mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Yltiä Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 7,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0077 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 8,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Pitkäsaaren edustalla sen lounaspuolella. Huutoselälläkin on sen keskikohdassa yhtä syvä syvänne.
Sylvöjärvi Järven pinta-ala on 219 hehtaaria eli 2,2 neliökilometriä. Se on 4,2 kilometriä pitkä ja 0,9 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee Salpausselkien välisellä alueella pohjois-etelä-suuntaisessa kalliomurroksessa, jonka viimeinen jääkauden loppupuolen sulamisvedet täyttivät savella. Järven ympäristö onkin peltovaltaista aluetta ja monet pelto-oja laskevatkin järven. Järven ympäristö on pääasiassa alavaa aluetta, mutta keskikohdalla länsirannassa kohoavat Syrjänkalliot 20 metrin korkeuteen ja niiden vastarannalla Hautaanmäen rannat 35 metrin korkeuteen. Järvessä on yksi luotomainen saari sen kaakkoisrannassa.
Luettelo balettitermeistä Valssiaskeleen kaltainen keinuva askel, jossa vaihdetaan painoa jalalta toiselle.Keinulauta. Jalan heitot peräkkäin eteen ja taakse samalla vartaloa poispäin heitetystä jalasta kallistaen. Voidaan tehdä joko matalana – tendu jeténä – tai korkeana – grand battement jeténä.
Kiikoisjärvi Järvi on matala ja rehevöitynyt ja se tila on enää välttävä. Kiikoisjoki laski ennen 1960-luku ruhikkojärven Marjajärven läpi, mikä vähensi kiintoaineskuormitusta. Kun entinen Marjajärvi nykyään ohitetaan, tulevat kiintoaineet suoraan Kiikoisjärveen sen vettä samentamaan. Järven käyttöarvoa on kohennettu 1980-luvulta asti niittämällä vesikasvillisuutta. Yleiskunnostuksen suunnitelma laadittiin 2001, jota on toteutettu ruoppaamalla uimarantoja ja veneväyliä. Järveen laskeviin ojiin on tehty kaksi laskeutumisallasta. Kalastuskunta on hoitokalastanut järveä poistamalla siitä särkikaloja. Haja-asutuksen jätevesiasioihin on kiinnitetty huomiota vähentämällä näitä päästöjä järveen. Vedensäännöstelyssä haettiin vuonna 2004 lopullinen päätös. Siinä saatiin lupa nostaa kesäksi järven pintaa 20 cm.
Viheltäjähiirihaukka Viheltäjähiirihaukka elää kosteilla alueilla, esimerkiksi soiden, järvien tai jokien varsilla. Se viihtyy kesällä lehti- tai sekametsässä ja talvella trooppisissa metsissä. Laji elää melko matalalla, korkeintaan kahdessa kilometrissä. Se elää yleensä yksin.
Jäniskallion kalliomaalaus Maalauskallio sijaitsee Nuuksion kansallispuistossa Pitkäjärven eteläosassa. Noin kilometrin etäisyydellä järven eteläpäästä sijaitsee sen länsirannalla pieni ja matala veteen laskeva kallio, jossa on jäänteitä punamullan käytöstä. Maalaukselle pääsee kesällä vain veneellä.
Jyrmysjärvi Järven pinta-ala on 14,6 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 400 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 500 metriä pitkä laskuoja Kourajärveen. Järvellä on vain yksi tulo-oja, josta virtaa järveen suovettä. Järvi on patoutunut harjun taakse ja laskuoja juoksee sen ylitse. Harjua ja samalla järven pohjoisrantaa seuraa Mouhijärveltä Laviaan kulkeva tie.
Nummijärvi (Lohja) Järvi pääsi kesällä 1991 Suomessa uutisotsikoihin, kun silminnäkijät ilmoittivat kirkkaasta valoilmiöstä, joka katosi järveen. Virannomaiset epäilivät pudokasta meteoriitiksi tai satellitin romuksi, mutta sitä uskoivat jotkut myös UFO:ksi. Mitään tekniseen esineeseen viittaavaa ei etsinnöistä huolimatta löydetty koskaan.
Karvianjärvi Karvianjärvi on Karviassa sijaitseva keskisuuri, matala ja runsasravinteinen humusjärvi. Keskimäärin järvi on 1,7 metriä syvä. Suurin syvyys on 8,1 metriä. Kesällä järven vesi on sameaa. Vuodesta riippuen Karvianjärvellä voi esiintyä vähän, ei ollenkaan tai runsaasti leväkukintahavaintoja, kuten sinilevää. Talviaikaan Karvianjärvessä on havaitaan voimakasta hapen kulumista. Karvianjärvi laskee vetensä Karvianjokeen, joka on veden laadultaan välttävässä kunnossa.
Syrjäsalmen kalliomaalaus Nykyään maalauskallion juurelle pääsee kulkemaan jalan, mutta muinaisina aikoina, kun Saimaan vedenpinta oli nykyistä korkeammalla, järvi ulottui pystykalliolle saakka. Tällöin maalaaminen oli mahdollista jään päällä seisten tai veneestä käsin. Eräiden kuvioiden suuri korkeus mahdollistaa niiden ajoittamisen vedenpinnan korkeuden avulla, mikäli kuviot on aikoinaan maalattu veneessä istuen tai järvenjäällä seisten.
Maalauskenttä voidaan jakaa korkeuden mukaan kolmeen vaakasuuntaiseen alueeseen, joissa kuvioiden keskittymä sijaitsee suuren punaväriläikän kohdalla. Kauimmaisten kuvioiden vaakasuuntainen etäisyys on silloin 11 metriä ja jossa pystysuunnassa ylin kuvio sijaitsee 5,5 metrin korkeudella ja alin 1,5 metrin korkeudella. Kuvioita on maalausalueelta löytynyt harvakseltaan.
Karhujärvi (Ruovesi) Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Kuivajärven länsipuolella Siikakankaan lähellä. Sen todellinen leveys on ilmoitettua kapeampi, sillä järvi on muodoltaan kaareva. Sen keskikohdassa se on enää 25 metriä leveä, vaikka suurin leveys onkin 100 metriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata. Järven kiertää metsäautotie, joka alkaa ja palaa kantatielle 66.
Ouluvesi Ouluveden alueella on viisi yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niitä ovat Ouluveden eteläpäähän laskevan Vehkapuron valuma-alueella sijaitsevat Suolampi (4 hehtaaria, ha), Kaakkolampi (3 ha) ja Kapealampi (92 ha). Järven keskikohdasta suoralla kanavalla on siihen yhteydessä Pöyhösenlampi (12 ha), jonka rannat ovat laajaa kosteikkoa. Vihtalampi (14 ha) sijaitsee järven kaakkoispuolella ja se laskee järveen lyhyttä kaivettua ojaa pitkin. Järven laskujoki Vääräkoski alkaa Hyvölänlahdelta ja se on 1,6 kilometriä pitkä Vääräkoski. Se laskee Peränteen pohjoispäähän.
Havanganjärvi Järven rantaviivan pituus on 13,4 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi metsämaata ja peltomaata. Eteläosissa järven rannat viettävät veteen päin, mutta muualla ovat rannat alavia. Järven ympäristössä on asutus haja-asutusta, vaikka hieman kauempana on Vaskivesi merkitty karttaan taajamaksi, joka ulottuu haja-asutuksena järven kaakkoisrantaan. Järven keskikohdalla sijaitsee koillisrannalla Havangankylä ja järven luoteispäässä on etäämpänä Pirttikylä. Haja-asutus muodostuu noin 102 taloudesta, josta noin 10 on maatiloja. Rannoille ja lähiympäristöön on rakennettu noin 110 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 65 tai siitä haarautuvilta ja Pirttikylälle johtavilta maanteiltä.
