mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Joe Daley Joe Daley (s. 20. helmikuuta 1943) on entinen NHL:ssä ja WHA:ssa pelannut maalivahti. Hän syntyi eteläisessä Kildonanassa, Manitobassa Kanadassa.
Raymond Giroux Raymond Giroux (s. 20. heinäkuuta 1976 North Bay, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelannut urallaan NHL:ssä 38 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehden 13 syöttöpistettä ja keräten 22 jäähyminuuttia. Giroux on pelannut myös kymmenen vuotta Euroopassa Suomen, Ruotsin, Venäjän ja Sveitsin sarjoissa. Tällä hetkellä hän on ilman sopimusta.
Billy Boyd Billy Boyd (syntymänimeltään William Boyd, s. 28. elokuuta 1968 Glasgow) on skotlantilainen näyttelijä ja muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten "Taru sormusten herrasta" -elokuvista, joissa hän esittää hobittia nimeltä Peregrin ”Pippin” Tuk.
George Boyd George Ian Boyd (s. 2. lokakuuta 1985 Chatham) on englantilais-skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Burnley FC:tä. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Boyd on vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Skotlannin jalkapallomaajoukkueeseen.
John Boyd Boyd oli intuitiivis-analyyttinen ihminen. Hän osasi alitajuisesti, intuitiivisesti, soveltaa myöhemmin keksimäänsä teoriaa vuosi ennen kuin ymmärsi tietoisesti mistä oli kysymys. Boyd analysoi, mutta ennen kaikkea pystyi hyvinkin erilaisten asioiden synteesiin.
George Harrison Harrisonin ensimmäinen vaimo oli malli Pattie Boyd, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1966. Harrison ja Boyd erosivat 1974, asumuseron jälkeen seurasi avioero vuonna 1977. Boydin mukaan eron syynä olivat Harrisonin aviorikokset sekä alkoholin ja kokaiinin käyttö. Boydin mielestä kokaiini muutti Harrisonia, "jäädytti hänen tunteensa ja kovetti hänen sydämensä". 1970-luvulla Harrisonilla on väitetty olleen lyhyt suhde Ringo Starrin entiseen vaimoon Maureen Starkeyyn, sekä Rolling Stones-kitaristi Ron Woodin vaimoon.
Yinchuan Yinchuan (, pinyin: Yínchuān Shì) on Ningxian hui-kansan autonomisen alueen pääkaupunki Kiinassa. Se on prefektuuritason kaupunki. Kaupungin pinta-ala on 9 555 neliökilometriä ja väkiluku noin 2 miljoonaa (vuonna 2010). "Yínchuān" on suomeksi "hopeinen joki".
Wuzhong Wuzhong () on prefektuuritason kaupunki Ningxian hui-kansan autonomisella alueella Kiinassa. Kaupungin pinta-ala on 21 419,55 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,3 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 55 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Yinchuanista etelään.
Guyuan Guyuan () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Ningxian hui-kansan autonomisen alueen eteläosassa. Kaupungin pinta-ala on 10 540 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,23 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 275 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Yinchuanista etelään.
Zhongwei Zhongwei () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Ningxian hui-kansan autonomisen alueen keskilänsiosassa. Kaupungin pinta-ala on 17 447,61 neliökilometriä ja väkiluku noin 1,08 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 140 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Yinchuanista lounaaseen.
Shizuishan Shizuishan () on prefektuuritason kaupunki Kiinan Ningxian hui-kansan autonomisen alueen pohjoisosassa. Kaupungin pinta-ala on 5 208 neliökilometriä ja väkiluku 725 482 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 60 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Yinchuanista pohjoiskoilliseen.
Ningxia Ningxia on pinta-alaltaan yli 66 400 neliökilometriä. Sen naapurit ovat Sisä-Mongolia pohjoisessa, Shaanxi idässä ja Gansu muissa suunnissa. Alueen pohjoisosat ovat tasankoa, jota halkoo koilliseen virtaava Keltainenjoki. Pohjoisosat ovat myös alueen pääasiallinen maanviljelyvyöhyke. Ningxian eteläosat sijaitsevat korkeammalla merenpinnasta ja ovat osa suurta ylänköaluetta. Lämpötila vaihtelee suuresti vuodenajan mukaan. Koko vuoden keskimääräinen lämpötila on 5–9 °C. Tammikuun keskimääräinen lämpötila on -8 °C ja heinä–elokuun 30 °C. Alueella sataa hyvin vähän ja pääkaupunki Yinchuan on Kiinan maakuntien pääkaupungeista kaikkein kuivin.
Ningxia 1038–1227 alueella oli tiibetiläisille sukua olleen tanguttien kansan perustama Xixia-valtio. Mongolit valloittivat Xixian vuonna 1227 ja he perustivat Ningxian prefektuurin vuonna 1288, jolloin alueesta alettiin käyttää ensimmäisen kerran sen nykyistä nimeä. Mongolien Yuan-dynastian aikana alueelle saapuivat esnimmäistä kertaa myös muslimit. Qing-dynastian aikana (1644-1912) Ningxian prefektuuri kuului hallinnollisesti Gansun maakuntaan ja se käsitti nykyisen Ningxian alueen pohjoisosat. Vuonna 1928 alueesta tehtiin tuolloin 275 000 km² käsittänyt maakunta, johon kuului alueita myös nykyisestä Sisä-Mongoliasta. 1920-luvulla alueella sattui myös kaksi tuhoisaa maanjäristystä. 16. joulukuuta 1920 magnitudin 8,3 maanjäristys surmasi noin 230 000 henkilöä ja heistä suurin osa kuoli Ningxian alueella. Haiyuan tuhoutui järistyksessä lähes tyystin. Huhtikuussa 1921 Guyuanissa Haiyuanin eteläpuolella sattunut järistys surmasi puolestaan noin 10 000 henkilöä.
Japanin hyökkäykset Koreaan (1592–1598) Kiinalaiset palasivat Koreaan seuraavana vuonna. He olivat kukistaneet Ningxian kapinan, ja pystyivät nyt keskittymään taisteluun japanilaisia vastaan. Tällä kertaa taisteluun lähetettiin Ningxiassa taistellut Li Rusong, joka johti suuren kiinalaisarmeijan Pjongjangille. Tähän liittyi myös 10 000 korealaisen armeija Yi Ilin ja Kim Ǔngsǒn johtamana, sekä 5 000 soturimunkkia. Pjongjangia puolestaan puolusti ainoastaan Konishi Yukinagan ensimmäinen divisioona, jonka jäljelle jääneistä joukoita suurin osa oli kaupungin sisällä.
Luettelo Kiinan maakunnallisista moottoriteistä Numerointisäännöt Ningxian maakunnallisille moottoriteille:
Luettelo Kiinan maakunnallisista moottoriteistä http://www.nxcd.gov.cn/wcm.files/upload/CMSnxcd/201603/201603150956058.pdf (Ningxian moottoriteiden numerointi 2015)
Ningxia Kiinan tasavallan aikana voimakas paikallinen vaikuttaja oli Ma-sukuun kuulunut Tšiang Kai-šekille uskollinen sotaherra Ma Hongkui, joka toimi maakunnan hallinnon päämiehenä vuosina 1932-1949. Kaksi alueen piirikuntaa kuului Kiinan kommunistien vuonna 1936 perustamaan Gansun-Ningxian raja-alueeseen. Mao Zedong perusti lokakuussa 1936 tälle alueelle ensimmäiset piirikuntatason etnisten ryhmien autonomisen alueen hui-kiinalaisille. Ma Hongui valtasi kuitenkin alueen ja pidätytti autonomisen alueen johtajat teloittaen sitä johtaneen Ma Hefun Tongxinin ulkopuolella huhtikuussa 1937. Ningxia päätyi kokonaan kommunistien käsiin syyskuussa vuonna 1949. Kommunistit lakkauttivat sen maakunta-aseman ja alue liitettiin Gansuun. Ningxian hui-kansan autonominen alue perustettiin 25. lokakuuta 1958.
