mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Kåre Holt Holt sai poliittisen herätyksen jo varhain. Hän työskenteli nuorena Vestfold Arbeiderbladin toimittajana. Hänen ensimmäinen novellinsa ilmestyi Arbeidermagasinetissa 1935. Paria nuorisoromaania ja romanttista kertomusta Spillemann og kjøgemester ilmestyi 1945 "Udåden", jossa hän pohti ensimmäisen kerra syyllisyyden ja vastuun ongelmaa. Hänen ensimmäinen merkittävä romaaninsa oli "Det store veiskillet" (1949). Se on kokeellinen romaani, ja sitä on pidetty varhaisena esimerkkinä eksistentialismin vaikutukseta norjalaiseen kirjallisuuteen. Hän on sanonut itse, ettei kirjoittaessaan tuntenut eksistentialismia.
Musta huumori Mustan huumorin käsite on epämääräinen. Kun ajatellaan ilmaisun tyyliä ja elämänkatsomuksellista näkemystä, voidaan sanoa mustan huumorin sivuavan eksistentialismia. Eksistentialismi näkee maailman kaaosmaisena paikkana ilman pysyviä arvoja, mutta sisältää kuitenkin kunnioituksen yksilön identiteettiin. Musta huumori siirtää perspektiivin ulkoisiin tekijöihin, yksilön ympäristöön. Ympäröivä maailma kuvataan eräänlaisena päättymättömänä labyrinttina, jossa yksilö yhteiskunnan, arvojen ja aatteiden kurimuksessa yrittää turhaan luoda järjestystä elämäänsä.
Eksistentialismi 1900-luvulla eksistentialismi elpyi monilla taiteenaloilla. Fiktiokirjallisuudessa Hermann Hessen "Arosusi" (1928) perustui Kierkegaardin teoksessa "Joko/tai" (1843) olleisiin ajatuksiin. Jack Kerouac ja beat-sukupolven runoilijat omaksuivat eksistentialistisia ajatuksia. Art house -elokuvat alkoivat siteerata eksistentialistisia ajattelijoita ja ajatuksia ja viitata niihin. Eksistentialistinen kirjallisuus nähtiin usein 1950-luvun puolen välin ilmiönä, joka kesti 1970-luvun loppupuolelle. Suurin osa merkittävistä kirjailijoista oli joko ranskalaisia tai kotoisin Ranskan siirtomaista.
Eksistentialismi Yksilön olemassaoloa koskevat teemat ovat olleet keskeisiä kautta filosofian historian. Esimerkkeinä voidaan nähdä Sokrates ja hänen elämänsä, Gautama Buddhan opetukset, Raamatun Saarnaajan ja Jobin kirjat, kirkkoisä Augustinus ja hänen "Tunnustuksensa", Mulla Sadran kirjoitukset, sekä René Descartesin "Mietiskelyt". Yksilön vapautta korostaneet ajattelijat, kuten John Lockea seuranneet poliitikot, ovat korostaneet yksilön autonomiaa ja itsemääräämisoikeutta ohi yksilön elämää määräävän valtion. Vaikka tämän kaltainen poliittinen filosofia ei olekaan ollut luonteeltaan eksistentialistista, se tarjosi pohjan eksistentialismille.
Eurooppalaisen ihmisen maailmankatsomus 10. Eksistentialismi
Likaiset kädet Sartren teos käsittelee eksistentialismia, mutta se on tulkittu myös poliittiseksi draamaksi.
Eksistentialismi Jean-Paul Sartre on kenties kaikkein tunnetuin eksistentialisti, ja yksi harvoja, joka on hyväksynyt leiman eksistentialistina. Sartre kehitti oman versionsa eksistentialistisesta filosofiasta Husserlin ja Heideggerin vaikutuksen alaisena. "L'être et le néant" ("Oleminen ja ei-oleminen") on kenties hänen merkittävin eksistentialismia käsittelevä teoksensa. Sartre oli kyvykäs ilmaisemaan ajatuksiaan monin eri tavoin, mukaan lukien filosofiset esseet, luennot, romaanit ja näytelmät. "Suljetut ovet" ("Huis-clos", 1944) ja "Inho" ("La Nausée", 1938) ovat muita hänen arvostettuja teoksiaan. 1960-luvulla Sartre pyrki yhdistämään eksistentialismin ja marxismin teoksessaan "Critique de la raison dialectique" ("Dialektisen järjen kritiikki", 1960). 
Albert Camus oli Sartren ystävä ennen heidän välirikkoaan. Hän kirjoitti useita eksistentialistisia teemoja käsitelleitä teoksia, mukaan lukien "Sivullinen" ("L'Étranger", 1942), "Sisyfoksen myytti" ("Le Mythe de Sisyphe", 1942) ja "Kapinoiva ihminen" ("L'Homme Révolté", 1951). Hän torjui monien muiden tavoin eksistentialistin leiman ja katsoi teoksiensa olevan absurdeja. "Sisyfoksen myytissä" hän käyttää analogiaa kreikkalaiseen myyttiin osoittaakseen olemassaolon turhuuden. Myytissä Sisyfos tuomitaan vierittämään kiveä ylämäkeen ikuisuudeksi — kun hän pääsee vuorenhuipulle, kivi vierii takaisin alas. Camus katsoo tällaisen olemassaolon olevan mieletöntä, mutta hän uskoo Sisyfoksen löytävän lopulta merkityksen ja tarkoituksen tehtävälleen yksinkertaisesti osallistumalla siihen jatkuvasti.
Tuliholvin alla Kerronnassa on eksistentialismille ominaista viipyilevyyttä ja toisaalta myös kaunokirjallisen ilmaisun kautta syntyvää syvää paikan- ja olotilan tunnetta.
Nikolai Berdjajev Berdjajev kirjoitti paljon muun muassa vapaudesta ja luovuudesta. Hänen teoksensa ovat vaikuttaneet paitsi eksistentialismiin myös ortodoksiseen teologiaan.
Dagfinn Føllesdal Føllesdal on opiskellut Harvardin yliopistossa Willard Van Orman Quinen oppilaana. Hän on kirjoittanut paljon kielifilosofiasta, fenomenologiasta, eksistentialismista ja hermeneutiikasta.
Putoaminen (romaani) Putoaminen on keskeinen teos Ranskan sodanjälkeisessä kirjallisuudessa sekä eksistentialismin klassikko. Romaani julkaistiin vuotta ennen Camus'n palkitsemista Nobelin kirjallisuuspalkinnolla.
Moderni Moderni voi myös viitata älyllisen kulttuurin suuntauksiin, jotka syntyivät liittyneinä maallistumiseen ja jälkiteolliseen aikaan, kuten marxismiin, eksistentialismiin ja yhteiskuntatieteiden perustamiseen.
Eksistentialismi Tämä voidaan nähdä yleisenä argumenttina kaikkea relativismia vastaan. Sartre vastasi, että huono ja hyvä usko eivät edusta moraalisia ajatuksia, vaan ovat sen sijaan olemisen tapoja.
Joss Whedon Whedonin elokuvat ja televisiosarjat käsittelevät paljon erilaisia teemoja, kuten eksistentialismia, valtaa, voimattomuutta, seksuaalisuutta, aikuisuutta, uhrautumista, yhteisöä ja syrjäytymistä, naisvihaa ja feminismiä.
William A. Earle William A. Earle (1919 Saginaw, Michigan – 16. lokakuuta 1988 Evanston, Illinois) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka toimi eksistentialismin ja fenomenologian liikkeissä.
