mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Ikuisesti sinun (vuoden 1998 elokuva) Danielle on päättänyt ostaa takaisin yhden talon palvelijoista, joka oli joutunut "vankilaan" ilman syytä. Kinastellessaan vaunujen ajajan kanssa, ilmestyy prinssi Henry ja maksaa palvelijan Daniellelle. He ihastuvat ensi silmäyksellä. Kun Danielle ja prinssi tapaavat seuraavan kerran, Danielle valehtelee olevansa äitinsä, kreivitär Nicole De Langarette. He tapailevat usein salaa, kunnes ilkeä äitipuoli (Anjelica Huston) saa vihiä asiasta. Naamiaisissa ilkeä äitipuoli repii Daniellen siiven irti, ja hän kailottaa kaikelle kansalle, mikä Danielle "oikeasti" on, kiittämätön palvelija. Mutta kaikki päättyy hyvin – rakastuneet saavat toisensa, paha saa palkkansa ja hyvä saa myös palkkansa, hyvällä tavalla.
The Devil in I Musiikkivideo kuvastaa paljolti itsemurhaa. Musiikkivideolla näkyvät punaisiin huntuihin pukeutuneet ihmiset kuvastavat tunnetiloja, jotka ovat niin hirveitä, että ne saavat ihmisen tappamaan itsensä. Yhtyeen DJ, Sid Wilson syö itseään, kunnes kuolee verenhukkaan. Yhtyeen kitaristi Mick Thomson repii kasvonsa irti ja kuolee myöskin verenhukkaan. Yhtyeen uudet jäsenet, rumpali Jay Weinberg ja basisti Alessandro Venturella puukotetaan verisesti kuoliaiksi.Yhtyeen laulaja Corey Taylor, sekä yhtyeen soolokitaristi James Root räjäyttävät itsensä. Yhtyeen kosketinsoittaja Craig Jones syöttää itsensä nälkäiselle koiralle ja yhtyeen toinen perkussionisti Chris Fehn ruokkii itsensä nälkäisille linnuille. Lopuksi vielä Shawn Crahan hirttää ja polttaa itsensä kuoliaaksi.
Muhammad Ali Ottelijoiden välit kiristyivät entisestään, kun Patterson jatkoi Cassius Clay -nimen käyttöä. Ali ei voinut sietää Pattersonin käytöstä, koska hän oli vaatinut kaikkia kutsumaan häntä uudella nimellään. Viikko ennen ottelua Ali uhkasi rangaista Pattersonia hänen kirjoituksessa esittämiensä syytösten vuoksi ja sanoi lyövänsä häntä ”niin pahasti, että hän tarvitsee kenkälusikan pannakseen hatun päähänsä”. Ali jatkoi Pattersonin pilkkaamista läpi koko pitkän ottelun, joka ratkesi Alin hyväksi 12. erässä teknisellä tyrmäyksellä. On väitetty, että Ali olisi pitkittänyt ottelua tahallaan eikä olisi yrittänytkään saada nopeaa tyrmäysvoittoa. Media ei pitänyt ottelusta, ja esimerkiksi "New York Timesin" toimittaja Robert Lipsyte rinnasti Alin pikkupoikaan, joka repii perhoselta siivet kappale kerrallaan irti.
Helga Helga on naispuolinen muoto nimestä Helge, joka tarkoittaa ’pyhää, pyhitettyä’.
Egeanmeren laatta Egeanmeren laatta liikkuu noin 34–37 mm etelälounaaseen vuodessa. Anatolian laatta liikkuu puolestaan noin 21–40 mm länsilounaaseen vuodessa. Liikkeiden seurauksena Attikan alue Keski-Kreikassa on siirtynyt viimeisen sadan vuoden aikana noin 2 metriä ja Peloponnesos noin 4 metriä etelälounaaseen. Seurauksena ympäröivien mannerlaattojen liike repii Egeanmeren laattaa hitaasti kahtia koillis-lounaissuunnassa suurin piirtein laatan keskeltä. Tämä ilmiö on synnyttänyt Korintinlahden, kun Peloponnesos repeytyy hitaasti irti muusta Manner-Kreikasta, sekä laatan poikki kulkevan vulkaanisen niin kutsutun helleenisen kaaren, jonka alueella on eräitä aktiivisia sekä lukuisia sammuneita tulivuoria, kuten Méthana, Santorínin saaret sekä Nísyros. Laattojen liikkeen seurauksena on syntynyt myös laatan eteläreunan ei-vulkaaninen kaari, johon kuuluvat muun muassa Peloponnesoksen eteläreuna sekä Kreeta, Kárpathos ja Ródos.
Lego Island 2: The Brickster’s Revenge Tehtyään tarpeeksi pizzatoimituksia ansaitakseen uuden talonsa, Pepper Roni kertoo toimittaneen pizzaa vankilaan Poliisiasemalla. Brickster käyttää aiemmista pizzoista säilytettyjä mausteita muodostaakseen tulisen, kuuman pizzan joka sulattaa vankilan oven, mahdollistaen hänen pakonsa, varastaa poliisihelikopterin, ja lentää Opastuskeskukseen. Hän varastaa Constructopedian, kirjan, joka sisältää piirustukset kaikkiin saarella oleviin rakennuksiin, ja repii sen sivut irti. Kaikki rakennukset Lego Islandilla purkaantuvat. Brickster kutsuu Brickster-robottinsa ja lähtee sitten Ogel Islandille, asteroidille joka kelluu avaruudessa jonka hän rakensi palikoista, jotka hän on varastanut Lego Islandilta. Pepper Roni etsii neljää puuttuvaa sivua ja voittaa kaikki Brickster-robotit heittämällä pizzaa niitä päin. Kun jokainen sivu palautuu, rakennukset uudelleenrakentuvat.
Bentley (videopelihahmo) Kaksi vuotta myöhemmin mystinen Klaww Gang varastaa Clockwerkin osat eräästä museosta. Cooperin jengin tehtävä on hankkia osat takaisin tuhotakseen ne. Klaww Gangin jäsenet ovat levittäytyneet ympäri maailmaa ja käyttävät Clockwerkin osia omiin tarkoituksiinsa. Lopulta kopla saa haltuunsa osat, mutta ne varastaa Klaww Gangin jäsen Jean Bison, joka myy ne toiselle jengiläiselle, Arpeggiolle. Arpeggio rakentaa Clockwerkin uudelleen saavuttaakseen kuolemattomuuden. Tosin Arpeggion kätyri, Neyla, pettää hänet ja yhdistää itsensä Clockwerkiin. Koplan tuhotessa Neylan ja Clockwerkin yhdistelmän, Bentley repii irti Clockwerkin tärkeimmän osan, vihasirun. Robotin nokka putoaa Bentleyn päälle, minkä vuoksi hän joutuu pyörätuoliin. Tässä pelissä, "", Bentley antaa Slylle ohjeita, mutta on myös pelattava hahmo.
Friðþjófr Uljaan saaga Friðþjófr Uljaan saaga [fri:dthjoufr] (isl. "Friðþjófs saga ins frækna") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se sijoittuu aikaan ennen Islannin asuttamista ja luetaan siksi muinaissaagoihin. Saaga kertoo Friðþjófr Þorsteinninpojasta, sognevuonolaisen talonpojan pojasta, joka ansaitsee lisänimensä rohkeudellaan, ja rakastuu Sognin kuninkaaksi kutsutun Belin tyttäreen Ingibjörgiin. Tämä on kuitenkin luvattu Sveanmaan (isl. "Svíþjóð") kuningas Hringrille, ja alhaissyntyinen Friðþjófr saa siksi Ingibjörgin puolisokseen vasta lukuisten eri käänteiden jälkeen. "Friðþjófr Uljaan saagasta" on säilynyt kaksi versiota. Näistä lyhyempi on laadittu Islannissa 1200-luvun loppupuolella tai 1300-luvun alussa, mutta sen varhaisimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1400-luvun lopulta (AM 510 4to). Saagan pitempi versio on todennäköisesti 1400-luvulta, ja se on säilynyt vain paperikopioina (AM 173 fol; Stock. Papp. fol. no. 56). Kaiken kaikkiaan saagasta on säilynyt useita kymmeniä käsikirjoituksia, mikä kertoo "Friðþjófr Uljaan saagan" olleen hyvin suosittu. Saagan lisäksi on säilynyt myös Friðþjófrin tarinaan liittyvää rímur-runoutta, josta saadut vaikutteet näkyvät saagan nuoremmassa versiossa. "Friðþjófr Uljaan saagaa" ei ole suomennettu.
