mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Kiinan kieli Kiinaa pidetään tyyppiesimerkkinä isoloivista kielistä. Kiinan kielelle luonteenomaisia ovat määresanat, jotka osoittavat ajankohtaa, lukumäärää, modusta eli tapaluokkaa tai kaasusta eli sijamuotoa. Esimerkiksi esineiden lukumäärää ilmaistaan numeraalilla, mittasanalla ja pääsanalla.
Indoeurooppalainen kantakieli Substantiiveilla oli kolme sukua: maskuliini, feminiini ja neutri (aikaisemmin 2: elollinen ja eloton); kolme lukua: yksikkö, kaksikko ja monikko sekä seitsemän tai kahdeksan sijamuotoa. Verbeillä oli neljä modusta: indikatiivi, imperatiivi, konjunktiivi ja optatiivi. Vokaalivaihtelut olivat kielelle tyypillisiä.
Lokatiivi Niissä uralilaisissa kielissä, joissa paikallissijasarjoja on useita, kuten suomessa ja unkarissa, lokatiiviksi nimitetään sitä olosijaa, joka kuuluu niin sanottujen yleisten paikallissijojen sarjaan. Suomessa tätä lokatiivia ei elävänä sijamuotona enää ole olemassa, vaan se jatkaa elämäänsä hieman toisessa tehtävässä essiivinä. Vanha lokatiivinen merkitys näkyy vielä sellaisissa adverbeissa kuin "kaukana", "kotona", "luona", "läsnä", "mukana", "siinä", "takana" ja "ulkona".
Hunnit Keskiaikaisissa lähteissä hunnit ja unkarilaiset usein sekoitettiin keskenään. Yhtenä syynä lienee ollut se, että Attila oli pitänyt päämajaansa Pannonian altaassa. Enea Silvio de’Piccolomini, joka myöhemmin tunnettiin paavina Pius II, esitti 1509 postuumissa teoksessaan "Cosmographia", että unkarin kieli polveutuisi hunnien kielestä. Simon Kézain kronikasta lähtien (n. 1283) unkarilaisia pidettiin hunnien jälkeläisinä myös unkarilaisessa historiankirjoituksessa. Kenties tämän takia myös Unkarin nimeen latinankielisissä teksteissä ja sen pohjalta monissa länsieurooppalaisissa kielissä lisättiin h (Hungaria, Hongrie, Hungary), joka siihen ei historiallisesti kuulu ja jota latinan kielen italialaisessa tai ranskalaisessa ääntämistraditiossa ei muutenkaan enää keskiajalla äännetty. (Todellisuudessa nimi "Hungaria/Unkari" jne. lienee peräisin turkkilaisista sanoista "on ogur" '10 nuolta, 10 heimoa'.) Nykyäänkin kuvitellaan yleisesti, että Hungaria-nimi viittaisi hunneihin tai jopa tarkoittaisi "hunnien maata"; tähän viittasi esimerkiksi pääministeri Viktor Orbán Kiinan-vierailullaan 2010.
Unkarin kieli Vaihtoehtoisten teorioiden suosion syyt ovat sekä kielelliset että ideologiset. Unkarin kielellä ei ole kovin läheisiä sukukieliä, joten yhtäläisyydet sukukielten kanssa ovat maallikolle lähes mahdottomia huomata. Toisaalta kansallisromanttinen ajattelutapa rohkaisi näkemään kansan, kulttuurin, rodun ja kielen yhtenä kokonaisuutena, jolle oli löydettävä yksi yhtenäinen alkuperä, mieluusti mahdollisimman loistokas. Koska useimmat uralilaiset kansat elivät primitiivisellä kulttuuritasolla ja varsinkin kun kielisukulaisuus käsitettiin ilman muuta samalla geneettiseksi sukulaisuudeksi, ajatus unkarin kielen uralilaisuudesta herätti Unkarissa vastustusta jo 1800-luvulla. Viime aikoinakin (järjestelmänvaihdoksen jälkeen) eräät tahot ovat esittäneet, että teoria unkarin kielen suomalais-ugrilaisesta kielisukulaisuudesta olisi ollut poliittinen, ensin Itävallan ja sitten Neuvostoliiton vallanpitäjien ylläpitämä salajuoni unkarilaisten nöyryyttämiseksi riistämällä heiltä heidän kunniakas menneisyytensä.
Rudolf Molnár Molnár muutti Suomeen 1957. Hän toimi Turun yliopiston unkarin kielen lehtorina ja oli Turun tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherran apulaisena ja Turun evankelisluterilaisten seurakuntien väliaikaisena sairaalapappina. Molnár oli sitten Maskun kirkkoherrana 1964–1978 ja hän oli myös Tampereen yliopistossa unkarin kielen opettajana 1965–1974. Hänestä tuli unkarilaisen Sopronin yliopiston riemutohtori vuonna 1997. Molnár toimi myös kääntäjänä kääntäen uskonnollista kirjallisuutta unkarin kielestä suomen kielelle ja päinvastoin.
Bosnian kieli Kielioppi on identtinen serbian kanssa. Bosnian kielessä on seitsemän sijamuotoa. Sanoilla on kolme sukua: feminiini, maskuliini ja neutri. Sanaluokkia on 10. Perusaikamuotojen (preesens, perfekti ja 1. futuuri) lisäksi aikamuotoja ovat imperfekti, aoristi, pluskvamperfekti ja 2. futuuri. Lauseiden sanajärjestys on melko vapaa.
Keskienglanti Keskienglanti muistutti jo paljolti nykyenglantia, mutta oikeinkirjoitus ei ollut vakiintunutta, lisäksi ääntämys poikkesi huomattavasti nykyisestä. Esimerkiksi Chaucerin Canterburyn tarinoiden runomuoto ei avaudu keskienglannin ääntämystä osaamattomille, koska sanat eivät nykyääntämyksen mukaan muodosta loppusointuja tai muita runon tehokeinoja. Nyrkkisääntönä varsinkin Chaucerin kielen kaltaisen melko lailla modernia englantia muistuttavan kielen ääntämykselle voi pitää ohjetta ääntää vokaalit pitkinä ja muut äänteet suuta hieman enemmän aukoen. Kieliopissa näkyy vaiheittainen sijamuotojen ja päätteiden karsiutuminen.
Hantin kieli Kieli jakautuu murteisiin, jotka muodostavat kolme ryhmää:
Murteiden väliset foneettiset ja morfologiset erot ovat huomattavia. Keskinäisen ymmärrettävyyden kannalta voidaan puhua jopa kolmesta erillisestä kielestä. Itämurteissa on 6–11 sijamuotoa, etelämurteissa 5–6 ja pohjoismurteissa vain kolme sijaa. Eroja on myös aikamuodoissa ja verbitaivutuksessa. Itämurteissa on kehittynyt monimutkainen vokaalijärjestelmä. Läntisten hantiryhmien kieleen on vaikuttanut mansi, pohjoisten nenetsi ja itäisten selkuppi. Hantissa on paljon lainasanoja komista ja erityisesti venäjästä.
Baskin kieli Baskin kielessä päätteet ja kantasanat, joihin ne liitetään, vaihtelevat vähän. Yleisessä nominin taivutuskaavassa riittää luetella vokaali- ja konsonanttiloppuiset taivutukset. Joillakin usein käytetyillä sanoilla, kuten persoonapronomineilla, esiintyy epäsäännöllisiä muotoja. Nomineilla on lähes kaksikymmentä eri sijamuotoa. Niiden tarkka määrä vaihtelee kielen eri kuvauksissa, koska ei ole yleistä periaatetta, millä jokin rakenne voidaan osoittaa sijamuodoksi. Toisin kuin suomessa, sijapäätteet ja muut liitteet liitetään aina vain nominilausekkeen viimeiseen jäseneen, ja osan niistä voi yhtä hyvin tulkita partikkeleiksi tai muunlaisiksi postpositioiksi.
