mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
François Truffaut Truffaut’n tuotanto oli monipuolista. Tuotannon runkona ovat omaelämäkerrallisia aineksia sisältävät Antoine Doinel -elokuvat. Elokuvissa ilmenee vaikutteita erityisesti Jean Renoirin impressionismista ja Alfred Hitchcockilta. Renoirin lämminhenkinen humanismi näkyy esimerkiksi elokuvissa "Jules ja Jim", "Kesytön" ja "Viimeinen metro". Hitchockin elokuville ominaisimmat vaikutteet näkyvät muun muassa elokuvissa "Ampukaa pianistia", "Morsian pukeutui mustaan" ja "Pitkä viikonloppu". "Pehmeässä ihossa" on esillä vaikutteita kummaltakin esikuvalta. Leikkauksessa ja musiikissa on yhtäläispiirteitä Hitchcockin elokuviin, mutta teemassa on monia Renoirin humanististia piirteitä.
Alfred Hitchcock Alfred Hitchcock oli ollut jo useita vuosia tyytymätön Selznickin kanssa tekemäänsä sopimukseen. Toisaalta kyse oli ollut rahasta, toisaalta valinnanvapauden puutteesta. Ajatus omasta tuotantoyhtiöstä alkoi konkretisoitua Hitchcockin Lontoon-matkalla 1944, kun hän keskusteli asiasta vanhan ystävänsä Sidney Bernsteinin kanssa. Neuvottelut jatkuivat kesällä 1945 ja Transatlantic Pictures -yhtiön perustamisesta kerrottiin julkisuudessa huhtikuussa 1946, kun "2 pisaraa viiniä" oli vielä tuotannossa ja Hitchcockin välinpitämättömyys koko elokuvaa kohtaan oli julkinen salaisuus Hollywoodissa. Transatlantic Picturesin ensimmäinen elokuva oli jännityselokuva "Köysi" (1948), joka oli samalla Hitchcockin ensimmäinen värielokuva. Elokuvan vastaanotto oli laimeaa, mutta se onnistui kuitenkin tuottamaan voittoa. Transatlanticin toinen elokuva, Britanniassa valmistunut historiallinen pukudraama "Kauriin merkeissä" (1949), epäonnistui kuitenkin niin täydellisesti, että yhtiö ajautui konkurssiin.
Birdemic: Shock and Terror Birdemic: Shock and Terror (usein myös Birdemic) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut independent-kauhuelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut James Nguyen. Päärooleissa esiintyvät Alan Bagh ja Whitney Moore. Alfred Hitchcockin "Linnut"-elokuvan innoittama elokuva sijoittuu pikkukaupunkiin, joka joutuu lintujen selittämättömän hyökkäyksen kohteeksi. Samalla elokuva on päähenkilöiden, ohjelmistomyyjä Rodin (Bagh) ja malli Nathalien (Moore), rakkaustarina.
Hitchcock (elokuva) Elokuva alkaa elokuvan Vaarallinen romanssi ensi-illassa, jossa Alfred Hitchcock antaa haastattelua toimittajalle, puhuen kuin maailman huipulla. Haastattelu kuitenkin loppuu kun toimittaja kysyy 60-vuotiaalta Hitchcockilta, olisiko tämän aika jo lopettaa elokuvien teko ja siirtyä eläkkeelle.
Köysi (elokuva) Köysi ("Rope") on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1948. Elokuva pohjautuu Patrick Hamiltonin samannimiseen näytelmään vuodelta 1929, joka puolestaan perustuu löyhästi Leopoldin ja Loebin 1924 tekemään murhaan, jota on käytetty aiheena monissa dramatisoinneissa.
Hitchcock (elokuva) Elokuva loppuu kun Hitchcockin aviopari poistuu Psykon ensi-ilta näytöksestä, ja Alfred kertoo vaimolleen tämän olevan edelleen se kaunein Hitchcock blondi. Seuraavaksi Hitchcock seisoo takapihallaan, kertoen katsojalle että hänen mielensä tekee taas kerran palata elokuvantekoon, muttei taaskaan keksi aihetta seuraavalle elokuvalleen. Yhtäkkiä lintu laskeutuu hänen olkapäälleen hetkeksi, joka antaa hänelle inspiraation seuraavalle elokuvalleen.
Alfred Hitchcock "Ulkomaankirjeenvaihtajan" jälkeen Selznick lainasi Hitchcockin RKO Picturesille kahta elokuvaa varten. Ensimmäinen oli Hitchcockille epätavallinen perinteinen komediaelokuva "Herra ja rouva Smith" (1941), joka menestyi taloudellisesti hyvin, mutta sen saamat arvostelut olivat vaihtelevia. Toinen oli romanttinen jännityselokuva "Vaarallisia valheita", joka oli Hitchcockin ensimmäinen yhteinen elokuva Cary Grantin kanssa. Elokuva oli suuri yleisömenestys, mutta arvostelijat kritisoivat etenkin elokuvan vesitettyä loppua.
Alfred Hitchcock "Minä tunnustan" -elokuvan (1953) tekemistä Hitchcock oli suunnitellut jo 1930-luvulta lähtien. Rippisalaisuuteen perustuva elokuva ei kuitenkaan menestynyt. Perinteisempi – tai ”hitchcockmaisempi” – "Täydellinen rikos" (1954) menestyi jo paremmin. Sen pääosaan Hitchcock valitsi Grace Kellyn, jonka hän varasi heti myös kahteen seuraavaan elokuvaansa. "Täydellinen rikos" oli Hitchcockin viimeinen Warnerille tekemä elokuva, jonka jälkeen hän siirtyi Paramount Picturesille.
Alfred Hitchcock "Mutta kuka murhasin Harryn?" jälkeen Hitchcockin seuraava elokuva oli uudelleenfilmatisointi "Mies joka tiesi liikaa", joka perustui Hitchcockin omaan elokuvaan vuodelta 1934. François Truffaut’n haastattelussa Hitchcock sanoi ensimmäisen version olleen lahjakkaan amatöörin tekemä, kun taas toinen oli ammattilaisen. Elokuva oli kassamenestys: parissa viikossa siitä tuli vuoden tuottoisin elokuva Yhdysvalloissa. Vuonna 1957 ensi-iltansa saanut "Väärä mies" käsittelee Hitchcockin suosikkiteemaa väärin perustein syytetystä miehestä. Erikoista on kuitenkin, että elokuva perustui tositapahtumiin ja että Hitchcock jopa säilytti tosielämän repliikit, vaikka ne heikensivät elokuvan draamallista rakennetta. John Russell Taylor pitääkin elokuvaa nopeasti tehtynä mustavalkoisena välityönä, Hitchcockin ystävänpalveluksena Warner Brothersille.
Alfred Hitchcock "Linnuissa" (1963) Hitchcock jatkoi kauhuelokuvalinjalla. Se oli Hitchcockin siihenastisen uran kallein elokuva ja elokuvan mainoskampanja oli myös poikkeuksellisen suuri. Elokuvassa ei ollut lainkaan musiikkia. Hitchcockin vakiosäveltäjä Bernard Herrmann vastasi kuitenkin koko elokuvan äänimaailmasta, joka suunniteltiin äärimmäisen tarkasti. Arvostelijoiden reaktio oli laimeahko, ja vaikka lintuja ja erikoistehosteita kehuttiin, henkilöitä pidettiin latteina ja elokuvan alkua hidastempoisena. Katsojia tämä ei kuitenkaan haitannut, vaan "Linnuista" muodostui suuri yleisömenestys.
The Alfred Hitchcock Hour The Alfred Hitchcock Hour oli vuosina 1962–1965 esitetty, Alfred Hitchcockin isännöimä televisio-ohjelma. Sitä esitettiin kolmen tuotantokauden ajan ja se jatkoi suositun "Alfred Hitchcock esittää" -ohjelman formaattia. Edeltäjästään "The Alfred Hitchcock Hour" poikkesi siten, että sen jaksot kestivät vajaan 30 minuutin sijaan noin tunnin verran, mistä se sai nimensäkin. "The Alfred Hitchcock Hour" saavutti edeltäjänsä tavoin suuren suosion ja arvostuksen. Hitchcock itse ohjasi ohjelman 93 jaksosta vain yhden.