Helgi Þóririnpojan tarina Helgi lähtee eräänä kesänä veljensä Þorsteinnin kanssa kauppamatkalle pohjoiseen Finnmarkiin, missä he käyvät kauppaa saamelaisten (isl. "Finnar") kanssa. Paluumatkalla he pysähtyvät eräälle niemelle, missä kasvaa metsää. Helgi käy metsään, mutta äkkiä laskeutuu sankka sumu, eikä Helgi enää löydä laivalle. Tulee yö.
Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saaga Hieman myöhemmin Kotkanokka iskee silmänsä Smoolannin kuninkaanpoikaan Hringriin ja yrittää estää tämän ja Ingibjörgin liiton. Vaikka muuttaa välillä muotonsa kärpäseksi, Kotkanokka ei kuitenkaan onnistu aikeissaan. Hänet otetaan kiinni, ja pelastaakseen elämänsä Kotkanokka joutuu hankkimaan alisesta maailmasta maagisen viitan, juomasarven ja tammipelin.
Helge Helge on skandinaavinen miehen etunimi, joka johtuu muinaisskandinaavisesta "pyhää", "pyhitettyä" tarkoittavasta sanasta "heilagr". Nimen naispuolinen vastine on Helga.
Helga Liné Helga Liné (oikealta nimeltään "Helga Lina Stern", s. 14. heinäkuuta 1932 Berliini) on saksalaissyntyinen portugalilais-espanjalainen näyttelijä.
Helgi Þóririnpojan tarina "Helgi Þóririnpojan tarina" (isl. "Helga þáttr Þórissonar") on keskiajan Islannissa kirjoitettu tarina (isl. "þáttr"), joka luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Tarina kertoo norjalaismiehestä nimeltä Helgi, joka kohtaa tarunhohtoisen Kaunotantereen (isl. "Glæsisvellir") kuninkaan tyttären, saa tältä rikkauksia ja katoaa myöhemmin Kaunotantereelle, mutta palaa sieltä kristityn kuninkaan Olavi Tryggvenpojan rukousten avulla. Tarinan kirjoittajaa ei tunneta, mutta teksti on todennäköisesti kirjoitettu jo 1300-luvun alkupuolella, joidenkin arvioiden mukaan 1200-luvun lopulla. Sen varhaisimmat käsikirjoitukset ovat 1300-luvun lopulta. "Helgi Þóririnpojan tarinaa" ei ole suomennettu.
Jalmari Sinivaara Jalmari Sinivaara, ent. "Sillman" (s. 1892 Orimattila) oli suomalainen Etsivän Keskuspoliisin toimistopäällikkö, joka vastasi 1920- ja 1930-luvulla Suomessa asuneiden venäläisten valkoemigranttien toiminnan tarkkailusta.
Helgi Þóririnpojan tarina "Helgi Þóririnpojan saaga" ei ollut mukana vielä ensimmäisessä Carl Christian Rafnin (1795–1864) toimittamassa muinaissaagojen antologiassa "Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum" (1829–1830), vaan sen sisällytti muinaissaagoihin vasta Guðni Jónsson kokoelmateoksissaan "Fornaldarsögur Norðurlanda", 1–3 (1943–1944) ja "Fornaldar sögur Norðurlanda", 1–4 (1954). "Helgi Þóririnpojan tarina" eroaakin monesta muusta muinaissaagasta siinä, että tarinassa kuvatut tapahtumat sijoittuvat samalle aikakaudelle kuin islantilais- ja kuningassaagat. Helgin perheen kerrotaan kuuluvan kuningas Olavi Tryggvenpojan ystäviin ja aikalaisiin. Tarina ei näin ollen sijoitu muinaiseen, tarkemmin määrittelemättömään menneisyyteen, mikä olisi muinaissaagoille tyypillistä, vaan sen tapahtumat sidotaan kuningas Olavin kautta historialliseen aikaan. "Helgi Þóririnpojan tarina" luetaan kuitenkin nykyään yleensä muinaissaagoihin, koska siinä kuvataan Helgin kanssakäymistä myyttisen Kaunotantereen (isl. "Glæsisvellir") valtakunnan väen kanssa ja siten saagakirjallisuuden kontekstissa Helgin matkoja tuonpuoleisen toiseen maailmaan. Tässä se muistuttaa myös muinaissaagaksi kategorisoitua "Thorsteinn Talonvoiman tarinaa": sen tavoin "Helgi Þóririnpojan tarina" liikkuu kahden maailman välillä eli tuonpuoleisen, fantasian maailmaan kuuluvan kuningas Guðmundrin valtakunnan ja historialliseen aikaan kuuluvan kristillisen kuningas Olavin maailman välillä. 
"Helgi Þóririnpojan tarina" on todennäköisesti tunnettu alkujaan suullisena tarinana. Sen kirjoittaja on tarinan kirjalliseen muotoon saattaessaan yhdistänyt kotoperäisiä myyttejä ja kulttuurin ulkopuolelta tulleita vaikutteita. Matkat Glæsisvellirin kaltaiseen tuonpuoleiseen tai toiseen maailmaan olivat tyypillisiä myös keskiaikaisille ritariromaaneille. "Helgi Þóririnpojan tarinan" avaava osuus, missä kuolevainen kohtaa olennon tuonpuoleisesta, näyttääkin saaneen vaikutteita ranskalaisen Marie de Francen (n. 1160-1215) "lais"-runosta "Lanval". Kyseinen kuningas Arthurista kertovaa tarinaperinnettä edustava runo käännettiin 1200-luvun alussa Norjassa proosamuotoon ja tunnettiin nimellä "Januals ljóð".
Ludwig van Beethovenin elämäkerta Jälkipolville Beethovenin kuurous oli myös siunaus. Testamentin kirjoittamisen jälkeen hän sai valtavan luomisvimman ja päätti omistaa loppuelämänsä säveltämiselle. Vaikka hän ei enää kuullut juuri soittimia tai lauluääntä, hän kuuli keksimänsä melodiat päässään. Myös hänen tyylinsä muuttui, ja se oli nyt rohkeaa ja sankarillista heijastaen säveltäjän omaa päättäväisyyttä. Vuodet 1803–1812 olivat säveltäjän tuottoisimmat. 5. huhtikuuta 1803 saivat ensiesityksensä toinen sinfonia, kolmas pianokonsertto ja oratorio "Kristus öljymäellä". Pian syntyi myös tunnettu pianosonaatti "Waldstein", jonka Beethoven omisti ystävälleen. Vuonna 1804 valmistui uupumattoman työn seurauksena kolmas sinfonia "Eroica" (Sankarillinen). Beethoven omisti sen aluksi ihailemalleen Napoleon Bonapartelle, mutta kiivastui kuultuaan tämän julistautuneen keisariksi ja repi sinfonian kansilehden irti kutsuen sitä enää vain sankarilliseksi sinfoniaksi. Hänen silmissään Napoleon ei ollut enää sankari vaan ahne ja vallanhimoinen.
