mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Valtatie 29 Valtatie 29 on vain 16 kilometriä pitkä, ja se onkin Suomen lyhyin valtatie. Valtaosa tiestä on Perämerentie-nimistä moottoritietä, joka on maailman pohjoisin moottoritie. Valtatie 29 oli myös Suomen ensimmäinen kokonaan nelikaistainen valtatie. Valtatie 29 kuuluu Liikenne- ja viestintäministeriön työryhmän esittämään runkotieverkkoon ja yleiseurooppalaiseen TERN-tieverkkoon. Keminmaan ja valtatien 21 liittymän välinen osuus on osa eurooppatietä E8 ja valtatien 21 ja valtakunnanrajan välinen osuus osa eurooppatietä E4.
Valtatie 7 Helsingissä valmistui vuonna 1957 jo 1950 aloitettu Kulosaaren silta ja vuosina 1962-1970 lyhyinä pätkinä Itäväylä, silloinen Itäinen Moottoritie. Valtatiet 6 ja 7 siirrettiin tälle uudelle reitille. Itäväylän asema valtatienä jäi lyhyeksi, kun vuonna 1971 valmistui ensimmäinen osuus Porvoonväylästä Sipoon Itäsalmeen ja vuonna 1972 tie ulottui Sipoon Massbyhyn. Porvoonväylä haarautuu Lahdenväylästä (Valtatie 4) Tattariharjun liittymässä. Porvoonväylä valmistui Porvooseen asti vuonna 1979. Myöhemmin on ensin rakennettu Porvoon ja Koskenkylän osuus moottoriliikennetieksi ja sitten Koskenkylän ja Loviisan välinen osuus moottoriliikennetieksi. Vuonna 1999 Porvoon ja Koskenkylän välinen osuus valmistui moottoritieksi. Entinen valtatie on nykyisin moottoritien rinnakkaistie, seututie 170.
Valtatie 29 Tienumero 29 otettiin käyttöön moottoritieosuuden valmistuessa vuonna 2001. Tätä ennen Tornion ja Keminmaan välinen osuus oli osa valtatietä 21.
Tie 29 (Viro) Kantatie 29 kulkee Keski-Virossa Märjamaasta valtatieltä 4 Lääne-Nigulan kunnan Koluveren kylään valtatielle 10.
Tornionjoen silta Tornionjoen silta on Tornionjoen ylittävä maantiesilta valtatiellä 29 Torniossa. Silta valmistui 1979 vain muutama sata metriä vanhan Hannulan sillan alapuolelle. Samalla rakennettiin myös uusi tullausalue ja linjattiin Suomen ja Ruotsin välinen tie uudelleen. Hannulan silta jäi edelleen käyttöön, mutta raskas liikenne ja kansainvälinen kauttakulkuliikenne ohjattiin uudelle sillalle.
Valtatie 6 1960-luvun lopulla valtatie 6 kulki vielä kaikkien sen varrella olevien suurempien kaupunkien keskustojen läpi. Ensimmäisenä valmistui Lappeenrannan ohikulkutie vuonna 1970. Kouvolan kaupungin ohittava moottoriliikennetie valmistui vuonna 1978. Viimeisenä valmistui Joensuun kehätie vuonna 1984.
Moottoritie Järjestyksessä seuraavat moottoritiet valmistuivat vuonna 1963 valtatielle 8 Turusta Raisioon sekä 1964 Hämeenlinnan ohikulku valtatielle 3. 1968 valmistui moottoritieksi Lempääläntie Tampereelta Lempäälän Kuljuun. Pääkaupunkiseudulla Lahdenväylä valmistui ensin vuonna 1967 Vanhastakaupungista Viikkiin, josta sitä jatkettiin Tattariharjuuun 1971 ja Järvenpäähän 1974. Porvoonväylän ensimmäinen osuus valmistui vuonna 1972.
Lahti Valtatiet 4 ja 5 kulkivat aikoinaan Lahden keskustan läpi, jolloin se muodostui liikennemäärien kasvaessa pullonkaulaksi. 1980-luvulla rakennettiin keskustan itäpuolitse kiertänyt moottoriliikennetie, ja vanha valtatie muutettiin seututieksi 140. Nelostietä alettiin rakentaa yksityisellä rahoituksella moottoritieksi välillä Järvenpää–Lahti vuonna 1997, ja sellaiseksi se valmistui vuonna 1999. Vuonna 2005 valmistui moottoritieksi myös Lahden ja Heinolan välinen osuus. 1990-luvun lopulla nelostie Lahdesta pohjoiseen siirrettiin kulkemaan Heinolan kautta ja tien vanha reitti Päijänteen länsipuolitse Jämsään numeroitiin valtatieksi 24. Itä-länsi-suunnassa Lahden halki kulkee valtatie 12, josta erkanee Hollolan puolella kantatie 54. Valtatie 12 on rakennettu moottoriliikennetieksi Nastolan Uuteenkylään saakka. Suunnitelmissa on siirtää valtatie 12 kulkemaan Lahden keskustan eteläpuolitse Launeen kautta.
Kemi Kemin kautta kulkevat valtatie 4 ja Oulu–Tornio-rata, joista siellä erkanevat valtatie 29 ja Rovaniemen rata. Kemissä on lentokenttä.
Valtatie 3 Valtatie 3 kulkee Hämeenlinnan kohdalla aivan kaupungin keskustan sivuitse. Kyseinen läpikulkutie on tien ensimmäinen ja Suomen kolmas moottoritieosuus, joka valmistui vuonna 1964. Nykyään tie kulkee noin 200 metrin matkalla tunnelissa, kun sen ylittävälle katteelle valmistui kauppakeskus vuonna 2014.
Tyrväntö Tyrvännön itäosan kautta kulki aikanaan valtatie 3, kunnes uusi tieyhteys Hämeenlinnasta Tampereelle valmistui 1960-luvulla ja vanha valtatie numeroitiin seututieksi 305. Entinen valtatie on rakennettu uudelleen ja on nykyisin kantatie 57.
Valtatie 26 Valtatie 26 on Haminasta Pyhällön kylän kautta Luumäen Taavettiin johtava valtatie. Tie yhdistää valtatiet 7 ja 6, ja se on tärkeä yhteys Etelä-Karjalan puunjalostusteollisuuden sekä Kotkan ja Haminan satamien välillä. Tämän vuoksi sillä liikkuu paljon raskasta liikennettä. Tien pituus on vain noin 46 kilometriä, ja se onkin valtatien 29 jälkeen Suomen toiseksi lyhin valtatie. Tie on kokonaan kaksikaistainen ja melko kapea, mutkainen ja mäkinen. Valtatie 26 on vaihtoehtoinen reitti Helsingistä Lappeenrannan suuntaan; se on vain seitsemän kilometriä pitempi kuin valtatien 6 kautta kulkeva reitti ja hyödyntää Kotkan ohittavaa moottoritietä, mikä kompensoi matka-aikaeroa.
Valtatie 9 Uusi tieyhteys Huittisten ja Nokian välille valmistui 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa ja tällöin valtatie siirtyi Vammalan ja Nokian välillä Kokemäenjoen vesistön pohjoispuolelta sen eteläpuolelle. Silloiseen Suoniemen kuntaan kuuluneeseen Sarkolaan muodostui yksi Suomen päätieverkon suurimmista nousuista. Uusi tieosuus Huittisista Auraan valmistui hieman myöhemmin ja uusi valtatie korvasi Auran, Pöytyän, Oripään ja Vampulan kirkonkylien kautta kulkeneen vanhan tien, joka oli monin paikoin osa historiallista Huovintietä. Virttaankankaalla tielle rakennettiin kolmen kilometrin pituinen lentokoneiden varalaskupaikka.
Valtatie 9 Tampereen itäinen ohikulkutie valmistui vasta vuonna 1994. Sitä ennen valtatie 9 kulki Tampereen läpi.
Valtatie 12 Uusi yhteys Rauman satamaan valtatiellä 12 valmistui vuonna 2008. Tätä ennen satamaliikenne kulki katuverkossa.
