mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Sukellusveneyhteistyön tarkoituksena oli lisäksi se, että Helsingin ja Tallinnan ohi mahdollisesti länteen läpi yrittäviä laivoja pyritään estämään suomalaisten sukellusveneiden ja virolaisten ja suomalaisten kenttätykkien lisäksi myös virolaisilla sukellusveneillä. Viron sukellusveneohjelma oli maalle kallis; sen laivasto jopa joutui myymään vuonna 1934 hävittäjänsä osarahoitukseksi kahdesta Britanniassa valmistetusta sukellusveneestä. Virolaisiin sukellusveneisiin päätettiin ottaa samanlaiset torpedot ja miinat kuin oli suomalaisissa. Näin ollen suomalaisten ja virolaisten sukellusveneiden yhteinen huolto mahdollisen sodan sattuessa olisi voitu järjestää helposti.
Energia Virossa Viro on vuosikymmenten ajan ollut sähkön suhteen yliomavarainen öljyliuskevarojensa varaan rakennettujen voimalaitosten ansiosta. Sähkön tuotanto oli suurimmillaan Neuvosto-Viron aikana, 1980-luvun alkupuolella. 2010-luvulla tuotanto on ollut noin 11 TWh ja kulutus (sisältäen siirtohäviöt) noin 8 TWh. Tuotantoylijäämä vietiin neuvostoaikana muualle Neuvostoliittoon. 1990-luvun alussa sähköä vietiin sekä muihin Baltian maihin että Venäjälle. Venäjän-vienti päättyi vuonna 2005. Suomen-siirtoyhteyden valmistuttua vuonna 2006 alkaen sähköä ensin lähinnä vietiin Suomeen, mutta vienti kääntyi tuonniksi vuonna 2012.
Valtaosa Viron sähköntuotantokapasiteetista on öljypohjaisia polttoaineita käyttävää lämpövoimaa. Viron voimalaitosten nimellinen kapasiteetti on yhteensä 3 137 megawattia, josta tuulivoimaa on 334 MW ja vesivoimaa 5 MW. Sähköenergiasta lähes 90 prosenttia tuotetaan öljypohjaisilla polttoaineilla (10,9 TWh eli 88 % vuonna 2014).
305 mm/52 -merikanuuna vm. 1907 Vastaitsenäistyneiden Suomen ja Viron välille alkoi kehittyä huomattavaa puolustusyhteistyötä 1920- ja 1930-lukujen kuluessa. Yhteistyön ytimessä oli Suomenlahden tykistösulkuna tunnettu strateginen meripuolustusjärjestelmä, jonka tarkoituksena oli sulkea Neuvostolaivasto Suomenlahden pohjukkaan. Salaisen tykistösulun Suomen puolisten linnoitteiden toteuttaminen käynnistyi vuonna 1931, kun meripuolustuksen esikunnan ajamia uusia järeitä tykkipattereita alettiin rakentaa Mäkiluotoon ja Kuivasaareen. Pattereiden linnoitustöitä varten oli varattu 2,6 miljoonaa markkaa vuoden 1931 ylimääräisessä menosäännössä.
Pietari Suuri Venäläiset valloittivat Viron vuonna 1710 ja miehittivät Suomen aluetta vuosina 1714–1721 niin kutsutun isonvihan aikana. Sota päättyi Uudenkaupungin rauhaan 1721, jossa Venäjä sai Inkerin, osia Karjalasta sekä Ruotsin alueet Baltiassa. Käytännössä sota nosti Venäjän Pohjois-Euroopan johtavaksi suurvallaksi Ruotsin tilalle.
Pohjola-aktivismi Suomen ja Ruotsin välistä puolustusyhteistyötä on kaavailtu aina 1920-luvulta alkaen. Ruotsin ja vasta itsenäistyneen Suomen suhteita kalvoivat vielä Ahvenanmaan kysymys sekä Suomessa käyty kieliriita, mutta sotilaspiireissä Pohjanlahden molemmin puolin oli puolustusyhteistyöllä kuitenkin kannatusta. Vuonna 1923 Ruotsin ulkoministeri Carl Hederstierna pakotettiin eroamaan ehdotettuaan julkisesti maiden välistä puolustusliittoa, ja vuonna 1930 julkaisi joukko nuorempia ruotsalaisia upseereja Neuvostoliton uhkaa korostavan "Antingen eller"-pamfletin. Kirjoittajista osa oli palvellut vapaaehtoisina Suomessa jo vuonna 1918, ja he katsoivat Neuvostoliiton läheisyyden edellyttävän naapureiden välistä yhteistyötä ja liittoutumista.
Hattujen sota Ruotsin suurvalta-aika päättyi suureen Pohjan sotaan (1700–1721), jossa se kärsi murskaavan tappion naapureilleen ja joutui myöntymään mittaviin aluemenetyksiin. Suurimmat alueluovutukset se teki Venäjälle: vuonna 1721 solmitussa Uudenkaupungin rauhassa Ruotsi joutui luovuttamaan sekä kaikki alueensa Baltiassa, eli Inkerinmaan, Viron ja Liivinmaan että Suomen kaakkoisimmat osat, eli Käkisalmen läänin ja Viipurin ympäristön.
Suomen jääpallomaajoukkue Vuosina 1923–1934 Suomi kohtasi Viron maajoukkueen kaikkiaan kuusi kertaa. Talvella 1923 Helsingin Jalkapalloklubin pelaajista koostunut maajoukkue voitti Helsingissä Viron peräti 22–0. Seuraavana vuonna Tallinnassa Suomen ja Viron välinen maaottelu päättyi Suomen voittoon 0–4.
Suomenlahden tykistösulku Vuosikymmenen kestäneen panostuksen jälkeen Suomen rannikkotykistö oli talvisodan alkaessa kenties ainoa aselaji, joka oli kalustonsa puolesta valmis sotaan, vaikkakin operatiiviset suunnitelmat olivat vanhentuneet Viron ja Neuvostoliiton avunantosopimuksen myötä. Meripuolustus osoittautuikin merkitykselliseksi; Neuvostoliiton maihinnousuyritys rannikolle kenttäarmeijan selustaan torjuttiin. Tykistösulun yhteiseksi tulenjohtamiseksi rakennettuja merenalaisia kaapeleita käytettiin edelleen Suomen ja Viron tiedusteluyhteistyöhön, ja Suomi sai talvisodan aikana arvokasta ja tarkkaa tiedustelutietoa Virosta. Lopullisesti Viron ja Suomen sotilaallinen yhteistyö päättyi Neuvostoliiton miehitettyä Viron 1940 ja sitä myöten Viron itsenäisen armeijan olemassaolon loputtua.
Viime jääkauden loppuvaihe Eri lähteissä esitetään erilaisia arvioita siitä milloin viime jääkausi olisi päättynyt. Monesti väitetään päättymisen alkaneen silloin kun huippujäätiköityminen LGM päättyi. Tällöin "jääkauden lopun alku" olisi alkanut noin 18000 radiohiilivuotta sitten. Eräät toiset taas pitävät jääkauden lopun alkuna Meiendorf-interstadiaalin (Monesti "Bölling-Alleröd") alkua noin 14700 kalenterivuotta sitten. Joidenkin mukaan taas jääkausi olisi alkanut päättyä joskus 16000 radiohiilivuotta sitten. Eräiden mukaan myöhäisjääkausi alkoi Virossa ja Belgiassa 13500 BP sekä Ranskassa ja Siperiassa.
SMP Formula 4 Historian ensimmäinen SMP Formula 4 -kausi alkoi toukokuussa 2015 Ahveniston moottoriradalta Suomesta ja päättyi lokakuussa 2015 Virossa auto24ringillä. Kalenterissa on yhteensä seitsemän rataa, neljä rataa Venäjällä, kaksi Suomessa ja yksi Virossa.
