mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Rin Tin Tin Eräänä päivänä Duncan oli kävelemässä kuvausalueella. Hän huomasi erään elokuvan kuvauksissa, että elokuvaa varten koulutettu susi ei suostunut tottelemaan sille annettuja käskyjä, joten hän ehdotti kohtaukseen Rin Tin Tiniä. Tuosta elokuvasta alkoi Rin Tin Tinin filmiura. Elokuva oli Warner Brothersin tuottama, ja sen nimi oli "Man from Hell's River". Elokuvasta tuli erittäin suosittu.
Incubus (elokuva) Elokuva kuvattiin pääasiassa 18 päivän aikana toukokuussa 1965 Montereyn piirikunnassa olevalla Big Sur Beachillä ja Mission San Antonio de Padua -katedraalissa. Elokuvan tekijät olivat huolissaan siitä, että viranomaiset eivät antaisi lupaa kuvata kauhuelokuvaa, joten Stevens laati kertomuksen, jonka mukaan elokuvan nimi oli ”Old Montereyn uskonnolliset johtajat”. Hän myös näytti elokuvan esperantonkielisen käsikirjoituksen.
Liikemies koko päivän Liikemies koko päivän () on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1925, ja sen ohjasi Edward F. Cline. Sen pääosissa näyttelevät Jackie Coogan ja Joan Crawford. Elokuvan käsikirjoituksesta vastasivat Robert E. Hopkins ja Willard Mack. "Liikemies koko päivän" on mykkäelokuva, ja se kestää noin 65 minuuttia. "Liikemies koko päivän" on yksi Joan Crawfordin ensimmäisistä elokuvista. Hänet valittiin alun perin opettamaan tanssia elokuvan tähdelle Cooganille, mutta lopulta hän sai koe-esiintymisen kautta roolin elokuvasta. Yhdysvalloissa "Liikemies koko päivän" sai ensi-iltansa marraskuussa 1925 ja Suomessa vuoden 1926 joulukuussa.
Barbie Fairytopia – keijukaismaa Barbie esittää elokuvassa siivetöntä keijua, Elinaa (suomalainen ääni Sanna Majuri). Elinan suuri unelma on päästä vielä joskus lentämään. Kun eräänä päivänä Elina, tämän ystävä Dandelion sekä haituvapallo Bibble leikkivät taikaniityllä, tulevat pienet keijut kiusaamaan Elinaa, koska hänellä ei ole siipiä. Dandelion puolustaa häntä ja keijut kertovat, että suojelijakeiju Topaasi on kaapattu. Keijut kehottavat heitä lähtemään kotiin turvaan, jotta kuningatar Lumoojattaren ilkeä kaksoissisar Laverna ei kaappaisi heitäkin. Elina pitää Lavernaa vain myyttinä, mutta Dandelion menee vielä kysymään äidiltään. Elina ja Bibble lähtevät heidän omaan kotikukkaansa.
Soini (nimi) Nimi esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa 1882 ja suomalaiseen almanakkaan se pääsi 1908 päivälle 27. maaliskuuta. Vuodesta 1950 Soini on ollut nykyisellä päivällään.
Päivän Lööppi Päivän Lööppi oli Mattiesko Hytösen juontama, päivittäinen ajankohtaisohjelma Nelosella vuosina 1997-1998. Ohjelmassa Hytönen haastatteli kulloisenkin päivän lööppiin liittyvää julkkista. Myöhemmin ohjelman nimi muutettiin ja nimeksi tuli tuolloin "Päivän Hytönen".
Haaga-Helia ammattikorkeakoulun opiskelijakunta 8 Päivän Wappu oli vuosina 2014 ja 2015 10 päivää pitkä, ja vuonna 2016 tapahtumasarja kesti 11 päivää Porvoon Jokikadun appron saadessa oman päivänsä. Tapahtuman nimi on kuitenkin pysynyt muuttumattomana.
Severi Severi on lähtöisin latinan nimestä "Severus", joka merkitsee ’vakaata’, ’ankaraa’. Mikael Agricolan ensimmäisessä almanakassa vuodesta 1544 nimi oli merkitty 23. päivään lokakuuta muodossa "Sewerinus pijspa" ja on siitä lähtien hieman eri kirjoitusmuodoissa ollut sinä päivänä suomalaisessa kalenterissa. Nykyisessä kirjoitusasussaan se on ollut Suomen almanakassa vuodesta 1911 lähtien, sitä ennen se oli muodossa "Seweri" vuosina 1890–1907 ja "Severin" 1908–1909. Vuosina 1708–1907 oli lisäksi 22. päivänä lokakuuta nimi Sewerus. Suomen­ruotsalaisessa almanakassa nimi on edelleen muodossa "Severin".
Star Wars: The Force Awakens Elokuvan nimi "Star Wars: The Force Awakens" ilmoitettiin 6. marraskuuta 2014. Aiemmista sarjan elokuvista poiketen, "The Force Awakensin" nimeä ei suomenneta. Ennakkoliput tulivat myyntiin 19. lokakuuta 2015, ja laajan kysynnän vuoksi monet lippuja myyvät sivustot kaatuivat. Britannian kolmanneksi suurin elokuvateatteriketju, Vue Cinemas, myi 45 000 lippua ensimmäisen vuorokauden aikana, joista 10 000 myytiin ensimmäisen 90 minuutin aikana rikkoen teatterin ennätyksen. Elokuva myi 6,5 miljoonan dollarin edestä Imax-lippuja yhden päivän aikana rikkoen ennätyksen. Imax ei ollut aiemmin kirjannut yli miljoonan dollarin edestä myytyjä ennakkolippuja yhden päivän aikana.
Charlie poliisina "Charlie poliisina" sijoittuu lavastettuun etelälontoolaiseen maisemaan. Elokuvan lavastukset maksoivat tuohon aikaan paljon, 10 000 dollaria. Elokuvan alkuperäinen nimi "Easy Street" on todennäköisesti viittaus Lontoon Walworthin Easy Streetiin, jossa Chaplin kasvoi. Elokuvan kuvaksissa oli vaikeuksia, ja sen valmistuminen viivästyi selvästi. Mutual Film joutui antamaan helmikuun 1. päivänä lausunnon elokuvan myöhästymisen syistä.
Aarni (nimi) Kansanvalistusseuran Kalenterissa Aarni esiintyi vuonna 1883, jolloin se asetettiin Edmundin ("omaisuuden vartija") päivälle 16. marraskuuta. Suomen almanakkaan nimi pääsi 1929 nykyiselle päivälleen.
Elia (metropoliitta) Valamon luostarin johtaja arkkimandriitta Sergei vihki hänet munkiksi 16.12.2014. Tuossa yhteydessä hän sai nimekseen Elia profeetta Elia Tisbeläisen mukaan. Seuraavana päivänä metropoliitta Panteleimon korotti hänet arkkimandriitan arvoon.
Hondurasin historia Honduras ei halunnut uusia maahanmuuttosopimusta El Salvadorin kanssa, ja toukokuussa 1969 tuhannet elsalvadorilaiset alkoivat muuttaa takaisin kotimaahansa. Samaan aikaan maiden jalkapallomaajoukkueet pelasivat kolme MM-karsintaottelua, joiden aikana molemmissa maissa oli huomattavia levottomuuksia. Honduras katkaisi diplomaattiset suhteensa El Salvadoriin 27. kesäkuuta, ja 14. heinäkuuta El Salvador aloitti sotatoimet niin sanotussa jalkapallosodassa. El Salvadorin armeija oli paremmin varustautunut, ja se murtautui nopeasti Hondurasiin ja valtasi seuraavana päivänä Nueva Ocotepequen kaupungin. Pian eteneminen hidastui, ja Hondurasin ilmavoimat pystyivät vaurioittamaan El Salvadorin öljynjakelua. Sota kesti lopulta vain neljä päivää, ja aselepo kirjoitettiin 18. heinäkuuta. El Salvadorin joukot olivat poistuneet Hondurasista 1. syyskuuta. Sota oli kuitenkin ehtinyt vaurioittamaan maiden taloutta, ja sen aikana noin 2 000 ihmistä – pääasiassa hondurasilaisia siviilejä – oli kuollut. Sodan jälkeen Honduras erosi CACM:sta mutta teki erillissopimukset kaikkien CACM-maiden kanssa, El Salvadoria lukuun ottamatta.