Huutijärvi Kylä on ollut keskiajalla myös merkittävä teiden risteyskohta; siellä yhtyivät Kangasalan kautta kulkevaa harjujaksoa seurannut Etelä-Suomen tärkeimpiin kuulunut maantie Hämeestä Pohjanmaalle sekä historiallinen Vanha Laukaantie, joka lähti Längelmäveden ja Vesijärven välistä kannasta pitkin Länkipohjan ja Jämsän kautta Keski-Suomen suuntaan. Huutijärvellä toimi myös kestikievari. Päätieverkon numeroinnin myötä Huutijärvestä tuli 1930-luvun lopulla Tampereen ja Hämeenlinnan välisen valtatie 3:n, Tampereen ja Lahden välisen valtatie 12:n sekä Tampereen ja Jyväskylän välisen valtatie 9:n risteyskohta. Parikymmentä vuotta myöhemmin valmistui uusi tieyhteys (nykyisin seututie 325) Huutijärveltä Sahalahden ja Kuhmalahden kautta Kuhmoisiin. Valtatie 9 siirrettiin 1970-luvulla kulkemaan Tampereelta Kangasalan pohjoisosien kautta Orivedelle ja samoihin aikoihin valmistui valtatie 12:n uusi linjaus noin kilometrin päähän vanhasta tienristeyksestä.
Valtatie 1 Uuteen osuuteen sisältyi kahdeksan eritasoliittymää ja seitsemän tunnelia, joiden yhteispituus on 5,1 kilometriä. Tunneleista pisin, Karnaisten tunneli, on 2,3 kilometriä pitkä ja Suomen toiseksi pisin maantietunneli. Koko Lohjanharju–Muurla-tien kustannusarvio oli 335 miljoonaa euroa, mikä sisälsi myös valtatiehen 25 kuuluvan Lohjan läntisen sisääntulotien. Tietä on rakennettu niin sanotulla elinkaarimallilla, jossa Tieyhtiö Ykköstie Oy rakensi tien ja myös vastaa tien kunnossapidosta vuoteen 2029 asti. Tien käyttöönoton yhteydessä myös osa vuonna 2005 valmistuneesta moottoritieosuudesta muutettiin valtatieksi 1. Kun uusi moottoritie avattiin liikenteelle, valtatiestä 1 tuli kokonaan vähintään nelikaistainen. Valtatie 1 onkin valtatie 29:n ohella ainoa Suomen valtatie, joka on kokonaisuudessaan kaksiajorataista tietä.
Valtatie 14 Valtatie 14 on itä-länsi-suuntainen Saimaan vesistöalueen halkaiseva Juvalta Savonlinnan kautta Parikkalan Särkisalmelle johtava valtatie. Tien pituus on 118 kilometriä. Tie on Savonlinnassa sijaitsevaa lyhyttä nelikaistaista osuutta lukuun ottamatta kaksikaistainen. Savonlinnan Kyrönsalmessa tie ylittää laivaväylän, ja tällä kohdalla on nostosilta. Valtatie siirtyi Savonlinnan katuverkosta ohikulkutielle marraskuussa 2012, kun Savonlinnan ohikulkutie valmistui liikenteelle.
Lääne-Nigulan kunta Valtatie 9 Sauen Ääsmäestä Haapsaluun sekä valtatie 10 Lääne-Nigulan Rististä Saarenmaalle kulkevat Lääne-Nigulan kautta. Myös kantatiet 17, 29 ja 31 ovat alueen merkittäviä teitä.
Valtatie 29 Vuosina 2007–2008 Tornion ja Haaparannan kaupunkien yhteisen ydinkeskustan rakentamiseen liittyen valtatietä 29 siirrettiin valtakunnanrajan kohdalla. Suomen puolella tietä siirrettiin etelään 380 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi kiertoliittymä korvaamaan Länsirannan liikennevalo-ohjattu liittymä. Ruotsin puolella uutta E4-tietä rakennettiin noin 450 metrin matkalla. Lisäksi rakennettiin uusi nelikaistainen rajasilta, jonka kustannukset maat jakoivat puoliksi. Hankkeen kustannukset Suomen osalta olivat noin 2,6 miljoonaa euroa.
Kouvola Kouvolan kautta kulkevat myös valtatiet 6 (Koskenkylä–Kouvola–Lappeenranta–Joensuu–Kajaani) ja 15 (Kotka–Kouvola–Mikkeli). Lisäksi sinne päättyy valtatie 12 (Rauma–Tampere–Lahti–Kouvola). Valtatie 6 kulki aikoinaan kaupungin keskustan läpi, mutta vuonna 1978 valmistui keskustan pohjoispuolitse sivuuttava ohikulkutie.
Moottoritie Valtatie 29
Valtatie 6 Porvoon ja Joensuun välinen osuus rakennettiin pääosin 1950-luvulla uudeksi valtatieksi. Tiellä oli lossi vielä vuoteen 1959, jolloin Kiteen Pyhäjärven Syrjäsalmen yli valmistui silta. Joensuun ja Kajaanin välinen osuus rakennettiin uudelleen vasta myöhemmin. Joensuun ja Kajaanin välimatka lyheni noin kahdeksalla kilometrillä, kun vuonna 1996 valmistui Sotkamon Juurikkalahden ja Eevalan välinen kiihkeätä keskustelua herättänyt tienoikaisu Vuokatin vaaraketjun eteläosien poikki.
Liikennetelematiikka Valtatiellä 5 Mäntyharjulla ja Valtatiellä 7 Sipoon Boxissa on kokeiltu myös vaihtuvia hirvivaroitusmerkkejä, mutta kyseiset liikennemerkit on tällä hetkellä jo poistettu käytöstä. Tällä hetkellä uusia vastaavanlaisia merkkejä ei ole suunnitteilla muuta kuin Valtatielle 6 Kouvolan ja Koskenkylän välille. Eurooppatiellä 18 Turun ja Kehä III:n välillä on käytössä sään, kelin ja liikennemäärän mukaan ohjautuvat vaihtuvat nopeusrajoitukset ja varoitusmerkit. Vastaavanlaisia järjestelmiä on viime vuosina rakennettu ainakin myös Valtatielle 3 Lempäälän ja Tampereen välille, Valtateille 4 ja 29 Kemin ja Tornion välille sekä Valtatielle 6 Lappeenrannan ja Muukon välille. Myös Valtatielle 5 Kuopion ja Siilinjärven välille rakennetaan vastaavanlainen järjestelmä vuosina 2013–2014. Uutena pidempänä kohteena järjestelmä otettiin vaiheittain käyttöön myös E18-tiellä Helsingin ja Haminan välillä uuden moottoritien valmistumisen yhteydessä vuosina 2013–2015. Lisäksi samanlaista järjestelmää on suunniteltu myös Valtatielle 4 Limingan ja Iin välille sekä Valtatielle 6 Koskenkylän ja Kouvolan sekä Muukon ja Imatran välille.
Valtatie 29 Reitti ja tieyhteydet:
Seututie 559 Seututie 559 on seututie Siilinjärvellä. Se on valtatie 5:en rinnakkaistie, ja osa vanhaa vitostietä. Tie alkaa Siilinjärven pohjoispuolelta Räisälästä ja päättyy Toivalassa valtatiehen 9.Tie kulki aikoinaan Kuopion Kelloniemestä lautalla Siilinjärven Ranta-Toivalaan. Vuonna 1932 valmistui pengertie Kuopion Päivärannasta Siilinjärven Vuorelaan. Vuoden 1938 tieliikennejärjestelmässä tie nimettiin Valtatie 5:deksi. Tie kulki pääosin nykyistä reittiä lukuun ottamatta Yhdysväylä-nimistä osuutta Vuorelassa ja Siilinjärven kirkonkylää. Kirkonkylällä tie kulki rautatieaseman ohi nykyistä Asematietä pitkin ja jatkui sieltä kulkien Pyylammen halki Taivallahdentietä ja Pyylammen tietä pitkin. Sittemmin tie siirrettiin nykyiselle Kasurilantielle nykyisen kunnantalon ja linja-autoaseman väliin. Kun moottoritie Vuorelasta Siilinjärvelle vuonna 1992 valmistui, Valtatie 5 siirtyi käyttämään nykyistä reittiään, ja rinnakkaistie nimettiin seututieksi 559. Tosin pätkä Vanhasta Pappilasta Räisälään rakennettiin moottoritien rakentamisen aikoihin.
