mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Pitkäpaasi Myöhemmin 1900-luvun ensikymmenellä Pitkäpaasi oli Helsingin - Viipurin laivareitin varrella ja sinne oli helppo päästä. Pitkäpaadessa asuivat kesävieraina mm. Eero Järnefelt ja Armas Järnefelt, Jean Sibelius, Väinö Hämäläinen, Elli Tompuri, Hugo Simberg, Ester Helenius, Akseli Gallen-Kallela ja Yrjö Weijola. Eero Järnefelt jopa kuvasi Pitkäpaaden kalastajakylän kookkaassa maalauksessa. Myös Ester Heleniuksen tauluissa esiintyy Pitkäpaaden maisemia ja henkilöitä. Yrjö Veijolan näytelmä Nuori luotsi lienee syntynyt Pitkäpaadessa vietettyjen kesien seurauksena. Kirjan kansilehteä koristi Kiuskerin vahtituvan kuva.
Eero Järnefelt Taidegrafiikka oli Järnefeltin erikoisalue, ja grafiikalla oli hänen tuotannossaan merkittävä rooli 1900-luvun alussa. Järnefeltiltä tunnetaan 73 grafiikkavedosta, ja kaiken kaikkiaan häneltä tunnetaan 92 grafiikkateosta. Järnefeltin grafiikantuotannon aiheita olivat usein luonnon yksityiskohdat, Kolin jylhät maisemat sekä taiteilijan ystävät ja perhe. Monissa hänen luontotutkielmissaan esiintyvät Tuusulanjärvellä keväällä kukkiva rentukka, silkkiuikku ja hauki. Järnefeltiä koskevan tutkimusprojektin yhteydessä on tullut esille useita tuntemattomia grafiikantöitä. Vuonna 2013 löytyi kaksi mustavalkoista pehmeäpohjasyövytystä.
Koli Kuvataiteessa Koli tuli tunnetuksi erityisesti Eero Järnefeltin kautta. Hän kävi Kolilla useita kymmeniä kertoja, ja taidehistorioitsija Annika Waenerbergin mukaan Järnefeltillä on ainakin viisikymmentä Koli-aiheista maalausta. Järnefeltin tunnetuin Koli-maisema on "Syysmaisema Pielisjärveltä" (1899), josta tuli 
suomalaisuuden, autonomian ja itsenäisyyden symboli.
Päivälehti Päivälehdestä muodostui nopeasti nuorsuomalaisten tärkein lehti, jonka ympärille nuoret suomalaisuusmieliset poliitikot ja taiteilijat ryhmittyivät. Nuori lakimies ja tuleva tasavallan presidentti K. J. Ståhlberg kirjoitti lehteen valtiollisista kysymyksistä nimimerkillä K.J.S. ja nuori säveltäjä Oskar Merikanto toimi lehden musiikkikriitikkona. Kasimir Leinon pikkuveli Eino Leino liittyi toimitukseen 1899 kulttuurikriitikoksi ja pakinoitsijaksi. Toimituksen vakituisia vieraita olivat muun muassa päätoimittaja Eero Erkon runoilijaveli J. H. Erkko, Arvid Järnefeltin säveltäjäveli Armas Järnefelt ja taidemaalariveli Eero Järnefelt, kirjailija Minna Canth, taidemaalari Pekka Halonen ja säveltäjä Jean Sibelius.
Alexander Järnefelt Aleksanderin vanhemmat olivat kruununvouti Gustav Adolf Järnefelt ja Aurora Fredrika Molander. Aleksander Järnefelt vihittiin Pietarissa 22. joulukuuta 1857 vapaaherratar Elisabethin (o.s. Clodt von Jürgensburg) kanssa. Heidän lapsensa olivat Kasper, Arvid, Erik, Ellida, Ellen, Armas, Aino, Hilja ja Sigrid. Sisaruksista Armas oli säveltäjä, Arvid kirjailija, Eero kuvataiteilija ja Kasper kriitikko. Aino Järnefeltistä tuli säveltäjämestari Jean Sibeliuksen puoliso.
Eero Järnefelt Järnefeltin vanhemmat olivat kenraaliluutnantti, kuvernööri ja senaattori Alexander Järnefelt ja vapaaherratar Elisabeth (o.s. Clodt von Jürgensburg). Hänellä oli kahdeksan sisarusta: Kasper, Arvid, Ellida, Ellen, Armas, Aino, Hilja ja Sigrid. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Helsingin yksityisestä suomalaisesta alkeisopistosta 1881 Järnefelt opiskeli maalausta Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1874 ja 1878 sekä Pietarin taideakatemiassa 1883-1886 ja 1886–1888 Pariisissa Académie Julianissa. Hän teki opintomatkoja 1894–1895 Italiaan ja Krimille 1899. Järnefelt lauloi veljensä Arvidin tavoin Ylioppilaskunnan Laulajissa. Järnefelt sai vaimonsa Suomalaisen teatterin näyttelijä Saimi Swanin kanssa viisi lasta, joista Heikki tunnetaan tutkijana.
Tuusulanjärvi Tuusulanjärven varhaisia tutkijoita oli Suomen ensimmäinen limnologian professori Heikki Järnefelt, Tuusulanjärven taiteilijayhteisöön kuuluneen taiteilija Eero Järnefeltin poika, jonka väitöskirja vuodelta 1921 käsitteli Tuusulanjärveä.
Arvid Järnefelt Järnefelt avioitui Jyväskylässä Emilia Fredrika Parviaisen (1865–1937) kanssa vuonna 1884. Parviaisen vanhemmat olivat paikallinen varakas kauppias Mikko Parviainen ja Katarina Charlotta Pundani. Järnefeltit saivat viisi lasta: Eero (1888–1970), Liisa (1893–1978), Anna (1898–1899), Maija (1900–1986) ja Emmi (1902–1941).
Aurora-seura Eero Järnefelt teki vuonna 1916 Helsingin yliopiston päärakennuksen juhlasaliin Aurora-seuraa esittäneen seinämaalauksen. Se oli yksi Albert Edelfeltin ja Järnefeltin toteuttamista kolmesta maalauksesta, jotka esittivät yliopiston historiaan liittyneitä aiheita. Kaikki juhlasalin maalaukset tuhoutuivat helmikuun 1944 suurpommituksissa. Edelfeltin maalaus on myöhemmin entisöity, mutta Järnefeltin maalauksia ei.
Järvenpää Kun Sibelius ja taidemaalari Eero Järnefelt perheineen seurasivat Ahoja asettuen asumaan heidän naapurustoonsa, sai alkunsa ainutlaatuinen Tuusulanjärven taiteilijayhteisö, jonka elämään voi tutustua kesäisin alueen monissa museoissa. Järvenpään Taidemuseon kokoelmiin kuuluu Venny Soldan-Brofeldtin ja Eero Järnefeltin teoksia. Museo sijaitsee Järvenpään kirjastotalossa, kaupungintalon ja Järvenpää-talon vieressä. Taidemuseon keväällä 2009 avattu perusnäyttely "Taide kantaa" esittelee kyseisten taiteilijoiden elämäntyötä.
Jeesus ja langennut nainen Jeesus ja langennut nainen on Liedon kirkon alttaritaulu. Sen on maalannut taiteilija Eero Järnefelt vuonna 1908. Maalauksen lahjoitti seurakunnalle Littoisten verkatehtaan omistaja, tehtailija Louis Schnitt. Teos on yksi viidestä Eero Järnefeltin maalaamasta alttaritaulusta Suomen kirkoissa. Maalaus perustuu Johanneksen evankeliumin 8. lukuun. Teologian tohtori Ilkka Kantolan mukaan "maalaus kuvaa sitä, mihin uskonnolliselta pohjalta nouseva armottomuus voi johtaa". Taulu on maalattu Järvenpään Suvirannassa.