Viaporin kapina Kapinan oli tarkoitus alkaa vasta 10. elokuuta, mutta tilanne Viaporissa eskaloitui kuitenkin jo useita päiviä aiottua nopeammin. Kapinamielialaa oli keväästä lähtien aiheuttanut huonon ruoan ja ylimääräisten palkkioiden leikkaamisen lisäksi muun muassa yhden sotamiehen kuolema upseeriston simputuksen uhrina. Sotilaat olivat järjestäneet joukkokokouksia, joissa esitettiin erilaisia vaatimuksia olosuhteiden parantamiseksi. Heinäkuun lopulla tsaarin salainen poliisi Ohrana oli ilmiantajilta saamiensa tietojen perusteella varoittanut komentaja Laimingia mahdollisesta kapinasta, joka määräsi saarten ympäristön miinoitettavaksi kapinallisten laivojen rantautumisen estämiseksi. Kun miinoja laskeneille sotilaille selvisi toiminnan syy, kieltäytyvät he 28. heinäkuuta jatkamasta miinoitusta. Tämän johdosta Laiming pidätytti kaikki miinoittajat, repi upseerien arvomerkit omakätisesti irti ja uhkasi heitä myös ampumisella. Vangitut kuljetettiin Santahaminaan, missä he joutuivat viettämään ensimmäiset puolitoista vuorokautta ilman ruokaa.
Vaarallinen juhannus Muumipapan näytelmän ensi-illassa mikään ei mene niin kuin piti, mutta yleisö, näyttelijät ja Muumipappa ovat silti tyytyväisiä. Pikku Myy puree näytelmässä ollutta jalopeuraa, jota näyttelee kaksi majavaa. Teatterissa selviää, että Nuuskamuikkunen repi kieltotaulut irti. Muumipeikko palaa teatteriin, ja Muumilaakson asukkaat alkavat lähteä takaisin kotiin. Poliisi-Hemulit kuitenkin jahtaavat heitä. Perillä Muumilaaksossa poliisi-Hemulit saavat heidät kiinni, mutta kiltin pikku hemulin ansiosta he selviävät ilman kummempia rangaistuksia. Miska ja Homssu jäävät teatteriin, ja Emma sekä Vilijaana ottavat orpolapset hoitaakseen.
Schildts julkaisi kirjan ruotsinkielisen alkuteoksen "Farlig midsommar" vuonna 1954. Suomeksi kirja ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 1957 nimellä "Vaarallinen juhannus". "Vaarallinen juhannus" on julkaistu vuonna 1988 suomeksi myös WSOY:n kustantamana äänikirjana, jonka lukijana toimi Tytti Paavolainen.
Klassismin musiikki Keskikauden merkittävimpänä teoksena pidetään säveltäjän kolmatta sinfoniaa "Eroica" (eli sankarillinen), joka oli pitempi kuin mikään aikaisemmin sävelletyistä sinfonioista. Sinfonian alkuperäiseksi nimeksi piti tulla "Bonaparte" Beethovenin ihaileman Ranskan vallankumouksen sankarin mukaisesti, mutta Beethovenin kuultua Napoleonin kruunanneen itsensä keisariksi hän repi teoksen kansisivun irti ja nimesi sinfonian uudelleen. Muita keskikauden sävellyksiä oli säveltäjän ainoaksi jäänyt ooppera Fidelio vuodelta 1805. Kantaesitystä viivyttivät sekaannukset ja säveltäjän tyytymättömyys esityksen suunnittelussa. Kun teos lopulta esitettiin marraskuussa, se ei saanut kovin suurta menestystä, ja Beethoven kirjoittikin oopperasta useita versioita ennen kuin se viimein saavutti suosiota vuonna 1813. Vuoteen 1814 mennessä Beethovenista oli tullut aikansa suosituin säveltäjä, ja "Eroica"-sinfonian ja muun muassa "Razumovski-kvarteton" luoma uusi sankarillinen sävellystyyli, johon aluksi oli suhtauduttu varauksellisesti, oli laajasti arvostettu.
Vampyyrin oppipoika Darren Shan on puolivampyyri, jonka vastoin hänen tahtoaan entinen vampyyrikenraali Crespley veretti. Darren on Crespleyn oppipoika ja omaksuu vampyyrien tapoja, mutta hän on hyvin vastahakoinen ihmisveren juomisessa ja omien sanojensa mukaan "kuolee mieluummin kuin juo ihmisen verta". He liittyvät friikkisirkuksen porukkaan. Darren tutustuu siellä käärmepoika Evraan, josta tulee sittemmin yksi hänen parhaista ystävistään. Suorittaessaan päivittäisiä tehtäviään Evra ja Darren törmäävät 16-vuotiaaseen Sam Grestiin ja he kolme ystävystyvät. Darrenin ja Samin seikkaillessa hylätyllä rautatieasemalla he törmäävät luontoaktivistiin J.V:en, josta heille aiheutuu myöhemmin paljon ongelmia. Friikkisirkuksen näytöksen loppupuolella J.V vapauttaa susimiehen, joka repii häneltä kädet kokonaan irti ja lopulta päätyy metsästämään Darrenia ja Samia. Sam on kuolemaisillaan, kun susimies alkaa raadella häntäkin, mutta Darren selviytyy hengissä, kun Crespley pelastaa hänet viime hetkellä. Darren juo Samin kuiviin ja osa Samin sielusta siirtyy sitä kautta Darreniin.
Toivo Kaipio Kaipion vanhemmat olivat talonomistaja Tuomas Mauri Laurén ja Gustava Sofia Sillman (Oksala). Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1901 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 ja filosofian maisteriksi 1907.
Haaga-Helia ammattikorkeakoulun opiskelijakunta Nimen aiempi kirjoitusasu on HAAGA-HELIAn opiskelijakunta HELGA. Helgan uudet säännöt tulivat voimaan joulukuussa 2015, jolloin myös Helgan kirjoitusasu vaihtui Haaga-Helian uuden kirjoitusasun mukaiseksi.
Haaga-Helia ammattikorkeakoulun opiskelijakunta KV-jaosto Kansainväliseen jaostoon kuuluvat ESN HELGA ja IDS HELGA. ESN:n toiminta keskittyy vaihto-opiskelijoihin, kun IDS keskittyy kansainvälisiin tutkinto-opiskelijoihin. Toimintaa koordinoi Helgan kansainvälisen toiminnan asiantuntija.
Constance Talmadge Talmadge ei koskaan edes ajatellut palaavansa elokuviin tai ylipäänsä viihdemaailmaan. Kun teatterituottaja Leonard Sillman kysyi häntä näyttelemään Broadwaylla 1960-luvulla, Talmadge vastasi hänelle leikkisästi: ”Oletko tosissasi? En osannut näytellä edes silloin, kun olin elokuvatähti!”
Helge Sirén Helge Sirénin vanhemmat olivat palomestari Sulo Kristian Sirén ja Helga Tuulikki Vuorela. Hän työskenteli Riihimäen palokunnassa palomiehenä 1946–1954 ja 1957–1962, konekersanttina 1954–1957 ja 1962–1966 sekä
Riihimäen palokunnan palomestarina vuodesta 1966.
Helgi Þóririnpojan tarina Elizabeth Ashman Rowe (2004) on kuitenkin esittänyt, että "Helgi Þóririnpojan tarina" toimii Olavin saagassa "Norna-Gestrin tarinan" vastakohtana: se on varoittava esimerkki siitä, miten vaarallinen epäkristillinen maailma voi olla sielulle ja ruumiille. Siinä Helgi on jo kastettu, mutta hän ei pysty vastustamaan toisen maailman iloja, minkä seurauksena on silmien menetys ja sokeus ja lopulta myös kadotus. Ashman Rowe näkeen Helgin tarinan moraalisena opettavaisena esimerkkitarinana ("exemplum"), joka käsitteli keskiajan kristittyjen päivittäistä kilvoittelua pahaa vastaan, mutta jolla oli myös viihdearvoa sen kertoessa peikoista ja viettelevistä prinsessoista tai pakanoiden taikuudesta.