Valtatiet Suomessa Valtatiet (ruots. "riksväg") ovat Suomen tieverkon pääteitä. Suomen maantieverkon pituudesta on valtateitä noin kymmenesosa, mutta maanteiden liikennesuoritteesta ne välittävät noin puolet. Suomen tienumerointijärjestelmässä valtateille on varattu numerot 1–39, joista nykyisin ovat käytössä numerot 1–16 ja 18–29. Tieopasteisiin valtatien numero on merkitty valkoisin numeroin punaiselle pohjalle. Merkittävimmät valtatiet lähtevät Helsingistä ja Turusta. Ennen valtateitä kutsuttiin Suomessa nimellä "viertotie", ruotsiksi "chaussé".
Alastaro Historiallinen Huovintie kulki Alastaron länsiosassa Virttaankangasta pitkin. Suomen päätieverkon numeroinnin yhteydessä 1930-luvun lopulla Loimaalta Alastaron kirkonkylän kautta Vampulaan kulkevasta maantiestä tuli valtatie 2 sekä Oripäästä Virttaan kautta Vampulaan kulkevasta maantiestä valtatie 9. Valtatie 2 ei kulkenut uudelleen rakennettuna enää Alastaron alueella, ja 1960-luvun alkuvuosina uudelleen rakennettu valtatie 9 numeroitiin myöhemmin kantatie 41:ksi. Vuonna 1965 valmistui kirkonkylään uusi kunnan virastotalo, jossa toimii myös kirjasto.
Kokemäenjoenlaakson aluesuunnitelma Vaikka Aallon suunnitelmaa ei milloinkaan toteutettu, kulkee esimerkiksi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa rakennettu Valtatie 2 Kokemäen ja Mäntyluodon välillä samalla paikalla, johon se on merkitty myös aluesuunnitelmassa. 2000-luvulla Aallon esittämä nauhakaupunki on ollut esillä muun muassa Ulvilan, Nakkilan, Harjavallan ja Kokemäen alustavasti suunnitelmissa olleen kuntaliitoksen yhteydessä
Lahoisk Minskistä koilliseen vievä M3 valtatie tuo nopean yhteyden kaupunkiin, matkaa Minskin keskustasta on 40 kilometriä. Noin 12 kilometriä Lahoiskin keskustan pohjoispuolella M3-valtatieltä erkanee sivutie Hatynin muistoalueelle itään (noin 5 km). Jatkamalla M3-valtatietä kauemmas pohjoiseen pääsee Polatskiin. Kantatietä P59 pitkin Lahoiskista pääsee kaakossa sijaitsevaan Smaljavitšyyn (29 km) ja itään vievää kantatietä P3 (+P63) pitkin Barysauhun (67 km).
Valtatie 3 Tampereen läntinen kehätie oli pitkään hyvin ruuhkautunut. Tiehallinto aloitti vuonna 2003 kehätien rakentamisen moottoritieksi. Ensimmäisessä vaiheessa syksyllä 2006 Rajaniemen ja Kalkun välille valmistui seitsemän kilometrin moottoritieosuus, johon sisältyi kolme eritasoliittymää sekä uusi Rajasalmen silta. Vuonna 2006 aloitetussa toisessa vaiheessa rakennettiin yhteensä 13,3 kilometriä moottoritietä väleille Lakalaiva–Pirkkala ja Kalkku–Soppeenmäki. Toisessa vaiheessa kolmostiellä parannettiin neljää olemassa olevaa eritasoliittymää sekä rakennettiin uudet Pikku-Ahveniston, Myllypuron ja Linnakorven eritasoliittymät. Lisäksi parannettiin Maatialan eritasoliittymää valtatiellä 12 ja rakennettiin uusi Kankaantaan eritasoliittymä valtatielle 11. Toinen vaihe valmistui vuonna 2008. Koko hanke maksoi noin 114 miljoonaa euroa.
Yhdystie 11888 Yhdystie 11888 eli Koskenkyläntie on Loviisassa sijaitseva yhdystie, joka yhdistää Koskenkylän ja Liljendalin taajamat toisiinsa. Tie oli kokonaisuudessaan osa valtatietä 6 1980-luvulle asti, jolloin Porvoon ja Koskenkylän välinen moottoriliikennetie valmistui. Moottoriliikennetien yhteydessä rakennettiin uusi kolmen kilometrin osuus tavallista kaksikaistaista tietä valtatien 7 ja alkuperäisen 6-tien risteyksen välille, jolloin Koskenkylän taajama jäi hieman syrjään uudesta tiestä. Tieosuus seututien 167 risteyksen pohjoispuolelta Liljendaliin puolestaan oli osa valtatietä 6 aina vuoteen 2004 asti, jolloin Koskenkylän ja Liljendalin välille valmistui kokonaan uudella linjauksella kulkeva leveäkaistatie. Paikallistie 11888 lieneekin Suomen ainoita teitä, joiden tieluokitus on laskettu suoraan valtatiestä paikallistieksi.
Forssa Forssassa on pidetty ongelmallisena keskustan liikennettä. Esimerkiksi Kauppakadulle asetettiin raskaan kaluston ajokielto alkuvuodesta 2008. Suunnitteilla on pitkään ollut niin sanottu Itäinen kehäväylä, joka ohjaisi liikenteen kulkemaan Forssan ydinkeskustan ohitse valtatieltä 2 valtatielle 10 ja mahdollisesti tästä edelleen Tampereentielle. Osana tätä suunnitelmaa kaupungin uudeksi sisääntulotieksi etelästä päin valmistui Loimalammintie ja aiemmin sisääntulotienä toimineen Helsingintien liittymä valtatielle 2 poistettiin.
Nummenkylä (Lohja) Nummenkylä on Lohjan 31. kaupunginosa. Se sijaitsee Nummelasta lounaaseen lähellä Siuntion ja Vihdin rajaa. Nummenkylä on Lohjan itäisin paikka.
Helsingin ja Turun välille rakennetut seututie 110 (entinen "ykköstie") ja Valtatie 1 kulkevat Nummenkylän läpi. Nummelan ja Forssan kautta Poriin johtava Valtatie 2 erkanee Valtatie 1:stä muutamaa kilometriä aiemmin. Nummenkylän kohdalla moottoritie valmistui vuonna 1971.
Linnansilta (Pori) Sillan valmistuttua sille johdettiin keskustan halki Yrjönkatua ja Porinsiltaa pitkin kulkenut valtatie 8:n liikenne. Linnansilta sekä Vähälinnankatu olivat osa valtatietä aina vuoteen 1986 saakka, jolloin valmistui Porin läntinen ohitustie eli Länsitie.
Hyvinkää Hyvinkään kautta kulki jo satoja vuosia sitten tärkeä maantie Helsingistä Hämeenlinnaan. 1930-luvulla tiestä tuli osa Helsingin ja Jyväskylän välistä valtatie 4:ä. Kun Suomen päätieverkko rakennettiin sotien jälkeen uudelleen, valtatie 3:n uusi linjaus valmistui Hyvinkään keskustan länsipuolelle. Valtatie rakennettiin moottoritieksi 1990-luvulla ja vanha valtatie muutettiin seututie 130:ksi. Vanhan valtatie 4:n reittiä noudattelee myös nykyiseen moottoritiehen Hyvinkään etelärajalla yhtyvä, Tuusulan Hyrylästä tuleva kantatie 45. Hyvinkään eteläosan halki kulkee 1970-luvulla valmistunut valtatie 25. Paikallisliikennettä palvelevat maantiet Hausjärvelle, Jokelaan, Mäntsälään, Nurmijärven Rajamäelle ja Lopen Läyliäisiin.
Hyvinkäällä toimivia linja-autoyrityksiä ovat kaukoliikennettä hoitava Ventoniemi Oy ja lähinnä paikallislinjoja ajava Hyvinkään Liikenne Oy.
