mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Espanjan perimyssota Rauhankonferenssi Utrechtissa kokoontui 29. tammikuuta 1712. Kuitenkin vain viikkoja neuvottelujen alkamisesta, Ranskassa joukko kuninkaallisia oli kuollut, ja pian Filip V:n ja Ranskan kruunun välissä oli vain sairaalloinen kaksivuotias Ludvig. Suojatakseen Ranskan ja Espanjan valtaistuinten yhdistymistä vastaan – ja siten estää neuvottelujen kaatumisen – Filip V:tä painostettiin valitsemaan kahden kruunun välillä. Ludvig XIV oli avoin Oxfordin suunnitelmalle jonka mukaan Filip V, valitessa Ranskan, luovuttaisi välittömästi Espanjan ja Espanjan Amerikan Savoijin herttualle. Vastineeksi Filip saisi Savoijin maat, ynnä Montferratin ja Sisilian kuningaskunnaksi itselleen; jos ja kun nuori Ludvig kuolisi, Filip nousisi Ranskan valtaistuimelle, ja italialaiset alueet (paitsi Sisilia joka menisi Habsburgeille) sulatettaisiin Ranskan kuningaskuntaan. Kuitenkin Filip V, viihtyen ottomaassaan ja takuun puuttuessa Ludvigin kuolemasta, hylkäsi suunnitelman, ja luovutti vaateensa Ranskan valtaistuimeen puoltaen Espanjassa pysymistä. Hänen vastauksensa ei nostanut Savoijin herttuaa sille sijalle mitä toryt olivat toivoneet, ja se tekisi ratkaisun tekemisestä keisarin kanssa vaikeamman. Kaikesta huolimatta luopuminen nähtiin Lontoossa hyväksyttävänä perustana rauhalle.
Filip II (Burgundi) Filip II sai Burgundin herttuakunnan apanage-läänityksenä Isältään Juhana II:lta, joskin vasta hänen veljensä Ranskan Kaarle V toteutti isänsä toiveen heti valtaan noustuaan. Burgundin herttuakunta oli palautunut Kuninkaan omistuksen, sillä pitkäaikainen hallitsijasuku, joka polveutui Ranskan kuninkaan Robert II:n nuoremmasta pojasta, oli sammunut miespuolesta kun vain 15-vuotias herttua Filip I eli Filip de Rouvres oli kuollut vuonna 1361.
Filip Vujanović Toimittuaan Milo Đukanovićin nimittämänä pääministerinä Vujanović nimitettiin 5. marraskuuta 2002 parlamentin puhemieheksi, jolloin hän sai presidentinviran Đukanovićin erottua ennenaikaisesti.
El Escorial El Escorialiin on haudattu suurin osa Espanjan Habsburg- ja Bourbon-sukuisista kuninkaista viimeisen 500 vuoden ajalta. Kuninkaallisessa hautakammiossa lepäävät Kaarle I, Filip II, Filip III, Filip IV, Kaarle II, Ludvig I, Kaarle III, Ferdinand VII, Isabella II, Alfonso XII ja Alfonso XIII. Bourbon-suvun kaksi ensimmäistä kuningasta, Filip V ja Ferdinand VI, sekä Savoiji-suvun Amadeus I eivät ole haudattuna luostariin.
Château Gaillard Filip V Pitkän puoliso Jeanne, oli myös aikansa suljettuna Dourdanin linnoituksen, mutta hänet vapautettiin ja hän olikin ainoa näistä kolmesta Filip IV Kauniin miniästä, josta tuli kuningatar vuonna 1316.
Isabella Katolilainen Isabellan ja Ferdinandin lapsia olivat Johanna ja Englannin Henrik VIII:n ensimmäinen vaimo Katariina Aragonialainen. Perheen vanhin tytär Isabella kuoli vuonna 1498. Tyttäret naitettiin muihin Euroopan hoveihin. Isabellan ja Ferdinandin ainoa poika, kruununperijä Juan, kuoli ilman perillisiä vain hiukan ennen kuin hänet piti vihkiä Margareeta Itävaltalaisen, tulevan keisari Maksimilian I:n tyttären kanssa, jolloin kruunun peri heidän toinen tyttärensä, Habsburg-sukuisen Saksan keisari Maksimilianin pojan, Filip Kauniin kanssa avioitunut Juana (Johanna Mielipuoli). Tämä suljettiin kuitenkin linnoitukseen, ja todellista valtaa piti Filip ja vuodesta 1516 Ferdinand Katolilainen. Sitten heidän lapsenlapsensa, Johannan poika keisari Kaarle V peri myös Espanjan alusmaineen Itävallan ja Alankomaiden lisäksi. Näin syntyi Habsburgien dynastia.
Filip VI Filip VI (rans. Philippe VI de Valois ja Bien Fortuné tai Roi Trouvé (1293 – 22. elokuuta 1350) oli Ranskan kuningas vuodesta 1328 kuolemaansa asti sekä Anjoun, Mainen ja Valois'n kreivi (1325–1328). Hän oli Valois-dynastian ensimmäinen kuningas ja edeltäjiensä Ludvig X Itsepäisen, Filip V Pitkän ja Kaarle VII Kauniin serkku.
Filip Jalomielinen Kun katolinen kirkko ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V ryhtyivät uudelleen uhkaamaan uskonpuhdistusta, Filip kohosi Saksan protestanttisten ruhtinaiden johtajaksi. Kun valtakunnansäätyjen vapaus valita uskonsa kumottiin vuoden 1529 toisilla Speyerin valtiopäivillä, joukko ruhtinaita ja kaupunkeja esitti Filipin johdolla protestikirjeen, mistä sana "protestantit" sai alkunsa. Filip oli keskeinen vaikuttaja myös vuoden 1530 Augsburgin valtiopäivillä, missä hyväksyttiin Augsburgin tunnustus. Seuraavana vuonna hänen johdollaan perustettiin protestanttisten valtioiden uudeksi puolustusliitoksi tarkoitettu Schmalkaldenin liitto. Siitä tuli tärkeä keisarin vallan vastainen voimatekijä ja Filipiä pidettiin sen johtavana hahmona. Filip auttoi vuonna 1534 palauttamaan keisarin karkottaman herttua Ulrichin valtaan Württembergissä.
Anna Itävaltalainen (Espanja) Annan isä oli Filipin serkku keisari Maksimilian II, ja äiti Filipin sisar Maria. Alun perin Annan oli suunniteltu menevän naimisiin Filipin pojan Don Carlosin kanssa, mutta kun tämä kuoli nuorena, Filip otti poikansa morsiamen. Pariskunnalle syntyi ensin kolme poikaa ja tytär, jotka kuolivat kaikki nuorena. Vastia vuonna 1578 syntynyt Filip-poika varttui aikuiseksi ja peri isänsä kruunun nimellä Filip III.
Milo Đukanović 25. marraskuuta 2002, muutama kuukausi ennen kautensa päättymistä, Đukanović erosi presidentinvirasta ryhtyäkseen jälleen pääministeriksi. Presidenttinä häntä seurasi Filip Vujanović, joka oli hänen presidenttikautensa aikana pääministerinä.
Kaarle (Valois) Kuningas Ludvig X:n ennenaikainen kuolema 1316 sai Kaarlen tavoittelemaan merkittävää poliittista roolia, mutta hän ei voinut estää veljenpoikaansa Poitiers'n Filipiä tulemasta sijaishallitsijaksi ja pian sen jälkeen kuninkaaksi nimellä Filip V.
