mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
The Beach Boys 1980-luvulle tultaessa The Beach Boys jatkoi edelleen konsertointia ja julkaisi vuonna 1980 albumin "Keeping The Summer Alive". Vuoden 1983 lopulla rumpali Dennis Wilson hukkui sukellellessaan alkoholin vaikutuksen alaisena ystävänsä veneellä. The Beach Boys jatkoi kuitenkin edelleen uraansa ja julkaisi kaksi vuotta myöhemmin 1985 omaa nimeään kantavan albumin "The Beach Boys" ja sai vielä joitakin myyntihittejä listoille. Singlestä ”Kokomo” tuli Beach Boysin viimeinen listan ykköshitti ja yksi koko uran suosituimmista kappaleista. Se kirjoitettiin elokuvaan "Cocktail" ja julkaistiin vuonna 1988. ”Kokomo” kuuluu suosiostaan huolimatta yhtyeen vähiten arvostettuihin singleihin. 1980-luvulla Beach Boys julkaisi useita albumeita, joista tunnetuimpia lienee lähinnä 1970-luvun tuotantoa sisältänyt kokoelma-albumi "Ten Years of Harmony" sekä ”Kokomo”-hitin sisältänyt "Still Cruisin´". Vuonna 1996 yhtye julkaisi albumin "Stars and Stripes Vol. 1", joka sisältää muiden artistien levyttämiä versioita vanhoista klassikoista.
Woodstock (Portugal. The Man -yhtyeen albumi) Woodstock on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Portugal. The Manin kahdeksannes studioalbumi, jonka julkaisi Atlantic Records 16. heinäkuuta 2017. Yhtye aloitti uuden albumin tekemisen 2013, Evil Friends - albumin julkaisun jälkeen nimellä "Gloomin and Doomin". Albumin nimi vaihdettiin Woodstockiksi myöhemmin.
Within Temptation Within Temptation julkaisi live-abumin "Black Symphony" syksyllä 2008. Albumilla yhtye soittaa Metropolitan Orchestra -orkesterin kanssa. The Black Symphony julkaistiin myös DVD:nä. Within Temptation julkaisi toisen live-albumin "An Acoustic Night At The Theatre" 30. lokakuuta 2009. Albumi sisältää akustisia versioita yhtyeen vanhemmista kappaleista sekä uuden kappaleen ”Utopia”, joka julkaistiin myös singlenä.
We the Kings We the Kings on yhdysvaltalainen alternative rock -yhtye. Se perustettiin Bradentonissa, Floridassa vuonna 2003. Ensimmäisen albuminsa yhtye julkaisi vuonna 2007. Yhtyeen toinen albumi "Smile Kid" julkaistiin joulukuussa 2009, ja kolmas albumi "Sunshine State of Mind" heinäkuussa 2011.
The Jackson 5 Christmas Album The Jackson 5 Christmas Album on ainoa joulualbumi, jonka The Jackson 5 -yhtye julkaisi. Yhtyeen päälaulaja Michael Jackson esiintyi "näkyvästi" albumin kappaleilla. Vuonna 2003 albumi julkaistiin remasteroituna bonuskappaleen kera. Vuonna 2009 albumi julkaistiin uudelleen nimellä Ultimate Christmas Collection, joka sisälsi muun muassa joulutervehdyksiä, remixejä ja joulusikermän.
Deftones Deftones on yhdysvaltalainen alternative metal -yhtye, joka on kotoisin Kalifornian Sacramentosta. Deftones kuuluu modernin yhdysvaltalaisen metallin eturintamaan innovatiivisella popin ja metallin elementtejä yhdistelevällä musiikillaan, kuten mm. Korn ja Tool. Yhtyeen suurimpiin vaikuttajiin kuuluvat mm. The Cure, Morrissey, Depeche Mode, Faith No More, Bad Brains, Fear Factory ja Meshuggah. Deftones tuli erittäin suosituksi kolmannella studioalbumillaan "White Pony" (2000). Yhtyeen tunnetuimpiin kappaleisiin lukeutuvat mm. "Be Quiet And Drive (Far Away)", "Digital Bath", "Back To School (Mini Maggit)", "Change (In The House Of Flies)", "Minerva", ja "Hole In The Earth". Yhtyeen kappale "Elite" (albumilta "White Pony") voitti vuonna 2001 Grammyn parhaana metalliesityksenä (Best Metal Performance).
Kauko Röyhkä Vuonna 2012 julkaistiin Röyhkän tuotannosta kuuden CD:n kokoelma "Olen Messias". Uudelleen koottu Kauko Röyhkä & Narttu teki keikkoja kesällä ja syksyllä. Marraskuussa 2012 Röyhkän kokoama Uhrijuhla-yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä. Vuoden 2012 Narttu-keikoista julkaistiin 2013 konserttilevy "Pois valoista – live 2012". Vuonna 2014 Röyhkä julkaisi The Boots -yhtyeen kanssa tekemänsä levyn "Etelän peto" ja teki yhtyeen kanssa myös keikkoja. Maaliskuussa 2015 Uhrijuhla julkaisi toisen albuminsa "Jokainen on vapaa lintu". Tammikuussa 2016 Röyhkä/Inginmaa/Hypnomen-kokoonpano julkaisi ensimmäisen albuminsa "Huo­­mi­­nen on uni". Joulukuussa 2016 ilmestyi "Aamyöiseen sateeseen" -albumi, joka sisältää kolme uutta kappaletta ja seitsemän uutta versiota Röyhkän kappaleista trion esittämänä. Maaliskuussa 2017 julkaistiin Röyhkän ja Severi Pyysalon yhteityölevy "Turmion suurherttua". Keväällä 2017 julkaisi ensimmäisen kappaleensa englanniksi laulava Valhe-yhtye, jonka Röyhkä perusti Crystal Clears -yhtyeen kanssa. Mukana on myös Röyhkän vaimo Olga Välimaa. Huhtikuussa 2018 Röyhkä ilmoitti eronneensa Valheesta ja keskittyvänsä suomenkieliseen tuotantoon. Syyskuussa 2018 Kauko Röyhkä & The Boots julkaisi toisen albuminsa "Maantien".
Claude (laulaja) Claude lauloi helsinkiläisessä Smack-yhtyeessä vuosina 1983–1990. Hän oli mukana kaikilla Smackin julkaisuilla. Smackin hajottua Claude perusti The Fishfaces -yhtyeen, joka julkaisi "Lovesongs for Hyenas" -albumin vuonna 1993 ja "Leaving The Planet" -albumin Clauden kuoleman jälkeen vuonna 1998. "Leaving The Planet" -albumille Claude ehti laulaa kappaleet ”Into My Blood” ja ”Leaving The Planet”. Albumin muissa kappaleissa kuullaan vierailevia laulajia kuten tanskalaisen D-A-D-yhtyeen Jesper Binzeriä, Flaming Sideburns -yhtyeen Eduardo Martinezia sekä Jimsonweed-yhtyeen Suho Superstaria.
Noel Gallagher’s High Flying Birds Noel Gallagher’s High Flying Birds julkaisi samannimisen debyyttialbuminsa 17. lokakuuta 2011, ja se nousi Britannian albumilistan ykköseksi. Vuonna 2012 yhtye julkaisi Lontoon The O2 Arenalla taltioidun konsertti-DVD:n "International Magic Live at The O2". Yhtyeen toinen albumi "Chasing Yesterday" julkaistiin maaliskuussa 2015 ja kolmas albumi "Who Built the Moon?" marraskuussa 2017, jotka molemmat ylsivät myös ykköseksi kotimaassaan Britanniassa. Yhtyeen menestyneimpiä singlejä ovat muun muassa ”The Death of You and Me”, ”In the Heat of the Moment” ja ”Holy Mountain”.
Il Volo Il Volo on julkaissut viisi albumia. Ensimmäisen albuminsa "Il Volon" se julkaisi vuonna 2010. Vuonna 2012 yhtye julkaisi albumin "We Are Love" ja seuraavana vuonna joulualbumin "Buon Natale: The Christmas Album". Vuonna 2015 yhtye julkaisi lyhyen soiton "Sanremo Grande Amore", jonka kaikki kappaleet liittyvät San Remon musiikkifestivaaliin. Il Volon viimeisin albumi on vuonna 2015 julkaistu "L’amore si muove". Il Volo on esiintynyt myös Barbra Streisandin kanssa. Yhtyeellä on myös kaksi Billboard Latin Music Award -palkintoa.
To the Bone (The Kinksin albumi) To the Bone on The Kinks -yhtyeen vuonna 1994 julkaistu livealbumi. Se sisältää uusioversioita enimmäkseen yhtyeen 1960-luvun kappaleista. Levyn julkaisi Konk/Grapevine-yhtiö. Albumin tarkoitus oli tuoda esiin riippumaton versio Kinksin musiikista, ja Ray Davies on listannut sen yhtyeen parhaiden julkaisujen joukkoon.
The Fall (yhtye) Yhtyeen tuotantoon kuuluu 32 studioalbumia ja The Fall julkaisikin melkein joka vuosi uuden studioalbumin vuodesta 1979 lähtien. Lisäksi tuotantoon kuuluu 32 livealbumia ja yli 30 kokoelma-abumia. Yhtye julkaisi siis uransa aikana yli 100 albumia.
Falling in Reverse Yhtye julkaisi singlen ""God, If You Are Above..."" 15. joulukuuta 2014. Single on osa yhtyeen kolmatta albumia "Just Like You", joka julkaistiin 24.2.2015. Albumin nimen sekä kansikuvan julkistamisen yhteydessä julkaistiin kappale "Guillotine IV (the Final Chapter)" 12. joulukuuta 2015. Kappale on viimeinen osa Escape the Fate-yhtyeen kappaleille "The Guillotine", "This War Is Ours (The Guillotine part II) "ja" The Aftermath (The Guillotine part III)." Radke kertoi haastattelussa uuden albumin olevan jatko-osa Escape the Fate -yhtyeen "Dying Is Your Latest Fashion" -albumille.
The Soul Investigators Vuonna 1998 yhtye aloitti yhteistyön DJ Didierin (Didier Selin) kanssa ja vuonna 2001 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen albumi "Soul Strike!" Soul Fire -merkillä. Vuonna 2000 perustettu Timmion Records levymerkki aloitti julkaisutoimintansa. Calypso King & The Soul Investigators julkaisi 2002 albumin "Home Cooking" Timmion-merkillä. Yhtyettä vahvisti nyt torvisektio: Lasse Tolvanen saksofoni, Eero Savela trumpetti ja Erno Haukkala pasuuna. Yhtyeen nimi lyheni nykyiseen muotoonsa. Vuonna 2004 australialainen Invada Records julkaisi The Soul Investigators -kokoelman "Fat Slice O' Funk". The Soul Investigators aloitti yhteistyön Nicole Willisin kanssa vuonna 2003. Nicole Willis & The Soul Investigators-yhtyeen ensimmäinen levy julkaistiin vuonna 2005.
The Flaming Sideburns The Flaming Sideburns julkaisi ensimmäisen singlensä "Close to Disaster" vuonna 1997, minkä jälkeen yhtye teki levytyssopimuksen tanskalaisen Bad Afro -yhtiön kanssa. Yhtiö julkaisi yhtyeen kokoelman "It's Time to Testify ... Brothers and Sisters" vuonna 1999 ja debyyttialbumin "Hallelujah Rock'n'Rollah" vuonna 2001. Toinen albumi "Sky Pilots" ilmestyi Ranch-yhtiöllä vuonna 2003. Jetset Records julkaisi molemmat albumit Yhdysvalloissa.
All That Remains Yhtye aloitti seitsemännen albuminsa tekemisen tammikuussa 2014 ja on maininnut, että albumin tuottaa Josh Wilbur, joka on aikaisemmin tuottanut mm. Lamb of Godin ja Gojiran levyjä. Lokakuussa yhtye julkaisi uuden kappaleen "No Knock". Yhtye julkaisee uuden albuminsa "The Order of Things" 24. helmikuuta 2015. Syyskuun 24. päivä yhtye julkaisi tiedotteen yhtyeen basistin Jeanne Saganin jättävän yhtyeen. Hänen paikalle tuli Aaron Patrick, joka soitti aikaisemmin Bury Your Dead-yhtyeessä.
The Renegades (1965 ensimmäinen albumi) Fazer-Finnlevy julkaisi 1990 CD:n, jolla ovat yhtyeen albumit ”Cadillac” ja ensimmäinen ”The Renegades” -albumi.
Nazareth Nazareth jatkoi alkuperäisellä kokoonpanolla ja teki sopimuksen NEMS-yhtiön kanssa. "The Fool Circle" -albumi julkaistiin vuonna 1981, ja se jatkoi edellisen levyn kaupallisempaa suuntausta olemalla sekoitus mm. rockia, reggaeta ja bluesia. Albumin jälkeen yhtyeen kokoonpanoa päätettiin jälleen laajentaa ja mukaan tulivat Billy Rankin, nuori kitaristi Glasgowsta sekä amerikkalainen, jo "The Fool Circle" -albumilla vieraillut Spirit-yhtyeen entinen kosketinsoittaja John Locke. Uusi kokoonpano julkaisi ensi töikseen livealbumin "Snaz", joka menestyi hyvin ympäri maailmaa ja esitteli yhtyeen hyvässä livekunnossa. Vuonna 1982 yhtye julkaisi singlen, balladin "Dream On" josta tuli kansainvälinen hitti. Albumi "2XS" (1982) menestyi myös hyvin singlen siivittämänä, vaikka sitä ei heti julkaistukaan Britanniassa levy-yhtiön lakisotkujen vuoksi. Locke lähti yhtyeestä "2XS"-kiertueen jälkeen ja viisimiehinen Nazareth julkaisi "Sound Elixir" -albumin (1983), joka oli tyylillisesti epätasainen sisältäen vaikutteita myös soul- ja funk-musiikista. Albumin jälkeen Billy Rankin lähti soolouralle.
Fuel for the Fire (Naked Eyesin albumi) Fuel for the Fire on brittiläisen yhtyeen Naked Eyesin toinen studioalbumi, jonka Parlophone julkaisi vuonna 1984. Pohjois-Amerikassa albumin julkaisi EMI America Records.
We the Kings 8. joulukuuta 2009 yhtye julkaisi toisen albuminsa "Smile Kid". Albumilta julkaistiin kaksi singleä: "We'll Be a Dream" (mukana Demi Lovato) ja "Heaven Can Wait". 5. heinäkuuta 2011 yhtye julkaisi kolmannen albuminsa "Sunshine State of Mind".
It Happens All the Time Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”No Cure”.
The Glove The Glove on englantilainen rockia soittava superyhtye, joka oli The Curen Robert Smithin ja Siouxsie and the Bansheesin Steven Severinin sivuprojekti. He äänittivät yhden albumin, Blue Sunshine (1983), jolta julkaistiin kaksi singleä.
Goottirock Suosituin suomalainen goottirockyhtye on 1980-luvun alkuvuosina vaikuttanut Musta Paraati, jonka merkitys suomalaiselle goottirockille on ollut huomattava. Yhtyeen tunnetuin albumi, "Peilitalossa", ilmestyi vuonna 1983. Liikkuvat lapset julkaisi omakustanteena ensimmäisen albuminsa 1983 laulusolistin ollessa Tuula Amberla. Seuraavat 2 albumia Viettelyksen vaunu (1985) ja Kakarakosto (1986) julkaisi EMI. Yhtye palasi yhteen ja aloitti keikkailun 2010 ja samalla EMI julkaisi Liikkuvien lasten koko tuotannon, Palavat sillat-soinen maa. Stupido records julkaisi 2011 Liikkuvien lasten Murhe ja melankolian. Alkuvuodesta 2014 Stupido julkaisi Liikkuvien lasten EP:n Kuvia sinusta. Liikkuvat lapset tulevat vuoden 2014 aikana julkaisemaan seuraavan albuminsa. Yhtye toimii edelleen aktiivisena. Suomen ensimmäisen englanninkielisen goottirockalbumin puolestaan julkaisi pohjoissuomalainen Russian Love, jonka esikoisalbumi "Nergal" ilmestyi 1988. Muita 1980-luvun suomalaisia goottirockyhtyeitä olivat muun muassa Psyyke, Silmät, Dorian Gray, Syyskuu, Hexenhaus, Kuudes tunti ja myös kansainvälistä menestystä saavuttanut Two Witches. 1990- ja 2000-luvulla suomalaisia goottirockyhtyeitä olivat muun muassa The 69 Eyes This Empty Flow, The Shadow Dance, Sad Parade, The Candles Burning Blue, Varjo ja Suruaika. Vielä 2010-luvulla Suomessa vaikuttaa muutamia aktiivisia goottirock-yhtyeitä, esimerkkeinä Silent Scream, Murnau's Playhouse, Loistava Polku, Wreckdance, Hexdrive ja UltraNoir
Doom Unit Doom Unit on suomalainen rock-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen single "Killing Time" oli Radio Rockin soitetuin kappale useiden viikkojen ajan vuonna 2009. Doom Unit julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa "Cross the Linen" vuonna 2009, joka sijoittui ensimmäisellä julkaisuviikollaan Suomen virallisella listalla sijalle 2. Yhtye julkaisi toisen albuminsa "The Burden of Bloom" vuonna 2011 ja kolmannen albuminsa "III" elokuussa 2013.
Voltaire (muusikko) Yläasteikäisenä Voltaire soitti yhtyeessä First Degree. Tuolloin hän ihaili Duran Duran -yhtyettä mutta alkoi kuunnella goottirockyhtyeitä kuten Bauhaus ja The Cure.
The Hunting Party Helmikuussa 2014 Mike Shinoda viittasi "kesän 2014" julkaisuajankohtaan. 6. maaliskuuta 2014 yhtye julkaisi ”Guilty All the Same” -kappaleen musiikintunnistuspalvelu Shazamissa. Seuraavana päivänä se julkaistiin yhtyeen ensimmäisenä singlenä tulevalta albumilta. Albumin nimeksi julkistettiin virallisesti "The Hunting Party" 9. huhtikuuta 2014. Albumin toisena singlenä julkaistiin 5. toukokuuta ”Until It’s Gone”. 1. kesäkuuta Linkin Park julkaisi YouTube-tilillään sanoitusvideon kappaleesta ”Wastelands”. 3. kesäkuuta yhtyeen kappale ”Rebellion” sai ensisoittonsa BBC Radio 1 -kanavalla Zane Lowen musiikkiohjelmassa. Kappaleella laulamisesta vastaa Mike Shinoda, Chester Benningtonin hoitaessa kappaleen loppupuolen huuto-osuuden. 8. kesäkuuta yhtyeen kappale ”Final Masquerade” julkaistiin MTV:n kotisivuilla ja siitä tuli albumin kolmas singlejulkaisu.
Crossfaith Crossfaith on japanilainen trance metal- ja metalcore-yhtye, joka muodostettiin vuonna 2006. Crossfaith yhdistelee raskaita metalcore-soundeja synkkiin ja trance-henkisiin syntetisaattoreihin. Vuonna 2009 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "The Artificial Theory For The Dramatic Beauty" ZESTONE RECORDSin alla. 2011 yhtye julkaisi albumin "The Dream, The Space". Yhtye on yksi trance-metalligenren luojista Blood Stain Childin, Project Silencen ja Lost Edenin ohella ja on kehittänyt genreä omalta osaltaan.
Bloodhound Gang 2005 julkaistiin yhtyeen albumi "Hefty Fine". Albumin ensimmäinen single "Foxtrot Uniform Charlie Kilo" sai soittoa musiikkikanavilla. Yhtye sai myös yllättävästi albumin toisesta singlestä "Uhn Tiss Uhn Tiss Uhn Tiss" klubikappaleen, joka parodioi humoristisesti perusklubikappaletta. Yhtye julkaisi singlen "Screwing You on the Beach at Night" 2007, josta tehtiin myös musiikkivideo. Se parodioi Chris Isaakin tunnetuimman kappaleen "Wicked Gamen" musiikkivideota. Yhtye julkaisi vuonna 2015 heidän viidennen albuminsa.
Kuinka kuolleita käsitellään Eläkkeellä oleva toimittaja, Gustav Mahler saa puhelun sairaalasta, hänelle kerrotaan, että kuolleet ovat heränneet. Gustav suuntaa sairaalan ruumishuoneelle. Samanaikaisesti, Davidin vaimo kuolee auto-onnettomuudessa ja hän rukoilee Jumalalta, että saa vaimonsa takaisin. Lopputulos ei ole se mitä hän toivoo. Myös Davidin vaimo, joka on kuollut hirvittäviin vammoihin palaa kuolleista ja kertoo, että jokin toisella puolella on mennyt hirvittävän pahasti pieleen. Hän puhuu muun muassa "kalastajasta", joka on kadonnut.
Gustav Mahler Mahler syntyi böömiläisessä, nykyisin Tšekin tasavallassa sijaitsevassa Kalištěn kylässä vaatimattomaan juutalaisperheeseen. Hänen isänsä, ammatiltaan majatalonpitäjä, oli ankara ja väkivaltainen; hän löi lapsiaan ja vaimoaan mielivaltaisesti. Pian Gustavin syntymän jälkeen perhe muutti läheiseen Jihlavan kaupunkiin, jossa toimi varsin elinvoimainen musiikkiyhteisö: W. A. Mozartin, Joseph Haydnin ja G. F. Händelin teoksia esitettiin säännöllisesti. Kaupungissa toimi lisäksi musiikillisen elämän henkisen isän Heinrich Fischerin johtama kaupunginorkesteri. Fischer asui lähellä Mahlereita, ja huomattuaan pojan lahjakkuuden hän alkoi pitää tälle harmonian ja kontrapunktin oppitunteja. Kymmenvuotiaana Mahler piti ensimmäisen julkisen konserttinsa, joka sai myönteisen vastaanoton paikallisessa lehdessä. Isä lähetti Gustavin Prahaan opiskelemaan, mutta olot siellä olivat niin huonot, että poika palasi jo viiden kuukauden kuluttua takaisin. Gustavin 13-vuotiaana pitämä konsertti, joka sai jo myrskyisät suosionosoitukset, kohensi hänen itsetuntoaan, mutta vuotta myöhemmin hänen veljensä Ernestin menehtyminen sydämen pettämiseen musersi hänet. Hänen äidillään oli perinnöllinen sydänvika, joka oli siirtynyt useaan perheen 14 lapsesta, myös Gustaviin. Hän menetti suurimman osan sisaruksistaan ennen 1900-luvun vaihdetta erinäisten sairauksien ja yhden itsemurhan johdosta, ja vain neljä oli tällöin enää elossa. Kuolemasta tuli erottamaton osa Mahlerin elämää – myös hänen musiikkiaan. Onneton lapsuus ja juureton alkuperä – omien sanojensa mukaan hän "oli böömiläinen itävaltalaisten keskuudessa, itävaltalainen saksalaisten keskuudessa ja juutalainen koko maailman silmissä" – aiheuttivat sen, että Mahler kärsi aikuisiällään neurooseista ja epävarmuudesta.
Münchenin filharmoninen orkesteri Se on historiansa aikana ensiesittänyt mm. Günter Bialasin, Anton Brucknerin, Harald Genzmerin, Luigi Nonon ja Gustav Mahlerin teoksia. Gustav Mahler johti orkesteria vuosina 1901 ja 1910 pitäessään neljännen ja kahdeksannen sinfoniansa ensiesitykset Münchenin filharmoonikkojen kanssa.
Gustav Mahler Mahlerin musiikissa aineksia romanttisesta suuntauksesta ovat esimerkiksi sinfonioiden ohjelmallisuus sekä sävellysten voimakas tunnelataus. Etsiessään uusia ilmaisukeinoja Mahler laajensi sinfonian käsitettä sen äärirajoille asti. Mahler yhdistää teoksissaan toisilleen vastakohtaisia aineksia toisiinsa. Tyypillisiä piirteitä ovat kansanlaulujen, trumpettifanfaarien ja itävaltalaisen ländlerin käyttö.
Gustav Mahler Kapellimestarina Mahler tunsi läpikotaisin eri soittimien ominaisuudet, minkä voi selkeästi kuulla hänen teostensa mestarillisessa orkestroinnissa. Mahler käyttää soittimia melko usein solistisesti. Vaikka Bruckner oli Mahlerin tärkeä esikuva, hänen musiikkinsa on lopulta hyvin erilaista. Siinä, missä Brucknerin tyyli on alati majesteettista ja perustuu raskaisiin sointuihin ja yksinkertaisiin, toistettaviin sävelkulkuihin , Mahlerin musiikissa on aina mahtipontisuuden ohella läsnä helppotajuinen melodisuus ja leikkisyys.
Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri Sinfoniaorkesteri on julkaissut useita kultalevyjä. Sille on myönnetty muun muassa Gustav Mahler -palkinto Mahlerin teosten tulkinnoista.
Jihlava Kaupunki tunnetaan myös itävaltalaisen säveltäjä Gustav Mahlerin lapsuuden kotikaupunkina. Mahlerin vanhemmat on haudattu kaupungin juutalaiselle hautausmaalle.
Jean Sibelius Vuonna 1907 Gustav Mahler – aikakauden toinen tärkeä sinfonikko – poikkesi Helsingissä konserttimatkalla. Sibelius kertoi Mahlerille arvostavansa sinfoniassa ”sen syvää logiikkaa, joka vaatii kaikkien motiivien sisäistä yhteyttä”. Mahler vastasi Sibeliukselle kuuluisilla sanoilla: ”sinfonian on oltava kuin maailma: siihen pitää sisältyä kaikki”. Sibelius edusti Mahleriin nähden vastakkaista tyyliestetiikkaa, eikä miesten välille syntynyt mitään syvää yhteisymmärrystä. Tämä ei kuitenkaan estänyt Mahleria kehumasta vaimolleen Sibeliusta ihmisenä.
Sinfonia nro 9 (Mahler) Gustav Mahlerin sinfonia nro 9 D-duuri on sävelletty vuosina 1908–1909. Yhdeksäs sinfonia jäi Mahlerin viimeiseksi valmiiksi sinfoniaksi. Lähestyvästä kuolemastaan tietoinen säveltäjä teki siitä jäähyväisensä musiikille (Leonard Bernsteinin mukaan teos oli Mahlerin "testamentti ja viimeinen tahto"). Kuoleman läsnäolo on jatkuvasti havaittavissa – hetkittäiset toivonpilkahdukset vaihtuvat pian jälleen epätoivoon.
Gustav Mahler Gustav Mahler [ma:ler] (7. heinäkuuta 1860 Kaliště – 18. toukokuuta 1911 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Elinaikanaan häntä arvostettiin eniten orkesterinjohtamistaidoistaan; vasta myöhemmin, erityisesti 1900-luvun jälkipuoliskolla, hänen sävellyksensä ovat nousseet kuuluisuuteen. Musiikissa hänen teoksensa merkitsivät siirtymävaihetta myöhäisromantiikasta 1900-luvun modernismiin. Kapellimestarina hän uudisti oopperan tuottamista, ja säveltäjänä hän kehitti sinfonian äärimittoihinsa.
Alma Mahler Alma Schindlerin vanhemmat olivat maisemamaalari Emil Jakob Schindler ja laulaja Anna von Bergen. Annan ja Schindlerin taiteilijakollega Julius Victor Bergerin suhteesta syntyi vuonna 1881 Alman sisarpuoli Grete. Schindler kuoli vuonna 1892 ja Anna avioitui miehensä entisen oppilaan Carl Mollin kanssa. Moll oli yksi wieniläisen Secession-ryhmän perustajista ja myös nuoren Alman vilkkaaseen seuraelämään kuului ystävyys Secession-ryhmän taiteilijoiden kanssa. Yksi heistä oli Gustav Klimt, jolle hän antoi ensisuudelmansa. Alman läheisiä ystäviä olivat myös teatterijohtaja Max Burckhard sekä säveltäjä Alexander von Zemlinsky. Alma opiskeli säveltämistä muun muassa Josef Laborin oppilaana.
9. maaliskuuta 1902 Alma avioitui Gustav Mahlerin kanssa, joka oli häntä kaksikymmentä vuotta vanhempi ja Wienin hovioopperan kapellimestari. He saivat kaksi tytärtä, Maria Annan (1902–1907), joka kuoli tulirokkoon tai kurkkumätään, ja Annan (1904–1988), josta tuli kuvanveistäjä. Alman ja Gustav Mahlerin avioitumisen ehtona oli, että Alma luopuisi omasta säveltäjänurastaan. Alma paneutui osaansa rakastavana vaimona ja Mahlerin työn tukijana.
Alma Mahler Myöhemmin avioliiton aikana, koettuaan syvän masennuksen vanhemman tyttärensä Marian kuoleman jälkeen, Alma Mahlerilla oli suhde myöhemmin Bauhausista tunnetun nuoren arkkitehdin Walter Gropiuksen kanssa, johon hän tutustui ollessaan kylpylässä. Avioliitossa seurasi kriisi kun Mahler sai tietää suhteesta, ja hän kiinnostui vakavasti Alman sävellyksistä pahoitellen aiempaa asennettaan. Mahlerin vaatimuksesta ja tämän ohjauksessa Alma Mahler valmisti viisi laulua julkaistavaksi, ja ne julkaisi 1910 Mahlerin oma kustantaja Universal Edition. Näihin aikoihin Mahler kävi kerran tapaamassa Sigmund Freudia avioliittonsa ongelmien vuoksi. Myrskyisän vaiheen aikana Alma ja Gustav Mahler matkustivat New Yorkiin, missä Mahlerilla oli tuolloin tilapäisiä tehtäviä kapellimestarina. Heidän ollessaan New Yorkissa Mahler sairastui helmikuussa 1911 vakavasti saatuaan tulehduksen, joka liittyi joitakin vuosia aiemmin todettuun sydänsairauteen. Hän kuoli toukokuussa heidän palattuaan Wieniin.
Gustav Mahler Mahlerin teokset jatkavat saksalaisen musiikin perinnettä, jonka juuret ulottuvat Johann Sebastian Bachin ja wieniläisklassikkojen (Haydnin, Mozartin, Beethoven)in musiikkiin. Romantiikan ajan säveltäjät, kuten Schumann, Mendelssohn, jatkoivat tätä perinnettä, samoin Wagner, jonka musiikilla oli suuri vaikutus Mahleriin. Mahlerin musiikki puolestaan vaikutti merkittävästi Wienin toisen koulukunnan modernin musiikin säveltäjiin, Schönbergiin, Bergiin ja Weberniin sekä myöhemmin Šostakovitšiin.
Gustav Mahler Vaikka Mahlerin teokset on sävelletty suurelle orkesterille, niille on ominaista selkeys ja soinnin läpikuultavuus. Toisin kuin useimmat muut säveltäjät, Mahler harvoin antaa saman äänen useiden soitinryhmien soitettavaksi täyteläisemmän ja rikkaamman soinnin toivossa. Sen sijaan eri äänet erottuvat kristallinkirkkaasti mahtavienkin orkesterikudoksen seasta.
Sinfonia nro 2 (Mahler) Gustav Mahlerin sinfonia nro 2 c-molli, lisänimeltään "Ylösnousemussinfonia", on sävelletty vuosina 1884–1894, tarkistettu 1903.
1900-luvun taidemusiikki Myöhäisromantiikan aikana sinfoniaorkesteri paisui ennennäkemättömän suureksi kokoonpanoksi, minkä ääri-ilmentymä oli Mahlerin kahdeksas sinfonia. Sen lisänimi ”Tuhannen sinfonia” viittaa tarvittavien esittäjien määrään. Gustav Mahler toi sinfoniaorkesteriin myös uusia soittimia kuten kitaran sekä mandoliinin ja loi niillä uudenlaisia kontrasteja. Mahlerin sinfonioissa on jo aistittavissa uuden ajan henki. Mahlerin mukaan sinfonian tuli ilmaista tunteiden koko kirjo, ja tähän kuuluivat myös sentimentaalisuus ja sarkasmi.
Walter Gropius Gropius oli vuosina 1915–1920 naimisissa Alma Mahlerin kanssa (Gustav Mahlerin leski). Vuonna 1923 hän avioitui Ilse Frankin kanssa, ja tuo avioliitto kesti Gropiuksen kuolemaan asti.
Gustav Mahler Mahlerin tuotanto on varsin suppea, sillä hän oli vain osa-aikainen säveltäjä ja näki runsaasti vaivaa jokaisen teoksen viimeistelyyn ja tarkistukseen. Lisäksi useimmat teokset ovat varsin laajoja. Mahlerin arvostetuimmat ja tunnetuimmat teokset ovat sinfonioiden lisäksi solisteille ja orkesterille sävelletyt teokset "Das Lied von der Erde", "Kindertotenlieder" ja "Lieder eines fahrenden Gesellen". Sinfonioista toinen, viides ja yhdeksäs ovat arvostetuimmat, mutta kaikki Mahlerin sinfoniat esiintyvät sinfoniaorkestereiden ohjelmistoissa varsin usein.
Kindertotenlieder Kindertotenlieder (suom. lauluja lasten kuolemasta) on Gustav Mahlerin vuosina 1901–1904 säveltämä laulusarja soololaulajalle (baritoni tai mezzosopraano) ja orkesterille. Mahlerin tytär, joka oli syntynyt hieman ennen teossarjan valmistumista, kuoli neljän vuoden iässä. Mahler kirjoitti myöhemmin Guido Adlerille ettei olisi pystynyt säveltämään teossarjaa tyttärensä kuoleman jälkeen.
Sinfonia nro 3 (Mahler) Gustav Mahlerin sinfonia nro 3 d-molli on sävelletty vuosina 1893–1896, tarkistettu 1906. Teos on sävelletty altolle, naiskuorolle, poikakuorolle ja orkesterille.
Gustav Mahler Mahlerin neuroottisen pikkutarkalle luonteelle oli ominaista teosten jatkuva tarkistaminen jopa vuosien kuluttua alkuperäisen version julkaisemisesta. Usein hän teki myös huomattavia muutoksia itse sävellykseen vielä orkestroinninkin aikana.
Gustav Mahler Loka- ja marraskuun vaihteessa 1907 Mahler johti kaksi konserttia Pietarissa ja pistäytyi niiden välillä Helsingissä. Täällä hän tapasi muiden muassa taidemaalari Akseli Gallen-Kallelan, johon hän oli tutustunut Wienissä vuonna 1904, ja säveltäjä Jean Sibeliuksen. Gallen-Kallela vei Mahlerin myös arkkitehti Eliel Saarisen huvilaan Hvitträskiin Kirkkonummelle ja maalasi hänestä muotokuvan Hvitträskin salissa takkatulen loisteessa.
Alma Mahler Alma Maria Mahler-Werfel (o.s. "Schindler"; 31. elokuuta 1879 Wien, Itävalta-Unkari – 11. joulukuuta 1964 New York City, Yhdysvallat) oli itävaltalainen säveltäjä ja taiteilija, joka tunnetaan myös useista avioliitoistaan. Hän oli naimisissa vuosisadan merkittävimpiin kuuluvan säveltäjän (Gustav Mahler), arkkitehdin (Walter Gropius) ja kirjailijan (Franz Werfel) kanssa. Hän oli myös maalari Oskar Kokoschkan rakastajatar.
Gustav Mahler Hampurista lähdettyään Mahler oli kääntynyt kristinuskoon ja hänet oli kastettu katolisen kirkon jäseneksi. Tämä edesauttoi hänen pääsyään Wienin hovioopperan kapellimestariksi, sillä antisemitistiset aatteet olivat nousussa Itävallassa. Mahler teki välittömän vaikutuksen johdettuaan heti tulonsa jälkeen viikon aikana Wagnerin vaativat oopperat "Die Walküren" ("Valkyyriat") ja "Siegfried" sekä Mozartin "Figaron häät" ja "Taikahuilun". Syyskuussa 1897 hänestä tuli koko oopperan johtaja edeltäjänsä sairastuttua.
Gustav Mahler Säveltäjän 50-vuotispäivän kunniaksi Münchenissä järjestettiin kahdeksannen sinfonian ensiesitys syyskuussa 1910. Sitä varten tarvittiin ennennäkemätön määrä esittäjiä: 858 laulajan kuoro, 171 hengen orkesteri ja kahdeksan solistia. Konsertin järjestäjä nimesikin Mahlerin tietämättä teoksen "Tuhannen sinfoniaksi", ja nimitys on yhä käytössä. Konserttia oli seuraamassa suuri määrä ajan tunnettuja henkilöitä ja säveltäjiä. Siitä tuli Mahlerin koko uran suurin menestys. Mahlerin yksityiselämä oli sen sijaan rappiolla: hän oli kuullut huhuja, joiden mukaan Almalla oli suhde arkkitehti Walter Gropiukseen. Kaiken tämän synnyttämän ahdistuksen Mahler purki 10. sinfoniansa ensimmäiseen osaan, joka jäi alun perin viisiosaiseksi suunnitellun sinfonian ainoaksi kokonaan valmistuneeksi osaksi. Lisäksi hän hakeutui psykologi Sigmund Freudin vastaanotolle, ja nyt selveni monia Mahleria koko elämänsä vaivanneita seikkoja. Tapaaminen Freudin kanssa jäi tosin kertaluonteiseksi.
Gustav Mahler 21. helmikuuta 1911 Mahler johti elämänsä viimeisen konsertin filharmonikkojen kanssa Carnegie Hallissa. Hän kärsi sen aikana bakteeri-infektion aiheuttamasta kuumeesta, ja heikon sydämenkin vuoksi hänen tilansa heikkeni jatkuvasti. Hän ilmaisi toiveensa saada kuolla Wienissä. Niinpä hänet vietiin Wieniin Pariisin kautta, jossa bakteriologi tutki hänet mutta totesi, ettei mitään ollut tehtävissä. Mahler kuoli viisi päivää paluunsa jälkeen. Hänet haudattiin tyttärensä viereen Wienin Grinzingiin, jonne hän sai yksinkertaisen hautakiven.
Gustav Mahler Usein musiikkitieteilijät onnistuvat jakamaan säveltäjien tuotannon kolmeen vaiheeseen, eikä Mahler ole poikkeus. Ensimmäiseen kuuluvat sinfoniat 1–4. Niihin on vaikuttanut saksalainen runokokoelma "Des Knaben Wunderhorn", ja niissä on aiheita Mahlerin tähän kokoelmaan säveltämistä lauluista. Toiseen kauteen kuuluvat pelkälle orkesterille sävelletyt sinfoniat 5–7. Tätä kautta leimaa ilmaisun ja orkestroinnin jatkuva kehittyminen. Viimeisen kauden merkittävä piirre on yhä lisääntyvä polyfonian käyttö, ja siihen kuuluvat 8., 9. sekä keskeneräinen 10. sinfonia.
Sinfonia nro 5 (Mahler) Gustav Mahlerin sinfonia nro 5 cis-molli on säveltäjän tunnetuimpia teoksia. Alkuperäislaitos syntyi vuosina 1901–1902, mutta säveltäjä työsti teosta lähes kuolemaansa saakka. Sävellyksen ensiesitys oli säveltäjän johdolla Kölnissä vuonna 1904, ja se sai heti suuren suosion. Teos on viisiosainen, ja sen esityskesto on noin 65 minuuttia:Viides sinfonia aloittaa Mahlerin instrumentaalisinfonioiden trilogian. Se on hänen helpoimmin lähestyttäviä sinfonioitaan ja siten myös yksi suosituimmista neljännen ja kahdeksannen ohella.
Gustav Mahler Mahlerille satoi useita tarjouksia uusista kapellimestarin paikoista, joista New Yorkin Metropolitan-ooppera oli hänelle mieluisin. Siellä oli useita saksalaisia huipputaiteilijoita ja hieno orkesteri, ja hänelle tarjottu palkka oli huikea. Ennen lähtöään loppuvuonna 1907 häntä kohtasi kuitenkin kaksi tragediaa: esikoistytär Maria kuoli tulirokkoon, ja Mahlerilla itsellään todettiin hänen äidiltään perimänsä vakava sydänsairaus. Hänelle luvattiin elinaikaa enää vain joitakin vuosia. Amerikassa Mahlerin vastaanotto oli paljon parempi kuin mihin hän oli Wienissä tottunut. Arturo Toscanini kutsuttiin johtamaan italialaiset oopperat, ja Mahlerille kuuluivat saksankieliset teokset. Vaikka hän hellitti jonkin verran otettaan orkesterin täydellisyysvaatimuksista, hän omaksui jälleen tutun työtahtinsa, mikä ei ollut hänen terveydelleen hyväksi. Menestyksekkääseen ensimmäiseen kauteen kuului lisäksi esityksiä Carnegie Hallissa hänen itse valitsemallaan kokoonpanolla. Ongelmia syntyi kuitenkin ajoittain siitä, että suuri osa esittäjistä suhtautui varsin välinpitämättömästi harjoituksiin, ja joskus he eivät ilmaantuneet paikalle lainkaan.
Gustav Mahler Vuosina 1888–1891 Mahler toimi musiikillisena johtajana Budapestin kuninkaallisessa oopperassa. Mahlerin johtamat esitykset saivat kyllä suurta tunnustusta, mutta hänen itsepintaisuutensa ja vierasmaalainen taustansa sekä hänen ohjelmistovalintojensa saksalaispainotteisuus aiheuttivat tyytymättömyyttä. Erotessaan virasta Mahler oli jo varmistanut itselleen uuden paikan Hampurin kansallisoopperassa, mikä ei ollut vaikeaa kysytylle taiteilijalle. Hampurista Mahler sai ensimmäisen pysyvän kapellimestarin paikan, jossa hän pysyi vuoteen 1897. Alusta asti hänen työtahtinsa oli hurja: kahden ensimmäisen kuukauden aikana esitettiin 35 teosta. Vuoden 1893 kesällä Mahler löysi Steinbach-am-Atterseesta kauniin järvinäköalatontin, jonne hän rakennutti pienen talon tarkoituksenaan säveltää siellä kesäisin, kun oopperassa ei järjestetty esityksiä. Samoihin aikoihin hän sävelsi inspiraation puuskassa "2. sinfoniaansa". Mahler julkaisi myös tarkistetun version ensimmäisestä sinfoniastaan ja antoi sille lisänimen "Titan". Uuden version ensiesitys oli yleisömenestys, mutta kriitikot suhtautuivat sinfoniaan edelleen nuivasti. Vuonna 1895 valmistui massiivisen "3. sinfonia", ja loppuvuonna ensi kertaa esitetty "2. sinfonia" ("Ylösnousemussinfonia") sai niin hyvän vastaanoton sekä yleisöltä että kriitikoilta, että Mahleriin alettiin ensi kerran suhtautua vakavasti myös säveltäjänä. Hampurissa konservatiiviset tahot eivät edelleenkään pitäneet Mahlerin tavasta tuhlata aikaansa heidän silmissään varsin kyseenalaisiin sävellyksiin, ja niinpä hän painostuksen alla päätti erota virastaan.
Gustav Mahler Levytykset on valittu arvostettujen esitysten joukosta. Ilmoitettu vuosi on useimmiten nauhoitusvuosi.
Gustav Mahler Vuoden 1899 kesällä Mahler sävelsi Maierniggiin rakennuttamallaan huvilalla "neljännen sinfoniansa". Hans Richterin erottua sekä Wienin filharmonikkojen että oopperan johdosta tarjoutui Mahlerille paikka kummankin orkesterin johdossa, ja hänestä tuli samalla Wienin tärkein kapellimestari. Häntä hajottivat säveltäminen ja orkesterin johtaminen, ja vain ajoittain hän kykeni tekemään kompromisseja näiden kahden välillä johtaessaan omia teoksiaan. Vuonna 1901 filharmonikkojen komitea päätti hankkia uuden kapellimestarin Mahlerin määräaikaisen työsuhteen loputtua, sillä orkesteri ei pitänyt Mahlerin vaativasta, äärimmäiseen tarkkuuteen ja tekniseen suoritukseen pyrkivästä otteesta. Kesällä hän sävelsi useita lauluja, kuten kolme ensimmäistä "Kindertotenliediä" ja neljä viidestä "Rückert-Liedistä". Marraskuussa hän tapasi maalari Anton Schindlerin tyttären Alman, joka oli myös taitava pianisti ja lupaava säveltäjä, ja rakastui tähän heti. He avioituivat neljä kuukautta myöhemmin ja saivat tyttären. Vuoden 1901 lopussa "4. sinfonia" sai ensiesityksensä Münchenissä, mutta vasta Berliinissä teos sai myönteisen vastaanoton. Myöhemmin siitä tuli kuitenkin yksi Mahlerin suosituimmista teoksista. Sen sijaan "3. sinfonian" ensiesitys seuraavana vuonna oli heti menestys.
Flatlands (nykytaideprojekti) Valmisesinesoitin on kuvattu Vuonna 1907 Die Muskete -lehdessä julkaistussa pilapiirustuksessa, joka kuvaa säveltäjä Gustav Mahleria kokeellisen 6. sinfoniansa ensi-illan kynnyksellä. Sinfoniassaan Mahler rikkoi vakiintuneita käytänteitä ja musiikillisia rakenteita. Ruscica on kertonut keräilevänsä monimerkityksisiä kuvia. Flatlands-nykytaideprojektin lähtökohtina toimineet kuvat osoittavat hänen mukaansa pilkkaa tai väheksyntää edistystä ja avoimuutta kohtaan.
Gustav Mahler Mahlerin oli tarkoitus jäädä eläkkeelle vuonna 1911 ja jatkaa eläkepäivillään vielä säveltämistä Amerikasta saatujen rahojen turvin. Kaudella 1910–1911 hän johti 46 konserttia, ja omien sanojensa mukaan hänen päiväohjelmansa koostui nyt ainoastaan työstä, syömisestä ja nukkumisesta. Kuuluisin näistä konserteista oli kahden merkittävän säveltäjän kohtaaminen, Rahmaninovin kolmannen pianokonserton Yhdysvaltain ensiesitys, jota venäläissäveltäjä matkusti Amerikkaan soittamaan.
Sinfonia nro 1 (Mahler) Gustav Mahlerin sinfonia nro 1 D-duuri on sävelletty noin vuosina 1884–1888, tarkistettu 1893–1896. Säveltäjä kutsui sinfoniaa alun perin "sinfoniseksi teokseksi" ja käytti siitä lempinimeä "Titan", mutta luopui tästäkin nimityksestä myöhemmin. Useat teoksen melodioista on poimittu Mahlerin omasta neljän laulun sarjasta, "Lieder eines fahrenden Gesellen". Teoksen orkestraatio on jo pitkälle kehittynyttä, vaikka kyseessä on säveltäjän ensimmäinen sinfonia. Teosta on tässä mielessä verrattu Richard Straussin "Also sprach Zarathustraan", joka sävellettiin samoihin aikoihin ja joka tunnetaan myös mieleenpainuvasta orkestraatiostaan.
Gustav Mahler Säveltäjän kuoltua hänen musiikkinsa jatkoi omaa elämäänsä. Marraskuussa 1911 Bruno Walter johti "Das Lied von der Erden" ensiesityksen Münchenissä ja seuraavana vuonna "9. sinfonian" kantaesityksen Wienissä. Franz Schalk johti keskeneräisen "10. sinfonian" ensi kerran Wienissä vuonna 1924, ja englantilainen musiikintutkija Deryck Cooke täydensi sen esitysversioksi vuonna 1964. Sotien aikana Mahlerin musiikki jäi melko vähälle huomiolle. Britanniassa Mahler tulkittiin säveltäjänä hyvin samanlaiseksi kuin Bruckner, ja natsi-Saksassa hänen musiikkinsa esittäminen kiellettiin säveltäjän juutalaistaustan vuoksi. Jascha Horensteinin johdettua legendaarisessa esityksessä Lontoossa vuonna 1959 Mahlerin kahdeksannen sinfonian (johon tarvittiin lähes kaikki Englannin kuorot) alkoi yleinen kiinnostus säveltäjän teoksia kohtaan lisääntyä. 1900-luvun viimeisinä vuosikymmeninä Mahlerin suosio lisääntyi valtavasti, ja useat kapellimestarit, kuten Solti, Bernstein, Haitink ja Abbado, ovat levytyksillään tuoneet lisää pontta sinfonioiden menestykselle. Nykyään jotkut rinnastavat Mahlerin merkityksen sinfonikkona jopa Beethoveniin. BBC:n vuonna 2016 kapellimestareille tekemässä kyselyssä Mahlerin yhdeksäs ja toinen sinfonia äänestettiin sijoille neljä ja viisi, kun paraiksi valittiin Beethovenin ja Mozartin teoksia.
Ken Russell Russell sai aktiivisimpana aikanaan valmiiksi myös vähemmän kiistanalaisia teoksia: elokuva "The Boy Friend" (1971) oli värikäs mutta alkuperäistä materiaalia kunnioittanut musikaali, joka tosin menestyi huonosti. Elokuvissa "Nuori Messias" ("Savage Messiah", 1972) ja "Polttava hurmio" ("Mahler", 1974) Russell puolestaan löysi tasapainon karnivalistiselle tyylilleen ja televisioelokuviensa hienostuneisuudelle. Hän pitääkin Gustav Mahler -elokuvaansa parhaimpana monista elämäkertaelokuvistaan.
Bernard Haitink Haitinkilla on laaja ohjelmistorepertuaari, ja hän on levyttänyt Anton Brucknerin, Gustav Mahlerin ja Dmitri Šostakovitšin sinfoniasyklit muiden merkittävien levytystensä ohessa.
Ländler Monet säveltäjät ovat liittäneet sävellyksiinsä ländler-osuuksia, esimerkiksi Gustav Mahler, Ludwig van Beethoven, Franz Schubert ja Anton Bruckner.
Gustav Mahler Vuosina 1902–1907 Mahlerin tinkimättömät vaatimukset taiteellisesta tasosta olivat jo pysyvästi uudistaneet oopperan esittämisen standardeja. Hän johti useita orkestereita eri puolilla Eurooppaa, kuten Amsterdamin kuuluisaa Concertgebouw-orkesteria 1903–1904 ja lyhyen aikaa vuonna 1906, mutta suurimman osan kaudesta hän oli edelleen Wienissä. Vuonna 1904 syntyi Mahlerin toinen tytär, ja säveltäjä sai valmiiksi "6. sinfoniansa" Maierniggin huvilallaan. Hän hermoili ja tunsi suurta epävarmuutta teoksen harjoituksissa, ja neuroottisesti hän jopa vaihteli keskimmäisten osien paikkaa. Samana tuottoisana kesänä hän sävelsi kaksi osaa "7. sinfoniastaan". Seuraavana kesänä sinfonian kolmen muun osan ideoiminen tuotti Mahlerille epätoivoisia ongelmia, kunnes erään soutumatkan aikana hän sai inspiraation tulvan kuunnellessaan airojen rytmikästä liikettä, ja hän sai sinfonian nopeasti valmiiksi. Vuoden 1906 kesällä Mahler työskenteli vieläkin innoittuneemmin: kahdeksan viikon aikana hän sai täysin valmiiksi lähes puolitoista tuntia kestävän "8. sinfoniansa", ja lisäksi hän ennätti vielä johtaa "Figaron häitä" ja "Don Giovannia" Salzburgin Mozart-festivaaleilla. Kuudennen sinfonian ensiesitys tammikuussa 1907 herätti suurta kritiikkiä, joka tosin johtui enemmän Mahlerin konservatiivisten vastustajien henkilökohtaisista asenteista säveltäjää vastaan kuin itse teoksesta. Kyllästyneenä Wienin ilmapiiriin Mahler päätti erota vielä samana vuonna.
Sinfonia nro 8 (Mahler) Sinfonia nro 8 Es-duuri on Gustav Mahlerin sinfonia, joka on sävelletty suurimmaksi osaksi vuonna 1906. Teoksen lopullinen orkestrointi valmistui vuonna 1907 ja kantaesitys oli 12. syyskuuta 1910 Münchenissä. Sinfoniasta käytetään lisänimeä "Tuhannen sinfonia" sen vaatiman erityisen suuren esittäjistön vuoksi. Se on sävelletty kolmelle sopraanolle, kahdelle altolle, tenorille, baritonille, bassolle, kaksinkertaiselle sekakuorolle, poikakuorolle, laajennetulle orkesterille ja uruille.
Des Knaben Wunderhorn Eri säveltäjät ovat käyttäneet kokoelman runoja musiikkinsa sanoituksina. Esimerkiksi Felix Mendelssohn, Robert Schumann, Carl Loewe, Johannes Brahms ja Alexander von Zemlinsky. Eniten kokoelmaa hyödynsi kuitenkin Gustav Mahler, joka sävelsi yli kaksikymmentä laulua kokoelman runojen teksteihin. Mahlerin toinen, kolmas ja neljäs sinfonia sisältävät kukin "Wunderhorn"-sanoituksiin perustuvan laulun, ja hän julkaisi myös kokoelman mukaan nimetyn lied -teoksen orkesterille ja solistille (sekä pianoversion).
Jun’ichi Hirokami Jun’ichi Hirokamin tunnetuimpiin levytyksiin lukeutuvat Kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa toteutetut tulkinnat Gustav Mahlerin neljännestä sinfoniasta ja Hector Berliozin "Symphonie fantastiquesta".
Faust (Goethe) Gustav Mahlerin sinfonian nro 8 Es-duuri (usein myös "Tuhannen sinfonia") toinen osa käyttää "Faustin" II osan tekstiä.
Gustav Mahler Kesäksi Mahler matkusti Eurooppaan, Toblachin (nykyään Dobbiaco) kaupunkiin Määriin, josta hän oli löytänyt itselleen uuden vetäytymispaikan. Hän kiinnostui ystävänsä lähettämästä, saksaksi käännetystä kiinalaisesta runokokoelmasta "Die Chinesische Flöte" (Kiinalainen huilu), jonka pohjalta hän alkoi säveltää sinfonista teosta "Das Lied von der Erde" ("Maan laulu"). Taikauskoisena ja tietoisena terveydentilastaan hän ei nimennyt sitä sinfoniaksi nro 9, sillä juuri yhdeksäs sinfonia oli jäänyt niin Beethovenin, Schubertin kuin Brucknerinkin viimeiseksi. Vuoden 1909 alussa New Yorkin filharmoninen yhdistys tarvitsi kapellimestaria orkesterilleen, ja he onnistuivat suostuttelemaan Mahlerin tehtävään. Seuraavana kesänä 49-vuotias säveltäjä teki yhdeksännen sinfoniansa; kohtalon ivaa on se, että sinfonia jäi myös hänen viimeisekseen, olihan hän päättänyt jättää "Das Lied von der Erden" välistä sinfoniasarjassaan.
Wienin filharmonikot Gustav Mahler toimi kapellimestarina vuodet 1898–1901, ja orkesteri esiintyi ensi kertaa ulkomailla (Pariisissa). Mahleria seurasivat kapellimestareina Felix von Weingartner (1908–27), Wilhelm Furtwängler (1927–30) ja Clemens Krauss (1930–33). Vuodesta 1933 lähtien orkesterilla ei ole ollut pääkapellimestaria, sen sijaan monet nimekkäät kapellimestarit ovat vierailleet orkesterissa, kuten Richard Strauss, Karl Böhm, Herbert von Karajan, Georg Solti, Erich Kleiber, Carlos Kleiber, Leonard Bernstein ja Claudio Abbado.
1900-luvun taidemusiikki Myöhäisromantiikan säveltäjät kirjoittivat paljon "ohjelmallista musiikkia", joka viittasi suoraan ulkomusiikillisiin asioihin. Richard Strauss sävelsi Franz Lisztin jalanjäljissä sinfonisia runoja, joiden otsikko kertoi ulkomusiikillisen aiheen. Tunnettuja sinfonisia runoja ovat muun muassa "Also sprach Zarathustra" (1896) ja "Ein Heldenleben" (1899). Myös Gustav Mahlerin sinfonioissa oli psykologinen ohjelma, mikä ilmenee hänen kirjeenvaihdostaan. Mahlerin sinfoniat poikkesivat siinä mielessä perinteisistä sinfonioista, että niissä keskeisiä jännitteitä luovia elementtejä eivät olleet teemat ja sävellajit vaan pikemminkin erilaiset tunnelmat.
Esko Laine Laine on opettanut kontrabassonsoittoa myös mestarikursseilla Suomessa, Ruotsissa, Italiassa, Saksassa ja Sveitsissä sekä Junge Deutsche Philharmonie- ja Gustav Mahler -nuoriso-orkestereissa ja Herbert von Karajan -akatemiassa.
Gustav Mahler Sinfonioista instrumentaaliteoksia ovat numerot 1, 5, 6, 7, 9 ja 10. Kuoroa ja solisteja käytetään sinfonioissa 2, 3 ja 8. Neljännessä sinfoniassa on solisti muttei kuoroa.
Gustav Mahler Vuosina 1875–1878 Mahler opiskeli Wienin konservatoriossa muun muassa säveltäjä Robert Fuchsin ja pianonopettaja Joseph Epsteinin opastuksessa. Siellä hän tutustui opiskelijatovereihinsa Hugo Wolfiin ja Hans Rottiin, mutta ystävyys jäi väliaikaiseksi Wolfin tasapainottoman luonteen sekä Rottin mielenterveyden romahtamisen ja sitä seuranneen kuoleman takia. Kuten monet toverinsa, Mahlerkin kärsi jatkuvasta rahapulasta, ja hän oli vähällä lopettaa opintonsa, kunnes hänet lähes perheenjäsenekseen ottanut Epstein antoi hänelle taloudellista tukea. Opiskeluaikoinaan Mahler sai vaikutteita Beethovenin intensiivisistä jousikvartetoista ja Wagnerin oopperoista. Vuonna 1876 ilmestyivät hänen ensimmäiset sävellyksensä opinnäytteinä; niistä tosin vain pianokvarteton ensimmäinen osa ja rippeet scherzosta ovat säilyneet jälkipolville. Sen vaikutteet ovat suoraan Schumannilta ja Brahmsilta. Viimeisenä vuonnaan konservatoriossa Mahler sai yhdeksi opettajakseen Anton Brucknerin, joka tuolloin oli vakiinnuttamassa asemaansa säveltäjänä. Myöhemmin he ystävystyivät, ja Brucknerin musiikki vaikutti suuresti nuoreen säveltäjään. Seuraavat kaksi vuotta Mahler vietti Wienin yliopistossa viimeistelemässä opintojaan. Hän myös opetti itse pianonsoittoa opintojensa rahoittamiseksi. Tältä ajalta ovat peräisin hänen omiin teksteihinsä perustuvat, aikanaan kadonneet oopperat "Rübezahl" ja "Die Argonauten", kantaatti "Das Klagende Lied" sekä muutamat "Liedit" (laulut).
Laulusarja Klassisia esimerkkejä laulusarjoista ovat muun muassa Franz Schubertin säveltämät laulusarjat. Orkesterisäestyksellisten liedien sarjoista esitetyimpiä ovat muun muassa Richard Straussin "Vier letzte Lieder" ja Gustav Mahlerin laulusyklit.
Tšekin filharmoninen orkesteri Tšekin filharmoninen orkesteri aloitti toimintansa Tšekin kansallisoopperan orkesterina, mutta irtautui siitä vuonna 1901. Gustav Mahler johti vuonna 1908 Tšekin filharmonista orkesteria seitsemännen sinfoniansa kantaesityksessä.
Willem Mengelberg Mengelberg muistetaan parhaiten pitkästä kaudestaan kuninkaallisen Concertgebouw-orkesterin pääkapellimestarina vuodesta 1895 vuoteen 1945. Hän loi orkesterin maailmanmaineen erityisesti Gustav Mahlerin teosten tulkkina. Mengelberg tutustui Mahleriin vuonna 1902 ja ystävystyi tämän kanssa; sen tuloksena säveltäjä itsekin vieraili usein johtamassa teoksiaan ja jopa tarkisti niiden soitinnusta Concertgebouw-salin akustiikkaan sopivammaksi. Mengelberg oli myös erinomainen Richard Straussin teosten tulkitsija, ja hänen äänityksiään pidetään edelleenkin korkeassa arvossa. Mengelbergin levytys Bachin Matteus-passiosta on sekin maineikas, joskin kiistelty.
Georg Schnéevoigt Schnéevoigt oli tunnettu erityisesti Pjotr Tšaikovskin, Johannes Brahmsin ja Jean Sibeliuksen tulkitsijana ja teki Suomessa tunnetuksi myös Anton Brucknerin ja Gustav Mahlerin musiikkia. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1919.
L’amico Fritz L’amico Fritz on Pietro Mascagnin (1863–1945) säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Se sai kantaesityksensä Roomassa 31. lokakuuta 1891. Gustav Mahler johti oopperan esityksen Hampurissa 16. tammikuuta 1892.
Alma Mahler Nuori Alma Schindler soitti pianoa lapsesta lähtien, ja muistelmissaan hän kirjoittaa kokeilleensa säveltämistä yhdeksänvuotiaana. Hän opiskeli säveltämistä Josef Laborin ohjauksessa vuodesta 1895. Hän tutustui Alexander von Zemlinskyyn alkuvuodesta 1900, aloitti samana syksynä sävellystunnit ja jatkoi tämän oppilaana aina siihen asti, kunnes hän avioitui Gustav Mahlerin kanssa, minkä jälkeen hän lopetti säveltämisen lähes kokonaan. Sitä ennen hän oli säveltänyt liedejä sekä soitinsävellyksiä ja oopperakatkelman. Hän sävelsi enää satunnaisesti vuoden 1910 jälkeen. Hänen lauluistaan on säilynyt vain 17. Niistä neljätoista ilmestyi hänen eläessään julkaisuina, jotka on päivätty vuosille 1910, 1915 ja 1924. On epäselvää, jatkoiko hän säveltämistä enää ollenkaan viimeisen julkaisun jälkeen. Hänen kuolemansa jälkeen löytyi vielä kolme sävellystä käsikirjoituksina. Niistä kaksi julkaistiin 2000, ja yksi on vielä julkaisematta. Alma Mahlerin henkilökohtaiset paperit, myös sävellyskäsikirjoitukset, on taltioitu Pennsylvanian yliopistoon. Hänen sävellyksiään esitetään edelleen.
Kapellimestari Eräät kapellimestarit myös säveltävät tai sovittavat musiikkia. Tunnettuja säveltäjä-kapellimestareita ovat tai ovat olleet muun muassa Felix Mendelssohn, Leonard Bernstein, Gustav Mahler, Richard Strauss, Pierre Boulez, Leif Segerstam ja Esa-Pekka Salonen.
Hans Rott Rott jäi omana aikanaan suurilta osin vaille arvostusta, vaikka sekä Bruckner että Gustav Mahler olivat vakuuttuneita hänen kyvyistään. Hänen E-duuri-sinfoniansa sai kantaesityksensä vasta vuonna 1989. Sittemmin siitä on tehty useita levytyksiä.
Das Lied von der Erde Das Lied von der Erde ("Maan laulu") on Gustav Mahlerin sinfoninen lauluteos altolle, tenorille ja orkesterille. Teos on sävelletty kahdeksannen sinfonian jälkeen vuosina 1908–1909.