Luettelo presidentti Relanderin valtiovierailuista Relanderille esiteltiin panssarivaunuja ja lentokoneita myös Suomen ja Viron yhdistymisestä puhuttiin. Relander kävi opetusminiteri Setälän kanssa Tarton yliopistossa.Valtiovierailu päättyi 24. toukokuuta Tartossa.Edistyspuolue ja Maalaisliitto oli tuolloin ulkopoliittisesti kannattanut hyviä lähentymissuhteita eteläiseen naapurimaahamme. Sosiaalidemokraatit karsastivat tuolloin Viron suhteita sen takia, koska Virossa oli kumottu kieltolaki eikä maa suostunut lopettamaan alkoholin salakuljetusta Suomeen.
Osta pientä ihmistä Virolainen Von Krahli -teatteri otti näytelmän omaan ohjelmistoonsa Connecting People -nimellä. Näytelmä aiheutti paljon keskustelua myös Virossa. Esitys nähtiin myös Suomessa, Helsingin juhlaviikoilla Q-teatterissa. Kaikki neljä esitystä myytiin loppuun. Suomessa näytelmä esitettiin viroksi ja tekstitettiin suomeksi.
Suomalais-ugrilaiset kansat Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat suurimmat suomalais-ugrilaiset kansat unkarilaiset, suomalaiset ja virolaiset. Näillä kansoilla on vakiintunut kansallinen kulttuurielämä ja kulttuuri-instituutiot. Niiden tärkeimmät asuinalueet muodostavat Unkarin, Suomen ja Viron itsenäiset valtiot. Unkarin, suomen ja viron kielet ovat näissä valtioissa kansalliskieliä.
Häiveperhonen Häiveperhosen esiintymisalue ulottuu Länsi-Euroopasta itään Aasian lauhkean vyöhykkeen kautta Japaniin. Euroopassa laji puuttuu eteläisimmistä ja pohjoisimmista osista, muun muassa suurimmasta osasta Fennoskandiaa. Pohjois-Euroopassa se on esiintynyt säännöllisesti Etelä-Englannissa, Tanskassa ja Virossa saakka.
Aino Kallas Aluksi muutto Viroon sai Kallaksen tuntemaan juurettomuutta, eikä hän ollut innostunut kirjoittamaan virolaisista aiheista. Mutta käydessään 1903 Saarenmaalla Karjan kihlakunnassa miehensä enon lukkari Carl Allaksen luona Kallas sai kuulla vanhan lukkarin muisteluksia Viron työorjuuden ajoilta, raskaista laeista ja veroista. Pian tämän jälkeen Kallas alkoi käsitellä virolaisia aiheita novelleissaan, joiden kärki oli suunnattu sortoa vastaan. Allas on esikuvana novellissa ”Lukkari ja kirkkoherra”. Kallas saavutti ensimmäisen taiteellisen menestyksensä novellikokoelmilla "Meren takaa", osat 1 ja 2 (1904–1905). Näissä kokoelmissa, kuten myös kertomuksessa "Ants Raudjalg", Kallas kuvaa realistisesti ajan yhteiskunnallisia oloja Virossa ja virolaisten tukalaa asemaa milloin saksalaisten moisionomistajien, milloin venäläisten viranomaisten painostuksessa.
Virolaiset Viron itsenäisyyden palautumisen (1991), EU-jäsenyyden (2004) sekä etenkin työvoiman liikkuvuuden rajoitusten poistumisen jälkeen (2006) virolaisten muutto Suomeen lisääntyi räjähdysmäisesti. Osa Virosta muuttajista oli myös paluumuuttajan statuksella Suomeen saapuvia Viron inkerinsuomalaisia. Kun vuonna 1990 Suomessa oli asunut 1394 äidinkieleltään vironkielistä, heidän määränsä oli vuonna 2000 jo ylittänyt 10 000:n rajan. Vuonna 2016 viron kielen äidinkielekseen ilmoittaneita asui Suomessa 48 087 henkeä. Suomenvirolaiset ovat kielen perusteella venäjänkielisten jälkeen Suomen toiseksi suurin muuttoperäinen uusvähemmistö, kansalaisuuden perusteella kaikkein suurin. Nykyiset suomenvirolaiset ovat suurimmaksi osaksi työikäisiä ensimmäisen polven maahanmuuttajia, joita työskentelee runsaasti etenkin rakennus-, kuljetus-, hoiva- ja palvelualoilla.
Daniel Tammet Tammet puhuu yhtätoista kieltä, joihin kuuluvat englanti, ranska, suomi, saksa, espanja, liettua, romania, viro, islanti, kymri ja esperanto. Hän pitää erityisesti viron kielestä sen vokaalipainotteisuuden vuoksi. Tammet on luonut itse uutta mänti-nimistä kieltä, joka muistuttaa monelta osin viron ja suomen kieliä. Kielen nimi tulee suomen sanasta "mänty". Joidenkin lähteiden mukaan Tammet on myös luomassa kahta muuta kieltä, joille hän on antanut nimeksi ”uusisuom” ja ”lapsi”.
Roy Campanella 28. tammikuuta 1958 Campanella joutui auto-onnettomuuteen, joka johti hänen halvaantumiseensa. Hän sai kuntoutuksen tuloksena käsiensä käyttötaidon suurimmilta osin takaisin, mutta joutui lopettamaan peliuransa ja päätyi pysyvästi pyörätuoliin.
Iin Röyttä Saarelle rakennettiin vuosina 1930–1933 viisi aallonmurtajaa, laituri sekä työntekijöiden asuinrakennuksia, joista useat ovat edelleen pystyssä. Laivaustoiminta päättyi suurimmalta osin vuonna 1965; viimeiset laivat kävivät satamassa vuonna 1969.
Viron Avustamisen Päätoimikunta Päätoimikunnan järjestämiin värväyspisteisiin ilmoittautui yhteensä noin 10 000 miestä. Viroon kuitenkin voitiin lähettää vain 4 000 miestä, mikä sekin oli lähes kaksi kertaa suurempi määrä kuin alun perin Suomen ja Viron välillä oli sovittu. Jos Viron tilanne olisi huonontunut entisestään, olisi tämä jäljelle jäänyt noin 6 000 miehen reservi voitu lähettää Viroon. Näistä 4 000:sta Viroon lähteneestä vapaaehtoisesta 3 700 päätyi rintamalle. Toimikunta myös järjesti ulkomaalaisten vapaaehtoisten saapumisen Viroon. Viron Avustamisen Päätoimikunta järjesti Kööpenhaminassa 175 sotilaan ja 16 upseerin joukon, joka saapui Helsinkiin 1. huhtikuuta. Joukko siirtyi 3. huhtikuuta jäänmurtaja "Wäinämöisellä" Tallinnaan. Tämän lisäksi Viron Avustamisen Päätoimikunta järjesti ruotsalaisen vapaaehtoisarmeijan Viroon.
Jyväskylän suurajot 1988 Kilpailu oli suurimmalta osin Juha Kankkusen ja Markku Alénin välistä sekuntipeliä ja johtopaikalla vuorottelua, joka päättyi vasta viimeisenä päivänä Kankkusen auton moottorin hajoamiseen lähellä hänen kotiaan, minkä jälkeen Alénin oli helppo ajaa voittoon.
August Wesley Viron vapaussodan aikana Wesley palveli aluksi Viron armeijan luutnanttina, mutta siirtyi pian maan sosiaaliministeriön tehtäviin. Sodan jälkeen vuonna 1920 Fanny Wesley ja pariskunnan kolmivuotias tytär Vappu muuttivat myös Viroon. Yhdessä vaimonsa kanssa Wesley perusti muun muassa lastenkoteja. Tallinnassa perheeseen syntyi toinen tytär Aino vuonna 1921, mutta avioliitto päättyi lopulta eroon. Wesley työskenteli myöhemmin kielenkääntäjänä "Vaba Maa" -sanomalehdessä sekä toimittajaa "Tehnika Ajakiri" -aikakauslehdessä ja "Auto"-moottoriurheilulehdessä. Hän myös käänsi joitakin teoksia viroksi ja suomeksi. Wesley käänsi muun muassa kiinalaisen filosofin Laozin teoksen "Daodejing" viroksi vuonna 1937 kirjan suomen- ja englanninkielisten laitosten pohjalta. Wesleyn käännöksessä on vaikutteita teosofiasta.