Valtatie 8 Turun Satakunnantie osoittautui autoliikenteen laajentuessa pullonkaulaksi. Tämän johdosta valtatielle ryhdyttiin rakentamaan uutta sisääntuloväylää, joka kulkisi Pitkämäen kautta. Hanke valmistui vuonna 1963, ja tie on järjestyksessään Suomen toiseksi vanhin moottoritie. Tätä nelikaistaista osuutta jatkettiin vuonna 2004 Raision Marjamäkeen saakka. Moottoritietä jatkettiin edelleen Nousiaisiin saakka vuonna 2014 alkaneella tiehankkeella, joka valmistui vuoden 2016 loppupuolella. Näin ollen Turun seudulle sijoittuu valtatien 8 pisin moottoritieosuus, pituudeltaan noin 19 kilometriä.
Tapolanjärvi Järven rantaviiva on 12 kilometriä pitkä ja se on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järvessä on 29 saarta, joista 24 ovat pieniä luotoja ja loput suurempia saaria, kuten esimerkiksi Isosaari, Tarkinsaari, Pajusaari ja Kaurionsaari. Valtatie 2 ohittaa järven Etu-Kyynärän Hirvilahdella. Rannoille on rakennettu yli 30 loma-asuntoa, joille johtaa tiet valtatieltä 2.
Loimaa Kun Turku–Toijala-rautatie valmistui vuonna 1876, se antoi piristysruiskeen koko Loimaan seudulle. Rautatie toi mukanaan uutta taloudellista toimintaa, joka sysäsi teollisuuden kehittymisen alkuun. Loimaalle rakennettiin rautatieasema heti radan valmistumisen yhteydessä, ja sen ympärille kasvoi 1900-luvun alkuun mennessä kaupungin nykyinen keskusta. Loimaan asemanseutu erotettiin omaksi kauppalakseen 1921 ja se sai kaupunkioikeudet 1969. Samoihin aikoihin valmistui myös nykyinen valtatie 9. Valtatie 2 kulki ennen nykyisen linjauksensa valmistumista Loimaan keskustan kautta.
Kaaro Keskeinen osa kylää on Sorkantie, vanha maantie kaupunkiin, jonka ympärille Kaaron asutus sijoittautuu. Ydinkeskustaan on matkaa 4–5 kilometriä. Vuonna 2012 Kaaron etelärajalle valmistui Pohjoiskehä, joka helpottaa kulkemista sekä kaupungin ranta-alueille että valtatie 8:lle ja valtatie 12:lle.
Kuhmalahti Kuhmalahden liikenteellinen sijainti oli varsin syrjäinen, kunnes kunnan kautta kulkeva seututie 325 Kangasalan Huutijärveltä Kuhmoisiin valmistui 1950-luvun lopulla. Tie yhtyy Huutijärvellä Tampereen ja Lahden väliseen valtatiehen 12 ja Kuhmoisissa Lahden ja Jämsän väliseen valtatiehen 24 (aikaisemmin valtatie 4). Kuhmalahdelta on matkaa Kangasalle 30 kilometriä, Tampereelle 45 kilometriä, Jämsään 75 kilometriä ja Lahteen 100 kilometriä. Lähin rautatieasema on Orivedellä, jonne on matkaa 25 kilometriä.
Valtatie 3 Tampereen läntinen kehätie valmistui kaksikaistaisena tienä, osin moottoriliikennetienä 1985, mutta valtatie 3 linjattiin edelleen Tampereen keskustan kautta. Valtatien linjaus muutettiin kehätielle vasta 1990-luvun puolivälissä. Entinen linjaus kulki nykyisten teiden 3495, 12 ja 65 reittiä.
Jukka Kuoppamäki Jukka Kuoppamäen albumeista kaikkiaan kuusi on noussut listalle. Korkeimman listasijoituksen on saavuttanut vuonna 1972 ilmestynyt "Valtatie", joka sijoittui 13:nneksi. Muut listalle päässeet albumit ovat "Wounded Knee" (1973), "Laulun taika" (1997), "Aika näyttää" (1997) ja "Tästä alkaa rakkaus" (1999). Kultalevyyn ovat yltäneet "Jukka Kuoppamäen parhaita vol. 1" (1973), "Kultaa tai kunniaa" (1973) ja "Aika näyttää" (1997). Listasijoituksella mitattuna Kuoppamäen suurin menestys on single ”Kultaa tai kunniaa” (1973), joka nousi listaykköseksi. Singleistä kymmenen myydyimmän joukkoon ovat yltäneet myös ”Rakkaus on sininen” (1968) ja ”Kiskot vievät etelään” (1969). Top 20 -hittejä ovat olleet ”Ei milloinkaan” (1969), ”Pieni mies” (1971), ”Valtatie” (1972) ja ”Sininen ja valkoinen” (1972). Kuoppamäki ei ole saavuttanut Suomen virallisella listalla sijoituksia vuoden 1999 jälkeen.
Suomen tienumerointijärjestelmä Muutoksessa syntyneitä pitkiä uusia kantateitä olivatViimeisimmät valtatienumerointiin liittyvät muutokset ovat osuuden Keminmaa – Tornio – Ruotsin raja muuttaminen tieksi 29 ja tien 21 muuttaminen siten kulkemaan välille Tornio–Kilpisjärvi. Vuonna 2010 Turun ja Kuopion välistä valtatietä 9 jatkettiin Joensuun kautta Tohmajärven Niiralaan, jolloin valtatie 17 ja kantatie 70 lakkautettiin.
Valtatie 1 Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Helsingin ja Turun välinen valtatie nimettiin valtatieksi 1. Valtatien 1 rakentaminen oli eräs Suomen varhaisimmista valtatiehankkeista. Sen rakentaminen alkoi jo 1930-luvulla, ja uusi tie valmistui vaiheittain vuoteen 1951 mennessä. Valmistunut tie oli aikanaan hyvin uudenaikainen. Liikennemäärien kasvaessa tien suorituskyky ja turvallisuus kuitenkin heikkenivät, ja ennen moottoritien valmistumista ykköstie oli ollut pitkään profiililtaan vanhanaikainen, mutkainen ja mäkinen, ruuhkainen ja vaarallinen. Tietä oli parannettu ohituskaistoin, mutta kaistojen päätekohdissa oli tapahtunut vakaviakin onnettomuuksia.
Valtatie 9 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa valmistui uusi valtatieosuus Aurasta Loimaan ja Humppilan kautta Lempäälän Kuljuun, jossa se yhtyi valtatiehen 3. Turun ja Auran välillä on tien vanha reitti säilynyt varsin hyvin seututienä 222. Reitti Aurasta Huittisten kautta Nokialle sai numeron 41 ja Nokian ja Tampereen välinen osuus numeron 11. Vanha valtatie on monin paikoin muuallakin, mm. Huittisissa, Sastamalassa ja Nokialla edelleen käytössä yleisenä tienä, lyhyempiä osuuksia on myös paikallis- ja yksityisteinä.
Asikkala Lahdesta Asikkalan kautta Padasjoelle kulkeva maantie numeroitiin vuonna 1938 kantatie 58:ksi. Kun tie rakennettiin uudelleen 1960-luvulla, siitä tuli valtatie 4:n osa. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa valtatie 4 siirrettiin kulkemaan Päijänteen itäpuolitse Heinolan kautta ja Lahden ja Jämsän välinen valtatie sai uuden numeron 24. Vuonna 1938 valmistui myös nykyinen Asikkalasta Pulkkilanharjun kautta Sysmään johtava maantie. Harjua pitkin oli kuitenkin jo vanhastaan kulkenut Asikkalan ja Sysmän välinen ratsutie.
Valtatien 4 historia 1950-luvun lopulla valmistui uusi tie Helsingistä Lahteen. Aluksi se oli valtatie 5:n osa, mutta vuonna 1963 myös nelostie linjattiin reitille Helsinki–Lahti–Padasjoki. Silloin kantatie 58 lakkasi ja myös Helsingin ja Tuusulan kautta Hyvinkäälle kulkeva valtatie muuttui maantieksi.
Turku Tieliikenteen tärkeimmät väylät ovat keskustasta säteittäin erkanevat valtatiet 1, 8, 9 ja 10 sekä Turkua kiertävä ohikulkutie eli kantatie 40. Yksi Suomen ensimmäisistä moottoriteistä, valtatie 8 Turusta Raisioon valmistui vuonna 1963. Europpatiet E8 ja E63 alkavat Turusta, sekä E18 kulkee Turun ja Naantalin kautta.
