mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Anna Strömberg Anna (Maria) Strömberg (s. 1982 Kristiinankaupunki) valittiin Miss Suomeksi 2003. Kilpailun aikaan Strömbergin pituus oli 176 senttiä, paino 59 kiloa sekä mitat 89–66–95. Hän on koulutukseltaan merkonomi ja työskentelee mm. mallina, osaamisalueena muotikuvaukset, muotinäytökset, mainoskuvaukset, promootiot, juontokeikat, TV/elokuvat, musiikkivideot. Anna Strömberg oli naimisissa Robert Lindahlin kanssa vuosina 2004–2009 ja heillä on vuonna 2005 syntynyt tytär. Strömberg avioitui uudestaan vuonna 2010 ja hänellä on nykyisen puolisonsa kanssa vuonna 2010 syntynyt tytär, vuonna 2015 syntynyt poika ja tammikuussa 2019 syntynyt tytär. Hän toimi aiemmin kuntosaliyrittäjänä kotikaupungissaan Kristiinankaupungissa ja nyt personal trainerina terveysalan yrityksessä.
Amrita Arora Arora avioitui Shakeel Ladakin kanssa vuonna 2009. Heillä on kaksi poikaa, vuonna 2010 syntynyt Azaan ja vuonna 2012 syntynyt Rayaan.
Todd Woodbridge Todd ja Natasha Woodbridge menivät naimisiin vuonna 1995. Parilla on vuonna 2000 syntynyt tytär ja vuonna 2002 syntynyt poika.
Epikuros Diogeneen mukaan Epikuros jakoi filosofian kolmeen osaan. Ensimmäinen osa oli kanoniikka, johdatus filosofiseen järjestelmään, joka on kuvattu hänen teoksessaan "Kriteeristä" eli "Kaanon" ("Peri kritēriou ē Kanōn"). Toinen osa oli fysiikka, joka oli kuvattu teoksessa "Luonnosta" ("Peri fyseōs"). Kolmas osa oli etiikka, joka oli kuvattu teoksissa "Elämänmuodoista" ("Peri biōn") ja "Päämäärästä" ("Peri telous"). Nämä teokset ovat kadonneet. Kadonneisiin teoksiin lukeutuu myös muun muassa teos "Pidot" ("Symposion").
Judo Kanō ja hänen oppilaansa alkoivat esitellä judoa länsimaissa 1900-luvun taitteessa. Euroopan Judoliitto perustettiin 1949, ja kaksi vuotta myöhemmin järjestettiin ensimmäiset EM-kilpailut. Kansainvälinen Judoliitto perustettiin 1951, ja lajin ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin Tokiossa 1956. Olympialaisissa judo oli ensi kertaa Tokiossa 1964, ja se on ollut vakituisesti olympiaohjelmassa vuodesta 1972 alkaen. Naiset alkoivat kilpailla Euroopanmestaruuksista 1975, maailmanmestaruuksista 1980 ja olympiamitaleista 1992.
Ian Laperrière Laperrière on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa – vuonna 2002 syntynyt Tristan ja vuonna 2004 syntynyt Zachary.
Kim Jong-il Varmuudella tiedetään, että Kim Jong-ilillä on viisi lasta: vuonna 1974 syntynyt tytär Kim Sul-song, 1971 syntynyt poika Kim Jong-nam, vuonna 1981 syntynyt poika Kim Jong-chul, vuonna 1983 tai 1984 syntynyt poika ja maan nykyinen johtaja Kim Jong-un sekä nuorimpana tytär Kim Yo-jong. Kim Jong-nam pidätettiin Tokiossa vuonna 2001, kun hän yritti päästä väärennetyllä passilla Japaniin vieraillakseen lapsensa kanssa Disneylandissa. Nuorempi poika Kim Jong-chul on Kimin ja hänen kolmannen vaimonsa Ko Yong Heen. Hänet on nimitetty Korean työväenpuolueen varajohtajaksi, samaan asemaan mihin Kim Jong-ilin isä aikanaan nimitti hänet.
Mihkel Raud Raud on ollut naimisissa kolmesti ja hänellä on kaksi lasta, vuonna 1997 syntynyt poika ja vuonna 2013 syntynyt tytär.
Arjun Rampal Rampal meni naimisiin entisen Miss Intian Mehr Jessian kanssa vuonna 1998. Heillä on kaksi tytärtä, vuonna 2002 syntynyt Mahikaa ja vuonna 2005 syntynyt Myra.
Kiti Luostarinen Luostarinen oli naimisissa edesmenneen säveltäjä Toni Edelmannin kanssa, ja hänellä on vuonna 1982 syntynyt poika ja vuonna 1985 syntynyt tytär.
Nelly Nellyllä on kaksi lasta, vuonna 1994 syntynyt Chanel ja vuonna 1999 syntynyt Cornell Haynes III. Heidän äitinsä ei ole ollut julkisuudessa.
Jaana Saarinen Jaana Saarisella on kaksi lasta, vuonna 1987 syntynyt tytär ja vuonna 1989 syntynyt poika Sampsa Tuomala.
Håkan Malm Malm oli naimisissa vuodesta 1958, ja hänellä oli kaksi lasta, vuonna 1959 syntynyt tytär ja vuonna 1966 syntynyt poika.
Anna Bertills Bertills on naimisissa Andreas Backin kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2009 syntynyt tytär ja vuonna 2012 syntynyt poika.
Pirkko Valtonen Valtonen oli naimisissa vuodesta 1953 ja hänellä oli kaksi lasta, vuonna 1955 syntynyt poika ja vuonna 1957 syntynyt tytär.
Juno (artisti) Junon isä on kotoisin Keniasta, ja hän on asunut Helsingin Kruununhaassa ja Pihlajamäessä. Juno on suorittanut siviilipalveluksen. Junolla on vuonna 2009 syntynyt poika, 2012 syntynyt tytär ja 2018 syntynyt lapsi.
Samantha Cameron Samantha Cameron on Sir Reginald Sheffieldin ja Annabel Lucy Veronica Jonesin tytär. Samantha Cameron on sukua kuningas Kaarle II:lle. Samanthalla ja David Cameronilla on neljä lasta: Ivan (syntynyt 2002), Nancy (syntynyt 2004), Arthur (syntynyt 2006) ja Florence (syntynyt 2010). Ivan syntyi vaikeasti sairaana ja kuoli kuusivuotiaana vuonna 2009.
Aapo Saari Saari on ollut naimisissa vuodesta 1968 ja hänellä on vaimonsa kanssa kaksi lasta, vuonna 1969 syntynyt poika ja vuonna 1971 syntynyt tytär.
Tuija Pohjola Pohjola on ollut naimisissa vuodesta 1972 ja hänellä on miehensä kanssa kaksi lasta, vuonna 1972 syntynyt tytär ja vuonna 1978 syntynyt poika.
Sven-Erik Järvinen Järvinen oli naimisissa vuodesta 1947 ja hänellä oli kaksi lasta, vuonna 1948 syntynyt poika ja vuonna 1954 syntynyt tytär.
Auvo Vihro Vihro on naimisissa näyttelijä Minna Hokkasen kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 1991 syntynyt poika ja vuonna 1994 syntynyt tytär.
Jacqueline Govaert Govaertilla on kaksi lasta Ivo Maissanin kanssa, vuonna 2009 syntynyt poika Billie ja vuonna 2010 syntynyt tytär Sis.
Ewan McGregor McGregor on ollut vuodesta 1996 lähtien naimisissa ranskalaisen Eve Mavrakisin kanssa. Heillä on neljä tytärtä: vuonna 1996 syntynyt Clara Mathilde, vuonna 2001 syntynyt Esther Rose, keväällä 2006 Mongoliasta nelivuotiaana adoptoitu Jamiyan sekä nuorimmainen tytär Anouk, joka on syntynyt vuonna 2011. He ovat hakeneet tammikuussa 2018 avioeroa muutettuaan erilleen jo toukokuussa 2017. McGregor seurustelee lehtitietojen mukaan näyttelijä Mary Elizabeth Winsteadin kanssa. Suhde häneen johti edellä mainittuun avioeroon.