Ladislav Klíma Ladislav Klíma (8. elokuuta 1878 Domažlice, Böömi – 19. huhtikuuta 1928) oli tšekkiläinen filosofi ja kirjailija. Hänen ajatteluaan on kuvattu sekä eksistentialismiksi että subjektiiviseksi idealismiksi.
Søren Kierkegaard Søren Aabye Kierkegaard (5. toukokuuta 1813 Kööpenhamina – 11. marraskuuta 1855 Kööpenhamina) oli tanskalainen teologi ja filosofi, joka on vaikuttanut merkittävästi sekä kristilliseen teologiaan, fenomenologiaan että eksistentialismiin.
Kaikki äidistäni Elokuva käsittelee vaikeita asioita, kuten AIDSia, transvestismia, sukupuolirooleja, uskontoa ja eksistentialismia. Hahmot esitellään suorasukaiseen ja romantisoimattomaan tyyliin, höystettynä kuitenkin ripauksella mustaa huumoria.
Eksistentialismi 1900-luvun kirjallisen modernistisen liikkeen aikana kirjailijat alkoivat kuvata dystopistisia yhteiskuntia, ja surrealistisia ja absurdeja tilanteita rinnakkaisissa todellisuuksissa. Tämä trendi vaikutti rinnakkaisesti eksistentialistisen liikkeen kanssa.
Albert Camus Albert Camus () (7. marraskuuta 1913 Mondovi, Ranskan Algeria – 4. tammikuuta 1960 Villeblevin, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, lehtimies ja filosofi sekä yksi eksistentialismin ja absurdismin johtohahmoista.
Sara Heinämaa Heinämaan erikoisaloja ovat fenomenologia, eksistentialismi, transsendentaalifilosofia, mielenfilosofia, filosofian historia ja feministinen filosofia. Heinämaa toimii Subjectivity, Historicity, Communality -tutkimusyhteisön johtajana Helsingin yliopistossa (2012–2016).
Manólis Anagnostákis Manólis Anagnostákis (, 10. maaliskuuta 1925 Thessaloniki, Kreikka – 22. kesäkuuta 2005 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen runoilija, joka edusti eksistentialismia. Hän syntyi Thessalonikissa ja opiskeli lääkäriksi erikoistuen radiologiaan.
Nikolai Berdjajev Nikolai Aleksandrovitš Berdjajev (; 18. maaliskuuta 1874 Kiova, Ukraina – 24. maaliskuuta 1948 Clamart, Ranska) oli ukrainalaissyntyinen venäläinen uskonnollinen ja poliittinen filosofi, joka edusti kristillistä eksistentialismia ja universalismia.
Suomalaisen filosofian historia Suomalainen mannermainen filosofia on jatkanut ennen kaikkea J. E. Salomaan, Erik Ahlmanin ja Sven ja Eino Krohnin fenomenologisia perinteitä. Muun muassa Esa Saarinen on harrastanut eksistentialismia.
Eksistentialismi Simone de Beauvoir, Sarten pitkäaikainen elämänkumppani, kirjoitti teoksissaan, kuten "Toinen sukupuoli" ("Le Deuxième Sexe", 1949) ja "Pour Une Morale de L'ambiguïté" (1947), feministisestä ja eksistentialistisesta etiikasta.
Hermann Hesse Hessen teoksissa jatkuvasti toistuvia teemoja ovat inhimillisyys ja ihmisen olemuksen ymmärtämisen tarve. Niihin on jättänyt jälkensä myös kirjailijan kiinnostus psykoanalyysiin, uskontoihin, buddhalaiseen ja hindulaiseen filosofiaan, Nietzscheen ja Dostojevskiin sekä eksistentialismiin.
Alberto Moravia Alberto Moravia, oikealta nimeltään Alberto Pincherle, (28. marraskuuta 1907 Rooma – 26. syyskuuta 1990 Rooma) oli italialainen romaanikirjailija, journalisti ja poliitikko. Teoksissaan hän tarkastelee nykyajan seksuaalisuutta ja vieraantumista sekä eksistentialismia.
Nicola Abbagnano Abbagnano kuvasi ajatteluaan "positiiviseksi eksistentialismiksi". Hänen "mahdollisen filosofiansa" tuomitsi muut eksistentialistit, koska he joko kielsivät inhimilliset mahdollisuudet tai sitten liioittelivat niitä. Myöhemmissä teoksissaan hän pyrki omaksumaan naturalistisemman ja tieteellisemmän lähestymistavan filosofiaan.
Juha Rautio Juha Rautio (s. 29. tammikuuta 1980 Savonlinna) on runoilija ja muusikko. Häneltä on julkaistu neljä runokokoelmaa, joiden vastaanotossa on nähty piirteitä beatrunoudesta ja eksistentialismista sekä nostettu esiin yhteiskuntakriittisyys. Rautio on myös suomentanut runoja.
Eksistentialismi Muun muassa sellaiset kirjat kuin Philip K. Dickin "Palkkionmetsästäjä", Michael Szymczykin "Toilet the Novel" ja Chuck Palahniukin "Fight Club" vääristävät rajan todellisuuden ja vaikutelmien välillä, sisältäen samalla eksistentialistisia teemoja.
Eksistentialismi Camus uskoi samaan sävyyn, että yhteiskunta ja uskonto opettavat ihmisille valheellisesti, että "toisella" on järjestys ja rakenne. Hän katsoi, että yksilön järjestystä kaipaavan "tietoisuuden" ja järjestystä vailla olevan "toisen" yhteentörmäyksessä syntyy kolmas tekijä: "absurdi".
Muumit ja olemisen arvoitus Muumit ja olemisen arvoitus on kirjailija Jukka Laajarinteen teos, jossa hän tarkastelee Tove Janssonin Muumi-kirjoja ja vertaa niitä erityisesti eksistentialismin ajatuksiin ihmisen olemisesta ja minuudesta. Teoksen julkaisi Atena vuonna 2009.
Kristillinen eksistentialismi Kristillinen eksistentalismi on filosofinen suuntaus, jossa korostuvat yksilön vapaus ja valinnat. Lähtökohtana on ajatus siitä, että olemassaolo edeltää olemusta eli ihminen luo itsensä valintojensa kautta. Eksistentialistisia teorioita ovat kehitelleet sekä ateistit että uskonnolliset ajattelijat.
Marjorie Grene Marjorie Glicksman Grene (13. joulukuuta 1910 – 16. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen filosofi. Hän kirjoitti ennen kaikkea eksistentialismista ja tieteenfilosofiasta, erityisesti biologian filosofiasta. Vuodesta 2005 hän oli Virginia Tech -yliopiston filosofian emeritaprofessori.
Rudolf Bultmann Rudolf Karl Bultmann (20. elokuuta 1884 Wiefelstede, Saksa – 30. heinäkuuta 1976) oli saksalainen luterilainen teologi, joka toimi Marburgin yliopiston Uuden testamentin tutkimuksen professorina. Hänet voidaan lukea teologisen eksistentialismin edustajiin.
Olemus Terminä olemusta on käytetty ennen kaikkea aristoteelisessa ja skolastisessa perinteessä. Esimerkiksi ihmisen olemus on tällöin yhdistetty sieluun. Nykyfilosofiassa varsinkin eksistentialismi tunnetaan ajatuksesta ”olemassaolo edeltää olemusta” – sen mukaan ihmisellä ei ole ulkoa annettua ennalta määrättyä olemusta.