Thesmoforia Juhlan toisen päivän nimi oli "Nēsteia" (). Se sijoittui kuun 12. päivään. Tuona päivänä naiset paastosivat, toisin sanoen pidättäytyivät yhdeksi päiväksi Demeterin antimista, mahdollisesti kunnioituksesta niiden merkitystä kohtaan. Paasto liittyi mahdollisesti myös siihen, että Demeterin itsensä sanottiin paastonneen Persefonea surressaan. Myös Eleusiin mysteereihin kuului yhdeksän päivän paasto. Roomassa paastottiin vastaavasti Cereen juhlien yhteydessä.
Case 39 Elokuvalla oli ollut monta suunniteltua kotimaan ensi-iltapäivää. Elokuvan alkuperäiseksi Yhdysvaltain ensi-iltapäiväksi suunniteltiin 8. helmikuuta 2008, jota sittemmin siirrettiin helmikuun 22. päivään 2008. Tämän jälkeen ensi-iltaa siirrettiin elokuun 22. päivään 2008 asti, mutta ensi-iltaa jouduttiin vielä siirtämään huhtikuun 10. päivään 2009. Tällöin elokuvan alustavaksi ensi-iltapäiväksi päätettiin kuitenkin 1. tammikuuta 2010, mutta tätäkin päivämäärää jouduttiin siirtämään. "Case 39" -elokuvan viralliseksi Yhdysvaltain ensi-iltapäiväksi vahvistettiin 1. lokakuuta 2010. Samana päivänä elokuva julkaistiin myös Kanadassa. Paramount Vantage toimi elokuvan jakelijana Yhdysvalloissa. Paramount Pictures toimi elokuvan jakelijana Isossa-Britanniassa ja Kanadassa.
55 päivää Pekingissä "55 päivää Pekingissä" elokuvattiin Technicolor- ja Technirama-elokuvausmenetelmillä Espanjassa. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Madridin itsehallintoalueen Las Rozas de Madrid ja Valencia itsehallintoalueen Valencia. Las Rozas de Madridissa elokuvaa kuvattiin tuottaja Samuel Bronstonin rakennuttamilla studioilla. Kun "55 päivää Pekingissä" -elokuvasta tuli taloudellinen pettymys ja Bronstonin yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin, Bronstonin Las Rozas de Madridin studioalue muutettiin asuinalueeksi, joka tunnetaan nykyään nimellä Las Matas. Elokuvaan tarvittiin ”ihmismassakohtauksiin” 4 000 kiinalaisavustajaa, joita elokuvaan saatiin Euroopan ravintoloista ja pesuloista, koska Espanjassa ei ollut tarpeeksi kiinalaisia tavoitettavissa. "55 päivää Pekingissä" oli aikaansa nähden hyvin kallis elokuva 17 miljoonan dollarin budjetillaan. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Samuel Bronston Productions.
Les Misérables (vuoden 2012 elokuva) "Les Misérablesin" oli tarkoitus saada ensi-iltansa Yhdysvalloissa 7. joulukuuta 2012, mutta ensi-iltapäivää siirrettiin ensin joulukuun 14. päivään ja 18. syyskuuta elokuvan julkaisua siirrettiin vielä kerran joulukuun 25. päivään, ettei se joutuisi kilpailemaan "Hobitti – Odottamaton matka" -elokuvan ensi-illan kanssa. Elokuva julkaistiin samana päivänä kuin "Django Unchained".
Antiikin kreikkalainen kalenteri Kuukaudet jaettiin osiin kuun vaiheiden mukaan. Kuun ensimmäistä päivää eli uudenkuun päivää kutsuttiin nimellä "nūmēnia" (). Ensimmäistä puoliskoa siitä täyteen kuuhun kutsuttiin nimellä "mēnos histamenū" (), ja jälkimmäistä puoliskoa nimellä "mēnos fthinontos" (). Kuukauden kolmannenkymmenennen päivän nimi oli "triakas" () tai "henē kai nea" (). Täyden kuun päivästä käytettiin joskus nimitystä "dikhomēnis" (). Päivä alkoi auringonlaskusta ja kesti seuraavaan auringonlaskuun.
Mesoamerikkalaiset kalenterit Kaikki mesoamerikkalaiset kulttuurit käyttivät 260 päivän kiertoon perustuvaa rituaalista kalenteria, joista esimerkkinä on mayojen tzolkin. Useissa Mesoamerikan kulttuureissa ihmisille annettiin syntymäpäivänä nimi tai nimeen kuuluva lisänimi, joka oli tuon kalenterin päivän nimi.
Espanjan kulttuuri Espanjan suurimmat lehdet ovat El País, El Mundo, El Periódico, La Vanguardia ja ABC. Näiden rinnalle ovat nopeasti nousseet ilmaisjakelulehdet, jotka ovat saavuttaneet yli miljoona päiväistä lukijaa: 20 minutos, Qué!, Metro Directo ja ADN.
Ei koskaan huomispäivää Pienoisromaanin pohjalta on tehty kolme elokuvaa. Vuonna 1957 William Markus ohjasi sen pohjalta elokuvan nimeltä "Verta käsissämme". Pääosissa olivat Jussi Jurkka, Elina Pohjanpää ja Tauno Palo. Käsikirjoituksen teki Volodja Semitjov, joka muutti tapahtuma-aikaa niin, että päähenkilö palasi Suomeen oltuaan kymmenen vuotta sotavankina Neuvostoliitossa. Sensuuri asetti elokuvan ensin esityskieltoon mutta perui kiellon neljän päivää myöhemmin, kun elokuvasta poistettiin kohtaus, jossa poliisi ampuu pakenevaa vankia takaapäin. Kiellon oli arveltu johtuneen sota- ja vankileirikohtauksista, mutta elokuvatarkastamo kiisti sen, että kiellon takana olisi ollut ulkopoliittisia syitä.
Justus (nimi) Justuksen perinteinen nimipäivä on ollut 2. syyskuuta, vuonna 400 kuolleen Justus-nimisen Lyonin piispan muistopäivänä. Suomalaisissa almanakoissa se oli tällä päivällä vuodesta 1708 lähtien vuoteen 1907 saakka, jolloin nimi poistettiin almanakasta Välillä nimi oli päivillä 7. syyskuuta ja 14. marraskuuta. Vuonna 2010 Justus palasi perinteiselle päivälleen.
10 päivää ilman rakkautta 10 päivää ilman rakkautta ("El Cielo abierto") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Luis Miguel Albaladejo. Suomen ensi-iltansa se sai 12. heinäkuuta 2002.
6. marraskuuta 6. marraskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 310. päivä (311. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 55 päivää.Vuodesta 2010 lähtien nimi Kustaa Aadolf ei enää esiinny almanakassa perusmuodossaan nimipäivien tavoin merkittynä, vaan päivän kohdalla on merkintä "Kustaa Aadolfin päivä".Katso myös: kalenteri ~ 5. marraskuuta, 7. marraskuuta
Vihreä leski Vihreä leski on Jaakko Pakkasvirran ohjaama elokuva vuodelta 1968. Se kertoo turhautuneen tapiolalaisen kotirouvan elämästä. Vaikka se oli ajan kohuelokuva, sen yleisömenestys oli kuitenkin vuoden 1968 näytelmäelokuvien toiseksi heikoin. Elokuvan nimi on peräisin saksan kielessä käytetystä termistä, joka viittaa päivät yksin kotona viettävään itsensä yksinäiseksi tuntevaan kotirouvaan..
