mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII Tuottaja Yoshinori Kitase sai "Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII:n" myötä mahdollisuuden luoda ammuntapelin, jonka tekeminen oli ollut hänen mielessään jo pitkän aikaa. Kitasen mukaan muista "Final Fantasy" -peleistä eroavaa lajityyppiä haluttiin kokeilla sen takia, että se asettaisi uudenlaisen haasteen pelin suunnittelijoille ja siten kehittäisi näiden taitoja. Tavoitteena oli myös tehdä ammuntapeleistä suositumpia Japanissa. Peliin sisällytettiin siksi helpompi vaikeustaso ja roolipeleille ominaisia piirteitä, joiden oletettiin alentavan japanilaisten pelaajien kynnystä kokeilla toimintapelejä. Myös pelin kuvaamista ensimmäisestä persoonasta pidettiin kohdeyleisölle liian vieraana, joten pelihahmo päätettiin esittää kolmannen persoonan mukaisesti joko kokonaisena tai olan yli katsottuna. "Dirge of Cerberusin" toiminnallisuudella ei siis haluttu ensisijaisesti vedota perinteisesti toimintapelejä suosiviin länsimaalaismarkkinoihin.
Magic Pengel: The Quest for Color Magic Pengel: The Quest for Colour tai yksinkertaisesti Magic Pengel (, "graffitin kuningaskunta") on Garakuda-Studion ja Taiton kehittämä ja alun perin vuonna 2002 PlayStation 2:lle julkaisema roolipeli. Myös Studio Ghibli osallistui pelin tuotantoon. Vuonna 2004 pelille julkaistiin jatko-osa "Graffiti Kingdom".
Seiken densetsu "World of Mana" -pelejä ei ole pidetty pelisarjan ensimmäisten osien veroisina, ja niiden arvosanat ovat vaihdelleet hyvän ja heikon välillä. Pelejä kehuttiin niiden visuaalisesta esityksestä. Juonen osalta "Children of Mana" ei kuitenkaan herättänyt arvostelijoissa mielenkiintoa, ja pelin taisteluja luonnehdittiin itseään toistavaksi. "Famitsūlta" peli tosin sai kiitettäväksi luokiteltavan arvion 36/40. "Seiken densetsu 4:ää" arvosteltiin häiritsevistä kamerakulmista, ohjauksesta ja tasohyppelykohdista. "Heroes of Manan" heikkouksina mainittiin pelaajalle epäsuotuisasti käyttäytyvä tekoäly ja vaikeus ohjata taisteluyksiköitä. 1UP.comin mielestä Ishii oli sabotoinut luomaansa pelisarjaa uusimmilla peleillään, joiden esittelemiä ideoita Eurogamer kutsui luoviksi mutta epäonnistuneiksi. RPGamer sanoi "World of Manan" tulevaisuuden olevan synkkä. Dengekin ja "Famitsūn" julkaisemien tietojen mukaan "Children of Mana" ja "Seiken densetsu 4" olivat kuitenkin kaksi viikkoa Japanin kymmenen myydyimmän pelin joukossa. "Heroes of Mana" ei sen sijaan yltänyt "Children of Manaa" vastaavaan myyntiin, minkä Ishii arveli johtuvan pelin japanilaisille vieraasta lajityypistä.
Heroes of Might and Magic V: Hammers of Fate Lisäosa sisälsi useita uusia parannuksia alkuperäiseen peliin. Huomattavin uudistus oli uusi kääpiöiden rotu "Fortress", joka käyttää riimu taikaa (riimutaika tarkoittaa, että taikojen tekemiseen käytetään resursseja manan sijaan). Pelissä on kolme uutta kampanjaa, jotka jatkavat alkuperäistä tarinaa. Neljätoista uutta artefaktia, kolme uutta olentoa sekä täydentävät kampanjasankarit on lisätty, kuten myös kauanodotettu kartta-/kampanjaeditori. Peliin lisättiin myös neljännestä osasta tutut karavaanit, yhtäaikaset vuorot moninpelissä, sekä random map generator, joka luo automaattisesti uuden tason toivomuksien mukaisesti. Lopuksi peliin lisättiin myös luopiot, jotka ovat alarotuja olemassa olevista roduista. Luopioita ei voi värvätä omaan armeijaan, mutta ne liittyvät huomattavasti tarinaan.
Heroes of Might and Magic V Pelissä on kuusi kaupunkityyppiä: Haven, Inferno, Necropolis, Dungeon, Sylvan ja Academy. Kaupungit toimivat idealtaan samoin kuin "heroes III:ssa" ja monet kaupungeista ovat lähes täysiä kopioita kolmannesta osasta sisällöllisesti mutteivat ulkonäöllisesti.
Heroes of Might and Magic III: The Restoration of Erathia Pelissä on 128 erilaista taikaesinettä. Ne antavat sankareille monenlaisia etuja, kuten lisäkykyjä ja liikkumispisteitä. Maastossa olevat taikaesineet ovat usein neutraalien armeijoiden vartioimia. Taikaesineitä ei joskus voi poimia sankarin tason tai jonkin kyvyn ollessa liian alhainen. Taikaesineitä voi olentojoukkojen tapaan siirtää sankarilta toiselle.
Videopeliklooni Joskus kloonien myötä syntyy uusi lajityyppi, ja jäljitellystä pelistä tulee lajityypin kantamuoto.
Runes of Magic Timantit vaikuttavat gearin kehitykseen valtavasti koska moni asia vaatii niitä, mutta ilman oikeaa rahaakin voi todistetusti pelata: hyviä free-to-play (ei maksa oikeaa rahaa pelaamisesta) pelaajia tunnetaan aktiivisilla servereillä todella monia ja moni pay-to-playkin (oikealla rahalla timantteja ostava pelaaja) jää varsinaisen endgamen ulkopuolelle. Ilman oikeaa rahaa pelaaminen vaatii kuitenkin pelaajalta huomattavasti enemmän kärsivällisyyttä, suunnittelua ja timanttien ostamista muilta pelaajilta. Pähkinänkuoressa: kaikkea ei voi saada heti, paitsi jos maksaa. Jos toiveissa on 20 erilaisen ratsun arsenaali, endgameen pääsy ensimmäisen neljän kuukauden sisällä ilman mitään tylsää ja kärsivällisyyttä vaativaa, huippuluokan luksuslukaali 400 eri huonekalulla ja vaatekaappi täynnä hienoimpia ja harvinaisimpia muotiluomuksia, on paras hyväksyä se että peli tulee maksamaan ja joudut ostamaan timantteja oikealla rahalla. Jos taas riittää että kohtuullisella vaivalla pääset johonkin mukaan muutamassa kuukaudessa, mitään pakkoa maksamiseen ei ole.
Heroes of Might and Magic "Heroes of Might and Magic" -sarjaan kuuluvat seuraavat pelit:
Heroes of Might and Magic: A Strategic Quest Pelissä pelaaja hallitsee yhtä neljästä eri fantasiarodusta, jotka yrittävät voittaa toiset rodut. Pelaaja ohjaa armeijoita sankareiden johdolla, kerää resursseja ja aarteita ympäri maailmaa sekä yrittää valloittaa toisten rotujen kaupunkeja.
Beat ’em up Yksi ensimmäisistä merkittävistä beat ’em up -peleistä on vuoden 1984 "Kung-Fu Master", ja vuonna 1986 julkaistu "Renegade" (Japanissa nimellä "Nekketsu kōha Kunio-kun") esitteli ensimmäisenä lajityyppinsä edustajana peliteemoina kaupunkiympäristöt ja alamaailman. Lajityypin suosio oli korkeimmillaan vuoden 1987 "Double Dragonin" ja vuonna 1991 julkaistun "Street Fighter II":n välillä. "Street Fighter II":ssa tappelu oli kaksintaistelua, ja pelin menestys söi suosiota puhtailta beat ’em up -peleiltä. Tältä aikakaudelta muita tunnettuja pelejä ovat muun muassa "Streets of Rage II", "Final Fight" ja "Golden Axe".