Jean Sibelius Suomessa Sibeliuksesta tuli osa vapaamuotoista, eri aloja edustavien taiteilijoiden nuorsuomalaishenkistä ryhmää, jonka muodostivat hänen lisäkseen Akseli Gallen-Kallela, Pekka Halonen, Eero Järnefelt ja Arvid Järnefelt, Eino Leino, Robert Kajanus, Juhani Aho sekä Eero Erkko. Useat ryhmän jäsenistä muodostivat sittemmin naapuriyhteisön Tuusulanjärven ympäristöön. Helsingissä Sibelius tutustui kuuluisaan italialais-saksalaiseen pianistiin ja säveltäjään Ferruccio Busoniin, josta tuli Sibeliuksen musiikin uskollisimpia puolestapuhujia.
Tuusula Myöhemmin tien vaikutuspiirissä asuivat ja tekivät työtä muun muassa Juhani Aho, Venny Soldan-Brofeldt, Jean Sibelius, Pekka Halonen, Eero Järnefelt ja J. H. Erkko. Nykyisin Ahola, Ainola ja Halosenniemi ovat museoita. Suvirantaa asutti Eero Järnefeltin jälkeen hänen tyttärensä taidemaalari Laura perheineen, ja paikka on edelleen suvun hallussa yksityiskotina. Myös Aleksis Kiven kuolinmökkiä vastapäätä tien toisella puolella sijaitseva Erkkola on nykyisin yksityiskoti.
Kesäyön kuu Kesäyön kuu on taiteilija Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1889. Kooltaan tämä työ on 62×79,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne sen lahjoitti Elma Järnefelt vuonna 1979.
Kesäyön kuu Eero Järnefelt maalasi "Kesäyön kuu" -teoksen Keuruulla ja maalauksen vanhat rakennukset ja vinot halkopinot ovatkin tyypillisen suomalaisia. Niiden kuvaustapa on modernia naturalismia. Se sai Järnefeltillä pontta Jules Bastien-Lepagelta, joka oli 1880- luvun naturalistisen maalaustavan johtohahmoja, yksinkertaisine kompositioineen vailla ulkolaista bravuuria kaihtavaa maalaustapaa. Järnefelt ihaili Bastien-Lepagen töitä, joita hän vielä 1910-luvun muistiinpanoissaankin muistelee.
Aino Sibelius Ainon vanhemmat olivat kenraali, maaherra Alexander Järnefelt ja vapaaherratar Elisabeth Järnefelt (o.s. Clodt von Jürgensburg). Aino oli perheen seitsemäs lapsi. Sisaruksista kuuluisia kulttuurihenkilöitä ovat kirjailija Arvid, kuvataiteilija Erik (Eero) ja säveltäjä Armas Järnefelt. Jean Sibelius ja Armas Järnefelt olivat opiskelijatovereita ja Armas esitteli Ainon ja Sibeliuksen toisilleen vuonna 1889. Samaan aikaan Juhani Aho oli hyvin ihastunut Ainoon ja kirjoitti tunteisiinsa pohjautuvan kirjan "Yksin". Aino ei kuitenkaan vastannut Ahon tunteisiin ja hänet ja Jean Sibelius vihittiin Maksamaalla 10. kesäkuuta 1892.
Eero Järnefelt Järnefelt rakennutti Tuusulanjärven rantaan arkkitehti Usko Nyströmin suunnitteleman Suviranta-nimisen taiteilijakodin, joka valmistui 1901. Hän asui perheineen Suvirannassa ympärivuotisesti vuoteen 1917 saakka, jolloin perhe muutti Helsinkiin. Tämän jälkeen he viettivät aikaa Suvirannassa vain kesäisin ja juhlapäivinä.
Peter Clodt von Jürgensburg Peter Clodt von Jürgensburg (tunnetaan myös nimellä Pjotr Karlovitš Klodt, , 8. kesäkuuta 1805 Pietari – 20. marraskuuta 1867 Rantamäki, Suomen suuriruhtinaskunta) oli keisari Nikolai I:n suosikkikuvanveistäjä. Hän kuului alun perin baltiansaksalaiseen vapaaherralliseen Clodt von Jürgensburg -aatelissukuun. Hänen veljentyttärensä oli Elisabeth Clodt von Jürgensburg, joka avioitui suomalaisen Alexander Järnefeltin kanssa, ja jonka lapsia olivat muiden muassa kirjailija Arvid Järnefelt ja taidemaalari Eero Järnefelt.
Eero Järnefelt (diplomaatti) Järnefelt oli asianhoitajana Moskovassa 1921 ja uudestaan 1921–1922, ulkoasiainministeriön kansliapäällikkö 1933–1934, sen jälkeen lähettiläs Washingtonissa 1934-1938, Kuubassa 1934–1938, Roomassa 1938 -1940 ja Ateenassa 1938–1940 ja Varsovassa 1945-1955 (vuodesta 1954 suurlähettiläs) .
Eero Järnefelt Järnefeltin 1800-luvun lopun taiteesta on nähtävissä samanaikaisen venäläisen, realistiseen ja iskevään kuvaukseen pyrkivän taiteen piirteitä. Hänen pääteoksekseen mainittu maalaus "Kaski", toiselta nimeltään "Raatajat rahanalaiset", on harvoja tuona aikana Suomessa tehtyjä maalauksia, joissa maaseutuväestön ankeaa elämää kuvattiin ihannoimatta.
Olli Paloheimo Paloheimo oli naimisissa vuodesta 1919 alkaen taidemaalari Eero Järnefeltin tyttären "Leena Brigitta Järnefeltin" (1897–1991) kanssa. Heillä oli kaksi poikaa ja yksi tytär. Pojista varatuomari Arvi Paloheimo (s. 1921) jatkoi H. G. Paloheimo Oy:n johdossa isänsä jälkeen.
Eero Järnefelt 1890-luvulla Järnefelt vietti useita kesiä Lapinlahden Väisälänmäellä Rannan-Puurulan talossa ja maalasi siellä teoksensa "Isäntä ja rengit" sekä viimeisteli "Kaski"-nimisen maalauksensa. Pohjois-Karjalan Kolilla Järnefelt kävi ensimmäisen kerran taiteilija Venny Soldan-Brofeldtin ja kirjailija Juhani Ahon kanssa 1892 ja palasi sinne myöhemmin useita kertoja, viimeisen kerran 1936. Järnefelt maalasi Kolin maisemista useita teoksia, esimerkiksi maalauksen "Syysmaisema Pielisjärveltä" vuonna 1899. Taiteilija vieraili myös Tornionjokivarressa Turtolan kylässä pari kertaa. Marraskuussa 1933 hän oli Turtolassa paossa 70-vuotis syntymäpäiviään. Toisen kerran käynti tapahtui
syksyllä 1935. Tiedon mukaan Järnefelt maalasi paikallisista ihmisistä ainakin kaksi muotokuvaa, mutta näiden säilymisestä ei ole tietoa. Hän asui Anundin kievarissa näillä käynneillään.
Jean Sibelius Sibelius solmi erityisen tiiviit siteet Järnefeltin perheeseen. Hän avioitui Eero ja Arvid Järnefeltin sisaren Ainon kanssa Tottesundin kartanossa Maksamaalla 10. kesäkuuta 1892. He saivat kuusi tytärtä: Eva, Ruth, Kirsti-Maria (kuoli 1-vuotiaana lavantautiin), Katarina, Margareta ja Heidi.
Seija Paasonen Keväällä 2018 julkaistiin Paasosen kirja "Taiteilijoiden taivaat". Siinä Paasonen analysoi meteorologin näkökulmasta 1 863 maalausta jotka edustavat eri kulttuureja, tyylisuuntia ja aikakausia. Eräs hänen suosikkimaalauksistaan on Eero Järnefeltin "Syysmaisema Pielisjärveltä", joka sisältää moninaisia säätieteellisiä tapahtumia. Luku 1863 on niin ikään Järnefeltin synnyinvuosi.