Salamavaras Kirjan 12-vuotias päähenkilö, joka asuu äitinsä Sally Jacksonin ja tämän nykyisen miehen Gabriel(lemu-Gabe)Uglianon kanssa New Yorkissa. Percyllä on luku- ja tarkkaavaisuus häiriö, josta johtuen hän on surkea oppilas. Pian hän saa tietää olevansa määrittämättömän jumalan puoliverinen jälkeläinen ja hän pääsee Puoliveristen leirille muiden kaltaistensa kanssa. Lipunryöstön aikana Percyn isäksi paljastuu Poseidon, merenjumala. Percy tapaa joukon uusia ystäviä ja etsii kymmenen päivän määräajassa ylijumala Zeuksen mestarisalaman, maailman mahtavimman aseen, ja estää ihmiskunnan tuhoisimman sodan. Hän myös repii sarven irti vaarallisen hirviön, Minotauroksen, päästä ja saa sen vuoksi osakseen kunnoioitusta muilta Puoliveristen leiriläisiltä. Se tosin maksoi kovan hinnan, Percy luulee että hänen äitinsä kuolleen, mutta Haades on siepannut tämän.
Percy sai myös Kheironilta taikakynän. Kun kynän hatun ottaa pois, se muuttuu Anaklusmos-miekaksi. Percy kokee kesän aikana kovia mutta selviää melko hyvin enimmäiseksi vuodekseen.
Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saaga Egill kertoo olevansa Smoolannissa (isl. "Smáland") hallitsevan kuningas Hringrin ja Göötanmaan (isl. "Gautland") kuninkaan tyttären Ingibjörgin poika. Erään kerran Egill ryhtyi uintikilpaan ystäviensä kanssa. Egill ui kaikkein kauimmas, mutta sitten alueelle laskeutuu suuri sumu ja alka tuulla niin että Egill joutuu eroon miehistään. Hän kelluu vedessä kaksi päivää, ja pääsee lopulta maihin lopen uupuneena.
Olga Olga ja Helga ovat miespuolisten Olegin ja Helgen sisarnimiä.
Helge Zimdal Helge Zimdal (1903–2001) oli ruotsalainen arkkitehti.
Helga Nowitzki Helga Nowitzki (o.s. Bredenbröcker) on saksalainen koripalloilija.
Helge Løvland Helge Andreas Løvland () oli norjalainen kymmenottelija, olympiavoittaja Antwerpenissa 1920.
KNM Helge Ingstad Alus on nimetty norjalaisen tutkimusmatkailijan ja kirjailijan Helge Ingstadin mukaan.
Sähkövaraus Kun varaus on liikkeessä, sen ympärille muodostuu sähkökentän lisäksi myös magneettikenttä. Magneettikentästä aiheutuvat voimat vaikuttavat liikkuviin, mutta eivät paikallaan oleviin varauksiin. Sähkö- ja magneettikenttä yhdessä muodostavat sähkömagneettisen kentän; miten se jakautuu sähkö- ja magneettikentäksi, riippuu kuitenkin havaitsijan liiketilasta ja käytetystä koordinaatistosta.
Magneettikentän voimakkuus Magneettikentän voimakkuus (tunnus H) on magnetismia kuvaava vektorisuure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä ampeeri per metri (A/m). Magneettikentän voimakkuus määritellään analogisesti sähkökentän voimakkuuden kanssa eli voimana, jonka magneettikenttä kohdistaa yksikköpohjoisnapaa kohti:
Magneettikentän suunta on se suunta, johon yksittäinen vapaa, magneettinen "pohjoinen" napa kentässä liikkuisi. Monissa fysiikan oppikirjoissa magneettikentän voimakkuutta ei käytetä hyödyksi lainkaan, vaan magneettikenttää kuvataan magneettivuon tiheydellä B, jota myös monesti kutsutaan magneettikentäksi. Magneettivuon tiheyttä ja magneettikentän voimakkuutta yhdistää lineaarisessa, isotrooppisessa aineessa seuraava yhtälö, jossa on mukana myös väliaineen permeabiliteetti "μ":
Dynamoteoria Dynamon toiminnalle määritellään kolme ehtoa:
Ionisoituneen tai muun sen kaltaisen sähköisen aineen virtaus synnyttää magneettikentän. Kun sähköinen aine toisaalla virtaa magneettikentän läpi, se synnyttää sähkövirtoja, jotka synnyttävät magneettikenttiä. Magneettikentät muuttavat puolestaan virtauksia. Näin syntyy mutkikas systeemi, jota sanotaan dynamoksi. Dynamo ylläpitää itse itseään. Taivaankappaleen pyöriminen järjestää magneettikentän suurelta osin kaksinapaiseksi, dipoliksi. Eri taivaankappaleiden dynamot ovat hieman erilaisia.
Magneettikenttä Faradayn induktiolaki, joka osoittaa, miten muuttuva magneettikenttä "B" saa aikaan pyörteisen sähkökentän "E":
Ampèren laki Ampèren laki on André-Marie Ampèren (1775–1836) havaitsema fysiikan laki. Laki kuvaa sähköjohtimessa kulkevan sähkövirran ja johtimen ympärille muodostuvan magneettikentän matemaattista yhteyttä. Käytännössä, Ampèren lain mukaan, sähkövirta muodostaa kulkiessaan ympärilleen magneettikentän, jonka suunta voidaan määrittää niin sanotun oikean käden säännön mukaan. Muodostuvan magneettikentän suunta riippuu siis sähkövirran suunnasta.
Sumukammio Jos sumukammio on asetettu homogeeniseen magneettikenttään, niin kammion läpäisseen varatun hiukkasen liikemäärä voidaan määritellä mittaamalla hiukkasen radan kaarevuus, sillä magneettikenttä työntää hiukkasta voimalla, joka on kohtisuorassa sekä hiukkasen nopeusvektorin että magneettikentän suunnan suhteen. Hiukkasen radan varrelle muodostuneiden pisaroiden määrän avulla voidaan mitata hiukkasen energia. Siten käyttämällä tietoa energiasta ja liikemäärästä on mahdollista laskea hiukkasen massa.
Max von Laue Vuonna 1932 von Laue esitti teoreettisesti miten kappaleen muoto vaikuttaa suprajohtavuuden katoamiseen suprajohteen ollessa magneettikentässä. Von Lauen esitettyä teoriansa kappaleen muodon vaikutuksesta kriittisen kentän suuruuteen, Walther Meissner teki merkittävän löydön, jonka mukaan suprajohteen sisällä ulkoinen magneettikenttä katoaa kokonaan, jos sen suuruus on alle kriittisen magneettikentän suuruuden.
Magneettisen navan voimakkuus Magneettisen navan voimakkuus "p" määritellään äärettömän pitkän virtajohtimen, jossa kulkee sähkövirta "I", avulla seuraavasti:
missä "W" on tehty työ, kun magneettinen napa kierretään virtajohtimen ympäri suljettua silmukkaa pitkin. Määritelmässä on sovittu lisäksi, että "p" > 0 pohjoisnavalle ja "p" < 0 etelänavalle. Ampèren laki seuraa määritelmästä lähes suoraan. Magneettisen navan voimakkuuden käsite saattaa kuulostaa keinotekoiselta, mutta näin määriteltynä navan voimakkuus on täysin analoginen sähkövarauksen suuruuden kanssa. Magneettikentän voimakkuus H määritelläänkin kuten sähkökentän voimakkuus eli voimana, jonka magneettikenttä kohdistaa yksikköpohjoisnapaa kohti:
Magneettinen momentti Magneettinen momentti (magneettimomentti, magneettinen dipolimomentti) on magnetismiin liittyvä suure, jolla on merkitystä fysiikassa, tähtitieteessä, kemiassa ja sähkötekniikassa. Se kuvaa systeemin, esimerkiksi sähkövirran, sauvamagneetin, elektronin, molekyylin tai planeetan magneettisia ominaisuuksia. Magneettinen dipolimomentti määrittää magneettisen systeemin ympärilleen aiheuttaman dipolaarisen magneettikenttäkomponentin, magneettikentän, voimakkuuden ja suunnan. Voimakkuus on kääntäen verrannollinen etäisyyden kuutioon. Dipolaarinen magneettikenttä tai magneettikentän dipolaarinen komponentti on symmetrinen yhden akselin suhteen, minkä vuoksi magneettinen dipolimomentti yleensä ilmaistaan vektorina, joka on tämän akselin suuntainen.