Vaskuunjärvi Järven pinta-ala on 150 hehtaaria eli 1,5 neliökilometriä. Se on 5,6 kilometriä pitkä ja 1,3 kilometriä leveä. Järven todellinen leveys on kuitenkin pienempi, sillä järvi on muodoltaan kaareva. Levein kohta löytyy Selkäsaarien kohdalta, missä se on 600 metriä leveä. Järvi on muualla paljon kapeampi ja Särkänsaaren eteläpuolella järvi kapenee 70 metriä leveäksi salmeksi, missä järvi on selvästi leveämpi salmen molemmilla puolilla. Järvi on myös katkaistu lakkautetun Haapamäki–Pori-radan rautatiepenkereellä 800 metriä järven eteläpäästä. Tätä järvenosaa kutsutaan Kivilahdeksi. Järven pohjoispäätä kutsutaan Louonlahdeksi ja järven keskikohdalla Tarhavuoren molemmilla puolilla on lahdet, joista toinen on Pitkälahti.
Pakkalanjärvi Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Myllyojan valuma-alueeseen (35.729) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,4 metriä mpy. Neljä suurinta tulo-ojaa ovat järven pohjoispäähän laskeva pelto-oja, eteläpään kaksi pelto-ojaa, ja järven keskikohdalle kaakosta laskeva Kaivannonkorven laskuoja. Järven laskuoja lähtee Pakkalan taajamasta liikkeelle ja se laskee 2,3 kilometrin päähän Kirkkojärveen. Kirkkojärvi laskee Myllyojaa myöten Längelmäveteen.
Vähä Naistenjärvi Järven pituus on 300 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee 2,4 kilometriä Pyhäjärven rannasta etelään Pirkkalan taajaman eteläpuolella ja valtatie 3 vieressä sen pohjoispuolelle. Järven rantojen lähimetsät ovat soistuneet, mutta järveen ei laske ojia. Järven laskuoja lähtee pohjoisrannan keskikohdasta kohti pohjoista ja se juoksee vajaa 2,5 kilometriä mutkitellen ja osittain koneellisesti kaivettua uomaa pitkin Vähäjärven lounaiskulmaan. Rantaviivan pituus on 700 metriä ja järvi on autio. Järvelle johtaa ainoastaan kuntorata, joka ohittaa järven länsirantojen lähettyviltä. Kuntorata ylittää valtatien 3 aivan järven kohdalla.
Muinaiset reenjalakset Keskikuurnalliset jalakset ovat kourumaisia jalaksen keskikohdalta, mutta ei jalaksen etummaiselta tai taaimmaiselta kolmannekselta. Ne ovat noin 10 cm leveitä ja 3-4 metriä pitkiä. Kourua kutsutaan kuurnaksi, sillä sen tarkoitus lienee sidereikien tekemisen helpottaminen. Jalaksen pystykepit eli kaplaat kiinnitettiin omiin reikiinsä, jota koverrettiin kuurnan viereen hieman ulospäin vinolle pinnalle. On arveltu, että kuurnallinen jalas kehittyi kourullisesta siten, että kuurna palveli samaa tarkoitusta kuin kouru, mutta kaplaita varten syntyi uusi kiinnitystapa levittämällä jalasta. Samalla jalaksen kannatteleva pinta-ala suureni. Reen rakenne oli kevyt ja se koottiin pingottamalla kaplaat tiukasti jalasta vasten hihnoilla tai rimoilla, joita kutsutaan kaustoiksi.
Pyntösjärvi Järven luusua sijaitsi sen eteläkärkessä, mistä oja virtasi mutkan kautta länteen ja laski vuoden 1856 kartan mukaan Hyvelän ja Ruosnioemen kylien välistä Kokemäenjoen suistossa oleelle suolle. Hyvelän kylän mylly sijaitsi tuossa ojassa. Laskuoja likimain samassa paikassa myllyineen näkyy myös jo maanmittari Jean Åhmanin mittaamassa Ruosniemen kylän isonjaon kartassa vuodelta 1765. Samalla järvestä näkyy pohjoisessa, Söörmarkun suunnassa yhteys myös Kellahdenjoen vesistöön kuuluvaan Röörmaarinojaan sekä vuoden 1856 Sotilastopografisessa kartassa että Söörmarkun Ylikylän Isonjaon kartassa vuosilta 1780-1793. Vuonna 1907 mitatussa venäläisessä topografikartassa 1:21 000, jossa järvi on jo kuivattu, laskuoja muodostuu ainoastaan etelän suuntaan ja kuivauksessa perattu lasku-uoman alkuosa on merkitty karttaan jyrkkäreunaisena.
Haukijärvi (Pori) Järven itärannalla on eniten loma-asutusta ja maatiloja on pohjoispäässä järveä. Sekä etelä- että pohjoiskärkeen pääsee kulkemalla paikallisia maanteitä ja tieltä on näkymät järvelle.
Kilpijärvi (Iisalmi) Järven tilavuus on 31 miljoonaa kuutiometriä eli 0,031 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,5 metriä ja suurin syvyys on 18,1 metriä. Järvenselkää pitkin kulkee syvänne, joka alkaa Kokonsaaren edustalta ja päättyy etelässä Sahissa lahdenpohjukkaan. Syvin kohta sijaitsee syvänteen keskikohdassa Sourunsaaren Kuvajaniemen edustalla.
Varesjärvi Järven vedenlaatu pysyy tasaisena, koska järven veden vaihtuvuus on vähäistä sen mataluudesta huolimatta. Järven veden laskennallinen viipymä on Hans Vogtin mukaan 6–9 kuukautta (vuonna 2002) ja Lounais-Suomen ympäristökeskuksen mukaan 390 vuorokautta eli 1,07 vuutta (vuonna 2003). Vedenväri on lievästi ruskeaa, mikä johtuu ojien tuoman veden humuspitoisuudesta. Järvi on myös lähdepohjainen, mikä lieventää humuskuorman vaikutuksia. Vedessä on runsaasti ravinteita, jotka rehevöittävät järveä. Ravinteita käyttävät vedessä levät, jotka muodostavat ravintoketjun perustan. Levät tuottavat yhteyttäessään happea, joka liukenee veteen. Kesäisin, jolloin yhteyttäminen on kiivaimmillaan, on pintavesi happipitoisuudeltaan ylikylläistä. Koska järvi on matala, ei järvi lämpötilakerrostu. Silloin ei pohjan tuntumaan synny alusvettä, joka pysyisi siellä matalamman lämpötilansa takia koko kesän. Lämpötilakerrostumisen puuttuminen sekoittaa vettä, jolloin happea leviää kaikkialle vesipatsaaseen. Tämä estää sisäisen kuormituksen käynnistymisen ja järvi säästyy lisäravinteiden aiheuttamasta lisäkuormitukselta. Talvella tilanne on jään alla toinen. Levän yhteyttäminen on heikoimmillaan eikä ilmastakaan liukene happea veteen. Tällöin veden ravinteiden ja humuksen aiheuttamaa hapenkulumiselle ei löydy korvaajaa. Pohjan lähellä, missä on eniten ravinteita, happipitoisuus laskee kalojen kannalta hälyttävän alas. Toisinaan voi esiintyä hapettomuuttakin. Silloin tilanne heikkenee lisääntyvän sisäisen kuormituksen vuoksi lisää.