Yinchuan Vuonna 119 eaa. Yinchuan tunnettiin Lian-nimisenä piirikuntana. 500-luvulla jaa. sen nimi muutettiin muotoon Huaiyuan. Tang-dynastian romahtaessa vuonna 907 Yinchuanin alueen valloittivat tanguttien paimentolaiskansa, jotka perustivat läntisen Xia-dynastian (1038-1227). Yinchuan toimi valtakunnan pääkaupunkina. Läntinen Xia-dynastia kukistui puolestaan mongoleille vuonna 1227 ja mongolien Yuan-dynastiaa seurasivat Ming-dynastia (1368-1644) ja sittemmin Qing-dynastia (1644-1911). Näiden dynastioiden aikana Yinchuanista tuli Ningxia-nimisen prefektuurin pääkaupunki. Ningxian maakunta muodostettiin osista Gansun maakuntaa ja Sisä-Mongoliaa vuonna 1929. Maakunta lakkautettiin vuonna 1954, mutta vuonna 1958 perustettiin Ningxian hui-kiinalaisten autonominen alue, jonka pääkaupungiksi Yinchuan päätyi. Vielä 1950-luvulla kaupungissa ei ollut nykyaikaista teollista toimintaa, mutta joitakin tehtaita alettiin siirtää maan rannikolta Yinchuaniin ja teollinen kehittyminen johti kaupungin huomattavaan kasvuun.
Haiyuanin maanjäristys 1920 Haiyuanin maanjäristys 1920 oli maanjäristys, joka tapahtui 16. joulukuuta 1920 Haiyuanin maakunnassa Ningxian alueella Kiinassa. Pelkästään Haiyuanissa kuoli yli 70 000 ihmistä, mikä oli 59 % maakunnan väestöstä.
Tangutit Tangutit ("Tangyud") ovat tiibetiläissukuinen kansa, joka oli lähtöisin 200-luvulta nykyisen Qinghain maakunnan alueelta Kiinasta. Heidän valtakuntansa tunnetaan yleisesti nimellä Läntinen Xia (Xixia, 1038 - 1227), joka hallitsi nykyisten Gansun, Shaanxin ja Ningxian maakuntien alueita.
HMS Ivanhoe (D16) "HMS Express" osui miinaan, jolloin "HMS Ivanhoe" laski veneensä pelastamaan eloonjääneitä. Aluksen lähetessä vaurioitunutta alusta se itse osui miinaan menettäen tehonsa. Vikapartiot saivat aluksen höyrynpaineen nostettua kaksi tuntia myöhemmin, jolloin alus kykeni liikkumaan seitsemän solmun nopeudella. Lisätutkimuksissa todettiin aluksen kölin murtuneen, jolloin se päätettiin jättää. Aluksen pohjaventtiilit avattiin ja miehistö evakuoitiin moottoritorpedovene MTB15:een.
HMS Cassandra (1916) "HMS Cassandra" osui Suomenlahdella kartoittamattomaan saksalaisten rakentamaan miinakenttään 5. joulukuuta 1918. Alus osui miinaan ja upposi Saarenmaan edustalle. Haaksirikossa sai surmansa 11 miehistönjäsentä. Hävittäjät "HMS Vendetta" ja "HMS Westminster" pelastivat loput miehistönjäsenet.
HMS Hunter (H35) "HMS Hunter" osallistui 10. huhtikuuta Narvikin ensimmäiseen taisteluun Saksan laivaston hävittäjiä vastaan Ofotfjordissa. Alukseen osui useita kranaatteja, jotka tuhosivat aluksen ohjauksen sekä sytyttivät tulipalon. Se törmäsi "HMS Hotspuriin", minkä jälkeen siihen osui uudelleen. Alus ajettiin rantaan uppoamisen estämiseksi. Aluksen miehistöstä sai surmansa 107 taistelussa ja viisi kuoli myöhemmin saamiinsa vammoihin. Miehistöstä 46 joutui sotavangeiksi, jotka vapautettiin 13. huhtikuuta. Miehet palasivat myöhemmin Ruotsin kautta kotimaahan.
HMS Exmoor (L61) "HMS Shearwater" ja troolari "HMT Commander Evans" pelastivat merestä aluksen eloonjääneet, jotka kuljetettiin Yarmouthiin. "HMS Exmooriin" joko osui E-vene "S30":n (Klaus Feldt) laukaisema torpedo tai sitten alus osui miinaan. Aluksen hylky on suojeltuhautamuistomerkki.
HMS Lightning (1895) "HMS Lightning" palveli kotivesillä. Se osui miinaan 30. kesäkuuta 1915 Kentish Knockin majakka-aluksen lähellä. Se laukaisi vielä toisenkin miinan ja räjähdysten seurauksena aluksen runko katkesi. Keula upposi ja perä hinattiin Sheernessiin.
HMS Esk (H15) "HMS Esk" purjehti 31. elokuuta 1940 laivueen mukana Imminghamista Hollannin rannikolle operaatiossa CBX5. Miinoittajien suojana olivat 5. Hävittäjälaivueen "HMS Jupiter", "HMS Kelvin" ja "HMS Vortigern", jotka lähtivät Humberista. Ilmavoimien 206. laivueen tiedustelukoneet ilmoittivat alueella olevista Saksan laivaston aluksista, jolloin osasto määrättiin hyökkäämään. "HMS Express" osui miinaan, jolloin "HMS Esk" riensi apuun osuen itsekin miinaan. "HMS Esk" upposi lyhyessä ajassa.
HMS Hunter (H35) "HMS Hunter" liitettiin palvelukseen otettaessa H-luokan aluksista muodostettuun Välimeren laivaston 2. Hävittäjälaivueeseen. Alus vaurioitui pahoin osuttuaan miinaan Espanjan etelärannikolla maan sisällissodan aikana. Aluksen korjaaminen kesti puolitoista vuotta, minkä jälkeen se palasi laivueeseensa. Alus oli huollettavana telakalla Devonportissa, josta se palasi palvelukseen 27. elokuuta 1939.
HMS Coquette (1897) "HMS Coquette" osui 7. maaliskuuta 1916 miinaan Britteinsaarten itärannikolla, minkä seurauksena alus upposi.
HMS Express (H61) "HMS Express" purjehti 31. elokuuta 1940 20. (Miinoittaja)Hävittäjälaivueen mukana Imminghamista Hollannin rannikolle operaatiossa CBX5. Miinoittajien suojana oli neljä 5. Hävittäjälaivueen alusta. Ilmavoimien tiedustelukoneet ilmoittivat alueella olevista Saksan laivaston aluksista, jolloin osasto määrättiin hyökkäämään. Alus osui miinaan, jolloin "HMS Esk" riensi apuun osuen itsekin miinaan. "HMS Esk" upposi lyhyessä ajassa.
HMS Kandahar "HMS Kandahar" osui 19. joulukuuta miinaan, joka tuhosi aluksen perän. "HMS Jaguar" upotti pelastettuaan 174 miehistönjäsentä pahoin vaurioituneen aluksen torpedoimalla, kun vaurioitunut alus oli todettu mahdottomaksi pelastaa.
HMS Hostile "HMS Hostile" osallistui 17. elokuuta 1940 Bardian pommitukseen. Alus siirrettiin 22. elokuuta yhdessä "HMS Heron", "HMS Mohawkin" ja "HMS Nubianin" kanssa Gibraltarille Force H:hon avustamaan täydennysten siirron suojaamista operaatio Hatsissa. Se osui seuraavana päivänä matkalla miinaan miinakentässä AN.5, jonka olivat muutamaa päivää aiemmin laskeneet Italian laivaston hävittäjät "Maestrale", "Grecale", "Libeccio" ja "Scirocco". Alus vaurioitui pahoin miinan räjähtäessä ja viisi miehistönjäsentä sai surmansa ja kolme haavoittui. "HMS Mohawk" pelasti aluksen eloonjääneet ja "HMS Hero" upotti sen kahdella torpedolla Bonin niemimaasta kaakkoon.