Octavio Paz Pazin nuoruudenteoksia sävyttävät marxilaisuus, surrealismi, eksistentialismi, buddhalaisuus ja hindulaisuus. Hänen runonsa "Aurinkokivi" (Piedra del sol, 1957) on tunnettu surrealistisen runouden edustaja. Myöhemmät teokset kertovat usein kuvataiteesta, kuten Joan Mirón töistä.
Hans Köchler Filosofina Köchler lukeutuu mannermaiseen filosofiaan, fenomenologiaan ja eksistentialismiin. Hän on saanut vaikutteita ennen kaikkea Edmund Husserlilta ja Martin Heideggerilta, ja Hans Kelsen puolestaan on vaikuttanut hänen oikeusajatteluunsa. Poliittisen filosofian ja oikeusfilosofian ohella hän on tutkinut hermeneutiikkaa ja filosofista antropologiaa.
Inho (romaani) Inho (ranskankielinen alkuteos "La Nausée") on ranskalaisen filosofi-kirjailijan Jean-Paul Sartren kirjoittama vuonna 1938 julkaistu romaani, jonka perusaiheena on Sartren edustama eksistentialismi. Teos on ilmestynyt suomenkielisenä vuonna 1947 Juha Mannerkorven suomentamana.
Eksistentialismi Maurice Merleau-Ponty, joka tunnetaan fenomenologiastaan, voidaan nähdä myös eksistentialistina. Hänen ymmärryksensä Husserlin fenomenologiasta oli syvempää kuin monilla muilla eksistentialisteilla. Merleau-Pontyn teos "Humanisme et terreur, essai sur le problème communiste" (1947) vaikutti suuresti Sartreen.
Eksistentialismi Eksistentialistit asettuvat rationalismia ja positivismia vastaan painottaessaan toimintaa, vapautta ja päätöksentekoa perustavanlaatuisina. He kieltävät, että ihmisolennot olisivat ensisijaisesti rationaalisia. Sen sijaan eksistentialistit kääntävät katseensa sinne, mistä ihmiset löytävät merkityksiä. Eksistentialistit esittävät, että ihmiset tekevät todellisuudessa valintoja sen mukaan mikä on merkityksellistä heille, eivät sen mukaan, mikä on järkevää.
Nicolai Hartmann Marburgissa Hartmann opiskeli Hermann Cohenin ja Paul Natorpin oppilaana. Hän kehitti oman filosofiansa, jota on kuvattu eksistentialismin tai kriittisen realismin muunnelmaksi. Hartmann kärsi siitä, että häntä verrattiin aina toiseen marburgilaiseen, Martin Heideggeriin, jonka näkemys ontologiasta oli huomattavasti Hartmannia laajempi.
Viktor Jerofejev Jerofejevin isä oli Josif Stalinin läheinen työtoveri ja suurlähettiläs. Perhe asui Pariisissa Jerofejevin lapsuudessa, ja niinpä hänen teoksiaan on käännetty runsaasti ranskaksi. Jerofejev valmistui 1970 Moskovan yliopistosta. Väitöskirjansa hän teki 1970 Fjodor Dostojevskista ja ranskalaisesta eksistentialismista.
Mannermainen filosofia Postmoderni filosofia on eklektinen ja vaikeasti tavoitettava suuntaus, jota luonnehtii länsimaisen filosofian kritiikki. Se alkoi mannermaisen filosofian kritiikkinä ja se on saanut vaikutteita fenomenologiasta, strukturalismista ja eksistentialismista, mukaan lukien Kierkegaard ja Heidegger. Siihen on vaikuttanut myös Ludwig Wittgensteinin myöhempi analyyttisen filosofian kritiikki.
Jean-Paul Sartre Jean-Paul Charles Aymard Sartre (21. kesäkuuta 1905, Pariisi – 15. huhtikuuta 1980, Pariisi) oli ranskalainen filosofi, kirjailija ja yhteiskuntakriitikko. Hän oli eksistentialismin kuuluisimpia edustajia. Sartre lainasi paljon ajatuksia muun muassa Stirneriltä, Kierkegaardilta, Heideggerilta ja Husserlilta.
Walter Arnold Kaufmann Kaufmann kirjoitti paljon eksistentialismista, erityisesti Søren Kierkegaardin ja Karl Jaspersin ajattelusta, sekä teki paljon työtä Nietzschen ja Hegelin tutkimuksen arvostuksen nostamiseksi englanninkielisessä maailmassa. Kaufmann käänsi englanniksi erityisesti Nietzschen teoksia sekä muun muassa Goethen "Faustin".
Max Stirner Johann Kaspar Schmidt, paremmin tunnettu nimellä Max Stirner (25. lokakuuta 1806 Bayreuth, Saksa – 26. kesäkuuta 1856 Berliini, Saksa) oli saksalainen filosofi, joka on yksi nihilismin, nominalismin, eksistentialismin, postmodernismin ja anarkismin, anarkoindividualismin ja erityisesti egoistisen anarkismin aatteen muovaajista.
Mystiikka Välirikko mystisismin ja nykyajan filosofian välillä johtuu tieteellisestä ajattelusta: useat luonnontieteistä vaikutteita saaneet filosofien koulukunnat pitävät yksilöllistä kokemusta merkityksettömänä. Analyyttisesta filosofiasta poikkeavalla mannermaisella filosofialla on taipumusta käsitellä mystisismiin läheisesti liittyviä kysymyksiä, kuten olemassaolon yksilöllistä kokemusta eksistentialismissa.
Mannermainen filosofia Mannermainen filosofia ja analyyttinen filosofia eroavat toisistaan myös suhtautumisessa tieteeseen. Erityisesti fenomenologiassa ja eksistentialismissa korostetaan, etteivät tieteellinen tutkimus tai tieteen tulokset voi olla filosofian lähtökohtana, koska filosofian on lähdettävä liikkeelle jostakin perustavammasta ja analysoida tieteen menetelmiä ja tiedettä tiedon tuottajana kriittisesti.
Mannermainen filosofia Eksistentialismi on suuntaus, joka korostaa yksilön kokemuksen ainutlaatuisuutta. Sitä on kehittänyt ennen kaikkea Jean-Paul Sartre. Muita eksistentialisteja ovat muun muassa Karl Jaspers, Simone de Beauvoir, Gabriel Marcel ja Albert Camus. Liike lukee myös Søren Kierkegaardin ja Friedrich Nietzschen merkittäviksi edeltäjikseen.
Postmoderni filosofia Postmoderni filosofia on eklektinen ja vaikeasti tavoitettava liike, jota luonnehtii länsimaisen filosofian kritiikki. Se alkoi mannermaisen filosofian kritiikkinä, ja sai vaikutteita fenomenologiasta, strukturalismista ja eksistentialismista, mukaan lukien Søren Kierkegaard ja Martin Heidegger. Se sai vaikutteita myös Ludwig Wittgensteinin myöhäisfilosofian kritiikistä analyyttistä filosofiaa kohtaan.
Trairismi Trairismi on romanialaisen filosofin Nae Ionescun kehittämä aate. Siinä yhdistyvät eksistentialismi ja rautakaartiin liittyvät ideat fasistisiin aatteisiin. Aate oli voimissaan maailmansotien välisessä Romaniassa. Karismaattisena tunnetun Ionescun vaikutuspiiriin kuuluivat kansallismieliset oikeistolaiset Constantin Noica, Mircea Eliade, Emil Cioran, Mircea Vulcănescu ja Petre Ţuţea.