Unkarin kieli Valtion perustaminen ja katolisen uskon omaksuminen vaikuttivat ratkaisevasti kielen kehitykseen. Ensimmäinen säilynyt teksti on Ruumissaarna ja rukous ("Halotti Beszéd") noin vuoden 1200 tienoilta. 1300-luvulta lähtien on säilynyt runsaasti kirkollisia koodekseja, ja myös maallista kirjallisuutta kirjoitettiin jo keskiajalla. 1500-luvulla unkari säilytti turkkilaisvalloituksista huolimatta entisenlaisen asemansa. Latinaa käytettiin opetus- ja hallintokielenä, ja siitä periytyi suoraan unkariin joitakin lainasanoja. Kun Unkarista tuli osa Habsburgien valtakuntaa, osa yläluokkaa alkoi saksalaistua. Kansallismieliset piirit käynnistivät 1800-luvun alussa kielenuudistusliikkeen, jonka tarkoituksena oli nostaa unkari sivistyskieleksi. Vieraan vaikutuksen vähentämiseksi kieleen luotiin uusimpia käsitteitä varten paljon uudissanoja, esimerkiksi "zene" ("musiikki"), "rendőr" ("poliisi"), "mérnök" ("insinööri") ja "titkár" ("sihteeri"). Tämän 1800-luvun kielenuudistuksen jälkeen kielen rakenne ei ole olennaisesti muuttunut.
Vokaalisointu Vokaalisointua esiintyy ainakin useissa suomalais-ugrilaisissa kielissä kuten suomessa ("kissalla, "jäniksellä), võrossa, ersässä ja unkarissa ("városban ”kaupungissa”, "kézben ”kädessä”), useissa altailaisissa kielissä kuten turkissa ("Türkiye'de ”Turkissa”, "kapıda ”ovella”) sekä balttilaisessa latgallin kielessä ("vosora, "vasareņa", "šketerēt", "škatarātu). Myös monissa muissa agglutinatiivisissa kielissä on vokaalisointu.
Unkarin kieli Unkarin kielessä käytetään paljon päätteitä ja etuliitteitä, joten se luokitellaan agglutinoivaksi kieleksi. Sanoilla ei ole sukua. Pääpaino on suomen tavoin aina sanan ensimmäisellä tavulla. Sivupainoa esiintyy lähinnä yhdyssanojen sanarajoilla.
Sija Genetiivi (latinan verbistä "gignere" ’synnyttää, luoda’) eli omanto ilmaisee omistajaa. Suomessa sillä on myös monia muita tehtäviä. Sen sijapääte on yksikössä -n ja monikossa -in, -en, -den, -ten tai -tten. Genetiivi on hyvin yleinen sijamuoto eri kielissä. Esimerkki: Koiran luu on hukassa.
Suomen kieli Genealogisen eli kielen alkuperään perustuvan luokittelun mukaan suomen kieli kuuluu uralilaisen kielikuntaan. Uralilaisia kieliä on parisenkymmentä, ja niitä puhutaan Euroopan pohjois- ja itäosissa, Unkarissa ja sen lähialueilla sekä Siperiassa. Ne voidaan jakaa kahteen pääryhmään, suomalais-ugrilaisiin kieliin ja samojedikieliin. Suomen lähimpiä sukukieliä ovat itämerensuomalaiset kielet, kuten viro ja karjala. Kaukaisempaa sukua ovat esimerkiksi saamelaiskielet ja unkari. Uralilaiset kielet ovat kehittyneet uralilaisesta kantakielestä.
Gulassi Gulassi () on Unkarista lähtöisin oleva, paprikalla maustettu liharuoka. Gulassi on suosittu ruokalaji Unkarissa, tämän naapurimaissa ja Balkanilla. Unkarin kielen sana "gulya" tarkoittaa ""paimen"".
Unkarin kieli Unkari on uralilainen kieli. Yhdessä obinugrilaisten mansin ja hantin kanssa se muodostaa kielikuntansa ugrilaisen kieliryhmän. Unkari on myös suomen kielen etäinen sukulainen, mutta sen konsonantisto on huomattavasti rikkaampi kuin suomen ja muutenkin sanaston tasolla kielet poikkeavat toisistaan voimakkaasti. Yhtäläisyyksiä on lähinnä kieliopin perusrakenteissa, esimerkiksi samantapainen sijamuotojärjestelmä, possessiivisuffiksit ja vokaalisointu. Sanastossa on kuitenkin enemmän sukulaisuutta kuin äkkiseltään näyttäisi, sillä ugrilaisen kantakielen monet sanat ovat unkarissa ja suomessa muuttuneet äänteellisesti niin paljon eri tavoin, ettei maallikko enää pysty tunnistamaan niiden keskinäistä sukulaisuutta. Esimerkiksi suomen "ydin" ja unkarin "velő" ovat erilaisuudestaan huolimatta peräisin samasta muinaisesta suomalais-ugrilaisesta sanasta, jonka asuksi on konstruktoitu *wideme, mutta eri kielten erilaiset äännekehitystendenssit ovat muuttaneet ne aivan erilaisiksi.
Unkari Eurovision laulukilpailussa Unkari on esittänyt valtaosan kappaleistaan unkarin kielellä, viimeksi vuoden 2018 kilpailussa. Edustuskappaleet ovat olleet englanninkielisiä vuosina 2007-2012 ja 2014, 2015 sekä 2016.
Suomalais-ugrilaiset kielet Nykyisessä tutkimuksessa edellä kuvatulla tavalla jo kyseenalaistetun suomalais-ugrilaisen kantakielen tarkemmasta ajoituksesta ja esiintymisalueesta on ollut erilaisia teorioita. Ensimmäisenä siitä olisi perinteisen, nykyisin jo monilta osin kyseenalaistetun uralilaisten kielten monipolvisen sukupuumallin mukaan eronnut ugrilaisten kielten ryhmä, josta myöhemmin olisivat erkaantuneet muun muassa unkari ja muut obinugrilaiset kielet. Tämän kantakielen läntinen haara olisi edelleen jakautunut kantapermiksi, joka suhteellisen myöhään jakautui komin ja udmurtin kieliksi sekä suomalais-volgalaiseksi kantakieleksi. Tästä olisivat erottautuneet marin kieli, mordvan kieli ja varhaiskantasuomi eli suomalais-lappalainen kantakieli. Tämä olisi jakautunut kantalapiksi ja kantasuomeksi, joka hajaantui viimeisellä vuosituhannella eaa. itämerensuomalaisiksi kieliksi.
Martin Fogel Fogel kokosi materiaalia unkarin kielestä Albert Molnárin (1664) teoksesta "Dictionarium Ungarico-Latinum" ja suomen kielestä Ignatius Meuerin (1668) teoksesta "Variarum Rerum Vocabula". Saamen kielen aineistoa hän sai Johannes Schefferukselta, joka käytti samaa materiaalia omassa teoksessaan "Lapponia" (1673). Schefferuksen aineisto on mitä ilmeisimmin piitimensaamea. Aineistonsa sanojen ja kieliopillisten piirteiden perusteella Fogel päätteli, että suomi, unkarin ja saame ovat sukua keskenään.
Sándor Márai Asuttuaan Italiassa lyhyen ajan talvella 1946–47 Márai päätti sittenkin palata Unkariin voidakseen elää ja kirjoittaa ympäristössä, jossa hänen äidinkieltään puhutaan. Kaikki vieraat kielet olivat hänen mielestään vain ”kainalosauvoja”, eikä hän tästä lähtien halunnut julkaista enää mitään millään muulla kielellä kuin unkariksi.
Ugrilaiset kansat Uusin kielitieteellinen tutkimus asettaa kyseenalaiseksi perinteisen oletuksen että hantin, mansin ja unkarin kielet juontuisivat yhteisestä kanta-ugrilaisesta kielestä, sillä ugrilaiset kielet ovat erittäin epäyhtenäinen ryhmä. Erot ovat huomattavia sekä äänteistössä että kielten rakenteissa. Muun muassa sijojen lukumäärä vaihtelee kolmesta (pohjoishanti) yli kahteenkymmeneen (unkari). Tästä huolimatta ugrilaisia kieliä tulee pitää keskenään melko läheisinä sukukielinä, sillä ne jakavat joukon morfologisia innovaatioita ja niissä esiintyy myös toista sataa yhteistä sanavartaloa.