Roguelike Roguelike-pelit (suom. ’"Roguen" kaltainen’, ’roguemainen’) ovat vuoropohjaisia tietokoneroolipelejä, joiden erikoispiirteitä ovat satunnaisesti luodut, ruutuihin jaetut pelikentät ja pelin jatkamismahdollisuuden menettäminen pelihahmon kuollessa. Roguelikeissä tyypillisesti tutkitaan luolastoja ja taistellaan hirviöitä vastaan pelihahmon tullessa taitavammaksi ajan myötä. Lajityyppi on kehittynyt vuonna 1980 ilmestyneen "Rogue"-pelin pohjalta, joka on innoittanut useita muita pelejä, joissa samat piirteet ovat säilyneet. Tunnettuja roguelike-pelejä ovat "NetHack", "Angband" ja "Ancient Domains of Mystery".
Call of Duty 4: Modern Warfare Arvostelijoiden mukaan pelattavuus tuo lajityypin "intensiteetin uudelle tasolle jollaista emme ole koskaan ennen nähneet." "Official Xbox Magazinen" mukaan moninpeli "vakiinnuttaa pelin välittömästi klassikoksi". GameSpot antoi suotuisan arvostelun "Call of Duty 4: Modern Warfarelle", sanoen että "tarinan korkea laatu ja sen loistavat moninpelivaihtoehdot tekevät "Call of Duty 4":stä upean paketin." X-Play kommentoi, että "vaikka se ei ole mullistanut pelityyppiä, se on todella lähellä." "GamePron" mukaan "hämmästyttävän syvä moninpeli vetää vertoja "Halo 3":lle."
Bon Jovi Bon Jovi on vuonna 1983 New Jerseyssä perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye, jonka nykyisen kokoonpanon muodostavat laulaja Jon Bon Jovi, kitaristi Phil X, basisti Hugh McDonald, pianisti ja kosketinsoittaja David Bryan sekä rumpali Tico Torres. Yhtyeen tunnetuimpaan, vuosien 1983–1994 kokoonpanoon lukeutuivat Bon Jovin, Bryanin ja Torresin ohella vuonna 1994 yhtyeestä erotettu alkuperäinen basisti Alec John Such sekä vuonna 2013 yhtyeen jättänyt kitaristi Richie Sambora.
Jon Bon Jovi Musiikki- ja elokuvaviihteen lisäksi Bon Jovi on tullut tunnetuksi poliittisesta aktiivisuudestaan ja hyväntekeväisyydestään. Hän on osallistunut 2000-luvulla Yhdysvaltain demokraattisen puolueen ehdokkaiden, kuten John Kerryn ja Barack Obaman, presidentinvaalikampanjoihin. Vuonna 2006 Bon Jovi perusti voittoa tavoittelemattoman The Jon Bon Jovi Soul Foundation -hyväntekeväisyyssäätiön, joka on muun muassa rahoittanut työtä köyhyyttä ja kodittomuutta vastaan.
Jon Bon Jovi Bon Jovi -yhtyeen esikoisalbumi "Bon Jovi" julkaistiin tammikuussa 1984. Voimaballadeja, kitarariffejä ja taitavia melodioita sisältänyt albumi myi kultaa. Seuraavien vuosien aikana yhtyeen suosio ja arvostus kasvoivat, kunnes "Slippery When Wet" (1986) nosti heidät suursuosioon. Vuonna 1989 yhtye siirtyi tauolle mutta jatkoi levyttämistä vuonna 1994 ja on jatkanut albumien julkaisua 2010-luvulle asti. Jon Bon Jovi on kirjoittanut yhtyeen hitit yhdessä sen kitaristi Richie Samboran kanssa.
Jon Bon Jovi Vuonna 2012 "Billboard" sijoitti Bon Jovin 50. sijalle listallaan, joka käsitti sata musiikkialan vaikutusvaltaisinta henkilöä. Bon Jovi on yhtyeensä kanssa julkaissut yhteensä kolmetoista studioalbumia. Hän on levyttänyt myös sooloartistina: vuonna 1990 Bon Jovi kirjoitti ja julkaisi elokuvan "Nuoret sankarit 2" soundtrackin "Blaze of Glory", ja vuonna 1997 albumin "Destination Anywhere". Musiikillisen uransa ohessa Bon Jovi on luonut myös menestyksekkään uran elokuva- ja televisionäyttelijänä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "U-571" (2000) ja "New Year’s Eve" (2011), ja vieraillut muun muassa televisiosarjoissa "Ally McBeal" ja "Sinkkuelämää".
Bon Jovi Vuonna 1991 musiikkialaan ja yhtyeensä muuttumattomaan tilanteeseen tyytymätön Jon Bon Jovi irtisanoi koko manageriportaansa, neuvonantajansa ja agenttinsa tehtävistään. Hän perusti Bon Jovin ympärille hallinnoimansa Bon Jovi Managementin, ja otti vastuun yhtyeen asioiden hoitamisesta itselleen. Vuoden 1991 lokakuussa yhtye matkusti Saint Thomasin saarelle keskustelemaan tulevaisuudestaan. Jon Bon Jovi oli kutsunut paikalle muun yhtyeen lisäksi myös puolueettoman sovittelijan, jonka avulla jäsenten välisiä erimielisyyksiä voitaisiin ratkoa sopuisasti. Ristiriitojen selvittäminen onnistui, ja yhtye oli valmis tekemään paluun.
Bon Jovi (albumi) Bon Jovi on Bon Jovi -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1984. Albumi ei saanut kovinkaan paljon suosiota, mutta ”Runaway” -hitin ansiosta levy pysyi listoilla pitkään. ”Runawaysta” kuvattiin myös musiikkivideo. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: ”Runaway” vuonna 1983 ja ”She Don’t Know Me” vuonna 1984.
Jon Bon Jovi John Francis Bongiovi Jr., taiteilijanimeltään Jon Bon Jovi, (s. 2. maaliskuuta 1962 Perth Amboy, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä, tuottaja ja näyttelijä. Hän on vuonna 1983 perustamansa rockyhtye Bon Jovin laulaja, keskeisin lauluntekijä ja musiikillinen johtohahmo. Bon Jovi on yhtyeineen myynyt yli 130 miljoonaa levyä, voittanut lukuisia musiikkialan merkittävimmistä palkinnoista ja nimitetty sekä Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2018 että lauluntekijöiden Songwriters Hall of Fameen vuonna 2009.
Jon Bon Jovi Bon Jovi perusti vuonna 2006 Jon Bon Jovi Soul Foundation -säätiön, joka rahoittaa työtä köyhyyttä ja kodittomuutta vastaan. Hän on osallistunut hyväntekeväisyyteen myös esimerkiksi Special Olympicsin, Amerikan Punaisen Ristin, Elizabeth Glaser Pediatric AIDS Foundationin, Habitat for Humanityn, Covenant Housen ja Project H.O.M.E.:n kautta.
100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong 100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong on Bon Jovi -yhtyeen vuonna 2004 julkaistu boksi, joka sisälsi arkistoista kaivettuja, suurimmaksi osaksi ennenjulkaisemattomia kappaleita yhtyeen koko uran ajalta. Suurimmaksi osaksi demoversioista koostuva boksi sisältää neljä levyä ja yhden DVD:n.
Bon Jovi Vuoden 2015 heinäkuussa Bon Jovi julkaisi singleinä kaksi uutta kappaletta, ”We Don’t Run” ja ”Saturday Night Gave Me Sunday Morning”. Kappaleet olivat peräisin tulevalta "Bon Jovi" -kokoelma-albumilta, joka oli valikoima uusia sekä vanhoja, ennen julkaisemattomia sekä viimeistelemättömiä kappaleita. Jon Bon Jovi kuvaili sen olevan kunnianosoitus faneille, ja se julkaistiin vuoden 2015 elokuussa.