Alfred Hitchcock "Die Prinzessin und der Geiger" -elokuvan kuvaukset eivät kuitenkaan sujuneet hyvin. Naimisissa olleella ohjaaja Graham Cuttsilla oli suhde virolaiseen tanssijattareen, ja kuvausten loppupuolella he karkasivat. Hitchcock ja Alma Reville joutuivat ohjaamaan elokuvan loppuun. Elokuvan jälkituotanto tehtiin Englannissa (paluumatkalla Hitchcock oli kosinut Alma Revilleä ja saanut myöntävän vastauksen). Seuraavan elokuvan "The Prude’s Fall" kuvausten aikana Hitchcock oli huomannut, että ohjaaja Cuttsin suhtautuminen häneen oli muuttunut pahansuovaksi. Cutts ilmoittikin, ettei hän halunnut Hitchcockia seuraavaan elokuvaansa.
Alfred Hitchcock Gainsborough oli tässä vaiheessa laajentumassa, ja tuottaja Michael Balcon ehdotti Hitchcockille oman elokuvan ohjaamista. Balcon oli tarkkaillut Hitchcockin työskentelyä vuosien ajan ja oli vakuuttunut, että Hitchcock pystyisi ohjaamaan elokuvan. Cutts, joka oli myös yhtiön osakas, vastusti sitä. Balconin perusteluina oli, että tuotannon laajentuessa Cutts ei mitenkään ehtisi ohjata kaikkia Gainsboroughin elokuvia, ja lisäksi oli halvempaa käyttää jo palkkalistoilla olevaa työntekijää kuin palkata joku ulkopuolinen. Balcon sai tahtonsa läpi ja Hitchcock sai ensimmäisen elokuvan ohjattavakseen.
Basil Radford Basil Radford () oli brittiläinen elokuvanäyttelijä. Radford tuli tunnetuksi Alfred Hitchcockin elokuvasta "Nainen katoaa", jossa hän yhdessä Naunton Waynen kanssa esitti Chartersia ja Caldicottia, kahta krikettihullua englantilaista. He esittivät samoja rooleja "Yöpikajunassa" ja samankaltaisia rooleja monissa muissa elokuvissa.
Topaz Topaz on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen vakoiluelokuva vuodelta 1969. Elokuva perustuu Leon Urisin menestysromaaniin, jonka Hitchcock valitsi paremman puutteessa, jotta voisi aloittaa jälleen elokuvan tekemisen. Käsikirjoituksen elokuvaan teki Samuel A. Taylor, joka oli aiemmin käsikirjoittanut Hitchcockin "Vertigon".
Alfred Hitchcock "Titanic"-elokuva peruttiin, ja Hitchcockien muutto Yhdysvaltoihin siirtyi alkuvuoteen 1939. Väliaikana Hitchcock suostui ohjaamaan elokuvan "Jamaica Innin rannikkorosvot" (1939). Vaikka se oli yleisömenestys, kritiikki oli nuivaa niin ensi-illan jälkeen kuin myöhemminkin. Maaliskuussa 1939 Hitchcockit lähtivät Yhdysvaltoihin. Mukaan lähti, kokin ja palvelijan lisäksi, myös Joan Harrison, joka oli ollut Hitchcockin sihteeri vuodesta 1933 alkaen.
Alfred Hitchcock Hitchcockin elokuville tyypillinen piirre on myös MacGuffin – elokuvan henkilöille erittäin tärkeä asia mutta katsojalle täysin yhdentekevä. Se esiintyy etenkin Hitchcockin vakoiluelokuvissa, ja niissä se on tavallisesti vain tekosyy syyttömän sankarin pakomatkan kuvaukseen. Parhaita esimerkkejä MacGuffinin mestarillisesta käytöstä ovat "39 askelta" (1935) ja "Vaarallinen romanssi" (1959) – kummassakaan elokuvassa ei selviä kunnolla, minkä takia kaikki olivat niin hanakasti elokuvien sankareiden perässä. Mielenkiintoisena sivukommenttina voitaneen mainita, että kriitikot, joiden mielestä "Vaarallinen romanssi" oli Hitchcockin paras yhdysvaltalainen elokuva, ovat myös sitä mieltä, että "39 askelta" oli Hitchcockin paras englantilainen elokuva.
Vuokralainen (vuoden 1926 elokuva) Vuokralainen ("The Lodger: A Story of the London Fog") on Alfred Hitchcockin ohjaama mykkä brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1926. Se oli Hitchcockin kolmas ohjaus ja ensimmäinen, jota voidaan pitää aitona ”Hitchcock-elokuvana”.
Vakoilija (elokuva) Langin edellinen elokuva "Metropolis" oli ollut taloudellinen floppi. Lang halusi tehdä sen jälkeen enemmän yleisöä miellyttävämmän elokuva aiemman elokuvansa "Tri Mabuse – ihmispeto" tapaan. "Vakoilija" on pitkälti monien myöhempien seikkailujännäreiden esikuva, ja siitä pystyy näkemään vaikutteita Alfred Hitchcockin elokuviin ja James Bondeihin. Elokuva oli saanut vaikutteita ns. Zinovjevin kirjeistä ja neuvostoliittolaisten vakoilijoiden toiminnasta Lontoossa.
Kevytkenkäinen (vuoden 2008 elokuva) Kevytkenkäinen () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut brittiläinen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Stephan Elliott. Pääosissa ovat Jessica Biel, Colin Firth, Kristin Scott Thomas ja Ben Barnes. Se perustuu Noël Cowardin kolminäytöksiseen näytelmään "Easy Virtue" (1925), jonka pohjalta Elliott ja Sheridan Jobbins laativat elokuvan käsikirjoituksen. Näytelmän edellinen – ja ensimmäinen – filmatisointi, Alfred Hitchcockin ohjaama mykkäelokuva "Kevytkenkäinen", sai ensi-iltansa vuonna 1928.
Hitchcock (elokuva) Vaikeudet eivät kuitenkaan pysähdy siihen, kun sensuurit ovat erittäin vaativia elokuvan väkivallan leikkaamisen suhteen. Samaan aikaan Alfredin vaimo Alma, alkaa viettämään aikaa kirjailija Whitfield Cookin kanssa, ja Alfred alkaa pian epäilemään että heillä on salasuhde. Paineet Hitchcockin sisällä alkavat kasvamaan ja hänen hermonsa käyvät kireäksi, kun sekä elokuvan että yksityiselämän ongelmien hoitaminen alkavat molemmat käydä raskaaksi, joka johtaa lopulta hänen lyyhistymiseensä ylirasituksesta.
Alfred Hitchcock Kriitikot repivät Hitchcockin seuraavan elokuvan "Revitty esirippu" (1966) täysin riekaleiksi, ja yleisö oli samaa mieltä. Vuonna 1969 ensi-iltansa saanut "Topaz" sai murhaavan vastaanoton niin kriitikoilta kuin katsojiltakin. Hitchcockin ura ja maine olivat vaakalaudalla. Kolmen toinen toistaan huonomman elokuvan jälkeen Hitchcockin ura oli vuonna 1969 pohjalukemissa. Katsojat ja kriitikot alkoivat jo arvella Hitchcockin olevan vanhuudenhöperö.
Alfred Hitchcock Hitchcock näyttäytyi elokuvissaan lyhyissä cameo-rooleissa 37 kertaa.
Naunton Wayne Naunton Wayne (oik. "Henry Wayne Davies" ) oli brittiläinen elokuvanäyttelijä. Wayne tuli tunnetuksi Alfred Hitchcockin elokuvasta "Nainen katoaa", jossa hän yhdessä Basil Radfordin kanssa esitti Caldicottia ja Chartersia, kahta krikettihullua englantilaista. He esittivät samoja rooleja "Yöpikajunassa" ja samankaltaisia rooleja monissa muissa elokuvissa.
