mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Richard Wagner Säveltäjä joutui muuttamaan Tribscheniin Luzernin lähelle vuonna 1866 ajauduttuaan hovin epäsuosioon yritettyään käyttää nuorta kuningasta hyväkseen saavuttaakseen taiteelliset ja poliittiset tavoitteensa sekä saatuaan tämän takia Münchenissä pilkkanimen "Lolus" viittauksena Ludvig I:n rakastajattareen Lola Monteziin. Wagnerin Tribschenissä viimeistelemä ooppera "Nürnbergin mestarilaulajat" (1861–67) sai kantaesityksensä – jälleen von Bülowin johdolla – Münchenissä vuonna 1868. Seuraavana vuonna Wagner jatkoi "Siegfriedin" ja "Jumalten tuhon" säveltämistä. Tältä kaudelta ovat peräisin useat kirjoitukset kuten "Staat und Religion" (1864), "Was ist deutsch" (1865), "Über das Dirigieren" (1869) ja "Beethoven" (1870). Vuonna 1870 Wagner avioitui Cosima von Bülowin (1837–1930) kanssa, joka oli Franz Lisztin tytär ja Hans von Bülowin entinen vaimo. Cosima toimi omalta osaltaan puolisonsa elämäntyön hyväksi myös säveltäjän kuoleman jälkeen. Wagner sävelsi "Siegfried-idyllin" Cosiman syntymäpäivän kunniaksi vuonna 1870.
Ludvig I (Baijeri) Montez tapasi kuninkaan audienssissa lokakuussa 1846 ja ryhtyi pian hänen rakastajattarekseen. Suhde herätti julkista vihastusta, ja Montezia pidettiin vakavana uhkana Baijerin kuningaskunnan monarkialle. Maaliskuussa 1848 karnevaaliaikaan keskiluokka ryhtyi suhteesta suuttuneena kapinaan, joka sammutettiin nopeasti, mutta 20. maaliskuuta Ludvig I luopui vallasta poikansa Maksimilianin hyväksi.
Hänen siskonsa Pariisista Helen Weyringer (Constance Talmadge) on hieman epäsiisti kotirouva, jolla on huonomaineinen tanssijana työskentelevä Lola-sisar (Constance Talmadge). Kun Helenille ja hänen aviomiehelleen Josephille (Ronald Colman) tulee riitaa, Helen lähtee sisarelleen. Siskokset suunnittelevat juonen antaakseen Josephille opetuksen. Helen ottaa Lolan henkilöllisyyden ja flirttailee Lolana röyhkeästi Josephin kanssa. Viimein Joseph antaa periksi hänen luuleman Lolan viehätysvoimalle. Myös Josephin ystävä Robert (George K. Arthur) ihastuu ”Lolaan”. Tämä juoni juontaa siihen, että Helen Lolana suostuttelee Josephin karkaamaan hänen kanssaan. Vasta tällöin Joseph saa selville, että hän ollut koko ajan oman Helen-vaimonsa kanssa.
Luettelo televisiosarjan Salatut elämät henkilöistä Vähän ennen kevään 2017 päätösjaksoa selvisi Pietarilla olevan kihlattu, joka on koomassa. Pietari kävi tämän luona sairaalassa useamman kerran. Jiri Viitamäki sai selville, että Pietari ja tämän kihlattu, jonka nimeksi paljastui Lola Vinberg, olivat joutuneet onnettomuuteen, mutta Pietari valehteli hänelle Lolan olevan kuollut. Aiemmin Lola oli myös ostanut Herukka-strippiklubin yhdellä eurolla, mutta onnettomuuden seurauksena Pietari päätyi pyörittämään sitä eikä näin ollen voinut myydä olemattomasta osuudestaan mitään Jirille. Myöhemmin, joulukuussa 2017, Lola kuitenkin heräsi koomasta sen jälkeen, kun Pietari oli saanut kerrottua kihlausta suunnittelevalle Evalle koomassa makaavasta Lolasta ja auto-onnettomuudesta. Eva halusi nähdä Lolan ennen kuin antaisi asian olla. Sattumalta juuri silloin, kun Pietari ja Eva menivät katsomaan Lolaa, tämä olikin herännyt koomasta.
Lola Racing Cars Lola Racing Cars on autonvalmistaja, joka on valmistanut ajokkeja vuosikymmeniä eri kilpailuluokkiin. Eric Broadley aloitti sen toiminnan jo 1950-luvulla. Lola-autoja on ollut mukana Formula 1 -sarjassa kausilla 1962, 1963, 1967, 1968, 1974, 1975, 1985-1991, 1993, 1997. Lola rakensi vuosien saatossa autoja useille F1-asiakastalleille (Embassy-Hill, Team Haas Lola/Beatrice, Larrousse-Calmels, Scuderia Italia).
Lola Racing Cars Lolan paluu omana tallina kaudella 1997 meni täysin pieleen. Talli yritti Australian avauskilpailuun, mutta kärki meni yli 11 sekuntia kovempaa, eikä Lola selviytynyt mukaan kilpailuun. Tallin taru päättyi, kun pääsponsori Mastercard veti tukensa ennen toista kisaa. Lola vetäytyi sarjasta jo seuraavassa osakilpailussa Brasiliassa, eikä autoja näin nähty kilpailuissa lainkaan.
Ainoassa kilpailuyrityksessään Lola käytti Fordin moottoreita.
LOL (elokuva) Uuden lukuvuoden alkaessa 17-vuotias Lola eroaa poikaystävästään, kun kuulee tämän pettäneen häntä kesäloman aikana. Lola kuitenkin ihastuu entisen poikaystävänsä parhaaseen ystävään Kyleen, mutta ei ole varma tämän tunteista. Lolalla on ongelmia myös äitinsä kanssa, joka on alkanut seurustella salaa Lolan isän kanssa.
Brandy ja Herra Whiskers Lola Boa on boakäärme ja Brandyn yksi parhaimmista kavereista. Lola toivoo eniten saavansa kädet. Yhdessä jaksossa hän myös saa kädet, mutta vain yhteen jaksoon. Käsiä ei myöskään näytetty. Lola Boa oli eräässä jaksossa rakastunut Ed-saukkoon. Lola on iältään 20.
Jack Chick Chick syntyi vuonna 1924. Hänen isänsä Thomas Chick (1903–1973) oli mainostoimistossa töissä ja äitinsä Pauline (1903–1991) kotiäiti. Opiskeluaikoinaan hän ei ollut uskonnollinen, vaan pikemminkin päinvastoin; omien sanojensa mukaan ”viimeinen joka hyväksyisi Jeesuksen Kristuksen [uskonnon]”. 1943 18-vuotias Jack liittyi Yhdysvaltain asevoimiin ja osallistui Tyynenmeren sotaan. Sodan jälkeen hän meni naimisiin kanadalaisen Lola Lynn Priddlen kanssa. Lolan perhe oli vahvasti kristillinen, ja sen vaikutuksesta myös Chickistä tuli fundamentalisti. 1950-luvulla Chick julkaisi ensimmäiset sarjakuvansa. Nykyään hänen oma julkaisukanavansa "Chick Publications" julkaisee myös paljon muuta kristillistä materiaalia, ei vain Chickin traktaatteja.
Teinidraamakuningattaren tunnustukset Mary ”Lola” Steppe on 15-vuotias tyttö, joka on kasvanut New Yorkissa ja haluaa epätoivoisesti olla kuuluisa Broadway-näyttelijä. Hänen surukseen hänen perheensä muuttaa New Jerseyn esikaupunkialueelle. Uudessa koulussaan Lola tutustuu epäsuosittuun tyttöön nimeltä Ella Gerard, joka rakastaa Lolan tavoin Sidarthur-yhtyettä. Ystävystyttyään Ellan kanssa hän tutustuu kouluun ja yrittää päästä koulun suosituimman tytön valtaistuimelle, mutta siellä on jo Carla Santini, josta tulee Lolan vihollinen. Samalla Lolan suosikkiyhtye Sidarthur saapuu esiintymään jäähyväiskeikalleen New Yorkin kaupunkiin. Lola matkustaa Ellan kanssa New Yorkiin Sidarthurin keikalle tapaamaan idoliaan, yhtyeen laulajaa Stu Wolffia. He yrittävät saada ostettua liput mustasta pörssistä, mutta heillä ei ole rahoja. Tytöt joutuvat vaikeuksiin New Yorkissa auttaessaan Stu Wolffia.
