mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Rosita tanssii ja hymyilee Rosita tanssii ja hymyilee () on vuonna 1942 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalikomediaelokuva, jonka ohjasi Irving Cummings. Elokuvan pääosia esittävät Betty Grable, John Payne, Carmen Miranda ja Cesar Romero. Grablen tulevaisuuden aviomies, jazzmuusikko Harry James, tekee cameoroolin yhtyeensä kanssa. "Rosita tanssii ja hymyilee" kertoo Broadwaylla työskentelevästä pariskunnasta, jota uhkaa eroaminen menneisyyden rakastettujen astuttua kuvaan.
Tapaamme Miamissa Tapaamme Miamissa () on Richard Salen ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä kuvattu musikaalikomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1951. Musikaalikomedian pääosissa ovat Betty Grable, Macdonald Carey ja Rory Calhoun. Sivuosissa ovat muun muassa Eddie Albert ja Fred Clark. Elokuva kertoo aviossa olevista Delilahista ja Jeffistä (Grable ja Carey), jotka yhdessä menestyvät paremmin Broadwaylla tiiminä kuin aviomiehenä- ja vaimona.
Betty Grable Grable esiintyi 1930-luvun loppupuolella vielä muutamassa elokuvassa, kuten tärkeissä rooleissa komedioissa "College Swing" (1938), jonka ohjasi Raoul Walsh ja "Give Me a Sailor" (1938), joista hän ei saanut paljonkaan huomiota. Hän alkoi jo ajatella, että oli epäonnistunut urassaan. Grablen ura lähti nousuun komedian "Miljoonan dollarin sääret" ansiosta, joka ilmestyi heinäkuussa 1939 ja jossa hän näytteli ensimmäisen aviomiehensä Jackie Cooganin kanssa. Musiikkikomedian "Man About Town" (1939) kuvausten aikana Grablen terveydentila oli romahtanut ja hänet kiidätettiin sairaalaan umpilisäkkeen tulehduksen takia. "Miljoonan dollarin sääret" -elokuvan jälkeen Grable näytteli Alice Bartonia Broadway-musikaalihittissä "DuBarry Was a Lady", joka sai ensi-iltansa 6. joulukuuta 1939. Roolista Grable sai myöhemmin samana vuonna huomiota nousevana tähtenä. Näytelmä suljettiin 12. joulukuuta 1940 408 näytöksen jälkeen. "DuBarry Was a Ladystä" tehtiin vuonna 1943 elokuvaversio, jossa pääosassa on Lucille Ball.
Vuonna 1940 Grable sai sopimuksen 20th Century Foxin kanssa. Samana vuonna hän sai Glenda Crawfordin pääroolin romanttisesta musiikkikomediasta "Tanssi, senorita", jossa näyttelivät myös Don Ameche ja Carmen Miranda. Elokuva oli menestys ja sai erinomaiset arvostelut sekä teki Grablesta suuren tähden. Elokuva oli myös kolmen Oscarin ehdokkaana. Seuraavassa elokuvassaan "Kadun sävelmä" (1940) Grable näytteli Alice Fayen kanssa, ja naisista tuli elinikäiset ystävät. "Kadun sävelmä" voitti parhaan musiikin Oscarin vuonna 1941. "Kadun sävelmän" jälkeen Grablen uralla seurasi tauko. Hän matkusti Chicagoon viikoksi kirjailija ja viihdyttäjä Ken Murrayn kanssa tutustuakseen Chicago Theateriin. Matkalla oli mukana myös Victor Mature, jonka kanssa Grable on seurustellutkin. He myös näyttelivät yhdessä film noir -elokuvassa "Silmukka kiristyy" vuonna 1941. Yhdessä he menivät College Inniin kuuntelemaan Dick Haymesia, joka myös esitteli Grablen tulevalle aviomiehelleen Harry Jamesille, joka oli kuuluisa orkesterinjohtaja ja jazztrumpetisti. Kaivatun tauon jälkeen Grable palasi takaisin Hollywoodiin ja alkoi kuvata seuraavaa elokuvaansa "Kesäloma Miamissa", jossa hänen vastanäyttelijänään oli toisen kerran Don Ameche sekä Robert Cummings.
Betty Grable "Kuinka miljonääri naidaan" -elokuvan jälkeen Grable näytteli viimeisessä musikaalissaan "Kahteen rakastunut", jossa hän esiintyi Jack Lemmonin kanssa. "Kahteen rakastunut" oli myös Grablen toiseksi viimeinen elokuva. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi komedia "Vaalea viettelys" vuodelta 1955, jossa hän näytteli jälleen Robert Cummingsin kanssa. Marilyn Monroe oli aiemmin hylännyt "Vaalean viettelyksen" kun sitä oli tarjottu hänelle, sillä hän etsi dramaattisia ja haastavia rooleja yrittäen laajentaa skaalaansa. Sen jälkeen roolia tarjottiin Grablelle ja tämä hyväksyi sen sanoen: “Yes, for a price.” (suom. ”Kyllä, hinnasta”), vaikka ei halunnutkaan tehdä kyseistä elokuvaa. Grable ei pitänyt elokuvasta, eikä "Vaalea viettelys" saanut kriitikoiltakaan paljon huomiota. Hänen loistokas Hollywood-uransa oli jo päättymässä.
Sinitaivas (elokuva) "Lux Radio Theater" lähetti 60 minuutin elokuvan radiosovituksen 25. helmikuuta vuonna 1952, jossa Betty Grable ja Dan Dailey uusivat elokuvaroolinsa.
Chicagon Venus "Lux Radio Theater" lähetti 60 minuutin elokuvan radiosovituksen 13. marraskuuta vuonna 1950, jossa Betty Grable ja Victor Mature uusivat elokuvaroolinsa.
Betty Grable Grable sai uransa aikana lempinimet ”The Girl With the Million Dollar Legs” huomattavista sääristään; 20th Century Fox oli vakuuttanut Grablen jalat vakuutusyhtiö Lloyd’s of Londonissä 1,25 miljoonan dollarin summalla; ja ”The Pin-Up Girl”, sillä hän on yksi kuuluisimpia pin-up-tyttöjä. Hänen uimapuvussa poseeraamansa pin-up-kuva levisi ympäri Eurooppaa vaikuttaen monien arvioiden mukaan liittoutuneiden taistelutahtoon.
When My Baby Smiles at Me "Screen Director's Playhouse" lähetti 30 minuutin elokuvan radiosovituksen 5. toukokuuta vuonna 1950, jossa Betty Grable uusi elokuvaroolinsa.
Kevytmielinen äitini Betty Grable on kertonut, että tämä on hänen suosikkinsa elokuvistaan.
Betty Neumar Betty Johnson syntyi Odis ja Elizabeth Walden Johnsonin perheeseen. Hän valmistui South Point High Schoolista vuonna 1949.
Vaalea viettelys Marilyn Monroelle, Foxin suurin rahasampo tuolloin, tarjottiin Curly Flaggin roolia näyttelemään Betty Grablen rinnalle. Elokuvan ohjaaja-käsikirjoittaja-tuottaja Nunnally Johnson oli kirjoittanut Curly Flaggin roolin varta vasten Monroelle; Monroe ei ollut ihastunut käsikirjoitukseen ja tuohon aikaan Monroe halusi näytellä dramaattisia ja haastavia rooleja, joten kieltäytyi roolista "Vaalea viettelys" -elokuvassa. Grable ja Monroe olivat aiemmin näytelleet yhdessä "Kuinka miljonääri naidaan" -elokuvassa vuonna 1953. Grable oli 1940-luvun suurin tähti ja Monroesta tulisi 1950-luvun suurin tähti. Kuitenkaan kahden vaaleaverikön välillä ei ollut kilpailua; itse asiassa Grable on tunnetusti sanonut Monroelle ""go and get yours, honey! I've had mine"" (suom. ""mene ja saat omasi, kulta! Minä sain jo omani""). Kaksikosta tuli pian ystäviä tämän jälkeen.