HMS Ilex "HMS Ilex" suojasi 16. joulukuuta kahdeksan kauppalaivan muodostamaa saattuetta MW5 osana Force F:ää, jonka muina aluksina olivat "HMS Malaya" ja "HMS Hyperion" (operaatio Hide). Alus jatkoi 20. joulukuuta "HMS Malayan" suojaamista Gibraltarille saattueen jäätyä Maltalle. Se erkani 22. joulukuuta suojaustehtävästä Sisilian kapeikon jälkeen. Paluumatkalla "HMS Hyperion" osui joko miinaan tai siihen osui torpedo, jolloin "HMS Ilex" yritti kahteen otteeseen hinata vaurioituneen aluksen turvaan. Hinaamisen epäonnistuttua "HMS Janus" upotti vaurioituneen aluksen. Alus jatkoi 24. joulukuuta matkaansa Maltalle.
SMS Goeben Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 28. heinäkuuta 1914 alukset joutuivat vetäytymään Osmanien valtakunnan Konstantinopoliin. Molemmat alukset siirrettiin Osmanien valtakunnalle 16. elokuuta, jolloin "SMS Goebenista" tehtiin Osmanien laivaston lippulaiva "Yavuz Sultan Selim". Alus kohtasi menestyksellisesti Venäjän keisarikunnan laivaston Mustalle merelle sijoitettuja aluksia. Alus osui 26. joulukuuta 1914 kahteen venäläisten laskemaan miinaan, jolloin siihen pääsi noin 2 000 tonnia merivettä. Se osui 20. tammikuuta 1918 Dardanelleille kolmeen brittiläiseen miinaan upotettuaan monitori "HMS Raglanin". Yhdenkään miinan räjähdys ei läpäissyt aluksen torpedovyötä.
HMS Hurworth (L28) Alus lähti 21. lokakuuta "HMS Jerviksen" ja "HMS Pathfinderin" kanssa Lerokselle. Seuraavana päivänä alus etsi Kreikan laivaston "Adriaksen" kanssa saksalaisia joukkoja kuljettavia maihinnousualuksia Port Vathista ja Port Atklista. "Adrias" laukaisi Kalymnoksen itäpuolelle rakennetusta uudesta miinakentästä miinan. "HMS Hurworthin" lähestyessä vaurioitunutta alusta se osui miinaan, joka katkaisi aluksen kahtia. Aluksen keulaosa upposi kolmessa minuutissa ja peräosa viisitoista minuuttia myöhemmin. Aluksen miehistöstä menetti henkensä 113 ja 85 pelastui Turkin aluevesille, mistä heidät pelastettiin sekä kuljetettiin Aleksandriaan.
HMS Verulam (1917) Matkalla risteilijä "HMS Cassandra" osui Saarenmaan rannikolla miinaan alkaen upota. Hävittäjät "HMS Vendetta" ja "HMS Westminster" pelastivat uppoavan aluksen miehistön. "HMS Cassandran" miehistö piti toimittaa takaisin Rosythiin, jolloin Liepājan edustalla vedenalaiseen hylkyyn osunut "HMS Calypso" ja toisiinsa törmänneet "HMS Westminster" ja "HMS Verulam" määrättiin tehtävään.
HMS Kelvin (F37) Alus osui miinaan syksyllä 1939 ja sen korjaukset kestivät aina joulukuuhun. Toukokuussa 1940 alukseen osui Saksan laivaston moottoritorpedoveneen "S31":n laukaisema torpedo, jonka tuloksena aluksen kattilahuoneet täyttyivät vedellä lähes upottaen aluksen. "HMS Bulldog" onnistui hinaamaan vaurioituneen aluksen Tyneen, jossa "Kelvin" siirrettiin telakalle korjattavaksi. Alus palasi palvelukseen joulukuussa 1940.
HMS Cleopatra (1915) "HMS Cleopatra" taisteli saksalaisia hävittäjiä vastaan 18. heinäkuuta ja osui miinaan 4. elokuuta 1916 Thornton Ridgessä Belgian rannikolla ja alus oli siirrettävä telakalle korjattavaksi ja modernisoitavaksi.
HMS Hyperion (H97) "HMS Hyperion" osui miinaan 22. joulukuuta Bonin niemimaan edustalla. "HMS Ilex" yritti kahdesti hinata pahoin vaurioitunutta alusta, mutta sen epäonnistutta miehistö siirrettiin "HMS Ilexille", minkä jälkeen "HMS Janus" upotti aluksen torpedoimalla Pantellerian edustalla. Aluksen miehistöstä oli kateissa kaksi miestä, joiden oletettiin saaneen surmansa.
Operaatio Harpoon Loppu osa saattueesta osui Maltan edustalla miinakenttään 15. kesäkuuta illalla, jolloin hävittäjät "HMS Badsworth" ja "HMS Matchless", miinanlaskija "HMS Hebe" sekä rahtialus "Orari" vaurioituivat. Puolalainen hävittäjä "ORP Kujawiak" upposi puolen osuttuaan myös miinaan yrittäessään auttaa "HMS Badsworthia".
HMS Neptune (20) "HMS Neptune" osui kolmanteen miinaan yrittäessään poistua miinakentästä. Räjähdys irrotti aluksen propellit ja jätti sen kellumaan paikalleen. Kumpikaan muista risteilijöistä ei kyennyt auttamaan omien vaurioidensa vuoksi.
HMS Venetia "HMS Venetia" oli telakalla korjattavana kesäkuusta elokuun alkuun, jolloin se aloitti uudelleen saattueiden suojaamisen. Alus osui miinaan 19. lokakuuta Thamesin suistossa Knobin poijun lähistöllä, jolloin se upposi.
BN Adrias Alus kuljetti 21. lokakuuta "HMS Jervisin", "HMS Pathfinderin" ja "HMS Hurworthin" kanssa tarvikkeita Lerokselle. Seuraavan yön alus oli ankkurissa Kosinlahdella. Aamulla se aloitti "HMS Hurworthin" kanssa tuloksettomat saksalaisten maihinnousujoukkojen etsinnät Lathin ja Arkin satamista, minkä jälkeen alus etsi yksinään maihinnousualuksia Leroksen eteläpuolelta. Alus osui miinaan Kalymoksen itäpuolella, jolloin sen keula tuhoutui aina etummaiseen tykkitorniin saakka surmaten 21 miehistönjäsentä. Konehuoneen säilyessä vahingoittumattomana alus päätettiin ajaa rantaan Turkin aluevesillä myöhempää pelastamista varten. Alus saapui 23. lokakuuta Turkin aluevesille kannellaan miinaan ajossa tuhoutuneen "HMS Hurworthin" miehistö.
HMS Vehement "HMS Vehement" lähti 1. elokuuta laivueen mukana rakentamaan miinakenttä A67. Amiraliteetti oli antanut tarkat ohjeet reitistä jota tuli kulkea. "HMS Vehement" osui miinaan kello 23.47 pisteessä ollen neljäntenä aluksena jonossa. Miina räjähti oikeassa kyljessä. Aluksen päällikkö Hammersley lensi mereen noin 400 metrin päähän aluksesta, missä hän virkosi täyttäen pelastusliivinsä. Hän myös pelasti toisen hukkuvan, minkä jälkeen "HMS Vanquisher" pelasti molemmat miehet. Aluksen jäänteet upotettiin tykkitulella ja asentamalla kaksi syvyyspommia räjähtämään aluksen kyljillä. Aluksen mukana meni luutnantti George Hatch sekä 47 miestä.
HMS Abercrombie (F109) "HMS Abercrombie" siirrettiin lokakuussa Tarantoon telakalle, minkä jälkeen se palasi 15. elokuuta 1944 Maltalle. Aluksen ollessa koulutuksessa 21. elokuuta Maltan kaakkoispuolella se osui kahteen miinaan vaurioituen jälleen pahoin.