Viro Metsät kattavat Viron maapinta-alasta noin 49 prosenttia. Suurimmat metsät sijaitsevat Lounais- ja Koillis-Virossa. Kaikista metsistä noin 20 prosenttia on suojeltu. Viro on taiga- ja lehtimetsien rajavyöhykettä. Yleisimpiä puulajeja ovat mänty, kuusi, koivu, haapa ja tervaleppä. Metsäpinta-alasta 33 % on mäntymetsää ja 31 % koivumetsää. Tammi, saarni, lehmus ja vaahtera ovat Virossa selvästi yleisempiä kuin Suomessa. Länsi-Virossa on lehtoniittyjä, jolla kasvaa monia harvinaisia pohjoisen lehtipuulajeja. Monet lehtoniityt ovat muuttumassa lehtometsiksi. Parhaiten säilyneitä lehtoniittyjä on suojeltu. Länsi-Virossa on lehtoniittyjen lisäksi rantaniittyjä, joilla aiemmin kasvatettiin maitokarjaa. Karjanpidon loputtua monet niistä ovat vesakoituneet. Luonnonsuojelualueilla tätä on yritetty välttää tuomalla alueelle lihakarjaa.
Suomen talous Saksa on aina ollut Suomen tärkeimpiä kauppakumppaneita, ja vuonna 2014 se kohosi Ruotsin ohi Suomen suurimmaksi vientimaaksi, ja Venäjän ohi suurimmaksi tuontimaaksi. Laivojen ja autojen vienti Saksaan on kasvanut; Suomessa kootut autot viedään Saksaan sieltä edelleen markkinoitaviksi. Vastaavasti Saksasta tuodaan Suomeen muun muassa autojen osia.
Ruotsi kylmässä sodassa Maiden välistä puolustusyhteistyötä oli kuitenkin vaikea saada toimimaan käytännössä, sillä maiden suuntautuminen länteen oli hyvin erilaista. Norja ja Tanska olivat kiinnostuneita kehittämään puolustusyhteistyötä länsivaltojen kanssa, mistä Ruotsi taas ei ollut kiinnostunut. Erilaiset intressit johtuivat paljolti siitä, että Norjan ja Tanskan puolustusvoimien suorituskyky oli Ruotsin puolustusvoimia heikompi.
Suomen-pojat Monet virolaiset olisivat jo 1939 halunneet taistella Suomen tavoin Neuvostoliiton miehitystä vastaan. Viron valtionjohto kuitenkin päätyi tekemään Neuvostoliiton kanssa yhteistyö- ja tukikohtasopimuksen. Kun Saksa oli vuonna 1943 häviämässä sotaansa, alkoi se toimeenpanemaan Virossa kutsuntoja. Virolainen yhtymä oli tarkoitus lähettää taistelemaan Kaukasukselle. Kaikki virolaiset eivät kuitenkaan tahtoneet taistella Saksan joukoissa vaan mieluummin Suomen armeijassa. Osa saksalaisten kutsuntoja pakoilleista virolaisista saapui Suomeen jo kevättalvella 1943. Virolaiset vapaaehtoiset sanoivat taistelevansa "Suomen vapauden ja Viron kunnian puolesta", mutta myös saada sotilaskoulutusta oman maansa vapaustaistelua silmällä pitäen. Ensimmäisestä vapaaehtoiserästä muodostettiin Jalkaväkirykmentti 47:n III pataljoona, jonka komentajana oli marsalkka Mannerheimin sisarenpoika, majuri Claës Gripenberg.
Viime jääkausi Suomessa Veiksel-jääkautta edeltänyt Eem-interglasiaali päättyi noin 118 000 vuotta sitten hitaaseen viilenemiseen. Eteläinen Suomi oli jäästä vapaa pitkään tämän jälkeenkin koko happi-isotooppivaihe 5:n ajan noin 130 000–74 000 vuotta sitten. Tämä vastaa Eem-lämpökautta ja Varhais-Veikseliä. Tällöin jäätikkö levisi vain Lappiin asti. Jää saapui Etelä- ja Länsi-Suomeen vasta noin 74 000–59 000 vuotta sitten happi-isotooppivaiheen 4 aikana, jolloin se levisi Viron pohjoisosiin asti. Suomi sattoi olla taas tiettyinä kausina suurelta osin jäätön luultavasti 50 000–40 000 vuotta sitten ja ehkä noin 36 000–25 000 vuotta sitten. Jää peitti koko Suomen noin 30 000–25 000 vuotta sitten ja alkoi vetäytyä Suomesta noin 13 000 vuotta sitten.
Mihail Korsunov Mihail Korsunov (s. 1. helmikuuta 1963 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen, sittemmin Virossa vaikuttanut, entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi suurimman osan urastaan Suomen alemmissa sarjoissa. Pääsarjauraa Korsunov loi Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja Viron pääsarjassa.
Pohjola-aktivismi Suomen ja Ruotsin puolustusyhteistyö ajankohtaistui jälleen 1930-luvun loppupuolella, jolloin skandinaavinen suuntaus nousi Suomen ulkopolitiikan keskiöön. Vaikka puolustusliitto ei poliittisista syistä edennytkään, kävivät Suomi ja Ruotsi vuosina 1938-1939 laajoja neuvotteluja (ns. Tukholman sopimus) Ahvenanmaan linnoittamisesta ja puolustamisesta.
Söderhamnin kunta Söderhamnin ystävyyskunnat ovat Norjassa Os, Suomessa Pietarsaari, Virossa Kunda, Kiinassa Yichang ja Puolassa Szczecinek.
Kaksoiskansalaisuus Suurimmat Suomessa asuvat kaksoiskansalaisuusryhmät vuonna 2016 olivat Suomen ja Venäjän kansalaiset (27 456), Suomen ja Ruotsin kansalaiset (7 380), Suomen ja Somalian kansalaiset (4 650), Suomen ja Viron kansalaiset (4 601) sekä Suomen ja Yhdysvaltain kansalaiset (3 934).
Viron talous Viron suurimmat kauppakumppanit ovat Suomi (15 % viennistä ja 15 % tuonnista vuonna 2014), Ruotsi (18 % viennistä ja 9 % tuonnista) sekä Latvia (11 % viennistä ja 9 % tuonnista). Merkittävimmät vientituotteet olivat vuonna 2014 koneet ja laitteet (29 %), kivennäistuotteet (11 %) sekä maataloustuotteet (10 %). Arvoltaan suurimmat tuotavat tuoteryhmät olivat samoja: koneet ja laitteet (28 %), kivennäistuotteet (13 %) ja maataloustuotteet (11 %). Sähkö luokitellaan tullitilastoinnissa kivennäistuotteeksi. Sähkön viennin määrä oli vuonna 2014 6,5 terawattituntia (lähinnä Latviaan), ja tuonti 3,7 terawattituntia (lähinnä Suomesta).
Viron jalkapallomaajoukkue Virolaiset tutustuivat jalkapalloon Englannin merimiesten avulla 1900-luvun alussa, vaikka maa oli silti osana Venäjän keisarikuntaa. Maajoukkue muodostettiin Viron vapaussodan jälkeen (1918–1920). Se pelasi ensimmäisen ottelunsa 17. lokakuuta 1920 Helsingissä, joka päättyi Suomen 6–0 voittoon. Ottelu pelattiin ruohokentällä, joka oli ensimmäinen virolaisille. Viron jalkapalloliitto perustettiin 14. joulukuuta 1921 ja se liittyi FIFA:n jäseneksi yhdessä Jugoslavian, Latvian, Puolan, Tšekkoslovakian ja Uruguayn kanssa.
Suomenlahden tykistösulku Suomenlahden sulkujärjestelmän mahdollisuus päättyi, kun Viro allekirjoitti Neuvostoliiton painostamana sen kanssa avunantosopimuksen syyskuussa 1939 ja luovutti tukikohdat Neuvostoliitolle. Talvisotaa edeltäneissä Suomen ja Neuvostoliiton neuvotteluissa lokakuussa 1939 Josif Stalin ilmoitti haluavansa Hankoniemen puna-armeijan käyttöön, että se voisi rautatietykein sulkea Suomenlahden välillä Hangosta Viron Paldiskiin.