Chicagon Venus Chicagon Venus () on Henry Kosterin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1950. "Chicagon Venus" on kuvattu Technicolor-menetelmällä. Elokuvamusikaalin pääosia esittävät Betty Grable ja Victor Mature. "Chicagon Venus" kertoo Grablen näyttelemästä burleskikuningatar Ruby Summersista vuoden 1892 Chicagon menestyneellä tanssilavalla.
When My Baby Smiles at Me "Lux Radio Theater" lähetti 60 minuutin elokuvan radiosovituksen 25. huhtikuuta vuonna 1949, jossa Betty Grable ja Dan Dailey uusivat elokuvaroolinsa.
Vaalea viettelys "Vaalea viettelys" oli Betty Grablen elokuvauran viimeinen elokuvarooli.
Tivolin kaunotar Tivolin kaunotar () on vuonna 1943 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalikomedia, jonka ohjasi Walter Lang. Technicolor-elokuvan pääosia esittävät Betty Grable, George Montgomery ja Cesar Romero.
William Powell Vuonna 1951 Powell teki MGM:lle pienen sivuroolin professorina antologiaelokuvassa "It’s a Big Country". Elokuvassa näyttelivät myös muita useita suuria tähtiä, kuten Ethel Barrymore, Gary Cooper, Van Johnson ja Gene Kelly. Seuraavana vuonna hän otti pääosan Universalin b-luokan seikkailu- ja lännenelokuvasta "Kadonneen laakson aarre", jossa hänellä vastanäyttelijänä oli Julie Adams. Vuonna 1953 Powell teki viimeisen MGM-elokuvansa romanttisessa draamassa "Tyttö jolla oli kaikkea", jossa hänellä oli sivurooli Elizabeth Taylorin näyttelemän Jean Latimerin isänä. Samana vuonna hän teki 20th Century Foxille menestyksellisen sivuroolin J. D. Hanleynä komediaelokuvassa "Kuinka miljonääri naidaan", jossa hänellä oli vastanäyttelijöinä kolme suurta naistähteä Marilyn Monroe, Betty Grable ja Lauren Bacall. "Kuinka miljonääri naidaan" ohjasi Jean Negulesco ja oli kaikkien aikojen ensimmäinen CinemaScope-elokuva. Elokuva oli yksi suurimpia kassa- ja arvostelumenestyksiä ja sai Oscar-ehdokkuuden.
Dolly-sisarukset Dolly-sisarukset () on Irving Cummingsin ohjaama yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva Dolly Sisters -kaksosista. Musikaalidraama sai ensi-iltansa vuonna 1945 ja sen pääosissa ovat Betty Grable ja June Haver. Elokuva kertoo identtisistä kaksosista Yansci "Jenny" Dollysta (alk. Deutch, 1892–1941; Grable) ja Rozsika "Rosie" Dollysta (alk. Deutch, 1892–1970; Haver), joista tulee kuuluisia vaudeville-esiintyjiä ja tanssijoita Broadwaylla ja Euroopassa 1900-luvun alkuvuosina. John Payne näyttelee Harry Foxia (1882–1959).
Kadun sävelmä Alice Fayesta ja Betty Grablesta tuli elinikäiset ystävät elokuvan kuvauksien aikana.
Seikkailu Tokiossa Seikkailu Tokiossa () on Lloyd Baconin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva, joka ilmestyi vuonna 1951. Musikaalin pääosissa ovat Betty Grable ja Dan Dailey heidän viimeisessä yhteistyössään. Sivuosissa ovat muun muassa Danny Thomas ja Dale Robertson.
Kesäloma Miamissa Kesäloma Miamissa () on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä tehty romanttinen musikaali-/komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Walter Lang ja sen pääosissa ovat Don Ameche, Betty Grable ja Robert Cummings.
Rosita tanssii ja hymyilee "Lux Radio Theater" lähetti elokuvasta tehdyn 60 minuutin radiosovituksen 22. toukokuuta vuonna 1944, jossa Betty Grable ja Carmen Miranda uusivat elokuvaroolinsa. Dick Powell esitti radiosovituksessa John Paynen roolin.
Silmukka kiristyy (vuoden 1941 elokuva) "Silmukka kiristyy" on yksi harvoista musikaalitähti Betty Grablen dramaattisista rooleista.
The Farmer Takes a Wife The Farmer Takes a Wife on vuonna 1953 ilmestynyt yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä kuvattu romanttinen musikaalikomediaelokuva, jonka ohjasi Henry Levin. Elokuvan pääosissa ovat Betty Grable, Dale Robertson ja Thelma Ritter.
Kilpakosijat (vuoden 1946 elokuva) Kilpakosijat () on Gregory Ratoffin ohjaama yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä tehty elokuvamusikaali, joka sai ensi-iltansa vuonna 1946. Musikaalin pääosissa ovat Maureen O'Hara, Dick Haymes ja Harry James. Betty Grable teki elokuvassa cameoroolin.
Betty Driver Elizabeth Mary "Betty" Driver MBE (20. toukokuuta 1920 – 15. lokakuuta 2011) oli englantilainen näyttelijä. Hänet tunnettiin Bettyn roolista saippuasarjassa "Coronation Street".
Kesäloma Miamissa Betty Grablen tanssipartneri "Kindergarten Conga" -musiikkinumerossa oli koreografi Hermes Pan, joka myös kehitti muut tanssinumerot tähän elokuvaan.
Silmukka kiristyy (vuoden 1941 elokuva) Silmukka kiristyy (, alkuperäiseltä nimeltään "Hot Spot") on vuonna 1941 ilmestynyt yhdysvaltalainen film noir -elokuva, jonka on ohjannut H. Bruce Humberstone. Psykologisen jännityselokuvan pääosia näyttelevät Betty Grable, Victor Mature ja Carole Landis.
Sinitaivas (elokuva) Sinitaivas () on vuonna 1950 ilmestynyt yhdysvaltalainen musikaali-/draamaelokuva, jonka ohjasi Henry Koster. Musikaalidraaman pääosissa ovat Betty Grable ja Dan Dailey heidän kolmannessa yhteisessä elokuvassaan. Sivuosia ovat muun muassa Jane Wyatt ja Mitzi Gaynor. Elokuvan tuotti 20th Century Fox.
Betty Zane Elizabeth ”Betty” Zane (19. heinäkuuta 1765 – 23. elokuuta 1823) oli yhdysvaltojen vapaussodan sankaritar. Betty oli Ebenezer Zanen sisar ja Zane Greyn iso-isotäti. Betty Zane osallistui Fort Henryn puolustamiseen Virginiassa v. 1782 kuljettamalla ruutia linnakkeeseen.
Tivolin kaunotar Betty Grable näytteli pääosaa myös "Tivolin kaunottaren" seitsemän vuotta myöhemmin valmistuneessa uudelleenfilmatisoinnissa nimeltään "Chicagon Venus" (1950).
Kuinka miljonääri naidaan Kuinka miljonääri naidaan on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Jean Negulesco. Elokuvan pääosissa ovat Lauren Bacall, Marilyn Monroe ja Betty Grable. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen CinemaScope-menetelmällä kuvattu elokuva. Tuotantoyhtiö oli 20th Century Fox.
Hoop-La Kenyon Nicholsonin näytelmän pohjalta on tehty kaksi muutakin elokuvaa: vuonna 1928 romanttinen draama "Valloittaja" (engl. "The Barker"), jonka ohjasi George Fitzmaurice, jossa näyttelee muiden muassa Douglas Fairbanks Jr. ja vuonna 1945 musikaali "Tanssiva Venus" (engl. "Diamond Horseshoe"), jonka ohjasi George Seaton päätähtenä Betty Grable.