Iso Kaukajärvi Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Äväntäjärven valuma-alueeseen (35.724) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 145,5 metriä mpy. Järveen on johdettu monta kuivatusojaa koillispään Rantasuolta ja lounaispään kapealta suolta. Järven laskuoja lähteen sen keskikohdasta ison saaren pohjoispuolelta ja se laskee 450 metrin jälkeen Pieneen Kaukajärveen. Laskuojan vesireitti jatkaa Nautajärven kautta Äväntäjärveen.
Ala-Majavesi Järven vedenlaatua on tutkittu kerran talvella vuonna 2011. Vesi oli järven valuma-alueen muiden järvien tavoin ruskean väristä ja sen humuspitoisuus oli suuri. Se johtui valuma-alueella olevien suo- ja metsäalueiden valumien humuspitoisuudesta. Suoalueiden valumat olivat aiheuttaneet veden happamoitumisen, mutta koska puskurikyky happamoitumista vastaan oli tyydyttävä, ei happamuustason pH-arvo 6,0 alittunut. Järven ravinteet olivat karuille järville ominaiset. Typpipitoisuudet olivat luontaista tasoa ja fosforipitoisuudet olivat talvella matalat. Kesällä fosforia oli lievästi rehevöityneiden järvien tasoa. Kun happipitoisuutta tutkittiin talvella 2011, oli se pienentynyt voimakkaasti. Happea oli vedessä välttävästi ja esimerkiksi metrin syvyydessä sitä oli 2,2 milligrammaa litrassa vettä (mg/l), jolloin hapen kyllästysaste oli enää 27 %. Happea kulutti runsas humuksen määrä vedessä, mutta koska uutta vettä tuli järvialtaaseen nopeasti, pysyi happipitoisuus mainitunlaisena. Talvi saattoi olla tässä suhteessa tavallista huonompi. Kesällä happitilanne on yleensä huomattavasti parempi. Ala-Majavesi soveltui virkistyskäyttöön tyydyttävästi. Arviota heikensivät happitalouden ongelmat, happamuus ja humuspitoisuus. Vedenlaatu oli lähellä hyvää luokkaa.
Suonojärvi Suonojärven vedenpintaa alennettiin 1880-luvulla. Silloin paljastui vesijättöä järven pohjoispäässä ja keskikohdassa Suoniossa. Samalla yläjuoksun Järviönsuo oli mahdollista kuivattaa viljelyyn sopivaksi.
Ragtime Ragtime kuulostaa nopeatempoiselta marssimusiikilta, jossa on kulmikkaat, hieman jazzmaiset melodiat ja synkooppien täyttämä jäntevä rytmi. Pianistin vasen käsi hyppii jatkuvasti vuorotellen matalista koskettimista otetun bassoäänen ja koskettimiston keskikohdilta otetun soinnun välillä. Bassoäänen pituutta jatketaan pitämällä pohjassa pianon kaikupedaalia.
Kajakki Matalassa rantavedessä kajakkiin voi myös nousta kajakin peräkannelta. Melojan tulee ensin istuutua jalat kajakin molemmin puolin aukon takaosaan peräkannelle, niin että jalat yltävät tukevasti pohjaan. Näin kajakki pysyy tukevasti pystyssä. Kajakkiin noustaan yksinkertaisesti pudottautumalla istumaan istuimelle ja nostamalla jalat sisään.
Suuret järvet Suurilla järvillä on vilkas rahti- ja matkustajaliikenne, ja valtamerialukset pääsevät kulkemaan St. Lawrencen kanavaa pitkin joelta Ontariojärvelle ja edelleen kanavia pitkin muille järville.
Naarvajärvi Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1986, 1996, 200, 2001, 2002 ja 2009. Vedenväri on ruskea, mikä johtuu veteen liuenneesta humuksesta. Väriluku oli talvella 200 mg Pt/l ja kesällä 100 mg Pt/l. Näkösyvyys oli vuonna 2009 1,0–1,8 metriä, mikä vastaa muitakin tummaveteisiä järviä. Vesi on lievästi sameaa. Veden happamuustaso oli lievästi hapan ja puskurikyky happamoitumista vastaan oli hyvä. Alkaliteetti oli 0,29--0,30 millimoolia litrassa vettä (mmol/l). Järvi on matala, jolloin lämpötilakerrostuminen ei ole kesäisin niin jyrkkää kuin talvella jääkannen alla. Tästä huolimatta on havaittu mittauksissa, että kevään tai syksyn täyskierto ei ole ollut täydellistä. Alusveteen on jäännyt jäljelle osa edellisen vuodenajan vedestä ja siksi sen happipitoisuus on joskus laskenut alhaiseksi. Järven happitilanne oli vuoden 2009 lopputalvesta heikko. Pohjan lähellä vesi oli hapetonta ja metrin syvyydessäkin happisaturaatio oli ainoastaan 17%. Hapettomuus aiheutti sisäistä kuormitusta, koska pohjan sedimentteihin laskeutuneet ravinteet alkoivat liueta takaisin veteen. Veden fosforipitoisuus oli 130 mikrogrammaa litrassa vettä (µg/l). Saman vuoden loppukesänä happitilanne oli tyydyttävä. Vesi oli vain lievästi lämpötilakerrostunut, mutta silti pohjan lähellä oli lähes hapeton kerros. Sisäistä kuormitusta ei kuitenkaan havaittu. Järven ravinnetaso saavutti talvella rehevien järvien tason, mutta palasi kesällä lievästi rehevien järvien tasolle. Kesällä havaittiin levää, joka ei kuitenkaan kukkinut voimakkaasti. Vuoden 200 ruoppaukset ovat vaikuttaneet sen vuoden tuloksiin voimakkaasti. Järven virkistyskelpotus luokitellaan tyydyttäväksi.
Bobby Orr Orr menestyi ammattilaiskiekossa varsin eurooppalaisin opein ja esimerkiksi väkivaltaisuus puuttui lähes tyystin hänen otteistaan. Mies itse totesi ainakin puoliksi tosissaan suurimmaksi saavutuksekseen läpi uran ehjänä säilyneen hammaskaluston. Neuvostovalmentaja Anatoli Tarasov nimesi kanadalaispuolustajan jääkiekon todelliseksi kymmenottelijaksi tämän monipuolisuuden ansiosta. Puolustajana Bobby Orr oli pikemminkin kiekonriistäjä kuin taklaaja. Orrin tavaramerkkejä olivat kovat ja matalat laukaukset, jotka torjuttuinakin olivat omiaan aiheuttamaan vaarallisia maalinedustatilanteita. Fyysisesti hänen vahvuutensa olivat voimakkaat jalat, ja luistelijana hän olikin aivan omaa luokkaansa. Liikkuvat puolustajat Brad Park, Paul Coffey, Denis Potvin ja Ray Bourque ovat paljossa velkaa Orrin kahden suunnan työskentelylle.
Laulujoutsen Joutsenpari kokoaa suuren pesäkekonsa vesikasveista, mudasta, turpeesta ja sammalista pienelle luodolle tai matalikolle suorantaisen lammen tai pikkujärven keskelle. Molemmat osallistuvat pesänrakentamiseen, mutta naaras tekee pääosan työstä. Rakennelma valmistuu viikossa, mutta sitä on korjailtava ajoittain. Pesäaineiden joukossa on pehmeitä kasvinosia, jotka kompostoituessaan vapauttavat lämpöä. Niiden hajotessa kesän mittaan pesä painuu matalammaksi. Joutsenet pesivät joka vuosi samalla järvellä tai lammella. Vanhastaan laulujoutsen on pesinyt järvillä, kyhmyjoutsen merenlahdilla. Molempien lajien kannat ovat vahvistuneet, mikä on aiheuttamassa kilpailua elintilasta. Vaikka kyhmyjoutsen on suurempi, myös laulujoutsenten on havaittu voittaneen taisteluja.