Järvenpään taidemuseo Taidemuseon pysyvässä kokoelmassa on esillä erityisesti Venny Soldan-Brofeldtin ja Eero Järnefeltin teoksia. Lisäksi on vaihtuvia teemanäyttelyitä ja oheisohjelmaa, kuten taiteilijatapaamisia, työpajoja ja yleisöluentoja. Taidemuseolla on valokuva-arkisto ja museokauppa. Taidemuseo sai alkunsa, kun taiteilija Soldan-Brofeldtin pojantytär Kaarina Aho lahjoitti vuonna 1990 suuren määrän isoäitinsä teoksia kokoelmien pohjaksi. Kokoelmassa on Soldan-Brofeldtin kotiin liittyviä maalauksia, merimaisemia Tvärminnestä sekä piirustuksia. Myös Eero Järnefeltin tyttärentytär Elisa Paloheimo lahjoitti vuonna 1997 kokoelmaan isoisänsä teoksia, kuten Suvirantaa ja Kolia kuvaavia öljymaalauksia, pastelleja, guasseja ja grafiikkaa.
Nainen kedolla Elokuvan nimi on viittaus Eero Järnefeltin maalaukseen "Saimi kedolla".
Mihail Clodt von Jürgensburg Mihail Clodt syntyi vapaaherralliseen Clodt von Jürgensburgin perheeseen. Hänen isänsä Konstantin Clodt oli Venäjän ensimmäinen puukaivertaja ja hänen setänsä Peter Clodt von Jürgensburg oli kuuluisa venäläinen kuvanveistäjä. Mihail Clodt von Jürgensburgin sisko oli Suomeen asettunut kulttuurivaikuttaja Elisabeth Järnefelt, ja hän oli näin muun muassa taidemaalari Eero Järnefeltin eno.
Maurice Maeterlinck Maurice Maeterlinck vaikutti moniin suomalaistaiteilijoihin; ainoa F. E. Sillanpään suomentama teos on Maeterlinckin "Köyhäin aarteet", jonka hän käänsi alkukielestä keskellä sisällissotaa. Sillanpää ei nähnyt Maeterlinckin näytelmää, mutta hän kuuli kirjailijasta viimeistään Tuusulassa vieraillessaan opiskeluvuosinaan Eero Järnefeltin perheessä. Maeterlinck vaikutti myös Arvid Järnefeltin näytelmiin "Kuolema" (1903) ja "Hiljaisuudessa" (1913).
Pekka Halonen Halonen oli ystävystynyt Eero Järnefeltin, joka oli häntä pari vuotta vanhempi ja Akseli Gallénin ja Emil Wikströmin kanssa.
Lydia Metsämaa Hän oli myös Eero Järnefeltin, Martta Wendelinin, Ester Heleniuksen ja Viivi von Schrowe-Kallion mallina.
Helsingin yliopiston päärakennus Yliopiston rehtori Thiodolf Rein ehdotti vuonna 1890 konsistorille, että yliopiston 250-vuotisjuhlien kunniaksi juhlasaliin tilattaisiin seinämaalauksia. Professori N. A. Gyldén oli tuonut esille vastaavan ehdotuksen jo vuonna 1863. Hän ehdotti silloin tehtävän antamista taiteilija R. W. Ekmanille. Vuonna 1890 julistettiin seinämaalauksista kilpailu. Siihen ottivat osaa muun muassa Eero Järnefelt, Akseli Gallén ja Albert Edelfelt. Edelfeltin maalaus hyväksyttiin päätyöksi. Kaikkien maalausten oli tarkoitus esittää yliopiston historian merkittäviä tapahtumia. Edelfeltin maalaus "Turun akatemian vihkiäiset" valmistui vasta 1904–1905. Edelfeltin kuoltua ja Gallénin luovuttua Eero Järnefelt maalasi sivuseinille kaksi muuta seinämaalausta, joista "Aurora-seura" valmistui vuonna 1916 ja "Flora-juhla Kumpulan kentällä" vuonna 1920. Hankkeen toteutuminen kokonaisuudessaan kesti melkein 30 vuotta. Kaikki juhlasalin maalaukset tuhoutuivat helmikuun 1944 suurpommituksissa. Edelfeltin maalaus oli seinäfresko, mutta Järnefeltin maalaukset oli tehty kankaalle ja ainoastaan kiinnitetty seiniin, joten ne olisi voitu pelastaa tuholta siirtämällä ne ennalta turvallisempaan paikkaan.
Eero Järnefelt Hän osallistui 1889 Pietarissa järjestettyyn venäläisten ja suomalaisten taiteilijain näyttelyyn sekä Mir iskusstvan järjestämään kansainväliseen näyttelyyn Pietarissa 1899.
Lehmisavu (maalaus) Lehmisavu on Eero Järnefeltin öljymaalaus vuodelta 1891. Se esittää sääskiä karkottavan lehmisavun ympärille kerääntyneitä lehmiä suomalaisessa maalaismaisemassa.
Syysmaisema Pielisjärveltä Ennen tätä panoraamamaalausta Eero Järnefelt teki myös muita maalauksia Kolista. Hän oli käynyt siellä kaksi kertaa: vuonna 1892 ja vuonna 1895. Noilla käynneillään Järnefelt teki Kolilla luonnoksia ja otti valokuvia. Näiden luonnosten ja valokuvien pohjalta taiteilija teki vuonna 1899 tämän panoraamamaalauksen, josta tuli yksi Suomen taiteen kultakauden avainteoksista. Ajankohtaan liittyi Suomen kokema venäläistämispolitiikka ja suomalaisten vastareaktiot niihin. Kolin maisemiin yhdistettiin tästä lähtien voimakkaasti isänmaallisuus.
Pyykkiranta Pyykkiranta on Eero Järnefeltin maalaama, vuonna 1889 valmistunut Suomen taiteen kultakauden öljymaalaus. Se on maalattu Kolhon kylässä nykyisessä Mänttä-Vilppulassa.
Sarvikallio Osa kalliosta on luonnonsuojelualuetta. Aivan reuna-alueet on rauhoitettu kokonaan ja niille on pääsy kielletty myös turvallisuussyistä. Kasvillisuus kallioalueella on tyypillistä kitukasvuista kalliomännikköä, mutta alueella on myös kielorikasta lehtometsää ja jylhää synkkää kuusikkoa. Alueelta löytyy myös kelopuita, jotka houkuttelevat kolopesijälintuja. Keski-Uudenmaan lintuyhdistyksellä APUS ry:llä on alueella ruokintapaikka.
Monet kultakauden taiteilijat, kuten Tuusulan rantatiellä asuneet Pekka Halonen, Venny Soldan-Brofelt ja Eero Järnefelt ovat ikuistaneet kallion maalauksissaan. Järnefelt kutsui toisinaan Sarvikalliota ”Pikku-Koliksi", koska se toi hänelle mieleen Kolin vaaran jylhät maisemat Pohjois-Karjalassa Pielisjärven rannalla. Järnefeltin kuuluisia maalauksia kallioilta ovat esimerkiksi Perhe Retkellä ja Maisema Sarvikalliolta.
Kaislikkoranta Kaislikkoranta on suomalaisen taiteilijan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1905. Kooltaan tämä maalaus on 95,5×75,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Pyykkiranta Maalauksessa on kaksi naista, jotka pesevät pyykkiä joen rannalla. Joen takaisella rannalla on taloryhmä. Pyykinpesijä on Anna-Liisa Ala-Kolho. Leskeksi jääneellä Ala-Kolholla oli kolme lasta elätettävänään. Pauliina Laitinen-Laihon mukaan pesijätär oli Järnefeltien palvelijatar Aurora, ja Kolhon talon piika Anna-Liisa keittää padassa vettä. Teoksesta on vähitellen tullut eräs Eero Järnefeltin tärkeimpiä maalauksia. "Pyykkiranta" on ollut esillä useissa näyttelyissä sekä mainittu monissa julkaisuissa.