Bon Jovi Bon Jovi on eräs maailman menestyneimmistä yhtyeistä. Yhtyeen maailmanlaajuinen levynmyynti on ylittänyt 130 miljoonan kappaleen rajan, ja se on konsertoinut urallaan yli 2 700 konsertissa yli 34 miljoonalle fanille. Vuonna 2004 yhtye palkittiin mittavasta urastaan American Music Awardilla, ja valtaosan yhtyeen kappaleista kirjoittaneet Jon Bon Jovi sekä Richie Sambora nimitettiin vuonna 2009 lauluntekijöiden kunniagalleria Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2018 Bon Jovin vuosien 1983–1994 kokoonpano ja vuodesta 1994 yhtyeessä soittanut Hugh McDonald nimitettiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Bon Jovi Vuonna 2003 Bon Jovi juhlisti kaksikymentävuotista uraansa julkaisemalla marraskuussa albumin "This Left Feels Right", joka sisälsi uudelleensovitettuja, akustisia versioita yhtyeen vanhoista kappaleista. Yhtye myös taltioi kaksi akustista konserttiaan Atlantic Cityssä konserttivideoksi "This Left Feels Right Live", joka julkaistiin vuoden 2004 helmikuussa. Vuonna 2004 päivänvalon näki myös neljä CD-levyä sekä DVD:n sisältänyt box set "100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong", joka juhlisti yhtyeen sadan miljoonan äänitteen rajan ylittänyttä levynmyyntiä. Kattava kokoelma sisälsi muun muassa ennen julkaisemattomia kappaleita ja b-puolia. Kokoelmalta julkaistiin myös single ”The Radio Saved My Life Tonight”. Vuonna 2004 Bon Jovi palkittiin mittavasta urastaan American Music Awardilla.
Jon Bon Jovi Bon Jovi on Yhdysvaltain demokraattisen puolueen jäsen ja poliittisesti aktiivinen. Hän on osallistunut 2000-luvulla demokraattiehdokkaiden kuten John Kerryn ja Barack Obaman presidentinvaalikampanjoihin. Presidentti Obama nimitti Bon Jovin vuonna 2010 Valkoisen talon yhdyskuntaneuvostoon.
Jon Bon Jovi Bongiovi äänitti ensimmäisen singlensä ”Runaway” vuonna 1982. Levy-yhtiöt eivät olleet siitä kiinnostuneita, mutta paikallinen radioasema ryhtyi soittamaan kappaletta paikallisten lupaavien artistien kappalekokoelman osana, ja siitä tuli paikallinen hitti. Kappaleensa menestyksen innoittamana Bongiovi ja David Bryan kokosivat yhtyeen, josta tuli Bon Jovi ja John Bongiovista sen laulaja. Yhtye sai vuonna 1983 New Yorkin -keikkansa jälkeen levytyssopimuksen PolyGramille. Samalla yhtiön toimitusjohtajan aloitteesta Bongiovin sukunimen kirjoitusmuodoksi tuli Bon Jovi.
Richie Sambora Vuonna 1983 Sambora liittyi Bon Jovin kitaristiksi. Hän oli vaikuttunut yhtyeestä nähtyään sen soittaman klubikeikan, ja tapasi heidät keikan jälkeen. Sambora ystävystyi nopeasti yhtyeen laulaja Jon Bon Jovin kanssa ja ehdotti yhteistyötä. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi "Bon Jovi" julkaistiin vuoden 1984 tammikuussa. Samboran ja Jon Bon Jovin yhteistyö lauluntekijöinä syntyi jo "Bon Jovi" -albumin myötä, ja he kirjoittivat albumille yhdessä neljä kappaletta. Yhtyeen toiselle albumille "7800° Fahrenheit" Sambora kirjoitti muun muassa singlen ”The Hardest Part Is the Night” yhdessä Bon Jovin ja kosketinsoittaja David Bryanin kanssa. "7800° Fahrenheit" saavutti ensimmäisenä Bon Jovi -albumina kultalevyn myyntirajan Yhdysvalloissa vuoden 1985 lokakuussa.
Bon Jovi Massiivisen These Days Tour -kiertueen aikana Bon Jovi soitti 131 konserttia ympäri maailman vuosien 1995 ja 1996 aikana. Yhtye taltioi vuoden 1995 kesäkuussa kolme loppuunmyytyä konserttiaan legendaarisella Wembley Stadiumilla David Malletin ohjaamaksi konserttivideoksi "Live from London", joka oli ehdokkaana myös Grammy-palkinnon saajaksi. Vuonna 1996 ennen These Days Tourin rantautumista Japaniin yhtye piti lyhyen tauon, jonka aikana Jon Bon Jovi keskittyi näyttelijänuraansa esittäen pääosan elokuvassa"The Leading Man - petoksen näyttämö". These Days Tour päättyi vuoden 1996 heinäkuussa Helsingin olympiastadionilla soitettuun, lähes kolme tuntia kestäneeseen konserttiin. Veronsa vaatineen ja raskaan kiertueen jälkeen Bon Jovi sopi jäävänsä kahden vuoden tauolle.
Bon Jovi Because We Can Tour -kiertue oli hidasteistaan ja takaiskuistaan huolimatta menestys, sillä Bon Jovi esiintyi lähes jokaisessa konsertissa loppuunmyydyille areenoille ja stadioneille. Lipputuloiltaan se oli vuoden 2013 tuottavin konserttikiertue. Kiertueen päätyttyä Richie Sambora ei kuitenkaan tehnyt aiemmin odotettua paluuta yhtyeen riveihin, ja hän esiintyi myös vuonna 2014 julkisuudessa sooloartistina markkinoiden kolmatta albumiaan "Aftermath of the Lowdown". Jon Bon Jovi vahvisti vuoden 2014 marraskuussa pitkään liikkuneen huhun ja kertoi, ettei Sambora enää tulisi palaamaan yhtyeeseen.
Bon Jovi Vuosina 1992–1993 Bon Jovi markkinoi "Keep the Faithia" mittavan maailmankiertueen merkeissä. Yhtye konsertoi stadioneilla ja areenoilla, sekä vieraili myös itselleen täysin vieraissa maissa. Kaiken kaikkiaan Bon Jovi soitti 177 konserttia 37 maassa rikkoen yleisöennätyksiä ja konsertoiden yli kahdelle ja puolelle miljoonalle fanille.
Richie Sambora Bon Jovi teki läpimurtonsa vuonna 1986 albumilla "Slippery When Wet". Sambora, Jon Bon Jovi sekä lauluntekijä Desmond Child kirjoittivat "Slippery When Wetille" ja yhtyeen neljännelle albumille "New Jersey" lukuisia hittikappaleita. "Slippery When Wet", "New Jersey" sekä yhtyeen kaksi mittavaa mutta raskasta maailmankiertuetta tekivät Bon Jovista yhden 1980-luvun suosituimmista rockyhtyeistä. Merkittävimpiä Samboran ja Bon Jovin kirjoittamista kappaleista olivat muun muassa ”You Give Love a Bad Name” (Billboard Hot 100 -listan 1.), ”Wanted Dead or Alive” (7.), ”Livin’ on a Prayer” (1.) ja ”I’ll Be There for You” (1.). Kaksi kaupallisesti menestynyttä albumia kiertueineen kuitenkin polttivat yhtyeen nopeasti loppuun, ja yhtyeen uran jatko oli epävarma sen jättäytyessä tauolle vuonna 1990. Ristiriitojen selvittäminen kuitenkin onnistui, ja Bon Jovi palasi vuonna 1992 albumin "Keep the Faith" myötä.
Bon Jovi Vuoden 2006 marraskuussa Bon Jovi nimitettiin UK Music Hall of Fameen.
Jon Bon Jovi Bon Jovi oli perustamassa ja omisti enemmistön arena football -jalkapalloseura Philadelphia Soulista.