Viron talous Ennen toista maailmansotaa Viron talous perustui maatalouteen, mutta maassa oli kasvava teollisuussektori, kuten Suomessa. Virolaiset tuotteet, kuten voi, maito ja juusto, olivat Länsi-Euroopassa laajasti tunnettuja. Suurimmat kauppakumppanit olivat Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta, vain noin kolme prosenttia kaupankäynnistä suuntautui naapurimaahan Neuvostoliittoon.
Itämeri Itämeren suurimmat saaret ovat Ruotsin Gotlanti ja Öölanti, Viron Saarenmaa ja Hiidenmaa, Saksan Rügen ja Usedom sekä Suomen Ahvenanmanner. Tanskan salmet ja Kattegat huomioon ottaen koko Itämeren alueen suurimmat saaret suuruusjärjestyksessä ovat Sjellanti, Vendsyssel-Thy, Gotlanti, Fyn ja Saarenmaa.
Suomen jalkapallomaajoukkue Huuhkajien MM-karsinnat jatkuivat kaksoisottelulla Valko-Venäjää vastaan. Noissa kahdessa ottelussa toppari Petri Pasanen teki väkevän paluun Suomen avauskokoonpanoon. Ensimmäinen ottelu, Suomen kotiottelu, päättyi Suomen voittoon 1–0, Kasper Hämäläisen maalilla ja toinen ottelu, joka pelattiin Valko-Venäjän toiseksi suurimmassa kaupungissa Homelissa, päättyi tasapeliin 1–1, jossa Suomen maalin teki hyökkääjä Teemu Pukki.
Turvetuotanto Kauppa- ja teollisuusministeriön raportin mukaan maailman koko turvetuotannon pinta-alasta (1997) kerättiin 61 % energiaturpeeksi ja 39 % kasvuturpeeksi. Maailman suurimmat turvetuotannon maat pinta-alaa kohti olivat (1997): Irlanti 46 %, Suomi 32 %, Venäjä 8 %, Valko-Venäjä 6 %, Ruotsi 5 % ja Viro 2 %. Suomalaisella Vapo:lla on turvetuotantoa ainakin Suomessa, Ruotsissa ja Virossa. Raportin mukaan Suomen turvetuotantoala oli 52 000 ha ja maailman 164 000 ha (1997). Suomen tilastokeskuksen mukaan Suomen turvetuotannon pinta-ala oli 77 300 ha (1997) ja 84 400 ha (2005).
Suomen jääkiekkomaajoukkue Suomen ensimmäinen maaottelu ulkomailla käytiin 17. helmikuuta 1933. Ruotsiin suuntautuneella pelimatkalla joukkue pelasi kolme ottelua; niistä ensimmäinen oli virallinen maaottelu Ruotsia vastaan. Ottelu päättyi Ruotsin voittoon 11–1. Tämän jälkeen maajoukkueen kansainvälinen toiminta oli pitkään olematonta, kunnes se vuonna 1937 vilkastui. Suomessa haaveiltiin jopa vuoden 1936 olympialaisiin osallistumista, mutta haave ei toteutunut. Suomen ensimmäinen maaotteluvoitto tuli 20. helmikuuta 1937, kun joukkue voitti Viron 2–1. Viron jälkeen aukesi myös maaotteluyhteys Romaniaan, jota vastaan Suomi pelasi 22. helmikuuta 1938 tasan 6–6.
Pierre Mendès France Helmikuussa 1955 Mendès Francen hallituksen kaatoi liitto, johon kuului siirtolaisia, kommunisteja ja muita. Mendès France toivoi, että radikaalipuolueesta voisi tulla Ranskan politiikan johtava uudistuspuolue. Hän osallistui Euroopan integraatioon ja auttoi Euroopan yhteisön syntymistä sekä ehdotti laajoja taloudellisia uudistuksia. Hän myös suosi puolustusyhteistyötä muiden Euroopan maiden kanssa, mutta kansalliskokous rajoitti Euroopan puolustusyhteistyötä, koska Länsi-Saksan osallistumista vastustettiin.
Viron sotahistoria Viron vapaussota päättyi Tarton rauhaan 1920, missä Viro ja Neuvosto-Venäjä tunnustivat toisensa.
Viime jääkausi Suomessa Viime jääkausi Suomessa viittaa tässä viimeisen suuren jääkausisyklin eli Veiksel-jääkauden aikaisiin tapahtumiin Suomessa ja lähialueilla. Veiksel-jääkausi alkoi noin 116 000 ja päättyi noin 11 500 kalenterivuotta sitten. Veiksel-jääkauden aikana mannerjäätikkö laajeni ja supistui useita kertoja, Suomi oli välillä kokonaan jään peitossa ja välillä ainakin suurimmaksi osaksi jäätön. Laajimmillaan mannerjäätikkö oli noin 25 000 vuotta sitten. Jääkauden lopussa ilmasto lämpeni nopeasti ja mannerjää vetäytyi; Suomen alue alkoi paljastua noin 13 000 vuotta sitten, ja jää hävisi lopullisesti Käsivarren Lapistakin noin 10 500 vuotta sitten. Jääkauden päättyessä Suomi oli suurelta osin veden peitossa. Kuivalle maalle levittäytyi ensin tundramainen kasvillisuus, sitten tunturikoivikko ja lopulta metsiä, joissa kasvoi aluksi enimmäkseen mäntyä. Ennen Veiksel-jääkautta pleistoseenin varhaisemmissa vaiheissa Pohjolassa oli useita aiempia jääkausivaiheita, mutta niistä on säilynyt suhteellisen vähän tietoa.
Ossi Puolakka Jennin ryhdyttyä ministeri Asko Erkkilän salarakkaaksi, Ossi päätyi sänkyyn Jennin työkaverin Cindy Rintalan kanssa. Ossi alkoi ihastua Cindyyn, mutta kun Jenni ja Asko erosivat, päätyi Ossi Jennin lohduttajaksi ja vanhat tunteet nostivat jälleen päätään. He kihlautuivat uudestaan.
Ruotsi kylmässä sodassa Useimmat ruotsalaisista kannattivat puolueettomuuslinjaa, mutta jotkut kannattivat vahvempaa suuntautumista länteen. Vuonna 1948 syntyi ajatus kolmannesta vaihtoehdosta: pohjoismaisesta puolustusyhteistyöstä. Ajatus liittyi Euroopan kiristyneeseen tilanteeseen, johon kuului muun muassa Tšekkoslovakian vallankaappaus 1948 ja Berliinin saarto. Puolustusyhteistyötä ei saanut kytkeä länsivaltoihin, sillä se olisi kasvattanut Ruotsin riskiä tulla vedetyksi mahdolliseen suursotaan. Syyskuussa 1948 Ruotsin, Norjan ja Tanskan ulkoministerit keskustelivat mahdollisesta yhteistyöstä.
Viron patsaskiista 2007 Viro järjesti 8. toukokuuta 2007 toisen maailmansodan päättymisen muistotilaisuuden. Samalla paljastettiin pronssipatsas sen uudella paikalla Tallinnan sotilashautausmaalla. Mukaan oli kutsuttu kaikki toiseen maailmansotaan osallistuneet valtiot, myös Venäjän edustaja, joka kuitenkaan ei osallistunut tapahtumaan. Viron hallituksen edustajat laskivat seppeleen pronssipatsaan juuren. Tämä oli ensimmäinen kerta itsenäisen Viron aikana. Vironvenäläinen Yövartio-liike piti Viron pääministerin elettä tärkeänä vastaantulona kiistassa. Venäjän Tallinnan suurlähettiläs Nikolai Uspenski laski seppeleen uudelle paikalle seuraavana päivänä.
Venäjää kaihertaa asiassa osin virolaisten SS-miesten marssit sekä Viron venäläisten asema. Sen sijaan venäläisissä medioissa ei mainittu Neuvostoliiton ensimmäistä Viron miehitystä 1940–1941, ja jos mainittiin, niin miehityksen väitettiin olleen vapaaehtoinen tai vähintään Viron itsensä aiheuttama. Seuraavaa neuvostomiehitystä 1944–1991 pidettiin Viron vapauttamisena Natsi-Saksan miehityksestä. Siksi Pronssisoturista käytettiin osissa Venäjän medioista nimitystä Vapauttajasotilas. Myös Venäjällä on siirretty toisen maailmansodan sotilashautoja.