Raija Bartens Bartens valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1958, ja ensimmäisen tieteellisen artikkelinsa hän julkaisi Virittäjässä 1959. Lisensiaatintyö saamelaiskielten postpositioista valmistui vuonna 1965, ja sijamuotoja käsittelevä väitöskirja julkaistiin vuonna 1972. 1960-luvulta alkaen Bartens toimitti yhdessä Erkki Itkosen ja Lea Laitisen kanssa laajaa inarinsaamen kielen sanakirjaa, joka valmistui 1990-luvun alussa. Bartens valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1982.
Ruotsin kieli Ruotsilla on monia murteita, jotka eroavat toisistaan paljon ääntämisen ja jopa kieliopin suhteen: joissakin murteissa verbeillä näkyy monikkomuotoja tai nomineilla sijamuotoja. Tosin kirja- ja yleiskielessäkin verbien monikkomuotoja käytettiin 1900-luvulle asti, vaikka ne olivat kaupunkipuhekielestä ja useimmista murteista jo silloin lähes kuolleet ja vieläkin niitä esiintyy murteiden lisäksi muun muassa uskonnollisessa kielessä (esimerkiksi "vara" (suomeksi ”olla”) -verbin preesensmuoto on nykyisin yleensä myös monikossa yksikön muoto "är" (”on”), mutta poikkeustapauksissa esiintyy myös monikkomuoto "äro"). Monet murteet ovatkin muunmurteisille ruotsalaisille vaikeita ymmärtää, mutta nykyisin lähes kaikki ruotsalaiset osaavat yleiskieltä. Murteita voi esiintyä niinkin pienillä alueilla, että eri pitäjillä saattaa olla omia murteita. Murteet kuitenkin jaetaan yleisesti kuuteen pääryhmään, joilla on selviä yhtäläisyyksiä ääntämisessä ja kieliopissa. Alla joka ryhmästä on annettu joitakin esimerkkejä; murteiden lukumäärä lienee yhteensä useita satoja. Ruotsissa murreryhmien nimissä esiintyy sana "mål", joka tarkoittaa puhetyyliä.Suomen ruotsinkielisten puhuma ruotsi eroaa Ruotsissa puhuttavasta varsinkin ääntämykseltään mutta myös sanastossa on eroja. Erot eivät johdu vain suomen kielen vaikutuksesta, vaan myös siitä, että suomenruotsissa on säilynyt sanoja ja ääntämyspiirteitä, jotka ovat Ruotsissa kadonneet tai harvinaistuneet. Pohjois-Ruotsissa puhuttava ruotsi muistuttaa suomalaisvaikutuksen vuoksi jonkin verran suomenruotsia. Samantapaisia ilmiöitä esiintyi myös vironruotsissa, joka luettiin yhdessä suomenruotsin kanssa itäruotsalaisten murteiden ryhmään. Vironruotsi on kuitenkin melkein kadonnut, sillä lähes kaikki vironruotsalaiset siirtyivät Ruotsiin Neuvostoliiton liitettyä Viron itseensä.Professori Kaisa Häkkisen mukaan ruotsalaisia lainasanoja on suomen kielessä ainakin 4 000. Suomalaisia lainasanoja taas on ruotsin kielessä vain noin 10.
Semmelweis-yliopisto Semmelweis-yliopisto on lääketieteellinen yliopisto Budapestissa Unkarissa. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa ja siellä annetaan opetusta kolmella kielellä: unkariksi, englanniksi ja saksaksi. Opiskelijoita yli 11 000, ja heistä noin 20 % tulee Unkarin ulkopuolelta.
Pitkäperjantai Useissa slaavilaiskielissä ja jopa unkarissa ja virossa käytetään pitkästäperjantaista nimityksiä, jotka merkitsevät ’suurta perjantaita’ (esimerkiksi ). Tätä nimitystä käyttävät ortodoksit myös suomeksi. Englannissa nimitys "Good Friday" tulee sanan ’good’ vanhasta merkityksestä ’pyhä’. Monissa romaanisissa kielissä päivää kutsutaan ’pyhäksi perjantaiksi’ (esimerkiksi ). Saksan kielen nimityksessä "Karfreitag" taas korostuu Kristuksen ristinkuoleman murheellisuus (kar-osa on vanhaa saksaa ja merkitsee ’surua’).
Unkarin kieli Kaikki eivät ole aina olleet vakuuttuneita unkarin kielen uralilaisuudesta. Unkarin on epäilty kuuluvan muun muassa turkkilaisiin kieliin. Tähän ovat antaneet aihetta lukuisat turkkilaiskielistä lainatut sanat sekä yhteiset piirteet, kuten suffiksoiva morfologia ja vokaalisointu, joka tosin esiintyy myös muissa uralilaisissa kielissä, muun muassa suomessa. Nämä rakennepiirteet ovat kuitenkin typologisesti määräytyviä eli yksinkertaisesti tiettyyn rakennetyyppiin kuuluvan kielen ominaisuuksia. On myös koetettu perustella turkkilaisten (tai laajemmin altailaisten) kielten sukulaisuutta koko uralilaisen kielikunnan kanssa. Nämä vertailut ovat kuitenkin kaatuneet materiaalin puutteeseen, eli mahdolliseen yhteiseen kantakieleen palautettavissa olevaa sanastoa ei löydy riittävästi. Unkarin sekä muidenkin uralilaisten ja altailaisten kielten kaukaisiksi sukukieliksi on toisinaan arveltu myös muun muassa japania ja sumeria. Myös hunnien kieltä on joskus pidetty unkarin sukuisena, ja jo keskiaikaisen perimätiedon mukaan unkarilaisia onkin pidetty hunnien jälkeläisinä.
Unkari Unkari on merkittävää lintualuetta, ja sillä maa sijaitsee lintulajiston risteyspaikalla. Unkarissa tavataan monia Pohjois-Euroopan ja Välimeren seudun lajeja, mutta myös monia läntisiä ja itäisiä lajeja. Esimerkiksi pustalla elävät keisarikotka ja aavikkohaukka ovat itäisiä lajeja. Yleisiä maaseudun lintulajeja ovat muun muassa jalohaikara, kattohaikara, ruskosuohaukka, käki, töyhtökiuru, etelänsatakieli ja rastaskerttunen.
Unkarin kieli Vaikka unkarin ja suomen kielet ovat vain hyvin kaukaista sukua keskenään (indoeurooppalaisella puolella yhtä läheisiä toisilleen ovat esimerkiksi ruotsi ja kreikka, joiden keskinäistä sukulaisuutta maallikko harvoin ajattelee), niiden sukulaisuus on johtanut lämpimiin suhteisiin Unkarin ja Suomen kansojen välillä. Tämä johtuu siitä, että uralilaisia kieliä on niin vähän, ne ovat yleensä suomeen ja unkariin verrattuna niin pieniä, ja niistä vain kolme; suomi, unkari ja viro ovat itsenäisen valtion pääkieliä eli valtiokieliä.
Liudennus Unkarin kielessä on kolme liudentunutta äännettä (t, d, n), jotka kirjoitetaan "ty", "gy" ja "ny". Unkarissa on aiemmin ollut myös liudentunut l, joka kirjoitetaan "ly". Nykyunkarin kirjakielessä ja itämurteissa se on muuttunut j-äänteeksi. Kuitenkin unkarin länsimurteissa liudentunut l on muuttunut tavalliseksi l:ksi eli liudennus on kadonnut. Unkarin pohjoismurteissa on yhä liudentunut l.
Instruktiivi Instruktiivi eli keinonto on sijamuoto (ns. tapasija), joka ilmaisee keinoa tai välinettä tai tapaa, jolla toiminta suoritetaan. Suomen kielessä instruktiivin sijapääte on "-n" sekä yksikössä että monikossa. Yksikkömuodot ovat harvinaisia, mutta esimerkiksi sanan "jalka" instruktiivimuodot ovat "jalan : "jaloin. Välineen merkityksessä käytetään usein instruktiivin tilalla adessiivia. Koska instruktiivimuodot muistuttavat tapaa ilmaisevia adverbeja, eli miten tekeminen suoritetaan ("Kaivoin hiekkaa paljain käsin (instr.)/Kaivoin hiekkaa hienosti käsilläni" (adv.), voitaisiin instruktiivi periaatteessa lukea adverbisijaksi.