Magneettivuon tiheys Magneettivuon tiheys (tunnus "B") on magnetismin tiheyttä kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä tesla (1 T = 1 Wb/m = 1 V·s/m²). Magneettivuon tiheys voidaan ajatella kenttäviivojen tiheydeksi magneettikentässä. Magneettivuon tiheys riippuu sekä magneettikentän voimakkuudesta että väliaineen laadusta (permeabiliteetista). Magneettivuon tiheys määritellään
Magnetismi Einsteinin erityinen suhteellisuusteoria, osoitti, miten sähkö ja magnetismi liittyvät perustavalla tavavalla toisiinsa. Teorian mukaisista ilmiöistä kuten pituuskontraktiosta, aikadilaatiosta ja siitä, että magneettinen voima riippuu nopeudesta, seuraa, että suhteellisuusteorian mukaan voisikaan olla magnetismia ilman sähköä tai sähköä ilman magnetismia. Sitä vastoin sähkömagnetismin teoria, johon molemmat oleellisesti kuuluvat, on täysin yhteensopiva erityisen suhteellisuusteorian kanssa. Erityisesti sama ilmiö, joka yhden havaitsijan näkökulmasta näyttää puhtaasti sähköiseltä tai puhtaasti magneettiseltä, voi toisen havaitsijan näkökulmasta olla molempien yhdistelmä. Sähkö- ja magneettikenttä eivät olekaan toisistaan riippumattomia, vaan ne yhdessä muodostavat sähkömagneettisen kentän. Miten se jakautuu sähkö- ja magneettikentäksi, riippuu havaitsijan liiketilasta ja käytetystä koordinaatistosta tavalla, jonka osoittaa sähkömagneettisen kentän Lorentz-muunnos.
Mars Observer Luotaimen tärkeimmät tieteelliset tavoitteet olivat määrittää Marsin pintamateriaalin globaali aineellinen ja mineraloginen luonne, määrittää Marsin topografia ja painovoimakenttä, osoittaa Marsin magneettikentän luonne, ottaa selvää volatiilien ja pölyn hetkellisestä avaruudellisesta jakautumisesta, runsaudesta, alkuperistä ja niiden muodastamista doliineista sekä tutkia Marsin ilmakehän rakennetta ja kiertoliikettä. Tehtävän kokonaiskustannukseksi on arvioitu 813 miljoonaa dollaria.
Zeemanin ilmiö Zeemanin ilmiön havaitsi alankomaalainen fyysikko Pieter Zeeman 1896 tutkiessaan miten magneettikenttä vaikuttaa atomien lähettämään valoon. Hän huomasi, että kaksi natriumin spektriviivaa leveni hänen asettaessaan natriumliekin magneettikenttään. Atomin rakennetta ei tuolloin vielä tunnettu, joten Hendrik Lorentzin klassisen fysiikan teoreettisten tarkastelujen pohjalta pystyttiin Zeemanin ilmiön perusteella sanomaan, että atomissa täytyy olla keveitä, negatiivisesti varattuja hiukkasia. Elektronit havaittiinkin noin vuotta myöhemmin.
Tulvageologia Esimerkiksi Hovindin mallissa jäämeteoriitti leviää magneettikentän vuoksi navoille. Kuitenkin jäämeteoriitissa tulisi olla niin paljon kineettistä energiaa, että se muuttuisi nestemäiseksi. Tämä tarkoittaa sitä, että magneettikenttien voima ei olisi mitenkään riittänyt siirtämään iskujen sijaintia navoille. Koska Hovind ajattelee, että maa oli ennen iskua tasaisempi, olisi vähempi määrä vettä riittänyt tulvaan: merenpohjan syvänteet olisivat vieneet vettä ja vuoristot nostaneet maata vedenpinnan yläpuolelle. Ongelmana on se, että meteoriitin väitetään aikaansaaneen nämä maankuoren muutokset, jolloin tulvan vesimäärä on edelleen ongelmallinen. Muutkaan "Hovind Teorian" analysoijat eivät ole olleet vakuuttuneita.
Polarisaatio Sähkömagneettisen säteilyn sähkö- (ja magneettikenttä) värähtelevät säteilyn etenemissuuntaan nähden kohtisuorassa tasossa. Polarisaatio kertoo, miten sähkökenttävektorin suunta käyttäytyy tässä tasossa. Polarisaation erikoistapauksia ovat mm. polarisoitumattomuus, "lineaarinen-" ja "ympyräpolarisaatio".
Nollameridiaani Kuten Maassa, on nolla­meridiaani muillakin taivaan­kappaleilla mieli­valtaisesti valittavissa. Usein sellaisena käytetään helposti tunnistettavaa kohdetta kuten kraatteria, toisinaan se määritellään johonkin muuhun taivaan­kappaleeseen tai magneettikenttään perustuen. Eri taivaan­kappaleilla käytetään seuraavia nolla­meridiaaneja:
Gammasäteily Gammasäteilyn havaitsi ranskalainen kemisti Paul Ulrich Villard vuonna 1900 tutkiessaan uraania. Hän toimi École Normale -korkeakoulussa Pariisissa. Hän rakensi laitteiston, jolla määritti, ettei gammasäteily käänny magneettikentässä, eikä se siis koostu varatuista hiukkasista, kuten alfa- tai beetasäteily.
Fotoni Fotoniteorian keksiminen mahdollisti teoreettisen ja kokeellisen fysiikan edistysaskeleet kuten laserin, Bosen–Einsteinin kondensaatin, kvanttikenttäteorian ja kvanttimekaniikan todennäköisyystulkinnan. Hiukkasfysiikan standardimallin mukaan fotonit tuottavat kaikki sähkö- ja magneettikentät ja ovat itse tulosta avaruusajan symmetrian vaatimuksesta. Fotonien ominaisuudet – varauksen, massan ja spinin – määrittää mittasymmetria.
Julian Schwinger Tutka-asioissa käytetään suuria mikroaaltotehoja, mikä sai Schwingerin miettimään elektronien kiihdyttämistä, mikä johti kysymykseen siitä, miten elektronit säteilevät magneettikentässä, ja havaintoon, että elektronin kentässä tapahtuva reaktio muuttaa hiukkasen ominaisuuksia, myös massaa. Tämä johti Nobelilla palkittuun työhön kvanttisähködynamiikan parissa.
Eläinten navigaatio Ilmiötä, jossa eläin löytää perille tietämästään sijainnista käyttäen apunaan ainoastaan tietoa nopeudestaan ja kulkusuunnastaan, ehdotti Charles Darwin vuonna 1873 mahdollisena suunnistamismekanismina. 1900-luvulla Karl von Frisch osoitti, että eräät mehiläiset osaavat suunnistaa auringon, taivaan polarisaatiokuvion ja maan magneettikentän avulla; näistä aurinko on ensisijainen, jos se on nähtävissä. William Tinsley Keeton osoitti että kirjekyyhkyt pystyvät samalla tavoin hyödyntämään useita navigaatiovihjeitä, esimerkiksi aurinkoa, maan magneettikenttää, hajuja ja ympäristön ulkomuotoa. Ronald Lockley osoitti, että eräs pieni merilintulaji, pikkuliitäjä, osaa määritellä sijaintinsa ja lentää kotiinsa täydellä vauhdilla, kun se päästetään vapaaksi kaukana kotoaan, kunhan vain joko aurinko tai tähdet ovat nähtävissä.