Michelle Monaghan Monaghan tapasi australialaisen taiteilija Peter Whiten vuonna 2000 ja he avioituivat New Yorkissa vuonna 2005. Heillä on vuonna 2008 syntynyt tytär Willow Katherine White ja vuonna 2013 syntynyt poika Tommy Francis White.
Will Mellor Mellor meni naimisiin Michelle McSweenin kanssa elokuussa 2007. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2005 syntynyt poika ja vuonna 2008 syntynyt tytär.
Minna Hokkanen Hokkanen on ollut vuodesta 1991 naimisissa näyttelijä Auvo Vihron kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 1991 syntynyt poika ja vuonna 1994 syntynyt tytär.
Ilmari Manninen (Kansanvaltuuskunnan virkailija) Sisällissodan alkaessa Ilmari Mannisella ja Hanna Lehtosella oli kaksi lasta: vuonna 1914 syntynyt Jorma sekä vuonna 1917 syntynyt Tapio.
Kathryn Hahn Hahn on naimisissa näyttelijä Ethan Sandlerin kanssa, jonka hän tapasi yliopistoaikoinaan Northwesternissä. Heillä on kaksi lasta: vuonna 2006 syntynyt poika ja vuonna 2009 syntynyt tytär.
Rick Allen Allen on ollut lokakuusta 2003 lähtien naimisissa Lauren Monroen kanssa, jonka kanssa hänellä on vuonna 2010 syntynyt tytär. Lisäksi hänellä on vuonna 1997 syntynyt tytär edellisestä avioliitostaan.
Eilen syntynyt "Eilen syntynyt" valittiin vuonna 2012 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. Yhdysvaltain elokuvainstituutin (AFI) kesäkuussa 2000 julkaisemassa -luettelossa "Eilen syntynyt" on sijalla 24. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Sakari Smeds Smeds on ollut naimisissa vuodesta 1993 ja hänellä on vaimonsa Kirsi Smedsin (o.s. Eräpolku) kanssa kaksi lasta, vuonna 1996 syntynyt poika ja vuonna 1998 syntynyt tytär.
Bobby Deol Bobby Deol meni naimisiin Tanya Ahujan kanssa 30. toukokuuta 1996. Heillä on kaksi poikaa, vuonna 2002 syntynyt Aryaman ja vuonna 2004 syntynyt Dharam.
Marika Mäkelä Mäkelä oli vuosina 1974–1994 naimisissa taidemaalari Jukka Mäkelän kanssa, ja heillä on vuonna 1977 syntynyt poika. Hänellä on myös vuonna 1993 syntynyt tytär elokuvaohjaaja Antti Rajalinin kanssa.
Raimo Liikkanen Liikkanen oli naimisissa vuodesta 1966 ja hänellä on vaimonsa kanssa kaksi lasta, vuonna 1969 syntynyt tytär ja vuonna 1973 syntynyt poika. Hän kuoli auto-onnettomuudessa syyskuussa 2011.
Kajol Kajol meni naimisiin näyttelijä Ajay Devganin kanssa 24. helmikuuta 1999. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2003 syntynyt tytär Nysa ja vuonna 2010 syntynyt poika Yug.
Karisma Kapoor Kapoor meni naimisiin Sanjay Kapurin kanssa 29. syyskuuta 2003. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2005 syntynyt tytär Samaira ja vuonna 2010 syntynyt poika Kiaan.
Ajay Devgan Devgan meni naimisiin näyttelijä Kajolin kanssa 24. helmikuuta 1999. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2003 syntynyt tytär Nysa ja vuonna 2010 syntynyt poika Yug.
Raveena Tandon Tandon meni naimisiin Anil Thadanin kanssa 22. helmikuuta 2004. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2005 syntynyt tytär Rasha ja vuonna 2007 syntynyt poika Ranbir.
Shigechiyo Izumi Shigechiyo Izumi (29. kesäkuuta 1865 tai 1880 – 21. helmikuuta 1986) oli maailman vanhin ihminen Niwa Kawamoton kuoleman jälkeen. Mikäli hän oli syntynyt vuonna 1865, hän olisi ollut kuollessaan 120 vuoden ja 237 päivän ikäinen, minkä mukaan hän olisi ollut pisimpään koskaan elänyt mies ja maailman toiseksi vanhin koskaan elänyt ihminen Jeanne Calmentin jälkeen. Mikäli hän oli syntynyt vuonna 1865, hän oli myös viimeinen 1860-luvulla syntynyt.
Harry Enfield Enfield oli usean vuoden ajan yhdessä Alison Owenin kanssa, joka on Lily Allenin äiti. Enfield ja Owen elivät yhdessä kolmen vuoden ajan ja olivat menossa naimisiin, mutta lopulta he erosivat vuonna 1995. Vuonna 1997 Enfield nai Lucy Lysterin ja heillä on yksi poika, Archie Edward Enfield (syntynyt 1997) ja kaksi nuorempaa tytärtä, Poppy Sophia (syntynyt 1999) ja Nell Florence Enfield (syntynyt 2003).
Pikaljovo Pikaljovo on syntynyt Pietarin ja Vologdan väliselle rautatielle vuonna 1906 perustetun aseman yhteyteen. Vuosina 1927–1932 se oli samannimisen hallintopiirin keskus. Vuonna 1932 syntynyt sementtitehtaan asutus sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1947. Kaupunki Pikaljovosta tuli vuonna 1954.
Michael J. Fox Fox avioitui vuonna 1988 näyttelijä Tracy Pollanin kanssa, joka esitti Alex P. Keatonin tyttöystävää Ellen Reediä sarjassa "Perhe on paras". Heillä on neljä lasta: vuonna 1989 syntynyt poika, vuonna 1995 syntyneet kaksostytöt sekä vuonna 2001 syntynyt tytär.
Vilhelm III (Alankomaat) Vilhelm oli naimisissa kahdesti, ensin serkkunsa Sophie von Württembergin kanssa (1839–1877). Tästä liitosta syntyi kolme poikaa, Vilhelm, Morits ja Aleksanteri. Toisesta liitosta 1879 Emma av Waldeck-Pymontin kanssa syntyi tytär Vilhelmiina, josta tuli seuraava kuningatar.
Kreikkalainen ja roomalainen Egypti Kun Aleksanteri kuoli vuonna 324 eaa., hänen seuraajansa eli diadokit jakoivat Aleksanterin valtakunnan keskenään. Egyptin satraapiksi valittiin Ptolemaios, joka oli ollut yksi Aleksanterin läheisimmistä ystävistä. Pian diadokien välille syntyi sotia, joihin Ptolemaios otti osaa. Ptolemaios julistautui kuninkaaksi vuonna 306 eaa ja perusti niin sanotun Ptolemaioksen hallitsijasuvun. Kaikki hallitsijasuvun miespuoliset jäsenet ottivat nimekseen myös Ptolemaios. Hallitsijasuvun jäsenet omaksuivat myös egyptiläisten faaraoiden tavan mennä naimisiin lähisukulaistensa kanssa. Kuninkaat hallitsivatkin yleensä yhdessä vaimonsa kanssa. Berenike III hallitsi myös Egyptiä yksin, ilman miespuolista hallitsijakumppania.
Vilhelm II (Alankomaat) Vuonna 1816 Vilhelm kihlautui Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö IV:n ja Braunschweigin Carolinen ainoa tyttären, Walesin prinsessan Charlotte Augustan kanssa. Suhde oli Yrjön järjestämä, mutta Charlotte ei halunnut avioitua Vilhelmin kanssa, joten kihlaus purettiin.
Helmikuun 21. päivänä 1816 Vilhelm avioitui venäläisen suuriruhtinatar Anna Pavlovnan kanssa, joka oli keisari Aleksanteri I:n sisar. Aleksanteri järjesti avioliiton lujittaakseen Venäjän ja Alankomaiden suhteita. Vuonna 1817 Annalle ja Vilhelmille syntyi poika, josta tuli Vilhelm III.