Eteläsaame Myös kieliopillisesti eteläsaamessa on säilynyt monia alkukantaisena pidettyjä piirteitä. Sijamuotoja on kahdeksan: nominatiivi, genetiivi, akkusatiivi, illatiivi, inessiivi, elatiivi, komitatiivi sekä essiivi. Useista muista saamelaiskielistä poiketen genetiivi ja akkusatiivi eroavat toisistaan ja ovat säilyttäneet kumpikin oman päätteensä. Samaan tapaan inessiivi (missä) ja elatiivi (mistä) ovat erilliset sijamuodot. Possessiivisuffiksit ovat olemassa, mutta niitä käytetään erittäin harvoin ja silloinkin vain tietyissä yhteyksissä.
Uralilaiset kielet Uralilainen kieliyhteys on yritetty myös kiistää lukuisia kertoja. 1800-luvun loppupuoliskolla erityisesti Unkarissa vaikutti lingvistejä, jotka uskoivat unkarin kuuluvan turkkilaiskieliin. Nykyisin tiedeyhteisössä vallitsee yksimielisyys, että unkarin ja turkkilaiskielten lukuisat samankaltaisuudet perustuvat kauan jatkuneisiin lainakosketuksiin, eivät kielisukulaisuuteen.
Unkarin kieli Unkarin kielen tuntijoilla on kuitenkin tapana käyttää erilaista kirjoitusasua, koska "gy", "ly", "ny" ja "ty" ovat unkarissa konsonantteja, eikä y esiinny koskaan vokaalina (paitsi eräiden sukunimien vanhanaikaisissa kirjoitusasuissa). Käytetyt muodot ovat "Nagy'in" ja "Nagy'ia" tai "Nagyin" ja "Nagyia"; edelliset ovat kenties hieman yleisempiä. Heittomerkin käyttöä puolustaa se näkökohta, että siinä käy hyvin esille, mikä osa sanaa on nimeä ja mikä taivutusta, ja samalla se kiinnittää lukijan huomion sanan tavallisuudesta poikkeavaan äänneasuun. Toisaalta sen käyttö on siksi epäloogista, että heittomerkkiä käytetään suomen kielessä yleensä vain sellaisen loppukonsonantin perässä, joka jätetään lausumatta (esimerkiksi ranskankielisissä nimissä).
István Papp István Papp (1901–1972) oli unkarilainen kielitieteilijä. Hän oli vuodesta 1952 Debrecenin yliopiston unkarin kielen professori. Hän tutki unkarin ja suomen kieltä.
Unkarilaiset Tapanin kerrotaan viimeistään yhdistäneen unkarin heimot yhtenäiseksi kansakunnaksi. Tapani oli harras kristitty, joka sai jalokivilla koristellun kultaisen kruunun paavilta. Vuonna 1000 hänestä tulikin Unkarin ensimmäinen kuningas, ja kruunusta Unkarin valtion symboli, joka on muun muassa Unkarin vaakunassa.Neuvostoliiton etupiiristä irtautumisen jälkeen etenkin Unkarin kansallismielisissä piireissä ovat nousseet suosioon vaihtoehtoiset teoriat, joiden mukaan unkarin kieli ei olisi suomalais-ugrilainen, vaan sukua esimerkiksi turkkilaisille kielille tai jopa sumerin kielelle. Unkarin leimaaminen suomalais-ugrilaiseksi olisi ollut Habsburgien ja Neuvostoliiton propagandaa, joka pyrki unkarilaisten kansallisidentiteetin hävittämiseen leimaamalla heidät primitiivisten kansojen sukulaisiksi. Tieteellisestä näkökulmasta nämä teoriat ovat täysin perättömiä ja unkarin suomalais-ugrilaisuus on todistettu pitävästi aikoja sitten.
Unkarin kansalliskirjasto Unkarin kansalliskirjasto tai Széchényi-kansalliskirjasto () on Unkarin suurin kirjasto. Se sijaitsee Budapestissä Budan linnan F-siivessä ja on toinen Unkarin kansalliskirjastoista; toinen on Debrecenin yliopiston kirjasto. Kirjastolla on vapaakappaleoikeus, ja sen tehtävänä on kerätä kaikki Unkaria koskeva kirjallisuus. Kirjasto perustettiin 1802 Ferenc Széchényin lahjoittaman kirjakokoelman ympärille. Sen kokoelmissa on muun muassa 2,5 miljoonaa kirjaa ja monia harvinaisuuksia, kuten Unkarin alueen vanhin kartta, "Tabula Hungariae".
Unkarin historia Turkkilaisten mukana Unkariin kantautui kuitenkin myös monia hyviäkin asioita. Esimerkiksi kahvi, paprika, maissi, lisäksi suurin osa Unkarin nykyisistä kylpylöistä on rakennettu turkkilaisten aikana.
Unkarin taide Unkarin taiteeseen on monissa vaiheissa vaikuttanut sen asema poliittisten tapahtumien keskipisteessä.
Latinan historia Latinaa puhuttiin alkuaan vain pienessä Latiumin maakunnassa (nykyään nimeltään Lazio) Italiassa yhtenä kielenä muiden joukossa. Muita Italiassa puhuttuja kieliä olivat latinan sukukielet oski, umbri ja volski sekä isolaattikieli etruski. Varhaislatinan fonologisia piirteitä ovat sijamuotojen pääteet -os ja -om, joista myöhemmin kehittyivät päätteet -us ja -um. Varhaislatinaan kuuluivat myös sellaiset myöhemmin hävinneet diftongit kuten oi ja ei, jotka myöhemmin muuttuivat muotoon u- tai oe ja i-. Varhaislatinassa sanojen paino oli ilmeisesti ensimmäisellä tavulla, kun se myöhemmin siirtyi myöhemmille tavuille.
István Széchenyi Vuonna 1825 Széchenyi osallistui Unkarin valtiopäiville, jotka keisari Frans I oli kutsunut koolle Pozsonyyn. Ylähuoneessa Széchenyi herätti huomiota pitämällä puheensa unkariksi, vaikka siihen asti virallisissa yhteyksissä oli käytetty lähes yksinomaan latinaa. Vielä suuremman yllätyksen hän järjesti alahuoneessa, jossa keskusteltiin rahoituksen hankkimisesta Unkarin kielen ja kirjallisuuden aseman parantamiseksi. Széchenyi ilmoitti lahjoittavansa asiaa varten tilustensa yhden vuoden tuoton, 60 000 forinttia. Lahjoitus toi hänelle paljon mainetta, ja monet seurasivat hänen esimerkkiään. Asian edistämiseksi perustettiin Unkarin tieteellinen yhdistys, josta kehittyi myöhemmin Unkarin tiedeakatemia.
István Rácz István Rácz oli taitava unkarin kielen taitaja, joka käänsi unkariksi rakastamiaan suomalaisia teoksia, kuten  Kalevalan, Kantelettaren ja Aleksis Kiven Seitsemän veljestä. Kalevalan käännöksensä hän kuvitti arkeologisista löydöistä ottamillaan värikuvilla.
Kansalliskoira Kaikilla valtioilla ei ole omaa kansalliskoiraa, eikä kaikissa kielissä käsitettä edes tunneta. Esimerkiksi englannin kielessä sana aiheuttaa paljon sekaannusta, koska sillä viitataan toisinaan myös "alkuperäisrotuun" ("Native Breed" tai harvemmin "National Breed"). Lisäksi mm. Ruotsilla on virallisesti monta kansalliskoiraa ("national hund"), ja Kiinassa esimerkiksi chongqinginkoirasta käytetään nimitystä "national dog", vaikkei se ole maan virallinen kansallisrotu. Unkarissa käsitettä "national breed" käytetään usein kuvaamaan unkarilaisia rotuja pulista, pumista ja komondorista mudiin, kopoon ja kuvasziin huolimatta siitä, että maalla on erikseen virallisena kansallisrotuna unkarinvizsla.