Antenni Sähkömagneettisella aallolla on kaksi komponenttia: sähkökenttä ja magneettikenttä, jotka ovat suorassa kulmassa toisiinsa nähden ja liikesuuntaan nähden. Sähkömagneettisen aallon polarisaatio määritetään sähkökentän suunnan mukaan, yleensä maan pintaan verrattuna. Aalto voi olla pysty-, vaaka- tai pyöröpolarisoitunut.
Antennilla on myös polarisaatio, ja se on yleensä antennin elementtien suuntainen.
Antenni vastaanottaa tehokkaimmin sen kanssa samansuuntaisesti polarisoituja signaaleja.
Ankkurikäämitys Ankkurikäämitys on sähkömoottorissa se käämitys, joka synnyttää kiertävän magneettikentän. IEC standardin (50)411 mukaan ankkurikäämitys on tahtikoneissa, tasavirtakoneissa ja kommutaattorisarjakoneen se käämi, joka on kytketty ulkoiseen sähkövirtaan ottaen tai generaattorien tapauksessa antaen sähkötehoa. Epätahtimoottorin verkkoon kytketty staattorikäämitys on samankaltainen kuin tahtimoottorin, mutta sitä ei määritetä standardin mukaan ankkuriksi, koska epätahtimoottorissa staattori indusoi roottorin häkkikäämitykseen virran magnetoiden roottorin ja erillistä magnetointikäämitystä ei ole.
Luettelo One Piecen eläimistä Jayan metsässä elävä lintulaji, jonka pää osoittaa aina etelään. Ne eivät siedä muita ilmansuuntia, joten jopa lentäessään esim. pohjoiseen, heidän päänsä osoittavat etelään. Southbirdit hallitsevat ötököitä. Grand Linella magneettikentät ovat kuitenkin sekaisin ja ilmansuuntia ei voi tietää. On siis mysteeri miten Southbirdit tietävät missä on etelä.
Magneettivuo Magneettivuo (tunnus Φ tai täsmällisemmin erotuksena muusta vuosta Φ tai Φ) on magnetismin määrää kuvaava suure, jota SI-järjestelmässä mitataan yksiköllä weber (1 Wb = 1 V·s = 10 Mx). Magneettivuo tietyn pinnan läpi on kyseisen pinnan läpäisevä magneettikentän komponentti. Yksittäisen magneettisen navan aiheuttamaksi magneettivuoksi määritellään navan voimakkuus, pohjoisnapa toimii vuon lähteenä ja etelänapa vuon nieluna (kts. myös sähkövuo).
Gaussin yksikköjärjestelmä Muutkin polarisaatioon ja magnetoitumiseen liittyvät yksiköt määritellään Gaussin järjestelmässä toisin kuin SI-järjestelmässä. Erityisesti Gaussin järjestelmässä seuraavilla suureilla on sama dimensio: sähkökentän voimakkuus "E", sähkövuon tiheys "D", polarisaatiotiheys "P", magneettivuon tiheys "B", magneettikentän voimakkuus "H" ja magnetoituma "M". On myös huomattava, että sähköinen ja magneettinen suskeptibiliteetti ovat sekä sekä Gaussin että SI-järjestelmässä dimensiottomia suureita, mutta saman aineen suskepti­bili­teetit saavat eri luku­arvot eri järjestelmissä.
Magneettikenttä Magneettikenttä on fysiikassa olio (kenttä), jonka aiheuttaa sähkövarausten liike (sähkövirta) tai muuttuva sähkökenttä. Sellainen on myös magneetin ympärillä, samoin useimpien taivaankappaleiden ympärillä, kuten esimerkiksi Maan magneettikenttä. Magneettikentän suuntaa ja suuruutta kuvataan joko magneettivuon tiheydellä B tai magneettikentän voimakkuudella H.
Maan magneettikenttä Magneettikentän voimakkuus vaihtelee. Lyhyen aikavälin muutokset johtuvat lähinnä Auringosta, pitempiaikaiset Maan ytimen nestevirtausten muutoksista. Tällä hetkellä magneettikenttä on heikkenemässä. Joidenkin mielestä tämä puhuu dynamoteoriaa vastaan, tällöin Maan magneettikenttä olisi jäännösmagnetismia. Nykyään tutkijat eivät usko Maan magneettikentän olevan jäännösmagnetismia. Tähän viittaa muun muassa se, että muiden planeettojen, hitaasti pyörivien Venuksen ja Marsin magneettikenttä on Maan kenttää heikompi, ja Marsin kenttä heikko, koska sen ytimen konvektio on oletettavasti lakannut.
Planeettojen magneettikentät Planeetan magneettikenttään osuvat aurinkotuulen varatut hiukkaset. Aurinkotuuli puristaa magneettikentän Auringon puolelta kasaan ja venyttää sen toiselta puolelta valtavan pitkäksi pyrstöksi. Magneettikenttään jää vangiksi aurinkotuulen hiukkasia, jotka varastoituvat sinne niin sanottuihin Van Allenin vyöhykkeisiin. Planeetan magneettinen akseli ei ole sama kuin sen pyörimisakseli. Niillä taivaankappaleilla, joilla nestemäinen sähköä johtava kerros puuttuu ja/tai jotka pyörivät nopeasti, on vain heikko magneettikenttä. Esimerkiksi Marsin kuoressa näkyy jäänteitä magneettikentästä, siellä on joskus ollut nopeampia ytimen konvektiovirtoja.
Elinkelpoinen planeetta Elinkelpoisella planeetalla on oltava kosmiselta hiukkassäteilyltä suojaava magneettikenttä. Magneettikentän syntyminen edellyttää runsaasti radioaktiivisia aineita planeetan sisustassa, koska magneettikenttä syntyy radioaktiivisuuden lämmityksestä johtuvissa virtauksissa Maan sisällä. Planeetan on pyörittävä nopeasti jotta magneettikentän synnyttävä dynamo toimisi. Esimerkiksi Venuksella ei ole voimakasta, suojaavaa magneettikenttää.
Planeettojen magneettikentät Jos planeetan magneettikenttä on voimakas, se vuorovaikuttaa auringosta virtaavan sähköisesti varattuja hiukkasia sisältävän aurinkotuulen kanssa. Aurinkotuuli törmää planeetan magneettikenttään iskurintamassa.. Magnetopaussi on iskurintaman takana oleva planeetan varsinaisen magneettikentän raja, joka on Auringon puolella melko lähellä planeettaa, mutta Auringon vastakkaisena puolena hyvin kaukana Auringosta. Niinpä aurinkotuuli puhaltaa planeetan magneettikentän komeettamaiseksi pyrstöksi.
Paleomagnetismi Planeettamme magneettikenttä suojelee osaltaan meitä kosmisilta säteiltä. Maan magneettikentän heikkeneminen päästää maan pinnalle enemmän kosmista säteilyä, mutta paleontologian mukaan maan magneettikentän ajoittaiset heikkenemiset eivät ole aiheuttaneet suuria eläinten joukkosukupuuttoja. Maan magneettikenttä on heikentynyt 150 viime vuoden aikana 10–15 %, ja se heikkenee 1 400 vuoden puoliintumisajalla. Viime maksimi oli 2 000 vuotta sitten, mistä kenttä on heikentynyt 35 %. Jos Maan magneettikenttä pienenee nykyistä vauhtia, se heikkenee kokonaan vuonna 3000–4000 jaa. Mutta toisaalta Maan magneettikenttä on vaihdellut huomattavasti Brunhes-kaudella.