Pielisjoen sillat Pekkalan sillat ovat kolmanneksi uusimmat kanta-Joensuun silloista. Sillat ovat valtatiellä 6 ja valtatiellä 9, ja ne yhdistävät Karsikon ja Mutalan. Rantakylän puoleinen silta valmistui ensimmäisenä 1983, ja sillan laajennus, toinen silta viereen, valmistui 2011. Sillan rakennustöissä 1982 tapahtui onnettomuus, kun rakenteilla olevan sillan toinen pää sortui rakennusvirheen takia. Kukaan ei loukkaantunut onnettomuudessa. Siltojen pituus on 453 metriä, ja ne ovat osa moottoritietä, välillä Ylämylly-Niittylahti. Siihtalan puoleisella sillalla on kolme kaistaa Lappeenrannan ja Sortavalan suuntiin, Rantakylän puoleisella, vanhemmalla sillalla, on Kajaanin, Kuopion ja Varkauden suuntiin kaksi kaistaa sekä kevyenliikenteen väylä.
Kolyman valtatie Kolyman valtatie rakennettiin Stalinin aikana vankileirityövoiman voimin. Ensimmäinen 120 km:n osuus, josta 90 km oli vielä talvitietä, valmistui 1932, ja noin 1000 km:n tieosuus Magadanista Ust-Neraan 1953. Tietä on kutsuttu "Luiden tieksi" ja sitä on pidetty rakennustöissä kuolleiden vankien muistomerkkinä, sillä kertomuksien mukaan ruumiit haudattiin tien alle.
Valtatie 25 Lempolan ja Muijalan välinen moottoritie valmistui vuonna 2005.
Lakalaivan eritasoliittymä Lakalaivan eritasoliittymä (Lakalaivan liittymä, Lakalaivan risteys, Tampereen eteläinen eritasoliittymä) on Tampereen keskustan eteläpuolella sijaitseva iso risteys, jossa valtatie 3 ja valtatie 9 risteävät. Tiet liittymän kohdalla ovat moottoriteitä ja liittymä rakennettiin osana Tampereen kehätieprojektia kehätien ja Helsingin tien risteykseen. Kehätie on osa kumpaakin mainittua valtatietä. Lakalaivaan tehtiin liittymä vuonna 1985 rakennettaessa läntistä kehätietä ja nelitasoinen eritasoliittymä valmistui 1994, kun rakennettiin itäistä kehätietä. Lakalaivan liittymän itäpuolella on Karkunvuoren moottoritietunneli ja länsipuolella kehätien ylittävä seututie 130 eli Lempääläntie.
Eurooppatie E18 Suomessa E18 kulkee Naantalista Turun kehätietä eli kantatietä 40 Kaarinaan, jossa se liittyy valtatiehen 1. Valtatietä 1 tie jatkaa Espooseen asti, josta se siirtyy Kehä III:a pitkin Porvoonväylälle asti. E18 kulkee valtatie 7:n kanssa Vaalimaalle saakka. Venäjän puolella E18 on osa päävaltatie M10:tä. Suomessa E18 kulkee moottoritienä Kaarinasta Espooseen sekä Helsingistä Vaalimaalle; ainoastaan Turun ja Helsingin kehäteiden osuudet, vaikkakin moottoritietasoiset, eivät ole moottoritietä. Tien viimeinen moottoritieosuus Haminan ja Vaalimaan välille valmistui 1. maaliskuuta 2018.
Liikenne Tampereella Tampere sijaitsee liikenteellisesti keskeisessä paikassa eteläistä Suomea ja sieltä on lyhyt matka moniin muihin kaupunkeihin. Kaupunkiin kulkee Helsingistä valtatie 3, jonka muuttaminen moottoritieksi toteutettiin suurhankkeena, joka valmistui vaiheittain vuosien 1964 ja 2000 välillä. Pituutta tiellä on 160,6 kilometriä ja se onkin Suomen pisin moottoritie. Tampereelta Nokialle kulkee yhdeksän kilometrin pituinen moottoritie (Valtatie 12). Tampereen kolmas moottoritie, itäinen ohitustie (valtatie 9), valmistui 1996, ja kulkee välillä Atala (Tampere) – Lakalaiva (Tampere). Sitä jatkettiin Ylöjärvelle asti suurhankkeella (Tampereen läntinen kehätie valtatie 3), jolloin se yhtyy Lakalaivassa Tampereen itäiseen ohitustiehen. Läntisen kehätien Kalkku–Pirkkala (1-vaiheen) avajaiset olivat 2. lokakuuta 2006, Läntinen kehätie oli kokonaisuudessaan valmis 15. joulukuuta 2008. Tampereella on myös Suomen ainoa nelitasoinen eritasoliittymä Lakalaivassa 3-tien ja 9-tien risteyksessä.
Tampereen kaupunkiliikenteessä matkoista tehdään noin 60 prosenttia autolla. Tamperelaiset omistavat vuoden 2011 lopussa 98 000 autoa, mikä on 15,7 prosenttia enemmän kuin vuonna 2005. Ympäryskunnat autoistuvat vielä Tamperetta nopeamminkin. Autojen määrän kasvu on lisännyt myös Tampereen liikennemääriä pääteillä ja -kaduilla.
Lempola Lempolan liikekeskus sijaitsee Valtatie 25:n ja Lohjanharjuntien risteyksessä. Kauppakeskus on rakennettu vaiheittain niin, että ensimmäinen vaihe valmistui maaliskuussa 2009, jolloin siinä aloitti sittemmin lopetettu rautakauppa Starkki. Toinen vaihe valmistui toukokuussa 2009, ja siihen sijoittuivat S-market, Motonet, Kodintavaratalo sekä R-kioski. Kolmas vaihe valmistui keväällä 2011, ja siihen sijoittui Tarjoustalo. Neljäs vaihe valmistui marraskuussa 2012, ja siinä toimivat K-Supermarket, apteekki ja Hesburger. Viimeisenä valmistui rakennus jossa on muun muassa K-kauppa ja apteekki.
Valtatie 3 Valtatie 3 katettiin Hämeenlinnan keskustan kohdalla noin 250 metrin matkalla. Hanke alkoi lokakuussa 2011 ja valmistui kesäkuussa 2013. Tunnelin päälle rakennettiin uusi kauppakeskus. Samalla melusuojausta keskustan kohdalla parannetaan. Tunneli varustettiin liikennekameroilla ja sähköisellä opastejärjestelmällä. Ajokaistan yläpuolisia opasteita on yhteensä 4 ja nopeusrajoitus- ja varoitusmerkin yhdistelmiä yhteensä 16.
Savilahdentie Savilahdentie on 2+2-kaistainen katu Kuopion Savilahdessa. Katu alkaa etelästä valtatie 5:n liittymästä ja loppuu Puijonlaaksontien ja Niiralankadun risteykseen. Tie kulkee koko matkan valtatie 5:n rinnalla ja jatkuu pohjoisessa Puijonlaaksontienä. Savilahdentien varrella sijaitsee mm. Itä-Suomen yliopiston Kuopion kampus. Linja-autolinjoista mm. 4, 16, 21, 23, 29 ja 48 käyttää Savilahdentietä.
Vampula Vampulan kautta kulkee Huittisten ja Auran välinen kantatie 41 (aikaisemmin valtatie 9). Myös valtatie 2 kulki Loimijoen vartta seuraten Vampulan halki, kunnes uusi valtatie valmistui 1950-luvun lopulla. Vanhojen valtateiden 2 ja 9 risteys sijaitsi pari kilometriä kirkolta etelään, josta ne jatkuivat samaa reittiä Huittisiin. Lähimmät kaupungit ovat Huittinen (15 km) ja Loimaa (30 km), jossa sijaitsee lähin rautatieasema. Turkuun kertyy matkaa 75 km, Poriin 80 km ja Tampereelle 90 km. Lähin lentokenttä on Turun lentoasema.