HMS Grenville (H03) Paluumatkalla jälkimmäisestä operaatiosta "HMS Grenville" osui miinaan 19. tammikuuta kello 12.50 23 merimailia itään Kentish Knockin majakkalaivasta. Aluksen upotessa menetti henkensä neljä upseeria ja 73 miehistönjäsentä.
HMS Valkyrie "HMS Valkyrie" liitettiin palvelukseen otettaessa Harwichiin sijoitetun 10. Hävittäjälaivueen laivueenjohtajaksi. Alus oli neljästä R-luokan aluksesta muodostetun viirikön johtajana partiomatkalla Pohjanmerellä, kun se osui miinaan 22. joulukuuta 1917. "HMS Sylph" hinasi pahoin vaurioituneen aluksen satamaan, mistä se siirrettiin telakalle korjattavaksi.
HMS Intrepid (D10) "HMS Intrepid" osui miinaan 2. marraskuuta Hartlepoolin edustalla, jolloin alus kärsi merkittäviä vaurioita. Alus menetti liikuntakykynsä ja se hinattiin Hartlepooliin, jossa korjaukset aloitettiin seuraavana päivänä. Alus palasi 20. joulukuuta laivueenseensa.
HMS Gallant (H59) "HMS Gallant" osui miinaan 10. tammikuuta 1941 25 merimailia Pantellerian saaresta lounaaseen (). Alus menetti keulansa, jolloin 65 miehistönjäsentä sai surmansa ja 15 haavoittui. "HMS Griffin" pelasti aluksen eloonjääneet, minkä jälkeen "HMS Mohawk" hinasi aluksen peräosan Maltalle. Maltalla alus poistettiin 11. tammikuuta palveluksesta ja se siirrettiin telakalle.
HMS Attack (1911) Saksan keisarikunnan sukellusvene "SM UC-34" torpedoi 30. joulukuuta 1917 Aleksandrian edustalla joukkojenkuljetusalus "SS Aragonin", jolloin "HMS Attack" ja aseistettu troolari "HMS Points Castle" pelastivat uppoavalta alukselta eloonjääneitä. "HMS Attackiin" osui joko toinen torpedo tai sitten se ajoi miinaan, joka upotti aluksen vieden mukanaan 10 miestä.
HMS Conquest (1915) "HMS Conquest" upotti 5. kesäkuuta 1917 saksalaisen hävittäjän S 20:n Belgian rannikolla. Alus osui miinaan heinäkuussa 1918. Alus poistettiin 13. heinäkuuta palveluksesta ja siirrettiin telakalle korjattavaksi. Korjaus valmistui huhtikuussa 1919.
HMS Saumarez (G12) Alus palasi joulukuussa 1945 Britteinsaarille 26. hävittäjälaivueen mukana. Alus liitettiin seuraavana vuonna Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen Maltalle. Alus osui miinaan 22. lokakuuta Korfun kanavassa samoin kuin "HMS Volage". Aluksella sai surmansa kaikkiaan 43 henkeä.
HMS Illustrious (87) "HMS Illustrious" seurasi tiistaina 7. tammikuuta 1941 "HMS Warspitea" ulos Aleksandrian satamasta kohtaamispaikalle, jossa muu laivasto odotti. Laivaston tehtävänä oli saattaa Skerkin kanavan kautta täydennyksiä kuljettanut saattue Maltalle. Lentotukialus saattajineen kohtasi 10. tammikuuta operaatio Excessin saattueen, jonka saattajana oli "HMS Gloucester". Saattueen ollessa Pantellarian ja Maltan välillä "HMS Gallant" osui miinaan, joka räjähtäessään tuhosi aluksen koko keulan.
Smetlivyi (1937) Alus liitettiin Hangon evakuointiosastoon, jolloin siihen nousi Hangosta 560 sotilasta. Se osui miinaan 4. marraskuuta 1941 Hangon edustalla, mutta kykeni jatkamaan matkaansa omin voimin. Se osui toiseen miinaan, joka räjäytti etummaisen ammusvaraston katkaisten keulan. Ajelehtiva alus osui kolmanteen miinaan, joka pirstoi rungon. Ainoastaan 80 miehistönjäsentä ja 270 evakuoitavaa pelastui.
HMS Cotswold "HMS Cotswold" osui miinaan 20. huhtikuuta 1942 Orfordsnessin edustalla (), jolloin alus sai pahan vuodon ja menetti liikuntakykynsä. Aluksen miehistöstä joutui neljä miestä kateisiin ja rannikkojoukkojen alukset vastaanottivat haavoittuneet. "HMS Leeds" hinasi hinaaja "Kenyan" ja pelastusalus "Dapperin" avustamana vaurioituneen aluksen Shotley Spitiin Parkestonen edustalle, jossa sen annettiin laskeutua matalikolla pohjaan.
HMS Imperial "HMS Imperial" hyökkäsi 4. syyskuuta syvyyspommein sukellusveneen kimppuun ilman tulosta, kun se suojasi "HMS Warspiteä". Alus saapui seuraavana päivänä osaston mukana Aleksandriaan. Alus oli 8. syyskuuta operaatio MB6:n Maltalle matkanneiden saattueiden kaukosuojausosastossa. Se osui 11. lokakuuta miinaan Valettan purjehtiessaan Delimarasta viisitoista merimailia etelään (). Alus kärsi pahoja vaurioita, minkä vuoksi "HMS Decoy" hinasi sen Maltalle telakalle.
HMS Abdiel (M39) Alus osui miinaan 10. syyskuuta 1943 Taranton satamassa. Saksan laivaston torpedoveneet "S-54" ja "S-61" olivat laskeneet miinat ainoastaan muutamaa tuntia aiemmin paetessaan satamasta. Alus purjehti satamaan kannellaan Britannian 1. laskuvarjodivisioonan joukkoja (6th Royal Welsh) ja se ankkuroitui laituriin. Hieman puolenyön jälkeen aluksen alla laukesi kaksi miinaa, minkä seurauksena se upposi kolmessa minuutissa. Maahanlaskudivisioonan miehistä menetti henkensä 58 sotilasta ja noin 150 haavoitui. Aluksen miehistöstä sai surmansa 48 henkeä.
HMS Hotspur (H01) "HMS Hotspur" osallistui laivueen mukana seuraavana päivänä Narvikin ensimmäiseen taisteluun. Alukseen osui useita laukauksia, jotka aiheuttivat pahoja vaurioita ja muuttaen aluksen palveluskyvyttömäksi. Aluksen kattilahuone No2 tuhoutui ja sähköt katkesivat. Alus kolaroi pian tämän jälkeen "HMS Hunterin" kanssa, jolloin yhteenkytkeytyneet alukset joutuivat keskitettyyn tuleen. Taistelussa sai surmansa kolmetoista miehistönjäsentä.
HMS Amphion (1911) Hieman myöhemmin osasto havaitsi Saksan keisarikunnan laivaston apumiinalaivan "SMS Königin Luisen" matkaavan itään. Saksalaisaluksen pyrkiessä lähestymään osastoa sen hävittäjät upottivat miinalaivan. Osaston palatessa Harwichiin "HMS Amphion" osui hieman aiemmin laskettuun miinaan. Aluksen etuosa syttyi tuleen ja sen keula katkesi.
HMS Engadine Alus palautettiin omistajilleen joulukuussa 1919. Se oli vuonna 1941 nimetty uudelleen SS "Corregidoriksi" sen palvellessa Filippiineillä. Alus osui miinaan 17. joulukuuta 1941 ollessaan matkalla Manilaan. Aluksella olleista noin 1 200 matkustajasta amerikkalaiset PT-veneet "PT-32", "PT-34" ja "PT-35" pelastivat 282 matkustajaa, joista seitsemän kuoli sairaalassa vammoihinsa. Miina oli todennäköisesti japanilaisen sukellusveneen "I-124" asentama.