Sulhanen liikaa Betty Grable oli kassamagneettikuningatar "Sulhanen liikaa" -elokuvan ilmestymisen aikana; myös hänen toinen elokuvansa, "Tivolin kaunotar", oli valtava menestys. "Tivolin kaunotar" ja "Sulhanen liikaa" -elokuvat pääsivät molemmat vuoden 1943 kymmenen menestyneimmän elokuvan joukkoon ja olivat 20th Century Foxin suurimpia rahantuottajia sinä vuonna.
Betty Okino Elizabeth Anne "Betty" Okino (s. 4. kesäkuuta 1975 Entebbe, Uganda) on yhdysvaltalainen telinevoimistelun olympiamitalisti.
Betty Robinson Elizabeth ”Betty” Robinson (23. elokuuta 1911 Riverdale – 18. toukokuuta 1999) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Etelämeren laulu (vuoden 1942 elokuva) Technicolor-menetelmällä kuvatun musikaalikomedian pääosissa ovat Betty Grable ja Victor Mature. Sivuosissa ovat muun muassa Jack Oakie ja Thomas Mitchell.
Jackie Coogan Jackie Coogan oli elämänsä aikana neljä kertaa naimisissa mm. näyttelijätär Betty Grablen kanssa. Hän oli myös neljän lapsen isä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 69-vuotiaana.
Charlotte Greenwood Greenwood esiintyi elokuvauransa aikana muun muassa musikaalielokuvissa "Tanssi, senorita" (1940), "Kesäloma Miamissa" (1941) ja "Rosita tanssii ja hymyilee", joissa hänen vastanäyttelijänä oli Betty Grable.
Pin-up Useat pin-up-tytöt olivat seksisymboleina pidettyjä julkisuuden henkilöitä. Yksi varhaisimmista kuuluisista pin-up-tytöistä oli Betty Grable, jonka kuvia yhdysvaltalaissotilailla oli mukanaan toisessa maailmansodassa.
Harry James Heinäkuussa levytettiin Kallenin laulama "It's Been a Long Long Time", ja seuraavassa kuussa Betty Grable levytti salanimellä Ruth Haag kappaleen "I Can't Begin to Tell You", joka kiipesi levytilaston 5. sijalle. Buddy DeVito korvasi Buddy Morenon orkesterin mieslaulajana, esiintyen ensimmäistä kertaa Jamesin riveissä Palladiumilla, ja seuraavana päivänä Chesterfield-show’ssa, esittäen oman vakionumeronsa "The Music Stopped". DeMorenon hittejä Harryn orkesterissa muun muassa "The More I See You", "If I Loved You", "I'm Always Chasing Rainbows", "And Then It's Heaven", "Laura" ja "This Is Always". Uusina jäseninä orkesteriin liittyi ex-Jimmy Lunceford saksofonisti Willie Smith, ex-Benny Goodman kitaristi Allan Reuss, ex-Duke Ellington trumpetisti Juan Tizol, sekä pianisti Arnold Ross.
Seikkailu Tokiossa "Seikkailu Tokiossa" -elokuvan tehtiin 1,9 miljoonan dollarin budjetilla; elokuva tuotti Yhdysvalloissa 2,7 miljoonaa dollaria. "Seikkailu Tokiossa" oli Betty Grablen viimeisiä menestyselokuvia hänen kassamagneettitähtensä hiipuessa.
Vaalea viettelys Komedian pääosissa ovat Betty Grable viimeisessä elokuvaroolissaan ja 20th Century Foxin uusin tulokas Sheree North. Sivuosissa ovat muun muassa Robert Cummings, Tommy Noonan ja Charles Coburn.
Minun majesteettini Alkuperäinen Cole Porterin säveltämä ja sanoittama ja Herbert Fieldsin ja Buddy DeSylvan kirjaan perustuva Broadway-musikaali "Du Barry Was a Lady" sai ensi-iltansa 46th Street Theatressa 6. joulukuuta vuonna 1939. Musikaalin 408. ja viimeinen esitys oli Royale Theatressa 12. joulukuuta vuonna 1940. Musikaalin pääosissa olivat Bert Lahr, Ethel Merman ja Betty Grable.
Betty Cuthbert Elizabeth ”Betty” Cuthbert (20. huhtikuuta 1938 Ermington, Sydney – 6. elokuuta 2017 Mandurah, Länsi-Australia) oli australialainen pikajuoksija ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Tanssiva Venus Tanssiva Venus (; myös ) on George Seatonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen Technicolor-musikaalikomedia vuodelta 1945, jonka pääosissa ovat Betty Grable ja Dick Haymes. 20th Century Fox -studio tuotti elokuvan.
Elizabeth Banks Elizabeth Banks (oik. Elizabeth Mitchell, s. 10. helmikuuta 1974 Pittsfield, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Effie Trinketin roolistaan "Nälkäpeli"-elokuvasarjassa. Hän on myös näytellyt Betty Brantia "Hämähäkkimies"-trilogiassa.
Röyhkeä ja rakastunut Tommy Lundy (Victor Mature) on röyhkeä entinen mestarinyrkkeilijä, joka yrittää aloittaa näyttelijänuraa Broadwaylla. Hän rakastuu vastanäyttelijäänsä Pat Lambertiin (Betty Grable), joka on salaa naimisissa William J. "Bill" Smithin (John Payne) kanssa.
When My Baby Smiles at Me "When My Baby Smiles at Me" oli toinen neljästä Betty Grablen ja Dan Daileyn yhteistyöstä. Muut elokuvat ovat "Kevytmielinen äitini" (1947), "Sinitaivas" (1950) ja "Seikkailu Tokiossa" (1951).
Elizabeth McLaughlin Elizabeth Sarah McLaughlin (s. 2. lokakuuta 1993 Morgantown, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt tv-sarjoissa "Ruma Betty", "Dexter" ja "Melissa & Joey", sekä pääroolia elokuvassa "The Clique" (2008). McLaughlin tullaan näkemään tv-sarjassa "Valehtelevat viettelijät" Lesli Stonen roolissa vuonna 2015.
Betty Brant Elizabeth "Betty" Brant on kuvitteellinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuuluu Hämähäkkimies-sarjakuvaseikkailujen sivuhahmoihin. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Spider-Man #4 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Röyhkeä ja rakastunut Röyhkeä ja rakastunut () on vuonna 1942 ilmestynyt yhdysvaltalainen musikaalikomedia, jonka ohjasi Gregory Ratoff. "Röyhkeä ja rakastunut" perustuu samannimiseen Kenneth Earlin ja Fidel LaBarban tarinaan, josta Robert Ellis, Helen Logan ja Lynn Starling laativat käsikirjoituksen. Elokuvan pääosia esittävät John Payne, Betty Grable, Victor Mature ja Jane Wyman. "Röyhkeä ja rakastunut" on mustavalkoinen ja kestää 80 minuuttia.
Elizabeth Becker-Pinkston Elizabeth Anna ”Betty” Becker-Pinkston (6. maaliskuuta 1903 Philadelphia – 6. huhtikuuta 1989 Detroit) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli Ambassador Swim Club.
Seikkailu Tokiossa "Seikkailu Tokiossa" perustuu Arnold Auerbachin ja Harold Romen Broadway-musikaalirevyyn "Call Me Mister" (1946), josta Albert E. Lewin ja Burt Styler laativat käsikirjoituksen. Musikaalirevyystä muutettiin myös Betty Grablen sotaelokuvan "Meidän lentäjien kesken" (1941) uudelleenfilmatisointi.
Kahteen rakastunut (vuoden 1955 elokuva) Kahteen rakastunut () on H. C. Potterin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalikomediaelokuva vuodelta 1955. Sen pääosia näyttelevät Betty Grable, Jack Lemmon, Gower Champion ja Marge Champion. "Kahteen rakastunut" on kuvattu Technicolor- ja CinemaScope-menetelmillä.
Tanssi, senorita Tanssi, senorita () on Irving Cummingsin ohjaama yhdysvaltalainen Technicolorilla kuvattu musikaalikomediaelokuva vuodelta 1940. Dramaattisen musikaalikomedian pääosissa ovat Betty Grable, Don Ameche ja Carmen Miranda. "Tanssi, senorita" kertoo amerikkalaisen tytön lomamatkasta Etelä-Amerikkaan, missä häntä kohtaa rakkaus ja hevoskilpailut.