Navigaattorit Navigaattorien toiminta Suomessa päättyi vuonna 1995, mutta kansainvälisesti toiminta jatkuu edelleen. Toimintaa on muun muassa Ruotsissa, Norjassa ja Virossa. Järjestön päämaja on Colorado Springsissä Yhdysvalloissa.
Boris Stein Maaliskuussa 1939 Stein lähetettiin Helsinkiin neuvottelemaan Suomen ja Neuvostoliiton puolustusyhteistyöstä, mikä oli jatkoa aiemmille Jartsev-neuvotteluille, sillä Suomen hallitus ei ollut suhtautunut lähetystösihteeri Boris Jartsevin suulla tehtyihin ehdotuksiin vakavasti tämän alhaisen muodollisen aseman vuoksi. Stein ehdotti, että Suomi vuokraisi Suomenlahden ulkosaaret Neuvostoliitolle 30 vuoden ajaksi ja vastineena Neuvostoliitto luovuttaisi Itä-Karjalasta Repolan ja Porajärven Suomelle. Hän tapasi Suomen ulkoministeri Eljas Erkon kuusi kertaa maalis–huhtikuussa 1939, mutta Suomen hallitus torjui kaikki ehdotukset.
Naši Viitisentoista Našiin tai sitä lähellä olevaan järjestöön kuuluvaa henkilö sekä pari Suomen islamilaisen puolueen jäsentä osoitti mieltä Helsingissä 23. maaliskuuta 2009 kirjan "Kaiken takana oli pelko" julkistamistilaisuudessa. Islamilaisen puolueen puheenjohtajan Abdullah Tammen mukaan yhtenä syynä oli Viron muslimiväestö, joka on suurelta osin venäläisiä ja taustaltaan tataareja. Hänen mukaansa Viron muslimiväestö ei saa rakentaa omia moskeijoita ja venäläisten kohtelu yleensä on ala-arvoista ja syrjivää.
Suomenlahden tykistösulku Rakennustöiden alkua seurasi välittömästi Suomen ja Viron yhteistyön tiivistyminen. Virolaiset luovuttivat Suomelle venäläisten jättämät kaksoistykkitornin piirustukset, opettivat tornin käyttöä Aegnassa ja kauppasivat arvokkaita tornin osia. Suomalaiset antoivat virolaisille järeiden tykkien ballistisia ammuksia ja rannikkotykin taktillista tietoutta.
Vaskivesi–Visuvesi Vaskivesi–Visuvesi on Pirkanmaalla Virroilla ja Ruovedellä sijaitseva järvenosa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön. Artikkelin nimi on järvenosan viranomaisnimitys ja kansan suussa käytetään eri nimityksiä sen pienemmille osille, joita ovat esimerkiksi Visuvesi tai Vaskivesi. Pienemmillä osilla ovat vedenpinnat samalla korkeudella, minkä takia niitä voidaan kohdella saman järven eri osina. Sama tai lähes sama vedenpinnan korkeus on myös Tarjannevedellä, Palovedellä ja Ruovedellä. Jos nämä kaikki muodostaisivat yhden suurjärven Iso-Tarjanneveden, tulisi sen pinta-alaksi 210 neliökilometriä. Se olisi silloin Suomen 18. suurin järvi, vaikka Vaskivesi–Visuvesi on yksinään on Suomen 86. suurin järvi. Edellisistä huomioista huolimatta Vaskivesi–Visuvesi nimitetään artikkelissa järvenosan sijasta järveksi.
Kokemäenjoen vesistö Joen vesistöalueella ovat suurimmaksi osaksi Pirkanmaan ja Kanta-Hämeen maakunnat, osia Etelä-Pohjanmaasta, Keski-Suomesta, Päijät-Hämeestä ja Varsinais-Suomesta sekä Kokemäenjoen laakso Satakunnasta.
Suomen aika Suomen normaaliaika vastaa paikallista keskiaurinkoaikaa 30. itäisellä pituuspiirillä. Mainittu pituuspiiri kulkee Suomen itäisimpien osien kautta muun muassa Lieksan ja Uukuniemen kautta, joten suurimmassa osassa Suomea paikallinen keskiaurinkoaika on virallista aikaa jäljessä.
Ruskotäpläkoi Lajin levinneisyys kattaa osia Suomesta ja Ruotsista. Lisäksi sitä on tavattu Virosta ja Latviasta sekä euroopanpuoleiselta Venäjältä. Skotlannista on muutamia yksittäishavaintoja eikä tiedetä elääkö perhonen siellä vakituisesti. Suomessa ruskotäpläkoita tavataan ainoastaan Ahvenanmaalla, joskin Uudeltamaalta on vanha yksittäinen havainto. Perhosia on tavattu touko-kesäkuussa.
Suomen beachfutismaajoukkue Suomen beachfutismaajoukkue edustaa Suomea beachfutiksessa. Joukkue muodostettiin vuonna 2009 ja se pelasi ensimmäisen epävirallisen ottelunsa Viron beachfutismaajoukkuetta vastaan kesäkuussa 2009. Peli päättyi 4-1. Suomen ainoan maalin teki Lasse Lind. Joukkueet kohtasivat uudelleen kaksi vuotta myöhemmin Yyteri BeachFutiksen yhteydessä järjestetyssä pelissä. Maajoukkueen valmentajana toimi tuolloin Perttu Nisula.
Uralilaiset kielet Koska iranilaisen kielialueen ei oleteta milloinkaan ulottuneen Ylä-Volgan luoteispuolelle, tämä kerrostuma olisi hyvin vaikea selittää, mikäli oletettaisiin suomen kielen esimuotoa puhutun Suomessa jo kaksi vuosituhatta aikaisemmin. Koska nämä lainasanat ovat suurimmaksi osaksi äänteellisesti säännöllisiä, ne on omaksuttu sellaiseen kielentasoon, jossa kantasuomen ja kantasaamen äänteellinen erilliskehitys ei vielä ollut alkanut. Siinäkin tapauksessa, että nämä lainasanat olisivat kulkeutuneet Ylä-Volgalta Suomeen saakka, ne voisivat olla pikemminkin vain joitain satoja vuosia myöhäisempiä kuin suomen kielen edeltäjän leviäminen Suomeen. Niinpä maltillisen jatkuvuusteorian mukainen oletus, että kantasuomalainen kehitys olisi alkanut Lounais-Suomessa jo nuorakeraamisen eli vasarakirveskulttuurin vaikutuksesta pian vuoden 3200 eaa. jälkeen, on monien kielentutkijoiden mielestä epäuskottava.
Kielikunta Kielitypologiassa maailman kielet ryhmitellään samankaltaisuuksien perusteella. Hyvinkin läheiset sukulaiskielet voivat sijoittua typologisesti tarkasteltuna eri ryhmiin. Esimerkiksi suomen kieli on paljon agglutinatiivisempi kuin viron kieli, joka on osin muuttunut fleksiokieleksi.
Veikko Sippola Sippola otti osaa syksyllä 1918 suomalaisten vapaaehtoisten Viron-retken valmisteluihin ja lähti vuoden lopulla Viroon, jossa hän toimi 1. komppanian varapäällikkönä ja joukkueenjohtajana osallistuen taisteluihin Narvan ja Rakveren suunnilla. Sippola palasi Virosta Suomeen maaliskuun lopulla 1919. Hän lähti pian Aunuksen retkikunnan mukaan ja toimi aluksi Aunuksen eteläisellä rintamalla komppanianpäällikkönä. Tämä tehtävä päättyi kuitenkin Sippolan kannalta nolosti, kun komppania eräänä päivänä kieltäytyi etenemästä, ja tämän jälkeen pataljoonan komentaja Hyppölä erotti komppanian edessä Sippolan tehtävästään. Sippola siirtyi nyt Aunuksen pohjoisrintamalle ja oli paremmalla menestyksellä räjäytysosaston päällikkönä Paavo Talvelan johtamissa joukoissa.