Naaras munii huhti-toukokuussa 4–7 kermanvalkeaa munaa, joita se hautoo 35–42 vuorokautta. Poikaset kuoriutuvat usean päivän mittaisen jakson aikana, sillä haudonta alkaa ennen kuin munamäärä on lopullinen. Haudonnan aikana munat vähitellen värjääntyvät ruskeiksi. Koiras vartioi pesän lähettyvillä ja häätää tunkeilijat kauemmas. Kun naaras poistuu pesältä ruokailemaan, se peittää munat huolellisesti pesäaineksilla. Molemmat huolehtivat poikasten hoidosta, mutta poikaset kykenevät ruokailemaan itsenäisesti heti pesästä lähdön jälkeen. Hyvin usein joutsenet pesivät niin pienellä lammella, ettei siitä löydy riittävästi ravintoa kasvavalle perheelle. Silloin vanhemmat johdattavat poikueensa jalan lähimmälle järvelle tai seuraavalle lammelle. Usein metsätaivalta voi kertyä satoja metrejä, enimmillään useita kilometrejä. Poikaset viettävät ensimmäisen talven vanhempiensa kanssa, ja joskus joukkoon liittyy edellisenkin vuoden poikasia. Poikaset oppivat lentämään 78–96 päivän ikäisinä. Koska poikasen kehittyminen munasta muuttokykyiseksi aikuiseksi vie keskimäärin noin 130 päivää, poikaset menehtyvät helposti, jos talvi tulee aikaisin. Esimerkiksi Suomen Lapissa vain kuutena kesänä kymmenestä olosuhteet ovat suotuisat pesinnän onnistumiselle. Laulujoutsenet tulevat sukukypsiksi 4–5-vuotiaina, joskus jo 3-vuotiaina.
Parkanonjärvi Järvellä on viisi saarta. Suurin saari on Vehkaluoto, joka on yli 300 metriä pitkä ja sijaitsee järven pohjoisosassa. Se on hyvin matala saari. Pohjoispäässä on kolme muutakin matalaa saarta ja näiden lisäksi keskellä järven selkää olevat Selkäsaaret. Selkäsaarten eteläpuolella on rannan tuntumassa matala saari. Vaikka Alasensalmi onkin matala, on siellä vain pieni luoto. Eteläosan saaret ovat Alaskylän rannassa oleva nimetön saari ja eteläosan keskivaiheella oleva Möhkönsaari. Saarten osuus järven rantaviivasta on yli 1,3 kilometriä ja niiden yhteinen pinta-ala on yli 3,6 hehtaaria, sillä tilastoon on otettu vain viisi saarta.
Pikku Jakenaron jätinkirkko Jätinkirkko on suorakaiteen muotoinen matala kivivalli, jonka ulkomitat ovat 30 metriä pitkä (Ridderstadin mukaan 33 metriä ) ja 16 metriä leveä. Rakennelman laskennallinen pinta-ala on silloin 480 neliömetriä (m²). Vallin korkeus on vain 30–80 senttimetriä, mutta se on yllättävän leveä. Sisäalueen pituus on 27 metriä ja leveys 4–6 metriä. Jätinkirkon pituusakseli osoittaa 2° (astetta) vastapäivään eli pohjoiseen. Kivivallissa on matalampi kohta, jota kutsutaan portiksi. Se sijaitsee jätinkirkon keskikohdasta katsottuna 106° pohjoisesta vastapäivään eli lähes tarkalleen lännessä.
Hembackenin jätinkirkko Jätinkirkkoa ympäröi noin 6–8 metriä leveä kivivalli, joka näyttäisi kiertävän koko alueen. Valli erottuu maastossa matalana ja sammalpeitteisenä. Jätinkirkko on 50 metriä pitkä ja 20 metriä leveä. Vallialueen sisäpiha on 45 metriä pitkä ja 8–10 metriä leveä. Jätinkirkon pituusakselin suunta on 30° pohjoisesta vastapäivään eli lähes luoteeseen. Vallissa on kolme matalempaa kohtaa, joita kutsutaan porteiksi. Niiden suunnat jätinkirkon keskikohdasta katsottuna ovat 40° pohjoisesta myötäpäivään eli koilliseen, 278° eli länteen ja 329° eli pohjoiskoilliseen.
Saloistenjärvi Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Sääjärvenojan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järveen laskee muutama lyhyt oja. Etelästä siihen tulee Puolukkasuolta soiden kuivatusoja ja Saloisten pelloilta pari peltoojaa. Isojärveen laskee Jukuanlahdelta lyhyt laskuoja järviä erottavan kannaksen ylitse Taipaleenlahteen. Vedet kulkeutuvat tämän jälkeen muutaman järven ketjussa lounaaseen, jossa Sääjärvenoja laskee Harvialassa Hiidenjokeen ja se puolestaan Vanajaveteen.
Lukujärvi Kirkasvetinen ja lievästi humuspitoinen Lukujärvi on matala ja siten altis tuulille, minkä vuoksi veteen syntyy harvoin lämpötilakerrostuneisuutta. Kesällä happitilanne on vedessä hyvä, mutta talvella jääkannen alla veden happitilanne heikkenee yleensä 5−20% pitoisuuteen. Veden happamuusarvo eli pH-arvo talvisin 5,3−6,3 ja kesäisin 6,3−7,2. Puskurikyky happamuutta vastaan on tyydyttävä. Näkösyvyys vaihtelee tavallisesti 2,2−3,7 metriä ja sen keskiarvo on ollut 2,9 metriä. Vesi on talvisin sameampaa kuin kesällä eli päinvastoin kuin viereisessä Särkijärvessä. Fosforia on kesällä 18 μg/l (mikrogrammaa litrassa vettä) ja talvella 16 μg/l ja typpeä talvisin 800−1200 μg/l ja kesäisin keskimmäärin 500 μg/l. Klorofylliarvot ovat olleet 8,1 μg/l ja ne vastaavat lievästi rehevöityneen järven arvoja. Yleiseltä käyttökelpoisuudeltaan ja laadultaan järven vesi on hyvää. Bakteeritutkimukset antavat puhtaita arvoja.
Keskisenjärvi Järven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1977, 1991, 1993, 1996, 2005, 2010 ja 2015. Vedenväri on hieman ruskeaa johtuen humuksesta. Vesi on kuitenkin melko kirkasta. Veden sähkönjohtavuus on suurempi, kuin yläpuolisella Pulkajärvellä. Tämä voi johtua läheisen kaatopaikan suotovesistä. Järven veden happamuustaso on normaali ja sen puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä. Järvi on matala, mutta se lämpötilakerrostuu kesäisin lievästi. Mataluudesta huolimatta pohjan lähellä olevassa alusvedessä hapen kulutus on nopeaa ja keskellä kesää saattaa pohjan lähellä olla jopa hapetonta vettä. Talvella tilanne kärjistyy jääkannen takia. Uutta happea ei pääse liukenemaan veteen, jolloin happi kuluu loppuun. Talvella 2010 järven vesi oli hapetonta 3 metriä syvemmissä kohdissa. Päällysvedessäkin hapen kylläisyysaste oli laskenut 12 prosentiin. Talvella 2015 päällysveden hapen kylläisyysaste oli 26%. Muuten vesi oli vähähappista tai hapetonta. Tämä asetti kalakannan vaaratilanteeseen. Yleensä Keskisenjärvi on karulla tai lieveästi rehevöityneellä tasolla. Poikkeuksen muodosti kesä 2010, jolloin havaittiin voimakas leväkukinta, joka ilmaisi korkeaa rehevyystasoa. Järven hygieninen tila on pääosin hyvä. Järvi soveltuu virkistysjäyttöön tyydyttävästi.