Frans Emil Sillanpää Sillanpää aloitti opinnot Helsingin yliopistossa syksyllä 1908 Henrik Liljeroosin sekä tilanomistajien Jalmari Raipalan ja J. A. Sotavallan tuella. Hän aloitti filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla tarkoituksenaan opiskella lääkäriksi. Lääketieteilijöiden oli kuitenkin suoritettava ensin medikofiilitutkinto, jota varten Sillanpääkin osallistui muun muassa fysiikan ja botaniikan luennoille. Opiskelutoverinsa Heikki Järnefeltin kautta Sillanpää tutustui Järnefeltin perheeseen ja tämän isään taidemaalari Eero Järnefeltiin. Sillanpää viettikin opiskeluvuosinaan paljon aikaa Järnefeltien kodissa Suvirannassa Tuusulassa ja tutustui moniin aikakauden merkkihenkilöihin, kuten Jean Sibeliukseen, Pekka Haloseen ja Juhani Ahoon. Näinä vuosina alkoi tosin myös Sillanpään runsas alkoholin käyttö, joka aiheutti myöhemmin hänelle paljon ongelmia. Terveydellisistä syistä johtuen Sillanpään opinnot eivät sujuneet ja hän joutui palamaan kotiinsa Hämeenkyröön joulukuussa 1913. Sillanpään vanhemmat asuivat silloin pienessä mökissä Heinijärven Töllinmäellä ja sinne myös Sillanpää asettui.
Alfred Norrmén Kuten muistakin entisistä valtuuston puheenjohtajista, Helsingin kaupunki on maalauttanut Norrménista muotokuvan, joka on esillä Helsingin kaupungintalossa. Sen on maalannut vuonna 1919 Eero Järnefelt.
Liedon kirkko Kirkkoon on lisätty tyyliltään uusgotiikkaa edustava punatiilinen kuori vuonna 1902. Alttaritaulun "Jeesus ja langennut nainen" on maalannut Eero Järnefelt vuonna 1908.
Johan Kortman Kortman osallistui Münchenistä palattuaan Kalevalan kuvituskilpailuun, jossa muita osanottajia olivat Akseli Gallen-Kallela, joka voitti kilpailun, S. A. Keinänen, Louis Sparre sekä Eero Järnefelt.
Ferdinand von Wright Nuoremmista taiteilijoista von Wrightiä arvostivat erityisesti Hjalmar Munsterhjelm, Arvid Liljelund ja Eero Järnefelt. Hänen avustajansa ja oppilaansa Matti Karppanen jatkoi hänen perinnettään lintumaalauksen osalta.
Olli Paloheimo Paloheimon vanhemmat olivat vuorineuvos ja filosofian tohtori Karl Alfred Paloheimo ja "Gertrud Helena Hernberg". Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 taidemaalari Eero Järnefeltin tyttären Leena Birgitta Järnefeltin kanssa. Paloheimo kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1912 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljelys-taloudellisella osastolla vuosina 1912–1915 ja 1920–1921 ja suoritti metsänhoitotutkinnon vuonna 1921. Hän teki myös opintomatkan Englantiin ja Ranskaan 15. lokakuuta – 29. marraskuuta 1919.
Eino Kaila Kailan omaksui esteettiset käsityksensä Suomen kansallisromanttisen taiteen klassikoilta Juhani Aholta, Pekka Haloselta, Eero Järnefeltiltä, F. E. Sillanpäältä, Eino Leinolta ja Jean Sibeliukselta, joiden kanssa hän ystävystyi.
Keuruun ryijy Ryijy esiintyy useissa tunnetuissa maalauksissa, kuten "Äiti sairaan lapsensa vuoteen ääressä", "Démasquée", "Nainen kukkoryijyllä", "Pekka Halonen soittaa kannelta", "Eero Järnefelt maalaamassa" sekä "Äiti ja lapsi".
Raatajat rahanalaiset Raatajat rahanalaiset eli Kaski on kaskenpolttoa kuvaava Eero Järnefeltin ulkoilmamaalaus vuodelta 1893. Se ostettiin jo valmistumisvuonnaan Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin eli se kuuluu nykyään Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Vesileinikki ja rantakivet Vesileinikki ja rantakivet on Eero Järnefeltin (1863–1937) öljyvärimaalaus kankaalle, 38×28 cm, vuodelta 1895. Maalaus on taiteilijan toinen teos tästä aiheesta. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Petri Ala-Maunus Ala-Maunus jatkoi opintojaan Kuvataideakatemiassa ja valmistui vuonna 2011 maisteriksi. Ala-Maunus siirtyi 2010-luvulla maalaamaan jylhiä maisemia, joissa ei ole jälkeäkään ihmisestä. Tarkasti tehdyt teokset ovat 1800-luvulla Düsseldorfin taideakatemiassa syntyneen romanttisen maisemataiteen perintöä. Ala-Maunus on itse korostanut teosten yhteyttä Hudsonjoen koulukuntaan. Ala-Maunuksen teos "Vaara-Suomi" pääsi vuonna 2017 Ateneumin taidemuseoon Eero Järnefeltin "Kasken" paikalle, kun tämä oli vuonna 2017 Suomen-kiertueella. "Vaara-Suomeen" Ala-Maunus siirsi Järnefeltin maiseman vuoteen 2893.
Ranskalainen viinitupa Ranskalainen viinitupa tai Ranskalainen viinikapakka on 25-vuotiaan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle, 61×74 cm, vuodelta 1888. Työ kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1919.
Suomi–Finnland Lehti perustettiin Suomen senaatin päätöksellä huhtikuussa 1918. Hankkeen takana olivat ilmeisesti Eero Erkko, K. A. Paloheimo ja Eero Järnefelt. Tarkoituksena oli levittää uutisia ja kirjoituksia Suomesta ulkomaille ja ulkomailta Suomeen. Ensisijaisena kohdeyleisönä olivat sisällissodan aikana Suomeen tulleet saksalaiset joukot, jotka vuoden lopussa poistuivat maasta. Päätoimittajina työskentelivät Uno Lorentz Lindelöf ja Karl Adolf Rafael Hakkarainen. Avustajakunta koostui lähinnä saksalaismielisestä akateemisesta eliitistä.
Kangasalan matkailun historia Muita Kangasalan-kuvaajia olivat Werner Holmberg, Einar Ilmoni, Eero Järnefelt, Hjalmar Munsterhjelm, Sigurd Wettenhovi-Aspa ja Magnus von Wright, joka teki 1860-luvulla kuusi Kangasala-aiheista taulua.
Taulumäen kirkko Kirkon alttaritauluna on edellisen kirkon palosta pelastettu taidemaalari Eero Järnefeltin maalaama alttaritaulu "Kristus käy veden päällä (1892–1893)" ja sen alapuolella taidemaalari Jonas Heiskan maalaus "Kristus ja lampaita" vuodelta 1929.
Oskari Paatela Paatela kirjoitti ylioppilaaksi 1907 ja aloitti opinnot Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä osastossa. Samaan aikaan hän oli myös yliopiston piirustuslaitoksella Eero Järnefeltin oppilaana. Kiinnostus kuvataiteisiin syrjäytti opiskelun yliopistossa ja Paatela opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1908–1910. Vuonna 1910 hän matkusti taidemaalari Eero Snellmanin kanssa Pariisiin, jossa haki oppia Académie Colarossista ja Académie de la Grande Chaumièresta. Paatela palasi 1913 Pariisiin ja opiskeli Académie Libressä.
Ester Sihtola (maalaus) Ester Sihtola on taiteilija Eero Järnefeltin pastellityö paperille vuodelta 1934. Työ on kiinnitetty kankaalle ja kooltaan se on 65×48,5 cm. Ester Sihtola -työ kuuluu Ateneumin taidemuseon Ester ja Jalo Sihtolan lahjoituskokoelmaan.
Naturalismi (taide) Naturalistisiksi voidaan tulkita sellaisia Suomen taiteen historian keskeisiä teoksia, kuten Albert Edelfeltin "Lapsen ruumissaatto" (1879), Akseli Gallen-Kallelan "Poika ja varis" (1884) ja Eero Järnefeltin "Raatajat rahanalaiset (Kaski)" (1893).
Antti Halonen (kuvataiteilija) Halonen opiskeli kuvataidetta aluksi vanhemman veljensä Pekka Halosen johdolla, ja sittemmin hän oli Akseli Gallen-Kallelan ja Eero Järnefeltin oppilaana. Hän kävi myös 1888 "Mäkisen Käsityöammattikoulun" Sortavalassa ja 1897 Pohjois-Savon kansanopiston Maaningalla.