Kansallisen yhtenäisyyden päivä Neuvostoaikana juhlittiin vuoden 1917 Lokakuun suuren sosialistisen vallankumouksen päivänä 7. marraskuuta. Päivän nimi muutettiin Venäjän presidentti Boris Jeltsinin antamalla asetuksella vuonna 1996 "sovinnon ja sovittelun päiväksi" (). Venäjän uskontojen välisestä neuvostosta lähteneen aloitteen perusteella Venäjän parlamentti eli liittokokouksen alahuone, valtioduuma siirsi vapaapäivän 4. päivälle vuodesta 2005 lähtien, minkä päätöksen myös presidentti Vladimir Putin vahvisti.
Sixten Sixtenin nimipäivä on suomen­ruotsalaisessa kalenterissa ja aikaisemmin myös Ruotsissa 6. elokuuta. Se on sijoitettu tälle päivälle, koska se muistuttaa samalla päivällä aikaisemmin ollutta latinalaisperäistä nimeä Sixtus, vaikka onkin aivan eri alkuperää. Nimi Sixtus on aikoinaan sijoitettu tälle päivälle katolisen pyhimyskalenterin mukaisesti, koska paavi Sixtus II kärsi marttyyrikuoleman Roomassa sanottuna päivänä vuonna 258.
Chaïm Soutine Chaïm Soutine (1894–1943) oli juutalaista syntyperää ollut liettualais-ranskalainen taidemaalari. Vuonna 1910 hän opiskeli Vilnan akatemiassa ja vuodesta 1911 Pariisissa, jossa maalasi kiihkein siveltimenvedoin väreiltään hehkuvia, abstraktiutta läheneviä maisema- ja nuorukaiskuvia sekä karmeita aiheita kuten ruhoja. Hänen taiteessaan näkyy vahvoja ekspressionistisia vaikutteita ainakin Modiglianilta, van Goghilta ja El Grecolta. Soutine kuului Pariisin koulukuntaan. Hän oli aikansa ranskalaisista taidemaalareista ainoa, joka oli uransa alusta loppuun puhtaasti ekspressionisti. Hän oli itsensä kanssa ristiriidassa koettaessaan jäsentää pateettisten näkyjensä kaaosta. Soutinen ankara itsekritiikki sai hänet hävittämään töitään ja välttämään näyttelyihin osallistumista. Hänen mestaritöihinsä kuuluu ainakin "Punapukuinen nainen" (1922, yksityiskokoelmassa New Yorkissa). Hän teki myös muotokuvia, joissa on vaikutteita Modiglianilta.
Svea (nimi) Suomessa nimi esiintyy vain suomenruotsalaisessa kalenterissa. Vuodesta 2015 lähtien Svean nimipäivä on 6. marraskuuta, jota päivää suomenruotsalaiset viettävät ruotsalaisuuden päivänä. Aikaisemmin, vuodesta 1908 lähtien nimipäivä oli ollut 14. elokuuta, joka on keskiajalla ollut Pyhän Svean muistopäivä.
Pietarin viimeiset päivät Pietarin viimeiset päivät (Конец Санкт-Петербурга, "Konets Sankt-Peterburga") on vuonna 1927 valmistunut neuvostoliittolainen mykkäelokuva, jonka ohjasi Vsevolod Pudovkin. Elokuva kuuluu Pudovkinin vallankumoustrilogiaan elokuvien "Äiti" (1926) ja "Myrsky yli Aasian" (1928) ohella. "Pietarin viimeiset päivät" valmistui lokakuun vallankumouksen kymmenenvuotisjuhliin, samoin kuin Sergei Eisensteinin elokuva "Lokakuu" (1928).
Naisen päivä "Naisen päivä" sai ilmestyttyään murska-arviot kriitikoilta. Esimerkiksi Gene Siskel ja Roger Ebert varoittivat elokuvan inspiroivan naisiin kohdistuvaan väkivaltaan. Ohjaaja Zarchi on puolustanut elokuvaansa sillä, että hän sai inspiraationsa elokuvan tekemiseen jouduttuaan todistamaan raiskaustapausta ja yhteiskunnallisten laitosten välinpitämättömyyttä asialle. Jotkut kriitikot ovatkin yrittäneet nähdä "Naisen päivässä" feminististä sanomaa.
Suomen matemaattinen yhdistys Joka toinen vuosi yhdistys järjestää Matematiikan päivät -tapahtuman, joka toimii tapaamispaikkana suomalaisille matemaatikoille, matematiikan opettajille ja opiskelijoille. Päivät järjestetään yhteistyössä jonkin yliopiston kanssa yleensä niin, että joka toinen kerta tapahtuma on pääkaupunkiseudulla ja joka toinen kerta muualla Suomessa. Nimi Matematiikan päivät otettiin käyttöön vuonna 1998; sitä ennen päivät oli järjestetty nimellä "Matemaatikkopäivät". Ensimmäiset Matemaatikkopäivät pidettiin vuonna 1963 Helsingissä. Viimeksi Matematiikan päivät järjestettiin Turun yliopistossa tammikuun alussa 2016.
Ismo Ismon nimipäivä oli 23. marraskuuta vuoteen 1949 saakka ja uudestaan vuodesta 1995 lähtien. Vuonna 1950 se siirrettiin joulukuun 10. päivään, josta Ihanelma sai väistyä. Marraskuun 23. päivästä tuli Klemetin nimipäivä, kunnes tämä nimi vuonna 1995 poistettiin almanakasta ja Ismon nimipäivä palautettiin tälle päivälle. Joulukuun 10. päivästä tuli tällöin Jutan nimipäivä.
Joulu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokous päätti vuonna 1999 ottaa apostoli Johanneksen päivän takaisin juhlapyhäksi vuodesta 2000 alkaen. Sitä vietetään, kun se osuu sunnuntaille – näin oli ensi kertaa vuonna 2009. Päivän nimi on uusissa kalentereissa muodossa ”Apostoli Johanneksen päivä”. Sitä on aiemmin nimitetty Johannes Evankelistan päiväksi, koska perinteisesti on ajateltu että apostoli ja evankelista ovat sama henkilö.
Livorno Taidemaalari Amedeo Modigliani oli syntyisin Livornosta. Vuonna 1984 Livornon keskustaa halkovan kanaalin pohjamudasta löytyi Modiglianin veistämä patsas ja pian toinenkin. Legendan mukaan turhautunut taiteilija oli 1900-luvun ensimmäisinä vuosina heittänyt ensimmäiset patsaskokeilunsa kanaalin pohjalle. Taideväki ylisti löytyneitä mestariteoksia lennokkain sanakääntein, ja tutkijat totesivat ne aidoiksi. Löytö oli suuri sensaatio, mutta se muuttui skandaaliksi, kun kävi ilmi, että työt olivat kolmen nuoren miehen tekemiä. Näyttelyyn esille laitetut veistokset siirrettiin varastoon, museo meni konkurssiin ja johto irtisanottiin. Monet tutkijat ja historioitsijat väittivät yhä kiivaasti, että löydetyt veistokset olivat aitoja. Kolme nuorta todisti myöhemmin, että he voivat tehdä vielä täsmälleen samanlaisen teoksen - ja niin he tekivätkin, television kuvatessa heitä koko työn ajan.
Toni Sailer Toni Sailer syntyi Kitzbühel vuonna 1935. Hänen isänsä Anton omisti lasiyrityksen, ja Toni kouluttautui lasimestariksi ja putkimieheksi. Hän työskenteli isänsä yrityksessä. Anton Sailer oli myös hyvä alppihiihtäjä. Hänen lapsistaan tuli kaikista kilpaurheilijoita. Toni Sailerin sisko Rosi osallistui Oslon talviolympialaisiin ja veli Rudi kiersi muutaman vuoden maailmancupia ja osallistui MM-kilpailuihin 1970.
Toni Sailer Anton Engelbert ”Toni” Sailer (17. marraskuuta 1935 Kitzbühel, Itävalta – 24. elokuuta 2009 Innsbruck, Itävalta) oli itävaltalainen alppihiihtäjä, olympiavoittaja, maailmanmestari, alppihiihtovalmentaja, näyttelijä ja laulaja.
Toni Sailer Sailer taisteli pitkään aivokasvainta vastaan ja kuoli Innsbruckissa 2009.