Idel-Ural Maksudi päätyi jo vuonna 1918 Suomeen, jossa hän sai hyvän vastaanoton Suomen ulkoministeri Carl Enckelliltä, joka muisti hänen toimensa kansallisen itsemääräämisoikeuden ja Suomen perustuslaillisten oikeuksien puolustamiseksi Venäjän duumassa. Maanpaossa ollut entinen presidentti tapasi myös Viron johtoa, ennen kuin vuonna 1919 jatkoi matkaansa Ruotsiin, Saksaan ja Ranskaan, hakien länsimaiden tukea Idel-Uralille.
Luoteis-Venäjän hallitus Judenitšin komentama Luoteis-Venäjän armeija aloitti hyökkäyksensä kohti Pietaria Virosta käsin 12. lokakuuta 1919, mutta se lyötiin takaisin aivan Pietarin edustalla. Suomi ja Viro eivät lähettäneet joukkoja mukaan operaatioon. Judenitš ilmoitti hyökkäyksensä alussa Luoteis-Venäjän hallituksen lakkautettavaksi heti kun Pietari vallattaisiin ja Viron itsenäisyyden tunnustuksen peruutetuksi, mutta kohdatessaan vastaiskuja hän turvautui uudelleen Lianozovin hallitukseen. Luoteis-Venäjän hallitus esitti vielä lokakuun lopussa Suomen hallitukselle virallisen avunpyynnön. Mannerheim vetosi julkisesti avunpyyntöön suostumisen puolesta, mutta presidentti K. J. Ståhlberg ja Vennolan hallitus eivät suostuneet. Luoteis-Venäjän hallitus lakkautettiin hyödyttömäksi käyneenä 5. joulukuuta 1919, osin siksikin, että rauhanneuvottelut Neuvosto-Venäjän kanssa aloittanut Viron hallitus halusi sen pois alueeltaan.
Ossi Tanner Tanner on esiintynyt Suomessa mm. Kuhmon kamarimusiikissa, Naantalin musiikkijuhlilla, Turun musiikkijuhlilla ja Mäntän musiikkijuhlilla. Tanner on konsertoinut mm. Ruotsissa, Virossa, Norjassa, Venäjällä, Puolassa, Saksassa, Belgiassa, Ranskassa, Italiassa ja Kroatiassa.
Mykerösara Mykerösaraa tavataan suurimmassa osassa Manner-Eurooppaa eteläisinpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Pohjoismaissa lajia tavataan ainoastaan Suomessa. Suomessa mykerösaraa tavataan harvinaisena Itä- ja Kaakkois-Suomessa. Vahvin kanta on Pohjois-Karjalassa sekä Keski-Savossa.
Viron historia Viron historia tarkoittaa Viron tasavaltaan nykyisin kuuluvan alueen historiaa. Viro sai ihmisasutuksen yli 10 000 vuotta sitten. 1200-luvulla Viron alue alistettiin Saksalaisen ritarikunnan valtaan. Saksalaisen ritarikunnan hajottua 1500-luvulla Viron alue päätyi suurta tuhoa tuottaneiden sotien jälkeen ensin Ruotsin ja sitten Venäjän keisarikunnan valtaan. Viro itsenäistyi vuonna 1918, mutta se liitettiin Neuvostoliiton osaksi vuonna 1940. Viron tasavalta palautti itsenäisyytensä Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991.
Suomen Tankkilaiva Suomen Tankkilaiva Oy:n alusmäärä oli suurimmillaan vuoden 1970 tienoilla jolloin varustamolla oli 6 tankkilaivaa ja 7 kuivarahtilaivaa. Varustamon toiminta päättyi konkurssiin 1978; tällöin laivoja oli vielä viisi.
Viro Viron itsenäistyessä uudelleen 1991 maan kansalaisuuden saivat automaattisesti kaikki, joilla oli Viron kansalaisuus ensimmäisen itsenäisyyskauden aikana sekä heidän jälkeläisensä. Muiden on Viron kansalaisuuden saadakseen osattava viron kieltä sekä tunnettava maan historiaa ja lainsäädäntöä. Suurimmalla osalla vironvenäläisistä on nykyään Viron kansalaisuus, mutta merkittävällä osalla alueen venäjänkielisistä on ainoastaan muukalaispassi ja Amnesty Internationalin raportti vuodelta 2013 syyttää Viroa edelleen venäjänkielisen vähemmistön sortamisesta.
Viron venäläiset Suurin osa Viron venäläisistä on tullut maahan Viron sosialistisen neuvostotasavallan aikana. Neuvostoliitto edellytti raskaampaa teollistumista kuin aikaisemmin. Myös Viroon palkattiin asiantuntijoita raskaaseen teollisuuteen, ja sen painopiste oli Itä-Virossa. Alueelliset kansallisuussuhteet muuttuivat voimakkaasti. Raskaan teollisuuden lisäksi Neuvostoliiton muista osista tulleita työntekijöitä oli erityisesti rautateillä. Maataloudessa työskenteli runsaasti virolaisia.
Viro Viron maaseutua täplittävät yli 1 500 järveä, joista suurin on Venäjän rajalla oleva Peipsijärvi. Viron suurimmat joet ovat Narvanjoki ja Emajoki. Virossa on noin 800 saarta. Pinnanmuodoiltaan Viro on melko tasainen. Korkein kohta on Iso Munamäki () Etelä-Virossa, 318 metriä meren pinnan yläpuolella. Keskimäärin Viro on vain 50 metriä merenpinnan yläpuolella ja alle 10 prosenttia maan pinta-alasta on yli 100 metrin korkeudella merenpinnasta.
Tarja Halonen Syyskuussa Halonen ja puolustusministeri Häkämies olivat jälleen vastakkain Häkämiehen Yhdysvalloissa pitämän puheen vuoksi. Puolustuspoliittisessa puheessa amerikkalaisille turvallisuuspolitiikan asiantuntijoille Häkämies oli todennut, että Suomen suurin turvallisuuspoliittinen haaste on ”Venäjä, Venäjä ja Venäjä”. Halosen mielestä puhe saattaisi aiheuttaa ihmetystä Suomen ulkopoliittisesta linjasta. Häkämies myös ilmaisi puheessaan, että hänen mielestään Suomelle sopisi parhaiten Naton ja EU:n puolustusyhteistyön vahvistuminen. Halonen sen sijaan on aina ollut selkeästi Suomen puolueettomuuden kannalla ja vastustanut tiukasti Suomen Natoon liittymistä. Pääministeri Matti Vanhanen totesi myöhemmin, että puheessa oli Häkämiehen henkilökohtaisia painotuksia ja se on ristiriitainen Suomen ulkopolitiikassa sovituista yhteisistä pelisäännöistä.
Virolaiset eurokolikot Virossa kansalaiset saivat ostaa kolikoita jo joulukuussa 2010 tutustumista varten. Näistä aloituspakkauksista päätyi joitakin kolikoita rahaliikenteeseen ainakin Suomessa jo vuoden 2010 puolella, vaikkei kolikoiden käyttö ollut vielä virallisesti luvallista.
Lauri Lahesalu Lahesalu edusti Viroa MM-kilpailujen B-sarjassa sekä I- ja II-divisioonassa joka vuosi vuosien 1998 ja 2009 välillä, paitsi vuonna 2004. Hän pelasi I-divisioonan MM-kilpailuissa taas vuonna 2011, jolloin Viro kuitenkin putosi IIA-divisioonaan. Vuoden 2012 turnaus puolestaan päättyi IIA-divisioonan kultaan ja sarjanousuun. Lahesalu valittiin Viron parhaaksi pelaajaksi. Seuraavan kerran hän pelasi taas vuoden 2014 IIA-divisioonan turnauksessa toimien Viron kapteenina. Turnaus päättyi kultaan ja sarjanousuun IB-divisioonaan. Lahesalu toimi Viron kapteenina myös MM-turnauksissa 2015, 2016, 2017 ja 2018. Hän pelasi myös Torinon olympiakisojen 2006 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa. Lahesalu toimi jälkimmäisessä turnauksessa Viron kapteenina. Joukkue eteni ennakkokarsinnoista esikarsintoihin, mutta Lahesalu pelasi kuitenkin vain ennakkokarsinnoissa, joiden puolustajien pistepörssin hän voitti tehoilla 2+9=11. Lahesalu pelasi myös marraskuussa 2018 Viron maajoukkueessa Baltic Challenge Cupissa toimien joukkueensa kapteenina.