Ranskalainen viinitupa "Ranskalainen viinitupa" syntyi Eero Järnefeltin ensimmäisellä Pariisin matkalla. Hän opiskeli ja työskenteli siellä vuosina 1886-1888. Hän oli opiskellut aikaisemmin Pietarin taideakatemiassa ja pietarilaisvaikutteiden katsotaankin näkyvän tässä iinaturalistisessa maalauksessa. Varsinkin maalauksen etualalla näkyvästä vanhasta miehestä pystyy ehkä enemmän havaitsemaan slaavilaista melankoliaa kuin ranskalaista naturalistis-positivistista tarkkailijaa. Ranskalaista naturalismia maalaus kuvaa aiheen puolesta muutoin hyvin: se kuvaa omaa aikaansa ja varsinkin sen arkipäivää. Järnefeltin kyky maalata paikan materiaalit totuudenmukaisesti liittää myös hänet tähän ketjuun, koska "totuudellisuus" oli heidän tärkeä vaatimuksensa. Maalauksen toinen mies on todennäköisesti Akseli Gallen-Kallela.
Mikkelin taidemuseo Mikkelin kuvitustriennale esittelee kirjankuvituksia kolmen vuoden välein. Alueen taiteilijat pitävät museon tiloissa yksityisnäyttelyitä. Siellä on myös kiertäviä näyttelyitä, kuten vuonna 2007 Eero Järnefeltin ja Venny Soldan-Brofeldtin teoksia Järvenpään kaupungin kokoelmista.
Aline Grönberg Aline Grönberg harrasti teatteria, matkoja ja taidetta. Aline Grönbergillä oli myös huomattava taidekokoelma suomalaista taidetta: Ekman, Akseli Gallen-Kallela, Eero Järnefelt, Muukka ja monta muuta tunnettua nimeä. Lisäksi sosiaalisia kontakteja hän piti yllä lukuisissa yhdistyksissä.
Martta Wendelin Martta Wendelin pääsi ylioppilaaksi vuonna 1910 Kotkan suomalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopiston piirustussalissa Eero Järnefeltin johdolla vuoteen 1916. Hän sai ohjausta myös Akseli Gallen-Kallelalta ja teki opintomatkan Saksan ja Sveitsin kautta Italiaan.
Tuusulanjärven taiteilijayhteisö Tuusulanjärven taiteilijayhteisö oli kansallisromantiikan aikakaudella 1900-luvun alkuvuosina Tuusulanjärven ympäristöön syntynyt suomalaistaiteilijoiden yhteisö, jonka ydinryhmän muodostivat kirjailija Juhani Aho, runoilija J. H. Erkko, taidemaalarit Pekka Halonen, Eero Järnefelt ja Venny Soldan-Brofeldt sekä säveltäjä Jean Sibelius.
Matti Warén Warén opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa, Ateneumissa 1909–1912 ja samaan aikaan Helsingin yliopiston piirustussalissa, missä Eero Järnefelt oli opettajana. Hän piirsi myös Académie de la Grande Chaumièressä ja Académie Colarossissa Pariisin matkalla 1914, jonka teki yhdessä opiskelutoverinsa Rudolf Koivun kanssa.
Ilmari Aalto Useimmat Aallon maisemamaalausten näkymistä ovat Töölöstä ja Suursaaresta. Aallon maisemamaalausta on nähtävissä myös Ravintola Elielissä Helsingin rautatieasemalla. Takaseinän maiseman suunnittelussa Eero Järnefelt ja A.W. Finch olivat eniten mukana, mutta kolmesta taiteilijasta vain Ilmari Aalto uskalsi kiivetä korkeille tikkaille toteuttamaan maalausta.
Ahola (Järvenpää) Ahola oli alkujaan yksikerroksinen, mutta siihen lisättiin myöhemmin, 1920-luvulla, toinen kerros. Ahola remontoitiin 1990-luvulla, ja rakennuksen alakerrassa on esitteillä Ahon ja Soldan-Brofeldtin elämäntyöstä kertova näyttely. Aholan lähiympäristössä sijaitsevat myös myöhemmin rakennetut Jean Sibeliuksen Ainola sekä Eero Järnefeltin Suviranta.
Katri Vala Katri Valan vuonna 1971 paljastettu muistokivi sijaitsee Mäen tilan pihapiirissä Muonion keskustassa, Lahenrannantiellä.
Lapin sodassa palaneen Mäen talon, Katri Valan synnyinkodin, on taiteilija Eero Järnefelt ikuistanut vuonna 1929 Ateneumin taidemuseon kokoelmiin kuuluvaan akvarelliinsa "Rakennuksia rannalla".
Raahen kirkko Taiteilijaprofessori Eero Järnefelt maalasi alttaritaulun "Jeesuksen kanssa myrskyssä" vuonna 1926. Hän itse oli antanut taulun nimeksi "Heräävä toivo". Maalaustyö on tehty Pariisissa, mutta luonnosteltu Helsingissä, jossa maalauksen henkilöiden malleina toimivat Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen opiskelijat. Kooltaan taulu on 5,40 metriä korkea ja 3,70 metriä leveä.
Gösta Enckell Taideopintoja Gösta Enckell harjoitti Helsingin yliopiston piirustussalissa 1884–1887, yksityisesti Hjalmar Munsterhjelmin ja Eero Järnefeltin johdolla ja Pariisissa Académie Colarossissa 1922. Enckell osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1925 ja 1928. Hän toimi anatomian opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1880–1894.
Kolhon rautatieasema Kolhon rautatieasemaa on käytetty kirjailija Juhani Ahon romaanin "Rautatie" kuvituksena. Teoksen kuvittaja taidemaalari Eero Järnefelt vietti silloin aikaansa Kolhossa ja käytti töissään mallina paikallisia aiheita. Teoksen tapahtumat sijoittuvat Lapinlahden rautatieasemalle, jota ei silloin vielä ollut olemassa, koska rataakaan ei kulkenut Lapinlahdelle asti.
Suomen taide Kultakauden maalareista kansankuvauksen parissa maalasivat Juho Rissanen ja Eero Järnefelt. Jugendhenkisempää ja koristeellisempaa maalausta edusti Pekka Halonen. Myös moni naistaiteilija oli esillä, kuten maalarit Maria Wiik, Helene Schjerfbeck ja Ellen Thesleff. Schjerfbeckin kuulas tyyli on saanut paljon arvostusta myöhemmässä vaiheessa.
Monarkia Suomessa Vaikka kiista hallitusmuodosta päättyi tasavaltalaisten voittoon, nuoren tasavallan merkkihenkilöistä moni kannatti monarkiaa. Heihin kuuluivat muun muassa Akseli Gallen-Kallela, Eero Järnefelt, Robert Kajanus, Juho Kusti Paasikivi, Eliel Saarinen, Jean Sibelius ja Maila Talvio. Volter Kilven mukaan ”kansamme verissä on välitön monarkinen vaisto”.
Hiekan taidemuseo Kuvataidekokoelman pääosan muodostaa suomalainen taide, jota on 1850-luvulta nykyaikaan asti. Mukana on teoksia muun muassa Ferdinand von Wrightiltä, Hjalmar Munsterhjelmilta, Akseli Gallen-Kallelalta, Eero Järnefeltiltä, Pekka Haloselta, Hugo Simbergiltä ja Magnus Enckelliltä. Paikallisista taiteilijoista ovat edustettuina esimerkiksi Gabriel Engberg, Kaarlo Vuori ja Lennu Juvela.
Emil Wikström Axel Gallénin houkuttelemana Wikström lähti vuonna 1885 Pariisiin, jossa opiskeli Académie Julianissa. Pariisissa opiskellessaan Wikström ystävystyi useiden aikalaistaiteilijoiden kanssa. Hänen tuttavapiiriinsä kuuluivat Gallénin lisäksi muiden muassa Pekka Halonen ja Eero Järnefelt. Wikström opiskeli vielä Wienissä vuosina 1887–1888 ja uudelleen Pariisissa 1888–1892.