Bon Jovi "7800° Fahrenheitia" promotoinut kiertue toi Bon Jovin pääesiintyjäksi Euroopan maihin, ja vuoden 1985 toukokuussa yhtye konsertoi albumin tiimoilta myös Suomessa esiintyen Helsingin Kulttuuritalolla. Euroopasta palattuaan yhtye kiersi Yhdysvalloissa puolen vuoden ajan lämmittelijänä Ratt -yhtyeen "Invasion of Your Privacy" -kiertueella, ja Britanniassa Bon Jovi konsertoi muun muassa Monsters of Rock -festivaaleilla. Jon Bon Jovi esiintyi myös sooloartistina Farm Aid -hyväntekeväisyyskonsertissa vuoden 1985 syyskuussa.
Bon Jovi Vuonna 2009 Jon Bon Jovi ja Richie Sambora nimitettiin lauluntekijöiden kunniagalleria Songwriters Hall of Fameen. He myös levyttivät laulaja Andy Madadian kanssa oman versionsa kappaleesta ”Stand By Me” osoittaakseen myötätuntonsa Iranin poliittisesti levottoman tilanteen uhreille.
Bon Jovi Vuonna 1983 Bon Jovi aloitti ensimmäisen studioalbuminsa "Bon Jovi" työstämisen. Albumin tuottivat Lance Quinn ja Jonin serkku Tony Bongiovi, jonka omistamalla The Power Station -äänitysstudiolla albumi myös äänitettiin. "Bon Jovin" kappalemateriaalin kirjoittamisesta vastasivat suurimmaksi osaksi Jon, Richie Sambora ja David Bryan, mutta albumin yhdeksästä kappaleesta kolmella käytettiin myös ulkopuolisten lauluntekijöiden sävellysapua. ”Runaway” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä vuoden 1983 marraskuussa, ja se nousi Yhdysvalloissa neljänkymmenen parhaan joukkoon sijoittumalla Billboard Hot 100 -singlelistan 39. sijalle. Albumi julkaistiin vuoden 1984 tammikuussa, ja se nousi Billboard 200 -albumilistan sijalle 43. Yhdysvaltojen ohella albumi ylsi listoille myös Japanissa, Uudessa-Seelannissa ja Euroopan maissa. Toukokuussa kappale ”She Don’t Know Me” julkaistiin albumin toisena singlenä, ja se nousi Billboardin Hot 100 -listan 48. sijalle. Bon Jovi pääsi kiertämään Yhdysvalloissa Scorpionsin "Love at First Sting" -albumin kiertueella lämmittelijänä, ja Euroopassa yhtye lämmitteli Kiss -yhtyettä sen "Animalize" -albumin kiertueella. Japanissa Bon Jovin suosiota vahvistamaan julkaistiin myös vuoden 1984 lokakuussa single ”Burning for Love”. Brittiläinen "Kerrang!" -lehti valitsi "Bon Jovin" vuoden 1984 parhaiden rock-albumien listalla sijalle 11.
Bon Jovi The Circle Tour oli vuoden 2010 menestynein konserttikiertue, ja Bon Jovi oli jo toisen kerran kolmen vuoden sisällä "Billboardin" ja Pollstarin kiertuetilastojen ykkösnimi. Jon Bon Jovi oli talouslehti "Forbesin" mukaan eräs maailman parhaiten tienaavista muusikoista noin 125 miljoonan dollarin vuosituloillaan. The Circle Tourin jälkeen yhtye jatkoi kiertue-elämän parissa keikkaillen vuoden 2010 lokakuussa julkaisemansa kokoelman "Greatest Hits" tiimoilta.
Bon Jovi Crush- ja One Wild Night Tour -kiertueiden päätyttyä Bon Jovi oli suunnitellut viettävänsä lyhyen loman, jonka jälkeen se olisi valmis aloittamaan uuden albuminsa työstämisen. Syyskuun 11. päivän iskut kuitenkin vaikuttivat myös yhtyeen suunnitelmiin. Jon Bon Jovi ja Richie Sambora esiintyivät Punaiselle ristille kuvaamassaan mainoskampanjassa, levyttivät kappaleen ”America the Beautiful” National Football Leaguen käytettäväksi ja esiintyivät amerikkalaisten televisioyhtiöiden organisoimassa hyväntekeväisyyskonsertissa "". Lokakuussa yhtye osallistui New Jerseyssä Monmouth Countyn piirikunnan asukkaiden tukemiseksi järjestettyihin hyväntekeväisyyskonsertteihin. 21. lokakuuta Bon Jovi konsertoi Madison Square Gardenissa järjestetyssä The Concert for New York City -hyväntekeväisyyskonsertissa, joka keräsi varoja syyskuun 11. päivän iskuissa toimineiden pelastajien hyväksi.
David Bryan Bon Jovi teki läpimurtonsa vuonna 1986 albumilla "Slippery When Wet". Neljännen albumin "New Jersey" sekä kahden mittavan maailmankiertueen johdosta Bon Jovista tuli eräs 1980-luvun suosituimmista rockyhtyeistä. Kaksi kaupallisesti menestynyttä albumia kiertueineen kuitenkin polttivat yhtyeen nopeasti loppuun, ja yhtyeen uran jatko oli epävarma sen jättäytyessä tauolle vuonna 1990. Ristiriitojen selvittäminen kuitenkin onnistui, ja Bon Jovi palasi vuonna 1992 albumin "Keep the Faith" myötä. Bryan kirjoitti albumille Jon Bon Jovin ja Richie Samboran kanssa hitiksi muodostuneen kappaleen ”In These Arms”, jota on pidetty eräänä albumin kohokohdista.
Always (Bon Jovin kappale) Kappale on musiikilliselta tyyliltään balladi, ja sen on kirjoittanut yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi. Kappaleen on ymmärretty olevan herkkä rakkauslaulu, mutta todellisuudessa Jon Bon Jovi kirjoitti kappaleen sanoituksen miehestä, joka vainoaa rakastamaansa naista salaa.
Bon Jovi "New Jerseyn" myötä Bon Jovi aloitti jälleen mittavan maailmankiertueen, joka jatkui vuoteen 1990 saakka. New Jersey Syndicate Tour -kiertue vei yhtyeen esiintymään yli kahteenkymmeneen maahan, ja sen aikana Bon Jovi soitti yli 230 konserttia. Kiertueen merkittävimpiä tapahtumia olivat konsertti loppuunmyydyllä Giants Stadiumilla yhtyeen kotimaisemissa New Jerseyssä kesäkuussa 1989, sekä esiintyminen Neuvostoliitossa Moscow Music Peace -festivaalilla. Bon Jovista tuli ensimmäinen ulkomaalainen yhtye, jolle Neuvostoliiton hallitus oli myöntänyt luvan konsertoida maassa, ja "New Jerseystä" tuli ensimmäinen laillisesti Neuvostoliitossa julkaistu ulkomaalainen albumi.
Keep the Faith Vuonna 1983 perustetun Bon Jovin kaksi ensimmäistä studioalbumia "Bon Jovi" (1984) ja "7800° Fahrenheit" (1985) olivat tuoneet yhtyeelle jonkinasteista menestystä Yhdysvalloissa. Kaksi ensimmäistä albumia eivät olleet kuitenkaan riittäneet nostamaan yhtyeen suosiota toivotulle tasolle, joten kolmatta albumiaan "Slippery When Wet" varten yhtye palkkasi lauluntekijä Desmond Childin avustamaan yhtyettä kappaleiden kirjoittamisessa. Yhteistyö kantoi tulosta, sillä Childin, laulaja Jon Bon Jovin ja kitaristi Richie Samboran yhdessä kirjoittamat kappaleet "You Give Love a Bad Name" ja "Livin' on a Prayer" nostivat Bon Jovin musiikin kansainvälisten tähtien joukkoon.