Alfred Hitchcock Hitchcockin elämäkertoja John Russell Taylor pitää "Noiduttua" (1945) Hitchcockin ensimmäisenä todellisena amerikkalaisena elokuvana. Sitä edeltäneet yhdysvaltalaiset elokuvat olivat olleet periaatteessa joko englantilaisia elokuvia tai propagandaelokuvia. Myös amerikkalaiseen pikkukaupunkiin sijoittuva "Epäilyksen varjo" on Taylorin mielestä elokuva, jonka vain ulkomaalainen saattoi tehdä. "Noiduttu" oli välitön yleisö- ja arvostelumenestys, ja se oli myös ensimmäinen psykoanalyysia popularisoiva menestyselokuva.
Alfred Hitchcock "Lintujen" yleisömenestyksen jälkeen "Marnie – vaarallisella tiellä" (1964) sai nuivan vastaanoton niin kriitikoilta kuin katsojiltakin. Hitchcockille "Marnie" oli myös jäähyväiset monelle pitkäaikaiselle työtoverille. Kuvaaja Robert Burks, joka oli kuvannut kaikki Hitchcockin elokuvat vuodesta 1951 alkaen "Psykoa" lukuun ottamatta, kuoli tulipalossa pian elokuvan valmistumisen jälkeen. Myös leikkaaja George Tomasini kuoli pian elokuvan valmistumisen jälkeen. Säveltäjä Bernard Herrmannillekin se jäi viimeiseksi Hitchcock-elokuvaksi.
Alfred Hitchcock Hitchcockin ensimmäinen elokuva Paramountille oli "Takaikkuna" (1954), jonka tapahtumat sijoittuvat yhteen ainoaan lavasteeseen. Elokuva kuului "Epäilyksen varjon" ohella Hitchcockin omiin suosikkeihin, ja se on ylipäätään Hitchcockin arvostetuimpia ja suosituimpia elokuvia. Pääosaa näytteli Grace Kelly, joka oli myös seuraavan Hitchcockin elokuvan "Varkaitten paratiisi" (1955) pääosassa. "Varkaitten paratiisi" kuvattiin Ranskan Rivieralla kesällä 1954. Kuvausmatkan merkittävin anti liittyi Hitchcockin arvostukseen elokuvantekijänä. Hitchcock tapasi silloin vaikutusvaltaisen ranskalaisen elokuvakriitikon André Bazinin. Bazinin vähän myöhemmin Cahiers du cinéma -lehdessä julkaisema artikkeli laukaisi keskustelun siitä, oliko Hitchcock vakavasti otettava taiteilija vai vain lahjakas tarinankertoja ja elokuvatekniikan soveltaja. Bazinin mielestä Hitchcock oli vain lahjakas tarinankertoja, mutta nuorempi kriitikkopolvi suhtautui asiaan toisin. Kiistelyn yksi tulos oli kuitenkin, että Éric Rohmer ja Claude Chabrol julkaisivat 1957 ensimmäisen Hitchcockin elokuvia käsittelevän kirjan.
Roald Dahl Dahlin tuontannosta on tehty elokuva-, televisio- ja näytelmäsovituksia. Esimerkiksi Alfred Hitchcock ohjasi Alfred Hitchcock esittää -sarjaan neljä Dahlin novelliin "Man from the South" perustuvaa jaksoa. "Jali ja suklaatehdas" on elokuvattu kahdesti 1971 ja 2005.
Alfred Hitchcock Hitchcockin on sanottu kohdelleen näyttelijöitään tylysti. Haastatteluissa hän sanoi, että näyttelijöitä tulee ohjata kuin karjaa laitumella. Monet hänen näyttelijöistään pitivät itseään suuren ohjaajan oppipoikina. Hitchcock vaati molemminpuolista kunnioitusta eikä antanut näyttelijöiden puuttua ohjaukseen. Kuvausvaiheessa Hitchcockin elokuva oli jo valmis, se vain täytyi ”pistää purkkiin”. Kaikki oli huolellisesti valmisteltu storyboardissa. Hitchcock pitikin kuvausvaihetta äärimmäisen tylsänä, hänhän oli jo ”nähnyt” elokuvansa.
Alfred Hitchcock Hitchcockin ensimmäinen ohjaustyö oli brittiläis-saksalainen yhteistuotanto "The Pleasure Garden" 1925. Ulkokuvaukset tehtiin Italiassa ja studiokuvaukset Saksassa. Sen vastaanotto oli myönteinen, mutta se ei ollut arvostelu- tai yleisömenestys. Kunnolliseen levitykseen se pääsi vasta, kun Hitchcockin "Vuokralaisesta" (ensi-ilta syyskuussa 1926) oli tullut menestys. Seuraavaksi valmistunut melodraama "The Mountain Eagle" (1926) on ainoa Hitchcockin ohjaamista elokuvista, joka on kadonnut (jollei oteta huomioon keskeneräiseksi jäänyttä elokuvaa "Number 13").
Vuonna 1927 ensi-iltansa saanut "Vuokralainen" oli Hitchcockin ensimmäinen jännityselokuva. Se oli myös Hitchcockin ensimmäinen yleisö- ja arvostelumenestys. Sitä pidettiin jopa kaikkien aikojen parhaana brittielokuvana, ja teknisten innovaatioidensa ansiosta Hitchcock sai ”ihmepojan” maineen. Hitchcockin omasta mielestä "Vuokralainen" oli ensimmäinen ”Hitchcock-elokuva”. Siinä Hitchcock käytti myös ensimmäisen kerran syyttömänä syytteeseen joutuvan miehen teemaa, jota hän muunteli lukuisissa myöhemmissä elokuvissaan. "Vuokralaisessa" on myös Hitchcockin ensimmäinen cameorooli.
Alfred Hitchcock Selznickin piti toimia Hitchcockin seuraavan elokuvan "Viidennen kolonnan mies" (1942) tuottajana, mutta Selznick myi koko paketin Universalille. Sota-aikaan sijoittuvan elokuvan teema on sama kuin "39 askeleessa" ja "Vaarallisessa romanssissa": syylliseksi epäilty joutuu todistamaan syyttömyytensä. Elokuvan yleisö- ja arvostelumenestys oli yllätys niin Hitchcockille kuin studiollekin, sillä lukuisten kompromissien takia kukaan ei ollut tyytyväinen valmistuneeseen elokuvaan.
Alfred Hitchcock Hitchcockin ura elokuvan parissa kesti noin kuusikymmentä vuotta. Hän aloitti elokuvauransa välitekstien suunnittelijana ja lavastajana vuonna 1919. Hän kokeili ohjaamista jo vuosina 1922 ja 1923, mutta hänen ohjaustyönsä tältä ajanjaksolta ovat suurelta osin kadonneet. Hitchcockin ensimmäinen täysin säilynyt ohjaustyö oli rikosdraamaelokuva "The Pleasure Garden" vuodelta 1925. Ensimmäinen varsinainen ”Hitchcock-elokuva” on vuoden 1926 elokuva "Vuokralainen", ja sen myötä hänestä tuli arvostettu ohjaaja. Hitchcockin ”kultakautena” voidaan pitää vuosia 1951–1963, sillä tänä aikana ilmestyivät esimerkiksi "Muukalaisia junassa", "Vertigo – punainen kyynel", "Mies joka tiesi liikaa", "Psyko" ja "Linnut". 1960-luvun lopulla Hitchcock ohjasi useita epäonnistuneita elokuvia ja menetti suosiotaan. Vuoden 1972 elokuva "Frenzy" ja vuoden 1976 elokuva "Perintö" sen sijaan olivat menestyselokuvia.
Alfred Hitchcock Sir Alfred Joseph Hitchcock, KBE (13. elokuuta 1899 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta – 29. huhtikuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän siirtyi 1939 Hollywoodiin, jossa hän teki useimmat merkittävimmistä elokuvistaan.