Luettelo Viron järvistä Luettelo Viron järvistä sisältää aluksi taulukoituna tietoja 30 pinta-alaltaan suurimmasta Viron luonnollisesta järvestä tai tekojärvestä, ja sen alla on vielä luettelo kaikista järviartikkeleistä.
Sammalvuoren metrovarikko Varikko suunniteltiin aluksi rakennettavaksi joko Sammalvuoreen tai Harmaakallioon, mutta paikaksi valittiin lopulta Sammalvuori Harmaakallion osoittauduttua kelvottomaksi rakennuspaikaksi. Varikon rakentaminen alkoi marraskuun 2014 lopulla osana länsimetron toista rakennusvaihetta.
Koivusaari (Helsinki) Koivusaari oli 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa kolmen pursiseuran pääasiallisessa käytössä. Kokonaan uuden kaupunginosan toteuttamista alueelle ryhdyttiin selvittämään vuosikymmenen vaihteessa osana Helsingin vuoden 2002 yleiskaavan valmisteluja, minkä lisäksi selvityksen taustalla oli samoihin aikoihin suunnitteluvaiheessa ollut Länsimetro, jonka yksi asema suunniteltiin sijoitettavaksi saarelle kaavaillun asuinalueen yhteyteen. Alueen ensimmäisissä kaavaluonnoksissa nykyistä saarta suunniteltiin laajennettavaksi pinta-alaltaan viisinkertaiseksi, jolloin olisi syntynyt noin Katajanokan kokoinen 50-hehtaarinen alue. Meritäytöllä laajennettu alue suunniteltiin rakennettavaksi yhtä tiheästi kuin läheinen Ruoholahti, jolloin sille olisi tullut uusia kerros- ja rivitaloasuntoja noin 4 000–6 000 henkilölle.
Länsimetro Länsimetron kaikille kahdeksalle asemalle suunniteltiin alun perin taideteokset. Alustavissa teosluonnoksissa oli ehdotuksia muun muassa Marja Kanervolta, Tuula Närhiseltä ja Kari Cavénilta. Syksyllä 2016 kävi ilmi, että ehdotuksista on toteutettu kolme, Tapiolan metroasemalla Kim Simonssonin teos, Niittykummun asemalla Mari Rantasen teos ja Keilaniemessä Tommi Grönlundin ja Petteri Nisusen teos.
Luettelo Helsingin metron taideteoksista Länsimetron kaikille kahdeksalle asemalle suunniteltiin taideteoksia, mutta suunnitelluista kolme toteutettiin.
Länsimetron historia Länsimetro () on Helsingin metron marraskuussa 2017 osittain valmistunut jatko Espooseen. Länsimetron linja kulkee ensimmäisen vaiheen valmistuttua nykyisen metroradan pääteasemalta Ruoholahdesta Lauttasaaren, Otaniemen ja Tapiolan kautta Matinkylään ja sieltä eteenpäin Kivenlahteen toisen vaiheen valmistuttua. Ensimmäinen rakennusvaihe avattiin matkustajaliikenteelle 18. marraskuuta 2017, ja toinen rakennusvaihe valmistuu aikaisintaan 2020.
Helsingin metro Länsimetro on Helsingin metron jatko Espooseen. 13,9 kilometriä pitkä ensimmäinen vaihe Ruoholahdesta Matinkylään otettiin käyttöön 18. marraskuuta 2017. Toinen vaihe jatkaa ensimmäisen vaiheen päätepysäkiltä Matinkylästä Kivenlahteen asti. Länsimetron rakentamiseen päädyttiin pitkän poliittisen kiistelyn jälkeen, kun Espoon kaupunginvaltuusto päätyi kannattamaan länsimetroa syyskuussa 2006 äänin 45–19. Metron rakennustyöt alkoivat marraskuussa 2009 Ruoholahdesta, ja liikennöinnin länsimetron ensimmäisellä osuudella tähdättiin alkavan elokuussa 2016. Hanke viivästyi, ja liikenne voitiin aloittaa vasta marraskuussa 2017. Matinkylä–Kivenlahti-osuuden hankesuunnitelma hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 2012. Sen rahoitus hyväksyttiin Espoon kaupunginhallituksessa syyskuussa 2014, ja sen rakennustyöt käynnistyivät Finnoon työmaalla joulukuussa 2014.
Länsimetro Länsimetro () on Helsingin metron osittain käyttöön otettu jatke Etelä-Espooseen. Marraskuussa 2017 käyttöönotettu ensimmäinen vaihe käsittää metrolinjan jatkeen länteen Matinkylän metroasemalle asti, ja siinä on kahdeksan uutta asemaa. Sen pituus on 13,9 kilometriä pitkä. Toinen vaihe jatkaa metroa Kivenlahden metroasemalle asti.
Helsingin metro Länsimetron ensimmäisen vaiheen valmistuttua radalla on ollut 25 asemaa ja rataa 35 kilometriä. Radalla ajetaan kahta linjaa M1 ja M2. M1 liikennöi Vuosaaresta Matinkylään ja M2 Mellunmäestä Tapiolaan. Kartoissa molemmat linjat ovat väriltään oransseja. Ennen elokuuta 2016 ei varsinaisesti ollut eri linjoja, vaan joka toinen Ruoholahdesta lähtenyt juna kääntyi Itäkeskuksen jälkeen Vuosaareen ja joka toinen Mellunmäkeen. Länsimetron viivästymisestä huolimatta linjatunnukset M1 ja M2 otettiin käyttöön 15. elokuuta 2016.
Siilitien ja Itäkeskuksen väliin on kaavailtu uutta Roihupellon asemaa, joka palvelisi Roihupellon teollisuusaluetta ja Roihuvuoren kaupunginosaa.
Länsimetro Ruoholahti–Matinkylä-välille suunniteltiin kahdeksan erillistä poikkeuksellisen vaativaa asemakokonaisuutta ja 33 kilometriä metrotunnelia, johon sijoittuu muun muassa 15 poistumisteiden ja paineentasauskuilujen sekä tekniikkatilojen kokonaisuutta. Muita merkittäviä rakenteita ovat 55 yhdystunnelia, isot pumppaamot, palovesialtaat, raiteenvaihtopaikat ja huoltotunnelit sekä huoltoraide. Länsimetron asemat erottaa Helsingin vanhemmista tunneliasemista (pois lukien Hakaniemi) niiden yksilaivaiset ja avarammat asemahallit. Asemien suunnittelussa pyrittiin ottamaan huomioon muun muassa matkustajaturvallisuus, palo- ja poistumisteiden toimivuus, esteettömyys, liityntäliikenteen sujuvuus ja taloudellisuus. Uusista asemista tulee ulkonäöltään toisistaan erottuvia, mutta niiden laiturimallit ja opasteet ovat hyvin samankaltaisia. Laiturit ovat 90-metriset, poiketen vanhempien metroasemien 135 metristä, joten ensimmäisen vaiheen valmistuttua metroliikennettä on ajettu kahden vaunuparin junilla aiemman kolmen vaunuparin sijasta.
Matinkylän metroasema Matinkylän metroasema () on yksi vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista ja ensimmäisen rakennusvaiheen pääteasema. Asema on rakennettu maan alle Ison Omenan eteläiseen päätyyn, ja sieltä on suora yhteys Ison Omenan kauppakeskukseen ja bussiterminaaliin. Kun länsimetron toinen vaihe valmistuu arviolta vuonna 2023, jatkaa linja Matinkylästä Kivenlahteen saakka. Matinkylän asema palvelee ennusteen mukaan arkipäivisin jopa 30 000 ihmistä.