HMS Holderness (L48) Alus osui 5. heinäkuuta miinaan kärsien pahoja rakenteellisia vaurioita. Kaksi päivää myöhemmin se siirrettiin telakalle korjattavaksi, mistä se palasi elokuussa laivueeseen. Alus jatkoi vuoden lopun palvelustaan laivueen mukana.
HMS Arethusa (1913) "HMS Arethusa" osui miinaan 11. helmikuuta 1916 Felixstowen edustalla. Miinojen asettajaksi on sanottu Saksan laivaston sukellusvenettä "UC-7". Saamiensa vaurioiden vuoksi alus kellui avuttomana, kunnes apu saapui. Aallokossa kuitenkin touvi katkesi, jolloin alus ajautui Cutlerin matalikolle. Matalikolla aluksen köli murtui, minkä jälkeen se upposi.
HMS Amphion (1911) Laivueen hävittäjät pelastivat aluksen miehistön sekä joitakin hetkeä aiemmin pelastettuja saksalaisia merimiehiä. Alus osui toiseen miinaan upoten nopeasti. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 150 brittiläistä ja 18 saksalaista merimiestä.
HMS Caesar (R07) "HMS Caesar" liittyi 10. joulukuuta suojueen mukana palaavaan saattueeseen RA52. Seuraavana päivänä "HMS Cassandraan" osui Saksan laivaston sukellusveneen "U-365" laukaisema torpedo, joka aiheutti pahaa tuhoa. Norjan laivaston korvetti "KNM Tunsberg Castle" upposi 12. joulukuuta osuttuaan miinaan vieden mukanaan suuren osan miehistöstään. "HMS Nairanan" lentokone upotti 13. joulukuuta "U-365":n. Alus erkani 19. joulukuuta Loch Ewessä saattueesta.
HMS Holderness (L48) "HMS Holderness" palveli edelleen 21. Hävittäjälaivueessa Sheernessissä suojaten Pohjanmeren saattueita sekä valvoen meriliikennettä. Alus osui miinaan 5. joulukuuta 1943 Cromerin edustalla kärsien pahoja vaurioita. Alus sai vakavan vuodon, jonka seurauksena se jouduttiin ajamaan rantaan Parkestonen loiston lähellä Harwichin edustalla. Alus hinattiin 8. joulukuuta Millwallin telakalle Lontooseen korjattavaksi.
La Combattante (1942) Alus kuljetti 12. kesäkuuta kenraali de Gaullen tutustumaan sillanpäähän. Se suojasi Noren alaisuudessa saattueita tammikuussa 1945. Se osui miinaan 23. helmikuuta Humberin suistossa lähellä East Dudgeonin poijua. Alus upposi nopeasti, jolloin "HMS MTB 76" ja "HMS MTB 770" pelastivat 118 eloonjäänyttä. Aluksen mukana sai surmansa 67 merimiestä.
HMS Ashanti (F51) Kolme päivää myöhemmin alus määrättiin osastoon, jonka tehtävänä oli kulkea nopeasti Tynen jokisuulle. Tämän oli tarkoitus kuvata taistelulaivaa ja samalla raivata reitillä mahdollisesti olevat miinat. Poijuja oli siirrelty ja karttoja ei ollut päivitetty, ja suurella nopeudella ajettaessa "HMS Fame" ajoi matalikolle Whitburn Rifle Rangessa. "HMS Ashanti" korjasi kurssiaan, mutta osui kuitenkin matalikkoon seitsemän solmun nopeudella törmäten lopulta "HMS Fameen". "HMS Maori" sai pohjakosketuksen, mutta ei juuttunut kiinni ja muut hävittäjät pysähtyivät ajoissa. "HMS Ashanti" saatiin irti yön kuluessa, kun aluksen aseistus oli irrotettu ja reiät korjattu.
HMS Nelson (28) Aluksen ensimmäinen risteily Pohjanmerellä oli 23.–30. marraskuuta, kun se lähetettiin etsimään Saksan laivaston taisteluristeilijöitä "Scharnhorstia" ja "Gneisenauta" sekä näiden suojana olevia hävittäjiä. "HMS Nelson" oli lähellä tuhoutua 30. lokakuuta Orkneyn vesillä saksalaisen sukellusveneen "U-56" laukaistua torpedoita alusta kohti. Kolme torpedoa osui alukseen kylkeen, mutta ne eivät räjähtäneet. Muutamaa päivää myöhemmin "HMS Nelson" ajoi sukellusvene "U-31:n" laskemaan miinaan Loch Ewen tukikohdan edustalla Skotlannin rannikolla. Miina räjähti aluksen etuosan alla vaurioittaen runkoa, täyttäen useita osastoja vedellä. Lisäksi 74 miehistönjäsentä loukkaantui. Alus saatiin siirtokykyiseksi 4. tammikuuta, minkä jälkeen se siirrettiin Portsmouthiin, jonne alus saapui 8. tammikuuta. "HMS Nelson" joutui olemaan telakalla elokuuhun 1940. Palvelukseen palattuaan alus otti jälleen Kotilaivaston lippulaivan tehtävät ja toimi Kanaalin partioinnissa.
HMS Southwold (L10) Seuraavana päivänä ilmahyökkäykset jatkuivat. Saattueen kärsittyä pahoin ilmahyökkäyksissä sen alukset saivat määräyksen pyrkiä itsenäisesti satamaan. "HMS Southwold" ja "HMS Beaufort" määrättiin suojaamaan huoltoalus "HMS Breconshireä". "HMS Southwold" osui 24. maaliskuuta kovassa merenkäynnissa brittiläiseen miinaan pyrkiessään ohittamaan "HMS Breconshireä", joka oli vaurioitunut ilmahyökkäyksessä liikuntakyvyttömäksi. Hävittäjä kärsi pahoja vaurioita muun muassa suuren vuodon konehuoneeseen sekä sähkövoiman katoamisen. Hinaaja "Ancient" otti aluksen hinaukseen, mutta aluksen runko katkesi. Aluksen hitaasti vajotessa aaltoihin "HMS Dulverton" pelasti sen eloonjääneet. Aluksen konehuoneen täyttyessä vedellä sai surmansa yksi upseeri ja viisi miehistönjäsentä.
HMS Sheffield (24) Alus siirrettiin suojaamaan Jäämeren saattueita, kunnes se osui 4. maaliskuuta 1942 miinaan Islannin rannikolla. Alus oli heinäkuuhun saakka korjattavana, minkä jälkeen se palasi Jäämerelle lukuun ottamatta marraskuuta, jolloin se oli Välimerellä tukemassa Pohjois-Afrikan maihinnousua.
HMS Chatham (1911) "HMS Chatham" määrättiin osallistumaan marraskuussa 1914 "SMS Königsbergin" etsintään. Alus palasi toukokuussa 1915 Välimerelle osallistuakseen Gallipolin taistelun tukemiseen. Alus sijoitettiin Suvlanlahdelle, jossa se oli maihinnousulaivaston komentajan kontra-amiraali John de Robeckin lippulaivana. Se palasi 1916 Britteinsaarille, jossa se liitettiin Suuren laivaston 3. risteilijäviirikköön. Alus osui miinaan 26. toukokuuta, minkä seurauksena se siirrettiin telakalle korjattavaksi.
HMS Jupiter (F85) Alus upotti keisarillisen Japanin laivaston sukellusveneen "I 60" Krakatoan edustalla 17. tammikuuta 1942. Alus osallistui Jaavanmeren taisteluun, mutta 27. helmikuuta se osui miinaan. Alus upposi seuraavana päivänä Jaavan pohjoispuolella ennen taistelun päättymistä.
HMS Bleasdale Alus siirrettiin syyskuussa Biskajanlahdelle torjunta- ja partiointitehtäviin, jolloin sen kotisatamaksi vaihtui Plymouth. Se palasi laivueeseensa vapauduttuaan tehtävästä. Alus osui Nab Towerin edustalla miinaan 10. lokakuuta ja kärsi rakenteellisia vaurioita. Alus siirrettiin 12. lokakuuta Portsmouthissa telakalle.