Robert A. Harris Harrisin 1990-luvulla tuottama elokuva "The Grifters – huijarit" sai monia palkintoja ja oli Oscar-ehdokkaana. Historioitsijan roolissa hän on kirjoittanut teoksen " The Complete Films of Alfred Hitchcock" yhdessä Michael S. Laskyn kanssa.
Jamaica Innin rannikkorosvot Jamaica Innin rannikkorosvot, myös nimellä "Jamaica Innin rantarosvot", ("Jamaica Inn") on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen merirosvoelokuva vuodelta 1939. Se oli Hitchcockin viimeinen elokuva Britanniassa ennen kuin hän siirtyi Yhdysvaltoihin. Elokuva muistetaan ennen kaikkea Maureen O'Haran ja Charles Laughtonin vaikuttavista roolisuorituksista. Monet kriitikot ovatkin todenneet, että "Jamaica Innin rannikkorosvot" on ensisijaisesti Laughton-elokuva – ei Hitchcock-elokuva.
Alfred Hitchcock Hitchcockin ura ennen vuotta 1934 oli ollut hyvin epätasainen. "Vuokralainen" ja "Puhtauden lunnaat" olivat olleet suuria yleisö- ja arvostelumenestyksiä, mutta niiden vastapainona oli ollut runsaasti epäonnistuneita elokuvia. "Waltzes of Vienna" -elokuvan kuvausten aikana Gaumont Britishin johtaja Michael Balcon – jonka Gainsborough Pictures oli nyt osa Gaumontia – tarjosi Hitchcockille mahdollisuuden ohjata haluamansa elokuva heti, kun Hitchcock vain löytäisi sopivaa materiaalia. Hitchcockilla oli jo sellainen tiedossa, ja hän osti BIP:ltä Sapperin "Bulldog Drummondin" elokuvaoikeudet ja ohjasi siitä vuonna 1934 elokuvan "Mies joka tiesi liikaa". Siitä alkanutta ja vuoteen 1939 kestänyttä ajanjaksoa Hitchcockin elämäkertoja John Russell Taylor nimittää Hitchcockin Englannin-kauden suuruuden ajaksi. Robert A. Harris ja Michael S. Lasky puolestaan puhuvat ”jännityksen mestarin synnystä”.
Mies joka tiesi liikaa (vuoden 1934 elokuva) Mies joka tiesi liikaa ("The Man Who Knew Too Much") on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1934. Se oli Hitchcockin ensimmäinen menestyselokuva myös ulkomailla ja yhdessä sitä seuranneen "39 askelta" -elokuvan kanssa se loi vankan pohjan Hitchcockin tulevalle uralle.
Alfred Hitchcock Romanttinen jännityselokuva "Kohtalon avain" (1946) on Hitchcockin arvostetuimpia elokuvia. Se oli valtava yleisö- ja arvostelumenestys, ja varsinkin elokuvan pääosassa esiintynyt Ingrid Bergman sai ylistäviä arvosteluja. Hitchcockin ohjaus on kuin oppitunti elokuvan teosta: tapahtumien kulku ja jännityksen rakentaminen on moitteetonta. Elokuvan vaikuttavimpia kohtauksia ovat pitkä kamera-ajo juhlavieraiden yleiskuvasta erikoislähikuvaan Bergmanin kädessä olevaan avaimeen ja Cary Grantin ja Bergmanin pitkä suutelukohtaus.
Ingrid Bergman Hänen tunnetuimpiin elokuviinsa kuuluvat myös Alfred Hitchcockin trillerit "Noiduttu" (1945), "Kohtalon avain" (1946) ja "Kauriin merkeissä" (1949). Hitchcock ja Bergman olivatkin hyviä ystäviä aina Hitchcockin kuolemaan asti.
Täydellinen rikos Täydellinen rikos () on Alfred Hitchcockin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1954. Elokuva perustuu Frederick Knottin menestysnäytelmään, ja Knott kirjoitti myös elokuvakäsikirjoituksen. Elokuvan pääosissa ovat Grace Kelly, Ray Milland ja Robert Cummings. Elokuva oli ensimmäinen Hitchcockin ja Kellyn kolmesta yhteisestä elokuvasta.
Alfred Hitchcock Äänielokuvan tulon myötä musikaali- ja revyyelokuvia tehtiin runsaasti, koska se koettiin oivaksi tavaksi osoittaa äänielokuvan mahdollisuudet. Niinpä Hitchcock joutuikin osallistumaan episodielokuvaan "Elstree Calling" (1930), jonka Hitchcockin elämäkertoja John Russell Taylor kuittaa sanoilla ”omituinen välinäytös”. "Junoa ja riikinkukkoa" (1930) voidaan pitää Hitchcockin ensimmäisenä todellisena äänielokuvana, sillä elokuva tuotettiin alusta alkaen äänielokuvana. Irlantilaisia käsittelevä aihe oli perienglantilaiselle Hitchcockille täysin vieras, mutta kriitikoiden mielestä hän käsitteli irlantilaisia mestarillisesti. "Epäiltynä murhasta" (1930) vahvisti jälleen Hitchcockin mainetta jännityselokuvien ohjaajana, vaikka se olikin enemmän tyypillinen ”kuka sen teki” -tarina kuin jännitykseen perustuva Hitchcock-elokuva. Sitä seurannut "Rikkauden huuma" (1931) epäonnistui kuitenkin täydellisesti. Hitchcockin viimeiset elokuvat British International Picturesille olivat nopeasti tehdyt tilaustyöt "Talo numero 17" (1932) ja "Lord Camber’s Ladies" (1932), joka oli Hitchcockin ainoa pelkkänä tuottajana tekemä elokuva.
Alfred Hitchcock Hitchcockia pidetään jännityselokuvan mestarina ("The Master of Suspense"), jonka juonenkuljetus oli taidokasta. Hänen katsottiin olleen aikansa muodikkaimpia ja kokeilunhaluisimpia elokuvantekijöitä. Hitchcock ohjasi useita klassikkomaineen saaneita elokuvia, joiden tunnuspiirre on musta huumori.
Alfred Hitchcock Hitchcockin elokuvallisen kerrontatavan perusperiaatetta voi ehkä parhaiten kuvata Hitchcockin omalla määritelmällä šokista ("shock") ja jännityksestä ("suspense"). Šokki on Hitchcockin mukaan kohtaus, jossa miehet pelaavat korttia huoneessa, jossa tapahtuu yllättäen räjähdys – Hitchcockilla pitkäveteinen kohtaus, jonka lopussa on paljon melua. Jännitystä on sen sijaan sama kohtaus, jossa katsoja tietää, että pöydän alla on aikapommi. Hitchcock myönsi tosin, että tällaisessa jännitystilanteessa pommi ei saisi räjähtää. Hitchcock rikkoi kuitenkin omaa "sääntöään" useasti (esimerkiksi "Sabotaasi" ja "Psyko"). Parhaita esimerkkejä tästä lienee "Vertigo – punainen kyynel", jossa Hitchcock paljastaa elokuvan keskeisen yllätyksen jo puolivälissä elokuvaa. "Vertigon" tekovaiheessa Hitchcock joutui puolustelemaan tätä poikkeuksellista juonenkäännettä. Hitchcockin mukaan oli tärkeää, että katsoja tietää enemmän kuin sankari, sillä silloin katsoja ymmärtää kumpaakin osapuolta ja myös tajuaa, mitä kumpikin ajattelee ja miksi he toimivat niin kuin toimivat. Hitchcockille juuri tämä oli elokuvan todellista draamaa – ei šokeeraava yllätysloppu.