Miljoonan dollarin sääret Miljoonan dollarin sääret () on Nick Grinden ja Edward Dmytrykin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1939. Elokuvan pääosissa näyttelevät Betty Grable, John Hartley, Donald O’Connor ja Jackie Coogan. "Miljoonan dollarin sääret" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. heinäkuuta 1939. Elokuvan käsikirjoittivat Richard English ja Lewis R. Foster. Elokuvan on tuottanut Paramount Pictures.
Kevytmielinen äitini Betty Grablen ja Dan Daileyn "(Rolling Down Bowling Green) On a Little Two-Seat Tandem" (sävellys Josef Myrow, sanoittaja Mack Gordon) koko esitys leikattiin elokuvasta. Jäljelle jäänyt on osittaista laulu-ja-tanssi uusintaa lähellä elokuvan loppua.
Tanssiva Venus "Tanssiva Venus" on uudelleenfilmatisointi kahdesta elokuvasta, jotka perustuvat "The Barker"-näytelmään: "Valloittaja" ("The Barker", 1928), jonka pääosassa on Betty Compson ja "Hoop-La", jonka pääosassa on Clara Bow. Grable näyttelee roolin, jonka aiemmin ovat tulkinneet Dorothy Mackaill ("Valloittaja") ja Clara Bow ("Hoop-La").
Lauren Bacall Vuonna 1953 Bacall näytteli yhtä pääosaa Jean Negulescon ohjaamassa elokuvassa "Kuinka miljonääri naidaan". Muissa päätehtävissä olivat Marilyn Monroe ja Betty Grable. Elokuva oli merkittävä käännekohta Bacallin uralla, sillä siinä hän osoitti olevansa myös taitava komedienne. Hän näytteli elokuvassa nokkelaa onnenonkijaa Schatze Pagea. Kaikkien aikojen ensimmäinen CinemaScope-menetelmällä kuvattu "Kuinka miljonääri naidaan" oli ilmestyessään jättimenestys, ja Bacall sai positiivisia arvioita suorituksestaan.
Pin-up Myös valokuvaajat kuvasivat pin-up-taidetta. 1940- ja 1950-lukujen suosituimpia kalenterityttöjä olivat muun muassa Betty Grable, Rita Hayworth ja Ann Sheridan, joiden kuvat koristivat usein amerikkalaisten sotakoneiden nokkaa. 1950-luvulla Bettie Page toi myös fetissikuvastoa pin-up-taiteeseen.
Negevin autiomaa Negevin autiomaan pinta-ala on noin 12 000 km², joten autiomaa käsittää suunnilleen puolet koko Israelin alueen pinta-alasta (kun Israelin alueeseen on laskettu mukaan Palestiinan alue).
Jerusalemin hallintoalue Jerusalemin hallintoalue on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta . Sen pinta-ala on 652 km² (mukaan lukien Itä-Jerusalem, joka siirtyi Israelille 1967). Israelin tilastokeskuksen mukaan asukkaista 68,4 % on juutalaisia ja 29,8 % arabeja. Hallinnollinen pääkaupunki on Jerusalem.
Pohjoinen hallintoalue (Israel) Pohjoinen hallintoalue (), on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta. Sen pinta-ala on 4478 km², josta Golanin kukkulat ovat 1154 km², ja väestötiheys 265/km². Alueen hallintokeskus ja suurin kaupunki on Nasaret. Israelin tilastokeskuksen mukaan alueen asukkaista 52,5 % on arabeja, 44,2 % juutalaisia ja 3,3 % luokittelemattomia.
Israel Israelissa on noin 8,3 miljoonaa asukasta vuoden 2014 arvion mukaan. Virallinen kieli on heprea, arabian virallinen asema poistettiin heinäkuussa 2018. Asukkaista 78 prosenttia on juutalaisia, 17 prosenttia arabeja, loput druuseja ja muita vähemmistöjä. Israelin arabit ovat uskonnoltaan enimmäkseen sunnimuslimeja tai kristittyjä. Israelin naapurimaita ovat arabivaltiot Egypti, Jordania, Syyria, Libanon sekä joidenkin valtioiden itsenäiseksi tunnustama Palestiina. Israelin pinta-ala on 20 700 km², johon on laskettu mukaan Golanin kukkulat, mutta ei Itä-Jerusalemia tai Länsirantaa ja Gazan kaistaa.
Kuollutmeri Kuollutmeri ( tai "Bahru Luta" ’Lootin meri’, , ’suolameri’) on Jordanian ja Israelin rajalla sijaitseva järvi. Sen pinta on 408 metriä Välimeren pinnan alapuolella ja on maan pinnan matalin paikka. Sen pituus on noin 76 kilometriä ja leveys 14–16 kilometriä, pinta-ala 1 049 neliökilometriä ja syvyys pohjoisosassa jopa 400 metriä. Kuollutmeri saa vetensä valtaosin Jordanvirrasta. Kuolleellamerellä ei ole laskujokea, vaan vesi poistuu siitä vain haihtumalla. Alueen ilmasto on kuiva ja vähäsateinen.
Kuuden päivän sota Vuonna 1982 Israel palautti rauhansopimusta ja tunnustamista vastaan Egyptille Siinain niemimaan, joka pinta-alaltaan vastaa n. 90 % vuonna 1967 vallatusta alueesta. Miehitetyiksi jäivät Jordanialta vallattu Länsiranta ja Egyptiltä vallattu Gaza sekä Syyrialta vallattu Golan. Arabimaista Egyptin lisäksi vain Jordania on noudattanut YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmaa 242 ja tunnustanut Israelin sekä solminut sen kanssa rauhan.
Haifan hallintoalue Haifan hallintoalue, joka ympäröi Haifan kaupunkia, on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta. Sen pinta-ala on 863 km² ja väkiluku 858 000, joista 71,27 % on juutalaisia, 18,81 % muslimiarabeja, 1,78 % arabikristittyjä ja 4,9 luokittelemattomia.
Ofakim Ofakim (hepr. אֳפָקִים) on kaupunki Israelissa eteläisellä hallintoalueella, 20 kilometriä länteen Beersebasta. Vuonna 2012 kaupungin väkiluku oli 24 634. Sen pinta-ala on 10 neliökilometriä. Kaupunki on perustettu 19. huhtikuuta 1955.
Länsiranta Länsiranta (; ) on alue Lähi-idässä, historiallisen Palestiinan alueella. Nimi tarkoittaa Jordanjoen länsirantaa. Jordania valtasi alueen vuosien 1948–1949 Israelin itsenäisyyssodassa ja Israel miehitti sen vuonna 1967 käydyssä kuuden päivän sodassa. Länsirannan pinta-ala on 5 607 km². Vuodesta 1994 osissa Länsirantaa on toiminut rajoitettu palestiinalaisten itsehallinto. Arabit katsovat, että Itä-Jerusalem kuuluu Länsirannan alueeseen, mutta Israel on liittänyt sen Jerusalemin kuntaan ja talousalueeseen. Alueella asuu 1 873 476 ihmistä, joista valtaosa on palestiinalaisia arabimuslimeja, joista monet asuvat suurissa ja köyhissä pakolaisleireissä. Loput ovat pääosin juutalaisia, jotka ovat muuttaneet alueelle Israelin miehitettyä sen takaisin kuuden päivän sodassa. Alueella asuu yhteensä noin 240 000 juutalaissiirtokuntalaista Israelin valtion taloudellisesti tukemissa siirtokunnissa.
Alueesta noin 60 % on arabiasukkailta suljettua siirtokunta-, sotilas-, turvallisuusvyöhykettä. Palestiinalaishallinnon alaisuudessa on noin 20 %. Alueen suurimmat kaupungit ovat Hebron, Nablus, Betlehem ja Jeriko.