HMS Acheron (H45) Alus osui 17. joulukuuta 1940 miinaan Wightsaaren edustalla ollessaan huollon jälkeisellä koeajolla. Alus upposi neljässä minuutissa vieden mukanaan 167 miehistönjäsentä ja 25 telakan työntekijää mukaan lukien aluksen kapteenin. Alukselta pelastui ainoastaan 19 henkeä.
HMS Abercrombie (F109) Alus tuki 9. syyskuuta Salernon maihinnousua tulittaen Paestumia yhdessä "USS Philadelphian", "USS Savannahin", "USS Brooklynin", hollantilaisen Flores-luokan sluupin "Floresin" sekä seitsemäntoista Yhdysvaltain laivaston hävittäjän kanssa. Alus osui tulitoiminnan aikana miinaan vaurioituen pahoin.
HMS Orchis (K76) Alus upotti 15. elokuuta 1944 Saksan laivaston sukellusveneen "U-741" saattaessaan maihinnoususaattuetta Normandiaan. Sukellusveneestä pelastui ainoastaan yksi miehistönjäsen muiden saadessa surmansa. "Orchis" osui miinaan 21. elokuuta Normandian rannikolla, jolloin se tuhoutui rantaan ajaessaan.
Z1 Leberecht Maass Neumünsteristä Schleswig-Holsteinista lähti 22. helmikuuta kello kuusitoista partiolennolle Saksan ilmavoimien pommituslentorykmentti 26:n ( eli KG26) II lennoston 4. laivueen Heinkel He 111H -pommikoneet. Lentokoneiden tehtävänä oli hyökätä meriliikennettä vastaan Thamesin ja Humberin estuaarien välisellä alueella. Pohjanmerellä oli näkyvyys 30 mailia ja täysikuu loisti kaakossa. Lentokoneet lensivät jonossa etelään kohti Syltin eteläkärkeä, mistä ne jatkoivat tuhannen metrin korkeudessa kohti Humberia.
Lentokoneista havaittiin kello hävittäjäosasto, joka matkasi jonossa kovaa vauhtia luoteeseen. Pommikone nousi 1 500 metriin ja pudotti neljän pommin sarjan, jolloin alus avasi ilmatorjuntatulen. Kaksi pommeista putosi veteen ja kolmas "Leberecht Maassin" keskilaivaan. Neljännen pommin putoamispaikkaa ei havaittu. Vaurioitunut alus menetti vauhtia, mutta pysyi pinnalla. Toisesta pommisarjasta kaksi pommia osui aluksen keskilaivaan. Alus menetti ohjattavuutensa ja ajautui Britannia kuninkaallisen laivaston "HMS Intrepidin" ja "HMS Ivanhoen" vasta laskemaan miinakenttään. Alus osui miinaan, jolloin se katkesi kahtia. Aluksen mukana kuoli 282 miehistön jäsentä, joiden joukossa aluksen päällikkö Bassenge. Osaston muut hävittäjät pelastivat merestä 60 miestä. Pelastustöiden aikana "Z3 Max Schultz" osui miinaan, upposi ja vei mukanaan kaikki aluksella olleet 308 miestä.
Hatsuse Amiraali Nashiba nosti lippunsa "Hatsuselle" ja lähti 14. toukokuuta merelle osastonaan "Shikishima" ja "Yashima" sekä panssarikansiristeilijä "Kasagi" ja yhteysalus "Tatsuta". Osaston tehtävänä oli vapauttaa Port Arthuria piirittänyt laivasto-osasto. Seuraavana aamuna osasto joutui Venäjän keisarikunnan laivaston miinalaiva "Amurin" laskemaan miinakenttään, jolloin "Hatsuse" osui miinaan ja menetti ohjattavuutensa. Myös "Yashima" osui miinaan pyrkiessään vaurioituneen lippulaivan avuksi. "Hatsuse" osui toiseen miinaan, joka räjäytti samalla aluksen ammusvaraston. Pahoin vaurioitunut alus upposi vieden mukanaan 496 miehistönjäsentä. "Tatsuta" ja "Kasagi" pelastivat amiraalin ja aluksen päällikkö Nakaon sekä 334 miehistönjäsentä.
HMS Scylla (98) "HMS Scylla" palasi helmikuussa Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita, mutta se palasi kesäkuussa Biskajan lahdelle suojaamaan sukellusveneiden torjunta-aluksia. Alus kuului syyskuussa Salernon maihinnousussa saattuetukialusryhmään, josta se palasi lokakuussa Englantiin muutettavaksi saattuetukialusryhmän lippulaivaksi. Alus palasi telakalta huhtikuussa 1944.
"HMS Scylla" oli Normandian maihinnousussa Itäisen osaston lippulaivana, mutta se osui miinaan 23. kesäkuuta vaurioituen pahoin. Alus merkittiin rakenteellisesti täysin tuhoutuneeksi. Vaikka se hinattiin Portsmouthiin alusta ei kuitenkaan romutettu. Alusta käytettiin maalilaivana 1948-1950.
HMS Badsworth Alus osui miinaan 22. huhtikuuta Bonen niemimaan edustalla, jolloin sen perä vaurioitui pahoin. Vasen moottori tuhoutui ja molemmat akselit vääntyivät. Alus jouduttiin ajamaan rantaan, josta se myöhemmin irrotettiin. Miinanraivaaja "HMS Clacton" hinasi aluksen satamaan. Aluksen korjaaminen määrättiin Maltalle, jonne se hinattiin toukokuussa. Tilapäiskorjaukset valmistuivat kesäkuussa, minkä jälkeen hinaaja "Frisky" hinasi aluksen saattueen MKS15 mukana kotimaahan. Alus siirrettiin heinäkuussa telakalle korjattavaksi, minkä aikana päätettiin aluksen lainaamisesta Norjan laivastolle. "HMS Badsworth" poistettiin joulukuussa palveluksesta.
HMS Eclipse (H08) Alukselle nousi 23. lokakuuta 1943 Royal East Kent -rykmentin miehiä Leroksen varuskunnan täydennykseksi. Alus osui seuraavana päivänä Kalimnoksen itäpuolella miinaan, jolloin se katkesi kahtia upoten viidessä minuutissa. Aluksen mukana meni syvyyksiin 119 miehistönjäsentä ja 134 maavoimien miestä.
HMS Hydra (J275) Alus osallistui 6. kesäkuuta 1944 Normandian maihinnousuun operaatio Neptunessa. Alus osui miinaan 10. marraskuuta 1944 Ostendin sataman suulla ja se hinattiin Sheernessiin, jossa alus todettiin korjauskelvottomaksi. Alus myytiin romutettavaksi Graysiin Essexiin T. W. Wardille, jonne se saapui 28. lokakuuta 1944. Alus romutettiin 1947 Graysissä.
Operaatio Halberd "HMS Nelsoniin" osui vasempaan kylkeen juuri A-tornin etupuolelle, eli samalle kohtaa, jossa aikaisemmin oli räjähtänyt miina, italialaisesta torpedokoneesta laukaistu torpedo 27. syyskuuta Sardinian eteläpuolella. Alukseen tuli 3 700 tonnia vettä ja se vajosi yksitoista jalkaa. Samana iltana Force H kääntyi paluumatkalle kohti Gibraltaria.
HMS Centaur (1916) Osmaanien valtakunta oli tilannut Britanniasta kaksi tiedustelijoiksi sopivaa risteilijää 1914, mutta ensimmäisen maailmansodan syttyessä alusten rakentaminen keskeytettiin. Tilauksen toteuttamiseksi oli kuitenkin jo hankittu runsaasti tarvikkeita, jotka nyt käytettiin Centaur-luokan alusten valmistukseen.
__notoc__
"HMS Centaur" liitettiin palvelukseen otettaessa 5. Kevyt risteilijäviirikköön Harwichiin tehtävänään valvoa meriliikennettä Englannin Kanaalin itäpäässä. Alus upotti saksalaisen torpedoveneen "S 30:n" Schouwenin matalikon lähistöllä tammikuussa 1917 ja se osui miinaan 18. kesäkuuta 1918. "HMS Centaur" korjattiin Hullissa, minkä jälkeen alus lähetettiin Itämerelle joulukuussa 1918.