Filip I (Ranska) Filipin vanhemmat olivat Ranskan kuningas Henrik I ja Kiovan prinsessa Anna. Filip voideltiin Reimsissä kuninkaaksi 23. toukokuuta 1059 7-vuotiaana, noudattaen tavaksi muuttunutta käytäntöä, että voitelu tehtiin voidellun isän vielä eläessä. Filipin äiti Anna toimi kuitenkin hallitsijana vuodesta 1060 vuoteen 1066, hän oli Ranskan ensimmäinen kuningattar, joka toimi sijaishallitsijana poikansa alaikäisyyden aikana. Kuningatar Annan apuna sijaishallintoa hoitamassa olivat nuoren kuninkaan setä Flanderin kreivi Baudouin V ja Reimsin arkkipiispa-herttua Gervais.
Filip VI Filipillä ja Johannalla oli lapset:Läheistä riippuen mainitaan, että Filip VI avioitui toisen kerran 19. tammikuuta tai 29. tammikuuta 1348, siis jopa vain kuukauden leskeyden jälkeen. Nyt puolisona oli nuori Navarran Blanche (1333–1398). Tämä oli Evreux’n kreivin Filippen (1319–1343) ja Navarran kuningattaren Johanna II:n (1311–1349) tytär. Tästä avioliitosta syntyi yksi tytär Filip VI:n kuoleman jälkeen:
Filip V (Espanja) Filip sai syntyessään arvon Anjoun herttua. Hänet kastettiin vuonna 1687 ja hän sai kasvatuksensa valvojaksi vuonna 1689 Saint-Aignanin herttuan. Vuonna 1690 hän menetti äitinsä Marie-Christine von Wittelsbachin (1660–1690).
Maksimilian II Maksimilianin vanhemmat olivat keisari Ferdinand I ja Böömin Anna. Hänen setänsä oli keisari Kaarle V, jonka pojan, Filip II:n olisi normaalisti pitänyt periä isänsä asema keisarina. Kuitenkin vuoden 1553 sopimuksen mukaan Maksimilian korvasi Filipin keisarillisen kruunun perijänä.
Filip II (Ranska) Henrik II:n kuoleman jälkeen Rikhardista tuli kuningas, ja Filip II Augustus palautti tälle kaikki ne maa-alueet, jotka oli tämän isältä vallanut. Yhteinen ristiretki Rikhardin kanssa sai miehet kuitenkin kääntymään toisiaan vastaan. Itävallan herttua Leopold V oli tullut Filipin liittolaiseksi mutta vihasi Rikhard Leijonamieltä. Rikhard joutui olemaan Leopoldin vankina vuoteen 1194, kunnes lunnaat saatiin maksetuksi hänen äitinsä Eleonoora Akvitanialaisen keräämillä rahoilla. Rikhardin vapauduttua oli sota vanhojen liittolaisten välillä väistämätön, sillä Filip oli takavarikoinut itselleen Normandian herttuakunnan ja Vexinin kreivikunnan, jotka kuuluivat Englannin kuninkaalle. Seuranneissa sodissa Rikhard kuitenkin menetti henkensä, vaikka oli aikalaistensa mukaan loistava sotilas. Filipin vastustajaksi nousi Rikhardin veli Juhana Maaton.
Filip III (Espanja) Filip syntyi ja kuoli Madridissa. Hän oli edellisen kuninkaan, Filip II:n, ja tämän neljännen vaimon, Anna Itävaltalaisen, poika. Hän peri isänsä uskomukset ja periaatteet, muttei osuutta tämän omaisuuteen. Vanha kuningas myönsi, ettei ollut saanut poikaa, joka olisi kykeneväinen käyttämään laajaa valtaansa ja ennusti että Filip III olisi alamaistensa sätkynukke. Juuri näin tapahtuikin. Filip III vietti pääosan elämästään hovielämän huvituksissa ja jätti hallitsemisen suosikkinsa Lerman herttuan huoleksi.
Temppeliherrain ritarikunta Tämän jälkeen paavi taipui Filipin painostuksen edessä. Huhujen varjolla Filip IV vangitutti kaikki Ranskan temppeliherrat samana päivänä perjantaina 13. lokakuuta vuonna 1307. Vangittujen joukossa oli myös järjestön suurmestari Jacques de Molay. Heitä syytettiin kerettiläisyydestä. Myöhemmin Klemens V käski vangitsemaan temppeliherrat koko kristikunnassa ja poisti heidän etuoikeutensa. Filipin käskystä ranskalaiset takavarikoivat Ranskan kruunulle temppeliritarien omaisuuden, joka oli paljon luultua pienempi .
Filip I (Orléans) Filip oli Ranskan ja Navarran kuninkaan Ludvig XIII ja infanta Anna Itävaltalaisen toinen poika, joka syntyi kaksi vuotta myöhemmin kuin veljensä Ludvig. Hän sai syntyessään Anjoun herttuan tittelin ja oli kruununperijänä vuosien 1643–1661 välisen ajan, kunnes syntyi kruununprinssi Ludvig.
Filip V (Espanja) Filip V:n vallassa säilymisen pelastivat James FitzJames Berwickin voitto Almanzan taistelussa vuonna 1707 ja Louis Joseph Vendômen voitto Brihuegan taistelussa vuonna 1710. Utrechtin rauhassa Filip V:n ja hänen jälkeläistensä oikeudet Espanjan kruunuun vahvistettiin. Kysymys Ranskan mahdollisesta kruunusta jäi avoimeksi. Filip V:n valtakunta pieneni Espanjan perimyssodan myötä melkoisesti. Hän menetti muun muassa Gibraltarin ja Italiassa olleet alueensa. Espanja jäi kuitenkin Ranskan vaikutusvallan alaiseksi ja eritoten asiassa kunnostautui Jean Orry, joka toimi rahaministerinä ja loi voimakasta ranskalaismallista keskitettyä hallintoa. Eniten sodasta hyötyi kuitenkin Ranskan päävastustaja Englanti.
Kaarle V (keisari) Kaarle luopui hallitsemistaan alueista vaiheittain. Ensin hän luovutti Sisilian ja Napolin valta­istuimet, jotka molemmat olivat paavin läänityksiä, sekä Milanon herttua­kunnan pojalleen Filipille vuonna 1554. Hän ilmoitti asiasta 25. heinäkuuta, ja vuoden lokakuussa paavi Julius III kruunasi Filipin Napolin ja Sisilian kuninkaaksi. Seuraavana vuonna, 25. lokakuuta 1555 hän ilmoitti julkisesti Alankomaiden valtiopäivillä luopuvansa näistä maista ja Charolais'n kreivikunnasta voidakseen vetäytyä luostariin. Espanjan kruunun hän luovutti tammikuussa 1556 vähin äänin Filipille.
Filip II (Espanja) Filip II:n isä, keisari Kaarle V (Espanjan kuninkaana Kaarle I), asetti poikansa Espanjan varakuninkaaksi vuonna 1543. Hän oli alusta alkaen aina kuolemaansa saakka, espanjalaisten alamaisten suosiossa. Vuodet 1548–1551 Filip II oleskeli isänsä hovissa Brysselissä ja vieraili myös Saksassa, mutta ei tuntenut oloaan kotoisaksi näissä Habsburgien valtakunnan pohjoisissa osissa. Hän tunsi lopulta valtakuntansa pohjoisosia kohtaan niin suurta inhoa, että ei poistunut Pyreneiden pohjoispuolelle enää kertaakaan vuoden 1559 jälkeen.
Kaarle V (keisari) Isabella hallinnoi usein Espanjaa Kaarlen ollessa muissa maissa. Koska Filip II oli Portugalin kuningas Manuel I:n tyttären­poika, Filipillä oli sijansa myös Portugalin kruunun­perimys­järjestyksessä, ja hän vaatikin itselleen myös Portugalin kruunua setänsä, Henrik I:n kuoltua vuonna 1580. Täten sai alkunsa Iberian unioni.