Länsimetro Espoon kaupunginhallitus päätyi elokuussa 2006 kannattamaan länsimetron toteuttamista Ruoholahdesta Matinkylään. Kaupunginvaltuusto kallistui kannattamaan länsimetron toteutusta saman vuoden syyskuussa. Länsimetron yleissuunnitelma valmistui vuonna 2007. Espoon ja Helsingin kaupungit perustivat Länsimetro Oy:n, jonka vastuulle tuli länsimetron ensimmäisen ja toisen rakennusvaiheen toteuttaminen. Yhtiön omistavat Espoon kaupunki 72 prosentin osuudella ja Helsinki 28 prosentin osuudella.
Länsimetro Espoon kaupunginvaltuusto hyväksyi metron maanalaisen asemakaavan tammikuussa 2009, ja länsimetron ensimmäisen vaiheen rakentaminen käynnistyi Ruoholahdessa saman vuoden marraskuussa. Tunneleista puolet oli louhittu heinäkuussa 2012. Asemien rakennustyöt käynnistyivät saman vuoden syyskuussa. Lokakuussa 2013 Espoon kaupunginvaltuusto päätti Niittykummun aseman rakentamisesta muun metron yhteydessä, koska sen rakentaminen metron jo liikennöidessä olisi tullut jopa kaksi kertaa kalliimmaksi. Metrotunnelien louhintatyöt valmistuivat helmikuussa 2014 ja kiskot oli asennettu koko rataosuudelle joulukuun 2015 alussa. Myös virtakiskon asentaminen oli käynnissä. Metron ajovirta suunniteltiin kytkettäväksi tammikuussa 2016, ja koeajojen oli tarkoitus alkaa helmikuussa. Ajojen aloittamista tosin lykättiin maaliskuulle, jolloin metron oli tarkoitus olla ajokuntoinen välillä Ruoholahti–Keilaniemi. Ruoholahti–Koivusaari-rataosuus oli koeajovalmis helmikuun lopulla. Myöhemmin keväällä koeajoja jatkettiin Tapiolaan ja lopulta Matinkylään, kun metroradan asetinlaitteet valmistuivat.
Itämetro Itämetron varhaisimmissa suunnitelmissa vuonna 2007 siitä suunniteltiin noin kuuden kilometrin mittaista ja siihen oli määrä rakentaa kolmesta neljään uutta asemaa. Metron hinnaksi arvoitiin tuolloin vain 150 miljoonaa euroa. Rakentamista suunniteltiin aloitettavaksi 2013, jolloin länsimetron olisi alun perin ollut tarkoitus valmistua. Mellunmäki–Majvik-metroradan esiselvitys valmistui 2010. Vuotta myöhemmin julkaistussa Helsingin seudun liikenteen HLJ 2011 -raportissa sen rakennustöitä esitettiin aloitettavaksi vuoteen 2020 mennessä. Neljä vuotta myöhemmin julkaistu HLJ 2015 -raportti siirsi itämetron toteutustavoitetta vasta vuosille 2025–2040. Östersundomin yleiskaavan alustavassa toteutusaikataulussa metron toteutus on ajoitettu 2020-luvun puolivälistä 2030-luvun alkuun.
Länsimetro Länsimetron rakennustyöt alkoivat marraskuussa 2009, ja ensimmäisen vaiheen louhintatyöt valmistuivat helmikuun 2014 lopulla. Toisen vaiheen hankesuunnitelma valmistui vuoden 2012 keväällä, ja rakennustyöt käynnistyivät Suomenojalla joulukuussa 2014. Toisen vaiheen oli alun perin tarkoitus valmistua vuonna 2020, mutta sittemmin ajankohtaa lykättiin vuoteen 2023, ja liikennöinti voisi alkaa joko vuonna 2023 tai 2024. Kun toinen rakennusvaihe valmistuu, on koko Etelä-Espoo (Suur-Tapiola, Suur-Matinkylä ja Suur-Espoonlahti) raideliikenteen piirissä.
Länsimetron historia Helsingin seudun liikenteen vuoden 2011 liikennejärjestelmäsuunnitelmassa (HLJ 2011) länsimetron toinen rakennusvaihe oli määritelty aloitettavaksi vuoteen 2020 mennessä. Suunnitelma asetti myös sen samalle prioriteettitasolle Mellunmäestä Majvikiin suunnitellun itämetron kanssa. HLJ 2011 -raportti arvioi länsimetron jatkeen hinnaksi 400 miljoonaa euroa. Länsimetron jatkeen alustava yleissuunnitelma Matinkylästä Kivenlahteen valmistui keväällä 2011. Projektin hankesuunnitelman laatiminen alkoi syyskuussa 2011, ja se valmistui seuraavan vuoden toukokuussa. Siinä esitettiin metron rakentamista Matinkylästä aina Saunalahteen asti. Saunalahden aseman rakentamisesta päätettiin luopua yli vuotta ennen rakennustöiden käynnistymistä. Saunalahden asemalle ja sen lähelle suunnitellulle Harmaakallion metrovarikolle jätettiin tilaa Espoon maanalaiseen asemakaavaan mahdollista myöhempää toteutusta varten. Saunalahden aseman jäätyä pois metron jatke supistui viiteen uuteen asemaan. Metrovarikko päätettiin sijoittaa Sammalvuoreen. Toisen vaiheen valmistuttua metroa on myös mahdollista jatkaa Kirkkonummelle tai rantaradan varteen Kauklahteen. Kauklahden suunnalla radalle voitaisiin rakentaa kaksi uutta pysäkkiä Saunalahteen ja Kauklahteen. Kirkkonummen suunnalla metroa voitaisiin jatkaa esimerkiksi Sundsbergin kautta Jorvakseen tai Masalaan. Kirkkonummen kunta piti parhaana linjauksena Jorvaksen suunnan metroa, kun taas kunnan itäosien suurimmat maanomistajat EKE-Yhtiöt, YIT ja Sato kannattivat radan jatkamista Masalaan länsimetron toisen rakennusvaiheen rakentamispäätöksen aikoihin. Matinkylä–Kivenlahti-osuuden hankesuunnitelma hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 2012 ja sen rahoitus kaupunginhallituksessa syyskuussa 2014. Saman vuoden syyskuussa Länsimetro Oy valittiin vastaamaan metron toteuttamisesta. Rakentamispäätöksen ehtona oli valtion osallistuminen hankkeeseen 240 miljoonalla eurolla. Rakennustöiden alkaessa metron jatkeen kustannuksiksi arvioitiin 800 miljoonaa euroa.
Länsimetro HSL:n vuoden 2011 liikennejärjestelmäsuunnitelmassa (HLJ 2011) länsimetron toinen rakennusvaihe oli määritelty aloitettavaksi vuoteen 2020 mennessä. Raportti arvioi länsimetron jatkeen hinnaksi 400 miljoonaa euroa. Länsimetron jatkeen alustava yleissuunnitelma Matinkylästä Kivenlahteen valmistui keväällä 2011. Projektin hankesuunnitelma valmistui toukokuussa 2012. Siinä esitettiin metron rakentamista Matinkylästä aina Saunalahteen asti. Saunalahden aseman rakentamisesta päätettiin luopua runsas vuosi ennen rakennustöiden käynnistymistä. Saunalahden aseman jäätyä pois metron jatke supistui viiteen uuteen asemaan. Metrovarikko päätettiin sijoittaa Sammalvuoreen. Toisen vaiheen valmistuttua metroa on myös mahdollista jatkaa Kirkkonummelle tai rantaradan varteen Kauklahteen. Matinkylä–Kivenlahti-osuuden hankesuunnitelma hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 2012 ja sen rahoitus kaupunginhallituksessa syyskuussa 2014. Rakentamispäätöksen ehtona oli valtion osallistuminen hankkeeseen 240 miljoonalla eurolla. Rakennustöiden alkaessa metron jatkeen kustannuksiksi arvioitiin 800 miljoonaa euroa. Maaliskuussa 2018 julkaistun tarkennetun hankesuunnitelman mukaan toisen vaiheen kustannukset nousevat ensimmäisen vaiheen tavoin noin 1,2 miljardiin euroon. Lisäksi toisen vaiheen liikennöinnin alkaminen lykättiin vuoteen 2023.