HMS Zulu (1909) Ensimmäisessä maailmansodassa alus palveli 6. hävittäjälaivueen ja Doverin partio-osaston kanssa Pohjanmerellä ja Englannin kanaalissa. Alus osui 27. lokakuuta 1916 Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM UC-1" laskemaan miinaan. Aluksen perä irtosi upoten, mutta keulaosa pysyi pinnalla. Keula hinattiin Calaisin satamaan, josta se hinattiin edelleen Chathamin telakalle.
HMS Belfast "Belfast" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivaston 18. risteilijäviirikköön. Alus osui 21. marraskuuta 1939 Saksan laivaston sukellusveneen "U-21:n" Firth of Forthin edustalle laskemaan miinaan. Räjähdys katkaisi aluksen perän aiheuttaen merkittäviä vaurioita. Alukselle tehtiin tilapäiskorjaukset Rosythissa, minkä jälkeen se siirrettiin Plymouthiin telakalle varsinaisia korjauksia varten.
HMS Badsworth Alus osui miinaan 16. kesäkuuta Maltalla satamaan mennessään kahden saattueesta säilyneen kauppalaivan kanssa, jolloin sen keula vaurioitui pahoin. Aluksen keulassa vesilinjan alapuolella oli neljä kertaa viisi metriä aukko ja aluksella sai surmansa useita henkilöitä, joiden joukossa oli muun muassa matkalla pelastettuja kauppalaivojen miehiä. Alus siirrettiin 17. kesäkuuta telakalle korjattavaksi.
HMS Quail (G45) Alus osui 15. marraskuuta 1943 Adrianmerellä Saksan laivaston sukellusveneen "U-453" laskemaan miinaan Barin edustalla. Seuraavana päivänä alus ajettiin matalikolle Barin eteläpuolella odottamaan pelastustöitä. Joulukuussa alus hinattiin Bariin korjausten aloittamiseksi. Se hinattiin vuoden 1944 alussa edelleen Tarantoon, jossa korjauksia jatkettiin ennen Maltalle siirtoa.
HMS Audacious (1912) 2. Taistelulaivaviirikkö lähti ankkuripaikaltaan Lough Wsillystä tykistöharjoitukseen 27. lokakuuta 1914. "HMS Audacious" osui noin kello 00.45 saksalaisen apumiinalaiva "Berlinin" laskemaan miinaan, minkä seurauksena useat laivan osastoista täyttyivät vedellä. Alus pyrki palaamaan satamaan, mutta pari tuntia myöhemmin vedenpitävät osastot pettivät ja vesi virtasi konehuoneeseen ja kapteeni käski miehistön jättää aluksen. Ilman moottoritehoja olevalle alukselle jäi ainoastaan vähimmäismiehitys, 250 miestä. Onnettomuuspaikalle saapui kello 13.30 White Star Linen "RMS Olympic", joka oli kuullut hätäkutsut ja tarjoutui auttamaan. Iltapäivän ajan risteilijä "HMS Liverpool" sekä "RMS Olympic" pyrkivät saamaan ramman "HMS Audaciousin" hinaukseen, mutta kova merenkäynti katkaisi hinaustouvin joka kerta.
HMS Warwick (D25) Alus siirtyi helmikuussa Plymouthista Liverpooliin aluejohdon mukana. Se siirrettiin marraskuussa Liverpooliin sijoitettuun 7. Saattajaryhmään. Alus määrättiin joulukuussa suojaamaan saattuetta OB58. Alus osui miinaan 20. joulukuuta Liverpoolin edustalla, jolloin se vaurioitui pahoin. "HMS Wild Swan" hinasi aluksen Liverpooliin korjattavaksi. "HMS Warwick" palasi telakalta maaliskuussa 1941 aloittaen koeajot, joiden päätyttyä se palasi Atlantin saattueiden suojaksi.
"HMS Warwick" siirrettiin toukokuussa 1942 Yhdysvaltain laivaston alaisuuteen, minkä vuoksi se matkasi Karibianmerelle. Alus liittyi kesäkuussa Karibialle sijoitettuihin saattajiin, joita olivat korvetit "HMS Columbine", "HMS Buttercup", "HMCS Snowberry" sekä Yhdysvaltain laivaston aluksia. Alus siirrettiin Yhdysvaltain laivaston Task Force 90:een etsimään Länsi-Intian saaristossa havaittuja sukellusveneitä. Joulukuussa alus määrätiin muutettavaksi pitkän matkan saattajaksi, minkä vuoksi se aloitti kotimatkansa.
HMS Irresistible (1898) Alus palveli 1902-1908 Välimeren laivastossa ja oltuaan huollossa se liittyi vuoden 1908 lopulla Kanaalin laivastoon. Alus siirrettiin 1909 Kotilaivastoon, josta se siirrettiin 1912 edelleen 5. taistelulaivueeseen. Alus liittyi Dardanellien edustalle koottuun laivasto-osastoon 1915. Se osui miinaan 18. maaliskuuta, jolloin miehistö jätti aluksensa. Alus upotettiin lopulta tykkitulella.
HMS Triumph (N18) Alus osui 26. joulukuuta 1939 Saksan laivaston laskemaan miinaan Pohjanmerellä. etriä keulasta tuhoutui täysin, jolloin painerunko vaurioitui estäen sukeltamisen. Onneksi aluksen torpedot eivät räjähtäneet. Aluksen miehistön onnistui tuoda aluksensa satamaan kuninkaallisten ilmavoimien hävittäjien ja laivaston hävittäjien suojatessa paluumatkaa. Alus siirrettiin korjattavaksi Chathamin telakalle, mistä se vapautui vasta 27. syyskuuta.
HMS Albacore (J101) "HMS Albacore" jatkoi vuoden 1943 alun palvelustaan laivueensa mukana. Laivueen ainoat palveluskelpoiset alukset olivat sen lisäksi "HMS Cadmus", "HMS Hussar" ja "HMS Speedwell", kunnes huhtikuussa saapuivat "HMS Fantome", "HMS Circe" ja "HMS Espiegle". Laivue määrättiin toukokuussa yhteisoperaatioon 13. Raivaajalaivueen kanssa raivaamaan miinat Galitan ja Sisilian kanavista (operaatio Antidote). Alus oli 5. toukokuuta laivueensa kanssa Bizertassa, jossa oli kaksi muutakin miinanraivauslaivuetta operaatiota varten. Alus oli pelastamassa miinan räjähdyksessä pahoin vaurioituneen "HMS Fantomen" miehistöä. Se jäi laivueensa luo "HMS Cadmuksen" hinatessa vaurioituneen aluksen Boneen. Operaation päättyessä 7. kesäkuuta oli 12. Raivaajalaivue raivannut 126 miinaa.
HMS Hunter (H35) "HMS Hunter", "HMS Hardy", "HMS Hotspur" ja "HMS Havock" lähtivät 6. huhtikuuta Sullom Voesta tankkauksen jälkeen suojaamaan "HMS Eskiä", "HMS Impulsivea", "HMS Icarusta" ja "HMS Ivanhoeta" miinanlaskussa Vestfjordiin Norjaan. Suojaus erkani seuraavana päivänä miinanlaskijoista. Alus liittyi 8. huhtikuuta taisteluristeilijä "HMS Renownin" suojaukseen Narvikin edustalla.
HMS Phaeton (1914) "HMS Phaetonille" asennettiin elokuussa 1917 miinakiskot 74 miinan kuljettamista varten. Alus suoritti viisi miinanlaskentamatkaa, joilla se laski yhteensä 358 miinaa. Näihin on laskettu mukaan Kattegattiin maaliskuussa 1918 lasketut miinat.