Innocentius III Paavi Innocentius III (s. n. 1161) oli paavina 8. tammikuuta 1198 – 16. heinäkuuta 1216. Hänen oikea nimensä oli Lotario de' Conti ja hän oli Trasimondo Contin, Segnin kreivin poika sekä paavi Klemens III:n sisarenpoika. Lotario syntyi Anagnissa, Italiassa. Hänen isänsä kuului kuuluisaan Contin sukuun, josta on tullut yhdeksän paavia, mukaan lukien Gregorius IX, Aleksanteri IV ja Innocentius XIII. Hänen äitinsä "Claricia" kuului ylhäiseen roomalaiseen Scottin sukuun.
Richard Doverilainen Richard syntyi Normandiassa josta hän lähti munkiksi Canterburyyn. Ennen arkkipiispaksi tuloaan hän oli Doverin luostarin priori ja entisen arkkipiispa Theobaldin kappalainen. Becketin kuoleman jälkeen Richard järjesti hänelle hautajaiset. Hänet valittiin 3. kesäkuuta 1173 mutta toinen ehdokas Odo valitti Roomaan, jonne Richard joutui matkustamaan vastaamaan syytöksiin simoniasta. Paavi Aleksanteri III hylkäsi syytteet ja vihki hänet virallisesti virkaan 7. huhtikuuta 1174.
Calixtus III Calixtus III nosti kaksi veljen- tai sisarenpoikaansa kardinaaleiksi. Toisesta heistä tuli korruptiosta ja nepotismista surullisenkuuluisa paavi Aleksanteri VI (1492–1503).
Toinen diadokkisota Ensimmäinen diadokkisota loppui sen jälkeen kun hallitsija Perdikkas murhattiin ja Antipatros valittiin uudeksi hallitsijaksi. Virallisesti kuninkaina olivat Aleksanterin vastasyntynyt poika Aleksanteri IV ja veli Filippos III.
Kardinaalinepos Esimerkkinä paavien harjoittamasta nepotismista kardinaalinimityksissä ja käytännöstä seuranneesta paavinistuimen turmeluksesta voidaan pitää 1400-luvulla hallinneen paavi Calixtus III:n toimintaa. Tämä Borgian sukuun kuulunut paavi teki kahdesta veljenpojastaan kardinaalin. Toisesta nepotistisesti nimitetystä kardinaalista tuli myöhemmin Aleksanteri VI, joka tuli myöhemmin tunnetuksi yhtenä historian huonomaineisimpana paavina, ja hänen aikanaan paavius oli selvässä alennustilassa. Paavi Aleksanteri VI harjoitti itsekin nepotismia, ja hän jopa suunnitteli Kirkkovaltion antamista pojalleen. Aleksanteri VI nosti myös rakastajattarensa veljen Alessandro Farnesen kardinaaliksi, ja tästä tuli myöhemmin paavi Paavali III. Paavali III jatkoi perinteitä valitsemalla kaksi veljenpoikaansa – iältään 14 ja 16 vuotta – kardinaaleiksi.
Józef Piłsudski Piłsudski syntyi Zułówon kylässä Kongressi-Puolassa (nyt Liettuan Zalavas) köyhtyneeseen aatelisperheeseen. Hän kävi koulua Vilnassa ja opiskeli lääketiedettä Harkovassa. Vuonna 1886 hänet pidätettiin epäiltynä poliittisesta aktiivisuudesta. Maaliskuussa 1887 hän pidätettiin tekaistujen syytteiden nojalla yrityksestä murhata keisari Aleksanteri III ja karkotettiin viideksi vuodeksi Siperiaan. Hänen vanhempi veljensä Bronisław Piłsudski, Leninin veljen Aleksandr Uljanovin ystävä, sai viisitoista vuotta kovaa pakkotyötä katorgassa.
Aleksanteri III (paavi) Barbarossan päihittämisen lisäksi Aleksanteri nöyryytti Englannin kuningas Henrik II:ta ja vahvisti Alfonso I:n oikeuden Portugalin kruunuun. Ollessaan paossa Ranskassa hän oli kuningas Ludvig VII:n suojeluksessa.
Andrei III Andrei III Aleksandrovitš (, 1255–1304) oli Vladimirin ruhtinas vuosina 1293–1304. Hän oli yksi Aleksanteri Nevskin pojista. Andrei Aleksandrovitš oli myös Novgorodin, Kostroman ja Gorodetsin ruhtinas.
Fjodor Vasiljev Vuonna 1871 Vasiljev maalasi teoksen "Suojasää", joka teki hänestä välittömästi kuuluisan. Keisariperheen jäsen suuriruhtinas Aleksanteri, tuleva keisari Aleksanteri III, tilasi teoksesta kopion ja Taiteilijoiden kannatusyhdistys myönsi hänelle ensimmäisen palkinnon. Myöhemmin suuriruhtinas Aleksanterin kopio asetettiin näytteille Lontoon vuoden 1872 maailmannäyttelyyn ja se voitti mitallin. Vasiljev päästettiin harjoittelijana Keisarilliseen taidekouluun.
Dareios III Dareios III (noin 380–330 eaa.) oli akhaimenidien hallitsijasukuun kuulunut Persian kuningas vuodesta 336 vuoteen 330 eaa. Dareios kohtasi valtakaudellaan Persiaa vastaan sotaretken tehneen Makedonian kuningas Aleksanteri Suuren ja kärsi tälle tappiot Issoksen ja Gaugamelan taisteluissa. Baktrian satraappi Bessuksen sanotaan lopulta murhanneen makedonialaisia paenneen Dareioksen vuonna 330. Aleksanteri valloitti lopulta koko Persian valtakunnan alueen, mutta hänen kuolemansa jälkeen valtakunta hajosi keskenään kiistelevien makedonialaisten kenraalien hallitsemiin osiin.
Aleksanteri III (Venäjä) Vuonna 2015 uutisoitiin, että Aleksanteri III:n ruumis nostetaan haudasta tutkimuksia varten. Toimenpiteen tarkoituksena on saada selvyys ovatko vuonna 2007 löydetyt luunpalat mahdollisesti hänen lapsenlapsille Alekseille ja Marialle kuuluvia.
Aleksanteri III (Venäjä) Kuolinvuoteellaan Tsarevitš Nikolai toivoi, että hänen morsiamensa, Tanskan Kristian IX:n tytär, prinsessa Dagmar naisi hänen seuraajansa. Aleksanterin ja nimen Maria Fjodorovna (1847–1928) ottaneen prinsessan avioliitosta tuli onnellinen.
Venäjän hallitsijat Pietari I Suuri eurooppalaisti monella tavalla takapajuista Venäjää. Hän uudisti hallintoa ja armeijaa ja ryhtyi rakennuttamaan uutta pääkaupunkia Pietaria. Myös uudet aatteet kuten valistunut itsevaltius saapuivat vähitellen Venäjälle. Ne elivät rinnakkain vanhan mallin kanssa riippuen hallitsijan tahdosta. Katariina II ja Aleksanteri II ovat tunnettuja vapaamielisestä uudistushengestä. Esimerkiksi maaorjuus lakkautettiin vasta Aleksanterin aikana vuonna 1861. Hänen edeltäjänsä Nikolai I ja seuraajansa Aleksanteri III olivat taas tunnettuja kurin kannattajia ja Venäjä tunnettu heidän aikanaan ankarasta poliisivaltiosta.
Kaikki hallitsijat vuoteen 1917 saakka on katsottu kuuluviksi Romanovien dynastiaan, vaikka teknisesti Pietari III ja kaikki keisarit Paavali I:stä alkaen olivat Holstein-Gottorpin sukua, kun taas Katariina I, Iivana VI ja Katariina II kuuluivat kokonaan muihin sukuihin.
Agis III Agis III (k. 331 eaa. Megalopolisin lähellä Kreikassa) oli Spartan kuningas vuosina 338 eaa.–331 eaa.. Hän johti lyhyen hallintokautensa aikana kapinaa Aleksanteri Suurta vastaan.
