mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Mieli–ruumis-ongelma Kartesiolaisen dualismin vastustus nousi 1900-luvulla loogisen positivismin ja merkityksen verifiointikriteerin myötä, kun intersubjektiivinen verifioitavuus ja testattavuus tulivat tieteellisyyden ja myös pelkän käsitteellisen merkityksellisyyden vaatimuksiksi. Samalla kartesiolainen dualismi näyttäytyi kasvavassa määrin epäyhteensopivana muutoin täysin fysikalistisen ja tieteellisen maailmankuvan kanssa. Eräs kysymys liittyi evoluutioon: jos ihmiset ovat kehittyneet aikojen kuluessa puhtaasti fysikaalisten prosessien ja luonnonvalinnan kautta, missä vaiheessa aineettomat kartesiolaiset mielet olisivat ilmaantuneet kuvaan? Sama argumentti pätee ihmisen kehitykseen hedelmöittyneestä munasolusta sikiön kautta lapseksi. Toinen kysymys liittyy energian säilymislakiin: kartesiolaisen dualismin tapauksessa fysikaalisen energian tulisi välillä hävitä ja välillä ilmestyä uudelleen aivoissa.
Occamin partaveitsi Paul Churchland on myös käyttänyt Occamin partaveistä dualismia vastaan. Hänen mukaansa materialismin etuna on se, että fysikaalisten asioiden olemassaolo on varmaa, kun taas mentaalisten asioiden olemassaolo ei ole. Churchland kuitenkin sanoo, ettei tämä ole perusteluna vielä ratkaiseva dualismin ja materialismin välillä; ratkaisevaa on sen sijaan materialistisen näkemyksen suurempi selitysvoima neurobiologian tutkimustulokset huomioon ottaen.
Mieli–ruumis-ongelma Parhaiten tunnettu dualismin muotoilu on peräisin René Descartesilta (ns. kartesiolainen dualismi). Hän katsoi, että mieli oli puhtaasti henkinen ja ei-ulottuvainen, ei-fyysinen substanssi. Descartes oli ensimmäinen, joka liitti selvästi tietoisuuden ja itsetajunnan mieleen, ja erotti tämän aivoista, joka oli järjen keskus. Hän oli näin ensimmäinen, joka muotoili mieli–ruumis-ongelman siinä muodossa kuin se tunnetaan nykyisin.
Ekofeminismi Sorron taustalla toimivan ideologian ydin on käsitys järjen vallasta luonnon yli, jolloin alistetut ryhmät sekä naisellistetaan että naturalisoidaan. Tämän käsityksen perustan muodostavat länsimaista ajattelua jäsentävät dualismit kuten järki/tunne, mies/nainen, mieli/ruumis, yhteiskunta/luonto. Myös ympäristökriisin katsotaan nousevan näistä dualismeista, joten niiden tarkastelu, esiinkaivaminen ja purkaminen ovat yksi tärkeä osa ekofeminististä projektia.
Kartesiolainen dualismi Monet analyyttisen filosofian perinteen vaalijat ovat peräänkuuluttaneet kartesiolaisen dualismin lopullista hautaamista. Usko erillisen sielun olemassaoloon on 2000-luvun filosofien joukossa harvinaista – yksi harvoista on Oxfordin yliopiston professori Richard Swinburne). Toisaalta moderni funktionalismi korostaa mielen erillisyyttä ruumiista, ikään kuin "ohjelmistona" tietokoneen elektroniikan takana. Tämän suuntauksen merkittävimpiä edustajia on Hilary Putnam.
Funktionalismi (mielenfilosofia) Funktionalismi on pohjimmiltaan, Blockin määreellä, "laajasti ottaen metafyysinen" kanta, jonka vastakohtana olisi "kapeasti ottaen ontologinen" kanta. Tämä tarkoittaa sitä, ettei funktionalismi ole niin kiinnostunut siitä "mitä on olemassa" kuin siitä, "mikä luonnehtii" tiettyjä henkisiä tiloja, kuten kiputiloja, sellaisina tiloina kuin ne ovat. Aiemmat yritykset vastata mielen ja ruumiin ongelmaan ovat kaikki pyrkineet vastaamaan kumpaankin kysymykseen: dualismin mukaan on olemassa kaksi substanssia, ja henkisiä tiloja luonnehtii niiden aineettomuus; behaviorismin mukaan on olemassa yksi substanssi, ja henkiset tilat olivat käyttäytymistaipumuksia; ja fysikalismin mukaan on olemassa yksi substanssi, ja henkiset tilat ovat fysikaalisia tiloja.
William E. Rees Reesin näkemyksen mukaan kartesiolaiseen dualismiin perustuva "valistusprojekti" on tuottanut tekno-teollisen yhteiskunnan, joka katsoo jollakin tavalla olevansa erillään biofyysisestä maailmasta. Moderniin yhteiskuntaan on Reesin mukaan sisäänrakennettuna oletus, että ihmiset ovat luonnon herroja ja he voivat toimia ikään kuin ympäristö ei asettaisi merkittäviä rajoituksia yhteiskunnille. Tämä dualismi yhdessä sen kasvulle ja materialismille perustuvan maailmankuvan rinnalla on monien ihmiskuntaa uhkaavien ympäristöongelmien taustalla.
Kartesiolainen dualismi Kartesiolainen dualismi on ontologiseen filosofiaan liittyvä näkökulma, jonka mukaan on olemassa kahdenlaisia, toisistaan perustavalla tavalla eroavia tosiolioita: toisaalta fyysiset, aineelliset oliot, toisaalta henkiset olennot, kuten ihmisen tietoinen sielu. Opin alkuperäisversiossa aineen perustavimmaksi ominaisuudeksi katsottiin ulottuvuus ja hengen perusominaisuudeksi ajattelu. Ihmisellä on sekä aineellinen ruumis että henkinen sielu, joten ongelmalliseksi muodostui sen selittäminen, miten ne perustavasta erilaisuudestaan huolimatta voivat läheisesti vaikuttaa toisiinsa.
Mielenfilosofia Dualismi ja monismi ovat kaksi päälinjaa, joiden puitteissa mielen ja ruumiin ongelmaa on pyritty ratkaisemaan. Dualismin mukaan mieli ja ruumis ovat erillisiä toisistaan. Ajatus voidaan löytää viimeistään Platonilta, Aristoteleelta ja hindulaisen filosofian samkhya- ja jooga-koulukunnilta, mutta nykyaikaisen filosofian tuntemassa muodossa sen muotoili Descartes 1600-luvulla. Descartesin kannattaman substanssidualismin mukaan mieli on itsenäisesti olemassa oleva substanssi. Ominaisuusdualismin mukaan mieli on joukko itsenäisiä ominaisuuksia, jotka ”nousevat” aivoista (emergenssi) ja joita ei voida palauttaa pelkästään aineeseen. Sitä ei kuitenkaan katsota erilliseksi substanssiksi.
Indeterminismi Filosofiassa on pohdittu myös paljon tapoja joilla ihmismieli voi syntyä ja onko niillä tahdonvapautta. Lähestymistapoja voidaan luokitella kolmeen pääryhmään ja niiden alalajeihin dualismiin ja reduktionistisiin tapoihin. Dualismissa tietoisuus on itsenäinen ruumiiton subjekti, jolla ei ole avaruudellisia ulottuvuuksia, kuten materiaalisilla esineillä, vaikka monilla lienee tunne, että tietoisuus sijaitsee jossakin korvien välissä ja silmien takana. Materiaalinen ja henkinen todellisuus nähdään tässä toisistaan riippumattomina. Toinen tapa lähestyä asiaa on reduktionistinen – siinä pyritään palauttamaan tietoisuus johonkin luonnonilmiöön. Kolmannessa tavassa tietoisuus nähdään luonnon ja sosiaalisen ympäristön vuorovaikutuksen tulokseksi.