Lapsikuoro Jippii Jippii-laulujen kääntäminen on yllättänyt lauluntekijätkin. Lauluja alettiin kääntää viroksi jo ennen kuin ensimmäinen äänite valmistui vuonna 2001, ja unkarinkielinen Jippii-äänite ilmestyi Unkarissa pian suomalaisen levyn jälkeen. Nyt Jippii-lauluja lauletaan eri puolilla maailmaa: nenetsin kielellä Pohjois-Siperiassa, missä pakkasta saattaa olla -50C ja Turkmenistanissa, missä lämpö kipuaa +50C asteeseen. Niitä lauletaan maailman korkeimman vuoren Mt. Everestin juurella Nepalissa, ja ne raikuvat merenpinnan alapuolella Israelissa. Valmiita Jippii-äänitteitä on tehty jo 48 kappaletta 27 kielellä. Laulujen käännösohjelmassa on yli 100 kieltä. Laulut äänitetään paikallisten lasten kanssa kussakin maassa. Jippii-kuoroja on syntynyt Viroon, Latviaan, Liettuaan, Venäjälle, Albaniaan, Armeniaan, Georgiaan, Nepaliin, Brasiliaan, Madagaskarille, Intiaan, Laosiin.… (Jippiimissio 8.1.2017) Kansainvälisissä Jippii-konserteissa lapset laulavat samoja lauluja monilla eri kielillä.
Komipermjakin kieli Komipermjakin kieli jakautuu neljään päämurteeseen. Permin Komissa puhutaan etelä- ja pohjoismurretta. Etelämurre jakautuu Kudymkarin-Invan, Nerdvan, ala-Invan ja Onkovon murteisiin, pohjoismurre Kotšovon, Kosan-Kaman, Mysovon ja ylä-Lupjan murteisiin. Muut päämurteet ovat Kirovin alueen ja Permin aluepiirin koillisosissa puhutut ylä-Kaman murre ja Jazvan komi. Ylä-Kaman eli Zjuzdinin murteessa yhdistyvät syrjäänin ja permjakin piirteet, Jazvan komia pidetään usein erillisenä komin kielen päämurteena. Murteita erottavia piirteitä ovat mm. [l]:n ja [v]:n esiintyminen, sanapaino ja sijamuotojen lukumäärä.
Rudolf Molnár Rudolf Molnár (14. elokuuta 1915 Budapest – 14. toukokuuta 2003 Turku) oli unkarilainen teologian tohtori joka asui vuodesta 1957 alkaen Suomessa. Hän oli kirkkoherrana sekä Unkarissa että Suomessa ja hän toimi myös unkarin kielen opettajana ja kääntäjänä.
Unkarin kieli Unkarin kielen kirjoittamiseen käytetään latinalaisia kirjaimia. Oikeinkirjoitusjärjestelmä on lähes fonemaattinen: kutakin äännettä vastaa periaatteessa vain yksi kirjain tai yksi sellainen kirjainyhdistelmä, joka ei juuri aiheuta sekaannuksen vaaraa. Poikkeuksia johdonmukaisuudesta aiheuttavat:Unkarin aakkoset ovat:
Iván Markovits Markovits opiskeli oikeustiedettä, mutta päätyi pikakirjoitusalalle. Hän julkaisi Gabelsbergerin järjestelmästä sovituksen unkarin kielelle vuonna 1863, ensin itävaltalaisessa pikakirjoituslehdessä, ja vuotta myöhemmin kirjamuodossa. Vuodesta 1865 lähtien Markovits työskenteli Unkarin valtiopäivien pikakirjoitustoimistossa.
Unkarin tiedeakatemia Akatemia sai alkunsa 1825, kun István Széchenyi tarjosi rahasumman tiedeyhteisön perustamiseen valtiopäivien istunnossa, joka pidettiin Pressburgissa eli nykyisessä Bratislavassa. Széchenyin tarjoukseen vastasi muutama muukin valtiopäiväedustaja. Tiedeakatemian tehtäväksi täsmennettiin unkarin kielen kehittäminen ja tieteen ja taiteen tutkiminen sekä levittäminen Unkarissa. Nykyisen nimensä akatemia sai vuonna 1845. Sen uusrenessanssia edustava päärakennus vihittiin käyttöön 1865.
Ugrilaiset kielet Ugrilaisia kieliä puhuu noin 16 miljoonaa ihmistä Unkarissa ja sen naapurivaltioissa sekä Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Pohjois-Venäjällä. Uralilaisen kielikunnan haaroista ugrilaisilla kielillä on vanhin kirjoitettu historia, sillä unkarin kielenmuistomerkit ulottuvat yli tuhannen vuoden taakse.
Luettelo väestönlaskennoista maittain Vuodesta 1880 lähtien Unkarin väestön­laskenta­järjestelmä on perustunut äidin­kieleen eli kunkin henkilön varhais­lapsuudessaan oppimaan kieleen, sekä kunkin laskennan aikaan eniten puhumaan kieleen ja muihin puhuttuihin kieliin.
Uralilaiset kielet 1. Samojedikielet
2. Unkarin kieli (madjaari; ks. Unkarilaiset)
3. Hantin kieli (ostjakki, todellisuudessa useita eri kieliä; ks. Hantit)
4. Mansin kieli (voguli, todellisuudessa useita eri kieliä; ks. Mansit)
5. Permiläiset kielet
6. Marin kieli (tšeremissi; ks. Marit)
7. Mordvalaiset kielet (ks. Mordvalaiset)
8. Saamelaiskielet (ks. Saamelaiset)
9. Itämerensuomalaiset kielet
Uralilais-altailaiset kielet Oheisessa taulukossa voidaan todeta Uralilais-altailaisten kielten persoonapronominien selkeä samankaltaisuus. Koska pronominit ovat kielen kestävimpiä elementtejä ja pysyvät kielien muutoksessa parhaiten ja äärimmäisen harvoin kokonaan siirtyvät kielestä toiseen, niitä voidaan pitää todisteena kielisukulaisuudesta. Huomattakoon, että "s" suomen kielen pronominissa "*sinä" on tulosta "ti > si" ääntämys säännössä vanhassa kantasuomessa, ja lausuttiin aiemmin "*tinä", kuten monikossa "te" ja unkarin pronomini "te".
Unkarilaiset Unkarilaiset asuvat pääasiassa Unkarissa, jossa heitä on noin 10 miljoonaa, mutta myös merkittävissä määrin (2 miljoonaa) naapurimaissa. Yhdysvalloissa elää noin 1,4 miljoonaa unkarilaista, mutta he ovat suurimmalta osin luopuneet unkarin kielestä ja muusta kulttuuriperinteen vaalinnasta.
Kaikkiaan unkarilaisia on maailmassa 14,5 miljoonaa.
Uralilaiset kielet Toisinaan myös sumerin kieltä on väitetty uralilaisten kielten sukulaiseksi. Joidenkin sanastollisten yhtäläisyyksien ohella todisteeksi on esitetty sekä sumerille että monille uralilaisille kielille tyypillinen agglutinaatio. Teorian esittivät jo 1800-luvulla Oppert, Lenormant ja Hommel, ja Suomessakin sen tekivät tunnetuksi J. W. Lagus ja Yrjö Koskinen. Käsitys tuli kansallisista ja poliittisista syistä suosituksi varsinkin Unkarissa, mutta useimmat kielitieteilijät pitävät sitä perusteettomana. Käsitystä, että sumeri kuuluisi uralilaisiin kieliin, on kuitenkin vielä vuonna 2016 kannattanut suomalainen assyriologi Simo Parpola kirjassaan "Etymological Dictionary of the Sumerian language".
Unkari Unkarin joissa ja järvissä on rikas kalakanta. Tyypillisiä kaloja ovat mm. lahna, toutain, siika, ahven, särki, kivennuolianen, jokibarbi, karppi, monni ja hauki.