Ahmaskosken silta Silta on puurakenteinen, molemmilla rannoilla olevat kannatinpylväät ovat teräksestä. Se on tarkoitettu vain kävelijöille, kansi on tehty lankuista ja kaiteet laudasta. Pylväiden kohdalla sillan korkeus on viitisen metriä, joen keskikohdalla pari metriä matalampi. Siltaa kannattaa molemmin puolin kolme teräsvaijeria ja se on kiinnitetty vaijereilla myös rantakallioihin.
Iso-Munakas Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi oli kirjoitettu ”Iso-Munakasjärvi”. Sen ainoa asutus muodostui pohjoisrannan torpasta, mutta järven itärannoilta oli raivattu niittyjä. Vuoden 1962 peruskartassa oli järven rannoilla muutama maatila ja monet pelto-oja laskivat järveen. Myös länsipuolella sijainneiden ojitettujen soiden kuivatusvedet oli johdettu järveen syvän kaivannon kaitta. Turun ja Hämeenlinnan välinen pikatie kulki tuolloin Alajärven laskujoen Koskenjoen ylitse järven pohjoispäässä.
Kikkajärv Järvi sijaitsee pitkässä laaksossa ja se on pitkän muotoinen ja se sijoittuu itä-länsisuuntaisesti. Järven keskikohdassa on 70 metriä leveä salmi, joka yhdistää järven eri altaat toisiinsa. Järven eteläpuolella Latviassa on metsäinen saari. Järven pinta-ala on 20 ha (12 ha Virossa ja loput latviassa) ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järven läpi virtaa Peeli jõgi, joka kuuluu Gaujan valuma-alueeseen, ja se laskee seuraavaksi Sarapuujärveen. Järven valuma-alueen laajuus on 12,4 km (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 11,7 metriä ja suurin syvyys 22,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee saaresta luoteeseen. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0024 km (kuutiokilometriä) eli 2,4 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Laskukynnys Laskukynnys on hydrologiassa järven rannan, tai vastaavasti valuma-alueen vedenjakajan, matalin kohta. Järvissä on yleensä vain yksi laskukynnys, sillä vesi juoksee järvestä pois aina sen matalimmasta kohdasta, mikä samalla määrittää järven vedenpinnan korkeuden. Järven laskukynnyksessä sijaitsee ojan tai joen luusua. On harvinaista, että järvellä on kaksi tai useampia laskukynnyksiä ja silloin järveä kutsutaan bifurkaatiojärveksi.
Meadow Portage Kylä sijaitsee paikassa, jossa veneet on ennen vedetty järviä erottavan maakannaksen ylitse.
Sirppujoen vesistön lasketut järvet Laitilan, Pyhärannan ja Uudenkaupungin seudut ovat kumpuilevien kallioylänköjen välissä olevaa entistä savikkomaista merenpohjaa, joka on korkeussuhteiltaan hyvin matalaa ja tasaista. Siksi seudun järvet ovat olleet matalia ja soveltuivat hyvin järvenlaskun jälkeen heinämaiden ja myös paeltomaiden pohjaksi. Seudun tasaisuudesta seurasi myös se lisätyö, että yksittäisen järven laskemiseksi tuli laskea alempana olevia muita matalia järviä. Laitilassa ja Kalannissa se on pakottanut perkaamaan koko Sirppujoen alajuoksun uomaa. Näin yhden järven kuivatushankkeen käsittely on mahdotonta ilman muiden hankkeiden mainintaa.
Vähä Valkeajärvi (Jämsä) Järven pinta-ala on 11,7 hehtaaria ja se on 850 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järven eteläpäässä on kallioinen niemi, joka jakaa järven eteläosan kahdeksi lahdeksi. Järven itärannan rantaveteen laskee suoraan korkean mäen rinteet. Mäki kohoaa 40 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 331 100 kuutiometriä eli 0,331 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,8 metriä ja suurin syvyys on 9,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven ainoassa syvänteessä järven keskikohdassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven luoteisrannalla Valkeajärven välisellä kannaksella ja siinä kulkevan valtatien 9 varrella on vuosikausia sijainnut levähdysalue ja kioski. Järven pohjoisosan rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet valtatieltä.
Valkojärvi Seutu on kumpuilevien kallioylänköjen välissä entistä merenpohjaa, joka on korkeussuhteiltaan hyvin matalaa. Siksi seudun järvet ovat olleet matalia ja soveltuivat hyvin järvenlaskun jälkeen heinämaiden ja myös peltomaiden pohjaksi. Seudun tasaisuudesta seurasi myös se lisätyö, että yksittäisen järven laskemiseksi tuli laskea alempana olevia muita matalia järviä. Laitilassa ja Kalannissa se on pakottanut perkaamaan koko Sirppujoen alajuoksun uomaa. Näin yhden järven kuivatushankkeen käsittely on mahdotonta ilman muiden hankkeiden mainintaa.
Sattajärvi Pohjolan Sanomat 17.5.1979 uutisoi Sattajärven tilasta näin:
Sattajärven kuivaaminen heinäjärveksi aloitettiin 1800-luvulla. Järven kuivatus on uusittu useamman kerran. 1960-luvulla alettiin jo suunnittelemaan järven vesittämistä uudelleen. 1970- luvulla järvi oli vuokrattuna kalankasvatusta varten. Tuolloin järven vettä pyrittiin myös puhdistamaan laskemalla järvi tyhjäksi syksyisin. 1980-luvulta lähtien on järvessä pidetty vesi talvenkin ylitse ja turvelautat eli maannousemat olivat yleisiä tehden järvestä hyvän kotijärven vesilinnuille. Kalanistutuksia on tehty lukuisia, istutettu kala on ollut etupäässä siikaa.
Plateosaurus "Plateosaurus" on vuosien varrella rekonstruoitu monella tavalla: joskus alkukantaisena, neljällä jalalla kävelleenä dinosauruksena, muina aikoina vain kahdella jalalla kävelleenä. Kuitenkin viimeisten muutamien vuosikymmenten aikana "Plateosaurus" on melkein aina kuvattu alkukantaisena, kaksijalkaisena dinosauruksena, joka käveli vain takajaloillaan. Se oli rakenteeltaan raskaampi kuin sen ajan teropodit, eikä ole poissuljettua, että se saattoi olla kaikilla neljällä jalallaan, kun se laidunsi matalassa kasvillisuudessa. Kun sauropodomorfit myöhemmin kasvoivat suuremmiksi ja niiden täytyi saada tilaa suuremmalle ruuansulatuselimistölle, ne saattoivat olla pakotettuja kävelemään kaikilla neljällä jalalla.
Hollikyyti Vieläkin tunnettu sanonta "kylmä kuin hollitalli" kuvaa sitä, ettei hollikyytien käyttöön tarkoitettuja tiloja, kuten talleja ja hollitupia, suinkaan rakennettu ja pidetty kunnossa mielihyvin.