Walter Arnold Kaufmann Walter Arnold Kaufmann (1. heinäkuuta 1921 Freiburg, Saksa - 4. syyskuuta 1980 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen filosofi, kääntäjä ja runoilija. Hän kirjoitti useista eri aiheista, kuten autenttisuudesta ja kuolemasta, etiikasta ja eksistentialismista, teismistä ja ateismista, kristinuskosta ja juutalaisuudesta, sekä kirjallisuudesta.
Eksistentialismi Loogiset empiristit, kuten Rudolf Carnap ja Alfred J. Ayer, ovat väittäneet, että verbi "olla" hämää säännöllisesti eksistentialisteja heidän analysoidessaan "olemassaoloa". Verbi on liitetty predikaatiksi, ja sanan käyttö ilman predikaattia on mieletöntä. Loogiset empiristit sen sijaan totesivat, samaan tapaan kuin kumotessaan ontologisen todistuksen Immanuel Kantin tavoin, että olemassaolo ei ole ominaisuus.
Camilo José Cela Ensimmäisen romaaninsa, eksistentialistisen "La Familia de Pascual Duarte" (suom. "Pascual Duarten perhe"), Cela julkaisi vuonna 1942. Esikoisromaanin eksistentialismi jatkui seuraavassa teoksessa, "Pabellón de reposo" vuonna 1943 ja tätä seurasi niin ikään eksistentiaalinen "Viaje a la Alcarria" vuonna 1948.
Death "Spiritual Healing" -albumin jälkeen Schuldiner kyllästyi vakituisten jäsenten etsimiseen. Schuldiner onnistuikin tarvittaessa keräämään studiosessioihin muusikkoja, jotka pystyivät toteuttamaan Schuldinerin vaikeat sävellykset ja sovitukset tämän haluamalla tavalla. Deathin myöhemmät albumit "Humanista" alkaen ovat erittäin progressiivisia ja sanoitukset painottuvat enimmäkseen eksistentialismiin ja muihin filosofisiin aiheisiin.
Charles Leconte de Lisle Hän toi runouteen tieteen eli positivismin, mitä ei aikanaan hyväksytty. Hänen runonsa olivat aiheeltaan kreikkalaisia ja intialaisia, mutta joukossa on yksi suomalaisaiheinen, nimeltään "Runoia". Enemmälti kiinnostusta häneen heräsi vasta 1930-luvulta alkaen aina 1970-luvulle. Hän oli eksistentialismin edelläkävijänä. Hän käsitteli aiheitaan objektiivisesti ja etäännytti ne itsestään ja oli hyvin kurinalainen.
Joss Whedon Whedon on tunnettu alatekstiä korostavasta dialogistaan, joka sisältää kuivaa, itseensä viittaavaa huumoria. Hänen teoksensa ovat täynnä feminismiä, antiautoritarismia, eksistentialismia ja uhrautumista. Hän käyttää usein naisvihaa määritellessään pahiksen luonteenpiirteitä ja hänen protagonistinsa ovat usein yksinäisiä sankareita, jotka ovat tarinan alussa voimattomia, mutta saavat ajan myötä valtaa yhteisöltä täyttääkseen jonkin tarkoituksen.
Olemassaolo Analyyttisen filosofian hyödyntämässä predikaattilogiikassa olemassaolo tulkitaan kvanttoriksi, eksistenssikvanttoriksi ∃. Tässä analyyttinen filosofia on seurannut Gottlob Fregeä. Mannermainen filosofia, joka on kysymyksessä saanut vaikutteita Alexius Meinongiilta ja Edmund Husserlilta, on valinnut olemassaolokysymysten suhteen toisen tien ja tutkinut enemmän olemisen käsitettä. Inhimilliseen olemassaoloon keskittynyt eksistentialismi on ollut nykyfilosofian merkittäviä suuntauksia.
Eksistentiaalinen nihilismi Jean-Paul Sartre kirjoitti esseessään "Eksistentialismi ja Humanismi ""Mitä me tarkoitamme sanomalla, että olemassaolo edeltää perusolemusta? Emme tarkoita, että ihminen ensin on olemassa, kohtaa itsensä, syöksyy maailmaan – ja määrittelee itsensä sen jälkeen. Jos ihmistä, niin kuin eksistentialisti hänet näkee, ei voida määritellä, se on koska aluksi hän ei ole mitään. Hän ei ole mitään kuin vasta myöhemmin, ja sitten hän tulee olemaan se, minkä hän tekee itsestään."
Torchwood Ensimmäisessä jaksossa tutustutaan poliisiin nimeltä Gwen Cooper, joka tutkiessaan sairaalan yläkertaa näkee ensimmäistä kertaa elämässään avaruusolennon. Torchwoodin komentaja, kapteeni Jack Harkness pelastaa Gwenin weevil-olennon kynsistä, ja rekrytoi hänet Torchwood-tiimiin.
Torchwood-jaksoissa käsitellään mm. LGBT-aihetta, eksistentialismia, ihmisarvoa ja vallan korruptoivaa vaikutusta.
Munamies Munamies on 60 senttimetriä pitkä (Niemisen oikea pituus on 181 senttiä), kimeä-ääninen kimmoisa kananmuna, joka harrastaa eksistentialismia ja munien maalailua eli bodypaintingia. Hänen tunnuslauseensa on: ”Pieni muna, iso sielu”. Munamiehen muita hokemia ovat ”Kumpi oli ensin, kana vai minä?” ja ”Mun mummuni muni mun mammani, mun mammani muni mun.”
Jean-Paul Sartre Sartren esikoisromaani ja myös tunnetuin teos on pohdintaa olemassaolon tarkoituksettomuudesta sisältävä romaani "Inho" (, 1938, suom. 1947). Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu romaanien ja novellikokoelmien lisäksi filosofisia teoksia, esseitä, lehtiartikkeleita ja näytelmiä. Sartrelle myönnettiin vuonna 1964 Nobelin kirjallisuuspalkinto, josta hän kuitenkin kieltäytyi, koska se olisi sitonut hänet järjestelmään, jota Sartre arvosteli yksilökeskeisessä eksistentialismissaan.
Fenomenologia Husserlin ja Heideggerin fenomenologinen kiista vaikutti eksistentialistisen fenomenologian ja eksistentialismin kehitykseen Ranskassa, mikä ilmenee erityisesti Jean-Paul Sartre ja Simone de Beauvoirin teoksissa, Münchenin fenomenologiassa (Johannes Daubert, Adolf Reinach, Alexander Pfänder Saksassa ja Alfred Schütz Itävallassa), sekä Paul Ricoeurillä. Husserl ja Heidegger ovat vaikuttaneet merkittävästi myös Jacques Derridan ja Bernard Stieglerin ajatteluun.
Fysikaalinen geodesia Painovoimaa voidaan mitata "gravimetrin" avulla. Tulos olkoon painovoiman kiihtyvyys formula_18. Jos samalla määritetään mittauspisteen korkeus merenpinnalta (sekä sen likimääräinen vaakasijainti), voidaan myös "laskea" sen normaali- eli vertauspainovoima formula_19 Maan vertausellipsoidin painovoimamallin avulla. Tulos on "painovoima-anomalia":
jossa formula_21 on painovoima-anomalia, formula_2 mitattu painovoima geoidille redusoituna ja formula_19 normaalipainovoima vertausellipsoidilla.