Bon Jovi Basisti Alec John Such erotettiin yhtyeestä vuonna 1994. Jon Bon Jovi kertoi erottamispäätöksen olleen yhtyeelle vaikea ratkaisu, joka oli kuitenkin väistämätön. Erottamisen taustalla vaikutti muun muassa konserteissa ilmennyt Suchin virhealttius. Bon Jovin basistin tehtäviä studiossa ja kiertueella hoitamaan palkattiin ansioitunut sessiomuusikko Hugh McDonald, joka oli soittanut bassoa jo yhtyeen vuoden 1983 ”Runaway”-kappaleella. Loppuvuodesta 1994 yhtye aloitti uuden kappalemateriaalin työstämisen.
Bon Jovi Vuonna 1992 yhtyeen kokoontunut Bon Jovi aloitti viidennen studioalbuminsa "Keep the Faith" työstämisen totutun kaavan mukaisesti Vancouverissa. Albumin tuottajaksi valikoitui "Slippery When Wet"- ja "New Jersey" -albumeilla äänittäjänä ja miksaajana työksennellyt Bob Rock, sillä Bruce Fairbairn oli kiireinen Aerosmithin "Get a Grip" -albumin parissa.
Greatest Hits (Bon Jovi) Greatest Hits on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovi -yhtyeen kokoelma-albumi. Albumi sisältää yhtyeen uran tunnetuimpia kappaleita sekä neljä uutta kappaletta.
David Bryan Jon Bon Jovi päätyi ”Runawayn” menestymisen myötä tekemään levytyssopimuksen Mercury Recordsin kanssa, ja päätti kasata ympärilleen vakituisen yhtyeen. Bryan oli juuri tullut valituksi Juilliard Schooliin, kun Bon Jovi soitti hänelle ja kertoi tehneensä levytyssopimuksen. Opintopaikan hylkääminen oli hyvin vaikea ratkaisu, mutta Bryan päätti vastata myöntävästi ja liittyi kosketinsoittajaksi vielä alkutekijöissään olevaan yhtyeeseen. Kokoonpanon täydensivät basisti Alec John Such ja rumpali Tico Torres sekä hieman myöhemmin kitaristi Richie Sambora, ja yhtye otti käyttöönsä nimen Bon Jovi keulakuvansa taiteilijanimen mukaan.
Bon Jovi "Keep the Faith" julkaistiin vuoden 1992 marraskuussa, ja se aloitti yhtyeen historiassa uuden aikakauden. Se erosi yhtyeen aiemmasta glam rock -tuotannosta huomattavasti, ja se esitteli sekä soundiltaan että sanoituksiltaan kypsemmän ja vakavamman Bon Jovin. Albumilta uupuivat raskas rumpusoundi ja nopeat kitarasoolot. Myös yhtyeen imago koki muutoksen uuden vuosikymmenen ja albumin myötä, ja media jopa uutisoi Jon Bon Jovin hiustyylin muutoksesta CNN-televisiokanavalla. Uutta albumia promotoidakseen yhtye teki paluun juurilleen keikkailemalla uransa alkuvuosilta tutuilla kotiseutunsa klubeilla. Lisäksi Bon Jovi esiintyi Music Televisionin "MTV Unplugged" -ohjelmassa, joka julkaistiin vuonna 1993 videona "".
Bon Jovi Bon Jovin kymmenes studioalbumi "Lost Highway" julkaistiin kesäkuussa 2007. Yhtye oli levyttänyt albumin John Shanksin kanssa Nashvillessa, ja se oli musiikillisesti hyvin country-vaikutteinen tuotos. Albumin country rock -tyyli oli saanut alkunsa ”Who Says You Can't Go Home” -singlen menestymisestä amerikkalaisilla kantrilistoilla ja radioasemilla. Jon Bon Jovi kuvaili "Lost Highwayn" olevan ”Nashvillen innoittama Bon Jovi -albumi.” Yhtye vieraili sen tiimoilta muun muassa "American Idolissa" ja "MTV Unpluggedissa" sekä Nashvillen CMT Awards -palkintogaalassa ja Giants Stadiumilla järjestetyssä Live Earth -konsertissa. "Lost Highway" nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa, Kanadassa, Japanissa sekä useissa Euroopan maissa. Siitä tuli yhtyeen ensimmäinen listaykköseksi Yhdysvalloissa yltänyt albumi sitten "New Jerseyn" (1988).
Jon Bon Jovi Yhtyeensä tauon aikana Jon Bon Jovi aloitti soolouran ja julkaisi albumit "Blaze of Glory" (1990) ja "Destination Anywhere" (1997). Hän näytteli elokuvassa "Nuoret sankarit 2" (1990), josta hän voitti kappaleellaan ”Blaze of Glory” parhaan laulun Golden Globe -palkinnon. Hän näytteli 1990-luvulla myös pääosia elokuvissa "Kultaiset aamut, siniset illat" ja "Petoksen näyttämö" sekä niiden lisäksi joissain indie-elokuvissa. Televisiossa Bon Jovi näytteli vakituisena vierailijana "Ally McBeal" -sarjassa vuoteen 2002 asti sekä on vieraillut esimerkiksi sarjoissa "30 Rock", "West Wing" ja "Sinkkuelämää".
David Bryan Bon Jovin ensimmäinen, niin ikään nimeä "Bon Jovi" kantanut studioalbumi julkaistiin vuoden 1984 tammikuussa. Bryan kirjoitti albumille yhdessä Jon Bon Jovin kanssa kaksi kappaletta, ”Love Lies” ja ”Breakout”. Hänen soittamillaan kosketinsoitinosuuksilla oli albumilla keskeinen asema. Pian albumin julkaisemisen jälkeen Bryan lyhensi nimensä virallisesti David Bryaniksi, koska hän oli kyllästynyt korjauttamaan syntymänimessään Rashbaum esiintyneitä kirjoitusvirheitä virallisissa yhteyksissä. "Bon Jovi" -albumin tekijätiedoissa hänen nimensä on kuitenkin yhä ilmoitettu olevan David Rashbaum.
These Days Jon Bon Jovi kirjoitti albumille yksin kaksi kappaletta, ”Something to Believe In” ja ”(It’s Hard) Letting You Go”. ”Something to Believe In” oli ensimmäinen albumille sävellettyistä kappaleista, sillä Bon Jovi oli kirjoittanut sen yhtyeen viettäessä taukoa vuoden 1994 alussa. Kappaleen ”(It’s Hard) Letting You Go” hän kirjoitti alun perin elokuvaan "Kultaiset aamut, siniset illat", jossa hän oli näytellyt pienessä sivuosassa. Loput albumin kappaleista Bon Jovi sävelsi suurimmaksi osaksi yhdessä Richie Samboran kanssa, ja lopullisen albumin neljästätoista kappaleesta he kirjoittivat yhdessä kahdeksan. Yhtyeen kanssa jo 1980-luvulla monia hittejä kirjoittanut lauluntekijä Desmond Child sävelsi kaksikon kanssa albumille kolme kappaletta, joiden lisäksi hän ja Bon Jovi kirjoittivat yhdessä kappaleen ”Hearts Breaking Even”. ”Hearts Breaking Even” sai innoituksensa Richie Samboran suhteesta Heather Lockleariin. Niin ikään Childin kanssa kirjoitettu ”Diamond Ring” sävellettiin alun perin 1980-luvulla "New Jersey" -albumia varten, mutta se ei lopulta päätynyt albumille lainkaan.
Bed of Roses ”Bed of Roses” on yhdysvaltalaisen Bon Jovi -yhtyeen kappale vuodelta 1992. Sen on kirjoittanut yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi, ja se on yhtyeen viidennen studioalbumin "Keep the Faith" viides kappale. ”Bed of Roses” on Bon Joville hyvin ominainen hard rock -balladi. Se julkaistiin albumin toisena singlenä 26. tammikuuta 1993, ja siitä tuli yksi yhtyeen uran tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleista.