Toni Sailer Koska Sailer ei ensimäisessä elokuvassaan näytellyt hiihtäjää, hän ei rikkonut Kansainvälisen hiihtoliiton amatöörisääntöjä. Sen ansiosta hän oli pystynyt osallistumaan vuoden 1958 MM-kilpailuihin. Sailerin toinen elokuva "Musta salama" päätti käytännössä hänen urheilu-uransa. FIS:n käytyjen pitkien neuvottelujen jälkeen Sailer ilmoitti vuonna 1959 lopettavansa alppihiihtouransa. FIS:n mielestä raskauttava tekijä oli se, että Sailer näytteli hiihtäjää ja käytti näin hyväkseen urheilusaavutuksiaan.
Toni Sailer Sailer voitti Hahnenkammin alppihiihtokilpailuissa vuonna 1958 suurpujottelun. Syöksylaskussa hän oli 22., pujottelussa 26. ja alppiyhdistetyssä 18:s. Vuoden 1958 MM-kisoissa Itävallan Bad Gasteinissa Sailer oli lähellä, ettei hän toistanut Cortina d’Ampezzon neljän MM-kullan saavutusta. Hän voitti suurpujottelun neljällä sekunnilla ja syöksylaskun vaikealla radalla. Pujottelussa Sailer jäi toiseksi seitsemän kymmenyksen erolla voittajaan. Alppiyhdistetyssä hän sijoittui kuitenkin ykköseksi. Sailer valittiin vuonna 1958 kolmannen kerran Itävallan vuoden urheilijaksi.
Toni Sailer Kanadan Whistlerissä Sailer alkoi vuonna 1968 valmentamaan nuoria laskijoita nimeään kantaneella hiihtoleirillä. Hän oli Whistlerissä kesät vuoteen 1982 asti. Sailer siirtyi 1970-luvulla myös Itävallan hiihtoliiton palvelukseen. Itävalta ei ollut ottanut vuoden 1972 talviolympialaisissa yhtään alppihiihtomestaruutta. Hiihtoliitto kutsui Sailerin auttamaan palauttamaan Itävallan takaisin huipulle. Hän toimi ensin teknisenä neuvonantajana ja sitten maajoukkueen päävalmentajana. Sailerin kausi hiihtoliitossa kesti vuodet 1972–1976, ja tuona aikana hän oli opastamassa muun muassa Franz Klammeria ja Annemarie Moser-Prölliä.
Toni Sailer Sailer saavutti olympialaisten kolmannen kultamitalinsa syöksylaskussa. Mieslaskijoista hänen lisäkseen vain Jean-Claude Killy on pystynyt voittamaan kolme alppihiihtolajia samojen kisojen aikana. Sailerin ja toiseksi tulleen Sveitsin Raymond Fellayn erotti noin kolme sekuntia. Cortinan olympialaisten alppihiihtokilpailuilla oli myös maailmanmestaruusarvo. Alppiyhdistetty laskettiin mukaan MM-ohjelmaan, joten kolmen olympiakullan lisäksi Sailer voitti Cortinassa neljä MM-kultaa.
Toni Sailer Olympialaisten jälkeen Sailer kilpaili kotikaupungissaan Kitzbühelissä Hahnenkammin alppihiihtokilpailuissa, jossa hän oli ensimmäinen syöksylaskussa, pujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuoden 1956 päätteeksi Sailer valittiin ensimmäisen kerran Itävallan vuoden urheilijaksi.
Toni Sailer Sailer valittiin 20-vuotiaana Itävallan alppihiihtomaajoukkueeseen, ja hän pääsi edustamana maataan vuoden 1956 olympialaisiin. Kisojen ensimmäinen alppihiihtolaji oli suurpujottleu, jossa hän laski 18:ntena laskijana. Itävaltalainen Andreas Molterer johti vaikuttavalla ajalla 3:06.30, mutta Sailer ohitti hänet yli kuuden sekunnin turvin ja voitti kultaa olympiasuurpujottelun suurimmalla erolla. Pujottelussa Sailer otti toisen kultamitalinsa. Siinä hän voitti toiseksi tulleen Chiharu Igayan neljällä sekunnilla.
Toni Sailer Sailerin ura viihdetaitelijana oli melko lyhyt, sillä se oli käytännössä ohi jo 1960-luvun puolivälissä. Hän teki seitsemän vuoden aikana 11 elokuvaa. Ne olivat pääasiassa vanhanaikaisia melodamaattisia Heimat-elokuvia, jotka sijoittuivat vuoristomaisemiin. Sailer näytteli myös vuonna 1964 ilmestyneessä peplumissa "Sansone e il tesoro degli Incas". Sen jälkeen hän esiintyi elokuvissa enää harvakseltaan. "Liebesspiel im Schnee" ilmestyi 1966 ja "Das große Glück" 1967. Kaikkiaan Sailer teki 16 elokuvaa.
Toni Sailer Sailer alkoi 1960-luvun puolivälin jälkeen vietää enemmän aikaa Kanadassa, missä hän mainosti lasikuituista G. M. Plasticsin valmistamaa hänen mukaansa nimettyä suksimallia. Alppihiihtäjät olivat tähän saakka käyttäneet pääosin puusuksia, mutta Toni Sailer -malli oli puusukset korvanneiden lasikuitusuksien edelläkävijöitä.
Toni Sailer Toni Sailer oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäisen vaimonsa oli saksalaisen golfinpelaaja Gaby Rummeny. He menivät naimisiin Vancouverissa 1976. He saivat liittonsa aikana yhden poikalapsen. Liitto päättyi Rummenyn kuolemaan vuonna 2000. Sailer avioitui uudestaan vuonna 2006, Hedwig Fischerin kanssa.
Toni Sailer Sailer voitti lyhyen uransa aikana kolme olympiakultaa ja seitsemän maailmanmestaruutta. Alppihiihtosaavutustensa ansiosta hänet valittiin 1900-luvun Itävallan parhaaksi miesurheilijaksi. Sailer lopetti uransa 23-vuotiaana ja esiintyi sen jälkeen useissa elokuvissa ja äänitti useita levyjä. Hän toimi 1972–1976 Itävallan alppihiihtomaajoukkueen teknisenä neuvonantajana ja päävalmentajana.
Toni Sailer Saileria pidetään Itävallan historian merkittävimpiin kuuluvana urheilijana, ja hänet valittiin vuonna 1999 Itävallan 1900-luvun parhaimmaksi miesurheilijaksi. Itävaltalainen urheiluhistorioitsija Rudolf Müllner on nähnyt Sailerin menestyksen jopa Itävallan herkän toisen maailmansodan jälkeisen kansallisen identiteetin vahvistajana. Hän todisti, että kovalla työllä ja päämäärätietoisuudella pystyi saavuttamaan vaikeuksista huolimatta menestystä.
Toni Sailer Monissa Sailerin elokuvissa oli myös laulamista, joten hän teki 18 äänitystä.
Verena Sailer Verena Sailer (s. 16. lokakuuta 1985 Illertissen) on saksalainen pikajuoksija.
Toni Sailer Vuonna 1957 Sailer laski useita voittoja eri kilpailuissa. Itävalla-mestaruuden hän otti pujottelussa, suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssö ja Yhdysvaltain-mestaruuden syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä. Yhdysvalloissa hän laski myös Harriman Cupissa pujottelun, syöksylaskun ja alppiyhdistetyn voittoon. Hahnenkammissa hän voitti syöksylaskun, mutta sijoittui pujottelussa 17:nneksi ja ja alppiyhdistetyssä 4:nneksi. Sailer oli 1957 toistamiseen Itävallan vuoden urheilija.
Toni Sailer Sailer pidätettiin Puolan Zakopanessa epäiltynä 28-vuotiaan paikallisen naisen väkivaltaisesta raiskauksesta vuonna 1974, vasta hänen kuolemansa jälkeen julkisuuteen tulleiden dokumenttien mukaan Itävallan hallitus kuitenkin käytti vaikutusvaltaansa kansallissankarin vapauttamiseksi. Tapauksen Itävallassa aiheuttaman kohun myötä vuonna 2018 myös toinen nainen astui julkisuuteen kertoen Sailerin raiskanneen hänet Innsbruckissa sijaitsevassa hotellissa vuonna 1975 hänen ollessaan vain 14-vuotias.