Juokse Lola! Juokse Lola! (), videolevityksessä Juokse, Lola, juokse, on Tom Tykwerin ohjaama saksankielinen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1998.
Lola (Guinea) Lola on kaupunki ja prefektuurikeskus Guinean kaakkososan Nzérékorén alueen Lolan prefektuurissa lähellä Liberian rajaa. Sen väkiluku oli 47 995 vuonna 2014.
Gabriella Montez Gabriella Montez saapuu East Highin uudeksi oppilaaksi. Hän tutustuu koulun koripallojoukkueen kapteeniin Troy Boltoniin (Zac Efron), jonka kanssa hän osallistuu koulun musikaalin koelauluihin. Myöhemmin Gabriellan ja Troyn suhde syvenee. He viettävät yhden kesän golfklubilla, jolla he molemmat työskentelevät. Pian molempien tulevaisuuden suunnitelmat pakottavat Gabriellan valitsemaan Troyn ja opiskelun välillä. Hän lähtee opiskelemaan muualle, mikä on Troylle pettymys. Troy lähtikin Gabriellan perään ja sai opiskelupaikan läheltä häntä, minkä jälkeen heidän suhteensa alkoi taas kukoistaa.
Juokse Lola! Lolan poikaystävä Manni soittaa Lolalle ja kertoo hukanneensa 100 000 Saksan markkaa rikollisjoukon rahoja. Lolalla on 20 minuuttia aikaa hankkia 100 000 markkaa ennen kello 12:ta – muutoin Manni yrittää ryöstää viereisen ruokakaupan. Elokuva käy läpi kolme tapahtumasarjaa, jotka käynnistyvät samoin mutta etenevät ja päättyvät eri tavoin.
Lola Vinberg Lola Vinberg on kuvitteellinen hahmo suomalaisessa televisiosarjassa Salatut elämät, jossa häntä esittää Sofia Arasola. Lola on ollut mukana sarjassa syksystä 2017 alkaen, jaksosta 3284: "Heräämisiä".
Lola B02/50 Lola B02/50 on brittiläisen Lolan valmistama kilpa-auto. Autolla kilpailtiin Formula 3000 -sarjassa kausina 2002–2004 ja Euroseries 3000 -sarjassa 2006–2008.
Lola B99/50 Lola B99/50 on brittiläisen Lolan valmistama kilpa-auto. Autolla kilpailtiin Formula 3000 -sarjassa kausina 1999–2001 ja Euroseries 3000 -sarjassa 2002–2004.
Lola (vuoden 1961 elokuva) Kabareetanssija Lola (Anouk Aimée) odottaa seitsemän vuotta poissa ollutta miestä, jonka lapsen hän on synnyttänyt. Toinen päähenkilö, haaveellinen Roland (Marc Michel) ihastuu Lolaan.
Lola B12/60 Lola B12/60 on brittiläisen Lolan valmistama LMP1-luokan mukainen kilpa-auto, jolla sveitsiläinen Rebellion Racing -talli kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa vuosina 2012–2013.
Lola Racing Cars Kausina 1974–1975 Lola valmisti autojen rungot Embassy Hill-tallille. Kaudella 1975 Hill debytoi kuitenkin omalla rungolla, joka tosin totteli samoja viivauksia Lolan entisen rungon kanssa.
Lola Racing Cars Italialainen talli oli käyttänyt vuoteen 1992 asti Dallaran valmistamia autoja, mutta yllättäen vaihtoikin Lolaan. Tulokset olivat katastrofaaliset ja loppukaudesta Scuderia Italia yhtyikin Minardin kanssa, ja Lola vetäytyi jälleen MM-sarjasta.
Luettelo One Piecen sivuhahmoista Kolme vuotta ennen tarinaa, Lola ja hänen miehistönsä eksyivät Thriller Barkiin ja heiltä varastettiin varjot. Luffyn kukistettua Morian, kaikki saivat varjonsa takaisin ja kaikki mitä Lola muisti oli Namizoun nimi, vaikkei tiennyt mistä oli kuullut sen. Joka kerta kun Lola tapaa miehen, hän kysyy suoraan haluaako tämä mennä hänen kanssaan naimisiin. Tähän mennessä kukaan ei ole vastanut myöntävästi. Ennen kuin Olkihatut lähtivät saarelta, Lola antaa heille hänen äitinsä Vivre Cardin, jos he ovat pulassa. Hän myös kertoo tulevansa Uudesta Maailmasta.
Lola Racing Cars Parhaat sijoitukset Lolan nimeä kantaneella autolla: John Surtees ajoi toiseksi kaudella 1962 Ison-Britannian ja Saksan osakilpailuissa. Lolan tekemällä, mutta Hondan nimissä olleella autolla voitettiin Italian GP 1967.
Cavalleria rusticana Turiddu on kihlautunut kauniin Lolan kanssa ennen sotaväkeen menoaan. Sieltä palattuaan Turiddulle selviää, että Lola on mennyt naimisiin Alfion kanssa. Turiddu löytää uuden rakkauden ja suunnittelee menevänsä naimisiin Santuzzan kanssa. Mustasukkainen Lola viettelee Turiddun uudelleen.
Sininen enkeli (elokuva) Elokuva kertoo professori Immanuel Rathin (Emil Jannings) tarinan. Oppilaidensa avoimesti halveksuma Rath on opettajana saksalaisessa lukiossa. Rathille selviää, että osa hänen oppilaista käy yökerhossa nimeltä "Der Blaue Engel". Rath menee itse käymään yökerhoon, jossa hän rakastuu seksikkääseen kabaree-laulajattareen Lola-Lolaan (Dietrich). Rath taivuttelee Lolan menemään naimisiin kanssaan ja luopuu opettajan toimestaan. Rath liittyy Lolan kiertävään kabareehen ja ryhtyy esiintymään klovnina. Kun kabaree saapuu Rathin kotikaupunkiin, Rath suorittaa osuutensa show'sta vastustellen. Rathin esitys on fiasko, ja hän tulee täysin nöyryytetyksi. Samana iltana Rathille selviää, että Lolalla on suhde show'n akrobaatin kanssa. Rath karkaa yöhön, ja hänet löydetään myöhemmin vanhasta luokkahuoneestaan itsemurhan tehneenä.
Lola (täsmennyssivu) Lola on:
Lola T97/30 Lola T97/30 oli Eric Broadleyn suunnittelema auto, jolla MasterCard Lola -talli yritti osallistua Formula 1 -kauteen 1997. Autoa ajoivat kauden 1995 Formula 3000 -mestari Vincenzo Sospiri ja Footwork-tallista siirtynyt Ricardo Rosset.
Patrick Head Kun Head syntyi, hänen isänsä ajoi Jaguar-tallissa. Koulun jälkeen Head liittyi Royal Navyyn, mutta pian hän huomasi, että armeija ei ollut häntä varten. Ensin hän yritti päästä opiskelemaan Birminghamiin ja myöhemmin Bournemouthiin. Vuonna 1970 Head valmistui insinööriksi ja liittyi Lola Racing Cars -autonvalmistajan riveihin.
Lola Racing Cars Vuonna 1962 Broadleyn perustama Lola debytoi F1:ssä. Menestys ei kuitenkaan ollut toivottua eikä talli osallistunut sarjaan kausina 1964–1967. 1968 Lola osallistui vain Saksan osakilpailuun, josta ei saanut yhtäkään pistettä. Lopulta talli vetäytyi sarjasta omana tallinaan.
BMW autourheilussa Lola osallistui BMW:n moottoreilla varustettuna kahteen Saksan GP:hen vuosina 1967 ja 1968. Molemmissa kilpailuissa Lolan edustajana ajoi ainoastaan saksalainen Hubert Hahne. Hän keskeytti vuonna 1967 ja ajoi maaliin kymmenentenä vuonna 1968. Taru loppui BMW:n vietyä tukensa Lolalta.