Bon Jovi Bon Jovi kokoontui yhteen vuonna 1999 levyttämään Jon Bon Jovin ja Desmond Childin kirjoittaman kappaleen ”Real Life” elokuvan "EDtv" soundtrackille. Yhtye aloitti myös seuraavan, alun perin nimellä "Sex Sells" työstetyn studioalbuminsa valmistelemisen. Lopulta albumin nimeksi vaihtui "Crush", ja se näki päivänvalon vuoden 2000 kesäkuussa. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin toukokuussa Jon Bon Jovin, Richie Samboran ja lauluntekijä Max Martinin kirjoittama ”It’s My Life”, josta muodostui eräs yhtyeen uran suurimmista hiteistä. Kappale oli myös keskeinen tekijä yhtyeen comebackin onnistumisen kannalta saavutettuaan hittistatuksen myös Yhdysvalloissa. ”It’s My Lifen” viitoittamana "Crush" nousi Yhdysvalloissa albumilistan yhdeksänneksi ja ylitti kaksinkertaisen platinalevyn myyntimäärän. Listaykkösenä "Crush" oli kymmenessä maassa myyden kansainvälisesti yli kahdeksan miljoonaa kappaletta, ja sen avulla Bon Jovi esittäytyi onnistuneesti nuoremman sukupolven rock-faneille. "Crush" oli ehdolla parhaan rock-albumin Grammy-palkinnon saajaksi, ja myös ”It’s My Life” huomioitiin parhaan duon tai ryhmän rock-esityksen Grammy-ehdokkuudella. VH1:n My VH1 Music Awards -gaalassa kappaleen musiikkivideo sen sijaan palkittiin vuoden parhaana.
Runaway (Bon Jovin kappale) ”Runaway” löytyy myös Bon Jovi -yhtyeen ensimmäiseltä, "Bon Joviksi" nimetyltä levyltä, joka julkaistiin vuonna 1984. Kappale julkaistiin myös singlenä, joka nousi 39. sijalle Billboardin Hot 100 -listalla alkuvuodesta 1984 ja oli Bon Jovin ensimmäinen Top 40 -single.UK Vinyyli, 7", Single
Bon Jovi Jon esitteli perustamansa kokoonpanon PolyGram Recordsille, mutta yhtye oli yhä vailla nimeä. Muun muassa Mötley Crüea manageroineesta Doc McGheesta tuli yhtyeen manageri, ja hänen työntekijänsä Pamela Maher ehdotti yhtyeen ottavan käyttöönsä nimen Bon Jovi keulakuvansa Jonin taiteilijanimen mukaan.
Bon Jovi Bon Jovin tauon aikana sen jäsenet keskittyivät kukin omiin projekteihinsa. Jon Bon Jovi teki jälleen uusia elokuvarooleja sekä levytti ja julkaisi sooloalbumin "Destination Anywhere" (1997), joka nousi kymmenen parhaan joukkoon Suomessa (2.), Belgiassa (4.), Australiassa (4.) ja Ruotsissa (7.). Myös Richie Sambora oli tuottelias ja julkaisi vuonna 1998 toisen sooloalbuminsa "Undiscovered Soul", joka oli edeltäjänsä "Stranger in This Townin" blues-henkiseen linjaan nähden hieman rock-vaikutteisempi. David Bryan työskenteli musikaalien parissa, ja Tico Torres vietti tauon pitkälti maalaaten sekä lanseerasi oman Rock Star Baby -lastenvaatemallistonsa.
David Bryan Bryan oli kirjoittamassa Bon Jovin toiselle albumille "7800° Fahrenheit" kolmea kappaletta. Bryanin ja Jon Bon Jovin ”Only Lonely” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 54 ja Hot Mainstream Rock Tracks -listan sijalle 28. Bryan, Bon Jovi ja Sambora kirjoittivat niin ikään singleksi lohkaistun kappaleen ”The Hardest Part Is the Night”, sekä kappaleen ”To the Fire”. "7800° Fahrenheit" saavutti ensimmäisenä Bon Jovi -albumina kultalevyn myyntirajan Yhdysvalloissa vuoden 1985 lokakuussa.
Tokyo Road: Best of Bon Jovi Tokyo Road: Best of Bon Jovi on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin Japanissa 28. maaliskuuta 2001 julkaistu kokoelmalevy. Albumi levisi kuitenkin varsin nopeaa tahtia ilmestymisensä jälkeen Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Albumi saavutti Japanissa huikean suosion, ja sitä on myyty pelkästään siellä yli 400 000 kappaletta, ja Japanin levy- ja äänituotteiden yhdistys RIAJ myönsi yhtyeelle albumista platinalevyn albumin ilmestymisvuonna.
Bon Jovi "Bon Jovi" -albumin julkaisemisen ja Scorpionsin ja Kissin lämmittelijöinä tehtyjen kiertueiden jälkeen Bon Jovi palasi studioon vuoden 1985 tammikuussa levyttääkseen seuraavan studioalbuminsa "7800° Fahrenheit". Albumi äänitettiin Philadelphiassa The Warehouse -äänitysstudiolla, ja sen tuotti yhtyeen esikoisalbumin tapaisesti Lance Quinn. Albumin kappalemateriaalista vastasivat suurimmaksi osaksi Jon Bon Jovi ja Richie Sambora, mutta myös David Bryan ja Tico Torres osallistuivat kappalemateriaalin kirjoittamiseen. "7800° Fahrenheit" julkaistiin maaliskuussa, ja se nousi Billboard 200 -albumilistalla sijalle 37. Albumi menestyi hyvin myös Japanissa, missä se nousi albumilistan viidenneksi ja Suomessa, missä se oli albumilistan kuudes. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin huhtikuussa kappale ”Only Lonely”, joka nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 54 ja Hot Mainstream Rock Tracks -listan sijalle 28. Myös seuraavat singlejulkaisut ”In and Out of Love” ja ”Silent Night” ylsivät listoille Yhdysvalloissa. Lisäksi albumin kappaleista ”The Hardest Part is the Night” julkaistiin singlenä Britanniassa ja ”The Price of Love” Japanissa. Vuoden 1985 lokakuussa Recording Industry Association of America palkitsi "7800° Fahrenheitin" Bon Jovin uran ensimmäisenä kultalevyn saavuttaneena albumina Yhdysvalloissa. Albumi saavutti platinalevyn myyntirajan vuoden 1987 helmikuussa.
Bon Jovi Bon Jovin tauon aikana yhtyeen jäsenet keskittyivät kukin omiin projekteihinsa ja elämiinsä. Jon Bon Jovi pysytteli yhä valokeilassa ja levytti soundtrack-albumin "Blaze of Glory" elokuvaan "Nuoret sankarit 2". Albumi sai lämpimän vastaanoton faneilta ja kriitikoilta, ja se nousi Yhdysvalloissa albumilistan kolmanneksi ja Britanniassa toiseksi. Albumin nimikkokappaleesta ”Blaze of Glory” muodostui hitti, ja se huomioitiin muun muassa parhaan kappaleen Oscar-palkintoehdokkuudella. Richie Samboran blues-vaikutteinen esikoisalbumi "Stranger in This Town", jolla myös Tico Torres ja David Bryan soittivat, näki päivänvalon vuonna 1991. Albumi nousi parhaimmillaan listasijalle 20 Britanniassa.