Suomen kaarti Nikolai I:n nuorempi pojanpoika, tuleva keisari Aleksanteri III nimitettiin Suomen kaartin kunniapäälliköksi kolmen kuukauden ikäisenä vuonna 1845. Kyseessä oli merkittävä kunnianosoitus pataljoonalle ja sen ensimmäinen komppania sai samalla nimekseen ”Hänen korkeutensa komppania”. Kaartin kirjoihin merkittiin myös kruununprinssi Aleksanteri (tuleva keisari Aleksanteri II) vuonna 1848, hänen vanhempi poikansa Nikolai vuonna 1850, kruununprinssi Nikolai (Nikolai II) heti synnyttyään vuonna 1868 ja hänen poikansa Aleksei niin ikään vuonna 1904. Aleksanteri III oli kunniapäällikkönä koko ikänsä ja hänen kuoltuaan asema siirtyi Nikolai II:lle. Toiseksi kunniapäälliköksi kruununperijän ohella nimitettiin vuonna 1868 kaartin ensimmäinen komentaja Anders Edvard Ramsay. Suomen kaartilla katsottiin olevan aina luottamukselliset välit Venäjän kulloiseenkin hallitsijaan ja Helsingissä vieraillessaan Venäjän keisarit esiintyivät yleensä pukeutuneina Suomen kaartin univormuun. Hallitsijoiden kuoltua heidän käyttämänsä univormut luovutettiin kaartille, joka säilytti niitä arvokkaina reliikkeinä lasivitriinissä omassa kirkkosalissaan Kaartin kasarmissa.
Falangi Makedonian kuninkaana Aleksanteri III (Suuri) hioi falangitaktiikan lopulta huippuunsa. Hänen johtamanaan Makedonian armeija löi ylivoimaiset persialaisjoukot kolmessa taistelussa (Granikos, Issos ja Gaugamela) ja Aleksanterin armeija valloitti lopulta koko Persian. Falangi osoittautui voittamattomaksi myös Afganistanissa, Pakistanissa ja Intiassa. Myöhemmin hellenistisellä ajalla Aleksanterin kuoleman jälkeen hänen seuraajansa, diadokit, käyttivät falangia pääasiallisena aselajina itse taistelun ratkaisemiseen.
Ensimmäinen diadokkisota Hallitsijaksi nimitetty Perdikkas meni naimisiin Aleksanterin siskon Kleopatran kanssa vuonna 322 eaa., vaikka olikin jo luvannut mennä naimisiin Antipatroksen tyttären Nikaian kanssa. Kleopatra oli Filippos II:n ja Olympiaan tytär ja hänen lapsistaan voisi tulla seuraavat kruununperilliset. Nykyinen kuningas Filippos III Arridaios oli syntynyt Filippokselle toisessa avioliitossa, mutta häntä pidettiin vähäjärkisenä. Myös Aleksanterin lapsi Aleksanteri IV oli vain puoliksi makedonialainen, koska hänen äitinsä oli baktrialainen Roksane.
Vilhelm III (Alankomaat) Vilhelm III ("Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk", 1817–1890) oli Alankomaiden kuningas ja Luxemburgin suurherttua vuosina 1849–1890. Hänen vanhempansa olivat kuningas Vilhelm II sekä Anna Pavlovna, Venäjän keisari Aleksanteri I:n sisar.
Filippos III Filippos III Arridaios (noin 352 eaa. – 25. joulukuuta 317 eaa.) oli Makedonian kuningas 10. kesäkuuta 323 eaa. – 25. joulukuuta 317 eaa. Hän oli Filippos II:n ja tämän thessalialaisen vaimon Filinnan poika, ja Aleksanteri Suuren velipuoli.
Suomen suuriruhtinaskunta Aleksanteri II seurasi keisari Aleksanteri III:n valtakausi vuosina 1881–1894. Aleksanteri III:n hallitsemaa Venäjää on kuvattu poliisivaltioksi. Hänen kautensa aikana Venäjän keskushallinto, pyrkimys yleisvaltakunnalliseen lainsäädäntöön ja santarmilaitos vahvistuivat merkittävästi, vastareaktiona keisarin murhalle ja muille levottomuuksille. Suomen suuriruhtinaskunnan suhteen Aleksanteri III kausi oli kaksijakoinen sikäli, että hän vahvisti hallitsijanvakuutuksessaan suomalaisten aiemman aseman ja salli valtiopäivien kokoontua kolmen vuoden välein. Merkittävin myönnytys suomalaisille oli, että säädyt saivat valtiopäivillä esitysoikeuden vuoden 1886 valtiopäiväjärjestystä koskeneella manifestilla. Toisaalta valtakauden loppuvaiheessa vuonna 1889 suuriruhtinaskuntaan kohdistettiin yhtenäistämis- ja venäläistämistoimet.
Aleksanteri III (paavi) Lokakuussa 1150 paavi Autuas Eugenius III nosti hänet kardinaaliksi. Näihin aikoihin hän kirjoitti teoksensa "Sentences", joka perustui Pierre Abélardin kirjaan "Introductio ad theologicam". Vuonna 1153 hänestä tuli paavin kansleri ja hän johti keisari Fredrik I Barbarossaa vastustavia kardinaaleja.
Granikosjoen taistelu Aleksanteri teki ratsuväen pääjoukon kanssa hyökkäyksen persialaisten ratsuväkeä vastaan. Aleksanterin ympärille syntyi suuri kahakka, kun persialaiset yrittivät puskea vihollisensa takaisin jokeen. Monet persialaiset hyökkäsivät Aleksanteria kohti, koska tämä oli sonnustautunut kypärään, jossa oli kaksi suurta valkoista harjatöyhtöä. Eräiden lähteiden mukaan Aleksanteri oli vähällä haavoittua, kun hän taisteli kahden persialaisen satraapin, Rhoisakeen ja Spithridateen, kanssa. Aleksanterin hengen pelasti toveriratsuväen kuninkaallisen osaston päällikkö Kleitos ”Musta”.
Nikolai Ignatjev Noustuaan vuonna 1881 Venäjän hallitsijaksi Aleksanteri III nimitti Ignatjevin sisäministeriksi. Kansallismielisenä konservatiivina Ignatjev määräsi tiukkojen keinojen käytöstä mahdollisen kumouksen syttyessä ja salli juutalaisvastaiset pogromit. Hän toteutti kuitenkin myös joitain aiemmin valmisteltuja vapaamielisempiä uudistuksia. Vuonna 1882 hän ehdotti historiallisten zemski sobor -maapäivien uudelleenperustamista. Perustuslaillista hallintoa vastustanut Aleksanteri III kavahti ideaa ja erotti Ignatjevin ministerintehtävistä toukokuussa 1882. Ignatjev ei sen jälkeen toiminut enää merkittävässä asemassa, joskin hän johti vuonna 1884 Keski-Aasian kuvernementtien hallinnon uudistamista suunnitellutta komiteaa. Lisäksi hän oli vuodesta 1888 panslavistien Slaavilaisen hyväntekeväisyysseuran puheenjohtaja.
Ensimmäinen sortokausi Aleksanteri III kuoli 1. marraskuuta 1894 Krimin Livadissa kesäpalatsissaan.
Riilahden kartano Kartanon viereisellä merialueella, Gloppetin selällä, käytiin suuren Pohjan sodan aikana 1714 Riilahden meritaistelu. Aleksanteri II pystytytti sen muistoksi vuonna 1870 graniittiristin, ja 1928 pystytettiin toinen muistomerkki. Suomen vesillä kesällä 1884 purjehtiessaan keisarillinen huvipursi saattueineen ankkuroitui taistelupaikalle. Keisari Aleksanteri III vieraili kartanossa.