Alfred Hitchcock Islingtonin studioilla Hitchcockin kokeili myös ensimmäisen kerran ohjaamista: "Mrs. Peabody" (eli "Number 13") vuonna 1922. Famous Players-Lasky British oli kuitenkin ajautunut selvitystilaan, ja elokuvan kuvaukset keskeytettiin. Sittemmin kaikki kuvattu materiaali on kadonnut. Seuraava ohjausmahdollisuus tuli jo seuraavana vuonna, kun Islingtonin studioilla kuvatun "Always Tell Your Wife" -elokuvan ohjaaja Hugh Croise sairastui ja Hitchcock sai ohjata elokuvan loppuun. Hitchcock suoriutui tehtävästä hyvin, ja hän sai apulaisohjaajan paikan Balcon-Saville-Freedman-elokuvatuotantoyhtiöstä, joka oli vuokrannut Islingtonin studiot Famous Players-Lasky Britishin jouduttua vuonna 1923 konkurssiin. Uuden yhtiön henkilökuntaan kuului myös Alma Reville, josta pari vuotta myöhemmin tuli Hitchcockin vaimo.
Balcon-Saville-Freedman ehti tuottaa vain kaksi elokuvaa: "Nainen naista vastaan" (1923) ja "Valkoinen varjo" (1923), joissa kummassakin Hitchcock oli apulaisohjaajana, käsikirjoittajana ja lavastajana. Ensimmäinen menestyi hyvin, mutta toinen epäonnistui niin pahasti, että tuotantoyhtiön omistajat lopettivat yrityksen. Tuottaja Michael Balcon perusti kuitenkin heti uuden tuotantoyhtiön Gainsborough Picturesin, jonne myös Hitchcock siirtyi. Balcon etsi jatkuvasti yhteistyökumppaneita ja solmi 1924 sopimuksen elokuvasta "Die Prinzessin und der Geiger" UFA:n kanssa. UFA hoiti rahoituksen, ja Gainsborough Pictures vastasi puolestaan tuotannosta ja levityksestä Saksan ulkopuolella. Elokuva kuvattiin UFA:n Babelsbergin studioilla, jonne Hitchcock lähti muun kuvausryhmän mukana 1924. Kuvausmatkalla oli suuri vaikutus Hitchcockiin. Hän oli Englannissa työskennellyt vain pienessä brittiläisessä studiossa ja oli nyt tuon ajan suurimmassa ja merkittävimmässä elokuvastudiossa. Viereisessä studiossa F. W. Murnau kuvasi "Viimeistä miestä", jolla oli Hitchcockiin suuri vaikutus. Murnaulta Hitchcock oppi monia lavastukseen, trikkikuvaustekniikkaan ja elokuvakerrontaan liittyviä asioita. Murnaun – ja myös Fritz Langin, G. W. Pabstin sekä saksalaisen ekspressionismin – vaikutus näkyy ennen kaikkea Hitchcockin mykkäelokuvissa (esimerkiksi "Vuokralaisessa" ja "Puhtauden lunnaissa").
Alfred Hitchcock Oikeussalidraama "2 pisaraa viiniä" (1947) oli Hitchcockin viimeinen Selznickille tekemä elokuva, ja se epäonnistui lähes täydellisesti. Elokuvan valtavat tappiot vaikuttivat osaltaan siihen, että Selznickin itsenäinen levitysyhtiö joutuu lopettamaan toimintansa.
Morsian pukeutui mustaan Elokuvaa pidetään Truffaut’n kunnianosoituksena ihailemalleen Alfred Hitchcockille, ja sen musiikin Truffaut tilasi Hitchcockin vakiosäveltäjältä Bernard Herrmannilta.
Alfred Hitchcock Vuonna 1976 valmistunut "Perintö" jäi Hitchcockin viimeiseksi elokuvaksi. Se oli komediallinen jännityselokuva, jonka vastaanotto oli suopeahko, ja varsinkin sen humoristisuutta arvostettiin.
Alfred Hitchcock Tuottajat Michael Balcon ja Ivor Montagu antoivat Hitchcockille vapaat kädet elokuvan "Mies joka tiesi liikaa" tekoon, ja se oli sekä arvostelu- että yleisömenestys. Vaikka se rikkoi kaikki siihenastiset brittiläiset yleisöennätykset, se oli tappiollinen, koska sitä esitettiin kakkoselokuvana kiinteään hintaan. Hitchcockille "Mies joka tiesi liikaa" merkitsi läpimurtoa, jonka ansiosta hän sai seuraavan elokuvan tekoon vapaammat kädet ja suuremman budjetin.
Alfred Hitchcock "Väärän miehen" jälkeen Hitchcock aloitti elokuvan "Vertigo – punainen kyynel" valmistelut, jotka kestivät odotettua kauemmin. Elokuvan pääosassa piti olla Vera Miles, mutta hänen tultuaan raskaaksi tilalle palkattiin Kim Novak. "Vertigon" ensi-iltavastaanotto oli vaisu: kriitikot kehuivat vain Kim Novakin roolisuoritusta. 1960-luvulla Hitchcock veti "Vertigon" pois levityksestä, ja se sai uusintaensi-iltansa pari vuosikymmentä myöhemmin 1983. Sen jälkeen "Vertigon" maine Hitchcockin parhaana ja syvällisimpänä elokuvana on vain kasvanut. Sight & Sound -lehden äänestyksessä 2012 se valittiin maailman parhaaksi elokuvaksi.
Mies joka tiesi liikaa (vuoden 1956 elokuva) Mies joka tiesi liikaa ("The Man Who Knew Too Much") on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1956. Se on uudelleenfilmatisointi Hitchcockin saman nimisestä vuoden 1934 elokuvasta.
Sabotaasi (elokuva) Sabotaasi () on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1936. Se perustuu Joseph Conradin romaaniin "Anarkistit" ja kertoo sabotööristä, joka aikoo räjäyttää pommin Lontoossa. Elokuvan pommikohtaus on yksi Hitchcockin uran kuuluisimmista ja kiistellyimmistä kohtauksista.
Kauriin merkeissä Kauriin merkeissä ("Under Capricorn") on Alfred Hitchcockn ohjaama elokuva vuodelta 1949. Se perustuu Helen Simpsoniin romaaniin "Under Capricorn" (1937). Elokuva kuuluu Hitchcockin erikoisuuksiin, sillä se on epookkielokuva. Tapahtumien aikakausi on 1830-luku ja paikka Australia.
Alfred Hitchcock Transatlanticin konkurssin jälkeen Hitchcock solmi Warnerin kanssa sopimuksen useasta elokuvasta. Niistä ensimmäinen, "Esirippu laskee" (1950), sai kuitenkin edellisten elokuvien tapaan laimean vastaanoton. Sitä seurannut "Muukalaisia junassa" (1951) oli kuitenkin valtava menestys ja aloitti Hitchcockin paluun elokuvamaailman huipulle. Teemallisesti elokuvan murhia ”vaihtavat” miehet jatkavat jo "Epäilyksen varjossa" esiintynyttä teemaa kahdesta samankaltaisesta ihmisestä, jotka edustavat tavallaan yhden persoonan hyvää ja pahaa puolta.
Alfred Hitchcock "Rebekka" oli suuri yleisö- ja arvostelumenestys ja toi Selznickille toisen parhaan elokuvan Oscar-palkinnon (edellisenä vuonna hän sai saman palkinnon elokuvasta "Tuulen viemää"). Hitchcock oli ehdolla ensimmäistä kertaa parhaasta ohjauksesta mutta hävisi John Fordille. "Tuulen viemän" ja "Rebekan" suurten tuottojen vuoksi Selznick joutui verojen välttämiseksi tekemään monimutkaisia pääomatulojen siirtoja, ja niiden takia hän joutui keskeyttämään elokuvien tuottamisen kolmeksi vuodeksi. Siksi Selznick lainasi Hitchcockin muille studioille seuraavien vuosien aikana.