Fysikaalinen geodesia Normaalipainovoimakenttä () on matemaattinen malli Maan painovoimakentälle, joka on painovoiman suuruus ja suunta paikan funktiona. Yleensä normaalipainovoimakenttä pohjautuu geodeettiseen vertausjärjestelmään. Normaalipainovoima () on matemaattinen malli painovoiman suuruudelle. Normaalipainovoima määritellään yleensä osana normaalipainovoimakenttää.
Prometheus (kuu) Prometheus on Saturnuksen F-renkaan sisäreunan kiertolainen. Cassini-avaruusluotaimen ottamista kuvista on nähtävissä, miten kuun painovoima luo sykeröitä F-renkaaseen.
Korkeus Korkeus on kohteen tai välimatkan pystysuuntainen mitta pohjasta huippuun. Se määritellään tarkasteltavan koordinaatiston mukaisesti. Useimmiten pystysuunnaksi valitaan Maan painovoiman suunta. Jos mitta otetaan muussa kuin pystysuunnassa, sitä kutsutaan pituudeksi tai leveydeksi. SI-järjestelmän mukainen korkeuden yksikkö on metri. Avaruudessa ei voida aina määritellä pystysuuntaa, jolloin kolmiulotteisen kappaleen pituus, leveys ja korkeus valitaan mielivaltaisesti. Korkeuden tunnus on yleensä "h".
Jäätiköiden virtaus Jään liike pohjautuu osin sen sisäisiin muutoksiin, jotka syntyvät paineen, jo käynnissä olevan virtauksen ja muiden tekijöiden aiheuttamasta rasituksesta. Painovoima synnyttää jäähän jään painosta johtuvan paineen, ja esimerkiksi jään asemasta rinteessä johtuvan leikkausjännityksen. Hieman yleistäen jää muuttuu suuren paineen tai muun rasituksen takia muovautuvaksi eli plastiseksi. Tätä sanotaan jään deformoitumiseksi. Miten paksu jää alkaa muovautua, riippuu rinteen jyrkkyydestä. Jyrkässä rinteessä ohutkin jää muovautuu, koska painovoima kohdistaa siihen kovan stressin.
Combinen humanoidit ja synteettiset olennot Eliittisotilaat ovat kestävämpiä, ne ampuvat aseillaan tarkemmin, ja niiden ammuksista tulee enemmän vaurioita kuin tavallisten sotilaiden ammuksista. Eliitit käyttävät aina AR2-Overwatchin pulssikivääri tavallisella emissiolla -asetta (engl. "AR2 Overwatch Standard Issue Pulse Rifle"), ja eliitit vaikuttavat olevan ainoa yksikkö, joka pystyy käyttämään aseesta laukaistavaa energiapalloa. Energiapallot, joita nimitetään Combine-palloiksi (tai Combinen palloiksi Garry's Mod -modissa), laukaistaan AR2-pulssikiväärin alaosassa sijaitsevasta "kranaatinheittimestä". Eliitit käyttävät energiapallojen etua epäröimättä ja tappavalla tarkkuudella. Tosin pelaaja pystyy ottamaan pallot lennosta kiinni painovoima-aseellaan, ja käyttämään niitä miten haluaa. Pallo kuitenkin räjähtää tietyn ajan kuluttua (riippuen pelaajan vaikeusasteesta) sen joko lentäessä vapaana (painovoima ei vaikuta siihen, ja se kimpoilee kaikesta mitä se ei tapa välittömästi) tai ollessa kiinni painovoima-aseen kentässä.
Geopotentiaali Geopotentiaaliluku formula_2 on Maan painovoimakentän potentiaali geoidilla formula_3 vähennettynä potentiaalilla havaintopisteessä formula_4:
Geodesiassa painovoimakentän potentiaali määritellään siten, että se pienenee ylöspäin. Geopotentiaaliluku on nolla geoidilla ja kasvaa ylöspäin. Geopotentiaalilukujen mittausyksikkö on geopotentiaaliyksikkö (lyh. "GPU", ), joka on formula_6 ja vastaa lähestulkoon metrin korkeuseroa, koska geopotentiaalin pystygradientti eli painovoima Maan pinnalla on noin formula_7.
Monisto Riemannin monistoille voidaan määritellä etäisyysfunktio, ja siten niistä tulee metrisiä avaruuksia. Jos pudotamme oletuksen, että metriikka formula_82 on positiivisesti definiitti saamme semi-definiitit riemannin monistot. Näistä tärkeimmät ovat Lorenzin monistoja, jotka mallintavat yleisen suhteellisuusteorian aika-avaruutta, ja siten koko universumia. Tällöin metriikkaan liittyvä kaarevuus kuvaa painovoimaa Einsteinin yhtälöitten kautta.
Painovoima (sarjakuvahahmo) Painovoima voi luoda minkä tahansa esineen tai ihmisen (myös itsensä) ympärille gravitoneja tai anti-gravitoneja, ja näin lisäämään maan vetovoimaa objektia kohtaan. Vähentämällä itseensä kohdistuvaa painovoimaa Painovoima kykenee levitoimaan ja lentämään nopeuksilla, jotka eivät haittaa hänen normaalia hengitystään. Lisäämällä gravitoneja esimerkiksi vastustajiensa alla Painovoima kykenee lukitsemaan nämä maahan. Samalla lailla Painovoima kykenee lisäämään vastustajiensa painovoimaa jopa siihen pisteeseen, että tämän verenkiertojärjestelmä vaurioituu pahasti. Painovoima kykenee myös luomaan erilaiset esineet tuottamaan niin paljon gravitoneja, että nämä vetävät puoleensa lähistöllä olevaa materiaa ja energiaa.
Pintaenergia Pintajännitys määritetään sovittamalla Young-Laplace -yhtälö pisaran muotoon. Kontaktikulma mitataan laskemalla kulmakerroin pisaran tangentille suhteessa kiinteään tasoon. Mittauksissa oletetaan, että pisara on symmetrinen pisaran keskellä olevan pystysuoran akselin ympärillä eli oletetaan, että pisaran tarkastelusuunnalla ei ole väliä. Menetelmässä oletetaan myös, että viskositeetti tai inertia ei vaikuta pisaran muotoon vaan ainoastaan faasien välien jännitys ja painovoima muovaavat pisaraa.
Painovoima (sarjakuvahahmo) Painovoima omaa ikäisensä, aktiivisesti harjoittelevan miehen fyysiset voimat. Hän kykenee kuitenkin lisäämään fyysistä voimaansa. Painovoima kykenee myös manipuloimaan esineiden tiheyttä ja tämän kautta luomaan itselleen yli-inhimilliset fyysiset voimat. Painovoiman todellinen kyky onkin juuri hänen taitonsa manipuloida painovoimaa.
Hienosäädetty kaikkeus R. Collins on arvioinut, että painovoiman vahvuus on hienosäädetty tarkkuudella 1:10. Jos painovoima olisi 3000 kertaa vahvempi, tähdet eivät olisi pitkäikäisiä. Jos vielä vahvempi, olisi vain miniuniversumeita, lyhytikäisiä tähtiä, metriluokan planeettoja, ja vain pienet eliöt voisivat kestää painovoiman. Jos painovoima olisi heikompi, tähdet eivät olisi tarpeeksi kuumia fuusion syttymiseen . Sähkömagneettisen voiman vahvuuden suhde painovoiman vahvuuteen on noin 10.