Olympias Aleksanteri Suuri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa. Tämän jälkeen alkoi diadokkien valtataistelu. Aleksanterin velipuoli Filippos III ja hänen vastasyntynyt poikansa Aleksanteri IV valittiin kuninkaiksi ja heidän holhoojakseen Perdikkas. Aleksanterin Makedoniaa hallitsemaan jättämä Antipatros lupasi Perdikkaalle tyttärensä Nikaian, mutta Olympias lupasi hänelle oman tyttärensä Kleopatran, Aleksanteri Suuren sisaren. Antipatros vihastui tästä ja kukisti Perdikkaan ensimmäisessä diadokkisodassa, mutta hän kuoli pian sodan päätyttyä (319 eaa.). Antipatroksen seuraaja Polyperkhon joutui pakenemaan Antipatroksen poikaa Kassandrosta Epeirokseen. Mukanaan Polyperkhonilla oli Aleksanteri IV. Olympias liittoutui Polyperkhonin kanssa; ennen tätä hän ei ollut asettunut kenenkään puolelle. Olympias lähti serkkunsa Aiakidaan armeijan kanssa Polyperkhonia vastaan, ja yhdessä he hyökkäsivät Makedoniaa ja Kassandrosta vastaan vuonna 317 eaa. Kun Olympias sai käsiinsä Filippos III:n, hän antoi teloittaa tämän. Olympias jäi kuitenkin saarrokseen Pydnan kaupunkiin. Vaikka Aiakidas ja Polyperkhon yrittivät auttaa, oli hänen antauduttava Kassandrokselle.
Pont Alexandre III Pont Alexandre III (Aleksanteri III:n silta) on Seinejoen ylittävä silta Pariisin keskustassa. Vuoden 1900 maailmannäyttelyä varten rakennettu koristeellinen silta yhdistää joen pohjoispuolella sijaitsevat Grand Palaisin ja Petit Palaisin joen eteläpuolella sijaitsevaan Hôtel des Invalidesin puutarhaan.
Herakles (Makedonia) Herakles (327–309 eaa.) oli Aleksanteri Suuren avioton poika. Hänen äitinsä oli Fryygian satraappi Artabazoksen tytär Barsine. Hän oli Aleksanterin ensimmäinen poika, ja hän sai nimensä tarujen sankarin Herakleen mukaan, josta Makedonian kuninkaallinen suku ilmoitti polveutuvansa. Syntymähetkellään Heraklesta ei pidetty mahdollisena kruununperijänä, sillä Aleksanteri oli menossa naimisiin Roksanen kanssa, ja avioliitosta odotettiin laillisia kruununperijöitä. Tällainen perijä syntyikin, tosin vasta Aleksanterin kuoleman jälkeen vuonna 323 eaa., kun Roksane synnytti Aleksanteri IV:n.
Aleksanteri (Kreikka) Aleksanteri syntyi Tatóin palatsissa lähellä Ateenaa, Konstantin I:n ja Preussin prinsessa Sofian toiseksi vanhimpana poikana.
Dareios III Dareioksen viimeisistä päivistä ei ole täysin luotettavia lähteitä. Kruunua tavoitelleen Baktrian satraappi Bessuksen sanotaan vanginneen Dareioksen muiden salaliittolaisten kanssa ja lopulta murhanneen hänet vuoden 330 puolivaiheilla. Aleksanteri itse oli halunnut ottaa Dareioksen vangiksi ja kuultuaan tämän vangitsemisesta hän eteni Bessusta ("Artakserkses V") vastaan. Aleksanteri saapui paikalle vasta, kun Dareiosta oli jo puukotettu kuolettavasti. Bessus oli paennut kohti itää. Dareioksen sanotaan Aleksanterin tavattuaan henkihievereissään pitäneen puheen, jossa hän luopui kruunustaan hieman ennen kuolemaansa. On mahdollista, että Dareios surmattiin koska hän oli nyt valmis suostumaan Aleksanteri yliherruuteen. Tämän estämiseksi salaliittolaisten oli murhattava hänet. Aleksanterin sanotaan haudanneen Dareioksen muiden persian kuninkaallisten hautojen luo, mutta ei ole selvää mitä paikkaa tällä tarkoitettiin. Dareioksella oli kesken jäänyt hauta Persepoliksessa, jota ei kuitenkaan tässä yhteydessä käytetty. Sikäli kun Dareiokselle mahdollisesti rakennettiin jokin toinen hautamonumentti, siitä ei ole jäänyt merkkejä nykypäiviin. Aleksanteri jatkoi valloitusretkiään Dareioksen kuoleman jälkeen Persian reuna-alueille saakka ja lopulta myös Intian niemimaalle asti. Aleksanteri kuoli vuonna 323 ja hänen valtakuntansa hajosi makedonialaisten kenraalien välisissä sodissa.
Toinen diadokkisota Polyperkhon kärsi aluksi tappioita ja joutui pakenemaan Epeirokseen Aleksanteri IV:n kanssa. Epeiroksessa Polyperkhon liittoutui Aleksanteri Suuren äidin Olympiaan kanssa, ja yhteisvoimin he hyökkäsivät Makedoniaan. Heitä vastaan lähti armeija, jota johtivat Filippos III ja hänen vaimonsa Eurydike. Filippoksen armeija jätti kuitenkin kuninkaansa ja siirtyi vastustajien puolelle. Filippos ja Eurydike jäivät Olympiaan vangiksi, ja tämä antoi teloittaa heidät vuonna 317 eaa. Pian tämän jälkeen Kassandros kuitenkin sai kukistettua vastustajansa ja vangitsi Aleksanteri IV:n. Myös Olympias jäi vangiksi ja hänet teloitettiin. Kassandros oli nyt kiistaton Makedonian hallitsija.
Aleksanteri Nevski Aleksanteri Nevski syntyi vuonna 1219 Vladimirin suuriruhtinaan Jaroslavin toiseksi vanhimpana poikana. Hänestä tuli vuonna 1236 Novgorodin ruhtinas. Ryhdyttyään yhteistyöhön mongolien kanssa Aleksanteri sai Vladimirin suuriruhtinaan arvon, joka oli aiemmin kuulunut hänen veljelleen, mongoleja vastaan kapinoineelle Andrei II:lle.
Ohrana Ohrana perustettiin Aleksanteri III aikana, kun keisarin kanslian III osasto muutettiin suojeluosastoksi, jonka tarkoituksena oli taistella vihamielisiä järjestöjä, terroristeja, sosialisteja ja vallankumouksellisia, vastaan. Ohrana tarkkaili vallankumouksellisten toimia muissa maissa kuten Ranskassa. Ohranan keskustoimisto oli Pietarissa osoitteessa Fontanka 16. Katuosoite oli tunnettu pahamaineisuudestaan Venäjän keisarikunnassa.
Issoksen taistelu Aleksanteri Suuren joukot olivat vuonna 334 eaa. hyökänneet Vähään-Aasiaan ja kukistaneet persialaiset satraapit Granikosjoen taistelussa. Tämän jälkeen makedonialaiset olivat vallanneet miltei koko Vähän-Aasian. Persian kuningas Dareios III oli koonnut valtavan armeijan jolla hän aikoi kukistaa hyökkääjät. Taistelussa Aleksanterin johtamat joukot mursivat persialaisten rivistön, mikä sai Dareioksen pakenemaan taistelukentältä.
Zoe Karbonopsina Kun Leo kuoli vuonna 912, teki hänen seuraajansa Aleksanteri III Nikolaoksesta taas patriarkan ja Zoe karkotettiin keisarillisesta palatsista. Kun Aleksanteri kuoli vuonna 913, Zoe palasi ja syrjäytti patriarkan. Zoe otti nyt hallinnon omiin käsiinsä, Konstantinos kun oli vielä liian nuori hallitsemaan. Patriarkka sai kuitenkin palata sen jälkeen kun hän oli sallinut Zoen ottaa basilissan arvonimen.
Lappeenrannan keisarintalo Talon rakennutti alkujaan kodikseen piirilääkäri A. W. Dammert vuonna 1831 ja se oli tavanomainen pikkukaupungin empiretyylinen puutalo. Talon omistajaksi tuli myöhemmin ravintoloitsija Elise Fontell. Kun Venäjän keisari Aleksanteri III elokuussa 1885 vieraili Lappeenrannassa seuraamassa Suomen sotaväen sotaharjoituksia ja vihkimässä vastavalmistuneen Simola–Lappeenranta-radan, hänet päätettiin majoittaa Fontellin taloon. Arkkitehti Jacob Ahrenberg ja taidemaalari Fanny Churberg suunnittelivat taloon kiireellä keisarin arvolle sopivan sisustuksen. Vaikka talo oli kooltaan varsin vaatimaton, Aleksanteri III ihastui siihen ja se muutettiin pysyvästi viralliseksi keisarilliseksi residenssiksi. Aleksanteri III perheineen majoittui sinne toisen kerran vieraillessaan uudelleen Lappeenrannassa vuonna 1891. Lisäksi keisarin veli, suuriruhtinas Vladimir Aleksandrovitš käytti residenssiä vuonna 1888.