Hollikyyti Hollikyyti merkitsi huomattavaa rasitusta talonpojille. Kyseessä oli talonpojan kannalta "kyyditsemisvelvollisuus", matkustavan virkamiehen näkökulmasta "vapaakyyti", josta kyyditsijä ei saanut korvausta. Pisin sallittu odotusaika oli kaksi tuntia jatkoyhteydelle.
Kyytilaitos Suomessa Kyytilaitos tarkoitti aiemmin Suomessa valtion ylläpitämää järjestelmää matkustajien ja postin kuljettamista varten. Kyytilaitoksista säädettiin vuoden 1918 kyytilaissa, joka oli voimassa vuoteen 1955 saakka. Sitä ennen kaikki manttaaliin pantu maa, jota ei erikseen ollut vapautettu, oli velvollinen tekemään hollikyytiä ja pitämään voimassa kyytilaitosta maalla.
Hollikyyti Koska oli mahdollista, että useita ajureita oli samaan aikaan odottelemassa kyyditettäviä, he kokoontuivat hollituvassa. Tästä on muodostunut suomalainen kansansanonta: "Oli kuin hollituvassa" tarkoittaen lievää epäjärjestystä.
Kyytilaitos Suomessa Aiemmin kaikki manttaaliin pantu maa, jota ei erikseen ollut vapautettu, oli velvollinen tekemään hollikyytiä ja pitämään voimassa kyytilaitosta maalla. Vuoden 1920 alusta alkaen astui voimaan kyytilaki, joka siirsi kyyditysrasituksen valtion varoilla ylläpidettäväksi itsekannattavuuden pohjalta.
Kestikievari "Hollimiehet" olivat ajureita, joiden tuli olla heti valmiita lähtemään kyyditsemään vieraita uuteen paikkaan eli antamaan hollikyytiä. Hollimiesten vaihtovuorot olivat kaksi kertaa viikossa. Jos kestikievarin kaikki hollimiehet olivat ajossa, kestikievarin isännän tuli kuljettaa vieraat heidän haluamaansa paikkaan (seuraavaan kestikievariin).
Hevonen Suomessa 1600-luvulla maantiet olivat pääasiassa ratsuteitä. Majatalot pitivät matkustajien varalta miehiä, hevosia ja vaunuja päivystämässä. 1600-luvulta asti talonpoikien velvollisuutena oli järjestää matkalaisille niin kutsuttu hollikyyti tarpeen tullen. Hollivuorot vaihtelivat taloittain ja niiden pituus riippui tilan suuruudesta.
Helsingin maapäivät Vuoden 1616 maapäivät olivat ainoa Ruotsin vallan aikainen kerta, kun Suomen alueen säädyt kokoontuivat yksin ja siis ilman Ruotsin edustajia. Säädyt suostuivat ylimääräiseen sotaveroon, joka oli seurausta Venäjän ja Puolan hyökkäysuhasta. Tämän lisäksi kokouksessa hyväksyttiin uusi kyyditsemisasetus eli määriteltiin niin sanottu hollikyyti.
Hollikyyti 1600-luvulla kyytilaitosta alettiin järjestää lainsäädännön avulla: Kaarle IX määräsi vuonna 1604 virkamiehet korvaamaan käyttämänsä kyydin, mutta tämä määräys ei toiminut käytännössä. Vuonna 1642 vapaakyydit poistettiin, mutta talonpoikien maksettavaksi tuli kyytilaitoksen kustannuksia kattamaan vuodesta 1649 lähtien uusi vero, "kyytiraha".
Hollikyyti Hollikyytijärjestelmässä merkittävien teiden varsilla oli määrävälein kestikievareita eli majataloja, jotka pitivät matkustajia varten hevosia, kuskeja ja majoitustiloja. Kyytivuoro kiersi kylän talosta toiseen, joskin siitä oli mahdollista vapautua maksamalla toinen tilalleen. Kyytien järjestely kuului nimismiehelle, vauraalle talonpojalle, joka myös isännöi kestikievaria. Holli oli paikallinen kyyditsemään velvoitettu henkilö.
Hollikyyti 1690-luvulla kyytilaitos saavutti varsinaisen hollikyydin muodon: kyyditysvelvollisesta talosta oli talon koon mukaan miehen tai useammankin sekä ajoneuvojen oltava kerrallaan 3–4 päivää "hollilla". Tämä merkitsi sekä miesten että hevosten poissaoloa talon töistä. "Hollilla olo" ei kuitenkaan ollut pelkästään kielteinen asia: toisilta hollimiehiltä ja matkustavaisilta kuultiin tietoja ja uutisia oman elinpiirin ulkopuolelta.
Hollikyyti 1800-luvun lopulle saakka kyytilaitos säilytti vanhat muotonsa. Kestikievarien tasoa oli kohennettu ja yhtenäistetty niin, että säätyläistenkin sopi yhä enemmän turvautua niihin yksityismajoituksen sijasta. Vuodesta 1883 lähtien tuli mahdolliseksi kunnan päättää hollikyydistä luopumisesta. Kyydityspalvelut vuokrattiin huutokaupalla vähiten pyytävän hoidettavaksi viiden vuoden jaksoina. Näin hollikyydin aikakausi vähitellen 1900-luvulle tultaessa päättyi.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko syntyi Kirgisiassa ja on sukujuuriltaan kazakki. Hän aloitti urheilemisen 5-vuotiaana taekwondolla. Ševtšenkon äiti Elena on ollut thainyrkkeilyn parissa yli kaksikymmentä vuotta ja omaa myös 3. danin mustan vyön taekwondossa. Hän on myös Kirgisian thainyrkkeilyliiton puheenjohtaja. Myös Valentinan sisko Antonina on entinen World Muaythai Councilin mestari. Valentina harjoitteli aluksi taekwondoa äitinsä innoittamana ja alkoi myöhemmin harjoittelemaan muita lajeja, kuten thainyrkkeilyä, potkunyrkkeilyä ja Vale Tudoa.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko aloitteli vapaaottelua kilpaillessaan vielä thainyrkkeilyn parissa. Hänen ensimmäinen ottelu oli kotimaassaan Eliza Aidaralievaa vastaan, jonka Ševtšenko voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko kokeili ensimmäisen kerran potkunyrkkeilyä 12-vuotiaana thainyrkkeilyn ohella, mutta kilpaili enimmäkseen thainyrkkeilyn parissa. Potkunyrkkeilyssä hän on otellut pääosin yksittäisiä ammattilaisotteluita K-1 tasolla voitettuaan muun muassa 2004 Venäjällä Oksana Chernikovan. Vuotta myöhemmin Ševtšenko otteli yhden ottelun savate säännöillä Ingrid Graziania vastaan, jonka hän voitti tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Elokuussa 2010 Ševtšenko osallistui World Combat kisojen thainyrkkeily turnaukseen. Hän voitti välierissä saksalaisen Ania Fuczin ja kohtasi loppuottelussa Caley Reecen. Ševtšenko voitti mestaruuden tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko on kilpaillut thainyrkkeilyssä vuodesta 2000 lähtien ja voitti IFMA:n nuorten mestaruuden 2003 alle 57-kiloisissa.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Valentina Anatolievna Ševtšenko (s. 7. maaliskuuta 1988 Biškek, Kirgisia) on kirgisialais-perulainen thainyrkkeilijä ja vapaaottelija. Hän on muun muassa voittanut yhdeksän kertaa IFMA:n thainyrkkeilyn amatöörien maailmanmestaruuden, sekä kerran World Muaythai Councilin ylemmän kevytsarjan ammattilaismestaruuden 2012.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenkon keskittyessä enemmän potkunyrkkeilyyn ja erityisesti vapaaotteluun hän kilpaili vähemmän thainyrkkeilyn parissa. 20. elokuuta 2015 Ševtšenko voitti uransa kahdeksannen IFMA:n mestaruuden ja kaiken kaikkiaan yhdeksännen mukaan lukien 2003 nuorten mestaruus. Hän voitti turnauksen avauskierroksella Kaoutar Houkmanin tuomariäänin ja seuraavalla kierroksella Nili Blockin myös tuomariäänin. Välierissä Ševtšenko voitti Anke Van Gestelin teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Voiton myötä hän eteni loppuotteluun, jossa Ševtšenko voitti Mariya Valentin tuomariäänin. Kaksikko oli kohdannut toisensa edellisvuoden turnauksessa, jolloin Ševtšenko voitti myös tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Kesäkuussa 2011 Ševtšenko otteli historian 20:ssä Etelä-Amerikan thainyrkkeilyn mestaruuskisoissa, jossa kilpailivat sekä ammattilaiset että amatöörit. Ševtšenko kilpaili ammattilaisten sarjassa alle 63.5-kiloisten luokassa. Hän voitti ensimmäisen ammattilaismestaruuden argentiinalaista Andrea Salazaria vastaan tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko Valentina Ševtšenko -nimisiä henkilöitä ovat:
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Toukokuussa 2014 Ševtšenko puolusti jälleen viime vuoden IFMA mestaruutta alle 60-kiloisten sarjassa. Hän voitti avauskierroksella Siobhan Foleyn ja neljännesvälierissä Gia Winbergin tuomariäänin. Välierissä Ševtšenko voitti myös Janice MacAulayn tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Hän voitti mestaruuden Mariya Valentia vastaan tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Pian lokakuun lopulla Ševtšenko oli allekirjoittanut vapaaottelujärjestö Legacy FC:n kanssa moniotteluisen sopimuksen, jonka lisäksi hän ottelisi vapaaotteluiden lisäksi myös potkunyrkkeilyssä. Tammikuussa 2016 Ševtšenko kohtasi Houstonissa Lindsay Haycraftin, jonka hän voitti tuomariäänin. Toisen ottelun Ševtšenko kävi belgialaista Anke Van Gestelia vastaan heinäkuussa ja voitti kamppailun tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Mestaruuskamppailun jälkeen Ševtšenko otteli vaihtelevasti Kirgisiassa ja Kazakstanissa, kunnes 9. heinäkuuta 2005 hän puolusti ensimmäisen kerran WXF:n mestaruuttaan Kyung Aeh Kimia vastaan. Ševtšenko voitti ottelun käsilukolla ensimmäisessä erässä.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Aikuisten tasolla Ševtšenko kilpaili ensimmäisen kerran 2006 IFMA:n maailmanmestaruudesta 57-kiloisten sarjassa. Hän voitti avauskierroksella Joanna Jędrzejczykin tuomariäänin, jonka jälkeen Ševtšenko kohtasi Heather O'Donnellin. Hän voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Ševtšenko voitti mestaruuden Misty Sutherlandia vastaan tuomariäänin.
Ševtšenko otteli IFMA:n mestaruudesta myös 2007 Bangkokissa, jossa hän kohtasi edellisvuoden tapaan ensimmäisellä kierroksella Joanna Jędrzejczykin. Ševtšenko voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni välieriin, jossa hän voitti Liisi Airon myös tuomariäänin. Loppuottelussa Ševtšenko kohtasi isänsämaan Vipavat Lasuwan, jonka hän voitti tuomariäänin ja voitti uransa toisen IFMA:n maailmanmestaruuden.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 2010 Ševtšenko osallistui viidennen kerran IFMA:n turnaukseen, jotka järjestettiin Thaimaassa. Hän kilpaili 63.5-kiloisten sarjassa ja voitti muun muassa Maria Belushin teknisellä tyrmäyksellä potkaistuaan vastustajaansa kehoon. Loppuottelussa hän kohtasi ruotsalaisen Lina Länsbergin, jonka Ševtšenko voitti tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Maaliskuussa 2016 Ševtšenko kohtasi Amanda Nunesin "UFC 196" -tapahtumassa. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin (28-29, 27-29, 27-29). Ševtšenko otteli seuraavaksi heinäkuussa juuri kääpiösarjan mestaruuden menettänyttä Holly Holmia vastaan. "" -tapahtuma oli samalla ensimmäinen kerta, kun Ševtšenko oli tapahtuman pääotteluna UFC:ssä. Hän voitti kamppailun tuomariäänin (49-46, 49-46, 49-46).
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 31. lokakuuta Ševtšenko puolusti toisen kerran Kunlun Fightin mestaruuttaan. Tällä kertaa hän menetti mestaruutensa Wang Congille tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 2008 Ševtšenko oli mukana Etelä-Koreassa järjestetyssä IFMA:n maailmanmestaruuskilpailussa. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Mikaela Melanten tuomariäänin. Samoin myös toisella kierroksella Alla Ivashkevichia vastaan Ševtšenko voitti tuomariäänin. Voiton myötä hän eteni välieriin, jossa Ševtšenko voitti Gozde Bayergin tuomariäänin. Loppuottelussa hän kohtasi Joanna Jędrzejczyk, jota vastaan Ševtšenko oli otellut kahdesti aiemmin edellisissä turnauksissa voitokkaasti. Hän voitti kaksikon kolmannen kohtaamisen tuomariäänin ja vei uransa kolmannen IFMA mestaruuden aikuisten tasolla.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 2013 Ševtšenko otteli kahdesti WKC:n K-1 mestaruudesta, joista ensimmäinen mestaruusottelu käytiin 6. tammikuuta Meksikossa. Hän voitti mestaruuden tuomariäänin Tania Gonzalesia vastaan. Toisen mestaruuden Ševtšenko voitti heti perään Perussa Malena Muñozia vastaan ensimmäisen erän tyrmäyksellä.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 2009 IFMA:n mestaruuskisoissa, Thaimaassa Ševtšenko siirtyi ottelemaan raskaampaan painoluokkaa 60-kiloisten sarjaan. Tällä kertaa turnaus oli pienempi, kuin aiemmin sillä voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Emma Thynin tuomariäänin, hän eteni loppuotteluun. Ševtšenko kohtasi Alena Muratovan, jonka hän voitti tuomariäänin ja ensimmäisen mestaruuden uudessa painoluokassa.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 2007 Ševtšenko muutti Peruun siskonsa Antoninan ja valmentajansa Pavel Fedotovin kanssa, kun paikallinen ottelija Fran Paredes pyysi heitä alun perin pitämään seminaareja ja harjoitusleirejä Perussa. Ševtšenko ihastui uuteen maahan ja halusi jäädä asumaan. Hän anoi myöhemmin maan kansalaisuutta ja on sittemmin edustanut kansainvälisissä kilpailuissa Perua.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko kilpaili toisen kerran World Combat kisoissa, jotka järjestettiin tapahtumahistorian toisen kerran. Hän voitti ensimmäiset kisat naisten raskaimmassa painoluokassa alle 60-kiloisissa. Venäjällä lokakuussa 2013 pidetyissä kisoissa Ševtšenko voitti suoraan neljännesvälierissä Zuunast Altansukhin teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Välierissä hän puolestaan voitti thaimaalaisen Pimnipa Tanawatpipatin tuomariäänin ja eteni loppuotteluun. Ševtšenko voitti mestaruuden tuomariäänin ukrainalaista Anastasia Sharmonovaa vastaan.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 31. elokuuta 2014 Ševtšenko otteli Kunlun Fightin kahdeksan ottelijan turnauksessa alle 60-kiloisten sarjassa. Hän voitti avauskierroksella Elisa Qualizzan tuomariäänin ja samoin toisella kierroksella Yang Yangin. Loppuottelussa Ševtšenko kohtasi Irina Mazepan, jonka hän voitti ensimmäisen erän tyrmäyksellä, potkaistuaan vastustajaansa päähän. Voitettuaan mestaruuden hän puolusti ensimmäisen kerran mestaruuttaan lokakuussa 2014 Chali Bassinahia vastaan. Ševtšenko voitti kamppailun tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko palasi ottelemaan takaisin Yhdysvaltoihin sitten 2010 Carmouchea vastaan käydyn ottelun jälkeen. Hän allekirjoitti 2014 sopimuksen Legacy FC:n kanssa, jonka myötä hän ottelisi myös potkunyrkkeilyssä. Ševtšenko otteli ensin tammikuussa 2015 yhden ottelun potkunyrkkeilyssä ja perään helmikuussa hän kohtasi vapaaottelussa Jan Finneyn, jonka Ševtšenko voitti tuomariäänin. Hän otteli vielä heinäkuussa toisen kerran potkunyrkkeilyn parissa Legacy FC:ssä, kunnes allekirjoitti sopmuksen UFC:n kanssa.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Syyskuussa 2011 IFMA:n turnaus järjestettiin Uzbekistanissa, jossa Ševtšenko kilpaili alle 60-kiloisten sarjassa. Edellisen kerran hän kilpaili kyseisessä painoluokassa 2009, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Ševtšenko eteni aina välieriin asti, jossa hän voitti Alfia Ishirgakovan tuomariäänin. Loppuottelussa hän hävisi marokkolaiselle Aicha el-Majydyn tuomariäänin.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko kilpaili WMC:n järjestämässä turnauksessa ylemmän kevytsarjan mestaruudesta. Muaythai Premier League turnaus alkoi Ševtšenkon osalta Angelique Pittotia vastaan, jonka hän voitti ensimmäisellä kierroksella hajaäänin. Turnaus jatkui Alankomaissa 6. marraskuuta, jolloin Ševtšenko kohtasi Ilona Wijmansin. Hän voitti kamppailun tuomariäänin ja eteni mestaruuskamppailuun.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko pääsi ottelemaan toisessa vapaaottelussaan WXF:n kääpiösarjan mestaruudesta. Joulukuussa 2003 käyty kamppailu päättyi Ševtšenkon voittoon takakuristuksella ensimmäisen erän alussa.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 28. huhtikuuta 2012 Ševtšenko otteli WMC:n ylemmän kevytsarjan mestaruudesta ranskalaista Ielö Siapo Pagea vastaan. Ranskassa käyty viisieräinen ottelu päättyi tuomariäänin Ševtšenkolle.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenko voitti myöhemmin syyskuussa kuudennen IFMA:n mestaruuden valkovenäläistä Katsiaryna Viaryhaa vastaan. Joulukuussa hän otteli jälleen mestaruudesta. Brasiliassa käydyssä Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa Ševtšenko kohtasi alle 60-kiloisten sarjassa Patricia Silvan, jonka hän voitti tuomariäänin. Se oli samalla hänen toinen Etelä-Amerikan mestaruus voitettuaan 2011 alle 63.5-kiloisten mestaruuden.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) 30. syyskuuta 2010 Ševtšenko palasi neljän vuoden tauon jälkeen takaisin vapaaotteluun ja koki uransa ensimmäisen tappion Liz Carmouchea vastaan. Toisessa erässä ottelu jouduttiin keskeyttämään lääkärin toimesta, kun Carmouchen laiton yläpotku aiheutti pahan vekin Ševtšenkon kasvoihin. Seuraavat kolme ottelua Ševtšenko kävi Etelä-Koreassa ja Perussa. Hän voitti kaikki kolme, joista kaksi päättyi teknisellä tyrmäyksellä.
Valentina Ševtšenko (potkunyrkkeilijä) Ševtšenkon allekirjoitettua moniotteluisen sopimuksen UFC:n kanssa hän otteli ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 korvattuaan lyhyellä varoitusajalla Germaine de Randamien, jonka oli määrä otella Sarah Kaufmania vastaan. Ševtšenko voitti Kaufmanin hajaäänin (28-29, 29-28, 29-28).
Pietarhovin piiri Piirihallinnon päämies on Valentin Ševtšenko.
Andri Ševtšenko Ševtšenko aloitti ammattilaisuransa Kiovan Dynamon riveissä vuonna 1994. Hän saavutti Dynamon riveissä viisi Ukrainan mestaruutta ja kolme Ukrainan Cupin voittoa sekä johdatti seuran Mestarien liigan välieriin vuonna 1999. Samana vuonna Ševtšenko siirtyi Italiaan AC Milanin riveihin. Hän edusti Milania seitsemän kauden ajan sekä saavutti seuran riveissä muun muassa Italian mestaruuden, Italian cupin voiton ja Mestarien liigan voiton. Chelsean riveihin Englantiin Ševtšenko siirtyi kesällä 2006. Hänen ensimmäinen kautensa uudessa seurassa oli vaikea.
Joanna Jędrzejczyk Jędrzejczyk aloitti thainyrkkeilyn teini-ikäisenä päästäkseen parempaan kuntoon. Hän on thainyrkkeilyn viisinkertainen amatöörien maailmanmestari sekä nelinkertainen Euroopanmestari. Thainyrkkeilyurallaan Jędrzejczyk voitti yli 60 ottelua.
Viktor Ševtšenko Ševtšenko aloitti uransa kotiseudullaan Transnistriassa kauden Tiraspolin ja kolme kautta Benderin joukkueissa, jotka pelasivat Moldovan pääsarjaa. Kaudella 2012 hän pelasi neljä ottelua Venäjällä FC Kolomnan joukkueessa, kunnes siirtyi Suomeen kaudeksi 2013 Kakkosessa pelanneen TP-47:n riveihin sen puolustuslinjaan. TP-47:ssä Ševtšenko pelasi kaikkiaan neljä kautta ja siirtyi syksyllä 2016 Ykkösessä pelanneen KPV:n puolustuslinjaan. KPV-kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2018 Veikkausliigaseura PS Kemin riveihin keväällä 2018.
Karolina Kowalkiewicz Kowalkiewicz aloitti harjoittelemaan kamppailulajeja 16-vuotiaana aluksi krav magalla, jonka jälkeen hän alkoi harjoittelemaan thainyrkkeilyä. Kowalkiewicz kilpaili sittemmin thainyrkkeilyssä amatööritasolla viiden ottelun verran ja voitti Puolan Cupin.
Andri Ševtšenko Andri Mykolaiovytš Ševtšenko (, s. 29. syyskuuta 1976 Dvirkivštšyna, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Parhaina vuosinaan häntä pidettiin yhtenä maailman parhaista pelaajista ja hänet valittiin Euroopan parhaaksi pelaajaksi vuonna 2004. Hän aloitti heinäkuussa 2016 Ukrainan maajoukkueen päävalmentajana.