Nikke Knatterton Selostusta ei voitane pitää aivan totuudenmukaisena, koska Schmidt oli piirtänyt sarjakuvia lapsesta alkaen ja käyttänyt myös puhekuplia tottuneesti. Toinen tarina kertoo, että joskus vuoden 1946 aikoihin Schmidt olisi saanut ystävältään amerikkalaisen "Classic Comics" -julkaisun, jossa oli jokin Charles Dickensin romaani sarjakuvasovituksena. Ystävä luonnehti sarjakuvaa tulevaisuuden alaksi, ja Schmidt kiinnostui aiheesta, tutustui myös "Teräsmieheen", muokkasi tarinan ”Laukaus tekotakaraivoon” alkua sarjakuvaversioksi ja tarjosi sitä "Quick"-lehteen, jota hän oli avustanut pilapiirroksin. Päätoimittaja Anton Sailer hyväksyi ehdotuksen, ja sarjakuvaa alettiin julkaista jatkotarinana.
Toni Sailer Vaikka Sailer oli hankkinut itselleen ammatin, alppihiihto oli hänen todellinen kiinnostuksen kohteensa. Talvisin hän ei ollut auttamassa isäänsä, vaan hän harjoitteli alppihiihtoa neljä tuntia päivässä. Ensimmäisen voittonsa hän otti 11-vuotiaana.
Toni Sailer Sailer voitti 1954 nuorten Itävallan-mestaruuden suurpujottelussa ja vuonna 1955 suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuonna 1955 hän osallistui kolmeen lajiin Hahnenkammin alppihiihtokilpailuihin. Parhaiten hän pärjäsi pujottelussa, jossa hän oli kymmenes.
Toni Sailer Sailer joutui uransa loppuvaiheessa ammattilaissyytösten uhriksi. Hän oli rakennettanut hotellin Kitzbühelistä saamalleen tontille ja markkinoi omaa hiihtovaatemerkkiään. Hän kävi samaan aikaan myös Berliinissä näyttelijäkoulussa, ja hänen ensimmäinen elokuvansa "Näin alkoi rakkaus" ilmestyi vuonna 1958.
Toni Sailer Itävallan vuosisadan miesurheilija -tittelin lisäksi Sailer on saanut urastaan monia muitakin tunnustuksia. Kansainvälinen olympiakomitea palkitsi hänet 1985 Olympic Order -kunniamerkillä. Vuonna 2000 Kitzbühelin kaupunki nimitti hänet kunniakansalaiseksi ja Kitzbüheler Ski Club kunniajäsenekseen.
Toni Sailer Sailer voitti vuonna 1951 nuorten Itävallan-mestaruuden pujottelussa, syöksylaskussa, alppiyhdistetyssä ja kolmiottelussa. Seuraavana huonna hän toisti saavutuksensa. Hänen kansainvälinen menestyksensä tuli Megèven alppihiihtokilpailuissa tammikuussa 1952, kun hän voitti syöksylaskun ja alppiyhdistetyn vanhempia kilpailijoita vastaan.
Toni Sailer Sailer toimi 1980-luvun puolivälissä Hahnenkammin ratapäällikkönä. Rooli oli kuitenkin lähinnä seremoniallinen. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle vasta vuonna 2006. Lisäksi hän oli vuonna 1993 Kansainvälisen hiihtoliiton alppihiihtokomitean puheenjohtajana. Komitean tavoitteena oli edistää alppihiihdon maailmancupin asemaa.
Verena Sailer Sailer saavutti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Erfurtissa 2005 100 metrin juoksussa pronssia ajalla 11,53 ja 4 × 100 metrin viestissä hopeaa. Debrecenissä 2007 hän voitti saman ikäluokan 100 metrin Euroopan-mestaruuden vastatuulituloksella 11,66 ja sai hopeaa pikaviestissä.
Gabriel Anton Cronstedt Gabriel Anton Cronstedtin isä oli vara-amiraali Carl Olof Cronstedt. Hän avioitui vuonna 1833 vapaherratar Beata Sofia Johanna Hjärnen kanssa, joka kuoli 1850. Cronstedtin toinen puoliso oli Johanna Elisabet Nassokin vuodesta 1852 lähtien. Ensimmäisen puolisonsa kanssa hän sai kolme lasta, joista vanhin oli Krimin sodassa vuonna 1855 Sevastopolissa kaatunut vänrikki Karl Gustaf Anton Alfred Cronstedt. Cronstedtin toiseksi nuorin lapsi Elisabeth kuoli 93-vuotiaana 1948.
Antoine Grimaldi Antoine ei mennyt koskaan naimisiin. Hän kuoli 28. marraskuuta 1784. Vuonna 1966 hänen maalliset jäännöksensä siirrettiin Monacon katedraalin apsikseen.
Verena Sailer Sailer edusti Saksaa Pekingin olympialaisissa 2008. Hän kilpaili 4 × 100 metrin viestijoukkueessa yhdessä Anne Möllingerin, Cathleen Tschirchin ja Marion Wagnerin kanssa. Finaalissa he juoksivat viidenneksi ajalla 43,28 sekuntia. Hän sai Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 pronssia 60 metrillä ajalla 7,22. Yleisurheilun MM-kisoissa 2009 hän pääsi välieriin 100 metrillä juostuaan ajan 11,24. Hän juoksi neljännellä osuudella 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sai pronssia kauden parhaalla ajalla 42,87 sekuntia.
Antoni Gaudí Antoni Gaudín isä kuoli 93 vuoden ikäisenä vuonna 1906 asuessaan Barcelonassa Gaudín luona. Gaudí koki 1910-luvulla sarjan henkilökohtaisia tragedioita: vuonna 1912 kuoli ainoa elossa ollut sukulainen, hänelle hyvin läheinen ottotytär Rosa Egea. Samoihin aikoihin Gaudí koki työuralla useita keskeytyksiä ja pettymyksiä, ja erityisen raskas isku oli hyvän ystävän ja mesenaatin Eusebi Güellin kuolema elokuussa 1918.
Anton Raphael Mengs Mengsin sisar Theresia-Concordia (1725–1806) tunnetaan myös miniatyyrimaalarina. Hän oli naimisissa wieniläisen taidemaalari Anton von Maronin kanssa. Theresia-Concordia kuoli Roomassa 10. lokakuuta 1806.
Verena Sailer Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Sailer voitti kultaa 100 metrillä juostuaan uuden ennätyksensä 11,10 sekuntia. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän juoksi ankkuriosuuden Saksan voittaessa pikaviestin Euroopan-mestaruuden ajalla 42,51. Lisäksi hän oli kuudes 100 metrillä. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ja kuului viidenneksi sijoittuneeseen Saksan pikaviestijoukkueeseen. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui 60 metrillä kahdeksanneksi. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän saavutti pronssia 60 metrillä ajalla 7,09. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä ja oli pikaviestissä viides.
Antoine Demoitié Demoitié kuoli maaliskuussa 2016 kesken Gent–Wevelgem-kilpailun, kun hän kaatui ja joutui takaa tulleen moottoripyörän yliajamaksi. Hänet kuljetettiin onnettomuuden jälkeen sairaalaan Lilleen, jossa hän kuoli.
Anton Kangas Anton Kangas (lukioikäiseksi saakka Kankaanpää; 6. syyskuuta 1867 Alahärmä – 23. maaliskuuta 1904 Nummelan parantola, Nurmijärvi) oli ylioppilas, kansakoulunopettaja sekä aloitteleva kirjailija. Hänet on esitetty Artturi Järviluoman vuonna 1914 julkaiseman "Pohjalaisia"-näytelmän todelliseksi kirjoittajaksi. Kangas kuoli nuorena keuhkotautiin.
Josef Anton Salzmann Salzmann kuoli 73-vuotiaana virassa.