Keisarintalon sisustuksesta pyrittiin tekemään tyyliltään mahdollisimman suomalainen, joten huonekalujen ja mattojen koristelussa käytettiin karjalaisten perinnetekstiilien ornamentiikkaa. Myöhemmin keisarintaloon alettiin Helsingin keisarillisen palatsin (nykyinen Presidentinlinna) tavoin kerätä suomalaisten taiteilijoiden maalauksia. Näiden kahden keisarillisen residenssin taideteokset muodostivat yhdessä Suomen suuriruhtinaskunnan keisarillisen taidekokoelman. Keisarintaloon hankittiin seitsemän maalausta, muun muassa Albert Edelfeltin ja Oscar Kleinehin meriaiheisia maalauksia sekä Gunnar Berndtsonin "Hiihtopartio", ja lisäksi Ville Vallgrenin ja Johannes Takasen veistokset. Taideteokset siirrettiin vuonna 1920 Presidentinlinnaan ja yhdistettiin sen muuhun kokoelmaan.
Aristandros Aristandros Telmessoslainen (syntyi ennen vuotta 256 eaa. ja kuoli vuoden 323 eaa. jälkeen.) oli Aleksanteri Suuren suosikkitietäjä, jolla oli Aleksanteriin suuri vaikutus.
Aleksanteri III (paavi) 7. syyskuuta 1159 hänet valittiin paavi Hadrianus IV:n seuraajaksi. Kardinaalien vähemmistö valitsi paaviksi kuitenkin pappi Octavianuksen, joka otti nimen Victor IV. Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta tuki vastapaavia ja hänen seuraajiaan Paschalis III:ta (1164–1168) ja Calixtus III:ta (1168–1178). Hävittyään Legnanon taistelun Barbarossa tunnusti vuonna 1177 Venetsian rauhassa Aleksanterin paaviksi. 12. maaliskuuta 1178 Aleksanteri palasi Roomaan, josta hän oli ollut paossa kahdesti. 1162–23.11.1165 hän oli paossa Ranskassa ja 1167–1168 Italiassa Gaetan, Beneventon, Anagnin ja Venetsian kaupungeissa.
Issoksen taistelu Aleksanterin joukot kukistivat Vähän-Aasian satraapit Granikosjoen taistelussa vuonna 334 eaa. ja jatkoivat valtaamalla Vähän-Aasian länsirannikon. Vuoden 333 eaa. aikana vallattiin koko Vähän-Aasian sisämaa. Persian kuningas Dareios III nimitti Memnonin Vähässä-Aasiassa olleiden persialaisten joukkojen ylipäälliköksi ja antoi tälle tehtäväksi viivytellä Aleksanteria sillä aikaa kun kuningas itse kokosi armeijan. Memnonia avusti Välimerellä toimiva suuri persialainen laivasto, joka pystyi uhkaamaan makedonialaisten selustaa ja heidän huoltoyhteyksiään Hellespontoksen yli. Aleksanterin sotaretken onnistumisen kannalta oli tärkeää, että laivaston tukikohdat Välimeren rannalla vallattiin.
Nyländska Jaktklubben Pursiseuran säännöt vahvistettiin 4. maaliskuuta 1861 keisari Aleksanteri II:n esittelyssä. Samalla seura sai ensimmäisen lippunsa, josta tuli esikuva Suomen lipulle. NJK:n nykyinen lippu on järjestyksessä neljäs. Valkosaareen seura muutti vuonna 1885, ja ensimmäinen klubirakennus valmistui jo samana vuonna. Sen vihki itse keisari Aleksanteri III "”armollisuuden osoituksena”" ensimmäisellä Helsingin-vierailullaan.
Luettelo Kotkan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä Kotkan vanhin muistomerkki on vuonna 1896 Langinkoskella paljastettu keisari Aleksanteri III:n muistokivi. Kiveen upotetussa laatassa on teksti: "Rauhanrakentaja Aleksanteri III nautti täällä lepoa ja wiihdytystä turvissa uskollisen kansan 1888–1894. Kymiläiset, kotkalaiset pystyttivät muistotaulun." Suomen sisällissodan aikana muistokiveen ammuttiin ja laatta yritettiin irrottaa. Teon jäljet on säilytetty.
Memnon (sotilas) Granikoksen jälkeen Dareios III nimitti Memnonin ylipäälliköksi ja lähetti Persian laivaston Aigeianmerelle. Aleksanteri valloitti Vähän-Aasian länsirannan, mutta Memnon piti hyvin linnoitetun Halikarnassoksen hallussaan. Aleksanteri päätti alkaa piirittää kaupunkia. Halikarnassoksen piirityksessä makedonialaiset menettivät monia sotilaita, ja kun he lopulta saivat kaupungin vallattua, pääsivät persialaiset pakenemaan meritse ilman merkittäviä tappioita.
Innocentius III Aleksanteri III:n kuoleman jälkeen hän palasi Roomaan ja toimi kirkon viroissa Lucius III:n, Urbanus III:n ja Gregorius VIII:n lyhyiden kausien aikana kohoten kardinaali-diakoniksi vuonna 1190. Paavi Celestinus III:n kaudella (1191–1198) hän lähti Roomasta Anagniin, koska Celestinus III kuului Segnin suvun vihollisiin, Orsinin sukuun.
Aleksanteri Suuri Jo nuorena miehenä Aleksanteri sai tutustua Makedonian kuninkaan tehtäviin. Historioitsija Plutarkhos kertoo, että kun Filippos oli sotimassa Traakiassa vuonna 340 eaa., Aleksanteri sai toimia isänsä sijaisena ja otti vastaan Persian valtakunnan lähettiläitä. Vuonna 338 eaa. Aleksanteri johti armeijan vasenta siipeä ja sen tärkeää raskasta ratsuväkeä Filippoksen lyödessä Ateenan ja Theban joukot Khaironeian taistelussa. Taistelun jälkeen Filippos pakotti kreikkalaiset kaupunkivaltiot mukaan perustamaansa Korintin liittoon, jonka johtajaksi hän valitutti itsensä. Selvästikin Filippos piti Aleksanteria kruununperillisenä, vaikka hänellä oli ainakin toinen poika, Arridaios, thessalialaisen vaimonsa Filinnan kanssa. Pian Filippoksen ja Aleksanterin äidin Olympiaan välille syntyi riita ja Olympias matkusti veljensä Epeiroksen kuninkaan Aleksanteri I:n luokse. Aleksanterinkaan suhde isäänsä ei ollut ongelmaton. Hän seurasi äitinsä mukana, mutta palasi pian Filippoksen toivomuksesta takaisin Makedoniaan. Mitä ilmeisimmin kruununperimys oli kuitenkin huolenaihe Aleksanterille.
Luettelo keisarillisista vierailuista Suomessa Venäjän keisarit kävivät autonomian aikana Suomessa ainakin 81 kertaa. Matkoista 47 oli lomia, joilla viivyttiin yleensä kaksi viikkoa kerrallaan.Aleksanteri II vieraili kruununperillisenä Helsingissä vuosina 1842 ja 1851.Kruununperillinen Alexander vieraili Helsingissä kesäkuussa 1857, saapuen höyryfregeetti "Rurikilla".Aleksanteri III purjehti säännöllisesti Suomen vesillä keisarillisella huvipurrella. Hän lomaili Suomessa 21 kertaa ja vietti saaristossa 213 lomapäivää. Saattue ankkuroitui usein Turun saaristoon. Vakituinen satamapaikka oli Högsåran Kejsarhamn, jossa Aleksanteri III vieraili yhteensä 14 kertaa. Vuonna 1884 keisari vieraili Riilahden meritaistelun tapahtumapaikalla ja läheisessä Aminoffien Riilahden kartanossa. Vuosien 1888 ja 1894 välillä keisaripari vietti kesiä Langinkosken kalastusmajassa.