Lola (kappale) Lola on The Kinksin kappale ja menestyssingle vuodelta 1970. Se nousi brittilistan sijalle 2 ja sisältyi myös vuoden lopulla julkaistulle studio- ja konseptialbumille "Lola versus Powerman and the Moneygoround, Part One". Kappale on totuttuun tapaan yhtyeen nokkamiehen Ray Daviesin käsialaa.
Cavalleria rusticana Santuzza etsii Turiddua, joka Lucian mukaan on lähtenyt naapurikylään. Santuzza ei usko Luciaa ja paikalle tuleva Alfio kertookin nähneensä Turiddun talonsa lähellä. Muiden poistuttua Santuzza kertoo Lucialle pelkäävänsä, että Turiddu haluaa edelleen Lolaa ja hylkää hänet. Turiddu kiistettyä Santuzzan syytökset, paikalle saapuu Lola rakkauslaulua hyräillen ja Turiddua viettelevästi katsellen. Turiddu ja Lola menevät kirkkoon.
American Graffiti Vol. III 3. Chris Montez: Let's Dance - 2:14 x
Lola Pagnani Anna Lola Pagnani Stavros (s. 3. huhtikuuta 1972 Rooma) on italialainen näyttelijä
Eric Vasström Vasströmin vanhemmat olivat suutarimestari, kenkäkauppias Eric Sewerin Vasström ja Alma Augusta o.s. Westerberg. Hänen puolisonsa oli ruotsalainen näyttelijä Carola (Lolan) Vasström, jonka kanssa hän avioitui 1913. Lolan Vasström opiskeli teatteria ja laulua Tukholmassa, Kööpenhaminassa ja eri puolilla Keski-Eurooppaa ja näytteli 1909–1911 Helsingin Svenska Teaternissa. Lolan Vasström toimi aktiivisesti Lotta Svärd -järjestössä sen perustamisesta 1920 alkaen.
Lola Rose Perhe asuu hotellissa ja shoppailee joka päivä, kunnes eräänä iltana Lola Rosen äiti huomaa, että suurin osa heidän rahoistaan on huvennut. Perhe muuttaa surkeakuntoiseen kerrostaloon, äiti hankkii töitä ja poikaystävän. Lola Rose saa parhaan kaverin ja pikkuveli saa punaisia mehujäitä. Pian äiti kuitenkin menettää sekä työnsä, poikaystävänsä että terveytensä. Rintasyövän laajetessa häneltä lähtevät hiukset ja hän joutuu sairaalaan.
Lola (albumi) Lola on The Kinksin lokakuussa 1971 julkaistu kokoelma-albumi. Albumin kappaleet ovat vuosilta 1964–1970.
Lola (kappale) Acclaimed Musicin "The All Time Top 3000 Songs" -listalla ”Lola” sijoittui sijalle 437.
Lilly Truscott Lillyn yleinen sanonta on "Ooh! Lilly Like!".
Sarjan alussa Lilly ei tiedä Mileyn salaisuudesta. Lilly tunkeutuu Hannah Montanan pukuhuoneeseen, jolloin Mileyn salaisuus paljastuu hänelle. Tämän jälkeen Lilly on usein mukana Hannah Montanan keikoilla ja esiintyy nimellä Lola Luftnagle tai Lola LaFonda. Lillyn esittäessä Lolaa tämän tunnusmerkkejä ovat räikeät peruukit ja korut. Lilly himoitsee todella paljon kaikkia Hannahin vaatteita.
Troy Bolton Troy Bolton on kuvitteellinen henkilö High School Musical -elokuvissa. Troy seurustelee Gabriella Montezin kanssa.
Lola Odusoga Lola Odusogan äiti on suomalainen ja isä nigerialainen. Odusoga on 174 cm pitkä ja painoi missivuotenaan 54 kiloa.
Lola (vuoden 1961 elokuva) Lola on Jacques Demyn esikoispitkä elokuva vuodelta 1961. Mustavalkoinen elokuva on kuvattu hänen kotikaupungissaan Nantesissa.
Lola (vuoden 1981 elokuva) Fassbinder tilittää trilogiassa Saksan liittotasavallan sodanjälkeisen talousihmeen yhteiskunnallista ja moraalista hintaa. Elokuvan päähahmo on viaton rakennustarkastaja von Bohm (Armin Mueller-Stahl), joka joutuu korruptoituneen grynderin ja ilotalon emännän juonittelun kohteeksi. Elokuva on saanut vaikutteita Josef von Sternbergin "Sinisestä enkelistä" mutta myös Douglas Sirkin elokuvien melodraamoista. Elokuvan näkökulma on laulajattaren, Lolan. Lolan ammatin paljastuminen järkyttää von Bohmin.
Taylor McKessie Taylor McKessie on kuvitteellinen hahmo High School Musical -elokuvissa. Taylor, kympin tyttö ja East High'n älyköiden kuningatar, tunnetaan oppilasneuvoston, kemian kerhon ja Tieteen kymmenottelun joukkueen johtajana. Tutustuttuaan Gabriella Monteziin hän tajusi lopulta, että älykkökin voi pitää hauskaa monenlaisten ihmisten kanssa. Fiksuna Tyttönä Taylor voitti ennakkoluulonsa ja sai paljon uusia ystäviä. Hän ei toki ole unohtanut Tieteen kymmenottelussa omaksumaansa kilpailuhenkisyyttä - ehkä se on jopa auttanut häntä ymmärtämään erään tietyn koripalloilijan ajatusmaailmaa. Lukion viimeisellä luokalla Taylor on pitänyt huolta abien kiireisistä aikatauluista ja osallistunut vuosikirjan toimitustyöhön. Taylorin parhaat ystävät ovat Gabriella Montez ja Chad Danforth. Taylor menee opiskelemaan Yalen yliopistoon. Taylor haaveilee huippupoliitikon urasta.
Lola Anglada Lola Anglada i Sarriera (s. 1893, Barcelona, k. 1984 Tiana) oli espanjalainen kirjailija ja kuvittaja. Hänen varhaiset työnsä olivat lastenkirjoja.
Wendy Wasserstein Wasserstein syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, Morris Wassersteinin ja Lola Schleiferin tyttäreksi. Hänen sisaruksistaan toinen on liikemies Bruce Wasserstein. Wendy Wasserstein valmistui vuonna 1976 Yale School of Dramasta, jossa hänen opiskelutoveriensa joukossa oli tuleva näytelmäkirjailija Christopher Durang. Wasserstein sai vuonna 1999 Lucy Jane -tyttären. Wendy Wasserstein ikuoli lymfoomaan 55-vuotiaana tammikuussa 2006.
Laurel Holloman Hollowman on kertonut olevansa biseksuaali. Hän meni naimisiin arkkitehti Paul Machereyn kanssa vuonna 2002. Parin tytär Lola syntyi 4. marraskuuta 2004. Hollowman oli raskaana samaan aikaan kuin hänen "L-koodin" roolihahmonsa Tina televisiossa. Hollowman ja Macherey adoptoivat toisen tyttären Nala Bellen vuonna 2008. He muuttivat erilleen vuonna 2010, ja avioero tuli voimaan kesäkuussa 2012.
Reykjavik, 101 Reykjavik, 101 ("101 Reykjavik") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Baltasar Kormákurin ohjaama elokuva.
Työtön kolmikymppinen mies Hlynur asuu yhä äitinsä luona ja viettää päivät katsoen pornoa ja ryypäten. Muuan tyttö olisi hänestä kiinnostunut mutta hän ei halua sitoutua. Äidin espanjalainen flamenconopettaja Lola (Abril) tulee heidän luokseen joulunpyhiksi. Hlynur kuulee Lolan olevan lesbo, mutta päätyy silti petiin tämän kanssa. Hänelle selviää myös, että Lolan ja äidin välillä on muutakin säpinää kuin flamenco.