Art deco Maalaustaiteessa on alettu tarkastelemaan esimerkiksi Juho Rissasen ja Eero Järnefeltin tuotantoa, joka näyttäytyy uudessa valossa Maurice Denis´n maalausten rinnalla. Kuvanveistossa tunnetaan Wäinö Aaltosen klassismi 1900-luvun alusta, mutta sitä on tarkasteltu harvemmin osana kansainvälisiä virtauksia. Suomalaisen maalaustaiteen art deco -maalareita olivat Nikolai Kaario ja Eva Gyldén.
Uusi Kuvalehti (1890–1903) Nuorsuomalaisten kirjalliseksi kuvalehdeksi perustetun "Uuden Kuvalehden" taustalla olivat Pekka ja Kaarlo Brofeldt, Kasper Järnefelt, A. B. Mäkelä ja Juhani Aho. Sen avustajina toimivat muun muassa Minna Canth, J. H. Erkko, Eero Järnefelt, Kauppis-Heikki, Santeri Alkio, Santeri Ingman (Ivalo), Larin-Kyösti, Samuli Paulaharju ja Eino Leino. Lehti pyrki edistämään varsinkin suomalaista kaunokirjallisuutta ja siinä julkaistiin ensimmäisenä esimerkiksi monet Juhani Ahon "lastuista". Artikkeliosastossa pääsivät esille kirjoittajien vapaamieliset aatteet, mutta poliittisesti "Uusi Kuvalehti" oli varovainen. Sitä on luonnehdittu myös Suomen ensimmäiseksi todelliseksi kulttuurikuvalehdeksi, joka julkaisi runsaasti kuvia suomalaisten taiteilijoiden teoksista. Kuvien osuus lehden sisällöstä kasvoi jatkuvasti ja oli jo 1890-luvun puolivälissä lähes puolet.
K. A. Paloheimo Paloheimon vanhemmat olivat kirkkoherra "Henrik Erland Brander" ja "Lovisa Wilhelmina Fredriksson". Hänen veljiään olivat H. G. ja Paavo Paloheimo. Hän valmistui ylioppilaaksi 1880, filosofian kandidaatiksi fysiikka pääaineena 1883 ja filosofian tohtoriksi (lisensiaatiksi) 1891. Paloheimon puoliso oli Gerdrud Helena Hernberg (1863–1923). Paloheimot asuivat pitkään Kallio-Kuninkalan tilalla Järvenpäässä. Heillä oli viisi poikaa, joista kolme avoitui perheen naapuristossa sijaitsevien Tuusulanjärven taiteilijakotien tyttärien kanssa. Vanhin poika Arvi Paloheimo avioitui Jean Sibeliuksen tyttären Eva Sibeliuksen kanssa, Paavo Paloheimo taiteilija Pekka Halosen tyttären Annikki (Anni) Halosen kanssa ja Olli Paloheimo Eero Järnefeltin tyttären Leena Järnefeltin kanssa. Olli Paloheimo johti H. G. Paloheimo Oy:ta 40 vuotta 1926–1966.
Origenes Palattuaan Ateenasta hän onnistui käännyttämään Bostran piispan Berylloksen oikeaoppiseen uskoon. Samaan aikaan (noin vuonna 240) kuitenkin hyökättiin myös hänen omaa oppiaan vastaan. Hän joutui puolustamaan itseään kirjoittamalla muun muassa paavi Fabianukselle ja useille piispoille. Häneen kohdistuneiden hyökkäysten syytä tai aihetta ei tiedetä, mutta ne ovat saattaneet liittyä novatianismiin. Berylloksen kääntymisen jälkeen Origeneen apua kuitenkin pyydettiin yhä useammin myös harhaoppien torjumiseksi. Esimerkiksi kun Arabiassa alkoi levitä oppi, jonka mukaan sielu kuoli ja hajosi ruumiin mukana, tullakseen palautetuksi elämään vasta ruumiiden ylösnousemuksessa, Origeneeseen vedottiin asian vuoksi. Hän teki matkan Arabiaan ja saarnasi korjatakseen erheellisen opin.
Origenes Origeneen kommentaarit pyrkivät keskittymään kirjoitusten syvempää, salattuun ja henkiseen merkitykseen historiallisesti merkityksettömien tapahtumien sijasta. Hän otti kuitenkin laajalti huomioon kaiken filologisen, maantieteellisen, historiallisen ja muinaisesineitä koskevan tiedon, jota hänellä oli käytettävissään.
Origenes Kommentaareista on säilynyt kuitenkin ainoastaan katkelmia. "Filokalian" sitaatit sisältävät katkelmia Ensimmäisen Mooseksen kirjan, Psalmien, Hesekielin, Hoosean ja Johanneksen evankeliumin kommentaareista. Roomalaiskirjeen kommentaari on säilynyt ainoastaan Rufinuksen lyhennettynä versiona.
Claudia Procula Apokryfinen Nikodeemuksen evankeliumi kertoo tapahtumista eritellymmin. Kirkkoisä Origenes esitti, että Claudia Proculasta olisi tullut kristitty ja uni olisi ollut Jumalan lähettämä. Kilpailevat lähteet väittävät unen tulleen Saatanalta, joka yritti estää Jeesuksen ristiinnaulitsemisen.
Pietari (apostoli) Kirkkohistorioitsija Eusebiuksen kirjoitusten mukaan Pietari oli Antiokian kaupungin ensimmäinen piispa. Samoin Origenes ja Paavali kertovat molemmat Pietarin oleskelleen Antiokiassa. Antiokiassa Pietarin kerrotaan tavanneen Paavalin, jonka kanssa hän joutui riitoihin kysymyksestä juutalais- ja pakanakristillisyydestä.
Origenes Tämä paljastaminen ilmenee Origeneen mukaan monella tavalla, joista Logos on vain yksi. Ilmestys oli ensimmäinen Jumalan luomisteoista (vertaa Sananl. 8:22), jotta se voisi toimia välittäjänä Jumalan ja maailman välillä. Välittäjää tarvittiin, koska Jumala ei muuttumattomana voinut olla lähteenä kaikelle luomiselle.
Ammonios Sakkas Ammonios Sakkas oli kotoisin Aleksandriasta. Hän oli alun perin kantaja, hänen lempinimensä "Sakkas" tulee sanasta "sakkoforos", "säkinkantaja". Hänen elämänsä yksityiskohdista ei tiedetä paljoakaan. Pitkien opiskelujen ja meditaatioiden jälkeen hän avasi filosofikoulun Aleksandriassa. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Herennios, Origenes, Kassios Longinos ja Plotinos.
Kirje heprealaisille Heprealaiskirjeen kirjoittajaa ei tunneta. Sitä pidettiin aiemmin apostoli Paavalin kirjoittamana. Kuitenkin jo varhain tiedostettiin, että kirjeen hyvin taidokas ja puhdas kreikka poikkeaa hyvin paljon Paavalin kirjeissä käytetystä kielestä. Tämän totesi Eusebiuksen mukaan muun muassa Klemens Aleksandrialainen, sekä Origenes.
Origenes Rufinus luettelee teoksessaan "De adulteratione librorum Origenis" joukon väärennettyjä teoksia, jotka on pantu Origeneen nimiin. Näiden lisäksi Origeneen nimiin on laitettu ainakin teokset "Dialogus de recta in Deum fide", Hippolytoksen "Filosofumena" ja Julianos Halikarnassoksen kommentaari Jobin kirjaan.
Origenes Origeneen merkittävin tekstikriittinen teos on "Heksapla" (”kuusinkertainen”), joka on vertaileva tutkimus eri kielisistä Vanhan testamentin käännöksistä. Se oli pitkään kokonaan kadoksissa, mutta sittemmin Milanosta löydettiin joitakin osia teoksesta. Myöhemmät kirjoittajat ja kirjoitukset tekevät usein viittauksia "Heksaplaan". "Tetrapla" (”nelinkertainen”) oli "Heksaplan" lyhennelmä.