Punkaharju (harju) Harjulla kulkeva tie (yhdystie 4792, entinen valtatie 14) sai päällysteen 1950-luvulla. Vuonna 1976 valmistui ohikulkutie (nykyinen valtatie 14) Laukansaaren kautta, joka ohjaa osan liikenteestä pois harjulta. Alkuperäistä päällystämätöntä harjutietä on säilynyt Valtionhotellin eteläpuolella. Suomen ensimmäinen yleiskaava, joka vahvistettiin 15. syyskuuta 1977, kattoi Punkaharjun harju-alueen.
Torppi Torppi on Tornion kaupunginosa. Karkeasti ottaen se rajoittuu pohjoisessa Kivirannan kaupunginosaan, idässä Raumontiehen, etelässä Valtatie 29:ään ja lännessä Tornionjokeen.
Kangasala Huutijärvelle muodostui jo satoja vuosia sitten yksi sisämaan tärkeimmistä tienristeyksistä; siellä yhtyivät harjujaksoa seurannut Hämeen ja Pohjanmaan välinen maantie ja Keski-Suomen suunnasta Längelmäveden ja Vesijärven välistä kannasta pitkin kulkenut niin sanottu Vanha Laukaantie. Myös tieyhteys Kangasalta takamaiden kautta Lempäälään on peräisin jo varmasti isovihaa edeltäneeltä ajalta; sen sijaan tie Roineen länsipuolitse Valkeakoskelle valmistui vasta vuonna 1935. Varsinkin toisen maailmansodan jälkeen liikennemäärät kasvoivat siinä määrin, että Kangasalan kirkonkylä muodostui erityisen onnettomuusherkäksi. Seututie Huutijärveltä Kuhmoisiin valmistui 1950-luvun lopulla ja tielle rakennettu Längelmäveden ylittävä Pelisalmen silta oli valmistuessaan Hämeen tiepiirin suurin. Tällöin Längelmäveden itäpuolinen Majaalahden kulmakunta pääsi viimeisenä maantieliikenteen piiriin. Ohitustie kirkonkylän eteläpuolitse valmistui 1970-luvun puolivälissä; samoihin aikoihin valmistui myös uusi tieyhteys Tampereelta Orivedelle Kangasalan pohjoispuolitse. Valtatie 3, joka kulki alun perin Kangasalan halki samaa reittiä valtatie 12:n kanssa, oli jo 1960-luvun alkupuolella siirretty kulkemaan Sääksmäen kautta.
Haudankorva Asuin- ja teollisuusalueen rajana on Helsingintie, joka oli aiemmin Forssan eteläinen sisääntuloväylä. Vuonna 2006 Forssalle valmistui uusi sisääntulotie valtatie 2:n, ja seututie 280:n risteyksestä. Nimillä Loimalammintie ja Finlaysonintie kulkeva katu on linjattu kulkemaan teollisuusalueen itäpuolella. Tie on osa niin sanottua "Itäistä kehäväylää". Suunnitelmissa on rakentaa ydinkeskustan ohittava kehätie Kuuston kautta valtatie 10:lle asti.
Isokylä (Salo) Alue on ollut aikoinaan Kupilan ja Ruoksmäen peltoa ja se rakennettiin samaan aikaan, kun valtatie 1 valmistui.
Miukki Miukki on Tornion kaupunginosa. Karkeasti ottaen se rajoittuu pohjoisessa valtatiehen 29, idässä Röyttän satamarataan ja Putaan kaupunginosaan, etelässä Kirkkoputaanjokeen ja lännessä Tornionjokeen.
Jämsä Jämsä–Jyväskylä-maantietä eli vanhaa nelostietä alettiin rakentaa 1861. Valtatie 4 kulki Päijänteen länsipuolta vuoteen 1996, jolloin se siirrettiin järven itäpuolelle. Valtatie Lahdesta Jämsään sai uudeksi numerokseen 24. Valtatie 9 perustettiin vuoden 1938 tienumerointijärjestelmän myötä. Valtatiet 9 ja 24 risteävät Jämsän keskustan lounaispuolella ja ne ovat Jämsän seudulla yksiajorataisia. Valtateiden reitit linjattiin Jämsän osalta nykyisille reiteilleen pääosin 1950- ja 1960-luvuilla. Merkittäviä peruskorjauksia tehtiin vuosina 1989 ja 2003, jolloin rakennettiin muun muassa ohituskaistoja. Maantie Jämsästä Vilppulaan valmistui 1915. Linja-autoliikenne Jyväskylään ja Vilppulan rautatieasemalle aloitettiin vuonna 1924. Kaukolinjat Tampereelta ja Lahdesta Jämsän kautta Jyväskylään alkoivat 1920- ja 1930-lukujen taitteessa, jolloin Jämsän kirkonkylästä muodostui vilkas linja-autoliikenteen solmukohta.
Valtatie 8 Vaasan pohjoispuolella valtatie 8 kulki Sepänkylän taajaman läpi palvellen sekä lyhyt- että pitkämatkaista liikennettä. Tien liikennemäärät olivat tien tasoon nähden suuret ja liikenneturvallisuus huono. Tiehallinto rakensi 7,3 kilometrin pituisen ohitustien nykyisen tien pohjoispuolelle. Uusi tie on kapea nelikaistainen keskikaiteellinen tie, jolla on neljä eritasoliittymää. Hankkeen kustannusarvio oli 37,9 miljoonaa euroa. Uusi tieosuus valmistui syyskuussa 2014.
Ketolanperäntie Ennen kuin valtatiehen 4 kuuluva Liminka–Kempele-moottoritie valmistui syksyllä 2003, Ketolanperäntie oli osa seututietä 847.
Valtatie 9 Vuonna 2000 valmistui Helsingin ja Tampereen välinen moottoritie ja siinä yhteydessä myös 9-tie sai uuden reitin: Kylmäkosken pohjoispuolelta rakennettiin noin kahdeksan kilometriä uutta tietä Toijalan luoteispuolelle, jossa 9-tie yhtyy valtatiehen 3. Turun ja Tampereen välinen matka piteni muutamalla kilometrillä, mutta toisaalta reitille syntyi 19 kilometriä uutta moottoritieosuutta. Vanha tie Kylmäkoskelta Lempäälään sai numeron 190.
Suutarinkorvan silta Valtatie 4 eli Jäämerentie kulki sillan kautta vuoteen 1967 asti, jolloin Ounasjoen silta valmistui.
Valtatie 1 Tämän jälkeen moottoriteiden rakentaminen pysähtyi ykköstien osalta lähes 15 vuodeksi. 1970-luvulla valmistui tosin lyhyt nelikaistainen osuus Kaarinan ja Turun välille sekä Salon ohikulkutie. Nämä osuudet eivät kuitenkaan olleet moottoriteitä. Moottoritien rakentamista jatkettiin 1990-luvulla Turun päästä. Ensimmäisenä valmistui Paimion ja Kaarinan välinen osuus 1990-luvun puolivälissä. Kaarinan ja Turun välinen osuus valmistui 1990-luvun lopulla ensin valtatien 10 liittymään saakka; viimeinen osuus, johon kuului Aurajoen ylittävä silta, valmistui 2000-luvun alussa. Muurlan ja Paimion välinen moottoritieosuus valmistui vuonna 2003.
Käsämä Joensuusta Kuopion suuntaan lähtevä valtatie 9 ja Varkauden suuntaan lähtevä valtatie 23 sekä Pieksämäki–Joensuu-rata kulkevat Käsämän kautta. Lisäksi Liperin suunnasta tuleva seututie 482 kulkee Käsämän kautta ja jatkuu yhdystie 5031:nä Polvijärven Sotkumaan. Vuoteen 1988 asti Sotkumaan johtavalla tiellä oli Käsämän lossi; sen paikalle valmistui silta, joka ylittää Viinijärven. Lähellä Käsämän kyläkeskusta sijaitsi myös Liperin rautatieasema.
Valtatie 15 Haminasta Sippolan (entinen kunta, yhdistynyt Anjalan kanssa Anjalankoskeksi ja sittemmin osaksi Kouvolaa) Myllykosken kautta Kouvolaan kulkenut tie oli numeroitu saman järjestelmän mukaan kantatieksi 60. Tämä tieosuus uusittiin 1960-luvulla. Kouvolan itäpuolelta Valkealaan ja edelleen Ristiinan eteläpuolelle valtatielle 13 valmistui uusi noin 80 kilometrin mittainen tieosuus 1970-luvulla. Tässä yhteydessä numerosta 60 luovuttiin ja koko reitti Kotkasta Mikkeliin sai numeron 15.