Pierre-Antoine Cousteau Cousteau kuoli vuonna 1958 Pariisissa.
Klarinettikonsertto (Mozart) Wolfgang Amadeus Mozartin klarinettikonsertto A-duuri KV 622 sävellettiin vuonna 1791. Konsertto on omistettu klarinetisti Anton Stadlerille. Konsertossa on kolme osaa:Mozart sävelsi teoksen alun perin basettiklarinetille. Anton Stadler kantaesitti konserton Prahassa 16. lokakuuta 1791. Teos oli Mozartin viimeisiä: hän kuoli saman vuoden joulukuussa.
Emīlija Benjamiņa Anton Benjamiņš kuoli 79- vuotiaana 14. kesäkuuta 1939. Perheen omaisuudeksi arvioitiin 60 000 000 Sveitsin frangia. Testamentin mukaan Emilija omisti kaikesta 51%. Anton Benjamiņšin ensimmäisestä avioliitosta syntyneet lapset väittivät, että isä oli ollut mielisairas ja testamentti mitätön. Asiaa ei ehditty puida oikeudessa ennen kesää 1940.
Anton Barichievich Anton syntyi Jugoslaviassa ("nyk. Kroatian alueella") Siperiasta kotoisin olleille maahanmuuttajavanhemmille. Vuonna 1945 hän muutti Kanadaan, pakoon sotaa Euroopassa. "Great Antonio" () -nimellä tunnettu jätti oli noin 190cm pitkä ja painoi liki 225 kiloa. Suuresta koostaan huolimatta laulua rakastaneella Antonilla oli kaunis, pehmeä lauluääni. Vuonna 1952 hän pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan vetämällä 433-tonnista junaa 19,8 metriä. Anton esiintyi myös elokuvissa "Taistelu tulesta" () (1981) ja "Abominable Snowman" (1996). Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 2003.
Anton Allemann Allemann kuoli 72-vuotiaana sydänkohtaukseen elokuussa 2008.
Iida Mustonen Syksyllä 2016 Iida sai selville, että Anton oli käyttänyt huumeita. Iida järkyttyi asiasta. Kuitenkin omissa ylioppilasjuhlissaan, Iida jäi yksin kun Anton oli häipynyt ja Jutta ei päässyt, ja Iida ajautui ottamaan Antonin huumeita. Asia kuitenkin paljastui Antonille, ja tämä sanoi että Iidan täytyisi lopettaa niiden käyttäminen. Iida pystyi siihen, mutta Eliaksen kuoltua, Iida jäi pahempaan koukkuun ja katosi. Tale, Janne ja Anton etsivät Iidaa. Lopulta Antonin isosisko poliisi Linda Eerikäinen löysi Iidan, kun tämä oli jäädä auton alle. Iida oli niin surullinen Eliaksen kuolemasta, että otti Moosen vessassa yliannostuksen Antonin huumeita vaipuen koomaan, josta hän kuitenkin heräsi keväällä 2017. Tämän jälkeen Antonin ja Iidan välit ovat olleet tulehtuneet eivätkä he ole olleet sen kummemmin tekemisissä. Myöhemmin Anton kuoli.
Anton Arenski Anton Stepanovitš Arenski (; 30. heinäkuuta 1861 Novgorod – 25. helmikuuta 1906 Terijoki) oli venäläinen säveltäjä. Hän aloitti musiikinopiskelun Pietarissa Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1882 hänestä tuli professori Moskovan konservatorioon. Hän opetti mm. Aleksandr Skrjabinia, Sergei Rahmaninovia ja Aleksandr Gretšaninovia. Arenski kuoli tuberkuloosiin suomalaisessa parantolassa vuonna 1906.
Antoine Marie Maanicus Maanicus osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 76-vuotiaana virassa.
Helmut Eder Ederille myönnettiin uransa aikana Itävallan valtionpalkinto ja Anton Bruckner -palkinto. Hän kuoli Salzburgissa 88-vuotiaana.
Anton Yelchin Yelchin kuoli Los Angelesissa kesäkuussa 2016 tapaturmaisesti jäätyään kotipihassaan puristuksiin autonsa ja turvaportin väliin.
Anton von Arco auf Valley Arco auf Valleylla oli vaimo ja lapsia. Hän kuoli 48-vuotiaana liikenneonnettomuudessa Salzburgissa.
Liechtenstein (suku) Hans-Adam kuoli 1712 ilman miesperillisiä, ja Gundakerin jälkeläisestä Anton Florianista tuli hallitseva ruhtinas.
René Antoine Ferchault de Réaumur De Réaumur kuoli pudottuaan hevosen selästä. Hän testamenttasi käsikirjoituksensa ja luonnontieteelliset kokoelmansa Ranskan tiedeakatemialle.
Anton (Saksi) Antonin ensimmäinen puoliso oli Savoijin prinsessa, kuningas Viktor Amadeus III:n tytär Maria Antonia, joka kuitenkin kuoli jo vuosi avioliiton solmimisen jälkeen vuonna 1782. Anton meni vuonna 1787 uudelleen naimisiin Toscanan suurherttua Leopold I:n (myöhempi keisari Leopold II) tyttären Maria Teresian kanssa, mutta heidän lapsistaan kukaan ei elänyt aikuiseksi. Antonin kuoltua siten lapsettomana vuonna 1836 kruunu periytyi Fredrik Augustille.
Antoni (arkkipiispa) Aleksander Vadkovski syntyi pappisperheeseen Venäjän Tambovin kuvernementissa. Hän oli naimisissa oleva uskonnon opettaja ja kahden lapsen isä, kun hänen puolisonsa sairastui ja kuoli nopeasti; vuoden sisään myös lapset seurasivat äitiään lavantautiepidemian uhreina. Leskeksi jäänyt ja lapsensakin menettänyt Vadkovski päätti etsiä lohdutusta suruunsa luostarista; hänet vihittiinkin pian munkiksi nimellä Antoni, mutta hänen levoton mielensä ei sallinut jäädä toimettomaksi; tuota pikaa hän tarttuikin jatko-opintoihinsa, ja hänestä tuli teologian tohtori.
Anton Buttiġieġ Buttiġieġ pääsi Maltan edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1955. Hän erosi lokakuussa 1976 aloittaakseen presidenttinä. Hän kuoli 71-vuotiaana 5. toukokuuta 1983.
Antoon van Dyck Van Dyck kuoli 9. joulukuuta 1641 42-vuotiaana, ja hänet haudattiin Lontoon St Paulin katedraaliin. Hauta tuhoutui Lontoon suuressa tulipalossa 1666.
Gent–Wevelgem 2016 Kilpailua varjosti Wanty – Groupe Gobert -tallin 25-vuotiaan belgialaisajaja Antoine Demoitién kuolema. Hän jäi kaatumisen jälkeen moottoripyörän yliajamaksi, ja kuoli tehohoidosta huolimatta.
Anton LaVey LaVey kuoli 29. lokakuuta 1997 keuhkoödeemaan. Hän menehtyi katolisessa St. Mary’s Hospital -sairaalassa. Hänelle toimitettiin saatanalliset hautajaiset läheisimpien omaisten läsnä ollessa, ja hänet krematoitiin myöhemmin.
Anton Köllisch MDMA:lle haettiin patentti jouluaattona 1912. Patentti myönnettiin 16. toukokuuta 1914. Köllisch itse kuoli ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1916, tietämättä mitään keksimänsä aineen psykoaktiivisista vaikutuksista.
Antoni Ramallets Ramalletsin vaimo, Paquita Domínguez, kuoli 20. elokuuta 2012, jonka jälkeen Ramallets oli syvästi murheellinen ja siitä lähtien hänen tilansa oli mennyt huonompaan suuntaan. Hänen kaksi tytärtään ja muu perhe auttoivat häntä selviytymään surusta.
Hubert Theophil Simar 24. lokakuuta 1899 Simar valittiin Kölnin arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 20. helmikuuta 1900. Hän kuoli 66-vuotiaana virassa. Krementz oli hänen edeltäjänsä Kölnin arkkipiispana, ja häntä seurasi Anton Hubert Fischer.