Panarion Osan IV aiheena ovat enkratiitit, fryygialaiset (eli montanolaiset tai tascodrugialaiset), quintillianistit (eli pepuziaanit tai priscillianistit), kvartodesimaanit, lahko joka ei hyväksynyt Johanneksen evankeliumia ja hänen Ilmestystään, adamiitit, sampsaiaanit, Theodotos Byzantionlainen ja theodotianismi, melkisedekiitit, Bardesanes ja bardesaniitit, Noetos ja noetianismi, valesianismi, kataarit, apostolikit, sabellianistit, sekä Origenes ja origenesläisyys.
Origenes Eusebiuksella oli yli sata Origeneen kirjettä käsittävä kokoelma. Myös Hieronymuksen esittämä lista antaa ymmärtää, että niitä on ollut useita kirjoja. Katkelmia lukuun ottamatta niistä on säilynyt ainoastaan lyhyt kirje Gregorios Thaumaturgokselle ja kirje Sextus Julius Africanukselle. Jälkimmäinen puolusti Danielin kirjaan kreikankielellä tehtyjen lisäysten autenttisuutta.
Origenes Seuraavan lähes kahdenkymmenen vuoden aikana hän saarnasi säännöllisesti keskiviikkoisin ja perjantaisin, ja myöhemmin päivittäin. Hän oli myös valtavan tuottelias kirjallisesti. Tämän työn keskeyttivät ainoastaan silloin tällöin tehdyt matkat. Hän kävi muun muassa Ateenassa. Matka kesti tarpeeksi kauan, jotta hän saattoi suorittaa sinä aikana erilaisia tutkimuksia.
Origenes Origeneen systemaattisen, käytännöllisen ja apologeettisen teologian töistä tulee ensin mainita hänen teoksensa "Ensimmäisistä prinsiipeistä", jonka hän todennäköisesti kirjoitti edistyneemmille oppilailleen joskus vuosien 212 ja 215 välillä. Siitä on säilynyt ainoastaan Tyrannius Rufinuksen vapaa käännös, katkelmia kolmannesta ja neljännestä kirjasta teoksessa "Filokalia", sekä sitaatteja Justinianuksen kirjeessä Mennakselle.
Origenes Origeneen näkemys Jumalasta oli puhtaasti abstrakti — Jumala on täydellinen ykseys, näkymätön ja ruumiiton, ylivertainen kaikkeen materiaaliseen verrattuna, ja siksi ajatukset ylittävä ja käsittämätön. Hän on myös muuttumaton sekä ajan ja paikan ylittävä. Hänen voimaansa rajoittavat kuitenkin hänen hyvyytensä, oikeudenmukaisuutensa ja viisautensa — ja vaikka hän onkin vapaa kaikista pakoista, hänen hyvyytensä ja kaikkivaltiutensa vaativat häntä paljastamaan itsensä luomakunnalle.
Aegyptus Suurimpia muutoksia Egyptissä roomalaiskaudella oli kristinuskon saapuminen maahan 100-luvulla. Ajoittaisista vainoista huolimatta kristinusko levisi aluksi Aleksandrian juutalaisten keskuudesta kreikkalaisille ja heidän kauttaan egyptiläisille. Vuoden 200 tienoilla Aleksandriasta oli tullut yksi kristinuskon tärkeimmistä paikoista ja teologian keskus; tärkeitä hahmoja tässä olivat mm. Origenes, Klemens Aleksandrialainen sekä Athanasios Suuri.
Apokatastasis Kirkkoisistä apokatastaasioppia edusti Origenes. Hän opetti, että kaikkien rationaalisten luontokappaleiden sielut tulevat ajan mittaan täydellisesti puhdistumaan synnistä ja palautuvat alkuperäiseen yhteyteensä Jumalan kanssa. Myös eräät muut idän kirkon teologit, kuten Gregorios Nyssalainen ja Euagrios Pontoslainen, ovat edustaneet opetusta yleisestä pelastuksesta. Samankaltainen toivo yleisestä pelastuksesta on löydettävissä muiltakin idän isiltä.
Antiikin Kreikan kirjallisuus Varhaisempiin kreikkalaisiin kirkkoisiin kuuluvat lisäksi muun muassa Irenaeus (Eirenaios), Klemens Aleksandrialainen ("Protreptikos", "Stromata"), Origenes ("Heksapla", "Kelsosta vastaan") ja Johannes Krysostomos. Myöhemmin muun muassa Athanasios Aleksandrialainen ja Gregorios Nazianzilainen kirjoittivat poleemisia teoksia kristinuskosta luopunutta keisari Julianus Apostataa (”Luopio”) ja pakanallisia uusplatonilaisia filosofeja vastaan.
Kreikkalainen ja roomalainen Egypti Suurimpia muutoksia Egyptissä roomalaiskaudella oli kristinuskon saapuminen maahan 100-luvulla. Ajoittaisista vainoista huolimatta kristinusko levisi aluksi Aleksandrian juutalaisten keskuudesta kreikkalaisille ja heidän kauttaan egyptiläisille. Vuoden 200 tienoilla Aleksandriasta oli tullut yksi kristinuskon tärkeimmistä paikoista ja teologian keskus; tärkeitä hahmoja tässä olivat mm. Origenes, Klemens Aleksandrialainen sekä Athanasios Suuri.
Jaakobin kirje Mikäli hän kirjoitti kirjeen, se on todennäköisesti kirjoitettu Jerusalemissa ennen Jaakobin marttyyrikuolemaa vuonna 62. Mikäli kirje on pseudepigrafinen, mikä tahansa aika vuosien 50 ja 200 väliltä on mahdollinen. Origenes oli ensimmäinen, joka varmuudella lainasi kirjettä. Mikäli Eusebiukseen on uskomista, mahdollisesti myös Klemens Aleksandrialainen lainasi sitä jo hieman aiemmin teoksessa, joka on sittemmin kadonnut.
Origenes Hän ei kuitenkaan välittänyt liiemmin kirkon organisaatiosta, vaikka puhuikin silloin tällöin kirkon viranhaltijoista sen tukipilareina sekä heidän raskaista tehtävistään ja velvollisuuksistaan. Hänelle paljon tärkeämpää oli Platonilta lainattu ajatus siitä, kuinka ihmiset on jaettu kahteen osaan, niihin, jotka kykenevät näkemään vain aisteilla, ja niihin, jotka kykenevät ymmärtämään kirjoitusten salatun merkityksen ja erilaiset mysteerit. Kirkon organisaatiota tarvittiin ainoastaan ensin mainittujen vuoksi.
Jälleensyntyminen Kirkkoisistä Origenes spekuloi samantyyppisellä jälleensyntymisajatuksella kuin Platon teoksessaan "de Principiis". Origeneen platonistinen ajatus sielun pre-eksistenssistä eli olemassaolosta ennen syntymää julistettiin harhaopiksi Konstantinopolin kirkolliskokouksessa vuonna 553 (kohta I). Muun muassa katolinen kirkko opettaa katekismuksessaan ekumeenisten Apostolisen ja Nikaian uskontunnustusten sulkevan pois ajatuksen jälleensyntymästä.
Raamatun tulkinta Origenes oli allegorisen tulkinnan kannattaja, ja hän sanoi Raamatun tekstin sisältävän kolme eri tasoa: somaattinen eli kirjaimellinen, psyykkinen eli moraalinen ja pneumaattinen eli hengellinen. Hänen mukaansa Raamattua ei voi tulkita hengellisellä tasolla kuka tahansa, vaan se vaatii kristinuskoon ja sen ajatuksiin perehtymistä. Raamattua ei voi myöskään tulkita miten tahansa, vaan tekstistä löytyy aina jotain kristinuskolle keskeistä.
Pyhimyskalenteri Varhaiset kristityt viettivät yleisen tavan mukaisesti merkki­henkilöiden muisto­päiviä näiden syntymä­päivinä. Tätä arvosteli kuitenkin ankarasti muun muassa kirkkoisä Origenes joka piti sitä pakanallisena tapana, sillä ainoat henkilöt, joiden Raamattu mainitsee viettäneen syntymä­päiväänsä, olivat pakanoita kuten Egyptin faaraot sekä kuningas Herodes Antipas Lisäksi Origines oli sitä mieltä, että koska ihminen syntyy peri­synnin saastuttamana, ei ihmisen syntymä ole juhlimisen arvoinen tapahtuma.