Alfred Hitchcock Elokuvauksen tekniset haasteet olivat Hitchcockille henkilökohtaisesti kaikkein mielenkiintoisimpia. Ensimmäisessä menestyselokuvassaan "Vuokralainen" Hitchcock käytti eräässä kohtauksessa lasilevyä kattona kuvatakseen yläkerrassa asuvan salaperäisen vuokralaisen salamyhkäisyyttä. "Puhtauden lunnaissa" (1929) Hitchcock käytti Schüfftanin menetelmää luomaan mielikuvaa, että elokuva olisi tosiasiassa kuvattu British Museumissa. Hitchcockin uran kuuluisimmat kohtaukset ovat "Psykoa" lukuun ottamatta pitkiä kamera-ajoja. "Nuoressa ja viattomassa" elokuvan päähenkilöt etsivät rikollista, jolla on elohiiri. Elokuvan loppukohtauksessa kamera lähtee katonrajasta yleiskuvasta ja etenee 45 metriä, kunnes kuvassa näkyy vain elohiiren nykimä silmä. Amerikan-kaudelta vaikuttavin kamera-ajo on elokuvasta "Kohtalon avain" (1946), jossa kamera-ajo alkaa yleiskuvasta ja päätyy lähikuvaan Ingrid Bergmanin kädessä olevasta avaimesta.
Alfred Hitchcock "Epäilyksen varjossa" (1943) Hitchcock kuvasi ulkokohtaukset studion ulkopuolella aidossa ympäristössä, mitä hän oli suurimittaisesti tehnyt viimeksi mykkäelokuvan aikoina. Amerikkalaiseen pikkukaupunki-idylliin sijoittuva jännityselokuva oli "Takaikkunan" ohella Hitchcockin suurimpia suosikkeja omasta tuotannostaan. Donald Spoto arvelee sen johtuvan siitä, että missään muussa elokuvassaan Hitchcock ei anna näin paljon viitteitä omasta tunne-elämästään ja persoonastaan.
Ivor Montagu Ivor Montagu () oli brittiläinen elokuvatuottaja, -ohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvakriitikko ja pöytätennispelaaja. Hänet muistetaan ennen muuta monien Alfred Hitchcockin 1930-luvun elokuvien tuottajana. Pöytätenniksessä hänen ansionsa olivat ennen muuta järjestötoiminnassa, sillä hän oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja pitkäaikainen puheenjohtaja. Montagu oli Ison-Britannian kommunistisen puolueen jäsen.
39 askelta 39 askelta () on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1935. Sitä pidetään yhtenä Hitchcockin parhaimmista elokuvista, jonka ansiosta hänet huomattiin toden teolla myös Britannian ulkopuolella – ja varsinkin Yhdysvalloissa. "39 askelta" oli yksi Hitchcockin omia suosikkielokuvia, sillä hänen mielestään sen tempo oli täydellinen eikä siinä ollut kuolleita hetkiä.
Takaikkuna Takaikkuna ("Rear Window") on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1954. John Michael Hayes kirjoitti elokuvan käsikirjoituksen Cornell Woolrichin novellin "It Had to be Murder" pohjalta. Pääosia näyttelivät James Stewart ja Grace Kelly, joille kummallekin se oli toinen elokuva Hitchcockin kanssa.
Suspense Sarjan pilottijakso, Marie Belloc Lowndesin teokseen pohjautuva "The Lodger", oli esitetty jo vuonna 1942 radiosarjassa "Forecast". Jakson pääosassa esiintyi Herbert Marshall ja sen ohjasi Alfred Hitchcock, joka oli vuonna 1926 ohjannut samaan teokseen pohjautuvan elokuvan "Vuokralainen". Ensimmäinen varsinainen jakso esitettiin 17. heinäkuuta 1942, ja tällöin esitettiin John Dickson Carrin kirjaan "The Burning Court" perustuva samanniminen kuunnelma. Myös useat muut sarjan alkuaikojen kuunnelmista olivat Carrin muiden kirjailijoiden teoksista sovittamia tai hänen alkuperäiskäsikirjoituksiaan.
Charles Bennett (kirjailija) Charles Bennett () oli brittiläinen näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja, näyttelijä ja ohjaaja. Tunnetuimmat käsikirjoituksensa hän teki Alfred Hitchcockin Englannin kauden ehkä tunnetuimpiin elokuviin: "Mies joka tiesi liikaa", "39 askelta", "Salainen asiamies", "Sabotaasi" ja "Nuori ja viaton". Lisäksi hän käsikirjoitti Hitchcockin toisen yhdysvaltalaisen elokuvan "Ulkomaankirjeenvaihtaja".
Alamäkeen Alfred Hitchcockilla ei ole elokuvassa cameoroolia.
Kehä (elokuva) Kehä, esitetty myös nimellä Ratkaisu nyrkkeilykehässä, ("The Ring") on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1927. Se sijoittuu nyrkkeilymaailmaan ja Hitchcock kirjoitti käsikirjoituksen yhdessä vaimonsa Alma Revillen kanssa.
Alfred Hitchcock "Nuori ja viaton" (1937) menestyi yhtä vaatimattomasti kuin sitä edeltäneet kaksi elokuvaa, ja varsinkin jälkikäteen elokuvatutkimus on pitänyt sitä elokuvan "Nainen katoaa" (1938) sormiharjoituksena. "Nainen katoaa" oli ennennäkemätön menestys. Siitä tuli pian Britannian menestynein elokuva, ja menestys Yhdysvalloissa oli samaa luokkaa. Aikalaiskriitikot olivat lähes hurmostilassa, ja elokuvaa verrattiin jopa Paul Cézannen ja Igor Stravinskyn töihin. Myöhemmissä arvioissa elokuvaa on pidetty Hitchcockin parhaana brittielokuvana ja ylipäätään yhtenä hänen parhaista elokuvistaan.
Kevytkenkäinen (vuoden 1928 elokuva) Kevytkenkäinen ("Easy Virtue") on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1928. Se perustuu Noel Cowardin näytelmään. Se on 1920-luvun englantilaiselle elokuvalle tyypillinen näytelmäfilmatisointi – hyvin tuotettu ja jokseenkin suoraviivainen filmatisointi näytelmästä. Hitchcockin tekniset ja elokuvakerronnalliset ratkaisut nostivat sen kuitenkin keskinkertaista paremmaksi.
Salainen asiamies Salainen asiamies () on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1936. Se oli Hitchcockin toinen vakoiluaiheeseen perustuva elokuva. Sitä oli edeltänyt "39 askelta" (1935) ja sitä seurasi niin ikään vakoiluaiheinen "Sabotaasi" vielä samana vuonna.
Alfred Hitchcock Alkuvuonna 1978 Hitchcock aloitti "The Short Night" -elokuvan valmistelut. Käsikirjoittajana oli aluksi Ernest Lehman mutta hänen tilalleen palkattiin loppuvuodesta David Freeman, joka sai käsikirjoituksen valmiiksi toukokuussa 1979. Käsikirjoituksen ohella myös esituotanto oli käynnissä: storyboardin tekeminen alkoi kuten myös sopivien näyttelijöiden etsintä. Koko projekti peruttiin kuitenkin, kun Hitchcock erosi 9. toukokuuta 1979. Universal ei haikaillut, sillä Hitchcockin toimisto tyhjennettiin parissa päivässä. Hitchcockille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1979.
Pirulliset (vuoden 1955 elokuva) "Pirulliset" perustuu Pierre Boileaun ja Thomas Narcejacin romaaniin "Celle qui n’était plus", joka oli saanut vaikutteita James M. Cainin rikosromaaneista. Alfred Hitchcock olisi halunnut romaanin oikeudet, mutta Clouzot voitti kilpailun teoksen oikeuksista. Myöhemmin Boileau ja Narcejac kirjoitti romaanin "D’Entre les morts" Hitchockille, kun he olivat kuulleet Hitchcockin olleen kiinnostuneen myös "Celle qui n'était plusista". Hitchcock sovitti "D’Entre les mortsista" elokuvansa "Vertigo – punainen kyynel".