David Jansson Puolisonsa Liisa Juhontyttären kuoltua 1878 Jansson kihlautui Josefina Österbergin kanssa 1882, mutta kuoli kesäkuussa 1883 ennen kuin pariskunta ehti avioitua. Heidän poikansa Anton David (Antti) Wihuri syntyi saman vuoden lokakuussa.
Anton Caselius Sisällissodan aikana Caselius toimi Suomen kansanvaltuuskunnan raha-asiain toimikunnassa. Hänet vangittiin Helsingin valtauksen jälkeen ja toimitettiin Suomenlinnan vankileirille, jossa Caselius kuoli nälkään heinäkuussa 1918. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan vanhaan osaan.
Anton Leinonen Vapauduttuaan Leinonen perusti puolisonsa kanssa leipomon Pispalaan, mutta se teki konkurssin 1930-luvun lamavuosina, joka jälkeen hän työskenteli Tampereen hihnatehtaalla. Talvisodan aikana Leinonen toimi Pispalassa väestönsuojelutehtävissä. Hän kuoli Tampereella 60-vuotiaana elokuussa 1953.
Hans Rott Hans Rottin molemmat vanhemmat olivat näyttelijöitä. Äiti kuoli vain hieman yli 30-vuotiaana vuonna 1872 ja isä 1876 rampauduttuaan pari vuotta aiemmin. Rott opiskeli muun muassa urkujensoittoa Anton Brucknerin johdolla.
Anton Rolandson Martin Vuonna 1761 Martinin toinen jalka joutui kuolioon ja se amputoitiin. Hän palasi Turkuun ja omistautui lääketieteelle. Hän sai Tiedeakatemialta vaatimattoman elinikäisen eläkkeen, joka ei kuitenkaan ollut riittävä elämiseen. Hän kuoli 1785 naimattomana ja lapsettomana, ja haudattiin 4.2.1785.
Leivut Leivujen murteessa oli voimakkaita ääntämyksellisiä ja kieliopillisia vaikutteita latvian kielestä, sekä mahdollisesti myös liivin itämurteista. Viron murteista leivu oli lähinnä eteläisiä murteita. Viimeinen leivun murretta puhunut leivu Anton Bok kuoli 20. huhtikuuta 1988.
Anton &amp; Anton Anton & Anton on suomalainen ruokakauppa, jolla on kauppoja Helsingin Ullanlinnassa ja Kruununhaassa. Anton & Antonilla on muun muassa ruokakassi- ja catering-palvelua. Ensimmäinen Anton & Anton perustettiin vuonna 2009, jolloin mukana oli jo nykyinen toimitusjohtaja Andrea Hasselblatt.
Japani talviolympialaisissa 1956 Japani osallistui Cortina d'Ampezzon talviolympialaisiin 1956 kymmenen miesurheilijan joukkueella. Alppihiihtäjä Chiharu Igaya teki olympiahistoriaa tuomalla Japanille maan kaikkien aikojen ensimmäisen talviolympiamitalin: hopeamitali irtosi pujottelusta, jossa Igayan edelle ehätti vain Itävallan Toni Sailer. Kisojen mitalitilastossa Japani sijoittui 11:nneksi.
Anthony Mann Anthony Mann (oik. Emil Anton Bundmann) (30. kesäkuuta 1906 San Diego, Kalifornia – 29. huhtikuuta 1967 Berliini, Saksa) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Mann sai Golden Globe -ehdokkuuden "El Cid – kuninkaan soturi" -elokuvasta. Hän kuoli sydänkohtaukseen Berliinissä 1967.
Tulipunainen kyyhkynen Elokuva kuvattiin osin keskellä Helsingin ihmisvilinää. Pääosaa näyttelee Tauno Palo, joka näytteli kolmen vuosikymmenen ajan elokuvien sankarirooleja ja jonka viimeiseksi elokuvaksi tämä jäi. Myös elokuvassa esiintyvä Suomen Filmiteollisuuden pitkäaikainen näyttelijä Anton Soini kuoli pian elokuvan ensi-illan jälkeen.
Antton Antton (joskus myös Anttoni) on suomalainen miehen etunimi. Antton on suomalainen muunnos latinalaista alkuperää olevasta Anton-nimestä.
Andreas Molterer Molterer sai Åren MM-kilpailuissa 1954 pronssia suurpujottelussa ja sijoittui viidenneksi pujottelussa. Cortina d’Ampezzon olympialaisissa 1956 hän saavutti suurpujottelussa hopeaa 6,2 sekuntia Toni Sailerille hävinneenä. Tämä on suurin kulta- ja hopeamitalistin ero olympialaisten alppihiihdossa. Syöksylaskussa hän sai pronssia. Bad Gasteinin MM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä viidenneksi, suurpujottelussa kuudenneksi.
Tatjana Pinto Pinto voitti naisten pikaviestin EM-kultamitalin vuonna 2012. Hänen lisäkseen joukkueessa juoksivat Leena Günther, Anne Cibis ja Verena Sailer. Sama nelikko sijoittui vuoden 2012 kesäolympialaisissa viidenneksi. Amsterdamin 2016 ja Berliinin 2018 EM-kilpailuissa Pinto kuului Saksan pronssijoukkueeseen. Hän on sijoittunut pikaviestissä lisäksi neljänneksi MM-kilpailuissa 2013 ja 2017 sekä olympialaisissa 2016.
Lauberhornin alppihiihtokilpailut Eniten voittoja syöksylaskussa on sveitsiläisellä Karl Molitorilla, joka voitti kuudesti vuosien 1939 ja 1947 välillä. Itävaltalaisella Toni Sailerilla puolestaan on neljän perättäisen voiton ennätys vuosilta 1955–1958. Pujottelussa eniten voittoja on kroatialaisella Ivica Kostelićilla, neljä vuosien 2002 ja 2012 välillä. Andreas Molterer, Guy Périllat, Ingemar Stenmark ja Benjamin Raich ovat pystyneet kolmeen pujotteluvoittoon.
Anton Kaindl Anton Kaindl (14. heinäkuuta 1902, München - 31. elokuuta 1948, Workuta) oli saksalainen keskitysleirikomendantti toisen maailmansodan aikana. Hän oli arvoltaan SS-Obersturmbannführer ja myöhemmin SS-Standartenführer. Hän johti toimistoa SS-WVHA:ssa 31. elokuuta 1942 alkaen. Toimisto vastasi vankien vaatettamisesta keskitysleireillä. Hän oli Sachsenhausenin keskitysleirin seitsemäs ja viimeinen komendantti ja johti sen evakuointia huhtikuussa 1945. Sodan jälkeen Kaindl joutui liittoutuneiden vangiksi. Hän joutui oikeuteen 23. elokuuta 1947 Berliinin Pankowissa ns. Sachsenhausen-oikeudenkäyntiin yhdessä 15 muun syytetyn kanssa. Oikeudenkäynnin järjesti neuvostoliittolainen sotilastuomioistuin. Kaindl väitti vain noudattaneensa käskyjä. 1. marraskuuta 1947 Kaindl ja 8 muuta syytettyä tuomittiin elinkautisiin vankeusrangaistuksiin. Kaindl joutui pakkotyöhön arktisiin olosuhteisiin Vorkutan gulagiin, jossa kuoli kesällä 1948.
Cicely Saunders Työskennessään St Josephin saattokodissa Saunders tapasi puolalaisen Antoni Michniewicz, johon hän myös rakastui. Michniewicz kuoli vuonna 1960. Samoihin aikoihin kuolivat myös Saundersin isä ja yksi ystävä. Omien sanojensa mukaan Saunders kärsi ”patologisesta surusta”. Michniewiczin kuolema oli osoittanut kuitenkin hänelle, että kun ”ruumiista tulee heikompi, sielusta tulee vahvempi”.