Occamin partaveitsi 1900-luvun mielenfilosofiassa J. J. C. Smart hyödynsi Occamin partaveistä, kun hän tuki artikkelissaan ”Sensations and Brain Processes” (1959) tyyppi-identiteettiteoriaa sen avulla mieli-ruumis-dualismia vastaan. Dualistien mukaan kaikkeudessa on kahdenlaisia substansseja, fysikaalisia (mukaan lukien ruumis) ja mentaalisia (kuten mieli). Identiteettiteorian kannattajat sen sijaan katsovat kaiken olevan fysikaalista, mukaan lukien mieli ja tietoisuus, eikä mitään ei-fysikaalista ole olemassa (fysikalismi). Näistä kahdesta teoriasta, dualismista ja identiteettiteoriasta, jälkimmäinen vaikuttaa olevan yksinkertaisempi, koska se sitoutuu pienempään määrään erilaisia entiteettejä.
Belobog Tästä huolimatta slaavilaisen mytologian oletetusta dualistisesta rakenteesta tehtiin paljon pitkälle meneviä johtopäätöksiä. Näistä teorioista vakuuttavin on tšekkihistorioitsija Jan Peiskerin tutkimus. Hän löysi länsislaavilaiselta alueelta yli kolmekymmentä erilaista paikannimeä, jotka sisälsivät viittauksia pakanallisiin pyhiin paikkoihin. Paikannimien rakenne oli aina samanlainen: joen länsipuolella sijaitsevan kallion nimi viittaa paholaiseen, pimeyteen tai manalaan, itäpuolisen kukkulan tai vuorenhuipun nimi puolestaan aurinkoon, taivaaseen ja valoon. Peisker esitti, että tämä osoittaisi slaavilaisen mytologian olevan yhteydessä zarathustralaiseen dualismiin. Vaikka Peiskerin teoria on mielenkiintoinen, ajatus tällaisesta dualismista on myöhemmin paljolti hylätty.
Pekka Sulkunen Yhteiskuntateoriaa käsittelevissä puheenvuoroissaan Sulkunen on kiinnittänyt huomiota jyrkkään luonto-kulttuuri-erontekoon liittyviin ongelmiin. Hänen mukaansa sosiologiatieteen itseymmärryksen taustalla on pitkään ollut ajatus luonnon ja kulttuurin vastakkainasettelusta, joka ei kuitenkaan ole "tosiasiaväitteisiin perustuva näkemys ihmisen erityispiirteistä vaan käsitteellinen ja moraalinen näkökulma". Riittämättömyytensä tällaisen dualismin varaan rakentuva ajattelu paljastaa tarkasteltaessa maailmaa, jossa "ei ole puhdasta luontoa, ei myöskään ihmisluontoa, jota kulttuuri ei olisi muovannut, eikä kulttuuria joka ei riippuisi biologisesta elämästä.". Vaihtoehtoista yhteiskuntateoreettista näkökulmaa voitaisiin Sulkusen mukaan rakentaa esimerkiksi Adam Smithin moraalitunteiden teorian kaltaiselle, jyrkän dualismin välttävälle perustalle.
Aave koneessa Rylen näkökulmasta dualismissa oli kyseessä oppi mielen aaveesta ruumiillisessa koneessa.
Saksan yhdistyminen Saksan keisarikunnan perustaminen ilman Itävaltaa ratkaisi tilapäisesti dualismin ongelman.
Gnostilaisuus Gnostilaiset järjestelmät määritellään yleensä löyhästi todellisuuskäsitykseltään dualistisiksi eli kaksijakoisiksi. Tämän määritelmän sisältä voidaan löytää eri tasoja manikealaisuuden ”äärimmäisestä” tai ”jyrkästä” dualismista perinteisen gnostilaisuuden ”heikkoon” tai ”medioituun” dualismiin. Valentinolaisten näkemykset lähestyvät monismia eli yksiperusteisuutta, joka kuitenkin ilmaistiin aiemmin dualistisella tavalla käytetyillä termeillä.Lähdetekstien antaman todistuksen mukaan gnostilainen moraali on ollut perusluonteeltaan hyvin askeettista ja nautintokielteistä, mikä näkyi ennen kaikkea seksuaalikäyttäytymisessä ja ruokavaliossa. Tämä tuotti ongelmia gnostilaisuudesta kirjoittaneille harhaoppien vastustajille, sillä se oli myös heidän suosimansa elämäntyyli. Näin he olisivat joutuneet myös tukemaan vastustajiensa jumaluusoppia. Harhaoppien vastustajat välttivät ongelman yleisesti jättämällä asian mainitsematta ja sen sijaan panettelivat gnostilaisia syyttäen heitä vapaamielisyydestä tai sanoen heidän askeesinsa perustuvan kirjoitusten väärään tulkintaan tai petollisuuteen.
Atomismi Atomismi ei kuitenkaan herännyt toden teolla henkiin ennen kuin Descartes ja Gassendi julkaisivat fysiikan järjestelmänsä, joka Descartesilla perustui korpuskulaareihin ja Gassendilla atomeihin. Descartesin mekanistisessa korpuskularismissa oli paljon yhtäläisyyksiä atomismin kanssa, ja sitä voidaan pitää eräänä sen versiona. Descartes katsoi kaiken fysikaalisen koostuvan pienistä aineen ”korpuskulaareista”. Kuten antiikin ajan atomistit, Descartes katsoi, että aistimukset, kuten maku- tai lämpöaistimus, ovat seurausta näiden pienten ainesosasten muodosta ja koosta. Merkittävin ero korpuskularismin ja atomismin välillä oli näkemyksessä tyhjiön olemassaolosta. Descartes katsoi, ettei tyhjiön olemassaolo ole mahdollista, vaan ainetta oli joka paikassa. Toinen merkittävä ero oli Descartesin näkemyksessä mielen ja ruumiin dualismista (kartesiolainen dualismi), joka mahdollisti muiden kuin aineellisten asioiden, kuten sielujen ja Jumalan, olemassaolon.
Oikeuspositivismi Kelsenistä ja Hartista poiketen Ross pyrki luomaan jonkinlaisen yhteyden olemisen ja pitämisen välille. Tätä hän kutsui oikeuden dualismiksi.
Itämainen filosofia Esimerkiksi islamilainen filosofia voidaan lukea yhtä hyvin perustein osaksi länsimaista kuin itämaistakin filosofiaa, koska se sai paljon vaikutteita kreikkalaisesta filosofiasta, ja vaikutti edelleen juutalaiseen filosofiaan ja läntiseen kristilliseen filosofiaan. Sisällöllisesti ajateltuna intialaisessa filosofiassa voidaan nähdä enemmän yhtäläisyyksiä länsimaisen kuin kiinalaisen filosofian kanssa. Intialainen mieli-ruumis-dualismin voidaan nähdä vastaavan vastaavia virtauksia länsimaisessa dualismissa ja subjektiivisessa idealismissa. Intialainen ajattelu jakaa monin osin länsimaisen ”kansanpsykologian”: lausesemantiikan, uskomukset ja propositionaalisen tiedon, subjekti-predikaatti-kieliopin ja subjekti-objekti-metafysiikan, totuuden ja epätotuuden ja päättelyn ajatukset. Samantyyppistä logiikkaa kehitettiin yhtä aikaa Intiassa kuin Kreikassakin, päinvastoin kuin Kiinassa. Myös ajatukset ajasta, avaruudesta, olioudesta ja syysuhteesta intialaisessa ja länsimaisessa vastaavat toisiaan enemmän kuin suhteessa esimerkiksi kiinalaiseen filosofiaan.
Antonin oireyhtymä Filosofisesti Antonin oireyhtymästä kärsivät ovat vahva vastaväite kartesiolaiselle dualismille, jonka mukaan ihmisellä on metafyysisen suoraa ja varmaa tietoa omista ajatuksistaan, muttei näkökyvystään.
Zarathustralaisuus Zarathustralaisuudessa on voimakkaita dualistisia piirteitä. Dualismista huolimatta uskonto ei aseta vastakkain henkeä ja ainetta. Zarathustralaisuus korostaa sekä ihmisen henkistä kehitystä että ruumiin, terveyden ja luonnon merkitystä.
Monismi Ontologinen monismi on käsitys, jonka mukaan on vain yksi todellisuus. Monismi poikkeaa dualismista eli kaksijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan on olemassa kahdenlaista todellisuutta sekä pluralismista eli monijakoisesta todellisuuskäsityksestä, jonka mukaan todellisuuksia on useita.
Priscillianismi Priscillianismi oli espanjalainen askeettinen liike ilmeisesti gnostisismista ja manikealaisesta dualismista vaikutteita saaneen perustajansa Avilan piispan Priscillianuksen (kuoli n. 385) mukaan. Priscillianismi katosi 500-luvulla.
Terror Antiquus "Terror Antiquus" -maalauksessa on dualismia, joka ilmenee Bakstin mielikuvissa Kreikasta ja kreikkalaisesta kulttuurista. Ne näyttäytyivät sekä konkreettisena, että abstraktina. Maalauksen abstrakti symboli ei kuitenkaan sulje pois sen historiallista aitoutta.
Basilides Basilides (100-luvun alkupuoli) oli varhaiskristillinen myöhemmin harhaoppiseksi tuomittu opettaja, joka vaikutti Aleksandriassa Egyptissä. Hän kirjoitti 24 kirjaa evankeliumeista ja vaikuttaa saaneen oppiinsa vaikutteita zarathustralaisesta dualismista.
Intuitio Esimerkkinä on pidetty filosofi Benedict de Spinozan 1600-luvulta peräisin olevaa, ruumiin ja sielun ongelma eli jakoa dualismiin ja monismiin ja aivotutkija Antonio Damasion tuloksia 2000-luvulla.
Gottfried Leibniz Leibniz katsoi monadien ratkaisevan toisaalta mielen ja aineen vuorovaikutuksen ongelman, joka seurasi Descartesin kartesiolaisesta dualismista, ja toisaalta yksilöllisyyden puutteen, joka seurasi Spinozan järjestelmästä, jossa yksilöoliot olivat pelkästään aksidensseja.
Mystiikka Taolaisuudessa ei keskitytä sieluun, vaan daoon (Wade-Giles: tao) – ”tiehen” tai ”polkuun”. Taolaisuuden mukaan ihmisellä on taipumus muodostaa itselleen dualismeja. Taolaisen mystisen harjoituksen päämäärä on palautua ja mukautua alkuperäiseen kokonaisuuteen (Daodejing).
Zarathustralaisuus Professori Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan zarathustralaisuus vaikutti merkittävästi juutalaiseen uskontoon.Juutalaiset omaksuivat akemenidien valtakautena zarathustralaisen dualismin, joka erottaa hyvän ja pahan jyrkästi toisistaan. Näin syntyi länsimainen käsitys Saatanasta.
Tietoisuus Mielenfilosofiassa on useita erilaisia näkemyksiä tietoisuudesta, samoin kuin mielen luonteesta ja mielen ja ruumiin välisestä suhteesta yleensä. Näitä ovat muun muassa behaviorismi, dualismi, idealismi, funktionalismi, refleksiivinen monismi, fenomenalismi, fysikalismi, emergentismi, mysterianismi ja niin edelleen.
Kööpenhaminan tulkinta Tällä hetkellä (elokuu 2004) on epäilyksiä Kööpenhaminan tulkinnan oikeellisuudesta, johtuen Shahriar Afsharin 2004 ristiriitaisista tuloksista kaksoisrakokokeen eräällä variantilla, joka näyttää myös asettavan koko aalto-hiukkas-dualismin käsitteen oikeellisuuden kyseenalaiseksi.
Invocation "Invocation" oli harjoitelma teokseen "Ajanjumalan vanki". Aihe oli symbolistinen ja työn tarkoituksena oli kuvata järjen ja hengen dualismia. "Invocationissa" nainen rukoilee vapautusta järjen ja materian kahleista. Malli poseeraa katse ja kasvot ylös kohotettuina ja huulet raollaan.
Intentionaalisuus Intentionaalisuuden käsite esiintyy eri muodoissa mm. fenomenologiassa, eksistentialismissa ja analyyttisessä filosofiassa, ja se on näin yksi nykyfilosofian keskeisimpiä käsitteitä. Kartesiolainen dualismi sekä muut tietoisuuden vahvasti itsenäistä luonnetta korostavat lähestymistavat painottavat intentionaalisuutta ajatusten ominaisuutena.
Samkhya Sankhyan filosofia on voimakkaan dualistista. Jaottelu vertautuu länsimaisessa filosofiassa esiintyneeseen mieli–ruumis-dualismiin, mutta Sankhyassa maailma jaetaan purushaan (tietoisuus/henki) ja prakrtiin (psykofyysinen materiaalinen substanssi eli fyysinen ruumis ja psyyke/kokemuksellinen mieli).
Psykologian filosofia Psykologian filosofia on suhteellisen nuori ala. Siihen läheisesti liittyvä mielenfilosofia sen sijaan on syntynyt jo ennen kuin nykyaikainen psykologia syntyi erityistieteenä. Se käsittelee mielen luonnetta, kokemusten ominaisuuksia sekä erityisiä mieleen liittyviä ongelmia, kuten dualismi ja materialismi.
Universalismi (kristinusko) Universalismi on kristinuskon käsitys, jonka mukaan kaikki ihmiset pelastuvat. Esimerkiksi Origeneen mukaan dualismin hylkääminen oppina merkitsee, ettei maailman loppuessa Saatanalle voi kuulua kukaan (ei edes Saatana itse): Jumala pelastaa jokaisen, ja maailma palautuu alun täydellisyyteen ("apokatastasis").
Kataarit Tärkein katarismin ja kristinuskon välinen opillinen ero oli kataarien ehdoton dualismi. Kataarien mukaan henki oli hyvää ja liha saastaista. Heidän mukaansa oli olemassa kaksi toisistaan riippumatonta jumalaa: henkisen maailman luonut hyvä Jumala ja aineellisen maailman luonut paha Saatana.
Anomaalinen monismi Anomaalinen monismi on ei-reduktionistinen fysikalistinen mielenfilosofinen teoria mielen ja ruumiin suhteesta. Sen mukaan henkinen ja fysikaalinen ovat kaksi toisiinsa palautumatonta tapaa kuvata ja selittää samoja asioita ja tapahtumia. Anomaalinen monismi yhdistää ontologisen monismin käsitteelliseen dualismiin eli ominaisuusdualismiin.
Julien Offray de La Mettrie Parhaiten La Mettrie tunnetaan teoksesta "Ihmiskone" ("L’homme machine"), jossa hän hylkäsi kartesiolaisen mieli-aine-dualismin ja käytti konetta ihmisolennon metaforana. René Descartes oli pitänyt eläimiä "koneina", mutta La Mettrien mukaan myös ihmiset ovat koneita.
Frank Cameron Jackson Mielenfilosofiassa Jackson tunnetaan muun muassa fysikalismia vastaan suuntautuvasta tietoteoreettisesta argumentista, jota hän on tukenut muun muassa Maryn huone -nimisellä ajatuskokeella. Hänen varhainen näkemyksensä oli eräänlainen dualismin muoto, maltillinen epifenomenalismi. Myöhemmin Jackson on kuitenkin hylännyt aiemmat fysikalismia vastustaneet näkemyksensä.
Elisabet Pfalzilainen Elisabetia on kuvailtu erittäin älykkääksi naiseksi, joka puhui kuutta kieltä ja jolla oli matemaattisia kykyjä. Kirjeenvaihdossaan Descartesin kanssa hän esittää hyvin kriitisiä kysymyksiä Descartesin dualismia koskevasta filosofiasta, jossa esitetään, että ihmisen mieli ja ruumis ovat toisistaan erillisiä. Hän kysyy, miten mieli ja ruumis ovat vuorovaikutuksessa keskenään, jos ne ovat erillisiä.
Kööpenhaminan tulkinta Kööpenhaminan tulkinta on eräs kvanttimekaniikan tulkinta. Sen kehittivät suurimmaksi osaksi Niels Bohr ja Werner Heisenberg yhteistyössä Kööpenhaminassa vuoden 1927 tienoilla. Bohr ja Heisenberg laajensivat Max Bornin kehittämää aaltofunktion todennäköisyystulkintaa. Heidän tulkintansa yrittää vastata muutamiin kvanttimekaniikan aalto-hiukkas-dualismin hämmentäviin kysymyksiin.
Mieli–ruumis-ongelma Kartesiolaisen dualismin suuria ongelmia oli juuri sen selittäminen, kuinka aineeton mieli ja aineellinen ruumis vuorovaikuttavat toisiinsa. Näin se on antanut alkusysäyksen ja historiallisen taustan koko mielen ja ruumiin ongelmanasettelulle. Descartes ei kyennyt antamaan tyydyttävää selitystä mielen ja ruumiin suhteesta, vaikka tarjosikin useita erilaisia selitysmalleja.
Mieli–ruumis-ongelma Päinvastoin kuin dualismi, mielenfilosofinen monismi katsoo, ettei mielen ja ruumiin välillä ole perustavaa eroa. Nykyisin yleisin monismin muoto on fysikalismi. Fysikalistinen monismi katsoo, että ainoa olemassa oleva substanssi on fysikaalinen. Fysikalismi voidaan kuitenkin muotoilla monella eri tavalla, kuten alla on esitetty.
Kartesiolainen dualismi Descartesin vastaus on nykylääketieteen valossa naiivi. Kysymys tietoisuudesta sen sijaan on yhä mielenkiintoinen. Siihen on kolme vastaustapaa:Tietoisuus aivojen ominaisuutena mahtuu vielä Descartesin alkuperäiseen kysymyksenasetteluun. Sen sijaan laajempi näkökulma, jossa tietoisuus on ihmisen ja ympäristön vuorovaikutuksen ilmentymä, on nykyaikaisessa filosofiassa muodostunut käsitys, joka ei alkuperäiseen kartesiolaiseen metafysiikkaan mahdu.
Kartesiolainen teatteri Kartesiolainen teatteri on Daniel Dennettin nimitys kartesiolaisen dualismin seurauksena kehittymään lähteneelle, Dennettin vastustamalle, käsitykselle jonka mukaan aivot kokoavat niistä erilliselle mielelle tai hengelle ulkomaailmasta saadut aistihavainnot koettaviksi, ikään kuin teatterinäytöksessä. Mieli tekee sitten omat ratkaisunsa tämän aineiston perusteella ja ohjaa ruumista kuten kapteeni komentosillalla.
Popperin kolme maailmaa Popperin teoria maailmojen 1 ja 2 välisestä vuorovaikutuksesta on vaihtoehtoinen teoria kartesiolaiselle dualismille, joka perustuu siihen ajatukseen, että todellisuus koostuu kahdesta substanssista: res cogitans ja res extensa. Popper hylkäsi tällaisen essentialismin, mutta hyväksyi arkijärjen mukaisen näkemyksen siitä, että sekä fysikaalisia että mentaalisia tiloja on olemassa ja että ne ovat vuorovaikutuksessa toistensa kanssa.
Luomiskertomukset Antagonismia eli vihamielisyyttä esiintyy maailmanvanhemmuusmyyteissä, joissa jälkeläiset haluavat erkaantua vanhemmistaan. Esiintulemismyyteissä maan alta nousevien olentojen välillä on joskus ristiriitoja, jotka ovat nousemisen yksi syy. Alkumunamyyteissä esiintyy dualismia ja antagonismia, etenkin jos munassa on kaksoset, jolloin toinen edustaa pahuuden voimia. Maansukeltamismyyteissä Luojan haastava Paholainen esiintyy usein.
Pilottiaalto Pilottiaaltoteoria on teoreettisessa fysiikassa Louis de Broglien vuonna 1927 esittämä, 
ensimmäinen tunnettu esimerkki piilomuuttujateoriasta. Sen nykyinen versio, de Broglien–Bohmin teoria, on edelleen valtavirran ulkopuolinen yritys selittää kvanttimekaniikka deterministiseksi teoriaksi, jolloin vältetään sellaiset ongelmalliset käsitteet kuin aalto-hiukkas-dualismi, yhtäkkinen aaltofunktion romahtaminen ja Schrödingerin kissaparadoksi.
Mieli–ruumis-ongelma Toinen merkittävä argumentti dualismin puolesta on se ajatus, että henkisellä ja fyysisellä vaikuttaa olevan hyvin erilaisia, tai kenties yhteensovittamattomia, ominaisuuksia. Henkisillä tapahtumilla on tietynlainen subjektiivinen kvaliteetti, kun taas fysikaalisilla tapahtumilla ei ole. Mielenfilosofit kutsuvat henkisten tapahtumien subjektiivisia puolia nimellä kvalia. Kvalioiden palauttaminen mihinkään fysikaaliseen vaikuttaa vaikealta.
Diogenes Apollonialainen Diogeneen voidaan katsoa kuuluneen vanhaan joonialaiseen koulukuntaan. Hän muokkasi aikalaisensa Anaksagoraan näkemyksiä mutta väisti tämän ajattelussa esiintyneen dualismin. Hänen merkittävin teoksensa oli "Luonnosta", josta on säilynyt merkittäviä katkelmia pääosin Simplikioksen teoksissa. On mahdollista, että hän kirjoitti myös teokset "Sofisteja vastaan" ja "Ihmisen luonnosta". Jälkimmäiseen sisältyy tunnettu suoniston anatomiaa käsittelevä osuus.
Uuspythagoralaisuus Uuspythagoralaiset pyrkivät yhdistelemään uskonnollisia aineksia pakanalliseen filosofiaan kuivuneen formalismin tilalle. Uuspythagoralaiset palasivat Platonin ajattelun siihen vaiheeseen, jossa tämä pyrki yhdistämään ideaoppinsa pythagoralaiseen lukuteoriaan, ja yhdistivät Platonin Hyvän idean Yhteen, joka oli rajaamattoman ja rajallisen välisen dualismin lähde. Tuloksena oli sarja todellisuuden tasoja alkaen Yhdestä ja päättyen aineellisen maailman olioihin.
Valentinos Valentinos oli yksi ensimmäisiä kristittyjä, joka pyrki saattamaan kristinuskon ja uusplatonismin sopusointuun. Hän omaksui platonilaisen dualismin näkemyksiä ideaalimaailmasta ("pleroma") ja alemmasta ilmiömaailmasta ("kenoma"). Toisen vuosisadan puolessavälissä vaikuttaneista ajattelijoista ja saarnaajista, jotka Irenaeus ja myöhempi valtavirrankristillisyys julistivat harhaoppisiksi, ainoastaan Markion oli yhtä huomiota herättävä persoona. Valentinuksen omana aikana hänen oikeaoppisena vastustajanaan Justinus Marttyyri.
Filosofia ja tiede Tieteen kehitys synnyttää usein uusia filosofisia ongelmia tai muuttaa vanhojen ongelmien luonnetta. Eräitä esimerkkejä ovat evoluutioteoria, joka on muodostanut haasteen teleologiselle ajattelulle; kvanttimekaniikka, joka on muodostanut haasteen determinismille; neurotieteiden kehitys, joka on muodostanut haasteen mielenfilosofiassa pitkään vallinneelle mieli-ruumis-dualismille; sekä lääketieteen kehitys, joka on tuonut mukanaan paljon uusia eettisiä ongelmia.
Belobog Belobog, Bilobog, Belbog, Bjelobog, Bielobog tai Belun eli valkoinen jumala on oletettu slaavilaisen mytologian valon ja auringon jumaluus, mustan jumalan Crnobogin vastapari. Sen olemassaolo on kyseenalaistettu, koska valkoisen jumalan tueksi ei ole luotettavia historiallisia tai etnografisia lähteitä. Aikaisemmin useimmat slaavilaisen mytologian tutkijat pitivät Belobog-Crnobog -dualismia selvänä, mutta uusimman tutkimuksen valossa tämä teoria näyttää epäluotettavalta.
Gnostilaisuus Gnostilaiset koulukunnat voidaan jakaa pääosin kahteen luokkaan. Nämä ovat itäinen tai persialainen koulukunta ja syyrialais-egyptiläinen koulukunta. Ensin mainitussa on keskeisenä osana voimakas dualismi, ja sen myyteissä esiintyy selvä jako valon ja pimeyden maailmaan. Luominen nähdään näiden kahden voiman yhteistoiminnan tai taistelun tuloksena. Vaikka voimat ovatkin tasaväkisiä, luomisen lopullisena tarkoituksena on varmistaa valon voimien voitto.
Arnold Geulincx Geulincx ratkaisi kartesiolaisen dualismin ongelman kieltämällä sen ja esittämällä (Louis de la Forgen ja Géraud de Cordemoyn jälkeen ja ennen Malebranchea), että mieli ja ruumis tosiasiallisesti eivät vuorovaikuta toisiinsa, vaan ovat täysin erillään. Okkasionalismi merkitsee äärirationalismin ulottumista ei vain substansseihin vaan niiden välisiin relaatioihin. ('Geulincxin kellot' eivät vaikuta toisiinsa, vaan käyvät ulkopuolisen liikuttajan, Jumalan, ansiosta samaa aikaa.)
Paratiisi Muinaiset persialaiset hallitsivat kuningas Kyyroksen aikana (576–529 eaa.) laajaa aluetta Intiasta Välimerelle. Heidän kauttaan sana paratiisi (pers. "paridaida") tuli tarkoittamaan muurein ja puin reunustettuja vehmaita puistoja. Etenkin Kyyros tunnettiin puutarhoistaan. Hän oli luultavasti zarathustralainen; zarathustralaisuudesta on peräisin käsitys hyvän ja pahan dualismiin kytkeytyvästä paratiisista, johon ihmiset saattoivat päästä hyvän ja eettisen elämän palkintona.
Autuaiden saaret Historioitsija Josefus Flavius yhdistää Autuaiden saariin gnostilaisuuteen liittyvän dualismin, käsityksen hengen ja aineen vastakohtaisuudesta ja toivon vapautua pimeyden vallasta valoon. Sielut ovat peräisin "hienoimmasta eetteristä", yläilmojen taivaallisista kerroksista, mutta ne on kuolemiseen asti kahlittu "lihan orjuuteen". Kuolemisen yhteydessä sielut puhdistetaan ja viedään Autuaiden saarille, ilon maahan, kun taas saastaiset sielut ajetaan pimeyden rotkoon.
David Bohm Kvanttimekaniikkaa tulkitsevista fyysikoista Bohm päätyi kvanttimekaniikan pohjalta hylkäämään mekanismin ja korostamaan holismia, kaikkeuden jakamatonta ykseyttä ja laadullista äärettömyyttä ("Qualitative infinity"). Bohmin ontologia kannattaa läheisesti "neutraalia monismia", jonka lähtökohtana on, että todellisuuden perustavanlaatuinen substanssi ei ole henkeä (idealismi) eikä ainetta (materialismi) eikä näitä molempia yhdessäkään (dualismi), vaan eräänlaista "neutraalia" perustaa samanaikaisesti sekä aineen että hengen takana.
Aave koneessa Dualismi kannattaa mielen ja ruumiin polaarista vastakohtaisuutta. Kielen tasolla mielen ominaisuudet ovat fyysisten ominaisuuksien loogisia negaatioita (aristoteelisessa merkityksessä). Tällöin ne kuuluvat kategorian käsitteen perusteella samaan loogiseen tyyppiin. Rylen mukaan tällainen käyttö on merkki kategoriavirheestä, joka koskee mielen ilmiöistä käytettyjä kuvauksia, jotka eivät kuulu oikein niihin kategorioihin, joita käytetään kuvaamaan ruumiin ilmiöitä, kuten substanssin kategoria.
Intian taide Yksi läpitunkeva piirre on luonnon kunnioittaminen. Siinä missä länsimainen taide pakottaa luonnon omiin tarkoituksiinsa, intialainen taide toimii luonnon ehdoilla: luolatemppelien veistokset on sovitettu luonnon muovaamiin syvennyksin. Tämä rinnastuu uskontoihin, joissa joet ja puut ovat usein pyhiä palvonnan kohteita. Monsuuni-ilmaston vastakohtaiset vuodenajat ovat ruokkineet käsitystä dualismista ja rotujen ja uskontojen monimuotoisuus on usein johtanut eklestiikkaan ja synkretistiseen taiteeseen.
Asteekkien filosofia Asteekkien filosofia koostui asteekkien valtakunnassa kehittyneistä filosofisista ajatuksista, jotka olivat Amerikan mantereen kehittyneimpiä ja monilta osiltaan verrattavissa antiikin kreikkalaiseen filosofiaan. Asteekkien filosofia keskittyi dualismin ja monismin väliseen suhteeseen sekä estetiikkaan, ja asteekkiajattelijat pyrkivät vastaamaan keskeiseen kysymykseen, kuinka luonteeltaan hetkellisessä maailmassa voidaan saavuttaa henkinen tasapaino. Totuudella ja objektien arvoilla on keskeinen asema asteekkien filosofiassa.
Luomiskertomukset Sekasorrostaluomiskertomuksissa on kyse järjestyksen ja kaaoksen tavoittelujen konfliktista. Sen vuoksi niihin liittyy usein dualismi, jossa pahuus on olemassa jo luomisesta alkaen, joskus jopa sodassa hyvyyttä vastaan. Myös näissä myyteissä ihminen nähdään epätäydellisenä, ja Jumala joutuu rankaisemaan häntä. Järjestyksen palauttajana ja pahuuden torjujana toimii usein kulttuurinen sankari tai hyvä jumala, kuten ainujen Aionia, Banks-saarten Quat tai Tahitin Hina.
Mentalismi Mentalismi ( < ’mieleen liittyvä’) on 1900-luvun mielenfilosofiaan liittyvä katsantokanta, jonka mukaan mieli ja mielentilat voivat itsessään vaikuttaa kausaalisella voimalla aineelliseen maailmaan. Mentalismin vastakohtana ovat dualismi, jonka mukaan mieli ja ruumis ovat keskenään erilaisia substansseja, ja behaviorismi, jonka mukaan käyttäytyminen voidaan selittää ulkoisesti ilmenevien seikkojen perusteella. Mentalismin edeltäjänä voidaan pitää John Lockea, ja tunnettuja mentalisteja ovat olleet muiden muassa Jerry Fodor ja Noam Chomsky.
Kasper Muttonen Muttosen taiteen punainen lanka on arkkitehtuurin ja kuvataiteen yhteyden ja vuorovaikutuksien tutkimisessa. Hänen teoksilleen on ominaista geometrinen kolmiulotteisuus, jossa tasot, aukot, pinnat ja värit luovat taidehistorian sekoittumista arkkitehtonisiin mielikuviin. Värillisten tilojen kontrasti valettuun betoniin ja rautakauppamateriaaleihin tuo teoksiin dualismia. Taiteellisessa prosessissa unelma rakentamisesta ja rakennetun tilan merkityksistä liukuu kuvataiteen maailmaan. Lähivuosien teemat ovat liittyneet ilmastonmuutoksen ja arkkitehtuurin yhteyden tutkimiseen.
Monismi (ontologia) Ontologinen monismi on käsitys, jonka mukaan todellisuus koostuu vain yhdestä substanssista. Monismi poikkeaa dualismista, jossa todellisuus muodostuu kahdesta eri substanssista, ja pluralismista, jonka mukaan substansseja on monta. Tyypillisimpiä monismin muotoja ovat materialismin ja idealismin eri muodot. Monismiksi voidaan myös kutsua joidenkin uskontojen tapaa ajatella, että kaikki koostuu esimerkiksi jumaluudesta tai että kaikki on pohjimmiltaan yhtä. Hindulaisuus luokitellaan usein monistiseksi uskonnoksi.
Dualismi (filosofia) Hyvin tyypillinen idealistinen oppi maailman kaksijakoisuudesta on Platonin ideaoppi, jossa muuttumaton antimateria nostetaan maailman hallitsevaksi voimavaraksi. Vaikka Platon puhuu kahdesta maailmasta, ei oppia suoraan pidetä dualistisena, sillä materian nähdään opissa olevan näennäistä. Lähestyttäessä keskiaikaa ja kirkon valtaannousua antimateria sai vahvan kristillisen ja jumaluuteen liittyvän leiman. Teologian tutkimusta ja ajattelua ohjasi vahvasti tällöin Tuomas Akvinolaisen tomismi.
Aave koneessa Aave koneessa () on brittiläisen filosofin Gilbert Rylen kehittämä nimitys, jota hän käyttää René Descartesin kartesiolaisesta dualismista. Ryle käytti ilmausta ensimmäisen kerran teoksessa "The Concept of Mind" vuonna 1949. Hänen tarkoituksenaan oli painottaa Descartesin järjestelmän kaltaisten dualististen järjestelmien absurdiutta, joka seuraa hänen mukaansa siitä, että niissä mielen tapahtumat tapahtuvat rinnakkain fyysisten tapahtumien kanssa, mutta näiden välistä vuorovaikutusta ei tunneta tai se perustuu pelkkään spekulaatioon.
Zaporogit kirjoittavat pilkkakirjettä Turkin sulttaanille Huolimatta kasakka-alueiden etäisestä sijainnista tuli kasakoihin perustuvasta myytistä osa venäläistä itsetuntoa. Historioitsija Nikolai Berdjajev kirjoitti: ”Kasakoiden itsehallintoalue ("volnitsa") osoittaa ennen kaikkea dualismia, venäläisen kansallisluonteen ristiriitaisuutta: toisaalta he auttoivat nöyrästi Venäjän kansaa rakentamaan despoottisen, autokraattisen valtion, mutta toisaalta he vetäytyivät itsehallintoalueisiin, kääntäen selkänsä valtiolle, yllyttäen kapinaa sitä vastaan.”"
Valentinos Valentinos tunnusti, että hän johti ajatuksena Theudakselta, mutta hänen uskomusjärjestelmänsä on selvästikin yritys sulauttaa mitä erikoisimpia helleenis- ja itämaisperäisiä spekulaatioita kristillisiin ajatuksiin. Erityisesti häneen vaikutti Platon ja platonilainen dualismi. Häneltä Valentinos sai ajatuksensa ideaalin maailman ("Pleroma", "Täyteys") ja alemman ilmiömaailman ("Kenoma") välillä. Valentinos lainasi ajatuksia vapaasti Uuden testamentin kirjoista, mutta käytti erikoisia tulkintatapoja, joilla hän sai alkuperäiset kirjoittajat esittämään hänen omia kosmologisia ja panteistisia näkemyksiään.
Marxilainen uskontokritiikki Kristillinen jumaluusoppi muokkasi uskonnollista jumalakäsitystä idealistisen filosofian suuntaviivojen mukaisesti. Kirkkoisä Origenes selitti, että jumala on täydellisesti aineeton. Marxilaisen tulkinnan mukaan jumalan aineellisuuden kiistäminen onkin niitä seikkoja, joka erottaa kristinuskon heimo- ynnä muista uskonnoista, joissa jumalat oli marxilaisuuden mukaan vielä käsitetty enemmän tai vähemmän ihmishahmoisiksi olennoiksi. "”Kristinuskossa sen sijaan lyödään aineen ja hengen dualismi lopullisesti lukkoon – kansanomaisessa muodossa, ei pelkkänä filosofisena teesinä”"
Alf Ross Ross pyrki oikeusteoriassaan ratkaisemaan saman ongelma kuin Hans Kelsen: miten oikeus voi samaan aikaan olla sekä "olemista" että "pitämistä" (Rossin terminologiassa todellisuus ja sitovuus). Hän nimittää tätä ongelmaa oikeuden dualismiksi. Rossin käsityksen mukaan perinteiset oikeusteoreettiset koulukunnat, kuten 1800-luvun historiallinen koulukunta, käsitelainoppi ja uustomismi käsittelevät oikeutta yhtäältä todellisuuden ilmiönä, jota voidaan havainnoida ja toisaalta metafyysisenä ja apriorisena käsitteenä, sitovana normina.
Lilli Alanen Alanen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982. Ennen siirtymistään Uppsalaan hän toimi tutkijana Helsingissä. Descartesin mielenfilosofiaa käsittelevässä teoksessaan "Descartes's Concept of Mind" (2003) Alanen noudattaa historiallista lähestymistapaa ja tarkastelee Descartesin edeltäjiä ja hänen mielenfilosofiansa kehitystä. Alanen osoittaa, että sillä, kuinka Descartes pohti ruumiin ja mielen suhdetta, on paljon laajempia seurauksia kuin Descartesiin yleensä liitetty kartesiolainen dualismi antaa ymmärtää.
Pimeyden vasen käsi Ensin avosylin vastaanotettu Genly joutuu tietämättään mukaan Gethenin kahden valtakunnan väliseen kilpailuun. Hän joutuu pakenemaan "Karhide"n valtiosta naapurimaahan "Orgorey"hin vain tullakseen vangituksi. Genly joutuu pakkotyöleirille, jossa hänet pelastaa varmalta kuolemalta Estraven, Karhiden entinen pääministeri. Kaksikko lähtee uuvuttavalle pakomatkalle planeetan jäätikön poikki. Vaelluksen aikana Genly pohtii muun muassa politiikkaa ja sukupuolta sekä yleensäkin dualismia.
Kartesiolainen dualismi Kuinka sielu ja ruumis sitten kommunikoivat, kuului Descartesin kysymys. Hän uskoi silloisen lääketieteen löytäneen ratkaisunkin: aivojen tyvestä löytyi käpyrauhanen, jonka hän uskoi hoitavan tämän työn. Yhä 1900-luvullakin on löytynyt filosofeja, jotka ovat uskoneet pystyvänsä osoittamaan erillisen sielun olevan olemassa ja ruumiin kommunikoivan sen kanssa. Esimerkiksi Karl Popper pyrki todistamaan yhdessä neurofysiologiystävänsä kanssa, että oikeakätisillä ihmisillä vasen aivopuolisko on selvässä yhteydessä sieluun.
Eksistentialismi Yksi ensimmäisiä saksalaisia eksistentialisteja oli Karl Jaspers. Jaspers tunnisti Kierkegaardin ja Nietzschen merkityksen ja pyrki rakentamaan "Existenz"-filosofian näiden kahden ympärille. Martin Heidegger, joka sai vaikutteita Jaspersilta ja fenomenologi Edmund Husserlilta, kirjoitti merkittävimmän teoksensa "Oleminen ja aika", joka postuloi "Daseinin", yksilön joka muodostuu ajallisuudestaan ja tulkitsee olemassaoloa ajassa. "Dasein" on usein käsitetty ihmisen subjektiksi, mutta Heidegger kielsi kartesiolaisen subjekti-objekti/mieli-ruumis -dualismin.
Gary Renard Renard on kirjoittanut kirjat Maailmankaikkeus katoaa ("The Disappearance of the Universe", 2003/2004) sekä Kuolematon todellisuutesi ("Your Immortal Reality", 2006), joissa hänelle ilmestyneet, ylösnousseiksi mestareiksi itsensä esittelevät henkilöt opettavat Ihmeiden Oppikurssiin pohjautuvaa puhdasta ei-dualismia. Renardin kolmas kirja, Rakkaus ei ole unohtanut ketään ("Love Has Forgotten No One)", piti ilmestyä jo vuonna 2008, mutta viivästysten vuoksi se julkaistiin vasta 2013.
Madonna ja huora Gnostilaisuuden suhde kristinuskoon ja siten myös Neitsyt Mariaan on ristiriitainen: perinteisesti gnostilaisuus on kirkkoisien kirjoitusten pohjalta käsitetty kristinuskonvastaiseksi harhaopiksi. Keskeistä suhteen kuvaamisessa on kysymys kristinuskoa (mahdollisesti) edeltäneestä gnostilaisuudesta ja sen vaikutteista muotoutuvaan kristinuskoon. Gnostilaisuuden mukaan kaiken alku on täydellinen olento, Äiti-Isä-jumaluus "Metropator". Siitä syntyivät Henki ja Poika ja edelleen androgyynit, siis nais- ja miespuoliskon sisältävät, aionit. Tähän prosessiin liittyy seksuaalinen elementti sekä hengen ja aineen dualismi.
Mustakaapu Eräissä tarinoissa esiintyy myös Mustakaavun kaksosveli Valkokaapu (Kalpo-Kaapo), joka on luonteeltaan täysin päinvastainen, eli hyvyyteen pyrkivä ja avulias (Tämä tehdään selväksi AATK 204 -numeron tarinassa, jossa Valkokaapu ja Mikki kohtaavat ensi kerran). Tällä saatetaan myös korostaa Kaavun luonteen dualismia, joka on edellä mainittu. Kaapu ei myöskään kykene vahingoittamaan veljeään fyysisesti, mutta pyrkii pilaamaan tämän maineen ja uran. Myös muita Mustakaavun sukulaisia on nähty, mutta he ovat enemmän tai vähemmän vain kertakäyttöhahmoja.
Gilbert Ryle Ryle sai vaikutteita Ludwig Wittgensteinin kielifilosofiasta ja on vaikuttanut muun muassa J. L. Austiniin, A. J. Ayeriin, R. M. Hareen, Wilfrid Sellarsiin ja Daniel Dennettiin. Ryle tunnetaan ennen kaikkea kartesiolaisen dualismin arvostelustaan, jota varten hän kehitti nimityksen ”aave koneessa” (engl. "ghost in the machine"), sekä Rylen regressiosta. Ajatusta kategoriavirheestä mielen käsitteen yhteydessä hän kuvasi kirjassaan "The Concept of Mind" (1949).
Filosofinen zombi Voi kuitenkin olla intuitiivista ajatella, että filosofisia zombeja voisi olla olemassa. Tällaiselta kannalta fysikalismi ja behaviorismi näyttäisivät olevan väärässä. Useimmat filosofisten zombien loogista mahdollisuutta puolustavat argumentit tukevat jonkinlaista dualismia, eli näkemystä, jonka mukaan todellisuus koostuu kahdesta puolesta, henkisestä ja aineellisesta. Dualistisia näkemyksiä on useita erilaisia: substanssidualismin mukaan henkinen ja aineellinen ovat erillisiä substansseja eli perusaineksia, ominaisuusdualismin mukaan ne voivat olla esimerkiksi saman fysikaalisen alarakenteen eri ominaisuuksia.
Rationalismi (tietoteoria) Menetelmän seurauksena Descartes esitti, että järki yksin määritti tiedon, ja tämä voitiin tehdä aisteista riippumatta. Hän esimerkiksi päätyi kuuluisaan lausumaansa "cogito ergo sum" (”ajattelen, siis olen”) on apriorisella päättelyllä, ei johtamalla kokemuksesta. Descartesille tämä menetelmä oli kumoamaton periaate, jonka päälle kaikki muu tieto voitiin rakentaa. Descartes kannatti myös metafyysistä dualismia, joka erotti ihmisruumiin substanssin ("res extensa") ja mielen tai sielun ("res cogitans"). Tämä keskeinen mielen ja ruumiin ongelma jäi ratkaisemattomaksi.
Muinainen Egypti Egyptiläinen kulttuuri oli jo olennaisilta piirteiltään täysin kehittynyt historiallisen ajan alkuun mennessä. Taiteen säännöt ja kirjoitusjärjestelmä olivat samat kuin myöhempinäkin aikoina, ja egyptiläinen dualismin käsite oli jo syntynyt. Aavikkotiet ja kauppayhteydet muuhun maailmaan olivat myös luultavasti jo valmiit. Niili oli käytännöllisesti katsoen ainoa kulkuväylä. Etelässä yhteyksiä tosin rajoittivat Niilin vesiputoukset eli kataraktit. Egyptin imasto vuoden 3000 eaa. aikoihin oli ilmeisesti nykyistä viileämpi ja kosteampi ja eläimistö nykyistä rikkaampi.
Ihmeellinen maailma Uskontoon liittyvät esimerkiksi hakusanat ihme, jumalan olemassaolo, kielilläpuhuminen, dualismi, ihmeparantaminen, jälleensyntyminen, luomisoppi, kuoleman jälkeinen elämä, rukoilu, käärinliinatiede, uskon terveellisyys, yliluonnollinen ilmiö ja älykäs suunnitelma. New Agen ja spiritismin ilmiöitä ovat myös esimerkiksi henkiparannus ja kanavointi. Tuhoisista kulteista esitellään ufouskonto Taivaan portti. Aihealueeseen liittyviä psykologian ilmiöitä ja käsitteitä on mukana: Barnum-efekti, lastikultti ja maaginen ajattelu. Psykokulttuuriin taas liittyy kymmenen prosentin myytti.
Satunnaiskenttä Monet satunnaiskenttää käyttävät soveltajat eivät koe lähes milloinkaan, että sovelluskohde täyttäisi vahvan stationäärisuuden ehtoja. Siksi on luotu satunnaiskentille muitakin stationäärisyysehtoja, joissa on vain osa vahvan staionäärisuuden ehdoista voimassa.
Sapatinmatka Rabbien määrittelemä sapatinmatkan pituus on 2 000 kyynärää kotoa tai asuinpaikasta. Tämä perustui tulkintaan Joosuan kirjassa olevasta määräyksestä, jonka mukaan kansan oli pysyttävä vähintään 2000 kyynärän päässä liiton arkista. Tietoa siitä milloin sääntö on luotu, ei ole, mutta se on ollut olemassa ainakin Jeesuksen aikana.
Tintti Amerikassa Tintti joutuu uudelleen useiden hyökkäyksten kohteeksi ja poliiseina esiintyvät gangsterit vievät hänet Al Caponen kilpakumppanin, Bobby Smilesin, luokse. Smiles yrittää suostutella Tinttiä liittymään heihin, mutta tämä kieltäytyy. Vaikka Tintti saa Smilesin miehet napattua, Smiles itse pakenee preerialle, minne Tintti seuraa häntä. Smiles huijaa paikalliset mustajalkaintiaanit pitämään Tinttiä vihollisena. Mutta Tintin huomattua amerikkalaisten yrittävän vallata mustajalkojen maata siellä sijaitsevien öljylähteiden vuoksi, he kääntyvät Tintin puolelle. Lopulta Tintti löytää Smilesin ja toimittaa tämän takaisin Chicagoon.
Mustan saaren salaisuus Matkalla Tintti joutuu melkein pidätetyksi ja murhatuksi. Tintin päästyä putoamispaikalle, Milou johdattaa hänet metsään. Metsästä löytyy lentäjien vaatteet ja silputtu viesti. Tintti ja Milou lähtevät Eastdowniin. Matkalla Eastdowniin Tintti huomaa viestissä mainitun J. W. Müllerin talon. Hän menee talon pihalle, jossa Müller nappaa hänet. Tintti viedään Müllerin taloon, jossa Tintti pääsee karkuun. Tintti joutuu kuitenkin huoneeseen, jonka ilmassa on nukutusainetta. Tintti pyörtyy ja talossa syttyy tulipalo. Tintti saadaan pelastettua ja vietyä sairaalaan.
Luettelo Tintti-sarjakuvien sivuhahmoista Bobby Smiles on albumissa "Tintti Amerikassa" esiintyvä yhdysvaltalainen gangsteri ja Al Caponen rikollisjärjestön kanssa kilpailevan rikollisjoukkion johtaja. Kun Tintti on tarinan alussa kohdannut Caponen, Smiles ottaa Tintin vastaanotolleen ja pyytää lehtimiestä työskentelemään Smilesin rikollisjärjestölle gangsterina. Tintti kuitenkin kieltäytyy, joten Smiles pudottaa hänet ansaluukun läpi kammioon, joka täyttyy myrkkykaasulla. Kaasun vaikutuksesta Tintti tukehtuu ja Smilesin miehet paiskaavat hänet Michiganjärveen. Pian Smilesille kuitenkin paljastuu, että kammio täytettiin erehdyksessä myrkkykaasun sijasta nukutuskaasulla, ja hän lähettää gangsterinsa järven rannalle tappamaan Tintin. Tintti kuitenkin onnistuu poliisien kanssa pidättämään gangsterit, jolloin Smiles päättää salamurhata Tintin. Smilesin värväämä salamurhaaja ampuu Tintin, mutta Smilesin tietämättä salamurhaaja ampuikin Tintin näköisen nukkehahmon.
Tintti Tintin nimen alkuperää Hergé ei ole koskaan selittänyt muuten kuin sanomalla että se nimi tuli hänelle ensimmäisenä mieleen. Tintti (ransk. "Tintin") on Tintin sukunimi, ei etunimi. Lastenkirjailija Benjamin Rabier oli vuonna 1900 luonut Tintin-Lutin-nimisen hahmon, jonka Hergékin tunsi. Rabierin hahmon nimessä sana "tintin" viittasi kilahdukseen.
Tintti Amerikassa Tintti ja Milou lähtevät Chicagoon keräämään tietoa gangsterisodista. Tintin saapumisesta kuulee myös gangsterijohtaja Al Capone, jonka timanttituotannon kaappaussuunnitelmat Tintti pilasi albumissa "Tintti Afrikassa". Hänen kätyrinsä yrittävät useaan otteeseen hankkiutua eroon Tintistä. Tintti ei kuitenkaan onnistu saamaan poliiseja vakuuttuneiksi, joten gangsterit päästetään menemään.
Tintti Hergé on kertonut, että Tintti on jossain määrin "Totorin pikkuveli, lehtimieheksi ryhtynyt mutta sydämeltään partiohenkinen". Hergé määritteli vuonna 1973, "Tintti, sehän olen minä itse", ja kertoi Tintin olevan hänen onnistuva kaksoisolentonsa, joka tekee kaikki urotyöt hänen puolestaan. Tintin luonteessa ja arvoissa olikin paljon samaa Hergén kanssa. Tintin huomautettiin usein muistuttavan ulkonäöltään Hergén pikkuveli Paulia, ja Hergé itsekin kertoi ottaneensa Tinttiin pikkuveljensä eleitä, asentoja ja luonnetta, sekä Tintin tunnetun hiustöyhdön, jollainen myös Paulilla oli.
Luettelo Tintti-sarjakuvien sivuhahmoista Vaikka Tintti onnistuukin piiloutumaan häntä etsiviltä japanilaisilta, myöhemmin hän jää kiinni ja Mitsuhirato yrittää lahjoa Tintin työskentelemään japanilaisille. Tintti kuitenkin kieltäytyy Mitsuhiraton ehdotukselle, ja Lohikäärmeen pojat pelastavat hänet ennen kuin Tintti olisi määrä teloittaa. Kun Mitsuhirato kuulee Tintin vankilapaosta, hän ottaa yhteyttä Dawsoniin, Shanghain kansainvälisen vyöhykkeen korruptoituneeseen ja japanilaisten kanssa yhteistyötä tekevään poliisipäällikköön, ja pyytää Dawsonia määräämään Tintti pidätettäväksi. Dupont ja Dupond lähetetään pidättämään Tintti, mutta he epäonnistuvat ja Mitsuhirato kidnappaa Wang Jeng-gien perheineen.
Hergé Viimeiset kolme Tintti-seikkailua, "Castafioren korut" (1961), "Lento 714" (1966) sekä "Tintti ja Picarot" (1975) valmistuivat hitaasti aiempien tarinoiden kahden vuoden tasaiseen tahtiin nähden. Samaan aikaan Tintti-tarinat olivat myös alkaneet siirtyä sarjakuvista toisiin medioihin, kun vuonna 1961 ilmestyi toinen Tintti-elokuva, "Tintin et le mystère de la Toison d’or", jossa Jean-Pierre Talbot esitti Tinttiä. Tintistä oli jo aiemminkin tehty elokuva, vuonna 1947 julkaistu animaatio "Le crabe aux pinces d’or", mutta se ehdittiin esittää julkisesti vain kerran ennen kuin se vedettiin teattereista. "Le crabe aux pinces d’or" oli kuitenkin vielä alkeellista stop motion -animaatiota edustava teos, ja ensimmäinen perinteisesti animoitu Tintti-elokuva oli vuonna 1961 ensi-iltaan tullut"Tintti ja Tuhatkaunon tapaus" ("Het geval Zonnebloem"). Näiden lisäksi Raymond Leblanc käytti Tinttiä "Tintin Magazinen" markkinointivalttina.
Tintti ja aakkostaide Tintti ja aakkostaide () on belgialaisen sarjakuvataiteilija Hergén käsikirjoittama ja piirtämä 24. "Tintti"-sarjakuva-albumi. Hergé aloitti tarinan käsikirjoittamisen ja piirtämisen vuonna 1981, mutta vuonna 1983 hänen kuolemansa jätti sarjakuvan keskeneräiseksi. "Tintti ja aakkostaide" oli "Tintti"-sarjan viimeinen sarjakuva, vaikka viimeinen valmistunut albumi oli vuonna 1976 ilmestynyt "Tintti ja Picarot". Suomeksi tarina julkaistiin 2005 alaotsikolla "Tintin viimeinen seikkailu" Heikki Kaukorannan suomentamana.
Tintti ja Picarot Tintti ja Picarot (ransk. "Tintin et les Picaros") on belgialaisen sarjakuvataiteilija Hergén käsikirjoittama ja piirtämä 23. Tintti-albumi, joka ilmestyi alun perin ranskalaisen Castermanin julkaisemana vuonna 1976. Se oli Hergén viimeinen kokonaan valmistunut Tintti-albumi, sillä sitä seurannut "Tintti ja aakkostaide" ei ikinä valmistunut Hergén kuoltua vuonna 1983. Suomessa "Tintti ja Picarot" ilmestyi Otavan julkaisemana, ja albumin suomensivat Heikki ja Soile Kaukoranta.