Painovoima Fysiikassa painovoimaa voidaan likimääräisesti kuvata Isaac Newtonin painovoimalailla. Vaikka lain tarkkuus on riittävä esimerkiksi avaruusaluksien ratoja laskiessa, painovoimaa kuvataan parhaiten Albert Einsteinin yleisellä suhteellisuusteorialla, jossa sitä pidetään aika-avaruuden kaareutumisena. Painovoiman ja kvanttimekaniikan yhdistävää teoriaa, kvanttigravitaatiota, ei ole vielä kehitetty, ja aihe on yksi nykyfyysikkojen tärkeistä tutkimuskohteista. Myöskään hypoteettista painovoiman välittäjähiukkasta, gravitonia, ei ole havaittu.
Sähköherkkyys Samankaltaiseen tulokseen päädyttiin australialaistutkimuksessa, jossa tutkittiin terveiden ihmisten reaktioita matkapuhelintaajuiselle säteilylle sekä oikealla että lumealtisteella. Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää, miten tietoisuus sähköherkkyydestä vaikuttaa koehenkilöihin. Kokeessa ensimmäinen ryhmä katsoi kolmen minuutin videodokumentin, jossa peloteltiin matkapuhelinsäteilyn vaaroilla ja toinen katsoi BBC:n dokumentin painovoimasta. Löydösten mukaan sähköherkkyysoireiden ja radiotaajuisen säteilyaltistuksen välillä ei havaittu yhteyttä. Kuitenkin terveissäkin koehenkilöissä saatiin aikaan nosebovaste, joka tarkoittaa oireita jotka ilmaantuivat koehenkilöiden luullessa, että heitä säteilytetään.
Painovoima (sarjakuvahahmo) Painovoima, oikealta nimeltään Franklin Hall on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Hahmon loivat Jim Shooter ja Sal Buscema. Painovoiman ensiesiintyminen tapahtui "Avengers" -lehden numerossa 158 (1977). Painovoima on pääasiallisesti Kostajien vihollinen ja Ukonnuolten arkkivihollinen.
Fysikaalinen geodesia Kun geoidin muoto määritetään gravimetrisista mittauksista, ei tarvita kolmiomittauksia eikä astronomisia paikan- ja suunnan määrityksiä. Matemaattisena perustana on Stokesin funktio ja sen derivaatat, jotka F. A. Vening Meinesz johti 1928. Stokesin funktio ja siihen nojautuva Stokesin kaava antavat geoidin korkeudet vertauspinnaksi valittuun pyörähdysellipsoidiin nähden, ja Vening Meineszin kaava antaa luotiviivan poikkeaman komponentit. Edellytyksenä on, että painovoima-anomaliat tunnetaan globaalisti. Laskentapisteestä kaukana olevien painovoimapoikkeamien vaikutus on kuitenkin vähäinen, joten ne voidaan jättää ottamatta huomioon.
Bioliuotus Bioliuotuksen juuret pystytään määrittämään yli 1000 vuoden päähän. Esimerkiksi 900-luvulta säilyneissä hiilipiirustuksissa esitetään, miten kuparipitoista malmia kasataan puiseen ränniin, jonka yläpäähän kaadetaan vettä, joka valuu painovoimalla alas kastellen malmia. Liuos kierrätetään aaseilla tai kantaen takaisin rännin yläpäähän alasäiliöstä, ja kupari pelkistettiin romuraudalla metalliseksi kupariksi liuoksesta. Prosessilla saatiin valmistettua hyvin puhdasta kuparia vaikka hyötysuhde ei ollut kovin hyvä. Sama prosessi on edelleenkin käytössä muun muassa Puolassa mustaliuske-alueella.
Half-Life-universumin paikat Jos Xenin painovoimaa verrataan Maan painovoimaan, Xenissä on huomattavasti vähemmän painovoimaa kuin maassa. Joka tapauksessa, Xenin ollessa muodostunut leijuvista asteroidesta, on yllättävää, että siellä on painovoimaa ja hengitettävää ilmaa ollenkaan. Toinen huomattava asia on, että painovoima vetää aina alaspäin, eikä toista asteroidia kohti, joten tosiasiassa asteroidista hypättäessä pitäisi pudota alla olevaan tyhjyyteen. Jos onkin, että asteroidit ovat suuremmasta ja näkemättömästä planeetasta irronneita kimpaleita, nämä epätavalliset fysiikat ehdottavat vahvasti, että Xen sisältää rinnakkaisen universumin johon tunnetut fysiikat eivät täysin sovellu. Tämä myös vihjaa, miksi Xeniä kutsutaan myös nimellä "border world - rinnakkaismaailma".
Painovoima (sarjakuvahahmo) Painovoima kykenee käyttämään voimiaan maksimissaan neljä tuntia niiden ääriteholla ennen kuin hän väsyy. Vaikka Painovoima on potentiaalisesti yksi Marvel-universumin voimakkaimmista superroistoista, hän on mentaalisesti ja emotionaalisesti hyvin häiriintynyt.
Spektriviiva Spektristä voi päätellä painovoiman tähden pinnalla: Jotkut spektriviivat voimistuvat huomattavasti, kun toiset voimistuvat vähemmän tähden säteen kasvaessa ja painovoiman pienetessä. Esimerkiksi strontiumin (Sr II) ja raudan (Fe I) viivat ovat painovoiman määrityskriteeri spektriluokkien F ja G tähdillä. Suhde Sr II/FeI kasvaa painovoiman pienetessä. Luokassa A vetyviivat , erityisesti HGamma , heikkenee tähden kirkastuessa ja säteen kasvaessa.
Vuorovesivoima Vuorovesivoima on ulkoisen kappaleen painovoimakentän aiheuttama häiriö (differentiaalivoima).
Maan ja kuun massakeskipistettä kiertävä Kuu aiheuttaa vuorovesivoiman ja vuorovesi-ilmiön. 
Keskuskappale kohdistaa erisuuruisen painovoiman eri puolille kappaletta.
Kauempana keskuskappaleesta olevalla satelliitin puolella painovoima on pieni ja lähempänä olevalla puolella painovoima on ainakin hivenen suurempi. 
Myös satelliitin rataliikkeen keskipakoisvoima on suurempi satelliitin kauemmaisella puolella, ja painovoimaa pienempi satelliitin lähemmäisellä puolella. Kappaleen massakeskipisteessä liikekeskuksen vetovoima on yhtä vahva kuin rataliikkeen keskipakoisvoima; liikekeskuksen lähellä vetovoima on suurempi, kauempana siitä keskipakoisvoima on suurempi.
Painovoima (sarjakuvahahmo) Painovoima on myös nerokas fyysikko.
Vuorovesi Vuorovedeksi kutsutaan Kuun ja Auringon painovoiman sekä Maan pyörimisliikkeen aiheuttamaa merenpinnan laskua ja nousua. Auringon painovoiman vaikutus on noin puolet Kuun painovoiman vaikutuksesta. Vedenpinnan korkeinta vaihetta kutsutaan vuokseksi ja matalinta vaihetta luoteeksi. Vuoroveden seurauksia ovat esimerkiksi maaperän syöpyminen, voimakkaat virtaukset ja hyökyaallot (tietyissä olosuhteissa).
Painovoima (sarjakuvahahmo) Painovoima kykenee ulottamaan painovoiman hallitsemisensa maksimissaan noin 14 kilometrin päähän ruumiistaan. Erään kerran hän demonstroi voimaansa nostamalla kartion mallisen maamassan ylös ilmaan ja asetti sen lentämään kuin painottoman esineen. Maamassan halkaisija oli noin 6 kilometriä. Hän hallitsee voimansa niin hyvin, että kykenee suorittamaan neljä eri toimintoa kerrallaan.