HMS Valiant (1914) Palattuaan kotisatamaan Aleksandriaan se ajoi miinaan, mutta vauriot jäivät onneksi vähäisiksi. Toukokuussa se osallistui taisteluihin Kreetan vesillä ja siihen osui kaksi lentopommia takakannelle. Vaurioiden vuoksi sen piti palata Aleksandriaan korjauksiin, jotka kestivät aina heinäkuuhun.
Vuoden 1941 lopun "HMS Valiant" operoi itäisellä Välimerellä, mutta 19. joulukuuta italialaisten sammakkomiesten asentama räjähdepanos vaurioitti sitä samoin kuin sisaralusta "HMS Queen Elizabeth"ia vakavasti Aleksandrian satamassa. Räjähdepanos aiheutti 20 metriä kertaa 10 metriä reiän aluksen pohjaan ja nosti etummaisen tornin paikoiltaan sekä täytti vedellä etummaiset osastot. Alus korjattiin tilapäisesti, jotta se kykeni purjehtimaan Dakariin telakalle toukokuussa 1942. Korjaukset saatiin tehdyksi heinäkuussa.
HMS Blanche (H47) Alus suojasi 11. marraskuuta yhdessä "HMS Basiliskin" kanssa miinalaiva "HMS Adventurea" Humberista Portsmouthiin. "Adventure" osui miinaan 13. marraskuuta Thamesin estuaarissa lähellä Tonguen majakkalaivaa, jolloin alus jäi paikalleen odottamaan määräyksiä. "Blanchen" perän alla laukesi toinen magneettimiina aiheuttaen suurta tuhoa. Aluksen kansi repesi kansirakenteen takaosan tasalta, ja se menetti kaiken konevoiman. Konehuone, peräsinhuone ja lepohuone täyttyivät vedellä. Hinaaja "Fabia" otti pahoin vaurioituneen aluksen hinaukseen siirtääkseen sen Sheernessiin, mutta "Blanche" kaatui pari kilometriä koilliseen Spitin poijusta. "Fabia", hinaaja "Lady Brassey" ja troolarit "Kestrel" ja "Golden Spray" pelastivat uppoavan aluksen eloonjääneet, jotka laskettiin maihin Ramsgatessa.
HMS Volage (R41) Alus osui 22. lokakuuta 1946 miinaan Korfun kanavassa. Se korjattiin Maltalla, jonka jälkeen alus siirrettiin 1949 Britteinsaarille reserviin. Alus muutettiin valmistajan telakalla sukellusveneentorjuntafregatiksi, mistä se palasi palvelukseen 1954 liitettynä Dartmouthin koulutuslaivueeseen. Vuonna 1956 alus siirrettiin reserviin Portsmouthissa. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 28. lokakuuta 1972 BISCOlle romutettavaksi. Alus hinattiin Poundsille Portchesteriin myöhemmin samana vuonna.
HMS Garth (L20) Alus havaitsi miinaan ajaneen "HMS Ivanhoen", joka oli tuuliajolla. Alus suojasi "HMS Kelviniä", joka hinasi myös miinaan ajanutta "HMS Expressiä". "HMS Garth" pysyi alusten suojana, kunnes hinaaja "St. Cyrus" saapui paikalle. Tilanteen päätyttyä alus jatkoi laivuepalvelustaan.
HMS Vehement "HMS Vehement", "HMS Venturous", "HMS Vanquisher" ja "HMS Telemachus" laskivat 13.-14. heinäkuuta välisenä yönä 224 miinaa kenttään A63. Alus oli 17.-18. heinäkuuta laivueen mukana rakentamassa kenttää A64, johon laskettiin 424 miinaa. Operaation suojana oli 7. Risteilijäviirikkö, mutta mitään odottamatonta ei tapahtunut.
HMS Hunter (H35) "HMS Hunter" aloitti 23. tammikuuta 1940 matkan Bermudalta Halifaxiin suojaten yhdessä risteilijä "HMS Enterprisen" ja "HMS Herewardin" kanssa "HMS Valiantia". Osasto saapui 30. tammikuuta määränpäähänsä, josta ne aloittivat 2. helmikuuta matkansa Plymouthiin. Alus siirrettiin 8. helmikuuta Falmouthissa telakalle huoltoon.
HMS Hunter (1895) HMS Hunter oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 palvelukseenotettu Handy-luokan torpedovenehävittäjä.
HMS Hunter (H35) HMS Hunter (viirinumero H35) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
HMS Basilisk (H11) Alus suojasi 12. marraskuuta yhdessä "HMS Blanchen" kanssa "HMS Adventurea" Humberista Portsmouthiin. Seuraavana päivänä alus pelasti "Blanchen" eloonjääneet aluksen tuhoutuessa osuttuaan miinaan sekä siirsi maihin samoin miinaan ajaneen "Adventuren" haavoittuneet.
HMS Inconstant (1914) "HMS Inconstantille" asennettiin syyskuussa 1917 kiskot, joilla se kykeni kuljettamaan 74 miinaa. Alus suoritti viisi miinoitusmatkaa, joiden aikana se laski kaikkiaan 370 miinaa.
HMS Hunter (H35) "HMS Hunter" siirtyi syyskuun alussa Freetowniin, jonne laivue oli määrätty saattueiden suojaksi. Alus siirtyi 23. lokakuuta Länsi-Intiaan Bermudalle, jonne se saapui 4. marraskuuta itäisen Atlantin saattueiden suojaksi. Se oli 4. joulukuuta Halifaxissa Kanadassa, josta se saattoi yhdessä "HMS Herewardin" kanssa taistelulaiva "HMS Valiantin" Bermudalle koulutukseen.
HMS Esk (H15) "HMS Esk" ja "HMS Express" kuormasivat 8. syyskuuta 1940 Imminghamissa miinat kannelleen. Alukset lähtivät 9. syyskuuta ensimmäisen kerran miinoitusmatkalle laskien yhteensä 120 miinaa oletetun Saksan laivaston reitille Englannin kanaaliin. Vastaava matka tehtiin viikkoa myöhemmin uudelleen.
HMS Adventure (M23) Alus vaurioitui pahoin osuttuaan miinaan 13. marraskuuta 1939 Thames-joen suistossa. Aluksen miehistöstä menehtyi 23 henkeä ja lisäksi sen saattajana toiminut hävittäjä "HMS Blanche" ajoi myös miinaan. Alus joutui telakalle Sheernessiin. Palvelukseen palattuaan se laski miinoituksen 1940 Orkneysaarten vesille ja Yrjön kanavaan. Alus vaurioitui osuttuaan miinaan 1941 Liverpoolin edustalla.
HMS Hunter (D80) HMS Hunter (viirinumero D80) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Attacker-luokan saattuetukialus, joka palveli toisessa maailmansodassa. Yhdysvallat lainasi aluksen Britannialle lend-lease sopimuksen nojalla.
HMS Hunter (H35) "HMS Hunter" palasi 9. maaliskuuta palvelukseen, jolloin se määrättiin liittymään laivueeseensa Scapa Flowssa. Alus suojasi 17. maaliskuuta "HMS Warspitea" Greenockista Scapa Flowhun, jossa se liittyi laivueeseensa aloittaen laivaston suojaustehtävät. Se määrättiin 31. maaliskuuta suojaamaan miinoitusosasto WV:tä operaatio Wilfredissä.
HMS Gunhild Vuosina 1866-1867 aluksen pääaseet korvattiin yhdellä 96 millimetrin tykillä ja lisäksi mastot poistettiin. Muutostöiden jälkeen alus luokiteltiin tykkiskuunertiksi ja sen miehistön tarve laski 31:een. Alus muutettiin vuonna 1898 käsimiina-alukseksi ja siitä tuli siten Ruotsin merivoimien ensimmäinen miinanraivaaja. Ensimmäisessä maailmansodassa alus miinanraivauksen lisäksi valvoi Ruotsin merialueen koskemattomuutta. Alus osui miinaan raivatessaan Skagenin edustalla olleita miinoja 24. syyskuuta 1918, jolloin aluksen upotessa seitsemäntoista miehistönjäsentä sai surmansa.