Essiivi Unkarin kielessä esiintyy kaksi essiivimuotoa:
Pluton kuut Kuiperin vyöhykkeeseen kuuluvalla kääpiöplaneetta Plutolla on viisi tunnettua kuuta. Pluton suurin kuu, Kharon, löydettiin vuonna 1978. Se on 1 200 kilometrin läpimittaisena lähes samaa kokoluokkaa Pluton kanssa. Neljä muuta kuuta ovat huomattavasti pienempiä. Usean pienen kuun löytymisen uskotaan tarkoittavan sitä että Pluton ympärillä kiertää paljon pieniä vielä havaitsemattomia kappaleita.
Pluto Toukokuussa 2005 Plutolta löydettiin kaksi kuuta, S/2005 P 1 ja S/2005 P 2, joille annettiin kesäkuussa 2006 pysyvät nimet Hydra ja Nix. Nämä kuut sijaitsevat suunnilleen samalla ratatasolla kuin Kharon ja kiertävät Plutoa noin kahdesta kolmeen kertaa kauempana. Nix on läpimitaltaan noin 35 km ja Hydra noin 45 km. Nykyään tiedetään, että Nix on Pluton kolmanneksi lähin kuu ja Hydra kaukaisin.
Neptunus Neptunus oli aurinkokunnan uloin tunnettu planeetta löytämisestään vuoteen 1930, jolloin Pluto löydettiin. Pluto kuitenkin menetti statuksensa planeettana vuonna 2006, ja Neptunuksesta tuli jälleen Aurinkokunnan uloin planeetta.
Planeetat (orkesterisarja) Holst oli vielä elossa, kun Pluto löydettiin vuonna 1930. Hän ei kuitenkaan päättänyt lisätä orkesterisarjaansa Pluton mukaan nimettyä osaa. Vuonna 2000 manchesterilainen Hallé Orchestra tilasi säveltäjä Colin Matthewsilta Planeetoihin kahdeksannen osan, "Pluton". Hän otti tilauksen vastaan, ja uuden osan ensimmäinen esitys oli Manchesterissa Kent Naganon johtamana 11. toukokuuta 2000. Pluton asema muutettiin elokuussa 2006 kääpiöplaneetaksi, joten Holstin alkuperäinen sarja vastaa jälleen aurinkokuntamme tunnettuja planeettoja Maata lukuun ottamatta.
Pikkuplaneetan kuu Ensimmäisenä löydetty pikkuplaneetan kuu oli Plutoa kiertävä Kharon, joka löydettiin vuonna 1978. Kharonia ei kuitenkaan aluksi pidetty pikkuplaneetan kuuna, sillä Pluto luettiin aluksi planeetaksi. Toisten transneptunisten kohteiden löytyminen (alkaen 15760 1992 QB:n löytymisestä vuonna 1992) kuitenkin lopulta johti Pluton luokittelemiseksi kääpiöplaneetaksi, ja se lisättiin kuineen pikkuplaneettojen listaan numerolla 134340 vuonna 2006.
Planeetan määritelmä Pluto löydettiin 1930. Koska kyseessä oli selvästi kaukainen, Aurinkoa kiertävä kohde, ei tämänkään kohteen luokittelu planeetaksi ollut sinänsä ongelmallista. Sitä mukaa kun Pluton fysikaalisia ominaisuuksia saatiin kartoitettua, alkoi kuitenkin selvitä Pluton muista planeetoista huomattavasti poikkeava luonne. Jo ennen 2000-luvun alkua se oli muodostanut oman planeettatyyppinsä, jonka ominaisuudet erosivat niin Aurinkokunnan sisäosien kiviplaneetoista kuin ulko-osien suurista jättiläisplaneetoistakin.
Nibiru Kun Pluto vuonna 1930 löydettiin läheltä Lowellin laskemaa paikkaa, se aluksi samastettiin Lowellin olettaman Planeetta X:n kanssa. Myöhemmin kuitenkin osoittautui, että Pluton massa on aivan liian pieni, jotta se olisi voinut aiheuttaa häiriöitä Uranuksen tai Neptunuksen ratoihin. Vuonna 1992 tähtitieteilijä Myles Standish osoitti, että planeettojen radoissa havaitut häiriöt olivat näennäisiä ja johtuivat siitä, että Neptunuksen massa oli arvioitu liian suureksi. Pluto löytyi siis täysin sattumalta. Nykyisten tähtitieteilijöiden mukaan Planeetta X:ää ei ole olemassa.
Pluto Vuonna 1930 löydettyä Plutoa pidettiin pitkään aurinkokunnan yhdeksäntenä planeettana. Vuodesta 1992 lähtien Neptunuksen takaa kuitenkin löydettiin lisää jäisiä taivaankappaleita, joista osa oli vain vähän Plutoa pienempiä, ja yksi jopa Pluton kokoinen. Koska tällöin ei ollut enää selvyyttä siitä, kuinka monta planeettaa Aurinkokunnassa oli, Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (IAU) loi uuden planeetan määritelmän vuonna 2006. Tämän määritelmän mukaan Kuiperin vyöhykkeen kappaleet eivät ole planeettoja ja täten Pluto menetti asemansa planeettana.
Clyde Tombaugh löysi Pluton järjestelmällisen valokuvaetsinnän tuloksena 18. helmikuuta 1930 Lowellin observatoriossa, Arizonassa – tosin valokuva kohteesta oli otettu jo 19. maaliskuuta 1915. Ennen Tombaughia oli varsinkin Percival Lowell vuodesta 1905 lähtien etsinyt Neptunuksen takaista ”Planeetta X:ää”, jonka olemassaolo oletettiin Neptunuksen kiertoradassa havaittujen poikkeamien perusteella. Hän ei kuitenkaan onnistunut löytämään sitä. Nykyään tiedetään, että varhaiset mittaukset Neptunuksen sijainnista olivat virheellisiä, eikä Neptunuksen kiertoradassa ole poikkeamia. Käytännössä Pluto löytyi täysin sattumalta, sillä sen massa on liian pieni aiheuttaakseen häiriöitä suurten planeettojen ratoihin. Pluton massa selvisi vasta 1970-luvun lopussa, kun siltä löytyi kuu, Kharon.
Neptunuksentakaiset planeetat Lowellin olettamuksia pidettiin oikeiksi todistettuina, kun Clyde Tombaugh löysi Pluton vuonna 1930, ja Plutoa pidettiinkin yhdeksäntenä planeettana vuoteen 2006 asti. Vuonna 1978 kuitenkin esitettiin, että Pluto olisi liian pieni aiheuttaakseen poikkeamia kaasujättiläisten kiertoratoihin, minkä tuloksena aloitettiin kymmenennen planeetan etsintä. Etsintä unohdettiin lähes kokonaan 1990-luvulla, kun Voyager 2:n tekemästä tutkimuksesta pääteltiin, että suurimman osan Uranuksen radan poikkeamista aiheuttaa Neptunus. Vuoden 1992 jälkeen löydettiin muutamia transneptunisia kohteita eli Pluton kaltaisia pikkuplaneettoja ja niille annettiin oma luokituksensa, joka erottaa ne aurinkokunnan sisempien osien pikkuplaneetoista eli asteroideista. Myöhemmin tämän joukon suurimmat kappaleet luokiteltiin kääpiöplaneetoiksi.
Planeetan määritelmä Periaatteessa jako planeettojen ja pienemien kappaleiden, kuten asteroidien ja komeettojen välillä oli tähän asti selvä. Isot kappaleet ovat planeettoja, pienet asteroideja ja komeettoja. Havaintotekniikan kehittyminen alkoi tuottaa kuitenkin ongelmia 1900-luvun lopulla. Ensimmäinen Pluton jälkeen löydetty Kuiperin vyöhykkeen kohde 1992 QB havaittiin 1992. Vyöhykkeen olemassaoloa oli ennusteltu jo 1930, mutta Pluton ja sen kuun Kharonin ollessa vyöhykkeen ainoat potentiaaliset kappaleet vyöhyke oli lähinnä hypoteettinen. Seuraavina vuosina Kuiperin vyöhykkeestä löydettiin suuria määriä pieniä, kooltaan tyypillisiä asteroideja muistuttavia kappaleita, mutta myös suurempia, lähes suurimpaan asteroidiin, Cerekseen verrattavissa olevia kohteita. Vuonna 2002 havaittiin Quaoar, jonka läpimitta osoittautui olevan jopa 62 % Pluton läpimitasta, ja lopulta vuonna 2005 tunnistettiin pari vuotta aikaisemmin otetuista kuvista kohde 2003 UB (tunnetaan nykyisin nimellä Eris), jonka läpimitta oli selkeästi "vähintään" Pluton luokkaa.