Lönnrotin koulu Keisari Aleksanteri III ja puolisonsa Maria Fjodorovna vierailivat Lönnrotin koulussa järjestetyssä käsityönäyttelyssä vuoden 1891 vierailunsa aikana.
Luettelo Ateenan arkonteista Kaikkien vuosien arkontit eivät ole tiedossa. Jotkut vuodet on merkitty anarkian ajaksi, tuolloin kukaan ei ollut arkonttina. Arkonttien kaudet ylsivät kahdelle nykyiselle vuodelle, kausi alkoi keväällä ja päättyi seuraavan vuoden keväällä. Myös "arkhon polemarkhokset" tai "strategokset", "arkhon basileukset" ja "thesmothetekset" (arkonttien kuusi avustajaa) ovat luettelossa, mikäli he ovat tiedossa.
Arkontti Vuoden 683 eaa. jälkeen arkontin virka kesti yhden vuoden. Vuosi nimettiin "arkhon eponymoksen" mukaan. "Arkhon eponymos" oli arkonttien pää ja edusti bulen ja ekklesian kokouksissa. "Arkhon eponymos" oli valtion päämies jopa demokratian aikana, vaikka tällöin hänen merkityksensä olikin vähäisempi. Vuoden 457 eaa. jälkeen entisistä arkonteista tuli automaattisesti areiopagin neuvoston elinikäisiä jäseniä, vaikka neuvosto ei ollutkaan kovin merkittävä enää tuohon aikaan.
Medon (arkontti) Eupatridit käyttivät riitaa syynä lopettaa Ateenan monarkia, ja niin Medonista ei tullut kuningasta vaan Ateenan ensimmäinen elinikäinen arkontti. Hänen poikansa Akastos seurasi isäänsä Ateenan toisena elinikäisenä arkonttina.
Arkontti Ateenassa arkontteja oli kolme, "arkhon eponymos" eli eponyymi arkontti, "arkhon polemarkhos" eli polemarkki (joka korvattiin vuonna 501 eaa. kymmenellä "strategoksella") sekä "arkhon basileus" eli ”kuningasarkontti” (joka oli seremoniallinen jäänne Ateenan kuninkaista).
Luettelo Ateenan arkonteista Tämä sivu on luettelo Ateenan arkonteista.
Arkontti Arkontti () oli johtavan virkamiehen nimitys monissa antiikin Kreikan kaupunkivaltioissa, etenkin Ateenassa.
Kreikan arkaainen kausi Ateena muodosti kaupunkivaltion joka kattoi koko Attikan tasangon. 700-luvun eaa. loppuun mennessä kaikki Attikan asukkaat pitivät itseään ateenalaisina. Ateenassa ei myöskään ollut kakkosluokan kansalaisia (kuten Spartan perioikit), vaan kaikki maaseudun asukkaat olivat tasavertaisia kaupungin asukkaiden kanssa. Ateenan hallinnon alkuajat ovat hämärän peitossa, mutta luultavasti 700-luvun eaa. lopulla aristokraatit loivat järjestelmän, jossa oli kolme korkeinta virkaa, uskonnollinen johtaja basileus, sotapäällikkö polemarkki ja korkein virkamies arkontti, joka johti areiopagin eli neuvoston ja ekklesian eli kansankokouksen istuntoja. Tämä virka tunnettiin nimellä eponyymi arkontti ("arkhon eponymos"), koska vuodet nimettiin arkonttien mukaan. Eponyymi arkontti toimi myös tuomarina.
Thesmotheteion Thesmotheteion oli rakennettu arkaaisella kaudella viimeistään 500-luvulla eaa. Sitä käyttivät ne kuusi vähäisempää arkonttia, joille ei ollut muutoin omaa rakennusta, siinä missä eponyymi arkontti käytti Prytaneionia, kuningasarkontti Bukoleionia ja polemarkki Epilykeionia, joiden kaikkien oletetaan sijainneen Thesmotheteionin lähettyvillä. Lisäksi rakennusta ovat mahdollisesti käyttäneet myös muut virkamiehet. Solonin aikana kaikki arkontit ilmeisesti kokoontuivat Thesmotheteionissa. Rakennusta käytettiin todennäköisesti ainakin yhteisruokailuun ("syssitia").
Kreon Kreon oli vuonna 682 eaa. Ateenan arkonttina sen jälkeen kun arkonttien kausi oli rajattu yhden vuoden pituiseksi.
Luettelo Ateenan arkonteista Vuoden 683 eaa. jälkeen arkontinvirka oli rajoitettu yhteen vuoteen. Arkontit valitsi areiopagin neuvosto.
Apollodoros Ateenalainen Apollodoroksen kronikka asettaa tapahtumat aikajanalle viittaamalla Ateenan arkontteihin. Koska useimmat arkontit valittiin virkaansa vuoden ajaksi, tutkijat ovat pystyneet määrittelemään Apollodoroksen kertomuksille tapahtumavuoden tehtävää hoitaneen virkamiehen perusteella.
Luettelo Ateenan kuninkaista Nämä kaksi kuningasta hallitsivat tarujen mukaan ennen Deukalionin tarinan tulvaa:Kekropsia pidetään Ateenan ensimmäisenä todellisena kuninkaana, vaikka hän onkin myyttinen henkilö, joka oli puoliksi ihminen ja puoliksi käärme. Luettelon kuninkaiden ajoitukset ovat vuosisatoja myöhemmin tehtyjä oletuksia.
Vuonna 753 eaa. kuninkuus korvattiin arkontin viralla. Katso Luettelo Ateenan arkonteista.
Solon Siihen aikaan oli Ateenan sisäinen tila hyvin onneton. Ateenan kuninkaan valta oli jo ammoin lakkautettu, ja yhteiskuntaa hoiti nyt yhdeksän "arkonttia" (hallitsijaa), jotka joka vuosi valittiin ylhäisistä suvuista. Mahtavat isotilalliset, "eupatridit", sortivat köyhempää kansaa, ja hätä pakotti köyhiä kaupunkilaisia turvautumaan rikkaisiin, jotka lainaamistaan rahoista ottivat kohtuuttoman suuret korot. Siten joutui alempi väestö yhä enemmän köyhtyessään epätoivoon, joka sai aikaan kiihkeitä kapinan yrityksiä. Rauhalliset asukkaat olivat jo kauan vaatineet kirjoitettua lakia, joka suojelisi väkivallalta ja vääryydeltä. Se toimi annettiin ensin arkontti Drakonille. Hän käsitti tehtävänsä niin, että oli kauhulla kukistettava nuo yhä kiihtyvät kansanliikkeet, ja siten tulivat hänen lakinsa niin ankariksi, että niitä oli mahdoton käyttää; niitä sanottiinkin verellä kirjoitetuiksi ja vielä nykyäänkin "drakoninen" merkitsee kohtuuttoman ankaraa. Vuonna 594 eaa. arkontiksi valittiin Solon, ja hänen tehtäväkseen annettiin lakien säätäminen. Hänen päätehtävänsä oli siis yhteiskunnan rauhoittaminen ja sovittaminen.
Antiikin Ateena Vuonna 594 eaa. arkontiksi valittu Solon saikin tehtäväkseen laatia Ateenalle uudet lait. Tällöin velkojen vuoksi orjuuteen joutuneet vapautettiin. Entiset sukujen erioikeudet lakkautettiin ja kansalaiset jaettiin sen sijaan maaomaisuuden tuoton perusteella neljään luokkaan, joiden oikeudet ja velvollisuudet jonkin verran poikkesivat toisistaan muun muassa sotapalveluksen osalta. Kaikki 20 vuotta täyttäneet miespuoliset kansalaiset saivat osallistua kansankokouksiin, joissa muun muassa virkamiehet ja myös arkontit valittiin. Valtion virkoihin voitiin kuitenkin valita vain kolmen ylimmän luokan jäseniä. Vaikka varsinainen demokratia ei vielä toteutunutkaan, Solonia kunnioitettiin myöhemmin Ateenan demokratian isänä.