Kenttä (fysiikka) Yleisesti siellä, missä esiintyy sekä varaustiheyttä ρ(r, "t") että virrantiheyttä ja J(r, "t"), on sekä sähkö- että magneettikenttä, ja molemmat muuttuvat ajan kuluessa. Niitä kuvaavat Maxwellin yhtälöt, ryhmä differentiaaliyhtälöitä, jotka osoittavat, miten kentät E ja B riippuvat varaus- ja virrantiheyksistä ρ ja J.
1800-luvun lopulla sähkömagneettisen kentän katsottiin muodostuvan kahdesta vektorikentästä avaruudessa. Nykyisin niitä pidetään yhtenä antisymmetrisenä toisen kertaluvun tensorikenttänä aika-avaruudessa (katso myös sähkömagnetismi suhteellisuusteoriassa).
Paramagnetismi Paramagneettiset aineet sisältävät pysyviä dipolimomentteja, "magneettisia momentteja", jotka johtuvat aineiden atomien elektronien spineistä ja rataliikemäärämomenteista. Nämä magneettiset momentit ovat ilman ulkoisen magneettikentän vaikutusta täysin epäjärjestäytyneessä tilassa, mutta ulkoisessa magneettikentässä niistä osa järjestäytyy osoittamaan magneettikentän kanssa samaan suuntaan. Kun ulkoisen magneettikentän voimakkuutta kasvatetaan, yhä useampi magneettinen momentti järjestäytyy sen suuntaiseksi. Lopulta saavutetaan "saturaatiomagnetisaatio", jossa kaikki magneettiset momentit ovat järjestäytyneitä ulkoisen magneettikentän suuntaisesti eikä magneettikentän voimakkuuden lisääminen enää muuta aineen tilaa. Käytännössä paramagneettisten aineiden saturaatiomagnetisaatio on erittäin vaikea saavuttaa paitsi hyvin matalissa lämpötiloissa.
Revontulet Revontulien alkuperä on Aurinko, 149 miljoonan kilometrin päässä maasta. Auringosta lähtevät hiukkaset kulkeutuvat aurinkotuulena 300–1 000 km/s nopeudella Maapalloa kohti, kantaen mukanaan Auringon magneettikenttää. Maan magneettikenttä suojelee Maata aurinkotuulen hiukkasilta ja säteilyltä. Aurinkotuuli vääristää maan magneettikentän komeetan hunnun muotoiseksi "magnetosfääriksi". Suurin osa varatuista hiukkasista kiertää maan magneettikentän kenttäviivoja pitkin, mutta osa hiukkasista jää magneettikentän vangiksi, varsinkin jos ympäröivä inteplanetaarinen magneettikenttä on Maan magneettikentän napaisuuteen nähden vastakkaissuuntainen hiukkasryöpyn osuessa magnetosfääriin. Hiukkaset kiertyvät magneettikentän mukana kohti napa-alueita ja muodostavat ilmakehään osuessaan revontulia. Voimakkaimpien magneettisten myrskyjen aikaansaamat revontulet yleensä liittyvät auringonpilkkuihin liittyviin roihupurkauksiin, mutta on olemassa monia muitakin Auringon aktiiviseen toimintaan liittyviä aurinkotuuleen vaikuttavia ilmiöitä, kuten CME, korona-aukot tai kadonneet filamentit. Voimakkaimmat revontulet syntyvät noin 100 kilometrin korkeudessa maan pinnasta.
Magneettinen momentti Ulkoisessa magneettikentässä vapaasti liikkuvan pistevarauksen magneettinen momentti mittaa sitä, kuinka suuren magneettivuon sen pyöriminen saa aikaan magneettikentässä. Tämä magneettinen momentti on vastakkaissuuntainen magneettikentän kanssa ja on yhtä suuri kuin hiukkasen liike-energia jaettuna magneettikentän magneettivuon tiheydellä.
Auringonpilkku Auringonpilkkujakso liittyy magneettikentän vaihtumiseen pituuspiirien suuntaisesta leveyspiirien suuntaiseksi. Magneettikenttä syntyy konvektiovirtauksen pyörteisyydestä eli turbulenssista. Aurinko pyörii nopeammin päiväntasaajalla kuin navoilla: päiväntasaajalla yksi pyörähdys vie 25 päivää ja navoilla noin 36. Aluksi auringonpilkkuminimissä Auringolla on kaksinapainen magneettikenttä, jonka voimaviivat kulkevat Auringon pituuspiirin suunnassa. Auringon erilainen pyöriminen eri leveysasteilla, differentiaalirotaatio, venyttää magneettiset voimaviivat ensin V:n muotoisiksi siten, että V:n kärki osoittaa päiväntasaajalla Auringon pyörimissuuntaan. Magneettikenttä "jäätyy" kiinni aurinkoaineeseen. V:n kärki venyy pitkäksi sormea muistuttavaksi kärjeksi. Näin aluksi suorat magneettikentän viivat muistuttavat lopulta spiraaleja, jotka peittävät Auringon pintaa. Aluksi päiväntasaajaa vastaan pystysuorat voimaviivat muuttuvat lähes vaakasuoriksi viivojen venyessä differentiaalirotaation takia. Auringon edelleen pyöriessä kentän voimaviivat lähestyvät toisiaan. Magneettikentän viivojen tihentyminen vahvistaa magneettikenttää.
Häkkikäämitty roottori Induktiomoottorin staattorikäämitykset muodostavat pyörivän magneettikentän roottorin ympärille. Pyörivä magneettikenttä indusoi roottorin häkkikäämitykseen sähkövirran joka magnetoi roottorin. Näin muodostunut magneettikenttä aiheuttaa roottoriin Lorentzin voiman mukaisesti tangentin suuntaisen vääntömomentin, ja roottori lähtee seuraamaan staattorin pyörivää magneettikenttää.
Maan magneettikenttä Magneettikentän voimakkuus vaihtelee paikasta toiseen ja nämä eroavaisuudet maan magneettikentässä voivat johtua:
Magneettiaisti Tutkijat eivät kuitenkaan osaa vielä selittää, miten magneettiaisti toimii, eikä mitään erityistä aistielintä ole eläimiltä löydetty. Muuttolintujen magneettiaistin ajateltiin perustuvan niiden nokassa olevaan rautaoksidiin, magnetiittiin, mutta uuden tutkimustuloksen mukaan tämä ei näytä pitävän paikkaansa. Toisaalta joidenkin bakteerien on osoitettu reagoivan magneettikenttiin juuri magnetiitin avulla. Toisen teorian mukaan useiden eliöiden silmissä esiintyvä kryptokromi-proteiini reagoisi sähkömagneettiseen säteilyyn. Ainakin banaanikärpästen ja monarkkiperhosten magneettiaistit perustuvat kryptokromiin. Merieläinten magneettiaisti puolestaan saattaisi selittyä sähkömagneettisella induktiolla.
Paleomagnetismi Napaisuuskäännöksen aikana Maan magneettikentän suunta vaihtuu vastakkaiseksi. Se kestää jonkin aikaa, ja sen aikana Maan magneettikenttä heikkenee ja vahvistuu taas vastakkaiseksi. Viimeinen Maan magneettikentän napaisuuskäännös oli Brunhes-Matuyama 780 000 vuotta sitten. Tietokonesimulaatioiden mukaan napaisuuskäännöksien aikana magneettikenttä ei häviä kokonaan vaan muuttuu monimutkaisemmaksi.
Metallinpaljastin Yksinkertaisimmillaan metallinpaljastin on oskillaattori, jonka läpi kulkee vaihtovirtaa käämiin, mikä tuottaa vaihtelevan magneettikentän. Sähköä johtavan metalliesineen joutuessa lähelle käämiä, käämin luoma magneettikenttä indusoi metalliesineeseen pyörrevirtauksen, joka tuottaa oman magneettikentän. Mikäli toista käämiä käytetään magnetometrinä, magneettikentän eron voi havaita metalliesineen yllä.
Maan magneettikenttä Maan magneettikenttä on Maata ympäröivä kaksinapainen magneettikenttä, joka ulottuu useita kymmeniä tuhansia kilometrejä avaruuteen (magnetosfääri).