Bon Jovi Vuoden 1994 lokakuussa Bon Jovi julkaisi kokoelma-albumin "Cross Road", joka nousi Yhdysvalloissa albumilistan kahdeksanneksi. Yhtyeen vanhojen hittien ohella albumi sisälsi kaksi tammikuussa kirjoitettua uutta kappaletta, ”Someday I’ll Be Saturday Night” ja ”Always”. Kumpikin uusista kappaleista julkaistiin singlenä. ”Alwaysista” muodostui yhtyeen uran kaupallisesti menestynein single, ja se pysytteli Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan kymmenen parhaan joukossa puoli vuotta. "Cross Road" oli listaykkösenä 13 maassa ja oli valtava kaupallinen menestys. Se oli Britanniassa vuoden 1994 myydyin albumi, ja Suomessa albumi ylitti tuplaplatinalevyn rajan vuonna 1995. Yhdysvalloissa "Metal Edgen" lukijaäänestyksessä "Cross Road" valittiin sekä vuoden parhaaksi albumiksi että parhaaksi kokoelma-albumiksi, ”Always” parhaaksi kappaleeksi ja musiikkivideoksi ja yhtyeen 16 musiikkivideon kokoelma "Cross Road" parhaaksi videojulkaisuksi. "Cross Roadin" myötä Bon Jovi palkittiin vuoden 1994 kaupallisesti menestyneimmän yhtyeen World Music Awardilla.
Bon Jovi "Crushia" seuranneen kiertueen aikana Bon Jovi konsertoi yli miljoonalle fanille neljässäkymmenessä konsertissa ympäri maailman, ja kiertueen valtavan suosion vuoksi yhtye jatkoi kiertämistä vuoden 2001 maaliskuusta heinäkuuhun uuden One Wild Night Tour -kiertueen merkeissä. Yhtye esiintyi jälleen Wembley Stadiumilla kahden loppuunmyydyn konsertin merkeissä, ja siitä tuli stadionin purkamisen ja uudelleenrakentamisen myötä viimeinen vanhalla Wembley Stadiumilla konsertoinut yhtye. Yhtyeen konsertti Zürichin Letzigrund-stadionilla taltioitiin platinaa myyneeksi konserttivideoksi "The Crush Tour". Vuoden 2001 toukokuussa Bon Jovi julkaisi ensimmäisen livealbuminsa "One Wild Night Live 1985–2001", joka sisälsi konserttiäänityksiä yhtyeen koko uran varrelta. Lisäksi Japanissa julkaistiin maaliskuussa kokoelma-albumi "", joka albumilistan viidenneksi ja myi platinaa. Heinäkuussa Bon Jovi konsertoi kotimaisemissaan New Jerseyn Giants Stadiumilla kahdessa loppuunmyydyssä konsertissa, joista jälkimmäisessä yhtyeen entinen basisti Alec John Such nousi ensimmäisen kerran lavalle yhtyeen kanssa eronsa jälkeen esittämään kappaleen ”Wanted Dead or Alive”. Konsertti esitettiin suorana VH1-kanavalla, ja se rikkoi kanavan kaikki katsojaennätykset.
Bon Jovi Bon Jovin ensimmäinen single ”Runaway” julkaistiin vuonna 1983. Yhtyeen läpimurto tapahtui 1980-luvun puolivälissä lukuisia hittejä sisältäneiden albumien "Slippery When Wet" (1986) ja "New Jersey" (1988) myötä. Musiikillisesti Bon Jovin varhainen tuotanto ja tyyli edusti glam rockia, mutta vuoden 1992 "Keep the Faith" -albumistaan lähtien yhtye on yhdistellyt musiikissaan menestyksekkäästi vaikutteita perinteisen hard rockin lisäksi muun muassa country- ja aikuisrockista. Bon Jovi on urallaan julkaissut kolmetoista studioalbumia, joista tuorein on vuoden 2016 "This House Is Not for Sale". Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Runaway”, ”Livin’ on a Prayer”, ”You Give Love a Bad Name”, ”Wanted Dead or Alive”, ”Bed of Roses”, ”Always” ja ”It’s My Life”.
David Bryan Tunnetuimpia Bryanin soittamia musiikkiosuuksia Bon Jovin tuotannossa ovat muun muassa kappaleen ”Bad Medicine” aloittava intro ja power balladin ”Always” piano-osuus. Hän on soittanut myös muun muassa harmonikkaa "100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong" -box setillä julkaistussa kappaleessa ”Miss Fourth of July”, sekä toisinaan laulanut ”In These Armsin” yhtyeen konserteissa Jon Bon Jovin sijasta. "100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong" sisältää myös Bryanin laulaman kappaleen ”Memphis Lives in Me”, jonka hän kirjoitti alun perin Broadway-musikaaliaan "Memphis" varten yhdessä Joe DiPietron kanssa.
Irving Azoff Irving Azoff (s. 12. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen musiikkialan johtaja ja henkilökohtainen manageri, joka edustaa muun muassa artisteja Christina Aguilera, Journey, Eagles, Joe Walsh, Van Halen, Thirty Seconds to Mars, Steely Dan, Maroon 5, No Doubt, Fleetwood Macin Lindsey Buckingham, Jon Bon Jovi, Bon Jovi ja koomikkoa Chelsea Handler.
Bon Jovi Vuoden 1989 syyskuussa Jon Bon Jovi ja Richie Sambora esiintyivät MTV Video Music Awards -palkintogaalassa akustisten kitaroiden kera. He esittivät akustiset versiot kappaleista ”Livin’ on a Prayer” ja ”Wanted Dead or Alive”, ja esiintymisen on myöhemmin kirjoitettu johtaneen muun muassa suositun "MTV Unplugged" -ohjelmasarjan aloittamiseen sekä tehneen akustistisista kitaroista jälleen suosittuja valtavirtamusiikissa.
Skid Row (yhdysvaltalainen yhtye) Sabo asui vain muutaman korttelin päässä Jon Bon Jovista ja oli tämän lapsuuden- ja nuoruudenystävä. Dave myös soitti Bon Jovin ensimmäisellä hitillä ”Runawayllä” kitaraa. Myöhemmin Dave korvattiin Richie Samboralla. Jon Bon Jovi toimitti Sabon yhtyeen managerinsa Doc McGheen huostaan. Bon Jovi taivutteli vielä toistaiseksi nimeämättömän yhtyeen erottamaan ensimmäisen laulajansa Matt Fallonin. Fallonin erottamisen jälkeen yhtye löysi uuden laulajan, Sebastian Bachin, jonka Sambora oli kuullut laulavan rock-valokuvaaja Mark Weissin häissä. Nelikko lähetti Bachille demonauhansa, minkä jälkeen Bach liittyi yhtyeeseen. Yhtye nimettiin Skid Row’ksi.
Bon Jovi Vuonna 1995 Bon Jovi julkaisi kuudennen studioalbuminsa "These Days", joka oli hillitymmästä ja entistä kypsemmästä tyylistään huolimatta menestyksekäs julkaisu. Albumia on toisinaan pidetty yhtyeen uran parhaana niin kriitikoiden kuin fanien keskuudessa. "These Days" ylsi Yhdysvalloissa parhaimmillaan albumilistan yhdeksänneksi, ja sen suurimmaksi hitiksi yhtyeen kotimantereella muodostui singlenä julkaistu rhythm and blues -vaikutteinen power ballad ”This Ain’t a Love Song” (Billboard Hot 100 -listan sija 14.). Albumi sai kriitikoiden ja fanien keskuudessa lämpimän vastaanoton, ja se osoittautui valtavaksi menestykseksi Euroopassa nousemalla listaykköseksi muun muassa Britanniassa, Suomessa, Sveitsissä, Itävallassa sekä Alankomaissa. Muun muassa Suomessa "These Days" oli eräs vuoden 1995 myydyimmistä äänitteistä saavuttaen sekä kulta- että platinalevyrajan jo julkaisuvuonnaan. Britanniassa albumi oli listaykkösenä neljän peräkkäisen viikon ajan, ja sen viidestä singlestä neljä (”This Ain’t a Love Song”, ”Something for the Pain”, ”Lie to Me” ja ”These Days”) nousi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon. "These Daysin" menestyksen siivittämänä Bon Jovi voitti muun muassa parhaan kansainvälisen yhtyeen Brit Awardin vuonna 1996 ja parhaan rock-esiintyjän MTV Europe Music Awardin vuonna 1995.