Anton Bruckner Bruckner kuoli sydänhalvaukseen 11. lokakuuta 1896 kotonaan Wienissä. Hänen yhdeksäs, keskeneräiseksi jäänyt sinfoniansa esitettiin samassa kaupungissa 11. helmikuuta 1903. Bruckner ei koskaan mennyt naimisiin, mutta hän ehdotti naimakauppoja monille tytöille. Brucknerin sanottiin olleen kiinnostunut ruumiinsa käsittelystä, ja hän jätti tarkat ohjeet siitä, miten hänen ruumiinsa tulisi balsamoida.
TukkuHeino Heino-konserni on ollut Anton & Anton -ruokakauppaketjun suurin omistaja vuodesta 2013. Ketju on keskittynyt luomu- ja lähiruokaan ja pientuottajien tuotteisiin. Anton & Antonilla on ruokakauppoja Helsingin Töölössä, Kruununhaassa ja Ullanlinnassa. Lisäksi Anton & Anton toimittaa ruokakasseja.
Antoine Wiertz Vuonna 1839 Wiertz muutti Liègeen äitinsä kanssa. Hän maalasi elääkseen muotokuvia, mutta samalla hän teki myös maalauksia mytologisista ja historiallisista aiheista. Wiertzin äiti kuoli 1844, mikä oli kova isku hänelle. Hän muutti tämän jälkeen Liègestä Brysseliin. Vuonna 1847 Wiertz maalasi ehkä kuuluisimman taulunsa "Deux jeunes filles—La Belle Rosine" ("Kaksi nuorta naista — Kaunis Rosine"). Vuonna 1850 Belgian hallitus rakensi Wiertzille studion vastineeksi muutaman työstä. Studio rakennettiin Paestumissa sijaitsevien kreikkalaisrakennusten mallin mukaan. Wiertz kuoli studiossaan 1865. Hänen ruumiinsa palsamoitiin muinaisegpytiläiseen tapaan, ja hänet haudattiin Ixellesin kunnalliselle hautausmaalle.
Anton Anton on miehen etunimi, lyhentymä latinalaisesta nimestä Antonius. Antonin muunnelmia ovat Toni, Tony, Antton ja Anttoni.
Werner von Siemens Siemens oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Mathilde Drumann, joka kuoli vuonna 1865. He olivat naimisissa vuodesta 1852 ja saivat kaksi lasta. Siemens nai 1869 kaukaisen sukulaisensa Antoine Siemensin, jonka kanssa sai kaksi lasta. Hänen kaikki kolme poikaansa Arnold, Georg Wilhelm ja Carl Friedrich von Siemens seurasivat isäänsä Siemensin johtotehtävissä.
Lars Johan Prytz Lars Johan Prytz toimi Saarijärven piirilääkärinä vuodesta 1821 kuolemaansa saakka. Hänen puolisonsa Anna Carolina af Tengström, vihitty Turussa 24.6.1814, oli arkkipiispa Jakob Tengströmin tytär, ja heille syntyi ainakin neljä lasta, joista viimeinen, Lars Anton Wilhelm, syntyi isän kuoleman jälkeen. Prytz kuoli lavantautiin ja haudattiin Paraisille.
Anni Huotari Anni Huotarin viimeisiä vuosia varjostivat hänen läheistensä kuolemat. Perheen nuorin lapsi, vuonna 1912 syntynyt Tapio, kuoli jo vanhempiensa vankeusaikana, ja Anton Huotari puolestaan teki itsemurhan vuonna 1931. Pariskunnan 1903 syntynyt ensimmäinen lapsi Aune, joka oli myös itse mukana yhteiskunnallisessa toiminnassa, kuoli keuhkotautiin vuonna 1933, ja vanhempi poika Tauno (s. 1908) kaatui jatkosodassa vuonna 1942. Huotarin terveys heikkeni viimeisinä elinvuosina, mutta hän jaksoi edelleen hoitaa yhteiskunnallisia tehtäviään. Huotari kuoli huhtikuussa 1943 liikenneonnettomuudessa ollessaan palaamassa Helsingin työväentalolla järjestetystä naisliiton kokouksesta. Hänen ruumiinsiunauksensa Hietaniemen krematorion kappelissa toimitti kokoomuksen kansanedustaja ja entinen ministeri Paavo Virkkunen. Tilaisuudessa puhuivat muun muassa Sylvi-Kyllikki Kilpi ja Väinö Tanner. Huotarin tilalle eduskuntaan nousi Lempi Lehto.
Anton Laurila Uuno teloittaa Töyryn Kallen sodan loppupuolella vanhoista kaunoista. Jokainen Pentinkulmalla asunut Laurila saa surmansa sodan aikana, lukuun ottamatta Anttoon vanhinta poikaa Anttia, joka asuu kunnalliskodissa seinään kahlehdittuna vajaamielisenä. Arvi kuolee Ikaalisten rintamalla, Anttoo ja Aliina ammuttiin sodan jälkeisissä teloituksissa Pentinkulmalla. Valkoisten kenttäoikeus tuomitsee Anttoon kuolemaan esikunnan todistusten perusteella; Anttoota itseään ei edes kuulustella. Anttoon viimeiset sanat olivat:
Henryk Wieniawski Wieniawski saapui Pietariin Anton Rubinsteinin pyynnöstä ja asui siellä vuodet 1860–1872. Vuosina 1872–1874 hän kierteli Yhdysvalloissa, ja vuonna 1875 hänestä tuli Brysselin konservatorion viulunsoiton professori. Wieniawskin terveys alkoi heikentyä hänen ollessaan Brysselissä, ja hän piti viimeisen konserttinsa Odessassa huhtikuussa 1879. Hän kuoli seuraavana vuonna Moskovassa vain 44-vuotiaana.
Ivan Bunin Toisen maailmansodan aikana hän vastusti natseja ja piilotteli juutalaisia talossaan miehityksen aikana. Elämänsä loppupuolella hän kiinnostui neuvostokirjallisuudesta ja jopa elätteli toiveita synnyinmaahan palaamisesta. Hän kuoli kuitenkin Pariisissa sydänkohtaukseen, ja hänen kirjansa Anton Tšehovista jäi kesken. Ivan Bunin haudattiin Sainte-Geneviève-des-Bois’n venäläiselle hautausmaalle 
Sainte-Geneviève-des-Boisiin Pariisin ulkopuolella.
Humphry Davy Davy oli 16-vuotias, kun hänen puuseppäisänsä kuoli. Davystä tuli paikallisen lääkärin ja apteekkarin oppipoika. Hän innostui tekemään kemian kokeita luettuaan Antoine Lavoisier'n oppikirjan. Kokeidensa ansiosta Davy pääsi 19-vuotiaana Thomas Beddoesin Bristoliin perustaman pneumaattisen instituutin johtajaksi. Davy teki ensimmäisiä merkittäviä tutkimuksiaan ilokaasulla. Hän hengitti kaasua ja havaitsi, että sitä voi käyttää anestesiassa.
Anton Šťastný Anton Šťastný (s. 1959, Bratislava, Tšekkoslovakia) on entinen jääkiekkoilija. Anton pelasi oikeana hyökkääjänä. Anton pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 1970-luvulla. Hänen veljensä Marian ja Peter olivat myös huipputason jääkiekkoilijoita.
Ida Aalberg Antti ja Charlotta Ahlbergin perheen esikoinen oli Oskar (1855–1923), ja Ida oli heidän toinen lapsensa. Vuonna 1860 syntyi Axel Mauritz (Aksel), josta tuli perheen musta lammas. Hän muutti Pohjois-Amerikkaan, ja hänen kuolinvuotensa on tuntematon. Sisarussarjan seuraava, Anton August (1864–1865) kuoli vuoden ikäisenä ja myös viides lapsi, suurten nälkävuosien aikana syntynyt Alma Maria (1866–1869) kuoli varhain. Kuudes lapsi oli Anders August (Antti) (1870–1942) ja seitsemäs Hugo Hjalmar (Jalmari) (1872–1904). Suomen ensimmäinen ratayhteys, Helsinki–Hämeenlinna avattaisiin maaliskuussa 1862, ja sen rakentaminen työllisti Antti Ahlbergiä, joka perheineen muutti radanvarsimökkiin 1850-luvulla.