Painovoima-aalto Maassa painovoima-aaltoja esiintyy sekä vesissä että ilmakehässä.
Kenttä (fysiikka) Ensimmäinen fysiikassa käyttöön tullut kenttä oli painovoima- eli gravitaatio­kenttä. Isaac Newtonille hänen yleinen veto­voima­lakinsa ilmaisi yksinkertaisesti gravitaatiovoiman, joka vaikutti minkä tahansa kahden massallisen hiukkasen välillä. Myöhemmin 1700-luvulla otettiin käyttöön uusi käsite kaikkien näiden gravitaatio­voimien käsittelemiseksi. Tämä käsite, paino­voima­kenttä, osoitti avaruuden jokaisessa pisteessä kaikkien gravitaatio­voimien resultantin, joka vaikuttaa tähän pisteeseen sijoitettuun kappaleeseen. Tämä ei muuttanut fysiikkaa mitenkään: ei ole merkitystä sillä, lasketaanko ensin kaikki tiettyyn kappaleeseen kohdistuvat gravitaatio­voimat, jotka sitten lasketaan yhteen, vai lasketaanko muiden kappaleiden aiheuttamat gravitaatio­vaikutukset ensin kenttinä yhteen ja vasta sitten sen vaikutus kyseisessä pisteessä olevaan kappaleeseen.
Painovoima Painovoima eli gravitaatio on luonnonilmiö, joka saa kaikki massalliset kappaleet vetämään toisiaan puoleensa. Tämän vuorovaikutuksen suuruus eli voima riippuu kappaleiden massoista ja etäisyydestä. Tämä saa esimerkiksi esineet putoamaan Maata kohti sekä pitää satelliitit ja taivaankappaleet radoillaan, kuten Maan kiertoradallaan Auringon ympäri. Painovoima aiheuttaa myös vuorovesi-ilmiön.
Mekaniikan peruslait Newtonin III. lain mukaista voimaa ja vastavoimaa ei pidä sekoittaa Newtonin II. laista johdettuun tasapainoyhtälöön, joka on usein algrebrallisesti samankaltainen, mutta jonka fysikaalinen merkitys on toinen. Oleellisena erona on se, että voima ja vastavoima vaikuttavat aina eri kappaleisiin. Esimerkiksi pöydän pinnan lautaseen kohdistama tukivoima, joka tasapainoyhtälössä kumoaa maan lautaseen kohdistaman painovoiman vaikutuksen, ei voi olla painovoiman vastavoima, sillä nämä molemmat voimat vaikuttavat samaan kappaleeseen. Todellisuudessa pöydän lautaseen kohdistaman tukivoiman vastavoima on voima, jolla lautanen vaikuttaa pöytään, ja maan lautaseen kohdistaman painovoiman vastavoima on painovoima, jolla lautanen vaikuttaa maahan. Voiman vastavoima on aina olemassa.
Painovoima Yleisen suhteellisuusteorian pohjalta painovoima ei ole kappaleiden välillä, vaan energia vuorovaikuttaa avaruusajan kanssa. Vuorovaikutuksen tuloksena avaruuden tilallinen muoto muuttuu ja kappaleet seuraavat sen muodon mukaisia vapaan putoamisen ratoja. Painovoimaa ei olekaan kyetty selvittämään kvanteilla eikä se kuulu standardimalliin. Kvanttimekaanisen vuorovaikutuksen välittäjähiukkaselle on varattu nimi gravitoni, niin sanottu tensorihiukkanen. Gravitoneja ei toistaiseksi ole havaittu.
Painovoima-aalto Painovoima-aaltoja ei tule sekoittaa yleisen suhteellisuusteorian kuvaamiin gravitaatioaaltoihin.
Painovoima (sarjakuvahahmo) Painovoiman ensiesiintyminen tapahtui Suomessa "Hämähäkkimies" -lehden numerossa 3 (1991).
Fysikaalinen geodesia Painovoima-anomalioita voidaan käyttää myös geoidin korkeuksien määrittämiseen. Tällöin on tiedettävä painovoima kaikkialla Maan pinnalla. Tätä kutsutaan gravimetriseksi keinoksi. Menetelmän keksi ensimmäisenä irlantilainen matemaatikko G. G. Stokes, joka johti Stokesin funktion 1849. Nykyisin vaatimus painovoima-arvojen globaalisesta saatavuudesta ei ole enää niin suuri ongelma, koska Maan painovoimakenttä on kartoitettu kattavasti satelliittien avulla.
Jeansin massa Jeansin massaa M suurempi kaasupilvi kutistuu kokoon oman painovoimansa ansiosta.
Kaasupilvessä kaasun lämmöstä johtuva paine, magneettikentät jne pyrkivät hajottamaan pilveä.
Painovoima pyrkii kutistamaan pilveä. Kun
painovoima on hajottavia voimia suurempi, kaasupilvi kutistuu kasaan. Jeansin massaa vastaa myös Jeansin pituus tietyn massaiselle kaasupilvelle, sekä Janensin tiheys tietyn kokoiselle kaasupilvelle.
Väinö Hakkila Väinö Hakkilan vanhemmat olivat maanviljelijä Juha Hakkila ja Wilhelmiina Pukkila. Hän oli lähtöisin lempääläläisestä talonpoikaissuvusta, jossa perinteisesti oli kannatettu vanhasuomalaisia. Laukon torpparihäädöt 1906–1907 vaikuttivat siihen, että hänestä tuli SDP:n kannattaja, mutta vielä niin sanotun vanhan työväenliikkeen aikana hän ei kohonnut näkyviin asemiin puolueessa. Vuonna 1906 hän piilotteli Vladimir Leniniä kotonaan Vuorimiehenkadulla Helsingissä. Hakkila kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1903, valmistui Helsingin yliopistosta 1907 filosofian sekä 1914 lakitieteen kandidaatiksi ja perusti sitten Työväen lakiasiaintoimiston, johon työllisti itsensä. Kun virkakuntaa keväällä 1917 puhdistettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen, nimitettiin Hakkila vankeinhoitolaitoksen ylitirehtööriksi, minkä aseman hän kuitenkin menetti alle vuoden kuluttua sisällissodan myötä. Hän pyrki uudistamaan vankilaoloja humaanimpaan suuntaan, joskin huonolla menestyksellä. Sisällissotaan hän ei osallistunut, ja saattoi siten toimia sodan jälkeen useiden valtiorikosoikeuden eteen joutuneiden punaisten asianajajana.
Väinö Kaisla Kaisla kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta vuonna 1910 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Hannoverin ja Münchenin eläinlääketieteellisissä korkeakoulussa sekä Heidelbergin ja Giessenin yliopistoissa. Hän valmistui eläinlääkäriksi vuonna 1914 ja eläinlääketieteen tohtoriksi vuonna 1922 Giessenin yliopistosta.
Väinö Airo Väinö Airo syntyi merikapteeni Adolf Wilhelm Nylundin ja Anna Sofia Nylundin, o.s. Westerlund, poikana. Varhaislapsuudesta ei ole käytettävissä tietoja. Airo kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta 1899. Sortovuosien aikana hän kirjoittautui Hämeen pataljoonaan oppiakseen sotataitoja, koska hän uskoi vain aktiivisen toiminnan tuovan Suomelle itsenäisen aseman. Valmistuttuaan lääketieteen kandidaatiksi 1906 hän toimi amanuenssina yliopistollisen sairaalan kirurgisella-, synnytys-, korva-, nenä-, ja kurkkutautiosastoilla. Varsin vaatimatonta kotitaustaa kuvannee hänen itsensä kertoma seikka, että hän joutui opiskeluaikoinaan lainaamaan kaikki kurssikirjansa, koska hänellä ei ollut varaa niiden hankintaan.