Valtatie 3 Myös Tampereen läntinen kehätie on ollut pitkään hyvin ruuhkautunut heti sen jälkeen kun osuus Helsinki–Tampere valmistui moottoritieksi. Tampereen Läntisen Kehätien ensimmäinen osa valmistui vuonna 2006 Rajaniemen ja Kalkun välillä. Tampereen eteläisen nelitasoliittymän ja Rajaniemen sekä Kalkun ja Ylöjärven väliset osuudet valmistuivat moottoritieksi vuonna 2008.
Valtatie 10 1970-luvulla valmistui Hämeenlinnan eteläinen ohitustie, jota pitkin tie linjattiin Vanajaveden ja Katumajärven välistä Vanajan kirkon ohitse.
Valtatie 6 Imatran kohta oli pitkään valtatien 6 pullonkaula: Vuoksen ylittävä silta oli kapea ja sillä oli lisäksi korkeusrajoitus. Myös muilla Vuoksen silloilla oli rajoituksia. Uusi nelikaistainen Mansikkakosken silta valmistui vuonna 1973. Vuoksenniskan ohittava moottoritie valmistui vuonna 1997. Moottoritietä Lappeenrannasta Imatralle ei kuitenkaan rakennettu, vaikka sitä 1990-luvun alussa suunniteltiin.
Valtatie 7 Kilpilahden uuden tieyhteyden yhteydessä rakennettiin uusi eritasoliittymä Porvoonväylälle. Rakentaminen alkoi vuonna 2010 ja valmistui vuoden 2011 lopussa.
Valtatie 3 Vantaalla valtatietä 3 parannettiin Kehä III:n ja Klaukkalantien välisellä osuudella. Hankkeessa rakennettiin kolmannet kaistat sekä muuttuvat nopeusrajoitukset ja ruuhkavaroitusjärjestelmä. Lisäksi rakennettiin uusi Keimolanportin eritasoliittymä, siirrettiin nykyistä Keimolanportin huoltoasemaa ja parannettiin Kivistön eritasoliittymää. Hankkeessa siirrettiin myös seututien 130 linjausta, rakennettiin sillat Kehäradan kohdalle ja Kivistön asema. Hanke aloitettiin loppuvuodesta 2009 ja se valmistui vuodenvaihteessa 2013-2014. Hankkeen kustannusarvio oli 108,2 miljoonaa euroa.
Valtatie 6 Valtatiellä 6 on liikenneturvallisuus heikko Kouvolan itäpuolella Tykkimäen ja Kaipiaisten välisellä osuudella. Liikennevirasto suunnitteleekin nykyisen tien parantamista tai uuden rakentamista noin 20 kilometrin matkalle. Uusi tie olisi 2+2-kaistainen sekaliikennetie, jolla olisi vain eritasoliittymiä, joskin välivaiheessa osa tiestä voitaisiin rakentaa 2+1-kaistaiseksi ohituskaistatieksi. Hankkeen yleissuunnitelma valmistui kesäkuussa 2009. Hankkeen kustannusarvio on linjausvaihtoehdoista ja toteuttamistavasta riippuen 40–55 miljoonaa euroa.
Valtatie 17 Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Kuopion ja Joensuun välinen reitti nimettiin valtatieksi 17. Matkanteko ei tuohon aikaan vielä ollut kovin sujuvaa, koska Juurusveden ja Kallaveden välisessä Jännevirrassa sekä Juojärven ja Rikkaveden välisessä Ohtaansalmessa olivat lossit. Tien uusiminen aloitettiin 1940-luvun lopulla ja sillat Jännevirran ja Ohtaansalmen yli valmistuivat vuosina 1951 ja 1952. Ohtaansalmen kaunis kaarisilta rakennettiin kapeaksi, ja se ei enää riittänyt kasvavalle liikenteelle; sen rinnalle valmistui uusi silta vuonna 1996.
Magneettimäki Magneettimäen tie on museotie Inarissa, viitisen kilometriä Saariselän matkailukeskuksesta pohjoiseen. Tieosuus otettiin museotieksi vuonna 1992 ja se sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Jäämerentien historiallisena kohteena yhdessä Saarenputaan sillan kanssa. Museotie on valtatie 4:n vanha linjaus Urupään pohjoisrinteellä. Jäämerentien osuus Rovaniemeltä Ivaloon valmistui vuonna 1913 ja loppuosa Liinahamariin 1930-luvulla. Vuodesta 1938 Jäämerentiestä tuli osa valtatie 4:ää.
Valtatie 23 Käsite Järvi-Suomen tie syntyi 1960-luvulla. Jyväskylän ja Hankasalmen välin tie kulki valtatie 9:n linjaa pitkin. Hankasalmelta itään tie uusittiin vanhaa Pieksämäen tietä mukaillen. Jyväskylästä länteen tie tehtiin 1960–1970-luvuilla vanhaa Keuruun ja Petäjäveden tietä parantamalla ja oikomalla. Jyväskylän ja Petäjäveden välinen osuus rakennettiin vuosina 1965–1969. Keuruulta Parkanoon tie rakennettiin kokonaan uudelle linjalle. Jyväskylässä tielle rakennettiin uusi sisääntulo Keltinmäen ja Kypärämäen välistä Myllyjärvelle yhtyen valtatie 4:ään Keljossa. Tien viimeinen osuus valmistui 1978. Aluksi Porin ja Jyväskylän välinen tie oli kantatie 65 ja Hankasalmen ja Joensuun välinen osuus kantatie 70.
Kantatie 42 Alun perin kantatie 42 oli Rauman ja Huittisten välinen tie. Kantateiden numerointia jatkettiin 40-sarjan numeroalueelle vuonna 1970 Länsi-Suomessa, kun valtatien 9 uusi linjaus Turun ja Tampereen välillä valmistui. Tässä yhteydessä Auran ja Tampereen välinen vanha valtatie 9 sai kantatienumeron 41 ja Rauman ja Huittisten välinen tie numeron 42. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa Valtatie 12 numerointia jatkettiin Tampereelta Raumalle, ja kantatienumero 42 poistui käytöstä.
Haukipudas Valtatie 4 kulkee pääasiassa moottoriliikennetienä Haukiputaan läpi pohjois-eteläsuunnassa. Tie ohittaa Haukiputaan keskustan yli kolmen kilometrin päästä itäpuolelta. Haukiväylä yhdistää keskustan valtatiehen. Nelostien vanha linjaus, joka kulkee Haukiputaan keskustan läpi, on nykyisin seututie 847. Kiiminkijoen ylittävä vanhan nelostien silta valmistui 1954. Siihen asti joki piti ylittää lossilla tai kiertää Asemakylällä sijaitsevan rautatiesillan kautta. Lossista () on muistona paikannimi Värjänranta, joka sijaitsee maantiesillan kupeessa kirkonkylän puolella.
Ruotsin ja Suomen raja Koko jokirajan matkalla lähellä itärantaa kulkee Tornion ja Kilpisjärven välinen valtatie 21. Jokirajan ylittäviä siltoja on Kaaresuvannossa (seututie 959), Muoniossa (seututie 954), Kolarissa (seututie 943), Pellossa (seututie 937) ja Ylitornion Aavasaksalla (kantatie 98). Tornion keskustasta Haaparantaan rajan ylittää kolme tietä: Näräntie, Krannikatu ja eurooppatie E4 (Suomen puolella valtatie 29). Sillat Tornion keskustasta joen itärannalle eivät ylitä rajaa, vaan ovat kokonaan Suomen puolella. Haaparannassa on kaupunkien yhteinen linja-autoasema lähellä rajaa Ruotsin puolella.
Seututie 222 Seututie 222 on Turusta Liedon kautta Auraan kulkeva seututie, jonka pituus on 29 kilometriä. Se alkaa Turussa Raunistulan kaupunginosasta ja päättyy Auran asemanseudulle. Tie on koko matkalta vanhaa valtatietä 9.