Sirakin kirja Kirjan alkuperästä ja kirjoittajasta on kiistelty. Vaikka kirjaa ei hyväksytty Tanakiin, sitä lainataan silloin tällöin Talmudissa ja rabbiinisessa kirjallisuudessa.
Kristillisessä perinteessä kirja on ollut ehkäpä vieläkin korkeammassa arvossa ja sitä pidetään eräänä peruspilarina kristillisen teologian synergismi-opille. Siihen viitataan vanhoissa kristillisissä teksteissä ja kirkkoisien, viittaajina usein varsinkin Klemens ja Origenes. Kirja onkin mukana sekä katolisessa että ortodoksisessa kanonisoidussa Raamatussa.
Didakhe Myös "Hermaan Paimen" vaikuttaa heijastelevan "Apostolien opetuksen" vaikutusta, ja Irenaeus, Klemens I ja Origenes vaikuttavat hyödyntävän kirjoitusta, samoin Optatus ja "Gesta apud Zenophilum". "Didascalia Apostolorum" perustuu "Didakheehen", "Apostolinen kirkkojärjestys" on käyttänyt siitä osaa, ja "Apostolien säädökset" ("Constitutiones Apostolorum") sisältää puolestaan "Didascalian". Kirjoituksesta on kaikuja myös Justinus Marttyyrin, Tatianoksen, Theofilos Antiokialaisen, Cyprianuksen ja Lactantiuksen kirjoituksissa.
Hippolytos Roomalainen Hippolytos toimi Roomassa presbyteerinä paavi Zephyrinuksen aikana (199–217). Tuona aikana Origenes, joka oli tuolloin vielä nuori, kuuli tämän saarnoja. Ei todennäköisesti kestänyt kauan ennen kuin Hippolytos joutui suoraan konfliktiin Zephyrinuksen ja tämän seuraajan Calixtus I:n kanssa teologisista kysymyksistä. Hän syytti paavia monarkianistisen harhaopin suosimisesta. Seurauksena oli skisma, ja Hippolytos toimi oman seurakunnan johdossa mahdollisesti yli kymmenen vuotta.
Juudaksen kirje Norman Perrinin mukaan "kirje on pseudonyyminen, aivan niin kuin kaikki muukin Uudessa testamentissa oleva kirjallisuus, joissa on merkkejä alkuvaiheen katolisuudesta". Origenes oli ensimmäinen, joka puhuu kirjeeseen muiden tahoilta kohdistuneista epäilyistä, vaikka hän ei itse epäillytkään sen aitoutta. Eusebius luokitteli sen "epäilyksenalaisiin kirjoituksiin". Vaikka kirje hyväksyttiinkin Uuden testamentin kaanoniin jo Muratorin kaanonista alkaen, myöhemmät kirjoittajat vastustivat siinä esiintyviä lainauksia apokryfeistä, joka on harvinaista Uuden testamentin kirjoissa.
Origenes Origeneestä kristillinen kirkko sai ensimmäisen teologinsa sanan korkeimmassa merkityksessä. Hänen kirjoituksensa eivät olleet pelkästään teoreettisia, niin kuin hänen vastustajiensa gnostilaisten kirjoitukset, vaan niihin sisältyi myös suuri eettinen voima. Niille monille ihmisille, jotka eivät voineet ymmärtää hänen syvällisiä kirjoituksiaan, hän jätti joukon välittäviä mielikuvia ja symboleja, sekä käsityksen elämän lopullisesta päämäärästä. Hänen myötään kristinuskoon voidaan katsoa jossain määrin sekoittuneen pakanallista totuuden etsintää ja kaipausta Jumalan puoleen.
Synergismi Synergismin esitti ensimmäisenä kirkkoisä Origenes, ja täydellisimpänä sen esitti Pelagius 400-luvulla. Hänen esittämäänsä mallia nimitetään pelagiolaisuudeksi. Synergismissä Jumala ei pelasta ihmistä ilman tämän omaa panosta asiassa. Tämä puolestaan vaatii taakseen vapaan tahdon käsitteen. Pelagiuksen mukaan vapaa tahto on ehdoton edellytys etiikalle: jos ihmisellä ei ole vapaata tahtoa, häntä ei voida pitää syyntakeisena. Pelagiuksen kantaa vastusti Augustinus, jonka näkemykset hyväksyttiin kirkossa laajemmin.
Hieronymus Näihin töihin voidaan lukea myös teos "De situ et nominibus locorum Hebraeorum", joka oli merkittävä panos Palestiinan maantieteen alueella. Teos oli käännös Eusebioksen teoksesta "Onomastikon", joillakin lisäyksillä ja joillakin valitettavilla poisjätetyillä osilla. Samaan aikakauteen, noin vuoteen 390, kuuluu teos "Liber interpretationis nominum Hebraicorum", joka perustuu teokseen, jonka oletetaan olevan peräisin jo Filonin ajalta ja jota Origenes myöhemmin laajensi.
Madonna ja huora Luku tarkastelee käsitystä Maria Magdaleenan (Magdalan Maria) asemasta kristinuskon tärkeimpänä naisena Uuden testamentin ja gnostilaisten tekstien heijastamana ja kirkkoisien kiistämänä. Maria Magdaleenan asema ylösnousemuksen ensimmäisenä todistajana ei soveltunut sellaisten kirkkoisien kuin Origenes ja Johannes Krysostomos hahmottelemaan ylösnousemuksen tapahtumien kuvaan. Hänet korvattiin Neitsyt Marialla vastaavalla tavalla kuin Neitsyt Maria korvattiin toisilla naisilla neitsyyden korostamiseksi Jeesuksen veljien tapauksessa.
Platonismi Kristinuskon saavutettua merkittävän aseman monet kristityt saivat vaikutteita keski- ja uusplatonismista. Platonilaisiin kuuluvat muun muassa kirkkoisät Origenes ja Augustinus. Merkittävin ja vaikutusvaltaisin kristitty uusplatonikko oli 400-luvulla vaikuttanut kirjoittaja, joka tunnetaan nimellä Pseudo-Dionysios Areopagita. Hänen teoksensa ovat olleet merkittäviä sekä itäiselle että läntiselle kristinuskolle ja vaikuttivat laajalti ajatteluun keskiajalla. Johannes Scotus Eriugenan 800-luvun käännös eräästä hänen teoksestaan oli laajalti käytössä.
Ousia Origenes käytti termiä "ousia" määritellessään Jumalan yhdeksi "ousiaksi" (suku, "genus"), vaikkakin kolmeksi "hypostaasiksi" (laji, "species"): Isä, Poika ja Pyhä henki. Antiokian kirkolliskokous tuomitsi termin "homoousios" (”samaa olemusta”) väärän käytön; kirkolliskokouksen mukaan tällaista edusti muun muassa Paavali Samosatalainen. Väärää ei ollut se, että Paavali viittasi termillä hypostaasin ykseyteen kolminaisuudessa, vaan se, että hän tarkoitti sillä yhteistä substanssia, josta sekä Isä että Poika saavat alkunsa tai jonka he jakavat.
José Lezama Lima Lezama auttoi monia nuorempia kirjailijoita suoraan ja epäsuorasti, taloudellisesti ja taiteellisesti. Vaikka hän ei aina ollut samaa mieltä kirjallisesti kuin kollegansa, hän majoitti, ruokki ja tuki julkaisutoimintaa sellaisten poliittisesti epäsuosiossa olleiden kirjailijoiden kohdalla kuin Virgilio Piñera ja Reinaldo Arenas. Lezama perusti yhdessä José Rodriguez Feon kanssa kirjallisen aikakauslehden nimeltään Origenes, jolla oli suuri vaikutus Kuuban modernismissa. Monet myöhemmin kirjoina ilmestyneet teokset ovat ilmestyneet ensin tässä lehdessä.