Alfred Hitchcock "39 askelta" (1935) oli suuri menestys Britannian lisäksi myös ulkomailla ja etenkin Yhdysvalloissa. Sen ansiosta Hitchcock sai Hollywoodista ensimmäiset tarjoukset, joskin British Gaumont pimitti niistä useimmat, koska se ei halunnut menettää tuottoisinta ohjaajansa. "39 askeleen" nopeatempoisuus ja yllättävät siirtymät muistuttavatkin Hitchcockin "Vaarallista romanssia". Taylor on todennut, että jos jonkun kriitikon mielestä "39 askelta" on Hitchcockin paras brittielokuva, niin samaisen kriitikon mielestä "Vaarallinen romanssi" on puolestaan Hitchcockin paras yhdysvaltalainen elokuva. "39 askeleen" vakoiluteema jatkui myös seuraavissa elokuvissa "Salainen asiamies" (1936) ja "Sabotaasi" (1936). Niiden saama vastaanotto ei ollut niin hyvä kuin "39 askeleen", ja varsinkin "Sabotaasin" pommikohtauksen julmuus sai aikalaisilta runsaasti kritiikkiä.
Alfred Hitchcock "Vuokralaisen" kuvausten jälkeen Alfred Hitchcock ja Alma Reville vihittiin 2. joulukuuta 1926. Heidän ainoa lapsensa Patricia Hitchcock syntyi 7. heinäkuuta 1928.
Dario Argento Itse ”jännityksen mestari” Alfred Hitchcock antoi nuorelle ohjaajakyvylle tunnustusta kommentoimalla Argenton "Verenpunainen kauhu" -elokuvaa sanoin: ”Tämä nuori italialaiskaveri alkaa huolestuttaa minua.” Vuonna 2005 Argento ohjasi Hitchcockin teoksista kertovan televisioelokuvan.
Alfred Hitchcockin filmografia Tämä on luettelo Alfred Hitchcockin filmografiasta.
Alfred Hitchcockin filmografia Alfred Hitchcock ohjasi myös jaksoa.
Luettelo televisiosarjan Glee hahmoista Matt Rutherford (es. Dijon Talton) on McKinleyn jalkapallonpelaaja ja glee-klubin jäsen ensimmäisellä kaudella. Hän vaihtaa koulua ennen toista tuotantokautta. Matt palaa kuudennella tuotantokaudella, ja esittää lyhyen tanssisarjan Miken kanssa.
Ammu vaan! Ammu vaan! (Just Shoot Me) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota tehtiin seitsemän tuotantokautta vuosina 1997-2003. Sarja kertoo Blush-nimisen muotilehden toimituksesta. Suomessa sitä esitti TV5. David Spade sai sarjasta monia Emmy-ehdokkuuksia.
Riko Eklundh Eklundh on esiintynyt monissa teatteriproduktiossa ja myös elokuvissa ja TV-sarjoissa. Hän esiintyi muun muassa "Hovimäessä" toisesta neljänteen tuotantokauteen.
Sydänmailla (kanadalainen televisiosarja) Kanadassa sarjaa on esitetty yhdeksän tuotantokautta vuosina 2007–2017. kymmenettä tuotantokautta alettiin kuvata toukokuussa 2016. Suomessa Yle TV2 alkoi esittää sarjaa 31. toukokuuta 2009. Vuoteen 2016 mennessä Yle on esittänyt sarjaa seitsemän tuotantokautta.
Drop Dead Diva Sarjaa kuvattiin Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa, vaikkakin sarjan maisemat ja tapahtumat sijoittuvat Los Angelesiin. Kanava tiedotti ensimmäistä kertaa sarjan hyllyttämisestä tammikuussa 2013, kun sarjasta oli esitetty neljä tuotantokautta. Neljäs tuotantokausi päättyi jännittävään cliffhangeriin, ja myöhemmin Lifetime päätti vielä jatkaa sarjaa. Sarjaa tuotettiin lopulta kuusi tuotantokautta, ja sen viimeinen jakso esitettiin 22. kesäkuuta 2014. Suomessa Nelonen Media on esittänyt sarjasta kolme tuotantokautta.
Matkaoppaat Sarjan kaksi ensimmäistä tuotantokautta kertoo suomalaisten suosimasta rantakohteesta Alanyasta, joka sijaitsee Välimeren rannalla Turkin Antalyan maakunnassa. Matkaoppaiden pääosissa esiintyvät ohjelman nimen mukaisesti Alanyassa toimivat matkaoppaat. "Matkaoppaat"-sarjan Terhi toimii Deturin kohdepäällikkönä. Hänen työnsä sisältää laadunvalvontaa ja oppaiden ohjaamista ja auttamista tilanteessa kuin tilanteessa. Ohjelmassa nähdään, kuinka matkatoimisto Deturin suomalaisten matkaoppaiden päivät kuluvat turistien asioiden selvittämisessä, retkien johtamisessa ja oman elämän hoitamisessa vieraassa maassa.
Luettelo televisiosarjan Glee hahmoista Ken Tanaka (es. Patrick Gallagher) on McKinleyn jalkapallojoukkueen entinen valmentaja ja yksi lauluryhmä Acafellasin entisistä jäsenistä. Ken ihastuu Emma Pillsburyyn, vaikka ei saa vastakaikua. He kuitenkin päätyvät kihloihin, vaikka Ken myöhemmin jättää Emman. Hän lopettaa jalkapallojoukkueen valmennuksen ennen toista tuotantokautta saadessaan hermoromahduksen.
Taran monta elämää Taran monta elämää () on yhdysvaltalainen komedia-draamasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa Showtime-kanavalla 18. tammikuuta 2009 ja päättyi 20. kesäkuuta 2011. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta, ja se tullaan näkemään Suomessa Subilla elokuusta 2011 alkaen. Toni Collette on voittanut roolistaan Emmy- ja Golden Globe -palkinnot.
River Sarjan ensimmäistä tuotantokautta tuotettiin yhteensä kahdeksan jaksoa. Sarjan katsojaluvut laskivat kauden edetessä, eikä kanava tilannut sarjasta enää toista tuotantokautta. Netflix oli kiinnostunut sarjan jatkamisesta, mutta ei lopulta ottanut sarjaa suoratoistopalveluunsa.
Inhumans Syyskuuhun 2017 mennessä Buck ja sarjan työryhmä ”[tiesivät] pääpiirteittäin, mihin sarjan kolme ensimmäistä tuotantokautta etenisivät”, Buckin huomauttaessa, että ”aina on paikkoihin, mihin mennä” ja viedä eri perheenjäseniä. Hän sanoi myös, että oli tietty ajankohta, jolloin alkaa työstää toista tuotantokautta. Nellie Andreeva of "Deadline Hollywoodin" Andreeva Nellie piti sarjaa ”pettymyksellisenä” ja piti sarjaa ”kuolleena” maaliskuusta 2018 alkaen. 11. toukokuuta ABC virallisesti julisti lopettavansa "Inhumansin" yhteen ainoaan tuotantokauteen.
Sons of Anarchy Sons of Anarchy on yhdysvaltalainen draamasarja, joka kertoo kuvitteellisesta rikollisesta moottoripyöräkerhosta. Sarjan ensi-ilta oli 3. syyskuuta 2008 FX-televisiokanavalla. Sarja on kanavansa suosituimpia sarjoja (noin 4,9 miljoonaa katsojaa per viikko), ja suosion tähden siihen on päätetty tuottaa jo kuudes kausi. "Sons of Anarchy" on ollut ehdolla saada monta palkintoa. Suomessa sarjaa esittää MTV Max -kanava, joka alkoi esittää neljättä tuotantokautta 25. syyskuuta 2012.
Pushing Daisies Pushing Daisies on Bryan Fullerin luoma amerikkalainen draamasarja, joka sai ensi-iltansa 3. lokakuuta 2007 amerikkalaisella ABC-televisiokanavalla. Sarja kertoo miehestä, jolla on voima herättää kuolleet henkiin. Suomessa sarjaa esittää Canal+, joka tällä hetkellä näyttää 2. tuotantokautta. Sub alkoi esittää 1. tuotantokautta 20. tammikuuta 2009 ja 2. tuotantokautta 2.1.2011.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (vuoden 2012 animaatiosarja) Suomessa sarjan ensimmäinen tuotantokausi nähtiin ensi kertaa 12. elokuuta 2013 Juniorin esittämänä. Samaiset jaksot näkyivät uusintana saman viikon viikonloppuna. Jaksot alkoivat näkyä myös MTV3-kanavalla 12. tammikuuta 2014 alkaen. Juniori ja MTV3 esittivät vain sarjan kaksi ensimmäistä tuotantokautta. Sarja jatkui poikkeuksellisesti neljännellä tuotantokaudella aivan kuin 2003 sarja, jota alettiin esittää Suomessa Foxilla 15. lokakuuta 2016 alkaen. Viidettä eli viimeistä tuotantokautta alettiin esittää Suomessa Foxilla 20. syyskuuta 2018. Kolmatta tuotantokautta ei ole esitetty Suomessa.
Kurt Hummel Colfer on esiintynyt monissa sarjan kappaleissa, jotka on julkaistu singleinä, digitaalisina latauksina ja ne ovat myös sarjan soundtrack-albumeilla. Jaksossa "Kelailua", Kurt esittää kappaleen "Defying Gravity" Broadway-musikaalista "Wicked". Murphy valitsi kyseisen kappaleen jaksoon, kun Colfer kertoi tarinan omasta lukiokokemuksestaan, jossa hänen draamaopettajansa oli kieltänyt häntä esittämästä sitä koska se oli kirjoitettu naislaulajalle. Colferin versio kappaleesta julkaistiin singlenä yhdessä kahden lisäversion kanssa—yksi vastanäyttelijä Michelen laulamana ja toinen kummankin laulajan duettona. Duettoversio sijoittui 31. sijalle Billboard Hot 100 listalla, ja oli mukana sarjan ensimmäisellä soundtrack-albumilla "Glee: The Music, Volume 1".
Satisfaction (yhdysvaltalainen televisiosarja) Satisfaction on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 17. heinäkuuta 2014. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta. Suomessa sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Yle TV2:lla sunnuntai-iltaisin 13.3.–22.5.2016. Kanava hankki esitysoikeudet myös sarjan toiseen tuotantokauteen, joka esitetään maanantaisin alkaen 12. kesäkuuta 2017.
Luettelo televisiosarjan Breaking Bad jaksoista Sarjaa on tuotettu yhteensä viisi tuotantokautta. Suomessa kaksi ensimmäistä on esitetty Nelosella, kolmas ja neljäs kausi on esitetty Herolla. Viidettä tuotantokautta ei ole vielä esitetty Suomessa television ilmaiskanavilla, mutta DVD-julkaisuna kaikki viisi tuotantokautta ovat saatavilla. Lisäksi kaudet 2–5 on esitetty maksullisella Nelonen Prime -kanavalla. Netflix Suomi -palvelussa on katsottavissa sarjan kaikki tuotantokaudet.
!colspan="8;" style="background-color: #177245;"| Osa 1
Monk (televisiosarja) Monk on yhdysvaltalainen komediallinen poliisisarja, jota esitettiin vuosina 2002–2009. Yhdysvalloissa sarja on voittanut lukuisia Emmy-, Screen Actors Guild Awards- ja Golden Globe -palkintoja. Monkin on luonut Andy Breckman ja David Hoberman. Sarjaa tuotettiin yhteensä kahdeksan tuotantokautta ja sitä esitti Yhdysvalloissa USA Network. Sarjan kaksiosaisen päätösjakson viimeinen osa ”Mr. Monk and the End – Part II” esitettiin Yhdysvalloissa 4. joulukuuta 2009. Suomessa sarjaa esittivät aluksi Yle TV1 ja Canal+ vuodesta 2004 alkaen. TV5 aloitti sarjan esittämisen 21. joulukuuta 2013, ja MTV3 ensimmäisestä tuotantokaudesta alkaen 26. toukokuuta 2014.
Kaukametsän pakolaiset Ensimmäinen tuotantokausi käsittää kokonaisuudessaan sarjan ensimmäisen kirjan "Kaukametsän pakolaiset". Tämä on ainoa kirja, joka on suomennettu. Toinen tuotantokausi käsittää sarjan seuraavat kolme kirjaa, "In the Grip of Winter", "Fox’s Feud" ja "The Fox Cub Bold". Kolmas tuotantokausi käsittää seuraavat kaksi kirjaa, "In the Path of the Storm" ja "Battle for the Park". Sarjan fanit pitävät kolmatta tuotantokautta huonompana kahteen ensimmäiseen verrattuna, koska kolmannessa kaudessa piirrostyyli muuttui, sarja sai lisää koomisia piirteitä ja siitä puuttui monia tuttuja hahmoja eikä heidän katoamiselleen annettu kaudessa selitystä.
Laakson kuningas Sarja sijoittuu Skotlannin Ylämaille kuvitteelliseen Glenboglen kartanoon. Sarjan ensimmäiset viisi tuotantokautta kertovat nuoresta ravintoloitsijasta, Archie MacDonaldista, joka yrittää palauttaa lapsuudenkotinsa takaisin aiempaan loistoonsa. Kaksi viimeistä tuotantokautta kertovat puolestaan uuden kartanonherran Paul Bowmanin yritykseen modernisoida tilaa. Sarja perustuu löyhästi Compton Mackenzien teokseen "Highland Novels".
Legends of Chima Sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa näytettiin Yhdysvalloissa Cartoon Networkilla 16. tammikuuta 2013. Suomeksi jälkiäänitetyt versiot kahdesta ensimmäisestä jaksosta löytyvät sarjan nettisivuilta. Sarjan ensimmäistä tuotantokautta alettiin näyttää Nelosella lauantaisin 7. syyskuuta 2013 alkaen. Toisen ja kolmannen tuotantokauden jaksoja on esitetty Nelonen Nappula-kanavalla vuonna 2015. Sarja päättyi Yhdysvalloissa kolmanteen tuotantokauteen 22. marraskuuta 2014.
Spartacus (televisiosarja) Sarjasta tehtiin kolme tuotantokautta, jotka ovat nimeltään "Spartacus: Blood and Sand", "Spartacus: Vengeance" ja "Spartacus: War of the Damned". Sarjaan tehtiin myös vuonna 2011 minisarja "Spartacus: Gods of the Arena", jonka tapahtumat sijoittuvat aikaan ennen ensimmäistä tuotantokautta.
Kotikulmilla Kotikulmilla () on norjalainen television draamasarja. Sarja on Norjan yleisradioyhtiön NRK:n tuotantoa (NRK Drama). Sarjan ensiesitys oli NRK1-kanavalla 28. lokakuuta 2012. Sarjaa on tehty kaksi kahdeksan jakson tuotantokautta. Sarjan toinen tuotantokausi käynnistyy NRK1-kanavalla 24. helmikuuta 2013.
Suomessa Yle Fem on esittänyt ensimmäistä tuotantokautta tammikuusta 2013 lähtien. Yle Fem esitti ensimmäisen tuotantokauden viimeisen jakson 11. maaliskuuta 2013. Toinen tuotantokausi käynnistyy Yle Femillä syksyllä 2013.
S.H.I.E.L.D. Agentit "S.H.I.E.L.D. Agentit" on lisensoitu yli 155 maahan: CTV omisti esitysoikeudet Kanadassa; Channel 4 kahden ensimmäisen tuotantokauden ja E4 kolmannen tuotantokauden esitysoikeudet Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Australiassa Seven Network esitti kaksi ensimmäistä tuotantokautta ja Fox8 kolmannen tuotantokauden. Uudessa-Seelannissa sarjaa esitti TV2. MyNetworkTV palkittiin sarjan syndikointioikeuksilla ja alkoi esittää sarjaa syyskuussa 2016. Suomessa Fox esitti sarjan kaksi ensimmäistä tuotantokautta. Nämä kaudet sekä kolmas ja neljäs tuotantokausi ovat olleet väliaikaisesti katsottavissa Pohjoismaissa Viaplayn kautta.