Mansikkakosken ratasilta Sillasta muodostui maantieliikenteen lisääntyessä pullonkaula ja valtatielle valmistuikin vuonna 1973 uusi Mansikkakosken maantiesilta, jolloin entinen silta jäi katuliikenteen käyttöön.
Valtatie 7 Vuosaaren sataman rakentamistöihin liittyen valtatien 7 ja Kehä III:n eritasoliittymään rakennettiin lisäramppi, joka valmistui syksyllä 2007. Myöhemmin liittymä parannettiin systeemiliittymäksi.
Savonlinna Savonlinnan pääkatu on Olavinkatu, jolla suurin osa kaupungin liikkeistä ja palvluista sijaitsee. Valtatie 14 kulki sitä pitkin kaupungin halki loppuvuoteen 2012 asti aiheuttaen paljon onnettomuuksia kaupungin keskustassa. Tästä syystä kaupunkiin rakennettiin pitkän suunnittelun jälkeen rinnakkaisväylä. Savonlinnan rinnakkaisväylän ensimmäisen osion rakentaminen alkoi syyskuussa 2009, Kyrönsalmen eteläisen sillan ja Miekkoniemen Tavin risteyksen rakentamisella. Ensimmäinen osio valmistui heinäkuussa 2011. Toinen osio (raskaan liikenteen väylä) valmistui 1. marraskuuta 2012 ja toisen osion kevyen liikenteen väylät valmistuivat kesällä 2013. Valtatie 14:ään kuuluva Savonlinnan rinnakkaisväylä sivuuttaa keskikaupungin, Talvisalon ja Jukolansalon alueet osittain uuden ja osittain perinteisen rautatielinjan vieressä. Ohitustien kolmannessa vaiheessa Saimaan syväväylä siirretään Kyrönsalmesta Laitaatsalmeen ja rakennetaan Laitaatsalmen yli kaksi kaksikaistaista ja 24,5 metriä korkeaa maantiesiltaa.
Valtatien 4 historia Viimeisimmät suuret muutokset tien linjaukseen tehtiin 1990-luvun puolivälissä: Kaamasen ja Utsjoen välinen maantie 970 oli uusittu, ja vuonna 1993 valmistui Utsjoen kirkonkylän kohdalle Tenojoen ylittävä, Norjaan johtava Saamen silta. Tämän jälkeen valtatie 4 linjattiin uudelleen kulkemaan Utsjoen kirkonkylän kautta, ja Kaamasen ja Karigasniemen välinen tie muuttui kantatieksi 92. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa Lahden ja Jyväskylän välinen osuus siirrettiin Päijänteen itäpuolelle kulkemaan Heinolan kautta valtatien 5 ja kantatien 59 reittiä. Lahdesta Jämsään kulkeva tie sai numeron 24. Jämsän ja Jyväskylän osuus oli jo aiemmin ollut myös osa valtatietä 9. Samalla valtatie 5 siirtyi alkamaan Heinolasta ja kantatie 59 lakkasi.
Joseph Franklin Rutherford Artikkelissa Rutherford määritteli uudelleen Vartiotorniseuran aseman. Russellille Vartiotorniseura oli ollut oikeudellinen järjestö, jonka tehtävänä oli olla yksittäisten raamatuntutkijoiden ja heidän seurakuntiensa "palvelijatar". Sen tehtävä oli julkaista kirjallisuutta ja tukea raamatuntutkijoiden toimintaa tarjoamalla heille esimerkiksi oikeudellista apua. Artikkelissa Rutherford selitti, että raamatuntutkijat olivat tosiasiassa kansakunta, "Jumalan oma kansa", ja Vartiotorniseura oli tämän Jumalan kansakunnan näkyvä ilmaus. Täten Rutherford Vartiotorniseuran presidenttinä itse asiassa selitti olevansa seurakunnan presidentti, sen näkyvä johtaja.
Beth Sarim Beth Sarim (hepr. "Ruhtinaiden talo") oli nimitys Yhdysvaltain San Diegossa, Kaliforniassa, sijaitsevalle talolle, jonka Vartiotorniseuran kolmas presidentti ja Jehovan todistajien perustaja Joseph Franklin Rutherford rakennutti vuonna 1929. Rutherfordin opetuksen mukaan talon tehtävänä oli toimia Vanhan testamentin ylösnousseitten pyhien asuntona. Rutherford itse käytti rakennusta talviasuntonaan. Nykyään rakennus on yksityisomistuksessa.
Vuonna 1918 Vartiotorniseuran julkaisut alkoivat ennustaa, että Vanhan testamentin patriarkat ja profeetat, joita kutsuttiin myös "ruhtinaiksi" tai "vanhan ajan arvokkaiksi", tulisivat nousemaan kuolleista maanpäälliseen elämään vuonna 1925. Heidän odotettiin nousevan jo ennen Harmageddonin taistelua lopun aikojen näkyvänä merkkinä, ja valmistavan ihmiskuntaa ottamaan vastaan tuhatvuotiskauden siunaukset. (Charles Taze Russell oli aikoinaan odottanut "ruhtinasten" nousevan kuolleista vuonna 1914.) Näiden menneisyyden arvokkaiden hahmojen joukossa odotettiin olevan Aabraham, Iisak, Jaakob, Mooses, Daavid ja koko joukko muita Vanhan testamentin pyhiä. Vaikka vuosi 1925 ei tuonutkaan mukanaan heidän odotettua ylösnousemustaan, Rutherford piti kiinni siitä, että he nousisivat kuolleista välittömässä tulevaisuudessa.
Jehovan todistajien historia Vähitellen Rutherford haali itselleen lisää valtaa Vartiotorniseurassa ja hän hajotti toimituskomitean vuonna 1925 koska se oli asettunut vastustamaan hänen "Kansan synty" -nimistä kirjoitustaan. Vuonna 1927 Rutherford teki jyrkän pesäeron Russellin käsityksestä siitä, että hän olisi ollut viimeinen Jumalan sanansaattaja. Hän kumosi useita Russellin näkemyksiä omilla opetuksillaan, ja samalla siihen asti itsenäisesti toimineet seurakunnat siirrettiin Vartiotorniseuran keskusjohdon alle. Tämä tarkoitti sitä, että Rutherfordilla oli valta Vartiotorniseuran presidenttinä määrätä kaikkia seurakuntia.
Jehovan todistajien hallintoelin 1970-luvulle asti hallintoelin oli identtinen Vartiotorniseuran johtokunnan kanssa (Watch Tower Bible and Tract Society of Pennsylvania). Hallintoelintä laajennettiin muodollisesti varsinaisen johtoryhmän ulkopuolelle vuonna 1971 ja puheenjohtajuus alkoi kiertää vuosittain. 1.1.1976 kaikki Vartiotorniseuran toimet sekä Jehovan todistajien seurakunnat tuotiin hallintoelimen ja sen kuuden komitean valvonnan alaisuuteen.(Proclaimers s. 108-109) 
Vuodesta 2000 eteenpäin hallintoelin on alkanut delegoida vastuitaan muiden Jehovan todistajien laillisten säätiöiden johdon alle. Tämän hetkinen Vartiotorniseuran presidentti Don A. Adams ei ole hallintoelimen jäsen.
Frederick William Franz Franzin tullessa Vartiotorniseuran presidentiksi vuonna 1977 Jehovan todistajien järjestö oli vakavan kriisin kourissa. Vuoteen 1975 kohdistetut odotukset olivat rauenneet tyhjiin, ja monet todistajat jättivät pettyneinä liikkeen. Lisäksi Vartiotorniseuran presidentti Knorrin vakava sairaus oli lamaannuttanut hallintoelimen. Franz arveli, että tilanne voitiin rauhoittaa vain, mikäli seura ottaisi vastuun vuoden 1975 fiaskosta. Kesän 1979 konventeissa Franz ja muut Vartiotorniseuran johtajat myönsivät olevansa "jossain määrin" vastuussa vuoteen 1975 kohdistuneista odotuksista, ja vuonna 1980 Vartiotornin kesäkuun 15. päivän numerossa julkaistiin asiasta julkinen anteeksipyyntö.