Egypti Egypti (, egyptinarabiaksi ', ) eli Egyptin arabitasavalta (, Egyptin virallinen nimi oli vuosina 1958–1971 Yhdistynyt arabitasavalta) on Pohjois-Afrikassa sijaitseva valtio. Sen naapurimaita ovat Israel koillisessa, Libya lännessä ja Sudan etelässä. Pohjoisessa Egypti rajautuu Välimereen ja idässä Punaiseenmereen. Egyptin pinta-ala on noin 1 001 450 neliökilometriä.
Israel Israelin elokuvavienti on kasvussa kansainvälisesti menestyneiden elokuvien myötä. Elokuvat ovat aiemmin usein käsitelleet Israelin ja arabien vastakkainasettelua. Israelin kauppa- ja teollisuusministeriön alainen Israelin elokuvakeskus edistää ja tukee maan elokuva-alaa. Elokuva-arkisto "Steven Spielberg Jewish Film Archive" Jerusalemin Heprealaisessa yliopistossa on maailman suurin juutalaisen elokuvan arkisto.
Israelin–Palestiinan konflikti Vuonna 1978 palestiinalaisten terroristien tekemä joukkomurha Pohjois-Israelissa johti Israelin tekemään invaasion Etelä-Libanoniin, jonka se miehitti aina Litani-joelle saakka. Israelin vetäydyttyä Etelä-Libanonista PLO aloitti raketti-iskujen tekemisen Galilean alueelle Israeliin. Ongelmaa yritettiin ratkoa diplomaattisin keinoin, mutta Israel teki uuden intervention Libanoniin vuonna 1982 sen jälkeen, kun Israelin Britannian-suurlähettiläs oli yritetty murhata. Libanonin sodassa Israel toimi yhteistyössä Libanonin kristittyjen kanssa, jotka suorittivat Sabran ja Shatilan verilöylyn, jossa 700 - 3 500 palestiinalaispakolaista surmattiin. PLO joutui sodan seurauksena jättämään Libanonin ja siirtymään Tunisiaan. Israel perusti Etelä-Libanoniin miehittämänsä turvavyöhykkeen, jonka tarkoituksena oli estää terroristiryhmiä toimimasta rajan pinnassa. Israel vetäytyi turvavyöhykkeeltä vasta vuonna 2000.
Israelin hallintoalueet Israel jaetaan seitsemään hallintoalueeseen, joista osa jaetaan edelleen hallintoalueen alaisiin alueisiin.
Israelin puolustusvoimat Tiedustelutietojen perusteella tiedetään Israelin tehneen ydinaseyhteistyötä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa 1960- ja Etelä-Afrikan apartheid-hallinnon kanssa 1980-luvulla. Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelulla CIA:lla on todisteet Israelin ja Etelä-Afrikan laajasta yhteistyöstä ohjus- ja rakettiteknologian alalla. CIA:n tietojen mukaan kesäkuussa vuonna 1980 Israel ja Etelä-Afrikka toteuttivat myös yhteisen ydinkokeen. Ennen koetta Etelä-Afrikassa oli vieraillut suuri joukko israelilaisia ydinfyysikoita, insinöörejä ja sotilasvirkailijoita. Sekä Israel että Etelä-Afrikka kieltävät väitteet.
Amnesty Internationalin historia 2000-luvulla Amnesty on ottanut kantaa myös Israelin–Palestiinan konfliktiin. Amnesty on syyttänyt Israelia muun muassa palestiinalaisten liian pitkistä vankeusajoista ilman oikeudenkäyntiä, aseellisista hyökkäyksistä siviilejä vastaan, Hamasin kannattajien mielivaltaisesta pidättämisestä, Gazan saarrosta, ihmisoikeusrikkojien rankaisemattomuudesta ja palestiinalaisten pakkohäädöistä. Palestiinalaishallintoa ja sitä tukevia ryhmittymiä Amnesty taas on syyttänyt muun muassa aseellisista hyökkäyksistä siviilejä vastaan, sananvapauden rajoittamisesta ja Israelin tukijoiden mielivaltaisesta pidättämisestä. Jotkut Israelia tukevat henkilöt ja ryhmät ovat syyttäneet Amnestya liian suuresta keskittymisestä Israelin kritisoimiseen. Esimerkiksi Israelia tukeva lakimies Alan Dershowitz on syyttänyt Amnestya Israelia koskevien sotarikossyytteiden vääristelystä.
Syyrian asevoimat Vuonna 1967 Syyria kävi kuuden päivän sodan Israelia vastaan, minkä myötä se menetti Golanin kukkulat, jotka ovat edelleen Israelin hallinnassa. Tämän jälkeen Suezin kanavasodan yhteydessä Syyria koki raskaita tappioita Israelin-vastaisella rajallaan kesällä 1970. Saman vuoden syyskuussa Syyria teki rajoitetun sotilaallisen intervention Jordaniaan sen sisällissodan aikana. Vuonna 1973 Syyria osallistui arabiliittolaistensa kanssa Israelin-vastaiseen Jom Kippur-sodan aloittaneeseen hyökkäykseen, joka tuli Israelin taholta vain juuri ja juuri torjutuksi. Tästä lähtien voimassa ollut maiden välinen aselepo on pitänyt pintansa aina Syyrian sisällissodan alkamiseen vuonna 2011 asti.
Etelä-Afrikka Tiedustelutietojen perusteella tiedetään apartheid-hallinnon tehneen 1970-luvulla ydinaseyhteistyötä Israelin kanssa. Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan sen keskustiedustelupalvelulla CIA:lla on todisteet Israelin ja Etelä-Afrikan laajasta yhteistyöstä ohjus- ja rakettiteknologian alalla. CIA:n tietojen mukaan kesäkuussa vuonna 1980 Israel ja Etelä-Afrikka toteuttivat myös yhteisen ydinkokeen. Ennen koetta Etelä-Afrikassa oli vieraillut suuri joukko israelilaisia ydinfyysikoita, insinöörejä ja sotilasvirkailijoita. Sekä Israel että Etelä-Afrikka kielsivät väitteet.
Ydinaseohjelmat eri maissa Tiedustelutietojen perusteella tiedetään apartheid-hallinnon tehneen 1970-luvulla ydinaseyhteistyötä Israelin kanssa. Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan sen keskustiedustelupalvelulla CIA:lla on todisteet Israelin ja Etelä-Afrikan laajasta yhteistyöstä ohjus- ja rakettiteknologian alalla. CIA:n tietojen mukaan kesäkuussa vuonna 1980 Israel ja Etelä-Afrikka toteuttivat myös yhteisen ydinkokeen. Ennen koetta Etelä-Afrikassa oli vieraillut suuri joukko israelilaisia ydinfyysikoita, insinöörejä ja sotilasvirkailijoita. Sekä Israel että Etelä-Afrikka kielsivät väitteet.
Amnesty Internationalin kritiikki Israel-mielinen järjestö NGO Monitor taulukoi miten paljon Amnestyn vuosiraportti 2006 kritisoi kutakin maata Lähi-idän alueella. Järjestön mukaan Amnesty keskittyi suhteettoman paljon Israelin kritisoimiseen verrattuna sellaisiin alueen maihin kuin Saudi-Arabia, Sudan tai Syyria. Myös Harvardin yliopiston oikeustieteen professori Alan Dershowitz sanoi Jerusalem Post -lehdessä vuonna 2006 Amnestyn olevan Israelin vastainen ja lisäksi vääristelevän kansainvälistä oikeutta Israelia koskevissa sotarikossyytöksissä.
Amnesty International Israel-mielinen järjestö NGO Monitor taulukoi miten paljon Amnestyn vuosiraportti 2006 kritisoi kutakin maata Lähi-idän alueella. Järjestön mukaan Amnesty keskittyi suhteettoman paljon Israelin kritisoimiseen verrattuna sellaisiin alueen maihin kuin Saudi-Arabia, Sudan tai Syyria. Myös Harvardin yliopiston oikeustieteen professori Alan Dershowitz on katsonut Jerusalem Post -lehdessä Amnestyn olevan Israelin vastainen ja lisäksi vääristelevän kansainvälistä oikeutta Israelia koskevissa sotarikossyytöksissä.
Tel Aviv Tel Aviv on Israelin tärkein teollisuus-, kauppa- ja liikennekeskus. Merkittävimmät teollisuusvalmisteet ovat tekstiilit, vaatteet, elintarvikkeet (muun muassa sokeri ja sitrushedelmät), tupakka, erilaiset kemialliset valmisteet kuten hajuvedet, huonekalut sekä metalli-, sähkö- ja informaatioteknologia-alan tarvikkeet. Tel Avivin jalokivihiomot kuuluvat alallaan maailman tunnetuimpiin ja maailman suurin timanttipörssi sijaitsee Ramat Ganin esikaupungissa. Tel Avivissa ja sen ympäristössä sijaitsee yli puolet Israelin teollisuuslaitoksista.
Netanya Netanyan talouden tärkeimpiä haaroja ovat turismi ja teollisuus. Kaupunki on yksi Israelin pääasiallisista merenrantalomakohteista ja siellä sijaitsee useita hotelleja. Teollisuuden tärkein ala oli pitkään timanttien hionta. Ala tuotiin kaupunkiin 1940-luvulla natsien miehittämästä Belgiasta, mutta se on painottunut viime aikoina Tel Avivin alueelle. Kaupungin nykyisiä teollisuuden aloja ovat esimerkiksi teräs-, lääke-, elintarvike-, tekstiili- ja elektroniikkateollisuus. Hieman kaupungista etelään sijaitsee Israelin suurin panimo.
Israel Kamakawiwoʻole Vuonna 1988 Israel äänitti Milan Bertosan honolululaisella studiolla kappaleen ”Somewhere Over the Rainbow”, jolla hän nousi myöhemmin kuuluisuuteen. Studiossa Bertosa antoi kopion äänityksestä Israelille ja varastoi alkuperäisen. Vuonna 1990 Israel levytti ensimmäisen levynsä "Ka 'Ano'i", josta tuli vuoden 1990 suosituin havaijilainen albumi. Vuonna 1993 ilmestyi hänen toinen albuminsa "Facing Future" The Mountain Apple Co:n kustantamana. Julkaisun aikoihin Israel oli jo yli 200- tai jopa 300-kiloinen. "Facing Futurea" seurasivat levytykset "E Ala E" (1995) ja "N Dis Life" (1996). Molemmat julkaisut myivät hyvin.
Ophir Ophir-palkinto () on merkittävin Israelissa myönnetty elokuva-alan palkinto. Se on saanut nimensä näyttelijä Shaike Ophirin mukaan ja on myönnetty ensimmäisen kerran vuonna 1982. Palkinnot eri sarjoissa myöntää Israelin elokuva- ja televisioakatemia.
Israel Ruong Johan "Israel" Ruong, (26. toukokuuta 1903, Arjeplog – 1986) oli ruotsinsaamelainen kielentutkija, poliitikko ja Uppsalan yliopiston saamen kielen ja kulttuurin professori. Yhtenä alan merkittävistä asiantuntijoista hän edisti voimakkaasti saamelaistutkimusta ja taisteli saamelaisten oikeuksien puolesta.
Kypros Kypros on Välimeren kolmanneksi suurin saari Sisilian ja Sardinian jälkeen. Sen pinta-ala on . Tästä noin kuuluu Kyproksen tasavaltaan ja noin Pohjois-Kyprokseen. Pinta-alasta noin on maapinta-alaa ja vain noin sisävesiä.
Owensboro Pinta-alaltaan Owensboro on 48,3 neliökilometrin suuruinen. Pinta-alasta maa-alaa on 45,1 neliökilometriä ja vesialaa 3,2 neliökilometriä. Asukastiheys kaupungissa on 1 200 as./km².
Turkanajärvi Turkanajärvi sijaitsee pääosin Keniassa, mutta sen pohjoisosa ulottuu Etiopiaan. Se on Itä-Afrikan hautavajoaman syrjäisimpiä järviä, ja se sijaitsee aavikkoympäristössä. Turkanajärvi on noin 250 kilometriä pitkä, ja sen keskileveys on noin 30 kilometriä. Veden pinnantaso vaihtelee huomattavasti, mikä vaikuttaa myös järven pinta-alaan. Sen pinta-ala oli vuonna 1973 noin 7 560 neliökilometriä, kun 1990-luvun alussa se oli 6 750 neliökilometriä, kun veden pinta oli 3,5 metriä alempana. Encyclopædia Britannica antaa sen pinta-alaksi 6 405 neliökilometriä.
Aasia Aasia on maapallon suurin maanosa niin väestöltään kuin pinta-alaltaankin. Sen pinta-ala on noin 44 miljoonaa neliökilometriä, mikä tarkoittaa 29,4 % maapallon maapinta-alasta ja 8,6 % kokonaispinta-alasta. Aasiassa asuu vähän alle neljä miljardia ihmistä eli yli 60 % maailman väestöstä.
Beninin maantiede Alueen pinta-ala 112 622 neliökilometriä, joka on hieman suurempi kuin esimerkiksi Bulgarian. Beninin pinta-ala on noin kolmannes Suomen (338 448 neliökilometriä) pinta-alasta. Benin ulottuu Atlantin valtamereltä 700 kilometrin päähän pohjoiseen Niger-joellle. Rannikko on 121 kilometriä pitkä, mutta maa on leveimmässä kohdassa noin 325 kilometriä leveä.
Kiiminkijoen vesistöalue Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-ala on 3 813,55 neliökilometriä ja järvisyys on 2,97 %. Joen pääuoman pituus on noin 150 kilometriä. Nuorittanjoen valuma-alueen pinta-ala on 1 136 km² ja järvisyys 2,2 %. Muut Kiiminkijoen huomattavat sivujoet ovat Tilanjoki-Pirttijoki, Jolosjoki ja Vepsänjoki. Kiiminkijoen valuma-alueen pinta-alasta noin 60 % on suota.
Monikulmio Yleisen "n"-kulmaisen konveksin monikulmion pinta-ala voidaan laskea jakamalla se formula_4:lla lävistäjällä formula_5:een kolmioon, joiden pinta-alojen summa on monikulmion ala. Jos yksinkertainen monikulmio on suorakulmaisessa koordinaatistossa ja kärkien K koordinaatit ovat formula_6, saadaan pinta-alaksi
Summalausekkeen viimeinen piste on samalla ensimmäinen piste eli formula_8 = formula_9.
Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista pinta-alan mukaan Tämä on luettelo Yhdysvaltain osavaltioiden ja pinta-alasta.
Musiikki-Fazer Fazerin pianotehdas perustettiin 1963 ja Landolan kitaratehdas ostettiin 1973 sekä yhtiön 1920-luvulla alkanut äänilevytuotanto kasvoi. Roger Lindberg perusti 1966 Finnlevyn Philips-Polygramin kanssa. Vuonna 1968 Fazer osti myös Levytukku Oy:n levytuotannon. Lindberg osti vähitellen lisääkin kilpailijoita mm. vuonna 1972 Scandia-musiikki Oy:n.
Fazer Vuonna 1967 Ruotsiin perustettiin tytäryhtiö, jossa pari vuotta myöhemmin alettiin valmistaa näkkileipää. Konsernin laajeneminen jatkui 1970-luvulla, jolloin ostettiin Colombia (1970) ja Hildénin konditoria ja kahvilatoiminta (1974). Vuonna 1976 syntyi Fazer Catering (myöh. Amica).