Lola Rose Lola Rose on englantilaisen Jacqueline Wilsonin kirjoittama nuortenkirja vuodelta 2003. Suomeksi se ilmestyi Otavan kustantamana ja Terhi Leskisen kääntämänä vuonna 2005.
Lola (vuoden 1981 elokuva) "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Lolan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Sharpay Evans Sharpay Evans on kuvittellinen henkilö High School Musical -elokuvista. Sharpay on itsekeskeinen kaiken huomion haluava supersöpö elokuvan pahis, joka ei niele häviötä ilman revanssia. Hän ei kaihda keinoja päästäkseen näyttelijämaailman huipulle. Sharpay pukeutuu aina hienoihin ja todella kalliisiin vaatteisiin. Sharpay on jokaisen High school -pojan suosikki. Hän on myös hemmoteltu kakara. Sharpay juonittelee jokaisessa High School Musical -elokuvassa jotain ovelaa mikä saa Troyn (Zac Efron) ja Gabriellan (Vanessa Hudgens) eristykseen. Sharpay on Draamakerhon pitkäaikainen puheenjohtaja. Sharpay haluaa aina olla paikan keskipiste.
Hän havittelee myös Gabriella Montezin poikaystävää, Troy Boltonia. Sharpayn pahin vihamies on Gabriella Montez. Sharpay jää East High'in opettamaan teatteri-ilmaisua. Sharpay tarvisee koulussakin ylimääräistä tilaa vaatteilleen.
Lola Racing Cars Vaikkei Lola omana tallinaan osallistunutkaan Formula ykkösiin moniin vuosiin, se valmisti autoja useille asiakastalleille, joiden menestys ei koskaan noussut kovin korkealle.
Lola Glaudini Lola Glaudini (s. 24. marraskuuta 1971 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa televisiosarjoissa "Criminal Minds – FBI-tutkijat" ja "Sopranos".
Lola Dueñas Lola Dueñas (s. 6. lokakuuta 1971) on espanjalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Meri sisälläni" (2004) "Volver – paluu" (2006), ja "Matkarakastajat" (2013).
Lola Racing Cars Kausilla 1985–1986 Lola toimitti rungot Team Haas (USA) Ltd. -tallille. Alku näytti lupaavalle mutta ei tuottanut tuloksia, niinpä Haas vetäytyi ykkösistä.
Rakkauden jälkeen (elokuva) Kolmekymppinen kirjailija Lola Winter (Isabelle Huppert) on Pariisissa asuva itsenäinen nainen, joka pyörittää ja rakastaa kahta miestä, Davidia (Bernard Giraudeau) ja Tomia (Hippolyte Girardot). Miehet ovat molemmat naimisissa ja heillä on lapsia. Kun miehet ja Lola joutuvat päätöksenteon eteen, Lolan miellyttävästä elämästä tulee vähemmän miellyttävä.
"Rakkauden jälkeen" -elokuvan kuvaukset alkoivat 23. syyskuuta 1991 ja päättyivät 31. joulukuuta 1991. Elokuva kuvattiin Pariisissa Ranskassa ja Pompeissa Italiassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Alexandre Films, Canal+, Prodève ja TF1 Films Production.
Ricardo Rosset Kaudella 1996 Rosset ajoi Arrows-tallin autoa huonolla menestyksellä: hän pääsi 8 kertaa maaliin kun kilpailuja oli 16. Hän sijoittui parhaimmillaan kahdeksanneksi Unkarin GP:ssä. Rosset jäi kuitenkin suorituskyvyssä kauas tallin toisesta kuljettajasta, Jos Verstappenista. Vuonna 1997 Rosset ajoi kilpailukyvyttömällä Lola-tallin autolla tallikaverinaan Sospiri. Hän yritti osallistua Australian osakilpailuun, mutta karsiutui. Molemmat Lolat jäivät aika-ajossa kärjelle kymmenisen sekuntia, ja Lolan ajautuessa konkurssiin ensimmäisen kilpailuviikonlopun jälkeen, Rosset jäi ilman tallipaikkaa.
Lola Rose "Lola Rose" kertoo Jayni-nimisen tytön ja hänen perheensä elämästä. Jaynin äiti voittaa rahaa, ja Jaynin elämässä alkaa tapahtua muutoksia. Jo aiemmin riesana ollut isän väkivaltaisuus ei kuitenkaan ota laantuakseen. Myöhemmin Jayni karkaa äitinsä ja pikkuveljensä kanssa isän luota. He muuttavat Lontooseen ja ottavat itselleen uudet nimet, ettei isä saisi jäljitettyä heitä. Jayni valitsee nimekseen Lola Rosen, äiti Nikki valitsee Victorian (Victoria Beckhamin mukaan) ja pikkuveli muuttaa nimensä Kennystä Kendaliksi. Perheen sukunimeksi tulle Luck, koska he ovat niin onnekkaita.
Monika Fagerholm Fagerholmin neljäs romaani "Glitterscenen" (suom. "Säihkenäyttämö") ilmestyi vuonna 2009. Se on itsenäinen jatko-osa "Amerikkalaiselle tytölle". Fagerholmin viimeisin teos on vuonna 2012 ilmestynyt "Lola uppochner" (suom. "Lola ylösalaisin").
Luettelo televisiosarjan Salatut elämät henkilöistä Lola on tapaillut Kari Taalasmaata, mutta heidän välillään ei tapahtunut mitään pientä ihastusta suurempaa. Myöhemmin Janne Haukkala alkoi kiinnostua Lolasta, joka on itsekin hieman ihastunut Janneen, vaikkei sitä myönnäkään.
Lola versus Powerman and the Moneygoround, Part One Albumin tunnetuin kappale on yhtyeen suuri hitti ”Lola” (sijoitus Britanniassa 2.). Myös ”Apeman” menestyi brittilistalla, ja ylsi viidenneksi.A-puoli
B-puoli
Lola Novaković Lola Novaković (25. huhtikuuta 1935 – 3. huhtikuuta 2016) oli serbialainen laulaja, joka oli suosituimmillaan 1960-luvulla. Vuonna 1962 hän edusti Jugoslaviaa Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Ne pali svetlo u sumrak" ja sijoittui neljänneksi.
Lola Panda Lola Panda on kuvitteellinen pandahahmo, joka on pääosassa suomalaisen BeiZ-pelitalon kehittämässa samannimisessä opetuspelien sarjassa. Pelit ovat suosittuja erityisesti Kiinassa ja Yhdysvalloissa, ja Suomi on vain marginaalinen markkina-alue. Peleissä on ääniohjaus kymmenillä kielillä.
Lola T97/30 Autot kuljetettiin seuraavaa kilpailua varten Interlagosiin, Brasiliaan, mutta pääsponsori MasterCard päätti lopettaa yhteistyönsä tallin kanssa. Tästä syystä Lolan autot pysyivät varikolla koko viikonlopun. Lopulta talli päätti vetäytyä sarjasta.
Lola (kappale) ”Lola” oli The Kinksin ensimmäinen top 10 -hitti Britanniassa (sijoitus 2.) kolmeen vuoteen ja Yhdysvalloissa ensimmäinen top 40 -hitti (sijoitus 9.) neljään vuoteen. Alankomaissa se oli listaykkönen viiden viikon ajan.
Taina Kuuskorpi Kuuskorpi on julkaissut lastenromaanin Jokun Talo, joka on tarina oman tilan ottamisesta sekä yksin- ja yhdessäelämisen vaikeuksista. Hän on kirjoittanut Lola Wallinkosken elämäkerran LOLA Kahdet kasvot. Elämäkerta kuvaa, millaista on elää erilaisena ja julkisuuden läpivalaisemana Suomessa.
Lola Odusoga Odusoga oli naimisissa Jarkko Wallinkosken kanssa vuodesta 2005 alkaen, mutta Lola Odusoga, silloin Wallinkoski, jätti erohakemuksensa toukokuussa 2015. Pariskunnalla on kaksi lasta: vuonna 2004 syntynyt tytär Denise ja vuonna 2006 syntynyt poika Sylvester.