Maan magneettikenttä Magneettikenttää ja muita Maan magneettisia ilmiöitä tutkiva tieteenala on geomagnetismi. Maan muinaista magneettikenttää tutkii paleomagnetismi.
Planeettojen magneettikentät Planeettojen magneettikentät ovat maapalloa ja muita planeettoja ympäröiviä suhteellisen voimakkaita magneettikenttiä. Magneettikenttä syntyy melko nopeasti pyörivän planeetan nestemäisessä sähköä johtavassa kerroksessa, jossa tapahtuu konvektiovirtauksia. Planeetan pyöriminen ja konvektiovirtaukset luovat sähkövirtoja dynamoteorian mukaisesti. Sähköä johtava aine voi olla nestemäistä rautaa, metallista vetyä tai ionisoitunutta ainetta.
Maan magneettikenttä Muodoltaan maan magneettikenttä muistuttaa tankomagneetin dipolaarista kenttää, mutta samankaltaisuus on näennäistä. Tankomagneetin kenttä syntyy ns. alkeismagneettien tietynlaisesta suuntautumisesta raudassa (pohjimmiltaan elektronien liikkeestä), mutta Maan ydin on niin kuuma, että suuntautuminen muuttuu satunnaiseksi. Tällainen satunnaisuus saa kappaleen tavallisesti menettämään magneettikenttänsä. Siksi Maan magneettikenttä ei synny magnetoituneesta raudasta, vaan Maan sulassa ytimessä tapahtuvista sähkövirtauksista.
Ganymedes Galileo-kiertolaisen ensimmäisen ohilennon aikana havaittiin että Ganymedeksellä on oma magneettikenttä Jupiterin valtavan magneettikentän sisällä. Se ilmeisesti muodostuu samalla tavoin kuin Maan magneettikenttä, sähköä johtavan aineen liikkeistä kuun sisuksissa. Tämän aineen uskotaan olevan hyvin suolapitoista vettä, tai sitten magneettisuus on peräisin kuun metallisesta ytimestä. Ganymedes on ainoa kuu, jolla tiedetään olevan magneettikenttä.
Ørsted (satelliitti) Satelliitin ensisijainen päämäärä on kartoittaa maan magneettikenttää 14 kuukauden jaksoissa ja tulosten pohjalta parantaa sekä tarkentaa magneettikentän malleja ja havaita muutokset magneettikentässä.
Maan magneettikenttä Maan magneettikentän synty selitetään yleensä dynamoteorialla. Sen mukaan Maan ytimen lämmöstä ja Maan pyörimisestä johtuva sulan raudan osin säännöllinen virtaus synnyttää magneettikentän.
Magneettikenttä Magneettikenttä aiheuttaa liikkuviin varauksiin voiman, joka on kohtisuorassa sekä varauksen liikesuuntaa että magneettikenttää vastaan. Kenttä vaikuttaa myös magneetteihin, esimerkiksi kompassinneulaan, pyrkien kääntämään ne kentän suuntaisiksi.
Oikean käden sääntö Oikean käden muistisääntöä voidaan käyttää ristitulon tuloksena olevan vektorin suunnan määrittämiseen. Vektoreiden formula_1 ja formula_2 ristitulo on
Oikean käden sääntö kertoo, mihin suuntaan vektori formula_4 osoittaa. Laita oikean käden peukalo, etusormi ja keskisormi kohtisuoraan kulmaan toisiinsa nähden siten, että etusormi ja keskisormi muodostavat L-kirjaimen. Peukalo sojottaa nyt vektorin formula_5 suuntaan, etusormi on formula_2 ja niiden ristitulo eli vektori formula_4 osoittaa keskisormen suuntaan kuvan osoittamalla tavalla.
Sääntöä käytetään usein myös siten, että etusormi osoittaa vektorin formula_1 suunnan, keskisormi formula_2:n ja näiden ristitulo on siten peukalon suuntaan formula_4. Esimerkiksi magneettikentän varattuun hiukkaseen aiheuttaman voiman suunta määritetään usein tällä tavoin. Silloin hiukkasen nopeusvektori osoittaa etusormen suuntaan, magneettikenttä keskisormen suuntaan ja voima peukalon suuntaan.
Mekaniikassa kiertävää liikettä kuvataan vektorisuureilla, joiden suunta on myös määritelty oikean käden säännön avulla. Jos oikeaa kättä pidetään nyrkissä siten, että sormet kiertyvät peukalon ympäri liikkeen kiertosuuntaan, osoittaa peukalo vektorin suunnan. Tällä tavalla on määritelty esimerkiksi kulmanopeusvektorin suunta
, samoin vääntömomentin ja liikemäärämomentin.
Neptunus Neptunuksen magneettikenttä on kallellaan pyörimisakseliin nähden 47 astetta. Magneettikentän etäisyys planeetan ytimestä on noin 0,55 planeetan sädettä eli noin 13 500 kilometriä. Magneettikentän voimakkuus pilvien yllä on 0,06–1,2 mikroteslaa. Kentän dipolimomentti on 25 kertaa maan vastaava ja voimakkuus 0,14 gaussia. Kentän suunta on vastakkainen kuin maalla. Magnetopaussi eli magneettikentän raja on 25 planeetan säteen päässä Auringon suunnasta.
Magneetti Magneettikenttä muodostuu magneetissa, kun malmin yksittäisten atomien magneettiset momentit järjestäytyvät samansuuntaisesti esimerkiksi ulkoisen magneettikentän ohjaamina. Magneettisesta malmista voidaan tulkita sen syntyaika ja -paikka sekä magneettikentän suunta.
Planeettojen magneettikentät Aurinkotuulen hiukkasia joutuu vangiksi planeetan magneettikenttään. Siellä ne liikkuvat valtavilla nopeuksilla, jotka lämpötiloiksi tulkittuna vastaavat jopa satoja miljoonia kelvineitä. Se ei näy lämpötilamittauksissa, sillä hiukkastiheys on harva. Magneettikentän vangitsemat hiukkaset synnyttävät Van Allenin vyöt, säteilyvyöt, jotka ovat Jupiterilla vaarallisen voimakkaat. Kun Auringon purkaus tapahtuu, osa hiukkasista vuotaa maan magneettikentästä ilmakehään, ja synnyttää revontulia, joita on havaittu myös muun muassa Saturnuksella ultraviolettikuvista.
Boeing 747 Boeing 747 (lempinimeltään Jumbo Jet) on Boeingin valmistama nelimoottorinen, laajarunkoinen ja osittain kaksikerroksinen erittäin pitkän toimintamatkan matkustajalentokone. Boeing 747 on kaksi ja puoli kertaa niin suuri kuin Boeingin ensimmäinen suihkulentokone, Boeing 707. Kone esiteltiin virallisesti vuonna 1970, mutta se suoritti ensilentonsa jo 9. helmikuuta 1969. Koneen pääsuunnittelijana toimi Joe Sutter.
Boeing 747SP Boeing 747SP on Boeing 747 -koneen pitkille matkoille tarkoitettu versio, joka kehitettiin 747-100:sta. Sen suunnitteli Boeing 747:n pääsuunnittelija Joe Sutter, ja sen oli tarkoitus kilpailla Douglas DC-10:n ja Lockheed L-1011 TriStarin kanssa. SP lensi ensilentonsa vuonna 1975, ja viimeinen 45 koneesta valmistettiin vuonna 1987. Lokakuussa 2018 747SP-koneita oli käytössä kahdeksan.
Iran Air Iran Air vastaanotti ensimmäisen suihkukoneensa 1965. 1971 laivastoon saapui Boeing 747-, Boeing 727-100- ja Boeing 737-200-koneita, 1974 Boeing 727-200-koneita, ja 1978-1979 kolme versiota Boeing 747-koneesta (100-, 200-, ja SP).