Go-Inn Tarinan mukaan Fazerin hallitus lähetti 1960-luvulla jäsenensä Magnus Linderin Sveitsin Nestlélle tutustumaan uusiin amerikkalaisiin johtamistaidon oppeihin, jotka olivat Marcus Wallenbergiltä saadun vinkin mukaan siellä aktiivisessa käytössä. Nestléllä ei kuitenkaan tiedetty tällaisesta mitään, mutta oltiinkin kiinnostuneita yhteistyöstä Fazerin kanssa. Näin perustettiin Helsinkiin Go Inn -ravintolaketju, joka toi kaupunkiin valkoisten liinojen ja jäykän tarjoilun sijaan väriä ja mutkattomuutta. Fazer ja Nestlé perustivat Sveitsiin yhteisyrityksen nimeltä Nordgrill S. A., jonka tytäryhtiöiksi perustettiin Go Inn -nimiset yhtiöt Suomeen, Ruotsiin ja Norjaan.
Suosikki Alkujaan "Suosikki" oli Fazerin levy-yhtiön vastaveto Scandian "Iskelmä"-musiikkijulkaisulle. Se perustettiin Fazerin "Musiikkiviesti"-lehden jatkoksi. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi elokuussa 1961. Aluksi kyseessä oli iskelmämusiikkijulkaisu, mikä ei kuitenkaan johtanut menestykseen, ja pian "Suosikkia" alettiin suunnata nimenomaan nuorten musiikkilehdeksi.
Vaarala (Vantaa) Vaarala tarjoaa työpaikan ja toimeentulon yli 2 500 ihmiselle. Jalostus on toimialueista tärkein. Vaaralan itäosissa on yritysalue, jossa sijaitsee muun muassa Valion juustotehdas ja Fazerin "Fazerila"na tunnetut tuotantolaitokset (makeistehdas ja leipomo, alkujaan alueelle perustettiin keksitehdas). Fazerin vesitorni on näiden nurkkien kauas näkyvä maamerkki. Yritysalueen sijoittuminen pohjavesivyöhyykkeelle rajaa kuitenkin toiminnan laatua.
Finndisc Finndiscin osti Scandia-Musiikki vuonna 1971, jonka tuleva omistaja oli seuraavana vuonna Musiikki-Fazer. Scandian Finndisc herätettiin jälleen henkiin vuonna 1974 Musiikki-Fazerilla. Finndisc julkaisi albumeja ja singlejä Rondo ja Delta-levymerkeillä. Hi-Hat -levymerkki perustettiin heti perään 1975 Finndiscille. Vuodesta 1979 lähtien myös Safir-levymerkki otettiin uudelleen käyttöön. Toiminnasta vastasivat Scandian myynnin jälkeen Paavo Einiö ja Jaakko Salo. 1970–1980-lukujen Finndisc tuotti sekä popmusiikkia että perinteistä iskelmää.
Delta ja Rondo-levymerkeille levyttivät mm. Virve Vicky Rosti, Danny, Kirka, Juha Vainio, Anneli Sari, Jukka Raitanen ja Taisto Ahlgren. Suomen ensimmäisenä punk-levytyksenä ilmestyi Andy McCoyn ja Pete Malmin Briardin sinkku.
Musiikki-Fazer Vuonna 1975 Fazerille perustettiin Hi-Hat -levymerkki Finndiscin alaisuuteen. Vuonna 1978 Toivo Kärki jäi eläkkeelle. Perinteisen iskelmän rinnalle oli noussut Suomi-rock. Finnlevyllä vuonna 1978 aloittivat Kräk! ja Dig It -levymerkit.
Hi-Hatin tuottajaksi nimitettiin Tommi Liuhala. Seppo Närhestä tuli Hi Hatin alkuvuosien kaupallisesti menestynein artisti.
Hi-Hat -merkille levyttäneitä ovat mm. Mikko Alatalo, Juice Leskinen, Urpo (Upi Sorvali), Kaija Koo, Puolikuu, Kalevala, Seppo Närhi, Heikki Sarmanto, Broadcast, Pave Maijanen, Tapani Kansa, Kassu Halonen ja Vanha Isäntä. Tuotteliaasta Alatalosta tuli Hi Hatin loppuvaiheen menestynein artisti. Hi Hatilla on vajaa 70 albumia ja reilut 100 singleä sisältävä katalogi.
Finnlevy Vuosina 1970–1977 Kärjen päätoimisina yhteistyökumppaneina toimivat Vexi Salmi ja Juha Vainio. Musiikki Fazer osti Finnlevyn kokonaan itselleen 1974. Vuonna 1975 Fazerille perustettiin Hi-Hat -levymerkki. Vuonna 1978 Toivo Kärki jäi eläkkeelle. Perinteisen iskelmän rinnalle oli noussut Suomi-rock. Vuonna 1978 aloittivat Kräk! ja Dig It -levymerkit, joiden taiteilijoita olivat mm. Pekka Pohjola, Kojo, Kake Singers ja Veltto Virtanen. Ufolle levyttivät Lemon, Oiling Boiling ja Tuohi Klang. Repertuaariin kuului jonkin verran myös jazzia ja bluesia.
Finnlevyn naisarteihin kuuluivat mm. Merja Rantamäki, Taiska, Päivi, Hanne, Eini, Mona Carita ja Arja Saijonmaa. 1980-luvulle tärkeinä iskelmätähtinä olivat mm. Markku Aro, Frederik, Kari Tapio, Solistiyhtye Suomi, Kake Randelin, Berit ja Arja Koriseva.
Fazer Helsingin maalaiskunnan (vuodesta 1972 Vantaan) Vaaralaan alettiin vuonna 1955 rakentaa uutta tehdasta, ja paikan nimeksi annettiin "Fazerila" (osoite Fazerintiellä). Vuonna 1958 Fazer osti Lahdessa sijaitsevan Oululaisen Leipomon. Konsernilla oli 1960-luvun lopulla työntekijöitä noin 2000. Tehtaankadun tehdas siirtyi Fazerilaan vuonna 1963, konttori vuonna 1966. Svenin pojasta Peter Fazerista tuli vuonna 1965 yhtiön toimitusjohtaja, missä tehtävässä hän toimi aina vuoteen 1987 asti.
Mannerheim-museo Vuonna 1874 rakennettu puuhuvila tunnettiin alun perin Bomanin huvilana rakennuttajansa mukaan. Myöhemmin rakennuksen omisti kauppaneuvos Karl Fazer ja siinä oli kuusi erillistä asuntoa, joissa asui Fazerin karamellitehtaan työntekijöitä. Mannerheim vuokrasi huvilan itselleen vuonna 1924 ja remontoi sen yksityisasunnokseen. Mannerheim ei kuitenkaan koskaan omistanut rakennusta, vaan vuokrasi sitä Fazer-yhtiöltä. Asunto toimi Mannerheimin kotina vuodesta 1924 vuoteen 1951.
Helsingin Saksalainen koulu Helsingin Saksalaisen koulun ikä lasketaan vuodesta 1881. Saksankielisiä kouluja oli toiminut Helsingissä ja Vanhassa Suomessa jo vuodesta 1804 lähtien, mutta Suomen suuriruhtinaskunnan muodostamisen ja 1800-luvun puolivälin tienoilla tapahtuneen koulujärjestelmän yhtenäistämisen jälkeen useimmat niistä joutuivat taloudellisista syistä lopettamaan. Saksankielinen opetustoiminta elpyi Helsingissä, johon perustettiin vuonna 1862 saksankielinen ylempi tyttökoulu ja vuonna 1868 saksankielinen katolinen alkeiskoulu. Aloite nykyisen Saksalaisen koulun perustamiseen tuli Saksan konsulina toimineelta Ferdinand von Lamezanilta. Hänen sekä Helsingin saksalaisen seurakunnan ja varakkaiden saksalaisten yksityishenkilöiden ansiosta Helsinkiin perustettiin vuonna 1880 hyväntekeväisyysyhdistys, josta tuli vuonna 1881 toimintansa aloittaneen Saksalaisen koulun kannatusyhdistys. Koulun kummeina toimivat Stockmannin, Fazerin, Pauligin ja Rohden perheet.