Väinö Malmivaara Väinö Malmivaara kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1899, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1907 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1912 ja vihittiin papiksi 1913.
Paavo Noponen Paavo vietti kouluvuotensa Hämeenlinnassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1949 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1953 ja maisteriksi 1956 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta.
Väinö Lankinen Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun suomalaisesta lyseosta vuonna 1912 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1912 - 1914.
Nils Hernberg Hernberg kävi kahdeksan luokkaa Hämeenlinnan klassillista lyseota, josta oppilaitoksesta hän myös kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1918 ja liittyi Hämäläis-osakuntaan.
Väinö Kirstinä Kirstinä kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1956 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1963. Kirstinä on tunnettu lähinnä modernista runoudestaan, mutta hän oli myös merkittävä esseisti ja suomentaja.
Väinö Palomäki Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta lyseosta vuonna 1907 ja liittyi Pohjois-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla, missä suoritti diplomi-insinööritutkinnon vuonna 1914.
Risto Kare kare syntyi Hattulassa vuonna 1905. Hänen vanhempansa olivat agronomi Kustaa Adolf Karén ja Sigrid o.s. Karlsson. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1924 ja suoritti sitten varusmiespalveluksensa Kajaanin sissipataljoonassa 1924–1925. Kare kuului myös Hämeenlinnan suojeluskuntaan vuosina 1921–1924.
Veijo Meri Meri kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1948 ja opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa. Hän toimi Otavan kustannusvirkailijana 1957–1959 ja jäi sitten vapaaksi kirjailijaksi. Merelle myönnettiin taiteilijaprofessuuri vuosiksi 1975–1980.
Felix Seppälä Seppälä syntyi Pornaisissa maanviljelijäperheeseen. Hänen vanhempansa olivat Stefanus Eriksson-Seppälä ja Amanda Sofia Seppälä. Uransa hän loi Etelä-Hämeessä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1915 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1921. Siviilitoimessa hän oli ensin Tampereen klassillisen lyseon suomen kielen ylimääräisenä lehtorina ja sitten Hämeenlinnan lyseon historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina, jota tointa hän piti 34 vuotta (1926–1960). Hän oli myös Hämeenlinnan museon johtajana vuosina 1930–1955. Avioliiton hän solmi vuonna 1926 kuvaamataidon opettaja Eva Urmin (ent. Gustafsson) kanssa. Perheeseen syntyi kolme lasta.
Ernst Nevanlinna Ylioppilaaksi Nevanlinna kirjoitti 17-vuotiaana Hämeenlinnan klassillisesta lyseosta vuonna 1890. Sen jälkeen hän alkoi opiskella taloustiedettä ja työskenteli opintojensa ohessa lukionopettajana. Nevanlinna nimitettiin vuonna 1900 dosentiksi yliopistoon, ja vuonna 1903 hän väitteli tohtoriksi.
Kaarlo Franssila Franssilan vanhemmat olivat maanviljeljä Juho Franssila ja Maria Kristiina Hartikkala. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1890 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1893, filosofian lisensaatiksi 1901 ja filosofian tohtoriksi 1907. Hän opiskeli suomalais-ugrilaista kielentutkimusta ja kirjoitti väitöskirjansa kansanrunoudesta.
Martti Viljanen (professori) Martti Viljanen (16. maaliskuuta 1949 Iisalmi – 22. toukokuuta 2015 Espoo) oli Aalto-yliopiston rakennusfysiikan professori. Viljanen kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1970. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennusinsinööriosastolta vuonna 1976 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1983.
Väinö Voipio Väinö Voipio kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1903, suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Helsingin yliopistossa 1909 ja sai varatuomarin arvon 1912. Voipio toimi Viipuri-lehden päätoimittajana 1913–1914 ja sen jälkeen asianajajana Viipurissa vuoteen 1933 ja sitten vuoden ajan Helsingissä. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1929–1931. Vuodesta 1934 Voipio oli sihteerinä oikeuskanslerinvirastossa ja vuodesta 1937 asessorina Viipurin hovioikeudessa. Viimeksi hän työskenteli tuomarina, 1942–1949 Pielaveden ja 1950–1954 Nilsiän tuomiokunnassa.
Severi Alanne Hämeenlinnassa syntyneen Alanteen vanhemmat olivat vahtimestari Viktor Selin ja Eva Lovisa Lönnqvist. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui myös insinööriksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1902. Tämän jälkeen Alanne toimi samassa oppilaitoksessa sekä Helsingin teollisuuskoulussa kemian lehtorina vuodesta 1903 lähtien. Suomen sosialidemokraattiseen puolueeseen hän liittyi 1905 ja vaikutti lisäksi Ylioppilaiden sosialidemokraattisessa yhdistyksessä, jonka edustajana hän oli Oulussa järjestetyssä SDP:n vuoden 1906 puoluekokouksessa. Puolueen yleisestä linjasta poiketen Alanne kannatti Suomen työväenliikkeen yhteistyötä Venäjän vallankumouksellisten kanssa tsaarinvallan kaatamiseksi. Hän kuului SDP:n akateemiseen älymystösiipeen eli niin sanottuihin ""marraskuun sosialisteihin"", johon laskettiin Alanteen ohella muun muassa Edward Gylling, Otto Wille Kuusinen, Yrjö Sirola sekä Väinö ja Sulo Wuolijoki. Hänet tunnettiin myös raittiusmiehenä, joka oli Raittiuden Ystävien tammikuussa 1906 asettaman kieltolakikomitean jäsen.
Väinö Lieska Lieska kävi viidennen luokan Sortavalan lyseossa ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Hämeenlinnan lyseossa vuonna 1929. Hän suoritti Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuosina 1927–1928.
Kalle Mata Mata kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaista lyseosta vuonna 1911 ja liittyi Viipurilaiseen osakuntaan. Hän jatkoi opintojaan Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla syyslukukauden 1912 ja Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1914. Hän suoritti hyökkäysvaunukurssin Hämeenlinnassa vuonna 1922 ja osallistui useille erilaisille kursseille Suojeluskuntain päällystökoulussa.
Juha Ahtola Ahtola kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977 sekä filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1983. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen professorina. Ahtola oli Etlan tutkijana ja Etlatieto Oy:n toimitusjohtajana 1983–1993. Meritaan (nyk. Nordea) hän siirtyi 1993.
Ismo Soukola Soukola kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta vuonna 1980. Vuonna 2002 hän suoritti poliisin perustutkinnon Poliisiammattikorkeakoulussa. Soukola toimi vuosina 2001–2011 vanhempana konstaapelina Länsi-Uudenmaan poliisilaitoksella. Ennen poliisin uraa hän työskenteli vartijana (1996–2000) ja kokouspäällikkönä, -isäntänä ja -järjestäjänä (1982–1993).
Mauno Isola Mauno Isola kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1910 ja aloitti sen jälkeen opinnot Helsingin yliopiston maatalous- ja metsätieteellisessä tiedekunnassa tähtäimessään agronomin tutkinto. Lupaavasti alkaneet opinnot keskeytyivät Maunon isän yllättävään kuolemaan vuonna 1914, jolloin pojan oli palattava kotiin ja otettava kotitilan johtaminen käsiinsä.
Johan Tast Tast vietti lapsuutensa Hämeenlinnassa. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta hän opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa.