mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Luettelo Pokémon-lajeista (1–20) Lukuun ottamatta hännättömyyttä, Venusaurilla ei ole juurikaan yhteistä sammakkoeläinten, kuten sammakoiden ja konnien (jotka muuttuvat täysin yhdestä määritellystä olennosta toiseen tullessaan sukukypsiksi, mikä taas on vastakohta sille miten Venusaurin kehitysmuodot kehittyvät: kasvavat samankaltaisiksi, mutta vain isommiksi, aikuisiksi versioiksi), kanssa. Sen sijaan se muistuttaa enemmän matelijoita, kuten liskoja ja tuataroja. Toisaalta, Venusaurin suuri, pyöreähkö kuono, leveä suu, laaja-alaiset silmät, muhkurainen iho sekä nelijalkainen liikkumistyyli ovat hämärästi samankaltaisia joidenkin tiettyjen samakkoeläinten, kuten rupikonnien, kanssa. Toisin kuin Bulbasaurilla, Venusaurin "korvissa" on syvennykset, jotka osoittavat niiden olevan pikemminkin korvat kuin, eri lajien sammakoilla ja rupikonnilla nähtävät, rauhaset.
Viitasammakko Suomessa viitasammakkoa esiintyy Metsä-Lapin eteläosiin saakka. Suomen pohjoisin löytö Ivalosta. Monin paikoin laji on yhtä runsaslukuinen kuin sammakko, ja ainakin Perämeren rannikolla jopa sitä runsaslukuisempi.
Sammakot Sammakot eli pyrstöttömät sammakot eli varsinaiset sammakot ("Anura", ennen myös "Salientia") on yksi sammakkoeläinten kolmesta lahkosta.
Sammakot Sammakkojen tuntomerkkeihin kuuluu aina lyhyt ruumis sekä täysikasvuisilta yksilöiltä puuttuva häntä. Raajat, varsinkin takaraajat, ovat hyvin kehittyneet. Yleensä sammakot liikkuvatkin loikkimalla. Sammakkojen kallo taas on harvinaisuus selkärankaisten keskuudessa, sillä se koostuu hyvin harvoista osista. Sammakkojen selkärangassa on enintään yhdeksän nikamaa.
Sammakot Sammakkojen lahko "Anura" on sammakkoeläinten kolmesta nykyään elävästä lahkosta lajimäärältään ylivoimaisesti suurin. Tästä lahkosta on joskus käytetty myös nimitystä "sammakot ja konnat", mikä on kuitenkin tarpeetonta, sillä biologisen määritelmän mukaan konnatkin ovat sammakoita. Sammakot eroavat selvästi sammakkoeläinten kahdesta muusta lahkosta, matosammakoista ja pyrstösammakoista (salamanterit).
Luumittari Suomessa laji on vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa luokiteltu vaarantuneeksi. Vielä edeltäneissä arvioinneissa vuonna 2000 ja 1990 laji oli luokiteltu silmälläpidettäväksi. Luokituksen kiristymisen syynä ei kuitenkaan ole ollut lajin harvinaistuminen, vaan uhanalaisuuden kriteerien muutos arviointien välillä. Luumittaria on pidetty Suomessa aina harvinaisena ja paikoittaisena, mutta erityisesti 1970-luvulta alkaen se on kadonnut monilta esiintymisalueiltaan, ja vuoden 1988 jälkeen havaintoja on tehty noin puolet aikaisempaa vähemmän. Lajin uhanalaisuuden merkittävin syy on arvioinnin mukaan Etelä-Suomen soiden ojitus ja turvetuotanto. Suurimmiksi uhkatekijöiksi on puolestaan ilmoitettu joko lajin pieni kanta tai esiintymisalueiden pieni koko ja vähäisyys. Olemassa olevat kannat ovat Suomessa kuitenkin pääosin vakaita. Vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnin mukaan lajin elinalueet Suomessa ovat voimakkaasti pirstoutuneet ja yhteenlasketulta kooltaan alle 2 000 neliökilometriä. Arvioinnin ennusteen perusteella sekä luumittarin esiintymisalue, soveliaan elinympäristön määrä ja laatu että esiintymien määrä tulevat vähenemään tulevaisuudessa.
Varanus mertensi "V. mertensi" ruokailee sekä vedessä että maalla. Se syö pääasiallisesti kalaa, sammakoita, ja raatoja. Ne syövät myös maalla eläviä selkärankaisia ja hyönteisiä, jos niitä on saatavilla. Lajilla on hyvä hajuaisti, ja ne voivat kaivaa saaliinsa esiin ja ne syövät myös makeanveden krokotiilien munia.
Yhdysvallat Eläimistö on monipuolinen, ja sen näyttävimpiä lajeja ovat valkopäämerikotka, hirvi, myskihärkä, karibu, ahma, biisoni, harmaakarhu, puuma ja susi. Yhdysvaltojen manneralueella elää noin 460 matelija- ja sammakkoeläinlajia, joihin kuuluu alligaattoreita, kilpikonnia, liskoja, käärmeitä, sammakoita ja konnia. Lintuja on tavattu yli 800 lajia.
Kapinhiirihaukka Se saalistaa hyönteisiä (pääasiassa termiitit), hämähäkkejä, pieniä matelijoita (liskot, kameleontit, käärmeet) nisäkkäitä (jyrsijät, jänikset ja kultakontiaiset), sammakoita, kaloja ja itseään pienempiä lintuja (aitokanat, kyyhkyt ja muiden lajien poikaset). Se syö myös auton alle jääneitä lampaita ja hyppyjäniksiä.
Isopáramotyranni Isopáramotyranni syö hyönteisiä, sammakoita, liskoja, pienikokoisia jyrsijöitä sekä lintujen munia ja poikasia. Lajin pesimäkausi kestää lokakuusta marraskuulle ja pesä on kuppimainen suurikokoinen rakennelma pensaikon suojissa ja rakennetaan risuista ja heinistä. Naaras munii kahdesta neljään kermanvalkeaa punapilkullista munaa.
Sammakkoeläimet Myös varsinaisten sammakkojen parittelutavoissa on eroa. Kätilösammakkokoiras ("Alytes obstericans") pitelee naarasta kaulasta, minkä jälkeen se alkaa "lypsää" takajaloillaan naaraasta kutua. Toisten lajien koiraat tarraavat naaraaseen eivätkä päästä irti ennen kuin naaras on laskenut mädin. Sammakoilla hedelmöitys on ulkoinen, eli koiras laskee maitinsa naaraan mädin päälle. Tässäkin tapauksessa muutamat lajit tekevät poikkeuksen ja joillain lajeilla hedelmöitys tapahtuu sisäisesti. Tällöin toukat kehittyvät emonsa sisällä. Pyrstösammakkojen keskuudessa hedelmöitys suoritetaan sisäisesti. Koiras laskee ensin maahan pieniä siittiökoteloita, jotka naaras imaisee yhteissuoleensa ja mäti hedelmöittyy. Matosammakkokoirailla on erityinen paritteluelin, minkä vuoksi niidenkin hedelmöitys tapahtuu sisäisesti.
Härkäsammakko Härkäsammakko ("Rana catesbeiana") on pitkä ja iso pohjoisamerikkalainen, ihmisravinnoksi kelpaava sammakkolaji. Kaikki "Rana"-suvun sammakot kelpaavat ravinnoksi (ns. sammakonreidet). EU periaatteessa hyväksyy "Rana"-sukuisten sammakoiden viljelemistä EU:n alueella, mutta on tehnyt poikkeuksen Härkäsammakon kohdalla. Sitä ei saa enää tuoda EU:n alueelle koska sen katsotaan olevan haitallinen ympäristölle. Härkäsammakko voi kasvaa jopa 15–20 cm pitkäksi ja 750 gramman painoiseksi. Naaraat ovat yleensä koiraita kookkaampia. Härkäsammakko on saanut nimensä äänekkäästä kurnutuksesta joka muistuttaa härän mylvintää. Se on yläpuolelta vihreä tai ruskea mustin kuvioin. Vaaleanvihreässä päässä on näkyvät tärykalvot, jotka ovat koiraalla suuremmat kuin naaraalla. Härkäsammakko käyttää ravinnokseen pikkunisäkkäitä, matelijoita ja toisia sammakoita. Keväällä paritteluajan koittaessa koiras alkaa puolustaa kutupaikkaa, jonne naaras laskee veteen tuhansia munia. Nuijapäiden kehittyminen aikuisiksi voi kestää useita vuosia. Härkäsammakkoa on istutettu useisiin paikkoihin Yhdysvalloissa ja muuallekin maailmaa, jossa se on vieraslajina usein laskenut alkuperäisten lajien yksilömääriä. Sitä pidetään nykyisin yhtenä maailman sadasta haitallisimmasta vieraslajista.
Tomaattisammakot Tomaattisammakot ("Dyscophus") on "Microhylidae"-heimoon kuuluva sammakoiden suku, johon kuuluu kolme lajia, tomaattisammakko, valetomaattisammakko ja ruskotomaattisammakko. Suku on saanut nimensä yhden lajin tomaattimaisesta muodosta ja väristä. Kaikki lajit elävät Madagaskarilla. Kun tomaattisammakkoa uhataan, se pullistaa ruumistaan. Tomaattisammakot voivat elää jopa 8-vuotiaaksi. Sukukypsiä ne ovat 9-14 kuukauden ikäisinä. Naaraat ovat koiraita suurempia ja voivat kasvaa lajista riippuen jopa 10 cm pitkäksi. Koiraat kasvavat 5-7,5 cm pitkäksi. Kaikki lajit on listattu IUCN:n Punaiseen listaan. Tomaattisammakon ja valetomaattisammakon erottaminen toisistaan on hyvin vaikeaa, sillä kumpikin laji voi näyttää toiselta.
Leonardo da Vinci Hän tutki ja piirsi myös monien muiden eläinten anatomiaa tehden ruumiinavauksia lehmille, linnuille, apinoille, karhuille ja sammakoille ja vertaili niiden anatomista rakennetta ihmiseen. Hän teki myös useita tutkimuksia hevosista.
Stephensaartensammakko Sammakkoja eli vuoteen 1992 asti vain hyvin pienellä alueella. Tämä alue altistui pahoin säätilojen vaihtelulle, sillä alueelta hävisi osittain suojaava kasvipeite. Sammakkojen suojeluksi lähimaastoon tehtiin erillinen elinalue, joka suojattiin petoeläimiä estävin aidoin (erityisesti tuatarat olivat sammakoille vakava uhka).
Toukokuussa 1992 tälle alueelle siirrettiin 12 aikuista sammakkoa ja alue "täytettiin" sammakoille sopivalla riistalla...
Looginen seuraus Jos lauseet "Kermit on sammakko" ja "kaikki sammakot ovat vihreitä" ovat totta, niin lause "Kermit on vihreä" on välttämättä totta. Näin ollen "Kermit on vihreä" on lauseiden "Kermit on sammakko" ja "kaikki sammakot ovat vihreitä" looginen seuraus.
Madeiran maantiede Madeiralla esiintyy lähes 500 eri merinilviäislajia ja niiden suuri määrä johtuu Madeiran otollisesta sijainnista. Maanilviäislajeja on Madeiran saaristossa lähes 300 eri lajia. Porto Santossa sijaitsee pinta-alaan nähden maailman monipuolisin maanilviäiskanta. Ihmisen toiminnalla on tosin ollut negatiivisia seurauksia alueen nilviäiskannalle; Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) mukaan yli 50 lajin säilyvyys on uhkaavassa tilassa ja luvun arvioidaan olevan todellisuudessa huomattavasti suurempi. 
Lepakoita lukuun ottamatta kaikki maalla elävät nisäkkäät ovat tulleet saarille ihmisten mukana. Kaniini on saarten ainoa riistaeläin ja sekin ihmisen tuoma. Matelijoista tavataan joitakin gekkoja ja sisiliskoja. Sammakoita voi nähdä Madeiralla varsinkin keväällä. Hyönteisiä on arviolta 800–1 200 lajia, kovakuoriaisia noin 550 lajia ja perhosia 120 lajia. Hämähäkkejä on noin 100 lajia ja Desertassaarilla elää Madeiran ainoa myrkyllinen eläinlaji, juoksuhämähäkkeihin kuuluva Lycosa ingens.
Sammakko Sammakko ja sammakon kutu ovat Suomessa rauhoitettuja.
Sammakko Yölämpötilojen laskiessa syksyllä nollan tuntumaan sammakot lopettavat syömisen ja vaeltavat talvehtimispaikkaan. Kesällä kerätyn vararavinnon turvin sammakon on selviydyttävä talvesta ja seuraavan kevään kutupuuhista. Sammakot talvehtivat horrostamalla ojien, järvien ja merenlahtien pohjamudissa, kaivoissa tai kaivannoissa. Jotkut yksilöt horrostavat maalla tai muissa kuivemmissa paikoissa. Viimeksi mainituissa on riski paleltumiseen, jos suoja ei ole tarpeeksi syvä. Tällöin sammakko on altis hengenvaaralliselle kuivumiselle. Hyvästä paikassa saattaa talvehtia kymmeniä tai jopa satoja yksilöitä. Kylmänhorroksen aikana sammakko liikuttelee itseään ajoittain ja tekee lyhyitä uintipyrähdyksiäkin, ellei horrosta kuivalla maalla.
Munahammas Munahammas on pieni, terävä sarveiskyhmy, jonka avulla munivien lajien jälkeläiset rikkovat kuoriutuessaan munan pinnan. Munahammas löytyy useimmilta linnuilta ja matelijoilta ja samanlaisia rakenteita löytyy myös nokkaeläimiltä, eleutherodactylus-suvun sammakoilta sekä hämähäkeiltä. Munahammas ei ole pysyvä hammas vaan se katoaa pian kuoriutumisen jälkeen.
Luettelo Pokémon-lajeista (1–20) Ivysaur perustuu todennäköisesti nisäkkäiden kaltaisiin matelijoihin, Dikynodontteihin, jotka elivät permikauden keskivaiheilla. Näkyvien korvien ja ei-aidon muodonmuutosvaiheen vuoksi, Ivysaurilla näyttäisi olevan enemmän yhteistä nisäkkäiden kuin sammakkoeläinten, kuten sammakoiden ja konnien, kanssa, jotka muuttuvat täysin yhdestä määritellystä olennosta toiseen tullessaan sukukypsiksi. Tämä edellä mainittu muuttuminen on vastakohta sille miten Ivysaur kehittyy: kasvaa samankaltaiseksi, mutta vain isommaksi, aikuiseksi versioksi. Toisaalta, Ivysaurin suuri, pyöreähkö kuono, leveä suu, laaja-alaiset silmät, laikkumainen iho sekä nelijalkainen liikkumistyyli ovat hämärästi samankaltaisia joidenkin tiettyjen samakkoeläinten, kuten rupikonnien, kanssa. Toisin kuin Bulbasaurilla, Ivysaurin "korvissa" on syvennykset, jotka osoittavat niiden olevan pikemminkin korvat kuin, eri lajien sammakoilla ja rupikonnilla nähtävät, rauhaset.
Uusi-Guinea Sammakkoeläimiä tunnetaan 400 lajia, mutta lukumäärän uskotaan moninkertaistuvan. Kaikki sammakkoeläimet kuuluvat varsinaisiin sammakoihin ("Anura"), ja erityisen runsaslukuisina ovat edustettuina "Litoria"- ja "Nyctimystes"-sukujen puusammakot. Myös matelijalajisto on runsas ja saarelta tunnetaan 200 lisko-, 100 käärme-, 13 kilpikonna- ja kaksi krokotiililajia.
Sonic X Mukana on myös monia muita hahmoja. Big the Cat, sammakko-ystävänsä Froggy ja Team Chaotix on myös mukana. Team Chaotixin johtaja Vector the Crocodile on ihastunut Cream the Rabbitin äitiin Vanillaan.
Yhdysvaltain maantiede Monipuolisen eläimistön näyttävimpiä lajeja ovat valkopäämerikotka, hirvi, myskihärkä, karibu, ahma, biisoni, harmaakarhu, puuma, jääkarhu ja susi. Yhdysvaltojen manneralueella (Alaskan ja Havaijin ulkopuolella) elää noin 460 matelija- ja sammakkoeläinlajia, joihin kuuluu alligaattoreita, kilpikonnia, liskoja, käärmeitä, sammakoita ja konnia. Lintuja on tavattu yli 800 lajia.
Universaalikiista Universaalikiistassa huomio kiinnittyi pitkälti juuri substanssin kategoriaan ja ennen kaikkea lajien ja sukujen asemaan. Boethiuksen kommentaari käsitteli jo ristiriitaa, joka oli olemassa Platonin ja Aristoteleen ajattelun välillä: ovatko lajien ja sukujen kaltaiset yleiskäsitteet (eli universaalit) olemassa itsenäisinä, Platonin ikuisten ideoiden kaltaisina, vai pelkästään yksittäisissä olioissa (eli partikulaareissa), kuten Aristoteleen toiset substanssit ovat alisteisia ensimmäisille substansseille? Toisin sanoen, sisältyykö todellisuuden yleinen puoli (universaalit) yksittäisiin olioihin, vai ovatko universaalit olemassa niistä riippumattomina?
Sammakko Sammakko eli ruskosammakko, tavallinen sammakko ("Rana temporaria") on aitosammakoihin kuuluva yleinen sammakkolaji.
Neobatrachia Neobatrachia eli "uussammakot" on sammakoiden (lahko "Anura") alalahko, johon kuuluu noin 5000 lajia eli 95 % kaikista maailman sammakkolajeista. Joissakin lähteissä alalahko jaetaan edelleen kolmeen yläheimoon: "Bufonoidea", "Ranoidea" ja "Microhyloidea", mutta näiden asema on epäselvä. Integrated Taxonomic Information System (ITIS) ei käytä luokittelussaan alalahkoa lainkaan.
Sukupuolidimorfismi Sammakoilla esiintyy myös selväpiirteistä dikromatismia. Sammakoiden dikromatismia on kahta tyyppiä: ontogeneettistä ja dynaamista. Ontogeneettisiä sammakoita on enemmän ja niillä esiintyy koiraiden ja naaraiden välillä pysyviä värimuutoksia. Litoria lesueuri on esimerkki dynaamisesta sammakkolajista, jonka koiraissa tapahtuu väliaikaisia värimuutoksia pariutumiskauden aikana. "Hyperolius ocellatus" on ontogeneettinen sammakko, jolla on dramaattiset erot värissä ja kuvioinnissa sukupuolten välillä. Koiraiden saavutettua seksuaalisen kypsyyden ne ovat kirkkaan vihreitä ja niillä on valkoiset kylkiviivat. Sen sijaan naaraat ovat ruosteenpunaisia tai hopeanharmaita ja niissä on pieniä pilkkuja. Koiraiden kirkas väritys houkuttelee naaraita ja varoittaa saalistajia siitä, että sammakkoa ei kannata pyydystää.
Sammakkoeläimet Sammakkoeläimistä muutamat ääntelevät. Matosammakot ovat kaikki mykkiä. Pyrstösammakoista vain harvat osaavat vikistä hiljaa. Sammakot ja konnat puolestaan osaavat äännellä ns. kurnuttamalla. Kurnuttaessa sammakko sulkee sieraimensa ja pumppaa ilmaa edestakaisin suusta keuhkoihin ja takaisin keuhkoista suuhun. Kurnutusääni syntyy äänijänteiden yli kulkevasta ilmasta. Sammakko voi myös kurnuttaa vedessä koska se pitää kurnuttaessa sieraimiaan kiinni. Sammakoista tavallisimmin vain koiraat ääntelevät. Vaaran uhatessa, kiinni jäädessään tai säikähtäessä sammakot voivat päästää kurnutuksesta eroavan parkaisulta tai kiljahdukselta kuulostavan äänen.
Egyptin vitsaukset Jumalan käskystä Aaron nosti sauvansa veden ylle, jolloin suunnaton määrä sammakoita nousi vedestä ja täytti Egyptin. Niitä tunkeutui suurin joukoin ihmisten asuin­taloihinkin. Egyptin tietäjät pystyivät hekin tuomaan esiin sammakoita, mutta kun ne alkoivat suuresti vaivata faaraotakin, hän pyysi Moosesta rukoilemaan, että sammakot katoaisivat. Sen todistamiseksi, että kyseessä oli jumalallinen rangaistus, Mooses myös antoi faaraon päättää ajan, jolloin hänen oli rukoiltava. Mooseksen rukoiltua sammakot kuolivat. Välillä faarao oli jo luvannut vapauttaa israelilaiset, jos hän pääsee eroon sammakoista, mutta niiden kadottua hän ei toteuttanut lupaustaan.
Asana "Meditoiville joogeille on tehty luotettavia kokeita, joissa he ovat kyenneet pysäyttämään hengityksensä pitkiksi ajoiksi, EKG-mittausten mukaan jopa useiksi vuorokausiksi, ja palaamaan takaisin normaalitilaan. Periaatteessa tilanne muistuttaa monien eläinten kesälepovaihetta, jonka ansiosta esim. sammakko tai etana selviävät kuuman ja kuivan kauden yli."
Mindanaonkalastaja Mindanaonkalastajaa tavataan ainoastaan Filippiineihin kuuluvalta Mindanaon saarelta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät tyypillisesti noin 1 000–2 500 metrin korkeudessa merenpinnasta. Lajin elintavoista tiedetään vain vähän, mutta laji elää todennäköisesti yksittäin. Mindanaonkalastajan ravintoa ovat suurikokoiset hyönteiset, kuten heinäsirkat ja kaskaat, etanat ja kotilot, sammakot ja pienet liskot.
Levykielisammakot Heimo sisältää kolme nykyistä sukua, "Alytes", "Discoglossus" ja "Latonia". Ensin mainittu on hieman konnamainen ja sitä tavataan usein maalta. Toinen on sileämpi ja muistuttaa enemmän sammakkoa, suosien vettä. Kolmatta sukua pidettiin viime aikoihin asti sukupuuttoon kuolleena, ja sitä edustaa äskettäin uudelleen löydetty israelinlevykielisammakko. Kaikkien lajien nuijapäät elävät lammissa.
Suomen luonto Suomessa on tavattu seitsemän sammakkoeläinlajia: vesilisko, rupilisko, sammakko, rupikonna, viitasammakko ja vuodesta 2008 lähtien Turun seudulla mölysammakko, jota viimeksi oli tavattu luonnossa 1960-luvulla. Vuosina 1993 ja 1994 Kotkassa tavattiin yksittäinen viherkonna. Matelijoita on viisi lajia: sisilisko, vaskitsa, kangaskäärme, rantakäärme ja kyy. Kyytä lukuun ottamatta ne ovat rauhoitettuja.
Kiinanjättisalamanteri Kiinanjättisalamanteri on suurikokoisin nykyisin tavattava sammakkoeläin. Lajin yksilöt voivat kasvaa 180 senttimetriä pitkäksi 50 kilon painoiseksi. Sillä on iso pää, pienet silmät ja tumma, kurttuinen nahka. Kiinanjättisalamantereilla ei ole kiduksia, joten sukelluksissa ollessaan se hengittää huokoisen ihonsa läpi. Se elää kylmävetisissä, virtaavissa vesistöissä ja syö siellä hyönteisiä, sammakoita ja kaloja.
Ogdoadi Ogdoadiin katsottiin kuuluvat neljä sammakkopäistä ja neljä käärmepäistä jumalaa joiden uskottiin hallinneen maailmankaikkeutta ennen maailman luomista. Jumalat olivat sammakkoja ja jumalattaret käärmeitä.
Jumalasta ja jumalattaresta muodostetut parit edustivat kaaoksen eri puolia, jotka olivat olemassa ennen auringonjumalan syntyä. Nun ja hänen vaimonsa Naunet edustivat alkuvettä, Heh ja Hehet rajatonta avaruutta, Kuk(Kek) ja Kauket(Keket) pimeyttä ja Amon ja Amonet salattua voimaa tai läpinäkymättömyyttä.
Luigi Galvani Vuonna 1790 Galvani teki ruumiinavauksen sammakolle pöydällä, jolla hän oli tutkinut staattista sähköä. Tällöin hän havaitsi, että samalla hetkellä, jolloin sähköstaattisen generaattorin varaus purkautui kipinänä, sammakon raajat nytkähtelivät. Myöhemmin hän havaitsi, että samoin tapahtui myös, jos sammakon raaja oli ukonilmalla ripustettu metalliseen koukkuun. Selvittääkseen, onko ilma sähköinen muulloinkin kuin ukkosen aikana, hän ripusti kuolleen sammakon rautatankoon ja kiinnitti sen selkähermoon messinkisen koukun. Tällöin raajat eivät liikkuneet, mutta kun hän lisäksi yhdisti messinkikoukun rautatankoon, muodostui virtapiiri ja sammakon jalat alkoivat sätkiä. Galvani nimitti ilmiötä "eläinsähköksi".
Dan Fante Fante syntyi ja kasvoi Los Angelesissa. Hänen isänsä oli kirjailija John Fante. Dan Fante keskeytti koulunsa parikymppisenä ja lähti tien päälle, päätyen lopulta kahdeksitoista vuodeksi New Yorkiin. Hän kokeili ennen kirjailijanuraansa monia erilaisia pätkätöitä ja työskenteli muun muassa ikkunanpesijänä, puhelinmyyjänä, yksityisetsivänä, huonekalumyyjänä sekä monissa muissa erilaisissa pienipalkkaisissa töissä. Dan Fante asui Los Angelesissa. Hän oli naimisissa ja yhden lapsen isä.
Fanten kirjoja on julkaissut Suomessa kustannusyhtiö Sammakko.
Leiopelma pakeka Sammakolla on esihistoriallinen häntälihas, vaikkei sillä häntää olekaan. Sen silmät ovat pyöreät ja sillä ei ole ulkoista tärykalvoa. Sammakot eivät elä nuijapäävaihetta vaan kehittyvät munassa olevan hyytelömäisen massan sisällä joten ne eivät tarvitse kehittyäkseen vettä, jossa uida. Sen sijaan aikuiset sammakot tarvitsevat ehdottomasti kostean elinympäristön sillä ne kuolevat nopeasti kuivissa olosuhteissa. Sammakot elävät yleensä kosteissa onkaloissa lohkareiden alla suojassa.
Sammakkoeläimet Todettiin, että sammakkojen poikasilla esiintyi paikoin vakavia epämuodostumia ja kasvaimia. Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen mukaan epämuodostumat olivat lisääntyneet 42 eri osavaltion alueella ja paikoin jopa puolella sammakoista oli jonkinlaisia epämuodostumia. Epämuodostumien lisääntyessä myös sammakkojen hedelmällisyys laski; Yhdysvaltojen länsiosissa 1992 tehdyn tutkimuksen mukaan jopa 95 prosenttia sammakkojen munista tuhoutui ennen kuin niistä ennätti kehittyä toukkia.
Rubiini-iibis Rubiini-iibistä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosien rannikoilta alueelta, joka ulottuu Kolumbiasta Brasiliaan. Lisäksi sitä tavataan muun muassa Trinidadista ja Tobagosta ja vaeltajana useilta Karibianmeren saairlta. Lajin elinympäristöä ovat suot, mutatasangot, laguunit ja mangrovemetsät. Rubiini-iibikset liikkuvat tyypillisesti parvissa. Lajin ravintoa ovat katkaravut ja muut äyriäiset, vesihyönteiset, sammakot, nilviäiset ja pienet kalat. Aikuiset rubiini-iibikset saavat punaisen värinsä syömistään katkaravuista. Rubiini-iibiksen lisääntymisaika on syyskuusta joulukuuhun. Laji pesii kolonioina ja koiras rakentaa risupesän puuhun tai pensaaseen. Naaras munii tyypillisesti 3–5 munaa.
Walesinterrieri Walesinterrieri on koirarotu, yksi monista terriereistä. Se sopii erilaiseen metsästykseen ja lemmikiksi. Walesinterrieri on peräisin Isosta-Britanniasta Walesista ja on syntynyt 1800-luvulla. Sen taustalla on epävirallinen rotu Black and Tan Terrier, joka ollut olemassa Englannissa jo 1200-luvulla. Sitä oli myös Walesissa, ja sen lajin Britannian kennelliitto vihdoin rekisteröi walesinterrieriksi. Vuoteen 1900 sen nimi oli "vanhaenglanninterrieri" eli "Black and Tan Rough Haired Terrier" ('mustaruskea karkeakarvainen terrieri'). Rotu hyväksyttiin Britanniassa 1886, ja se on siellä yleisempi kuin airedalenterrieri tai kettuterrieri.
Johdatus evoluutioon Toinen menetelmä näiden sukulaissuhteiden selville saamiseksi geneettisistä sekvensseistä perustuu ns. "plagioituihin virheisiin". Tilke-DNA-alueissa on monien toimivien geenien kopioita, jotka ovat vahingoittuneet siten, etteivät ne enää toimi. Tällaisista lajeille yhteisistä virheistä voidaan päätellä, että virheet ovat olleet olemassa jo ennen lajien erkaantumista. Esimerkki tällaisesta tapauksesta on kädellisille yhteinen mutaatio, jonka takia ne eivät pysty valmistamaan C-vitamiinia toisin kuin lähes kaikki muut nisäkkäät. (Marsutkaan eivät pysty valmistamaan C-vitamiinia itse, mutta niillä mutaatio on erilainen.)
Evoluution todisteet Toinen menetelmä näiden sukulaissuhteiden selville saamiseksi geneettisistä sekvensseistä perustuu ns. "plagioituihin virheisiin". Tilke-DNA-alueissa on monien toimivien geenien kopioita, jotka ovat vahingoittuneet siten, etteivät ne enää toimi. Tällaisista lajeille yhteisistä virheistä voidaan päätellä, että virheet ovat olleet olemassa jo ennen lajien erkaantumista. Esimerkki tällaisesta tapauksesta on kädellisille yhteinen mutaatio, jonka takia ne eivät pysty valmistamaan C-vitamiinia toisin kuin lähes kaikki muut nisäkkäät. (Marsutkaan eivät pysty valmistamaan C-vitamiinia itse, mutta niillä mutaatio on erilainen.)
Syötävä sammakko Syötävää sammakkoa tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Euroopassa. Sitä on lisäksi istutettu Britanniaan ja Espanjaan. 2000-luvulla syötäviä sammakkoja on löydetty myös Suomesta Turun seudulta.
Frogger Frogger on vuonna 1981 lanseerattu videopeli, jossa on tarkoitus ohjata sammakkoa ruudun alalaidasta ylälaitaan väistellen vaaroja yli moottoritien ja veden. Pelin kehitti Konami, ja Sega toteutti pelin kansainvälisen levityksen kolikkopelinä. Pelissä oli aikanaan uudenlainen lähtökohta ja pelitapa, ja se on edelleen suosittu monilla Internetin pelialueilla.
Sampo (Kalevala) Suomalainen arkeoastronomi Marianna Ridderstad on yhdistänyt aiemman, lähinnä kielitieteelliseen tutkimuksen muinaisen tähtitaivaan tutkimukseen. Hän on päätynyt tulokseen, että sampo tulee kultanaulalla kiinnitetystä taivaan kantta kannattavasta pylväästä, jonka ympäri kirjokansi kiertää. Kultanaulan kohdalla on napatähti, esimerkiksi Pohjantähti tai Vega, joka prekession vuoksi oli 12 000 vuotta sitten Pohjantähden kohdalla. Myös indoeurooppalaisilla kansoilla on maailmanpylväsmyytti. Pylvästä kannatteli kilpikonna esimerkiksi Intiassa. Sampo-sana liittyisi myös sammakkoon. Monien kansojen kaikkeuskäsityksessä kilpikonna kannattelee selässään taivaankantta. Koska Suomessa ei ollut kilpikonnia, sammakko sai sen paikan. Myös taivaannaula, joka kiinnitti kirjokannen sampoon, liittyisi Ridderstadin mukaan arojen indoeurooppalaisiin: pyörivä akseli ja naulatähti, taivaannaula olisivat syntyneet pyörän keksimisen jälkeen. Käsite ja sana olisi lainattu indoeurooppalaisilta 2000-luvulla eaa., jolloin kirkas Thuban oli napatähtenä.
Luettelo Pokémon-lajeista (1–20) Bulbasaur perustuu todennäköisesti nisäkkäiden kaltaisiin matelijoihin, Dikynodontteihin, jotka elivät permikauden keskivaiheilla. Näkyvien "korvien" ja ei-aidon muodonmuutosvaiheen vuoksi, Bulbasaurilla näyttäisi olevan enemmän yhteistä nisäkkäiden kuin sammakkoeläinten, kuten sammakoiden ja konnien, kanssa, jotka muuttuvat yhdestä määritellystä olennosta toiseen tullessaan sukukypsiksi. Tämä edellä mainittu muuttuminen on vastakohta sille miten Bulbasaur kehittyy: kasvaa samankaltaiseksi, mutta vain isommaksi, aikuiseksi versioksi. Toisaalta, Bulbasaurin suuri, pyöreähkö kuono, leveä suu, laaja-alaiset silmät, laikkumainen iho sekä nelijalkainen liikkumistyyli ovat hämärästi samankaltaisia joidenkin tiettyjen samakkoeläinten, kuten rupikonnien, kanssa. Koska Bulbasaurin "korvissa" ei itse asiassa ole syvennyksiä, ne saattavat oikeastaan olla samankaltaisia kuin monien, eri lajeihin kuuluvien sammakoiden ja rupikonnien silmien takana olevat rauhaset.
Mölysammakko Mölysammakkoa tavattiin vuosina 1937–1960 Suomessakin Helsingin Vanhankaupunginlahdella ja myös Porvoossa Porvoonjoen suun suistoalueella. Äänekkäästi kurnuttavat sammakot häiritsivät rannoilla mökkeileviä ihmisiä. Viimeinen mölysammakko ammuttiinkin Suomen luonnosta vuonna 1960, ja sen jälkeen lajista ei tehty Suomessa havaintoja vuosikymmeniin. Mölysammakon lienee joku tuonut tänne ja mahdollisesti vesien saastuminen pilasi sen elinmahdollisuudet.
Puumangusti Puumangusti ("Galidia elegans") on Madagaskarin saarella elävä madagaskarinmangusteihin kuuluva petoeläin. Se on saaren yleisin kotoperäinen petonisäkäs. Se elää metsissä yksin tai pienissä ryhmissä ja saalistaa enimmäkseen pikkunisäkkäitä, lintuja, munia ja sammakoita. Naaras synnyttää kerralla vain yhden poikasen. Puumangusti on sukunsa ainoa laji, mutta alalajeja tunnetaan kolme. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "rengashäntämangusti".
Comanchet Nälkää nähdessään comanchet saattoivat kuitenkin rikkoa monia tabuja ja syödä lähes mitä tahansa: haisunäätiä, rottia, liskoja, sammakoita, heinäsirkkoja ja jopa omia hevosiaan. Ruoanvalmistuksesta huolehtivat naiset, jotka myös keräsivät luonnosta hedelmiä, siemeniä, pähkinöitä, marjoja ja juuria. Kaupankäynnillä comanchet saivat maissia, kuivattua kurpitsaa ja tupakkaa.
Sammakko (kirjankustantamo) Kustannusosakeyhtiö Sammakko on Seppo Lahtisen Turussa vuonna 1996 perustama kustantamo. Sen ensimmäinen julkaisu oli underground-lehti "Napa" syksyllä 1996. Ensimmäinen Sammakon julkaisema kirja, Charles Bukowskin "Päivät karkaavat kuin villit hevoset yli vuorten, runoja 1957–1969", ilmestyi seuraavana vuonna. Vuonna 2001 kustantamo muuttui osakeyhtiöksi. Seppo Lahtinen ja Kustannusosakeyhtiö Sammakko saivat vuonna 2003 Suomen arvostelijain liiton alueellisen tunnustuspalkinnon "”pitkäaikaisesta, valtakunnallisestikin merkittävästä kulttuurityöstä”".
Satakunnan ammattikorkeakoulun opiskelijakunta Opiskelijakunnan toiminta käynnistyi 1. elokuuta 2005, jolloin aiemmin opiskelijakunnan tehtäviä ammattikorkeakoulussa hoitaneen Satakunnan ammattikorkeakoulun opiskelijat SAMMAKKO ry:n toiminta siirrettiin opiskelijakunta SAMMAKKOlle. SAMMAKKO ry on alun perin perustettu jo 27.11.1996, jolloin opiskelijakunnankin toiminnan voidaan katsoa varsinaisesti saaneen alkunsa. Vuodesta 1992 SAMMAKKO ry:n perustamiseen asti ammattikorkeakoulussa toimi rekisteröimätön opiskelijaedustajisto, johon kuului kaksi opiskelijaa jokaisesta ammattikorkeakoulun silloisissa yksiköissä toimineista opiskelijayhdistyksistä.
Sammakko Sammakko syö hyönteisiä, matoja, etanoita, kotiloita, hämähäkkieläimiä ja pieniä kaloja, joita se pyydystää tahmeapintaisella kielellään. Toukat eli nuijapäät syövät levää, bakteerimassaa ja paikoilleen kiinnittyneitä pikkueläimiä. Sammakolle kelpaavat myös raadot, mutta niitä se syö vain ääriolosuhteissa.
Sammakkoeläimet Suomessa vakituisesti tavattavia sammakkoeläimiä on viisi lajia: sammakko, viitasammakko, rupikonna, vesilisko ja rupilisko. 1930–1960-luvuilla Helsingissä ja Porvoossa esiintyi mölysammakoita. Vuosina 1993 ja 1994 Kotkassa havaittiin yksittäinen viherkonna. 2000-luvulla Suomesta on tavattu uusina lajeina syötäväsammakko, lessonansammakko ja alppivesilisko. Sammakkoeläinlajisto monipuolistuu huomattavasti leudommille seuduille siirryttäessä; jo Virossa esiintyy 11 sammakkoeläinlajia.
Lämpösaaste Tavallisesti luonnonvesiin laskettu jätelämpö vähentää liuenneen hapen pitoisuutta vedessä, mikä vaikuttaa mm. kaloihin, sammakko- ja vesieläimiin. Lisäksi kohonnut lämpötila voi kiihdyttää vesieliöiden aineenvaihduntaa. Muutokset aineenvaihdunnassa voivat muuttaa lajiston tasapainoa, ja muutokset voivat myös aiheuttaa lajien muuttoliikettä niiden yrittäessä sopeutua erilaisiin olosuhteisiin. Lopputuloksena alkuperäiset lajit saattavat muuttaa pois ja vieraslajit saavat elintilaa.
Taisto Heikkinen Heikkinen oli vuodesta toiseen julkisuudessa ennustuksillaan, jotka osuivat joskus oikeaan ja joskus eivät. Karpon ohjelmassa hän kertoi käyttävänsä ennustuksissaan aina samaa sammakkoa. Syyskuussa 2001 sammakko vaihtui kuitenkin nuorempaan, ja kesällä 2006 sammakko oli kuollut helteeseen.
Kenkänokka Vaikka linnun ravinto koostuukin pääosin keuhkokaloista, sille kelpaa myös monenlainen muu saalis, jonka se onnistuu pyydystämään. Kenkänokka syö paljon krokotiilin poikasia, sammakoita, pikkukaloja ja myös käärmeitä. Se täydentää tilaisuuden tullen ruokavaliotaan myös pikkunisäkkäillä ja linnunpoikasilla. Sen vahva nokka tekee selvää monenlaisesta riistasta kilpikonnia myöten. On usein väitetty, että tämä suuri lintu voisi pyydystää jopa antilooppien vasikoita, mutta tästä ei ole olemassa todisteita. Luultavasti pienikin antilooppi olisi liian suuri suupala sille nokan koosta huolimatta.
Pikkuhedelmäkääriäinen Torjuntaa varten lajin esiintymistä voidaan kartoittaa feromonipyydyksillä. Lajille on olemassa kaupallinen feromoni, mutta yksilöitä tulee jonkin verran myös omenakääriäisen feromonille.
Hyppysammakko Hyppysammakko ("Rana dalmatina") on Etelä- ja Keski-Euroopassa yleisenä avoimilla metsäalueilla ja suoniityillä elävä sammakkolaji. Siitä on aiemmin käytetty myös nimeä pitkäkoipisammakko. Lajin pohjoisimpia esiintymispaikkoja ovat Tanska, Etelä-Ruotsi ja Öölanti. Hyppysammakko kasvaa 5-9 cm pitkäksi. Laji tunnetaan pitkistä ja korkeista loikistaan, jotka voivat olla jopa kahden metrin mittaisia. Tämä on mahdollista erittäin pitkien ja voimakkaiden takaraajojen ansiosta. Hyppysammakko muistuttaa ulkonäöltään tavallista sammakkoa ja viitasammakkoa, mutta on niitä hentorakenteisempi. Pohjaväri on vaaleanruskea, jossa on tummia pisteitä selässä ja raitoja takaraajoissa. Lisäksi terävästä kuonosta silmien kautta ulkoisiin tärykalvoihin kulkee ruskeat juovat. Uhattuna hyppysammakko loikkaa vettä kohti, vaikka onkin melko huono uimari. Naaraat talvehtivat maalla, mutta koiraat talvehtivat yleensä jään alla lammissa ja järvissä. Heti jään sulamisen jälkeen sammakot alkavat kutea. Naaras laskee munat suurina erinä veteen. Nuijapäät kehittyvät 3–4 kuukauden kuluessa aikuisiksi.
Frankfurtin koulukunta Frankfurtin kriittinen koulukunta kehittyi vuonna 1930 perustetun Institut für Sozialforschung -instituutin piirissä. Se oli osa mannermaisessa filosofiassa vaikuttanutta ns. kriittistä teoriaa. Ilmaisu kriittinen teoria (saks. "Kritische Theorie") on peräisin Horkheimerin ohjelmajulistuksenomaisen artikkelin "Traditionelle und kritische Theorie" (1937) otsikosta. Horkheimer tarkoitti kriittisellä teorialla yhteiskuntateoriaa, joka kritisoi ja pyrkii muuttamaan yhteiskuntaa kokonaisuutena. Näin kriittinen teoria on vastakkainen perinteiselle yhteiskuntateorialle, joka pyrki ainoastaan ymmärtämään tai selittämään (ja sitä kautta tukemaan vallitsevaa) yhteiskuntaa.
Friedrich Pollock Vuonna 1927 Pollock matkusti Neuvostoliittoon Lokakuun vallankumouksen kymmenvuotisjuhlille ja teki siellä tutkimustyötä ja julkaisi seuraavana vuonna asiaa koskevan kirjoituksen. Hän oli luomassa Frankfurt am Mainiin yhteiskunnallista tutkimuskeskusta (ns. Frankfurtin koulukunta) yhdessä työtoveriensa, muun muassa Max Horkheimerin kanssa. Vuonna 1933 hän pakeni natsivaltaa Pariisiin, Lontooseen ja päätyi New Yorkiin. Hän palasi jatkamaan tutkimustyötään Frankfurtiin 1950-luvulla.
Frankfurtin koulukunta Frankfurtin koulukunta, usein myös Frankfurtin kriittinen koulukunta on Max Horkheimerin 1930-luvulla aloittama filosofinen ja yhteiskuntateoreettinen koulukunta, jonka keskeisiä edustajia Horkheimerin ohella olivat Theodor Adorno, Herbert Marcuse, Erich Fromm, Leo Löwenthal ja Friedrich Pollock. Myöhemmin johtaviksi teoreetikoiksi ovat nousseet Jürgen Habermas ja Axel Honneth. Koulukunnan keskeisiä taustavaikuttajia olivat esimerkiksi Karl Marx ja Sigmund Freud, joiden ajattelua he yhdistelivät omiin teorioihinsa.
Mannermainen filosofia Frankfurtin kriittinen koulukunta on filosofinen ja yhteiskuntateoreettinen koulukunta, joka on kehittänyt ennen kaikkea uusmarxilaista ajattelua. Sen alullepanijana on ollut Max Horkheimer. Hänen lisäkseen koulukuntaan kuuluvat muun muassa Theodor Adorno, Herbert Marcuse ja Jürgen Habermas.
Frankfurtin koulukunta Maanpaossa Yhdysvalloissa Horkheimer ja Adorno tutkivat totalitäärisiä hallintoja. Toisen maailmansodan jälkeen Horkheimerin ja Adornon töitä alettiin kutsua Frankfurtin koulukunnaksi. Kansallissosialismin kauden jälkeen kriittinen teoria koki merkittävän nousun. Monet Adornon opiskelijoista etsivät rationaalista selitystä kansallissosialistisen ajan tapahtumille. Kriittinen teoria tarjosi tämän. Nykyään kriittisen teorian keskeinen edustaja on Jürgen Habermas.
Leo Löwenthal Leo Löwenthal (3. marraskuuta 1900 Frankfurt am Main, Saksa – 21. tammikuuta 1993 Berkeley, Kalifornia) oli saksalainen sosiologi, joka liitetään yleensä Frankfurtin koulukuntaan.
Erich Fromm Erich Fromm (23. maaliskuuta 1900 Frankfurt am Main, Saksa – 18. maaliskuuta 1980 Locarno, Sveitsi) oli saksalais-amerikkalainen psykoanalyyttisen opin kehittäjä, humanistifilosofi, demokraattinen sosialisti sekä tietokirjailija. Hän oli myös Frankfurtin koulukunnan jäsen.
Axel Honneth Axel Honneth (s. 1949, Essen) on saksalainen filosofi ja sosiologi. Hän on Jürgen Habermasin oppilas ja niin sanotun Frankfurtin koulukunnan merkittävä seuraaja. Hän toimii Frankfurt am Mainin J. W. von Goethe -yliopistossa Max Horkheimerin ja Theodor W. Adornon 1950 uudelleen perustaman Sosiaalitutkimusinstituutin toimitusjohtajana vuodesta 2001 alkaen.
Frankfurtin koulukunta Kriittisen teorian pääteoksena pidetään Horkheimerin ja Adornon 1944-1947 laatimaa esseekokoelmaa "Valistuksen dialektiikka".
Oskar Negt Oskar Negt (s. 1. elokuuta 1934, Kapkeim) on saksalainen filosofi ja yhteiskuntateoreetikko. Hän lukeutuu Frankfurtin koulukuntaan.
Marxilainen sosiologia Marxismin inspiroima Venäjän vallankumous, joka johti Neuvostoliiton syntyyn, vahvisti tätä jakoa joksikin aikaa; pian sosiologia kuitenkin joutui muiden "porvarillisten" tieteiden tavoin tukahdutetuksi kommunistivaltioissa. Joitakin vuosikymmeniä myöhemmin sosiologia sai jälleen jalansijan kommunistivaltioissa ja marxilaisen sosiologian sisälle kehittyi kaksi erillistä ajattelutapaa: neuvosto-marxismi, joka kehittyi 1900-luvun kommunistivaltioissa (pääosin Neuvostoliitossa), palveli valtion etuja ja oli pakotettu noudattamaan materialistisen historiankäsityksen dogmaa; sekä itsenäisempi marxilaisuuden tutkimukseen keskittynyt koulukunta länsimaissa. Länsimainen marxilainen koulukunta (1940-luvun tienoilla) tuli hyväksytyksi länsimaisessa akateemisessa maailmassa ja ajan myötä pirstoutui erilaisiin näkökulmiin, kuten Frankfurtin koulukuntaan ja kriittisen teorian koulukuntaan.
Theodor Adorno Theodor Ludwig Wiesengrund Adorno (11. syyskuuta 1903 Frankfurt am Main – 6. elokuuta 1969 Visp) oli saksalainen sosiologi, filosofi, musiikkitieteilijä ja säveltäjä, joka tunnetaan hänen massakulttuuriin ja kulttuurituotantoon suuntaamastaan kritiikistä. Adorno kuului niin kutsuttuun Frankfurtin koulukuntaan, jonka muita jäseniä olivat muun muassa Max Horkheimer, Herbert Marcuse ja Jürgen Habermas. Ryhmä kritisoi perinteisiä yhteiskuntatieteen menetelmiä.
Axel Honneth Honnethilla on Frankfurtin koulukunnan hengessä pyrkimys "kriittiseen yhteiskuntateoriaan" myös psykologian ja psykoanalyyttisten teorioiden avulla sekä sosiologian ja sosiaaliontologian keinoja käyttäen.
Taloudellisfilosofiset käsikirjoitukset 1844 Teosta on toisaalta myös pidetty Marxin kypsymättömän ja filosofisen vaiheen teoksena, ja siksi jotkut esimerkiksi Frankfurtin koulukunnan piirissä ovat pitäneet sitä Marxin tuotannossa vähemmän tärkeänä.
Arvostelu Kriittisellä teorialla tarkoitetaan sekä yhteiskunnallista teoriaa että kirjallisuuskritiikin teoriaa. Yhteiskuntatieteissä kriittisellä teorialla tarkoitetaan Frankfurtissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen syntynyttä uusmarxilaista teoriasuuntausta. Suuntaus tunnetaan myös Frankfurtin koulukunnan nimellä. Kirjallisuuskritiikkiin sekä kirjallisuuden analyysiin ja ymmärtämiseen liittyvä kriittinen teoria ei hae radikaalia yhteiskunnallista muutosta tai edes yhteiskunnan analyysia vaan keskittyy tekstien ja tekstin kaltaisten ilmiöiden analysointiin. Se sai alkunsa kirjallisuudentutkijoiden parissa kirjallisuudentutkimuksen alueena 1960–1970-luvulla.
Susan Buck-Morss Susan Buck-Morss on saksalaissyntyinen poliittisen filosofian ja yhteiskuntateorian professori Cornellin yliopistossa. Hän lukeutuu Frankfurtin koulukuntaan, ja on tutkinut muun muassa politiikan ja uskonnon välisiä suhteita.
Friedrich Carl von Savigny Friedrich Carl von Savigny (21. helmikuuta 1779 Frankfurt am Main – 25. lokakuuta 1861 Berliini) oli preussilainen juristi, joka perusti oikeuden historiallisen koulukunnan.
Herbert Marcuse Herbert Marcuse (19. heinäkuuta 1898 Berliini – 29. heinäkuuta 1979 Starnberg) oli saksalais-amerikkalainen sosiologi ja filosofi, joka tunnetaan erityisesti työstä Frankfurtin koulukunnan ja kriittisen teorian piirissä.
Tiedekritiikki Frankfurtin koulukunta halusi kriittisessä teoriassaan eli tiedonsosiologiassaan tutkia tiedon ja tieteen yhteiskunnallista määräytymistä. Frankfurtin koulukunta tarkastelee tiedettä sosiaalisen konstruktionismin näkökulmasta. Heidän mukaansa esimerkiksi uuden tieteellisen teorian syntyä ja vanhan kumoutumista ei voi selittää vain sen paremmuudesta johtuvaksi, vaan yhteiskunnalliset tekijät on otettava huomioon. Mikäli tiede ei pysty näkemään yhteiskunnallisia kytkentöjään se jää sokeasti toteuttamaan sen ideologiaa. Herbert Marcusen (1898–1979) mukaan tieteen näennäinen neutraalisuus ja objektiivisuus mahdollistavat sen käytön välineenä yhteiskunnallisessa sorrossa. Hänen mukaansa tieteellä on teknologinen apriorinen intuitio maailmasta ja se tällä tavoin mahdollistaa luonnon ja ihmisten hallitsemisen. Tieteellistä menetelmää Marcuse luonnehtii sisäisesti rajoittuneeksi, ennakkoluuloiseksi ja historiallisesti subjektiiviseksi. Tieteellinen menetelmä tai sen itsekritiikki ei muuta peruskokemusta eli historiallista maailmaa, vaan laajentaa sitä ja säilyttää herruuden vallitsevan muodon. Marcusen mukaan vaihtoehtona voisi olla tieteen liittäminen toisenlaiseen kokemusyhteyteen, jota hän nimittää "rauhoitetun maailman kokemusyhteydeksi".
Nykyfilosofia Nykyfilosofian kolmanneksi suuntaukseksi määritetään usein marxilainen suuntaus, johon liittyi marxismi-leninismi, mutta toisaalta myös Frankfurtin koulukunta. Samoin radikaali feminismi ja monet sen suuntaukset liittyvät analyysitavoiltaan usein läheisesti marxilaiseen yhteisöteoriaan.
Jürgen Habermas Jürgen Habermas (s. 18. kesäkuuta 1929 Düsseldorf) on Frankfurtin koulukuntaan lukeutuva saksalainen filosofi ja yhteiskuntateoreetikko, joka tunnetaan erityisesti kommunikatiivisen rationalismin ja julkisuuden () teorioiden kehittäjänä. Habermas edustaa kriittistä teoriaa ja pragmatismia.
Frankfurt am Mainin lentoasema Satelliittikuvan mukaan terminaalissa 1 on 50 matkustajasilloin varustettua porttia (25 A-hallissa, 18 B-hallissa ja 11 C-hallissa). Frankfurtin lentoaseman verkkosivujen mukaan terminaalissa on yhteensä 103 porttia (sisältää ns. "stand-portit", joilla ei ole matkustajasiltaa, vaan matkustajat siirtyvät linja-autoilla kauempana olevaan lentokoneeseen).
Taloustieteellinen Yhdistys Taloustieteellinen Seura aloitti toimintansa Taloustieteellisen Kerhon nimellä vuonna 1936. Järjestö perustettiin
nuorten taloustieteilijöiden omaksi yhdistykseksi vastareaktiona Kansantaloudellisen Yhdistyksen vanhoilliseksi koetulle ilmapiirille, mutta
taustalla oli myös oppihistoriallisia näkemyseroja ns. "Historiallinen koulukunnan" ja Keynesin oppeihin tukeutuvan Tukholman koulukunnan välillä. Seuran erityisenä tavoitteena oli kehittää suomalaista kansantaloustiedettä ja opetusta levittämällä historiallisesta koulukunnasta poikkeavia näkemyksiä. Taloustieteellinen Kerho vaihtoi nimensä Taloustieteelliseksi seuraksi vuonna 1957.
Taikaluotiteoria Frankfurtin yhteiskuntatieteilijöiden kriittinen koulukunta nousi taikaluotiteorian vallitsevasta ajattelutavasta yrittäen selvittää tiedon intressejä ja analysoiden tieteellisen tiedon puolueettomuutta. On kyseenalaista, kuinka suurta osaa kriittisestä teoriasta pidetään vielä pätevänä nykyisen viestintätutkimuksen valossa.
Frankfurtin koulukunta Oppi katsoo, että tästä seuraa täysin hallittu maailma, joka kontrolloi yksilöä sosiaalisesti ja alistaa idealismin, nonkonformismin, epäkonventionaalisuuden ja luovuuden. Kriittinen teoria edellyttää, että filosofialla tulisi olla yhteiskunnassa keskeinen ja käytännöllinen rooli paremman tulevan yhteiskunnan luomiseksi.
Alfred Sohn-Rethel Alfred Sohn-Rethel (4. tammikuuta 1899–6. huhtikuuta 1990) oli saksalainen marxilainen taloustieteilijä ja filosofi, joka keskittyi erityisesti tietoteoriaan. Hän kirjoitti myös Saksan teollisuuden suhteista kansallissosialismiin. Sohn-Rethel lukeutuu Frankfurtin koulukuntaan.
Frankfurtin koulukunta Kriittisen teorian mukaan kapitalistisessa yhteiskunnassa lisääntyvän teknistymisen, tieteellisen edistyksen ja tästä seuraavan byrokratisoitumisen takia yksilöt vieraantuvat ja siten yksilön merkitys katoaa. Yksilöiden välisistä suhteista tulee traditionaalisten siteiden löyhtyessä tavaravälitteisiä ja ne muuttuvat entistä enemmän taloudellisiksi vaihtosuhteiksi.
Anders Behring Breivik Breivikin manifesti on suurimmaksi osaksi muista lähteistä kopioitua tekstiä. Erityiseksi innoituksen lähteeksi mainitaan ”Wienin koulukunta”. Breivikin mukaan tämä ajatussuunta on ”sekoitus erilaisista konservatiivisista ja traditionalistisista virtauksista, ”marxilaisen Frankfurtin koulukunnan” vastakohta” ja voimakkaasti islamin vastainen. Hän nostaa esiin kolme keskeistä kirjoittajaa: norjalaisen bloggaajan Fjordmanin, egyptiläissyntyisen juutalaisen kirjoittajan Bat Ye’orin ja islamvastaisen amerikkalaisen kirjailijan ja keskustelijan Robert Spencerin. Näitä kirjoittajia ja Breivikin mainitsemia verkkosivuja, kuten amerikkalaista Gates of Viennaa, yhdistää kuuluminen samaan internet-kirjoittajien yhteisöön. Tämä blogikirjoittajien joukko käyttää itsestään nimitystä vastajihadistit.
Läntinen marxilaisuus Brittiläisten tutkijoiden 1960-luvulla kehittämä kulttuurintutkimus nähdään yleensä omana ajatusvirtauksena. Sillä on paljon yhteistä läntisen marxilaisuuden kanssa.
Raymond Williamsin kaltaiset teoreetikot käsittelevät kulttuurikysymystä, jonka aikaisemmat marxilaiset ohittivat merkityksettömänä. Antonio Gramscin ja Frankfurtin koulukunnan teoriat ovat tärkeitä lähteitä kulttuurintutkimukselle.
Joukkopsykologia ja egoanalyysi Kir­jal­la oli vaikutusta niin sanottuun freudomarxilaisuuteen ja Frankfurtin koulukuntaan. Theodor W. Adorno arvosti kirjaa, ja hänen mukaansa se ennakoi nerokkaasti kansallissosialismia. Serge Moscovici arvioi Freudin ratkaisseen joukkopsykolo­gian arvoituksen. Laajimmin Freudin tutkielmaa arvosteli kirjailija Elias Canetti pääteoksessaan "Joukko ja valta" (1960).
Kriittinen pedagogiikka "Eurooppalaisen kriittisen kasvatustieteen" juuret ovat ennen kaikkea Karl Marxin ja Frankfurtin koulukunnan - Theodor Adornon ja Max Horkheimerin, Erich Frommin ja Jürgen Habermasin - tuotannossa. Vaikutteita on otettu myös ranskalaisfilosofi Michel Foucault'ta, erityisesti teoksista "Tarkkailla ja rangaista", "Seksuaalisuuden historia" ja "Tiedon arkeologia".
Franz Leopold Neumann Franz Leopold Neumann (23. toukokuuta 1900 – 2. syyskuuta 1954) oli saksalaissyntyinen vasemmistolainen poliittinen aktivisti sekä oikeus- ja valtiotieteilijä, joka tunnetaan ennen kaikkea kansallissosialismin teoreettisesta analyysistä. Neumann syntyi Katowicessa, opiskeli Saksassa ja Isossa-Britanniassa, ja vietti uransa loppuvaiheet Yhdysvalloissa. Hän lukeutuu Frankfurtin koulukuntaan.
Christian Grönroos Grönroos on eräs varhaisimmista palvelujohtamisen kehittäjistä. Hän kuuluu ns. markkinoinnin Pohjoismaisen koulukunnan () avainhenkilöihin, ja on palvelukirjallisuuden kansainvälisesti merkittävimpiä nimiä.
Marxilaisuus Marxilaiseen filosofiaan kuuluvat materialistinen historiankäsitys, materialistinen dialektiikka ja paljon muita teoreettisen filosofian osa-alueita. Marxilainen filosofia on ollut suosituinta Manner-Euroopassa. Se on joskus luettu osaksi mannermaista filosofiaa. Erityisesti Frankfurtin koulukunta oli pitkään marxilaisuuden tunnettu edustaja. Eräs viime aikoina tunnettu marxilaista ajattelua edustava teos on ollut "Imperiumi".
Oikeusfilosofia Viimeisten vuosikymmenten aikana oikeusfilosofisen ja -teoreettisen tutkimuksen ala on voimakkaasti laajentunut ja useita uusia tutkimussuuntauksia on syntynyt. Monet näistä ovat yhteydessä mannermaisen filosofian eri koulukuntiin, kuten jälkistrukturalismiin, Frankfurtin koulukunnan kriittiseen teoriaan, hermeneutiikkaan, fenomenologiaan ja feministiseen filosofiaan. Tunnettuja suomalaisia oikeusfilosofeja ovat muiden muassa Aulis Aarnio ja Hannu Tapani Klami.
Walter Benjamin Walter Bendix Schönflies Benjamin (15. heinäkuuta 1892 Berliini – 27. syyskuuta 1940 Port Bou, Espanja) oli saksanjuutalainen marxilainen kirjallisuuskriitikko, esseisti, kääntäjä ja filosofi. Hänet yhdistettiin jonkin aikaa Frankfurtin koulukuntaan, ja hän sai myös paljon vaikutteita Bertolt Brechtiltä ja Gershom Scholemin juutalaisesta mystiikasta. Vaikka hän itse syntyi koulutettuun perheeseen, akateemista asemaa hän ei kuitenkaan saavuttanut.
Kriittinen teoria Maanpaossa Yhdysvalloissa Horkheimer ja Adorno tutkivat totalitaarisiä hallintoja. Toisen maailmansodan jälkeen Horkheimerin ja Adornon töitä alettiin kutsua Frankfurtin koulukunnaksi. Kansallissosialismin kauden jälkeen kriittinen teoria koki merkittävän nousun. Monet Adornon opiskelijoista etsivät selitystä kansallissosialistisen ajan tapahtumille. Kriittinen teoria tarjosi tämän. Myöhempi kriittisen teorian keskeinen edustaja on Jürgen Habermas.
DAX-indeksi DAX ("Deutscher Aktien IndeX 30") on ns. Blue Chip -osakkeista koostuva osakeindeksi, joka muodostuu 30 kaupankäynnin volyymin ja markkina-arvon mukaan suurimmasta Frankfurtin pörssissä noteerattavasta saksalaisesta yrityksestä.
Erich Fromm Kuten Fromm omaelämäkerrassaan "Beyond the Chains of Illusion" toteaa, niin hänen teorianmuodostuksensa perustuu muiden Frankfurtin koulukunnan jäsenten tavoin Karl Marxin tiettyihin teorioihin, mutta myös Sigmund Freudin näkemyksillä on siinä iso osansa. Tässä yhdistelmässä Freudin näkemysten mukaan ihmisen piirteet ovat biologiasta määräytyviä, kun Marxin näkemysten mukaan määräytyminen toteutuu ympäröivän yhteiskunnan ja tarkemmin sen taloudellisen järjestelmän sanelemissa puitteissa.