Chymos Vuonna 1993 yrityksen makeistuotanto siirtyi Fazerin omistukseen. 
Vuonna 2006 Chymos sulautettiin kokonaan Cloetta Fazerin osaksi ja siis itsenäisenä yrityksenä lakkautettiin.
Landola Vuonna 1973 Musiikki Fazer osti yrityksen. Fazer-Landolan aikana laatu laski, mutta tuotantomäärät kasvoivat. Tuotantoa tehosti vuonna 1975 rakennettu kakkostehdas.
Amica (lounasravintolaketju) Vuonna 2005 yhtiö otti nimekseen Fazer Amica Oy, ja vuonna 2010 siitä tuli Fazer Food Services Oy.Amica-ravintoloilla on kolme pääasiallista lihantoimittajaa:
Kiss-Kiss Kiss-Kiss on Fazerin vuonna 1897 lanseeraama makeinen. Ne ovat Fazerin kolmanneksi vanhimpia makeistuotteita. Kiss-Kissiä myydään nykyisin joulun alla erillisissä paketeissa ja ympäri vuoden Fazerin Parhain -pussissa muiden makeisten joukossa. Se on suippo, päältä pehmeä, rapea ja vaaleanpunainen ja kätkee sisälleen venyvää ja sitkeää toffeeta.
Fazer Fazer tuottaa vuodessa 25 000 tonnia suklaata. Se liittyi Maailman kaakaojärjestön jäseneksi vuonna 2005.
Finlandia Records Finlandia Records on Musiikki Fazerin (Fazer Finnlevy) vuonna 1979 perustama taidemusiikin julkaisuun keskittynyt levymerkki.
Amica (lounasravintolaketju) Amica on suomalainen Fazerin omistama lounasravintolaketjubrändi. Amican toiminnasta vastaa Fazer Food Services -yksikkö, johon kuuluu lähes 1 100 ravintolaa Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa ja jonka liikevaihto vuonna 2012 oli 580,2 miljoonaa euroa. Muita yksikön brändejä ovat "Blue", "Fazer" ja "wip". Amica-ravintolat vastaavat lounaan lisäksi myös asiakasyrityksiensä edustustarjoiluista.
Fasupala Fasupala on Fazerin valmistama vohvelikeksi, jota myydään 215 gramman ja 400 gramman pusseissa. Fasupala on ollut aiemmin myös LU Suomen ja Mondelēz Suomen omistuksessa ja tunnettiin nimellä Fanipala. Fazer muutti nimen takaisin Fasupala-nimeksi ostettuaan tuotemerkin takaisin itselleen. Fazer toi keksin myyntiin vuonna 1997. Ingman on tehnyt myös Fanipala-jäätelötuuttia.
Musiikki-Fazer Lindberg myi enemmistöomistuksensa MF-Investille ja sukulaisille vuonna 1988. Uusi yritys Fazer Musiikki Oy Fazer Musik Ab listautui pörssiin. 1990-luvun alussa yhtiö ehti vielä ostaa Discophonin. Yhtiön uudeksi omistajaksi tuli 30.11.1994 kansainvälinen suuryritys Warner Music. Warner Music Finland Oy on uusi uudelleen nimetty yritys.
Kompass Records Fazer Musik Ab:n uudeksi omistajaksi tuli 30.11.1994 kansainvälinen suuryritys Warner Music. Warner Music Finland Oy on uusi uudelleen nimetty yritys, johon omistaja sulautui.
Warner myi vuonna 1998 äänitteiden vähittäismyynnin ja soitinmyynnin pois yrityksestä. Fazer lopetti tuotantoyhtiönä toukokuussa 1998, jolloin loppuivat myös Fazer Recordsin omat julkaisut.
Wienernougat Wienernougat kuuluu Fazerin vanhimpiin klassikoihin. Karl Fazer toi reseptin Wienin-matkaltaan vuonna 1904. Konvehdin valmistus aloitettiin 1910.
Karl Fazer Karl Fazer perusti linnuston suoja-alueita Ahvenanmaan saaristoon ja Karjalankannakselta Viipurin läänin Pyhäjärveltä vuonna 1918 ostamansa Touvilan tilan maille. Hän toi Suomeen fasaanit, hänellä oli oma fasaanitarha Helsingin lähellä 1900-luvun alussa, 1912 hän perusti fasaanitarhan vuokrattuaan Jokioisten kartanon metsästysoikeudet. Karl Fazer kuoli syksyllä 1932 66-vuotiaana saatuaan sydänkohtauksen metsästysretkellä Jokioisissa.
Fazer Fazer myi vuoden 2007 lopussa Candykingin ruotsalaiselle Accent Equity Partnersille. Edellisenä vuonna Candyking oli ollut Suomen johtava irtomakeistuottaja yli 65 prosentin markkinaosuudella.
Postimyynti Postimyynnin ja suoramarkkinoinnin menetelmiä alettiin soveltaa myös pitkäaikaisiin asiakassuhteisiin tähtäävissä kirjakerhoissa ja muissa jäsenyyteen perustuvissa palveluissa. Niissä kuluttaja usein saa uuden tuotteen säännöllisin väliajoin, yleensä kuukausittain, ellei hän peruuta kutakin toimitusta etukäteen. Suomessa tällaisia ovat muun muassa Suuri Suomalainen Kirjakerho, Lasten oma kirjakerho sekä äänilevyjen myyjinä 1960-luvulta alkaen Concert Hall Society ja Musiikki-Fazerin vuonna 1968 perustama Fazerin Musiikkikerho, joka vuonna 1996 siirtyi Valituille Paloille. Fazerin Musiikkikerholla oli parhaimmillaan 80 000 jäsentä.
PSO Vuonna 1981 myynnistä työntekijät saivat tietää yllätyksenä saman vuoden syyskuussa. Kaikki työntekijät irtisanottiin siten että työntekijöille sanottiin yksitellen, että huomenna ei tarvitse tulla töihin. 
Kansainvälinen Warner Music Group osti jo vuonna 1989 pörssilistautuneen Fazer Musiikki Oy ja Fazer Musik Ab yhtiön ja se sulautui 30. marraskuuta 1994 uudelleen nimettyyn Warner Music Finlandiin. Muun muassa Finnlevy on nyt yhä rekisteröity aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti.
R. E. Westerlund (yritys) Liikkeen perusti Robert Emil Westerlund (1859–1922) vuonna 1904. Hän oli aiemmin ostanut Richard Faltinin pianokaupan vuonna 1896 sekä Anna Melanin Aleksanterinkadun musiikkikaupan Konrad Fazerin kanssa vuonna 1897. Yhteisyrityksen nimi oli "Helsingfors nya musikhandel". Vuonna 1904 Fazer otti tämän yhtiön nimiinsä ja Westerlund perusti omansa.
Geisha (suklaa) Geisha-suklaan valmistaminen aloitettiin vuonna 1962. Peter Fazer oli ihastunut Karl Fazer Caféssa Kluuvikadulla valmistettuun Japonica-nimiseen leivokseen. Hän pyysi tuotekehitystä kokeilemaan tätä täytettä yhdessä maitosuklaan kanssa.
Harry Potter ja Feeniksin kilta (videopeli) Harry Potter ja Feeniksin kilta on EA Bright Lightin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema 
toimintaseikkailupeli, joka perustuu J. K. Rowlingin "Harry Potter ja Feeniksin kilta" -kirjasta tehtyyn elokuvaan, joka on Harry Potter -sarjan viides osa. Peli julkaistiin usealle alustalle kesäkuussa 2007.
Albus Dumbledore Dumbledore johtaa kuolemaansa asti Feeniksin kilta -nimistä vastarintaliikettä. Feeniksin kilta on ainoa Lordi Voldemortia vastustava taho tämän alkaessa nousta uudelleen kirjojen Harry Potter ja liekehtivä pikari sekä Harry Potter ja Feeniksin kilta aikana.