Lola (kappale) Ongelmia aiheutti ensimmäisessä lauseessa esiintyvä tuotemerkki Coca-Cola, jonka Davies joutui vaihtamaan muotoon ”cherry cola” (), BBC:n uhatessa asettaa kappale muussa tapauksessa pannaan. ”Lolan” albumiversiossa sana kuitenkin kuullaan alkuperäisessä muodossaan.
Jean-Pierre Aumont Aumont voitti vuonna 1991 kunnia-Césarin. Hän oli kuollessaan 90-vuotiaana ollut vuosikymmeniä naimisissa Marisa Pavanin kanssa. Aiempi puoliso oli María Montez, joka hukkui vuonna 1951.
Lola Lola on naisen etunimi. Se voi olla lyhennetty muoto monista eri nimistä, kuten Charlotasta, Doloreksesta ja Karolasta. Nimestä on olemassa myös pidempi muoto, Lolita, joka saavutti tunnettavuutta varsinkin Vladimir Nabokovin "Lolita"-romaanin (1959) ja siihen perustuvan elokuvan myötä.
Ilkka Rinne Miettinen menestyi myös iskelmälaulajana. Taiteilijanimellä Ilkka Rinne hän levytti Musiikki-Fazerille 77 kappaletta. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli ”Lola saa Lola vie”, ja hänen läpimurtonsa oli joulukuussa 1957 levytetty unkarilaiseen kansansävelmään perustuva Toivo Kärjen sovitus ”Rattaanpyörä”.
Michele Alboreto Vuoden 1985 jälkeen Alboreton kilpailumenestys alkoi hiipua ja hän ajoi heikolla menestyksellä loppu-uransa Tyrrellillä, Lolan autoja käyttäneillä Larroussella ja Scuderia Italialla, Arrowsilla ja Minardilla. Lolan autot osoittautuivat täysin susiksi, minkä seurauksena oli monta uloskarsiutumista.
Lola (vuoden 1981 elokuva) Lola on Rainer Werner Fassbinderin ohjaama elokuva vuodelta 1981. Se on valmistusajallisesti keskimmäinen, mutta kuitenkin viimeinen elokuva BRD-trilogian sarjassa, jonka kaksi muuta ovat "Maria Braunin avioliitto" (BRD 1) ja "Veronika Vossin kaipuu" (BRD 2).
Federico Fellini Federico Fellini syntyi 20. tammikuuta 1920 Riminissä Adrianmeren rannalla. Hänellä oli pikkuveli ja pikkusisko. Fellini sairasti lapsena paljon ja hänellä oli kilpirauhasen toimintahäiriö. Hän oli jo pienenä kiinnostunut erilaisista taiteenlajeista kuten sirkuksesta, varieteesta ja elokuvista, ja hän alkoi pitää yhdeksänvuotiaana käsinukke-esityksiä sekä piirsi ahkerasti.
Federico Fellini Federico Fellini (20. tammikuuta 1920 Rimini – 31. lokakuuta 1993 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Federico Fellini Fellini tapasi tulevan vaimonsa, radionäyttelijänä työskennelleen Giulietta Masinan, vuonna 1942. Kuultuaan Masinan esittämän osan itse kirjoittamassaan radionäytelmässä Fellini pyysi tätä treffeille, ja he menivät naimisiin 1943.
Federico Fellini "Fellinin Laivan" jälkeen Fellini ohjasi pienimuotoiset ja intiimit elokuvat "Ginger ja Fred" (1985) ja "Haastattelu" (1987).
Federico Fellini Fellini teki ohjaajadebyyttinsä vuonna 1950. Hän perusti ohjaaja Alberto Lattuadan kanssa tuotantoyhtiön, joka rahoitti elokuvan "Varieteen valot" (1950). Fellini ja Lattuada kirjoittivat ja ohjasivat yhdessä farssin kiertävistä vaudeville-esiintyjistä. Fellinin ja Lattuadan osuuksista elokuvan syntyyn on eri käsityksiä, mutta elokuvassa näkyy jo Fellinille tyypillisiä elementtejä, kuten katkeransuloinen tunnelma, marginaaliset kulkurihahmot ja välisoitot. Elokuva ei kuitenkaan menestynyt. Ennen seuraavaa ohjaustyötään Fellini käsikirjoitti jälleen muutaman elokuvan muille ohjaajille.
Federico Fellini Fellini oli tarinankertoja, joka sekoitti elokuvissaan ja haastatteluissaan todellisiin muistoihinsa paljon omasta mielikuvituksestaan. Hän sanoikin, että hänen elokuvissaan "kaikki ja ei mikään" oli omaelämäkerrallista, eikä hän lopulta enää kyennyt itsekään sanomaan, mikä todella oli tapahtunut ja minkä hän oli vain keksinyt.
Federico Fellini Valmistuttuaan koulusta Fellini avasi vuonna 1937 ystävänsä kanssa taideliikkeen. Fellini luonnosteli piirrokset ja liikekumppani lisäsi niihin värin. Fellini sai vapaan pääsyn paikalliseen elokuvateatteriin elokuvanäyttelijöistä piirtämiään karikatyyrejä vastaan. Hän asui vuonna 1937 muutaman kuukauden ajan Firenzessä ja piirsi siellä eräälle satiirilehdelle. Firenzestä hän muutti Roomaan tammikuussa 1938, ja hän vietti kaupungissa seuraavat 50 vuotta lähes yhtäjaksoisesti. Fellini piirsi Roomassa vuosina 1939–1942 "Marc’Aurelio"-huumorilehteen. Hän teki myös lyhyitä tarinoita, mainostekstiä, komediasketsejä, elokuvaväen haastatteluja ja ravintola-asiakkaiden karikatyyrejä.
Italialaisen elokuvan historia Michelangelo Antonioni ja Federico Fellini olivat 1950-luvun merkittävimmät uudet "auteurit". Antonionin esikoisohjaus oli "Erään rakkauden tarina" (1950), jossa hän pyrki tutkimaan keskiluokan psykologiaa. Antonionin elokuvat ovat enimmäkseen yleiseurooppalaisia, mutta Fellini oli usein elokuvissaan huomattavan paikallinen. Jos taide-elokuvassa 1940-luku oli ollut Rossellinin, De Sican ja Viscontin, niin 1950-luvulla merkittävin kolmikko olikin Antonioni, Fellini ja Visconti.
Federico Fellini Yhdysvaltalaisjoukkojen vapauttaessa Rooman toisen maailmansodan lopulla 1944 Fellini ei aluksi löytänyt enää mediatöitä, sillä Italian elokuvateollisuus oli pysähdyksissä ja lehdistö joutunut yhdysvaltalaisten käsiin. Hän avasi ystäviensä kanssa karikatyyrimyymälän. Pian hän sai työn Roberto Rossellinin elokuvan "Rooma – avoin kaupunki" (1945) yhtenä käsikirjoittajana. Fellini oli kirjoittamassa myös Rossellinin seuraavaa elokuvaa "Paisa – vapauden tuli" (1946) ja ohjasi siitä osan Rossellinin sairastuttua. Miesten yhteistyö kesti useita vuosia, joiden aikana Fellini oli mukana käsikirjoittamassa useita muidenkin italialaisohjaajien elokuvia.
Federico Fellini Vuonna 1954 valmistuneella tragedialla "La Strada – Tie" Fellini loi maailmanmaineensa. Se on runollinen tie-elokuva, joka kertoo kahden sirkuslaisen rakkaustarinan. Naispääosassa on Fellinin vaimo Giulietta Masina, kuten useassa myöhemmässäkin Fellinin elokuvassa. Fellini on luonnehtinut kuvallisesti rikasta "La Stradaa" oman myyttisen maailmansa katalogiksi. Elokuva sai Italiassa paljon katsojia ja voitti muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.
Federico Fellini Viimeisen elokuvansa jälkeen Fellini ohjasi vielä vuonna 1992 televisiomainoksen Banca di Romalle. Hänelle myönnettiin vuonna 1993 Oscar-palkinto elämäntyöstään. Saman vuoden kesäkuussa Fellinille tehtiin ohitusleikkaus. Elokuussa hän sai aivohalvauksen ja kaksi kuukautta myöhemmin toisen. Hän kuoli 31. lokakuuta 1993. Hänet haudattiin Riminiin.
Alberto Lattuada Vuonna 1950 Federico Fellini teki ensimmäisen ohjaustyönsä Lattuadan apuohjaajana elokuvassa "Varieteen valot".
Varieteen valot Varieteen valot () on italialainen elokuva vuodelta 1950, ja sen on ohjannut Federico Fellini yhteistyössä Alberto Lattuadan kanssa.
Federico Fellini Fellinin intohimoinen ja konfliktinomainen suhde naisiin ja synnyinmaahansa Italiaan ovat hänen elokuviensa kaksi keskeistä teemaa, ja ne ovat läsnä lähes kaikissa hänen elokuvissaan.
Federico Fellini "Ihanan elämän" ja Nino Rotan luoman kuivanpisteliään musiikin saavuttama suunnaton suosio eri puolilla maailmaa soi Fellinille mahdollisuuden ohjata kolme vuotta myöhemmin elokuva "8½" (1963), joka on hänen elokuvistaan kaikkein henkilökohtaisin ja kaikkein kunnianhimoisin. Tuomalla yleisön eteen omat elokuvantekijän fantasiansa ja kunnianhimonsa Marcello Mastroiannin hahmossa Fellini tarjoaa kaikkien nähtäväksi hyvin kiihkeän tulkinnan taiteellisesta luomistyöstä.
Federico Fellini Fellinin viimeiseksi jäänyt elokuva on "La voce della luna" (1990). Se ei saanut Yhdysvaltain ensi-iltaa, ja se on jäänyt melko tuntemattomaksi.
Satyricon Federico Fellini teki vuonna 1969 Petroniuksen teoksen säilyneisiin osiin perustuvan elokuvan "Fellinin Satyricon". Elokuva on surrealistinen ja katkeileva kuten romaanikin.
Italian kulttuuri Tunnettuja näyttelijöitä ovat Gina Lollobrigida ja Oscarilla palkitut Anna Magnani ja Sophia Loren sekä Marcello Mastroianni sekä ohjaajat Michelangelo Antonioni ja Federico Fellini.
Federico Fellini Federico Fellinin elokuvat esiintyvät useiden huippuohjaajien suosikkielokuvien listoilla. Vuonna 2012 tehdyssä kyselyssä omaan top-10:eensä Fellinin elokuvia nostivat esimerkiksi Woody Allen ("Amarcord" ja "8½"), Francis Ford Coppola ("Vetelehtijät"), Guillermo del Toro ("8½") ja Martin Scorsese ("8½"). Tunnetun elokuvakriitikon Roger Ebertin top-10-listalla Fellinin elokuvista on "Ihana elämä".
Federico Fellini Fellinin elokuvat ovat vaikuttaneet useiden häntä seuranneiden ohjaajien töihin. "Vetelehtijöiden" asetelmaa ovat mukailleet esimerkiksi George Lucas ("Svengijengi ’62", 1972), Martin Scorsese ("Sudenpesä", 1973) ja Barry Levinson ("Svengijengi vauhdissa jälleen", 1982). "Cabirian öiden" pohjalta Peter Stone käsikirjoitti musikaalin, jonka Bob Fosse ohjasi sekä teatteriin että elokuvaksi "Sweet Charity" (1969).Itse ohjaamiensa elokuvakäsikirjoitusten lisäksi Fellini laati käsikirjoituksen ainakin seuraaviin elokuviin:
Federico Fellini "Huijarit" (1955) on rikosdraama, joka kertoo petoksesta. Elokuva ei ollut menestys: sitä arvosteltiin siitä, että se muistutti Fellinin aiempia elokuvia ilman niiden tunneresonanssia. Myöskään elokuvan leikkausta ei pidetä onnistuneena.
Mehän rakastimme toisiamme niin paljon Cameoroolin omana itsenään tekevät elokuvassa muun muassa elokuvaohjaajat Vittorio de Sica ja Federico Fellini, näyttelijä Marcello Mastroianni sekä tv-juontaja Mike Bongiorno.
John Waters Waters kertoo saaneensa innoitusta yhtä lailla korkeakulttuurista kuin populaarikulttuurista ja eksploitaatioelokuvista. Hänen ihanteisiinsa kuuluvat Rainer Werner Fassbinder, Herschell Gordon Lewis, Federico Fellini, Walt Disney, Russ Meyer ja Ingmar Bergman.
Federico Fellini Fellinin seuraava ohjaustyö "Cabirian yöt" (1957) on elokuva roomalaisen prostituoidun vaikeasta elämästä. Elokuvalle myönnettiin muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinto, ja Giulietta Masina sai tunnustusta työstään pääroolissa.
La Strada – Tie La Strada – Tie ("La strada") on Federico Fellinin ohjaama italialainen elokuva vuodelta 1954. Elokuva on tragedia. Tällä elokuvalla Fellini nousi kansainväliseen maineeseen. Naispääosaa näyttelee Fellinin puoliso Giulietta Masina.
Federico Fellini "Fellinin Casanova" vuodelta 1976 tuo uudelleen hetkeksi näytteille Satyriconin mahtailevan ja suurieleisen barokin. Fellinin intiimi ja tunnustuksellinen elokuvakerronta saa jatkoa arvoituksellisessa televisioelokuvassa "Orkesteriharjoitus" vuonna 1979. Myös tämä elokuva pääsi television lisäksi elokuvateattereihin.
Jacques Henri Lartigue Lartigue oli taidemaalarina pätevä muttei erityisen lahjakas. Hän liikkui Pariisin kulttuuripiireissä ja kuului muun muassa Pablo Picasson ja Jean Cocteaun tuttavapiiriin. Hän pääsi kuvaamaan tapahtumia ja ihmisiä monien elokuvaohjaajien kuvauksissa; näihin lukeutuivat Abel Gance, Robert Bresson, François Truffaut ja Federico Fellini.
Federico Fellini Fellinin seuraava ohjaus "Vetelehtijät" (1953) on satiiri, jossa seurataan viittä nuorta miestä pienessä rannikkokaupungissa. Elokuvassa näkyy Fellinin hienostunut ja aiemmasta kypsynyt ohjaustyyli, ja hänen roolihahmonsa ovat aiempaa monipuolisempia. "Vetelehtijät" oli myös Fellinin ensimmäinen menestys ohjaajana: elokuva toi hänelle jakelusopimuksen ja sille myönnettiin Venetsian elokuvajuhlien hopealeijona.
Federico Fellini Fellinille myönnettiin vuonna 1993 Oscar-palkinto hänen elämäntyöstään. Neljä Fellinin elokuvaa voitti parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon: "La Strada" (1956), "Cabirian yöt" (1957), "8½" (1963) ja "Amarcord" (1974). Fellinin elokuville myönnettiin Oscarien lisäksi satoja muitakin elokuva-alan palkintoja.
Federico Fellini Fellinin ensimmäiset kolme elokuvaa olivat tyyliltään neorealistisia. Fellinin ensimmäinen täysin oma ohjaustyö, satiiri "Valkoinen sheikki", valmistui vuonna 1952. Fellinin ohjaustyö oli siinä taidokkaampaa kuin "Varieteen valoissa", mutta arvostelijat ja yleisö eivät hahmottaneet, oliko elokuva barokkiromanssi vai yhteiskunnallinen satiiri. Ajan myötä elokuvan maine on kuitenkin parantunut.
Paparazzi Sana "paparazzi" on monikkomuoto italian kielen sanasta "paparazzo", ”isä raketti”. Ohjaaja Federico Fellini alkoi elokuvansa "Ihana elämä" kuvauksissa kutsua tällä nimellä erästä kuvaajaa, joka odotti kiihkeästi lapsensa syntymää ja ryntäsi aina välillä kuvauksista pois. Kuvausten mittaan sanalla alettiin kutsua myös elokuvassa esiintyvää lehtikuvaajahahmoa.
Federico Fellini Elokuva "Ihana elämä" ("La dolce vita") valmistui vuonna 1960 ja sai Cannesin elokuvajuhlien kultaisen palmun. Tässä elokuvassa muotoutui lopullisesti "felliniläinen barokki": henkilökuvat muodostuvat ylenpalttisen rehevistä ja eriskummallisista hahmoista, todellisista elävistä karikatyyreista; juonenkulku on vailla todellista draamallista kehitystä; ajan käsittelyssä todellisuus ja fantasia sekoittuvat surutta keskenään.
Bloomingdale’s Toisen maailmansodan jälkeen tavaratalo alkoi panostaa yhä enemmän naisten vaatemuotiin ja lanseerasi oman ”Bloomingdale's Collectionin”. Se alkoi pystyttää tiloihinsa näyttelyitä, jotka esittelivät nuorten kansainvälisten nimien aikaansaannoksia sekä kunkin tyyliin sopivaa tavaratalon tuotevalikoimaa. Heihin kuuluivat muiden muassa arkkitehti Frank Gehry ja elokuvaohjaaja Federico Fellini. Vuonna 1949 avattiin toinen myymälä New Yorkin Fresh Meadowsiin.
Marita Lindahl Samana vuonna Baden-Badenissa pidetyssä Miss Eurooppa -kilpailussa hänet valittiin ensimmäiseksi perintöprinsessaksi ja palkittiin Miss Valokuvauksellisin -palkinnolla. Asiantuntijat sanoivat, että kun vakavan Lindahlin huulilla olisi nähty hymyä, niin voitto olisi ollut hänen. Sen jälkeen hän vapautuikin ja voitti Miss Maailma -kilpailun. Lindahlia verrattiin Monacon ruhtinatar Grace Kellyyn ja heissä olikin paljon samaa. Miss Maailma -kilpailun jälkeen Lindahl matkusti ympäri maailmaa ja teki töitä mm. muotilehti Voguelle. Elokuvarooleja hänelle tarjosivat mm. italialaisohjaajat Federico Fellini ja Luchino Visconti. Lindahlin mielestä hänestä ei kuitenkaan ollut näyttelijäksi ja se olisi ollut hukkaan heitettyä aikaa. Vuonna 1970 Lindahl rakastui silloiseen Yleisradion juontajaan Martti Kirsitiehen ja heidät vihittiin samana vuonna. Seuraavana vuonna heille syntyi poika, ja Martti Kirsitien myöhempi kansainvälinen ura mainonnan parissa vei perheen Englantiin. Sittemmin he olivat asettuneet Oxfordiin.
Tonino Guerra Guerra työskenteli ohjaajien kanssa, joilla on ollut hyvin erilaiset esteettiset, yhteiskunnalliset, poliittiset ja elokuvalliset identiteetit. Näitä ohjaajia ovat olleet Michelangelo Antonioni ja tämän elokuva "Seikkailu", "Yö", "Kuumetta", "Punainen erämaa", "Blow-up", "Zabriskie Point" ja "Identificazione di una donna", Federico Fellini ja tämän elokuva "Amarcord", Theo Angelopoulos ja tämän elokuvat "Usvainen maisema", "Ikuisuus ja päivä" ja "", Andrei Tarkovski ja tämän elokuvat "Nostalgia" sekä Francesco Rosi ja tämän äärimmäiset poliittiset elokuvat "Il caso Mattei", "Susilauma" ja "Arvokkaita ruumiita".
Taika-Jim Taika-Jim on sarjakuvana visuaalisesti näyttävä, varsinkin Phil Davisin vanhoissa sunnuntaisarjoissa. Sarjan tieteis- ja fantasiamaailma saa usein surrealistisia piirteitä. Päähenkilö joutuu usein kadonneisiin maailmoihin ja seikkailee jopa avaruudessa. Taika-Jim on vaikuttanut elokuvaohjaaja Federico Fellinin kuvakieleen niin voimakkaasti, että eräässä vaiheessa Fellini jopa halusi tehdä Mandrakesta elokuvan. Hanke ei koskaan toteutunut, mutta elokuvassa "Haastattelu" Marcello Mastroianni nähtiin Taika-Jimin hahmossa.
Federico Fellini Vuonna 1969 valmistui liioittelevan suurellinen "Fellinin Satyricon", joka oli Petroniuksen katkelmallisen teoksen "Trimalkion pidot" mukaelma. Tämän jälkeen seurasi sukellus syvälle lapsuuden muistoihin vuonna 1970 elokuvalla "Klovnit – onnellisten maailma", joka oli tehty televisiolle mutta jota esitettiin myös elokuvateattereissa. Samaa omaan lapsuuteen pureutuvaa teemaa jatkoivat "Fellinin Rooma" vuonna 1972 ja eritoten "Amarcord" vuonna 1973, joka keskittyy ohjaajan lapsuuteen Riminissä sekä Benito Mussolinin fasistivallan alkuaikoihin.
Federico Fellini Fellinin liioitteleva ja ylenpalttisuudessaan kriittinen elokuvataide sai jatkoa vuonna 1980, kun valmistui "Naisten kaupunki", pääosassa jälleen ohjaajan alter ego Marcello Mastroianni. Belle Époquen loppua, oopperan suurien diivojen mahtavuutta, valtamerihöyryjen suuruuden aikaa ja Euroopan tietä kohden ensimmäisen maailmansodan räjähdystä kuvataan elokuvassa "Fellinin Laiva", joka valmistui vuonna 1983. Tämä elokuva on kunnianosoitus mykälle elokuvalle, sen mestareille ja taidokkaalle henkilöohjaukselle. "Fellinin Laiva" on todellinen hautajaisooppera, niin eräälle historian aikakaudelle kuin tavallaan myös Fellinille itselleenkin.
Federico Moreno Torroba Federico Moreno Torroba (3. maaliskuuta 1891 Madrid – 12. syyskuuta 1982 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä. Hän syntyi Madridissa ja opiskeli musiikkia aluksi isänsä José Moreno Ballesterosin, sitten Felipe Pedrellin sekä Conrado del Campon johdolla.
Rooma – avoin kaupunki Rossellini, Federico Fellini ja Sergio Amidei aloittivat elokuvan käsikirjoituksen teon elokuussa 1944, kaksi kuukautta sen jälkeen kun liittoutuneet onnistuivat karkottamaan saksalaiset Roomasta. Käsikirjoitusta he tekivät sodan tuhojen keskellä. Kuvaukset alkoivat tammikuussa 1945. Elokuva kuvattiin Rooman kaduilla ja oikeissa rakennuksissa sekä taiteellisista että taloudellisista syistä. Rahaa oli käytettävissä vähän ja elokuvan tekeminen oli vaarallista. Rossellini luotti melodraaman perinteisiin tehokeinoihin, kuten elokuvan keskeisten hahmojen tunnistamiseen ja hyvien ja pahojen erottamiseen. Elokuvan tärkeimmistä tapahtumapaikoista rakennettiin neljä sisälavastetta.
DJ Felli Fel DJ Felli Fell eli James Andrew Corrine on yhdysvaltalainen hip-hop -artisti, levytuottaja ja Los Angelesilaisen radiokanava KPWR:n DJ. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Pitbullin, Akonin ja Jermaine Duprin kanssa. Suosituin DJ:n lauluista on boomerang. Felli Felillä on levytyssopimus Island Recordsin kanssa.
Eurooppalainen elokuva Eurooppalainen elokuva on tuottanut kuuluisia elokuvaklassikkoja, kuten Cherbourgin sateenvarjot tai Polkupyörävaras. Eurooppalaisen elokuvan parista on myös noussut runsaasti maailmankuuluja ohjaajia, mm. Vittorio de Sica, Rainer Werner Fassbinder, Roberto Rossellini, Federico Fellini, Ingmar Bergman, Lars von Trier, Aki Kaurismäki ja Fritz Lang. Moni maailmanluokan tähti on myös aloittanut ja tai peräti luonut uransa eurooppalaisissa elokuvassa, näitä ovat mm. Brigitte Bardot, Catherine Deneuve, Sophia Loren, Marcello Mastroianni, Alain Delon ja Romy Schneider. Voidaankin sanoa, että toisen maailmansodan jälkeinen aika aina 1970-luvulle asti oli eurooppalaisen elokuvan kulta-aikaa.