Pikkuplaneetan kuu Ensimmäisenä löydetyn kahden asteroidikuun systeemin löytymisestä 87 Sylvialta ilmoitettiin vuonna 2005. Sylvian kuut oli kuitenkin löydetty jo hieman aikaisemmin. Ne nimettiin Remukseksi ja Romulukseksi. Samana vuonna löydettiin myös toistaiseksi ainoa tunnettu kolmen pikkuplaneetan kuun systeemi, kun Hubble-avaruusteleskoopin kuvista paljastuivat Pluton kaksi pienempää kuuta Nix ja Hydra. Pluton lisäksi myös toiselta plutoidilta 136108 Haumealta löytyi kaksi kuuta vuonna 2005. Ne saivat nimet Namaka ja Hi'iaka. Näiden lisäksi myös muilta pikkuplaneetoilta (esim. 93 Minervalta (Aegis ja Gorgoneion) ja 216 Kleopatralta (Alexhelios ja Cleoselene)) tunnetaan kahden kuun järjestelmiä. Plutolta löytyi neljäs kuu Kerberos (aikaisemmin: S/2011 (134340) 1) vuonna 2011, jolloin siitä tuli ainoa tunnettu neljän pikkuplaneetan kuun systeemi. Seuraavana vuonna Plutolta löytyi viides kuu, Styx (aikaisemmin: S/2012 (134340) 1) jolloin siitä tuli jo viiden pikkuplaneetan kuun systeemi. Usean pienen kuun löytymisen epäillään tarkoittavan sitä että Pluton ympärillä voi olla useita vielä löytämättömiä pienehköjä kappaleitya.
Transneptuninen kohde Komeettojen ratojen perusteella on jo pitkään tiedetty monien niistä matkaavan radallaan kauas Neptunuksen taakse. Vuodesta 1992 lähtien on löydetty myös useita Kuiperin vyöhykkeen kohteita, joista suurimmat ovat Pluton kokoluokkaa. Vuonna 2003 löydetty Sedna kulkee erittäin elliptisellä radalla 76,1–942 au:n etäisyydellä Auringosta Kuiperin vyöhykkeen takana. Sen on epäilty kuuluvan Oortin pilven sisempiin osiin, joka sijaitsisi lähempä kuin varsinainen Oortin pilvi. Vuonna 2005 löydettiin 97 au:n etäisyydeltä Eris, jonka aluksi arveltiin olevan läpimitaltaan hieman Plutoa suurempi, sillä se on neljänneksen raskaampi. Kuitenkin Marraskuussa 2010 tapahtuneen tähdenpeiton avulla havaittiin, että Eriksen tiheys onkin suurempi kuin luultiin, ja sen läpimitta on suurin piirtein sama kuin Pluton. Eriksen suuri heijastavuus johtuu todennäköisesti pinnalle jäätyneestä kaasukehästä. Eris on siltikin massiivisin tunnettu transneptuninen kohde.
Eris (plutoidi) Eriksen kuu Dysnomia löydettiin vuonna 2005, kun Mauna Kea Observatoryn Keck-teleskoopit Havaijilla tutkivat neljää kirkkainta Kuiperin vyöhykkeen kohdetta (Pluto, Makemake, Haumea ja Eris). 10. syyskuuta otetuissa kuvissa havaittiin kuu Eriksen kiertoradalla. Kuu sai väliaikaiseksi nimekseen S/2005 (2003 UB) 1. ”Xena”-lempinimen mukaan kuun löytäjät kutsuivat sitä nimellä ”Gabrielle”, TV-sarjan Xenan kumppanin mukaan. Kuu on 60 kertaa Eristä himmeämpi ja sen arvioidaan olevan noin kahdeksan kertaa pienempi. Kuun kiertoajaksi on arvioitu noin kaksi viikkoa. Myös Plutolla ja Haumealla tiedetään olevan kuu.
10000 Myriostos 10000 Myriostos on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi A. G. Wilson vuonna 1951. Pikkuplaneetan nimi tulee sen numeron mukaan, sillä "Myriostos" tarkoittaa kreikaksi 10000. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1951 SY. Koska Myriostoksen absoluuttinen magnitudi (H) on 15,3, sen läpimitta on todennäköisesti kahden ja viiden kilometrin välillä.
Numerosta 10000 piti aluksi tulla vuonna 1930 löydetylle ja aluksi planeetaksi luokitellulle Plutolle uusi numero, kun tähtitieteilijät huomasivat sen olevan vain yksi pienistä jäisistä kohteista Neptunuksen takana (ensimmäinen Pluton jälkeen löydetty kohde löydettiin vuonna 1992). Ajatus kuitenkin kuitenkin kohtasi vastustusta ja se hylättiin. Täten numero annettiin pikkuplaneetalle 1951 SY, josta tuli 10000 Myriostos. Kun yhä suurempia transneptunisia kohteita kuten Quaoar, Sedna ja Eris rupesi löytymään, Pluto lopulta menetti asemansa planeettana vuonna 2006 ja sai numeron 134340.
Kevolan observatorio Valokuvauskaukoputki sijaitsi aiemmin Iso-Heikkilän tähtitornissa Turussa, jossa sen avulla löydettiin 807 pikkuplaneettaa. Kaukoputken etsinkaukoputkena toimii 18 cm:n linssikaukoputki, polttoväliltään 230 cm, jota on usein käytetty mm. Pluton havainnointiin. Patterissa on myös pienempi 8 cm:n etsinputki, 120 cm:n polttovälillä.
Neptunuksentakaiset planeetat Vuonna 1911 intialainen tähtitieteilijä Venkatesh P. Ketakar ehdotti, että olisi olemassa kaksi transneptunista planeettaa, jotka hän nimesi Brahmaksi ja Vishnuksi. Hän sovelsi niihin tutkimuksia, jotka Pierre-Simon Laplace oli tehnyt Jupiterin kuista. Kolme sisintä kuuta, Io, Europa ja Ganymedes, ovat lukkiutuneet Laplacen resonanssiin, 1:2:4. Ketakar ehdotti, että Uranus, Neptunus ja transneptuniset planeetat olivat samankaltaisessa resonanssissa. Hänen laskujensa mukaan Brahman kiertoradan säde olisi 38,95 AU ja kiertoaika 242,28 Maan vuotta (3:4 -resonanssi Neptunuksen kanssa). Kun Pluto löydettiin 19 vuotta myöhemmin, ilmeni että sen kiertoradan säde (39,48 AU) ja kiertoaika (248 Maan vuotta) ovat melko lähellä Ketakarin arvioita, mutta Pluton resonanssi Neptunuksen kanssa on 2:3. Kuitenkaan ei ole varmaa, miten Ketakar päätyi laskelmiinsa, eikä toista planeettaa löydetty koskaan.
Pluto vartiossa Pluto yrittää päästä tunkeilijoista eroon, mutta maaoravakaksikko osoittautuu ovelammaksi. Kun Pluto varastaa maaoravilta pähkinöitä, nämä ampuvat tykillä Pluton ilmaan ja asettavat pähkinöitä koiran laskeutumisalustalle käyttäen Plutoa pähkinänsärkijänä. Maaoravat saavat pähkinänsä takaisin ja turhautunut Pluto jätetään bunkkerin ulkopuolelle.