Luettelo Ateenan arkonteista Vuonna 753 eaa. arkontinvirka rajattiin elinikäisestä kuninkuudesta kymmeneen vuoteen.
Kreon Kreon ( 'hallitsija') viittaa paitsi kolmeen kreikkalaisen mytologian henkilöön myös historialliseen Ateenan arkonttiin.
Ateenan valtiomuoto Toinen osa käsittelee muun muassa kansalaisuutta koskevaa kirjanpitoa, virkatehtäviä, neuvostoa (Bule), arkontteja, sotilaskomentajia sekä oikeusistuimia.
Ateena Viimeistään 600-luvulla eaa. Ateenan hallintoa johtivat arkontit, eikä kuningasta enää ollut. Mainitun vuosisadan arkonteista tunnetuin on Drakon, joka myös sääti Ateenan vanhimmat tunnetut lait.
Viimeistään arkaaisella ajalla 500-luvulla Akropoliilla oli varhaisia temppelirakennuksia. Solon uudisti kaupungin hallintoa, lakeja ja taloutta noin 594 eaa. Uudistuksia voidaan pitää eräänä Ateenan demokratian alkupisteistä. Hieman myöhemmin Peisistratos kuitenkin nousi kaupungin tyranniksi. Peisistratoksen suvun tyrannia kesti vuodet 561–555 ja 546–528 eaa. Pysyvästi demokratian vakiinnutti vasta Kleistheneen valtiosääntöuudistus vuonna 510 eaa. Uudessa järjestelmässä Ateenan köyhimmätkin vapaat miespuoliset kansalaiset saivat olla mukana päättämässä valtion asioista, sitä vastoin eivät edelleenkään naiset, orjat eivätkä kansalaisoikeutta vailla olevat maahanmuuttajat. Kansalaiset kokoontuivat niin sanotussa kansankokouksessa ("Ekklesia").
Ostrakismos Ostrakismos-kokouksen ajaksi Agora ympäröitiin lauta-aidoilla, johon jätetyistä kymmenestä aukosta kansalaiset saapuivat paikalle fyleittäin. Kokousta valvoivat Ateenan yhdeksän arkonttia sekä viidensadan neuvosto.
Eupatridit Perinteen mukaan he olivat jo Theseuksen perustama poliittisen järjestelmän ylin luokka, joka nautti poliittisista ja uskonnollisista etuoikeuksista. He valitsivat kaupungin arkontit, pitivät hallussaan korkeimpia pappisvirkoja ja jakoivat oikeutta.
Gallienus Vuonna 264 Gallienus vieraili myös Ateenassa, missä hänet nimitettiin kaupungin arkontiksi, minkä jälkeen hän tutustui Eleusiin mysteereihin. Gallienuksen vihamiehet kuitenkin käyttivät hänen poissaoloaan hyväkseen ja syyttivät keisaria velvollisuuksiensa laiminlyömisestä.
Agora (Ateena) Kuninkaallinen stoa oli kuningasarkontin ("arkhon basileus") eli uskonnollisista asioista ja laeista vastanneen arkontin toimipaikka. Se sijaitsi alueen luoteislaidalla ja rakennettiin arkaaisella kaudella noin 520 eaa. ensimmäisenä Agoran stoista.
Epilykeion Epilykeion () eli Polemarkheion () oli antiikin aikainen polemarkin eli sota-asioiden arkontin käyttämä rakennus Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin kaupungin niin kutsutun Arkaaisen agoran ympäristössä nykyisen Plákan kaupunginosan alueella.
Dionysia Dionysian aikana vapautettiin vankeja ehdonalaiseen, eikä velkoja saanut periä velallisilta sen aikana. Jopa Platonin mukaan oli soveliasta juopua viininjumalan juhlissa. Juhlan järjestämistä johti eponyymi arkontti, apunaan "epimeletai"-virkamiehet.
Ostrakismos Ääntenlaskijoina toimivat arkontit. Ensin he laskivat jätettyjen saviliuskojen kokonaismäärän. Jos niitä kaikkiaan oli vähemmän kuin 6000, ääntenlaskenta lopetettiin eikä ketään karkotettu. Muussa tapauksessa liuskat lajiteltiin niissä esiintyvän nimen mukaan ja jokaiselle annetut karkotusäänet laskettiin erikseen.
Areiopagi Areiopagin neuvosto oli Ateenan vanhimpia instituutioita ja vanhastaan kaupungin arvostetuimpia ja vaikutusvaltaisimpia toimijoita. Se oli alun perin Ateenan kuninkaan neuvosto. Myöhemmin se koostui entisistä arkonteista. 400-luvulla eaa. neuvoston valtaa vähennettiin, minkä jälkeen se toimi pääasiassa tuomioistuimena murhatapauksissa.
Drakon Drakon oli antiikin kreikkalainen lainsäätäjä. Hän toimi Ateenan arkonttina vuonna 621 eaa. ja sai tehtäväkseen säätää kaupungille sen ensimmäiset lait. Vaikka ne olivat hyvin ankaria, ne oli tarkoitettu oikeudenmukaisiksi. Drakon olikin ensimmäinen, joka teki eron tahallisen murhan ja tahattoman kuolemantuottamuksen välillä.
Näytelmäluettelot Aristoteleen teos on todennäköisesti kirjoitettu pian vuoden 335 eaa. jälkeen. Se perustui mitä ilmeisimmin ennen kaikkea Ateenan arkonttien arkistoissa säilytettyihin asiakirjoihin. Lisäksi aineistona on saatettu käyttää piirtokirjoituksia, suullista perimätietoa, näytelmien käsikirjoituksissa säilyneitä tietoja sekä paikallisia kronikoitsijoita.
Luettelo Ateenan kuninkaista Ennen Ateenan demokratiaa, tyranneja ja arkontteja Ateenaa hallitsivat kuninkaat. Suurin osa kuninkaista on todennäköisesti myyttisiä tai puoli-historiallisia. Luettelo perustuu Eusebioksen antamaan luetteloon. Sen mukaan Kekropsin hallitsijakausi alkoi 780 vuotta ennen ensimmäisiä Olympian kisoja.
Solon Uusi valtiomuoto, jonka Solon antoi Ateenalle, oli varovainen siirtyminen vanhasta ylimysvallasta nyt alkavaan kansanvaltaan. Vaikuttavimmaksi valtiomahdiksi tuli tästedes kansankokous, joka sääti lait, päätti sodasta ja rauhasta sekä asetti virkamiehet. Kansa jaettiin varallisuuden mukaan neljään luokkaan, joilla kaikilla oli yhtä suuri sananvalta kansankokouksessa:Ainoastaan kolmen korkeimman luokan jäsenet saattoivat päästä valtion virkoihin, joista ei ollut mitään palkkaa, vaan usein vain suuria menoja. Virkamiesten joukossa pysyivät edelleenkin yhdeksän joka vuosi valittua arkonttia merkittävimpinä. Estääkseen kansankokouksen mahdollista maltittomuutta asetettiin sen sivulle kaksi valvovaa neuvoskuntaa, nyt perustettu 400 miehen neuvosto "heliaia" ja ikivanha "areiopagi". Viimeksi mainittu, jonka jäseninä olivat virasta eronneet arkontit, valvoi uskontoa ja tuomitsi henkirikoksista. 400 miehen neuvosto tarkasti kaikki asiat, ennen kuin ne esitettiin kansankokoukselle; kun taas areiopagi sai kumota kansan päätökset, jos katsoi tarpeelliseksi. Solon sanoi näitä neuvoskuntia kahdeksi ankkuriksi, jotka hän oli sitonut valtiolaivaan, etteivät aallot sitä viskelisi. Solonin kompromissia oligarkian ja demokratian välillä kutsutaan "timokratiaksi", jossa oikeudet lisääntyvät varallisuuden myötä.