Isabella (Kaarle V:n puoliso) Kaarle V harkitsi pitkään Englannin prinsessan Maria Tudorin (tuleva Maria I) kihlaamista, sillä Englanti olisi ollut tärkeä liittolainen. Maria Tudor oli syntynyt 1516, joten hänen aikuistumiseensa olisi vielä aikaa. Isabellan veljen vaimo Katariina Itävaltalainen neuvotteli aktiivisesti Espanjan ja Portugalin suhteiden lähentymisen eduista. Parlamentti hoputti Kaarlea valitsemaan vaimon, joka kykenisi synnyttämään pian kruununperillisen. Niinpä Isabella ja Kaarle menivät naimisiin 11. maaliskuuta 1526 Sevillassa. Tuleva Espanjan kuningas Filip syntyi seuraavana vuonna.
Filip II (Espanja) Filip II:n isällä Kaarle V:llä oli sivusuhteita monien naisten kanssa ja niistä syntyi myös lapsia. Filip II otti heistä eräitä palvelukseensa ja myönsi heille korkeita hallinnollisia tehtäviä. Sisarpuoli Margareta Parmalainen oli Alankomaiden käskynhaltija ja velipuoli Don Juan d’Austria komensi kristittyjen liittouman laivat voittoon Lepanton meritaistelussa.
Filip II (Espanja) Filip II (, 21. toukokuuta 1527 Valladolid – 13. syyskuuta 1598 Escorial) oli ensimmäinen virallinen Espanjan kuningas 1556–1598, Napolin ja Sisilian kuningas 1544–1559 ja Portugalin kuningas (hallitsijanimellä Filip I) 1580–1598 sekä Englannin kuningas 1554–1558 vaimonsa Maria I:n puolisona. Hän oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijan Kaarle V:n ja Portugalin kuninkaan Manuel I:n tyttären, Isabellan, ainoa eloonjäänyt laillinen perillinen. Jo ennen 1556 alkanutta hallituskauttaan hän hoiti itse Länsi-Intiaan liittyviä asioita. 
Vuonna 1556 Kaarle V luopui vallasta ja Filip sai Espanjan ja Alankomaat. Vuonna 1580 hän peri myös Portugalin kruunun äitinsä kautta.
Filip II (Burgundi) Ranskan Filip, Burgundin herttuana Filip II Rohkea () syntyi Pontoisessa 17. tammikuuta 1342 ja kuoli Halessa, Belgiassa 27. huhtikuuta 1404. Hän oli Ranskan kuninkaan Juhana II Hyvän ja Luxemburgin Bonnen neljäs ja nuorin poika, joka hankki lisänimensä taistelleessaan isänsä vierelle Poitiersin taistelussa vuonna 1356.
Algebrallinen geometria Nyt herää kaksi tärkeää kysymystä: On annettu joukon formula_4 osajoukko "V". Milloin on
Itävallan historia vuoteen 1815 Keisari Maksimilian I (h. 1493–1519) nai Burgundin Marian. Hänen poikansa Filip Komea nai Kastilian Johannan. Burgundin ja Espanjan hallitsijasukujen kuolema ja lapsettomuus johtivat siihen että Filipin poika, keisarina Kaarle V (h. 1519–1556) peri perintömaiden lisäksi Ranskan vasallit Franche-Comtén ja Alankomaat, Espanjan ja sen siirtomaat Amerikoissa.
Filip III (Ranska) Filip III Rohkea syntyi isänsä Ludvig IX Pyhän ja Marguerite Provencelaisen toisena poikana. Hänen vanhempi veljensä, josta oli kasvatettu kruununperillistä, kuoli kuitenkin vuonna 1260.
Mitä missä milloin Otavan logo selässä on uusittu vuosina 1971, 1976, 1994, 2000 (suurennettu) ja 2011 nykyinen logo, jossa Otavan tähdet ovat kuvattu käänteisessä kirkkausluokassa, himmein tähti Magrez kirkkaimpana. Otavan logon paikalla selässä on ollut v. 1975 "25." ja v. 1987 "Itsenäinen Suomi 70 vuotta".
Guillaume Dubois Vuonna 1719 Englanti ja Ranska aloittivat sodan Espanjaa vastaan ja jouduttuaan tappiolle Espanjan kuningas Filip V joutui seuraavan vuoden kesäkuussa luopumaan vaateistaan Ranskan kruunuun. Syksyllä 1720 Ranskassa syntynyt talouskriisi järkytti koko Orléansin herttua Filipin hallinnon suosiota. Turvatakseen oman asemansa Dubois omaksui nyt espanjalaisystävällisen ulkopolitiikan, joka nautti suurempaa kansan tukea kuin aiempi linja. Tämän merkkinä maiden välille solmittiin sopimus maaliskuussa 1721 ja alaikäinen kuningas Ludvig XV kihlattiin Filip V:n tyttären Marianan kanssa. Ranska kuitenkin pysyi lojaalina myös Englannille ja jatkoi sen liittolaisena vuoteen 1733.
Filip V (Espanja) Hän avioitui uudelleen Elisabet Farnesen (1692–1766) kanssa 24. joulukuuta 1714 ja heillä oli yhteensä seitsemän lasta:
Alankomaiden historia 1500-luvulla uskonpuhdistus saapui Alankomaihin, ja osa väestöstä kääntyi protestanttiseen uskoon. Kaarle V:n poika Filip II oli vakaumuksellinen katolilainen, joten hän vastusti luonnollisesti tätä. Lisäksi hän oli espanjalaismielinen eikä niinkään välittänyt Alankomaista, toisin kuin isänsä Kaarle V. Hallituskautensa alun jälkeen Filip II ei ollut enää edes käynyt valtakuntansa pohjoisosissa. Tästä ristiriidasta kehkeytyi lopulta kahdeksankymmenvuotinen sota (1568–1648).
Maria Luisa (Espanjan kuningatar, 1688–1714) Maria Luisa synnytti Filipille neljä poikaa, joista kaksi eli aikuisiksi. Heistä tuli molemmista aikanaan Espanjan kuninkaita, Ludvig I ja Ferdinand VI. Maria Luisa sairastui vuonna 1711 risatautiin ja kuoli helmikuussa 1714 tuberkuloosiin vain 25-vuotiaana. Filip V nai vielä saman vuoden aikana Elisabet Farnesen, josta tuli edeltäjäänsäkin vaikutusvaltaisempi.
Filip II (Orléans) ”Ensimmäisenä veriprinssinä” Filip nimitettiin sijaishallitsijaksi Ludvig XIV:n kuoltua 1. syyskuuta 1715, jolloin uusi hallitsija Ludvig XV oli vasta viisivuotias. Ludvig XIV oli kuitenkin testamentissaan varmistanut, että suuri osa vallasta jäi kahden hänen tunnustamansa aviottoman pojan käsiin. Mikäli Ludvig XV kuolisi, heidän oli määrä tunnustaa Ranskan kruunun perijäksi Orléansin herttuan sijasta Ludvigin toinen pojanpoika, Espanjan kuningas Filip V. Niinpä Filip Orléans aloittikin sijaishallitsijakautensa järjestämällä Ludvig XIV:n testamentin kumotuksi Pariisin parlamentissa 12. syyskuuta 1715. Hän otti myöhemmin Ranskassa käyttöön polysynodiana ("la polysynodie") tunnetun kokeellisen hallintojärjestelmän, jossa ministerit korvattiin neuvostoilla. Järjestelyn tarkoituksena oli lisätä ylhäisaatelin valtaa, mutta se osoittautui tehottomaksi ja siitä luovuttiin syyskuussa 1718. Auttaakseen valtiontaloutta toipumaan Ludvig XIV:n ajan sotien rasituksista Filip asetti vuonna 1717 skotlantilaisen pankiirin John Law’n johtamaan talousuudistuksia. Seurauksena oli kolme vuotta myöhemmin tapahtunut taloudellinen romahdus.
Filip II (Espanja) Filip II yritti vielä vaihtaa komentajiaan ja välillä käskynhaltijana oli hänen velipuolensa, Lepanton taistelun voittaja Don Juan d’Austria. Hän ei saanut aikaan kahtena käskynhaltijavuotenaan mitään ja Filip II jätti hänet lopulta ilman käyttövaroja ja ohjeistusta. Vuonna 1579 nimitettiin uusi käskynhaltija Alessandro Farnese. Hän kylvi menestyksellä epäsopua etelän katolisten ja pohjoisten maakuntien protestanttien välille. Etelän maakunnat julistivat 1579, että ne vannovat uskollisuutta Filipille. Näistä maakunnista syntyi myöhemmin Belgia. Pohjoisen maakunnat julistivat Utrechtin unionin, mikä käytännössä merkitsi itsenäisten Alankomaiden syntyä. Leppymätön Filip II julisti Vilhelm Oranialaisen lainsuojattomaksi ja tämän murhaajalle 20 000 guldenin palkkion ja aatelisarvon.
Lancasterin Filippa Avioliitto 26-vuotiaan Filippan ja Portugalin kuninkaan Juhana I:n välillä järjestettiin Englannin ja Portugalin välisen liittouman vahvistamiseksi Ranskaa ja Kastiliaa vastaan. Heille syntyi yhdeksän lasta, joista kuusi kasvoi aikuisikään.
Sebastian van Noyen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V ja Ranskan kuningas Henrik II kävivät sotaa 1550-luvulla. Ranskan armeija tuhosi vanhanaikaiset linnakkeet Hainaut’n ja Liègen alueelta Belgiasta. Kaarle V määräsi rakennettavaksi uusia. Sebastian van Noyen rakensi uudenaikaisen bastionijärjestelmän tyyppisen linnakkeen, jolle Kaarle V antoi nimen Philippeville poikansa, Espanjan kuninkaan Filip II:n mukaan. Philippevillen linnakkeen ympärille rakentui aikaa myöten pikkukaupunki.
Kahdeksankymmenvuotinen sota Alankomaat oli 1400-luvulla Habsburgien suvun omistamista alueista yksi vauraimpia. Kaarle V ja Filip II verottivat Alankomaita tarvittaessa varoja sotaretkiin. Tämä sai alankomaalaiset pitämään espanjalaisia riistäjinä. Ennen Lepanton taistelua Alankomaita oli jo verotettu rahoittamaan sotaa turkkilaisia vastaan. Lepanton jälkeen Filip II keräsi veroja rahoittamaan sotaa Atlantilla. Alankomaiden kauppiasylimystö vastusti näitä sotia tärkeimpiä kauppakumppanejaan vastaan.
Elisabet Itävaltalainen (1501–1526) Isabella kuului Habsburgien sukuun: hänen vanhempansa olivat Kastilian kuningas Filip Komea ja Johanna Mielipuoli. Keisari Kaarle V oli hänen veljensä.
Temppeliherrain ritarikunta Temppeliherrain ritarikunnalle pahasti velkaantunut Ranskan kuningas Filip IV Kaunis päätti 1300-luvun alussa tuhota liian varakkaaksi ja vaikutusvaltaisiksi käyneet temppeliritarit. Filip käytti hyväkseen huhuja, joita ritarikunnasta oli alkanut kiertää. Paavi Klemens V kutsui loppuvuodesta 1306 temppeliherrojen suurmestarin Jacques de Molayn Roomaan ja ehdotti, että johanniitat ja temppeliherrat yhdistyisivät yhdeksi ritarikunnaksi. Paavi myös ehdotti uutta ristiretkeä. Molay torjui kummatkin ehdotukset.
Elisabet Farnese Sisäpolitiikassa Elisabetin vaikutus oli myönteisempi, sillä hän valitsi päteviä neuvonantajia ja ministereitä, jotka toteuttivat hallinnollisia ja taloudellisia uudistuksia. Espanjalaisten keskuudessa hän oli kuitenkin epäsuosittu. Filip V luopui vuonna 1724 kruunusta vanhimman poikansa Ludvig I:n hyväksi, mutta tämän kuoltua jo samana vuonna Elisabet suostutteli Filipin palaamaan valtaistuimelle. Elisabet sai Filipin myös siirtämään hovin Madridista Sevillaan vuosiksi 1729–1733. Filipin kuoltua vuonna 1746 valtaan tuli Elisabetin toinen poikapuoli Ferdinand VI, jolloin Elisabet menetti vaikutusvaltansa päätöksentekoon. Hän vetäytyi tämän jälkeen hovista ja asui pääasiassa La Granja de San Ildefonson palatsissa. Ferdinand VI:n kuoltua lapsettomana elokuussa 1759 kuninkaaksi tuli Elisabetin oma poika, Napolin kuningas Kaarle (Espanjan kuninkaana Kaarle III). Elisabet sai toimia Espanjan sijaishallitsijana neljä kuukautta kunnes Kaarle saapui Napolista uuteen valtakuntaansa joulukuussa 1759.
Ludvig X (Ranska) Kuningas Filip IV Kaunis saattoi vielä elämänsä loppuvaiheessa todeta suvun jäsenten moraalin heltyneen. Kaikkia kolmea hänen miniäänsä epäiltiin aviorikoksesta. Vain yksi heistä Burgundin Johanna II, joka oli Filip V Pitkän puoliso, selvisi vähin tuomioin. Tämä tapahtumasarja tunnettaan ns. Neslen tornin skandaalina (scandale de la Tour de Nesle). Ludvig X:n puoliso Marguerite (Margareta) tuomittiin menettämään hiuksensa ja karkotettavaksi ja suljettavaksi Château-Gaillardin linnoitukseen Normandiassa.
Kerttu Saalasti Kerttu Kallio kirjoitti ylioppilaaksi Oulussa 1927 ja hän valmistui agronomiksi vuonna 1936. Hän meni naimisiin samana vuonna maatalousteknikko Filip Teuvo Saalastin kanssa, joka oli kansanedustaja Filip Saalastin poika. Heille syntyi viisi lasta. Kerttu Saalasti jäi leskeksi vuonna 1947 miehensä kuoltua keuhkotautiin.
Filip III (Ranska) Heidän liitostaan syntyi lapset:
Espanjan perimyssota 14. helmikuuta 1714 Espanjan kuningatar Maria Loviisa kuoli; 16. syyskuuta Filip V meni naimisiin, välillisesti, Elisabet Farnesen kanssa, joka oli Parman herttuan sisarentytär. Farnese hääti Madame des Ursinsin ja Jean Orryn Espanjasta, ja hän turvautui uuteen suosikkiinsa, Giulio Alberoniin, Parman herttuan lähettilääseen, mikä ilmaisi Ranskan valta-ajan loppua Madridissa ja sai aikaan uuden suunnan espanajalaisessa politiikassa. Italialaisista käytännöistä ja kulttuurista tuli hyvin vaikutusvaltaisia, mutta Filip V oli menettänyt italialaiset alueensa, mikä yhdessä Gibraltarin ja Menorcan menetysten kanssa oli riistänyt kuninkaalta hänen valtansa läntisellä Välimerellä. Kuitenkin aluemenetykset olivat mahdollistaneet kuninkaan ja hänen valtiomiehensä keskittymisen sisäisiin uudistuksiin ja keskittämiseen. Aragonian kruunun provinsseille tämä merkitsi heidän poliittisen autonomian päättymistä sillä ne yhdistettiin kastilialaiseen osavaltioon, jota hallittiin Madridista käsin. Nämä askeleet olivat ongelmallisia ja kivuliaita etenkin Kataloniassa, missä huolimatta katalonialaisen lain ja katalaanin kielen säilymisestä, katkeruus viipyisi.
Kaarle V (keisari) Kaarle V:n testamentin mukaan Unkarin, Dalmatian, Kroatian ja muiden itäisten alueiden kuninkuus tuli kuulumaan hänen
pojanpojalleen, Filip II:n pojalle, Asturian prinssi Kaarlelle, joka kuitenkin kuoli nuorena.
Filip III (Ranska) Toisesta avioliitosta syntyi lapset:
Ludvig XIII Ludvig nai Habsburgin prinsessan Anna Itävaltalaisen, Espanjan kuninkaan Filip III:n tyttären. Heidän avioliittonsa ei ollut onnellinen, he vihasivat toisiaan silmittömästi ja elivät suurimman osan ajastaan erillään ja olivat kauan lapsettomina. 23 vuoden odotuksen jälkeen Anna synnytti vihdoinkin lapsen, Ludvigin. Kaksi vuotta myöhemmin syntyi toinen poika Filip.
Ludvig Filip I Keväällä 1795 Ludvig Filip matkusti salanimellä Müller Skandinaviaan, Kööpenhaminan ja Trondheimin kautta Hammerfestiin. Hän palasi syksyllä Suomen Lapin kautta Ruotsiin ja asui viikon ajan Muonion pappilassa paikallisen kappalaisen Mathias Kolströmin vieraana. Hän hurmasi kirkkoherran kauniin kälyn Beata Caisa Walbomin. Filipin lähdettyä Beata Caisalle syntyi poika Erik. Häntä on epäilty Ludvig Filipin aviottomaksi pojaksi, mutta tieto on epävarma. Kirkonkirjat tuhoutuivat myöhemmin tulipalossa, joten pojan tarkkaa syntymäaikaa ei tiedetä. Erik Walbom asui Muoniossa vuoteen 1833, jolloin hän muutti Ruijaan, jossa elätti itsensä maanviljelijänä ja kalastajana. Hän kuoli 83-vuotiaana vuonna 1879. Muoniossa tarina Bourbonin prinssistä elää kuitenkin edelleen, ja Ranskan aatelisverta uskotaan virtaavan myös lappilaisten suonissa.
Filip IV (Ranska) Useiden onnettomuuksien sarja kohtasi Kapetingien dynastiaa; todennäköisesti vakavin oli kuninkaan kahden miniän aviorikos. Marguerite de Bourgogne (1290-1315), joka oli Kapetingien sukua ja Burgundin herttuan Robert II:n (1248-1306) ja Ranskan prinsessan Agnèsin (1260-1325) tytär sekä sisarukset Jeanne ja Blanche de Bourgogne, jotka olivat Burgundin kreivin Otto IV ja Artoisin Mahaut’n tyttäriä, syyllistyivät aviorikokseen tai aviorikoksen avunantoon. Heidän aviopuolisonsa olivat kolme kuninkaan poikaa ja siten tulevaa kuningasta, eli Ludvig X, Filip V ja Kaarle IV.
Kaarle II (Espanja) Kaarle II kuoleman jälkeen syttyi hänen valtakunnastaan sota eli Espanjan perimyssota (1701–1714). Siinä olivat osallisina Itävallan arkkiherttuan tukijat Itävalta, Englanti, Portugali ja Alankomaiden yhdistyneet maakunnat, Preussi, Savoiji sekä Hannover sekä Ranskan Kuninkaan Ludvig XIV pojanpoika Anjoun herttua Filip tukenaan vain Ranska. Valituksi tuli ranskalaisten tukema ehdokas, josta tuli hallitsija nimellä Filip V. Hänen myötään Bourbon-suku tuli myös Espanjan valtaistuimelle, mutta valinta aiheutti melkoisia ongelmia vähän myöhemmin Ranskan omassa vallanperimyksessä.
Ludvig X (Ranska) Näin Ranskan paronien edessä oli uusi ongelma tai ainakin uudeksi todettu. Olihan Ranskan monarkki perinteisesti ns. vaalimonarkki. Mutta Filip II Augustuksen jälkeen kuninkaan suvereniteetti oli ollut sitä luokkaa, että mitään nimellistäkään vaalia ei tarvittu, eikä myöskään kruununperijän kruunaamista jo isänsä elinaikana. Uudessa tilanteessa valtakunnan paronit katsoivat parhaaksi valita Ludvig X:n veljen Filip V Pitkän uudeksi hallitsijakseen. Kyse oli puhtaasti kansallisiin syihin perustuvasta valinnasta, sillä saalilainen laki tuli mukaan keskusteluihin vasta 1360-luvulla.
Udmurttien kirjallisuus Runoutta edustivat 1930-luvulla Mihail Petrov, Ignati Gavrilov (1912–1973), Filipp Kedrov ja Prokopi Tšainikov (1916–1954), jotka kirjoittivat etupäässä ajankohtaista kansalaislyriikkaa. Lastenrunoutta laativat Filipp Aleksandrov (1907–1943) ja Arkadi Klabukov (1904–1984). Vuonna 1931 Iževskiin perustettiin ensimmäinen udmurtinkielinen ammattiteatteri ja maaseudulle syntyi useita harrastajateattereita.
Filip V (Espanja) Kuningas suositteli Espanjan kaupankäyntiä amerikkalaisten omaisuutensa kanssa. Tämän Atlantin kauppa kehittyi Espanjan merivoimien historian tärkeisiin lukuihin, mm. Laivakaappari Amaro Pargo. Monarkki hyötyi usein yksityisyrittäjistä kaupallisissa ja kilpaurheilussaan.
Kaarle V (keisari) Vuonna 1556 Kaarle luopui kruunuistaan ja vetäytyi elämänsä viimeisiksi vuosiksi luostariin. Keisarina ja Itävallan hallitsijana häntä seurasi hänen nuorempi veljensä Ferdinand I, Espanjan kuninkaana taas hänen poikansa Filip II.
J. V. Ronimus Ronimuksen vanhemmat olivat lukkari Filip Ronimus ja Maria Pullinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1884 Viipurin lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1887, maisteriksi 1904 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1906.
Espanjan perimyssota Kaikesta huolimatta Espanja lopulta kasvatti voimaansa Filip V:n ja Farnesen hallitessa, ja maa palasi Euroopan politiikan kärkikastiin. Kun sekä Kaarle VI että Filip V olivat haluttomina hyväksymään Espanjan jakoa, ja kun Espanjan ja Itävallan välillä ei ollut lainkaan rauhansopimusta, nämä kaksi suurvaltaa ottivat taas pian yhteen saadakseen Italian hallintaansa, alkaen lyhyestä sodasta vuonna 1718. Espanjan perimyssota kuitenkin päätti pitkän sotaisan aikakauden Länsi-Euroopassa: Espanjan monarkian jako oli turvannut vallan tasapainon ja Utrechtissa säädetyt olosuhteet auttoivat säätelemään Euroopan suurvaltojen välejä tulevalle vuosisadalle.
Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1667–1740) Maria Annan vanhemmat olivat Pfalzin vaaliruhtinas Filip Vilhelm ja Hessenin prinsessa Elisabet Amalia. Hän meni toukokuussa 1690 naimisiin Espanjan lapsettoman kuninkaan Kaarle II:n kanssa. Avioliiton järjesti Espanjan kuningataräiti Maria Anna sen jälkeen kun Kaarle II:n ensimmäinen vaimo Marie Louise d’Orleans oli kuollut synnyttämättä jälkeläistä. Uudesta vaimosta toivottiin Espanjan Habsburg-dynastian pelastajaa, sillä Kaarle II oli sukuhaaransa viimeinen miespuolinen edustaja. Avioliitosta ei kuitenkaan syntynyt lapsia, sillä Kaarle oli mitä ilmeisimmin steriili. Maria Annalla oli suuri vaikutusvalta aviomieheensä, mutta kyvyttömyys synnyttää kruununperijää teki hänet muuten epäsuosituksi Espanjassa eikä hänellä ollut juuri tukijoita hovissa. Maria Anna yritti saada Kaarlen nimeämään perijäkseen jonkun Itävallan Habsburgeista, mutta lopulta tämä valitsi seuraajaksen Ranskan kuningashuoneeseen kuuluneen Anjoun prinssi Filipin, josta Kaarlen kuoltua lokakuussa 1700 tuli kuningas Filip V.
Luettelo Espanjan hallitsijoista Ennen Espanjan yhdistymistä Iberian niemimaalla hallitsivat seuraavat ruhtinaat:Kuningaskunnat yhdisti Aragonian Ferdinand II:n ja Kastilian Isabella I:n avioliitto. Vaikka kuningaskunnat olivat vieläkin erilliset, niitä hallittiin yhtenä. Ferdinand valloitti myös Navarran eteläosan ja liitti sen Espanjaan. Isabellan peri heidän tyttärensä, Kastilian Johanna. Ferdinand toimi hallitsijana tämän hulluuden vuoksi. Kastilian aateliset syrjäyttivät hänet ja nostivat hallitsijaksi Johannan puolison, Filip I:n. Ferdinand jatkoi Kastilian kuninkaana Filipin kuoleman jälkeen. Johannan poika, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan Kaarle V, seurasi häntä Kastilian valtaistuimella ja peri myös Aragonian valtakunnan vuonna 1516.
Neliliiton sota Utrechtin rauhassa 1713 Espanja oli joutunut muun muassa luopumaan Napolin kuningaskunnasta, Sardiniasta ja Sisiliasta. Espanjan kuningas Filip V ryhtyi ministerinsä Giulio Alberonin yllyttämänä suunnittelemaan italialaisalueiden palauttamista ja espanjalaiset miehittivät Sardinian ja Sisilian vuonna 1718.
Kaarle Rohkea Kaarle syntyi 10. marraskuuta 1433 Dijonissa Burgundin herttuoiden palatsissa. Hän oli Burgundin herttuan Filip III Hyvän (1396–1467) kolmas poika ja ainoa lapsi, jonka tämä sai kolmannen puolisonsa Portugalin Isabellen (1397–1471) kanssa. Isabelle oli Portugalin kuninkaan Juhana I:n ainoa lapsi ja kuului isänsä kautta myös Kapetingi-sukuun. Filip II Hyvän vanhemmat pojat olivat kuolleet hyvin nuorina.
Filip IV (Espanja) Ensimmäisen avioliittonsa Filip IV solmi 1615 ranskalaisen Elisabetin kanssa. Elisabetin kuolemaan 1644 asti kestäneestä liitosta syntyi kahdeksan lasta. Näistä kuusi kuoli aivan pieninä, ja viides lapsi, kruununperijä Baltasar Carlos, menehtyi 16-vuotiaana 1646. Ainoastaan ensimmäisen liiton nuorin lapsi, tytär Maria Teresa selvisi aikuisikään ja meni myöhemmin naimisiin Ranskan aurinkokuninkaan Ludvig XIV:n kanssa.
Filipp Kedrov Filipp Kedrov syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Vuonna 1924 hän pääsi Možgan opettajaopistoon, josta valmistuttuaan hän työskenteli opettajana ja vuodesta 1929 lähtien Gudyri-lehden toimittajana. Vuonna 1931 Kedrov kutsuttiin asepalvelukseen, jonka suoritettuaan hän työskenteli opettajana, Udmurtian kirjakustantamossa ja pioneerilehti "Daś lu!":n toimittajana. Vuonna 1938–1940 hän opiskeli Udmurtian pedagogisessa instituutissa. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1936.
Leopold V Ristiretkellä Leopold kahinoi Rikhard Leijonanmielen kanssa; Rikhard ja Ranskan kuningas Filip II olivat nostaneet lippunsa Akkossa, mutta kun Leopold teki saman, Rikhard repi hänen lippunsa alas. Rickhardia epäiltiin myös Leopoldin serkun, Jerusalemin kuninkaan Conrad Montferratilaisen surmaan osallistumisesta.
Kaarle V (keisari) Kaiken tämän jälkeen Kastilia saatiin vakaasti yhdistetyksi Habsburgien valtakuntaan, ja se tuotti suuren osan valta­kunnan sotilaallisista ja taloudellisista resursseista. Kaarlen hallitsija­kaudella budjetin vajaus kuitenkin kasvoi tavattomasti, mistä hänen seuraajansa, Espanjan kuningas Filip II:n aikana seurasi valtionvararikko.
Filip V (Espanja) Kaarle II kuoli 1. marraskuuta 1700 ja tieto saapui Versaillesiin 9. marraskuuta. Ludvig XIV ilmoitti 16. marraskuuta hoville, että hän oli hyväksynyt Kaarle II:n testamentin. Ludvig XIV esitteli 17-vuotiaan pojanpoikansa, joka ei puhunut sanaakaan espanjaa, sanoilla ”Herrat, tässä teille on Espanjan kuningas!” Melkein kaikki muutkin Euroopan kuninkaalliset tunnustivat uuden hallitsijan, Itävaltaa ja keisarikuntaa lukuun ottamatta. Pariisin parlamentti vahvisti tunnustuskirjeellä 1. helmikuuta 1701 Filip V:n oikeuden myös Ranskan kruunuun. Päätös osoittautui merkittäväksi, kun Ranskan rojalistit Bourbonien päähaaran sammuttua 1880-luvulla kiistelivät Ranskan teoreettisesta kruununperimysjärjestyksestä.
Guanajuato (kaupunki) Guanajuato on samannimisen osavaltion hallinnollinen pääkaupunki Meksikossa. Kaupunki oli pitkään maansa vauraimpia läheisten kulta- ja hopeaesiintymien ansiosta. Nykyään Guanajuato on etenkin kulttuuri- ja yliopistokaupunki. Espanjan kuningas Filip V myönsi kaupunkioikeudet vuonna 1741. Unesco lisäsi kaupungin maailmanperintöluetteloon vuonna 1988.
Filip II (Ranska) Filip II Augustus oli Ranskan kuninkaan Ludvig VII Nuoren ja hänen kolmannen puolisonsa Champagnen Adèlen vanhin lapsi ja samalla isänsä ainoa avioliitosta syntynyt ja aikuisikään asti elänyt poika. Kun vallanperijä, Filip, lopulta syntyi hän sai heti syntymänsä jälkeen lisänimen Dieudonné (Jumalan antama). Hän sai jo elinaikanaan myös lisänimen Augustus, joka oli viittaus antiikin Roomassa käytettyyn keisarin titteliin. Myös muita selityksiä tarjottiin jo hänen elinaikanaan: että se muistutti hänen syntymästään tai että se oli johdettu verbista "augere", joka tarkoittaa korostaa tai saada uskomaan. Toisaalta tämä lisänimi saatettiin antaa hänelle, kun hän vuoden 1185 heinäkuussa liitti kuninkaalliseen alueeseen Bovesin rauhassa Artoisin, Valoisin, Amiensin sekä suurimman osan Vermandoisin ruhtinaskunnista
Habsburg Filip Komean poika Kaarle V peri keisariksi noustessaan kaikki suvun omistukset: Itävallan, Unkarin, Böömin, Franche-Comtén, Alankomaat, Espanjan ja eteläisen Italian. Lisäksi valtakuntaan kuuluivat Espanjan siirtomaat. Tämä mahtava valtakunta pysyi kuitenkin yhden hallitsijan alaisuudessa vain sukupolven ajan.
Alankomaat Kaarle V antoi alueen perintönä Espanjan kuningas Filip II:lle, jonka uskonnollisesti jyrkkä politiikka uskonvainoineen johti vapaussotaan reformoidun opin omaksuneissa Alankomaiden pohjoisissa maakunnissa. Ne julistautuivat itsenäisiksi Alankomaiden tasavallaksi (Yhdistyneet provinssit) vuonna 1581, kun taas eteläiset maakunnat (nykyinen Belgia) jäivät Espanjan yhteyteen.
Dominikaanisen tasavallan laivasto Dominikaanisen tasavallan laivasto () muodostaa maavoimien ja ilmavoimien kanssa Dominikaanisen tasavallan asevoimat ollen yksi kolmesta puolustushaarasta.
La Altagracia La Altagracia on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Higüey. Provinssin pinta-ala on 3002 km ja väkiluku noin 322 000.
Monte Cristi Monte Cristi on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Monte Cristi. Provinssin pinta-ala on 1880 km ja väkiluku noin 115 000.
Monte Plata Monte Plata on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Monte Plata. Provinssin pinta-ala on 2613 km ja väkiluku noin 190 000.
Espaillat Espaillat on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 231 938 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 843 neliökilometriä.. Provinssin pääkaupunki on Moca.
Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus tapahtui 27. helmikuuta 1980, kun voimakkaasti aseistautunut sissijoukko syöksyi Bogotassa olevaan Dominikaanisen tasavallan suurlähetystöön.
La Romana (provinssi) La Romana on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on La Romana. Provinssin pinta-ala on 656 km ja väkiluku noin 262 500.
María Trinidad Sánchez María Trinidad Sánchez on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Nagua. Provinssin pinta-ala on 1211 km ja väkiluku noin 141 000.
La Vega La Vega on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Concepción de La Vega. Provinssin pinta-ala on 2271 km ja väkiluku noin 405 500.
Dajabón Dajabón on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 63 955 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 1 021 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on samanniminen Dajabón.
Azua Azua on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 214 311 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 2 683 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Azua de Compostela.
Baoruco Baoruco (myös Bahoruco) on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 97 313 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 1 285 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Neiba.
Elías Piña Elías Piña on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 63 029 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 1 396 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Comendador.
Rafael Leónidas Trujillo Dominikaanisen tasavallan presidenttinä Trujillo laajensi vaikutusvaltaansa ostamalla maassaan toimivia yhtiöitä ja liiketoimia, joten 1950-luvulle mennessä hän omisti miltei jokaisen Dominikaanisen tasavallan yrityksen. Hänestä tuli nopeasti Dominikaanisen tasavallan varakkain asukas ja suurin osa valtion omaisuudesta oli hänen hallussaan. Hänellä oli maassa monopoliasema ja hän omisti muiden muassa meijereitä, teurastamoita, sanomalehtiä sekä kahvi- ja sokeriruokoplantaaseja. Hän nosti Dominikaanisen tasavallan hyvinvointia parantamalla koulutusjärjestelmää ja terveydenhuoltoa sekä laajentamalla viestintäjärjestelmiä ja liikenneyhteyksiä. Hän myös rakennutti uusia satamia ja lentoasemia. Trujillon toimien seurauksena maa koki nopean väestönkasvun, vastasyntyneiden kuolleisuuden laskemisen ja teollisuuden merkittävyyden nousun. Vaurautensa ansiosta hän myös kykeni maksamaan Dominikaanisen tasavallan valtionvelan. Vuonna 1958 tehdyn arvion mukaan Trujillon varallisuus olisi ollut noin 500 000 000 Yhdysvaltain dollaria.
Barahona (provinssi) Barahona on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 187 105 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 1 660 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Santa Cruz de Barahona.
Dominikaanisen tasavallan provinssit Dominikaaninen tasavalta on jaettu hallinnollisesti 31 provinssiin ("provincias", yksikössä "provincia"). Lisäksi valtion pääkaupunki Santo Domingo kuuluu omaan erilliseen hallinnolliseen yksikköönsä, Distrito Nacionaliin.
Hato Mayor Hato Mayor on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 85 017 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 1 319 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Hato Mayor del Rey.
Dominikaanisen tasavallan presidentti Dominikaanisen tasavallan presidentti on Dominikaanisen tasavallan valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla neljävuotiselle toimikaudelle, sama henkilö voi toimia presidenttinä useampia kausia. Presidenttiä ja varapresidenttiä äänestetään samassa vaalissa, ellei kukaan edokkaista saa ehdotonta enemmistöä järjestetään toinen kierros.
Hurrikaani Ike Turks- ja Caicossaarilla rakennukset vaurioituivat pahoin, mutta ihmisuhreilta vältyttiin. Kuuban länsiosassa kuoli seitsemän ihmistä, ja pääkaupunki Havannassa tuli aineellisia vaurioita. Dominikaanisessa tasavallassa hurrikaani aiheutti kaksi kuolemaa.
Independencia (provinssi) Independencia on Dominikaanisen tasavallan provinssi. Siellä on 52 589 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 2 007 neliökilometriä. Provinssi sijaitsee maan länsirajalla ja rajoittuu lännessä Haitiin. Sen pääkaupunki on Jimaní.
Dominikaanisen tasavallan peso Dominikaanisen tasavallan peso on Dominikaanisen tasavallan virallinen rahayksikkö. Sen valuuttakoodi on DOP ja valuuttamerkki "$" tai "RD$" (erotuksena muista pesoista). 1 peso on jakautunut 100 centavoon, mutta peson heikon arvon vuoksi centavo-arvoiset koliot on poistettu käytöstä. Euron kurssi pesoon verrattuna: 1 euro on noin 58 pesoa.
Dominikaanisen tasavallan jalkapallomaajoukkue Dominikaanisen tasavallan jalkapallomaajoukkue on Dominikaanisen tasavallan jalkapallon A-maajoukkue, joka edustaa maata virallisissa maaotteluissa. Se pelaa maan jalkapalloliiton "Federación Dominicana de Fútbolin" alaisuudessa. Maan jalkapalloliitto kuuluu CONCACAF:iin eli Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen jalkapalloliittoon ja maajoukkue pelaa CONCACAFin MM-karsintalohkossa.
Luettelo Dominikaanisen tasavallan kaupungeista Tämä on luettelo Dominikaanisessa tasavallassa sijaitsevista kaupungeista.
El Seibo El Seibo (myös El Seybo) on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 87 680 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 1 788 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Santa Cruz de El Seibo.
Dominikaanisen tasavallan koripallomaajoukkue Dominikaanisen tasavallan koripallomaajoukkue edustaa Dominikaanista tasavaltaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Elías Piña Haiti on tärkeä kauppakumppani Elías Piñan provinssille muiden Dominikaanisen tasavallan rajaseutujen tapaan. Etenkin provinssin pääkaupunki Comendadorissa kauppa Haitin kanssa on vilkasta. Vuorilla kasvatetaan kahvia ja papuja. Provinssin eteläosissa kasvatetaan myös perunaa.
Dominikaanisen tasavallan miesten lentopallomaajoukkue Dominikaanisen tasavallan miesten lentopallomaajoukkue edustaa Dominikaanista tasavaltaa kansainvälisissä lentopallokilpailuissa.
Rafael Leónidas Trujillo Vaikka Trujillo tunnettiinkin Francon ohella Benito Mussolinin ja Adolf Hitlerin ihailijana, 1930-luvun loppupuolella, hän myönsi monille Euroopasta paenneille juutalaisille asuinpaikan Dominikaanisessa tasavallassa. Vuonna 1938 Trujillon presidenttikausi päättyi ja uudeksi presidentiksi valittiin vaaleilla Jacinto Bienvenido Peynado, mutta todellisuudessa Trujillo oli yhä Dominikaanisen tasavallan todellinen johtaja. Trujillo valittiin uudestaan presidentiksi 18. maaliskuuta 1948. Toisen presidenttikautensa aikana, 14. kesäkuuta 1949, pieni ryhmä kotimaastaan karkotettuja dominikaaneja yritti syöstä Trujillon vallasta, mutta heidän yrityksensä epäonnistui Dominikaanisen tasavallan armeijan ja ilmavoimien yhteistyön ansiosta. Trujillo luopui presidenttiydestään vuonna 1952, jolloin uudeksi presidentiksi valittiin hänen Hector-veljensä, mutta hän pysyi kuitenkin Dominikaanisen tasavallan "de facto" johtajana.
Santo Domingo Santo Domingo on Dominikaanisen tasavallan pääkaupunki. Sen asukasluku oli vuoden 2002 väestönlaskennassa 2 054 516. Arvio vuodelle 2010 on noin 2,55 miljoonaa asukasta. Kaupunki sijaitsee Karibianmeren äärellä, Ozama-joen suulla. Se on vanhin eurooppalaisten yhtäjaksoisesti asuttama kaupunki läntisellä pallonpuoliskolla.
Nord-Est (Haiti) Nord-Est () on departementti Haitissa. Vuonna 2003 departementissa oli 308 385 asukasta ja sen pinta-ala on 1 805 neliökilometriä. Departementin väestötiheys on siten 170,9 asukasta neliökilometrillä. Departementti sijaitsee maan pohjoisrannikolla Dominikaanisen tasavallan rajalla ja sen pääkaupunki on Fort Liberté.
Dominikaanisen tasavallan jalkapallomaajoukkue Dominikaaninen tasavalta oli ensimmäisen kerran mukana MM-karsinnoissa vuoden 1978 lopputurnaukseen. CONCACAFin vuoden 1977 mestaruuskilpailut toimivat samalla MM-karsintana. Dominikaaninen tasavalta ei päässyt mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen vaan hävisi alkukarsinnoissa Haitille. Molemmat osaottelut päättyivät 3-0 Haitin voittoon ja karsinnat olivat ohi. Tämänkään jälkeen joukkueen esitykset eivät ole olleet häävejä Dominikaanisen tasavallan kaltaisessa vahvasti baseballiin keskittyneessä urheilumaassa. Tunnetuin Dominikaanisen tasavallan jalkapalloilija on kenties Víctor Núñez, joka kuitenkin nykyisin edustaa Costa Ricaa.
Dominikaanisen tasavallan lippu Dominikaanisen tasavallan lippu on Dominikaanisen tasavallan tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se on otettu käyttöön 21. elokuuta 1943 ja sen mittasuhteet ovat 5:8. Vuonna 1844 Trinitania-niminen ryhmä, joka taisteli vapauttaakseen maan haitilaisten vallasta, muutti Haitin lippua lisäämällä siihen ristin kuvaamaan katolista uskoa. Myös lipun värejä muutettiin siten, että nykyisessä lipussa lipun tangon puoleinen yläkulma ja liehuvan puolen alakulma ovat sinisiä ja vastaavasti punaisia ovat tangon puolen alakulma ja liehuvan puolen yläkulma.
Meripihka Dominikaanisen tasavallan meripihka on erityisen kuuluisa 15–45 miljoonaa vuotta vanhoista hyönteissulkeumista. Dominikaanisen tasavallan meripihka on peräisin "Hymanaea protera" -puulajin pihkasta. Vuonna 2007 Harvardin yliopiston tutkija Ramírez Santiagon tutkijaryhmä löysi Dominikaanisen tasavallan vesiltä meripihkaa, jossa oli jäännös 15–20 miljoonan vuoden takaisesta orkideasta. Löytö antoi tutkijoille uuden käsityksen orkidean historiasta. Meripihkaa on löydetty ympäri Itämeren aluetta. Esiintymiä on löydetty myös Myanmarista,
Kauko-Idästä, Kanadasta, Yhdysvalloista, Afrikasta ja Oseaniasta.
Haiti Yhdysvaltain miehitys loi lopullisen rajan Haitin ja Dominikaanisen tasavallan välille, joilla oli ollut maakiistoja. Kun Yhdysvaltojen asevoimat lähtivät Dominikaanisesta tasavallasta, sen diktaattori Rafael Trujillo komensi armeijan tappamaan maassa asuvat haitilaiset. Kolmessa päivässä 10 000–20 000 haitilaista murhattiin.
Dominikaaninen tasavalta Dominikaanisen tasavallan talous on Kuuban jälkeen Karibian alueen toiseksi suurin. Dominikaanisen tasavallan talous on myös kasvanut tasaisesti 1990-luvun alun jälkeen, ja sen talouskasvu on ollut latinalaisen Amerikan voimakkaimpia. Talouskasvu oli vuonna 2017 4,6 prosenttia, kun se vuonna 2016 oli ollut 6,6 prosenttia.
Dominikaanisen tasavallan vaakuna Dominikaanisen tasavalla vaakuna on Dominikaanisen tasavallan symboli. Sen kilpi on samanlainen kuin maan lipussa. Vaakunan kilpeen on kuvattu myös kultainen risti allaan Raamattu, joka on suositun selityksen mukaan auki Johanneksen evankeliumin kohdasta 8:32 (ja totuus on tekevä teidät vapaiksi). Vaakunan vasemmalla puolella on laakeripuun oksa ja oikealla palmun lehvä. Vaakunan yllä lukee espanjaksi maan motto "Dios, Patria, Libertad" (Jumala, isänmaa, vapaus) ja alla vastaavasti maan virallinen nimi "República Dominicana" (Dominikaaninen tasavalta).
Baseball Baseballia pelataan nykyisin myös etenkin Kiinassa, Japanissa, Etelä-Koreassa, Taiwanissa, Kuubassa ja Venezuelassa. Myös Dominikaanisessa tasavallassa baseball on suosittua ja maa onkin tuottanut monia huippupelaajia, jopa siinä määrin, että jokaisella Major League Baseballin joukkueella on nykyisin pelaajakehitykseen keskittyvä akatemia Dominikaanisessa tasavallassa.
Rafael Leónidas Trujillo Rafael Leónidas Trujillo Molina (24. lokakuuta 1891 – 30. toukokuuta 1961) oli Dominikaanisen tasavallan johtaja vuosina 1930–1961. Trujillo toimi maansa presidenttinä vuosina 1930–1938 ja myöhemmin 1942–1952, mutta todellisuudessa hän oli Dominikaanisen tasavallan "de facto" johtaja kuolemaansa saakka.
Ramfis Trujillo Rafael "Ramfis" Leonidas Trujillo Martínez (s. 5. kesäkuuta 1929 − 27. joulukuuta 1969) oli diktaattori Rafael Leónidas Trujillon poika ja Dominikaanisen tasavallan lyhytaikainen valtionpäämies. Isänsä kuoltua salamurhan seurauksena hän julistautui Dominikaanisen tasavallan presidentiksi. Hän kuitenkin osoittautui heikoksi hallitsijaksi, ja pian ympäri maata puhkesi väkivaltaisia mielenosoituksia, joissa vaadittiin hänen eroaan.
Dominikaanisen tasavallan Bogotan-suurlähetystön kaappaus 27. huhtikuuta suurlähettiläät Venezuelasta, Dominikaanisista tasavallasta, Israelista ja Egyptistä vaputettiin. Lisäksi vapautettiin kaksi kolumbialaista. 16 terroristia lähti Kuuban lähettilään kanssa suurlähetystöstä lentoasemale, jossa 12 diplomaattia, jotka olivat panttivankeina Cubana de Aviaciónilla kohti Havannaa. Havannassa panttivangit vapautettiin ja palasivat kotimaahan. Terroristit saivat turvapaikan Kuubasta.