Pluto Pluto (virallisesti 134340 Pluto, symboli: ) on plutoidi ja kääpiöplaneetta, joka kiertää Aurinkoa pääosin Neptunusta kauempana Kuiperin vyöhykkeellä. Se on varsinaisen vyöhykkeen kappaleista suurin, mutta vasta toiseksi massiivisin kaikista transneptunisista kohteista (massiivisin on hajanaisen kiekon Eris, joka on suunnilleen saman kokoinen kuin Pluto). Pluto on jäästä ja kivestä koostuva pienehkö ulkoplaneettojen kuita muistuttava kappale, jonka läpimitta on hieman alle 2 400 kilometriä. Pluto on Auringosta niin kaukana, että sieltä katsoen Aurinko näyttäisi vain todella kirkkaalta tähdeltä. Pluto saattaa olla samankaltainen kuin Neptunuksen kuu Triton. Plutolla on viisi tunnettua kuuta: Kharon, Hydra, Kerberos, Nix ja Styx.
Pluto (koira) Pluto on The Walt Disney Companyn piirroselokuva- ja sarjakuvahahmo. Pluto esiintyi ensimmäisen kerran vihikoirana Mikki Hiiri -piirroselokuvassa "The Chain Gang" (1930). Sittemmin Plutosta tuli Mikki Hiiren lemmikki, ja se esiintyi sivuhenkilönä lukuisissa Disneyn piirroselokuvissa, joihin kuuluu mm. "Fishin’ Around" vuodelta 1931. Suosion myötä Pluto sai oman elokuvasarjansa, jonka ensimmäinen piirroselokuva oli "Pluto's Quin-puplets" (1937) ja viimeinen "Cold Turkey" (1951); kaikkiaan Pluto-piirrettyjä tehtiin 48. Toisen maailmansodan aikana Pluto esiintyi sotapropagandapiirretyissä, joista tunnetuimpia lienevät "Pluto vartiossa" (1943) – maaoravat Tiku ja Taku ilakoivat tässä ensimmäistä kertaa – ja "Dog Watch" (1945). Lyhytelokuva "Lend a Paw" (1941) sai Oscar-palkinnon. Pluto ei ole antropomorfinen samassa mielessä kuin valtaosa muista Disney-sarjakuvien vakiohahmoista, joskin Pluto on huomattavasti älykkäämpi ja kasvonpiirteiltään inhimillisempi kuin oikeat koirat.
Pluto Pluto poikkeaa planeetoista muutenkin kuin kokonsa puolesta. Sen rata on huomattavan kallellaan (17°) Maan ratatasoon eli ekliptikaan nähden. Rata on myös varsin elliptinen (eksentrisyys 0,25), ja Pluto tuleekin lähimmillään Aurinkoa Neptunuksen radan sisäpuolelle (esimerkiksi vuosina 1979–1999). Neptunus ja Pluto eivät silti voi törmätä toisiinsa, koska niiden kiertoaikojen suhde on lukkiutunut arvoon 2:3. Pluton lisäksi tällaisilla radoilla kiertää muitakin taivaankappaleita kuten Orcus ja Ixion. Plutoa ja näitä muita 2:3 resonanssissa Neptunuksen kanssa olevia kohteita sanotaan plutinoiksi Pluton mukaan. Plutoa pidetään tyypillisenä Kuiperin vyöhykkeen kohteena ja sen kierto Auringon ympäri kestää 248 vuotta.
Pluto Pluton kaasukehä on typpeä ja häkää, joita tiivistyy aika-ajoin Pluton pinnalle. Pluton kaasukehän paineeksi mitattiin vuonna 1988 tähdenpeittohavainnon perusteella 0,15 Pa, noin 1/700 000 maan ilmakehän paineesta. Pluton kaasukehän arvellaan tihentyneen
Pluto Plutosta ja Kharonista mitatun infrapuna-absorptiospektrin perustella Pluton pinta muodostuu enimmäkseen metaanijäästä. Samat mittaukset myös osoittavat, että Pluton pinnalla puhtaan metaanijään suhde typpipitoiseen metaanijäähän on suurempi kuin Neptunuksen kuu Tritonilla. Plutolla ei myöskään esiinny yhtä paljon puhdasta typpeä. Pluton (samoin kuin Tritonin) spektrissä on myös nähtävissä kapea, mutta syvä 4,0 µm:n absorptioviiva, jonka aiheuttajaa ei tunneta. Se kuitenkin liittyy mahdollisesti hiilimonoksidijäähän.
Pluto Pluton suurin kuu Kharon löytyi vuonna 1978. Se on noin 1 210 kilometrin läpimittaisena samaa kokoluokkaa 2 370-kilometrisen Pluton kanssa. Kappaleiden pyörähdysajat ja kiertoajat toistensa ympäri ovat täsmälleen samat (6,39 vuorokautta), joten niistä näkyy aina sama puoli toisiinsa. Plutoa ja Kharonia voidaan pitää kaksoisplaneettana (oikeastaan kaksoiskääpiöplaneettana, koska Pluto ei ole planeetta vaan kääpiöplaneetta), sillä tosiasiassa ne kiertävät yhteistä massakeskipistettä, joka sijaitsee Pluton ulkopuolella. Järjestelmän yhteinen massa on vain 0,2 prosenttia maan massasta eli noin 1,36 × 10 kg. Pluton ja Kharonin välinen etäisyys on noin 20 000 kilometriä. Kharon koostuu enimmäkseen jäästä, toisin kuin Pluto. Sen tiheys on vain 1,2–1,3 g/cm. Kharonin pinnalla on paljon vesijäätä, mikä hallitsee myös sen absorptiospektriä. Kharonin spektrissä on tuntematon absorptioviiva 3,7 µm kohdalla.
Pluto (koira) Vuonna 1942 julkaistussa elokuvassa "Pluto Junior" Plutolla oli pentu, jota kutsutaan pelkästään "Pluto junioriksi". Sen emoksi on Aku Ankka-lehden toimituksen palstalla epäilty TV-koira Fifiä, jolla oli kertaallinen romanssi Pluton kanssa eräässä 1950-luvun lopun lehtitarinassa. Juniori on vilahdellut satunnaisesti lehtitarinoissa.
Pluto (koira) Sarjakuvissa Pluto esiintyy Mikki Hiiren koirana, mutta animaatioissa se on toisinaan nähty myös Minni Hiiren, Akun ja Hessun lemmikkinä. Pluto on tullut kuuluisaksi lähinnä lyhyistä piirroselokuvistaan. Pluto on omistajiensa tavoin eläin, mutta sen persoona on jätetty henkisesti eläimen tasolle, eikä sillä ole käsiä, joten se toimii luontevasti omistajiensa lemmikkinä. Tosin Pluto on huomattavasti älykkäämpi ja kasvonpiirteiltään inhimillisempi kuin oikeat koirat.
Martin Klaproth Klaprothin ei antanut uraanille nimeä klaprothium sen aikaisen nimeämiskäytännön mukaisesti. Ilmeisesti hän oli liian vaatimaton, ja sen sijaan ehdotti vasta löydetyn Uranus-planeetan mukaan "väliaikaista" nimeä uraani, kunnes parempi nimi löydettäisiin. Nimi uraani kuitenkin jäi käyttöön. Myöhemmin jaksollisen järjestelmän seuraavat alkuaineet, neptunium ja plutonium nimettiin seuraten Klaprothin vahingossa aloittamaa tapaa liikkuen planeettakunnassa ulommas: Neptunus ja Pluto olivat Uranuksesta seuraavat planeetat.
Pluto Automobilfabrik Pluto-autot menestyivät kohtalaisesti kilparadoilla. Vuoteen 1926 mennessä markkinoiden kiinnostus Plutoihin oli kuitenkin jo vähentynyt ja yrityksen toiminta loppui vuonna 1927. Viimeiset Plutot valmisti vuonna 1928 lentokonevalmistaja Nordflug.
Pluto (koira) Pluto on haalean oranssi. Sillä on musta kuonon pää, mustat korvat ja siimahäntä. Pluto on hieman Hessua muistuttava hahmo. Pluton esikuva ja malli on unkarinvizsla. Tarkkailemalla unkarinvizsloja huomaa helposti paljon yhtäläisyyksiä ulkonäössä sekä luonteessa.