These Days (Bon Jovin kappale) "These Days" on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovi -yhtyeen kappale ja single.
Jon Bon Jovi Bon Jovi avioitui high school -vuosien tyttöystävänsä Dorothea Hurleyn (s. 29. syyskuuta 1962) kanssa vuonna 1989. Hän matkusti Los Angelesista Las Vegasiin kesken yhtyeensä New Jersey Syndicate Tour -kiertueen muiden tietämättä, ja pari vihittiin 29. huhtikuuta Las Vegasin tunnetussa Graceland -kappelissa. Parilla on neljä lasta: tytär Stephanie Rose (s. 31. toukokuuta 1993) sekä kolme poikaa, Jesse James Louis (s. 19. helmikuuta 1995), Jacob Hurley (s. 7. toukokuuta 2002) ja Romeo Jon (s. 29. maaliskuuta 2004).
Runaway (Bon Jovin kappale) Runaway on vuonna 1983 julkaistu kappale, jonka ovat säveltäneet Jon Bon Jovi ja George Karak vuonna 1980. Kappale voitti newjerseyläisen radioaseman WAPP 103.5FM kilpailun, jossa etsittiin parasta, vielä vailla levytyssopimusta olevaa yhtyettä. Kilpailuvoiton myötä ”Runaway” otettiin mukaan kilpailun kokoelmalevylle, ja siitä tuli kesän 1983 hitti.
Lie to Me (Bon Jovin kappale) "Lie to Me" on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovi-yhtyeen kappale ja single vuodelta 1995.
I’ll Be There for You (Bon Jovin kappale) I’ll Be There for You on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin kappale vuonna 1988 ilmestyneeltä "New Jersey" -albumilta. Singlenä se julkaistiin vuonna 1989. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora. Ilmestymisvuonnaan single saavutti ensimmäisen sijan "The Billboard Hot 100" -singlelistalla ja sijoittui viidenneksi "Mainstream Rock Tracks" -listalla.
These Days Bon Jovi päätti vuoden 1992 albumiaan "Keep the Faith" seuranneet kaksi kiertuettaan vuoden 1993 joulukuussa 174 konsertin jälkeen. Yhtye piti tämän jälkeen hetken ajan lomaa, mutta laulaja Jon Bon Jovi sävelsi tästä huolimatta lyhyen tauon aikana aktiivisesti uutta kappalemateriaalia myöhempää käyttöä varten. Vuoden 1994 ensimmäisen yhdeksän kuukauden aikana hän sävelsi kitaristi Richie Samboran kanssa yhteensä neljäkymmentä kappaletta, joista myös äänitettiin demoversiot.
In These Arms In These Arms on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin singlenä julkaistu hittikappale vuonna 1992 julkaistulta studioalbumilta "Keep the Faith". Kappaleen ovat kirjoittaneet laulaja Jon Bon Jovi, kitaristi Richie Sambora ja kosketinsoittaja David Bryan. Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo.
Lie to Me (Bon Jovin kappale) Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora. Kappale edustaa musiikilliselta tyyliltään kevyttä soft rockia ja sen sanoitukset käsittelevät kariutuvaa, kahden nuoren parisuhdetta. Kappale on viides raita Bon Jovin vuonna 1995 julkaistulla studioalbumilla "These Days", ja se julkaistiin albumin kolmantena singlenä kappaleiden "This Ain't a Love Song" ja "Something for the Pain" jälkeen.
These Days (Bon Jovin kappale) Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora. Kappaleen sanoitukset käsittelevät ihmisten elämän tavallisia, kuten ymmärretyksi tulemisen, vaikeuksia. Kappale on neljäs raita Bon Jovin vuonna 1995 julkaistulla studioalbumilla "These Days", ja se julkaistiin niin ikään albumin neljäntenä singlenä kappaleiden ”This Ain't a Love Song”, ”Something for the Pain” ja ”Lie to Me” jälkeen.
Bon Jovi Bon Jovin konsultti vahvisti yhtyeen suunnittelevan uuden albumin julkaisua vuodelle 2016. Jon Bon Jovi vahvisti syyskuussa 2015 tulevan albumin kantavan nimeä "This House Is Not for Sale". Hän kuvasi albumin käsittelevän ”yhtyeen eheyttä” ja sanoi Bon Jovin olevan urallaan ”pisteessä, jossa heillä ei ole enää mitään todistettavaa.” Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin vuoden 2016 elokuussa nimikkokappale ”This House Is Not for Sale”. Yhtyeessä jo vuodesta 1994 basistin tehtäviä hoitaneesta Hugh McDonaldista ja vuodesta 2013 kitaristina soittaneesta Phil X:stä tuli singlen myötä myös virallisesti Bon Jovin jäseniä. "This House Is Not for Sale" -albumi julkaistiin marraskuussa, ja sitä seurasi joulukuussa uusi livealbumi "This House Is Not for Sale – Live from the London Palladium". "This House Is Not for Sale" on menestynyt kansainvälisesti hyvin, ja se nousi listaykköseksi muun muassa Yhdysvalloissa.
Have a Nice Day (Bon Jovin kappale) ”Have a Nice Day” on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin kappale. Se on samannimisen albumin avauskappale. Kappaleen ovat tehneet Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja John Shanks. Kappale on myynyt Yhdysvalloissa ja Australiassa kultaa.
Bon Jovi Bounce Tour -kiertue vei Bon Jovin 83 konserttia kattaneelle maailmanympärysmatkalle, jonka aikana yhtye konsertoi muun muassa Lontoon Hyde Parkissa 85 000 hengen yleisölle. Bon Jovista tuli myös viimeinen Philadelphian Veterans Stadiumilla ennen sen purkamista konsertoinut yhtye.
Bad Medicine Bad Medicine on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Bon Jovin hittisingle vuodelta 1988. Single julkaistiin syyskuussa 1988, ja sen ovat kirjoittaneet Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja Desmond Child. Kappale julkaistiin alun perin yhtyeen "New Jersey"-studioalbumilla samana vuonna. 
Singlen b-puolella on kappale ”99 in the Shade”.
Runaway (Bon Jovin kappale) ”Runawayn” menestys poiki Jon Bon Joville levytyssopimuksen Polygramin kanssa ja hän perusti yhtyeensä Bon Jovin hyödyntääkseen kappaleen suosiota. ”Runawayn” soittava yhtye ei kuitenkaan ole Bon Jovi, vaan koostuu useista kokeneista studiomuusikoista (”The All Star Review”). Vuonna 1982 Power Station -studioilla äänitetyllä kappaleella soittavat Frankie La Roca (rummut), Hugh McDonald (basso), Tim Pierce (kitara) ja Roy Bittan (koskettimet). Kappaleen kosketinsoitinriffin on säveltänyt Mick Seeley, joka soitti Jon Bon Jovin aiemmassa yhtyeessä John Bongiovi and the Wild One’s ja myöhemmin Southside Johnny & The Asbury Jukesissa. Roy Bittan on tullut tunnetuksi muun muassa Bruce Springsteen & The E Street Bandista ja Hugh McDonald liittyi vuonna 1994 Bon Joviin epävirallisena jäsenenä.
Jon Bon Jovi John Francis Bongiovi Jr. syntyi 2. maaliskuuta 1962 Perth Amboyn kaupungissa New Jerseyssä. Hänen isänsä John Francis Bongiovi Sr. oli parturi ja entinen merijalkaväen sotilas, ja äiti Carol (o.s. Sharkey) Bongiovi floristi ja entinen Playboy-pupu. Hänellä on kaksi veljeä, Anthony ja Matthew Bongiovi. Perheen suvun tausta on hänen isänsä puolelta italialaista ja slovakialaista perää, ja hänen äitinsä sukujuuret ovat saksalaista ja venäläistä syntyperää. Bon Jovi on myös kertonut olevansa Frank Sinatran verisukulainen. Lapsena hän sai vanhemmiltaan katolisen kasvatuksen.