Italia Italialainen elokuva kukoisti jo mykkäelokuvan aikoina. Varhainen suuri ohjaaja oli Mario Caserini. 1940- ja 1950-luvuilla vallitsi neorealismi; merkittävimpiä suuntauksen ohjaajia olivat Luchino Visconti, Roberto Rossellini ja Vittorio de Sica. Neorealismi toi esiin sodanjälkeisen Italian ongelmat ja loi samalla uutta elokuvallista tyyliä. Se ei käyttänyt studioita, lavastuksia tai ammattinäyttelijöitä osittain olosuhteiden pakosta. Neorealismin jälkeisen ajan suuria ohjaajia olivat Michelangelo Antonioni ja Federico Fellini. 1960-luvulta 1980-luvulle Italiassa tehtiin myös yli kuusisataa spagettiwesterniksi kutsuttua lännenelokuvaa. Kolme italialaista näyttelijää on saanut Oscarin: Anna Magnani, Sophia Loren ja Roberto Benigni.
Rooma – avoin kaupunki Elokuvan ensi-ilta oli Italiassa 27. syyskuuta 1945, kun sodan tuhot Roomassa olivat yhä nähtävillä. Yhdysvalloissa 25. helmikuuta 1946 New Yorkissa esitetystä ensi-illan versiosta oli sensuroitu 15 minuuttia. Federico Fellini kertoo elokuvan matkan Italiasta Yhdysvaltoihin omaelämäkerrallisessa esseessään ”Sweet Beginnings”. Roomaan komennettu yhdysvaltalainen sotamies Rod Geiger tapasi Rossellinin ja Fellinin näiden kuvatessa elokuvaa. Fellinin esseen mukaan Geiger oli ”’puolijuopunut’ sotilas, joka törmäsi (kirjaimellisesti ja kuvaannollisesti) elokuvan kuvauspaikkaan. [Hän] esitteli itsensä muka amerikkalaiseksi tuottajaksi, vaikka ’ei ollut kukaan eikä hänellä ollut penniäkään’”. Geiger päätyi silti Yhdysvaltoihin elokuvan kelat matkatavaroissaan ja onnistui saamaan elokuvan teattereihin.
Heather Fell Heather Fell (s. 3. maaliskuuta 1983 Tavistock) on isobritannialainen nykyaikainen viisiottelija. Fell saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa yksilökilpailuissa. Hänellä on yksi maailmanmestaruus vuodelta 2012 joukkuekilpailuista sekä neljä maailmanmestaruushopeaa. Fell on ammatiltaan uinnin opettaja ja fysioterapeutti.
Jesuiitat Kasvatukselliset tehtävät on koettu niin tärkeiksi, että veljestö ylläpitää eri puolilla maailmaa noin 200 yliopistoa, 500 yläkoulua tai lukiota ja 400 alakoulua. Näiden lisäksi heillä on erilaisia päiväkoteja, teknisiä kouluja ja kasvatuskeskuksia. Jesuiitat toimivat kasvatuskysymysten neuvonantajina ja opettajina myös sellaisissa maissa, joissa heillä ei ole omia oppilaitoksia. Jesuiittojen ylläpitämät koulut ovat olleet suosittuja ja niissä on vuosien varrella opiskellut paljon tieteen, taiteen tai politiikan suuria nimiä: Arthur Conan Doyle, Alfred Hitchcock, Federico Fellini, Bing Crosby, Voltaire, markiisi de Sade, René Descartes, Jacqueline Kennedy, Bill Clinton, Fidel Castro, Gloria Arroyo. Varsinkin Washingtonissa Georgetownin yliopiston kansainvälisten suhteiden koulutusohjelma on suosittu politiikan parissa työskentelemään pyrkivien keskuudessa.
1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään Ensimmäinen kirjassa esitelty elokuva on Georges Mélièsin "Matka kuuhun" vuodelta 1902. Kirjan valikoima kattaa kaikki elokuvan lajityypit, kuten kauhu, sota, toiminta, jännitys, seikkailu, animaatio, tieteisfiktio, rakkaus, draama, dokumentti ja jopa avantgarde-elokuvat. Kirjan tarkoituksena on nostaa lukija innokkaaksi elokuvafaniksi ja houkutella katsomaan merkittävimmät elokuvat kautta aikojen. Sisällysluettelosta voi etsiä elokuvan sen nimen, ohjaajan tai genren avulla. Ohjaajista merkittävimpinä ovat muun muassa Steven Spielberg, Martin Scorsese ja Federico Fellini. Joukossa on elokuvia monista maista. Kirjan suomenkielisessä painoksessa on myös 20 merkittävintä suomalaista elokuvaa, joiden esittelyt on kirjoittanut Pasi Nyyssönen.
Anna Falchi Falchi meni 15-vuotiaana suomalaisen äitinsä kehotuksesta mallikurssille Pesaron kaupungissa. Yksi kurssin opettajista havaitsi Falchin potentiaalin ja kehotti tätä ryhtymään malliksi Milanossa. Hän voitti maakunnallisen kauneuskilpailun Marchessa vuonna 1989 ja sijoittui 17-vuotiaana toiseksi Miss Italia -kilpailussa ja sai Miss Cinema -tittelin. Pohjoismaisiin naistyyppeihin mieltynyt elokuvaohjaaja Federico Fellini valitsi hänet erään suurpankin mainosfilmiin vuonna 1992. Vaikka Falchin osuus filmissä oli lyhyt, se herätti suuren huomion ja hän sai runsaasti työtarjouksia. Vuonna 1995 hän oli San Remon laulukilpailun juontajana. Hän esitti juonnossaan muun muassa suomalaisen lastenlorun "Entten tentten" sanoilla kappaleen "Pium Paum (Vipula vapula)". Hän lauloi sen myös levylle vuonna 1995.
Luettelo televisiosarjan Vampyyripäiväkirjat tapahtumapaikoista "Fell-varasto" on erittäin suuri Fellin perheen omistama rakennus Mystic Fallsissa. Logan Fell piileskeli varastossa päiväsaikaan, muututtuaan vampyyriksi.
Ann Bell Fell Ann Bell Fell oli suomalainen vuosina 1994–1998 toiminut yhtye, joka teki elektronista musiikkia. Yhtyeen jäsenet olivat Ann Bell Fell ja Rauli Eskolin.
Tonino Delli Colli Delli Collin elokuvaura alkoi Cinecittàn studioilla vuonna 1938. Hänen ensimmäinen itsenäinen kuvaustyönsä oli László Kishin ohjaama "Finalmente sì" (”Vihdoinkin kyllä”) vuonna 1944. Vuonna 1952 hän kuvasi Italian ensimmäisen värielokuvan, Stenon ja Mario Monicellin ohjaaman "Totò a colori" (”Totò väreissä”). Myöhemmin Delli Colli osallistui lukuisiin italialais-yhdysvaltalaisiin yhteistuotantoihin, kunnes vuonna 1961 Pier Paolo Pasolinin "Pummi" teki hänestä ohjaajan vakikuvaajan. Hän työskenteli myös Sergio Leonen, Federico Fellini, Lina Wertmüllerin ja Marco Ferrerin sekä ulkomaalaisista ohjaajista muun muassa Louis Mallen, Roman Polanskin ja Jean-Jacques Annaud’n kanssa. Delli Colli voitti parhaan kuvauksen Golden Globe -palkinnon Roberto Benignin Oscar-palkitusta elokuvasta "Kaunis elämä" (1994).
Paul Hunter Paul Alan Hunter (14. lokakuuta 1978 – 9. lokakuuta 2006) oli brittiläinen snookerpelaaja. Hunter meni kesällä 2004 Jamaikalla naimisiin Lindsey Fellin kanssa. Parin ainoa lapsi, tytär Evie Rose, syntyi 26. joulukuuta 2005.