mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Luettelo piin laskukaavoista Matemaattisesti vaikeiden ja yleensä ehdottomasti tietokonepohjaisten kaavojen sijasta kukin voi itse havainnollistaa piin arvoa yksinkertaisella tulitikkukokeella. Siihen tarvitaan iso paperi, johon piirretään samansuuntaisia suoria sellaiselle etäisyydelle toisistaan, että tulitikku mahtuu juuri ja juuri olemaan poikittain suorien välissä koskematta kumpaakaan niistä. Tämä ei ole kuitenkaan välttämätöntä, kuten alla olevan kaavan tarkastelu osoittaa. Jos nimittäin suorien etäisyys on sama kuin tulitikun pituus supistuvat termit a ja c pois, muuten ne on otettava huomioon laskussa. Sitten pudotellaan mahdollisimman paljon tulitikkuja (huom. kaikkien tikkujen tulisi olla samanmittaisia) tarpeeksi korkealta paperille ja merkitään muistiin kaikki ne tikut, jotka leikkaavat jonkin paperille piirretyistä suorista. Muutaman tuhannen tikun jälkeen pii alkaa jo hahmottua ja se saadaan lasketuksi seuraavasta kaavasta:
Tulitikkuja lainaamassa Tulitikkuja lainaamassa on Algot Untolan ensimmäinen nimellä Maiju Lassila julkaisema romaani vuodelta 1910. Sen kustantaja oli Kansa. Romaani kertoo liperiläisestä isännästä Antti Ihalaisesta ja hänen pitkäksi venyvästä tulitikunhakureissustaan. Tarina kulkee kommelluksesta ja väärinkäsityksestä toiseen, ja siihen sisältyy kansankuvauksen perinteisiin kuuluvaa humalatoikkarointia.
Teokselle ehdotettiin aikoinaan valtionpalkintoa, mutta Lassila kieltäytyi siitä, koska piti itseään viihdyttäjänä.
Pyhä Urho Pyhä Urho on keksitty Suomen suojeluspyhimys, jonka ansioksi on nimetty heinäsirkkojen häätäminen Suomen viinitarhoista. Tarina on keksitty 1950-luvulla Minnesotan amerikansuomalaisten parissa, ja sillä on selviä yhtymäkohtia Irlannin suojeluspyhimykseen Pyhään Patrickiin. Pyhän Urhon päivää vietetään 16.3. eli päivää ennen Pyhä Patrickin päivää. Suomessa Pyhän Urhon päivää ovat juhlineet vuodesta 1987 Turun yliopiston folkloristiikan opiskelijat. Vuonna 2013 Turun yliopistossa julkaistiin aiheesta kirja ja järjestettiin näyttely.
Keksityt perinteet Keksityt perinteet liittyy usein olennaisena osana kansallisaatteen ja kansakuntien luomisen prosessiin. Tästä esimerkkejä löytyy kansallisvaltioiden synnystä sosialismin jälkeisessä Itä-Euroopassa. Perinteiden keksimisen toivat esiin Eric Hobsbawm ja Terrence Ranger teoksessaan "The Invention of Tradition". Esipuheessaan kirjoittajat osoittavat, että ”'perinteet', jotka vaikuttavat hyvinkin muinaisilta, useinkin paljastuvat varsin tuoreiksi ja varta vasten keksityiksi mielikuvituksen tuotteiksi.” Kansakunnan ja kansallisaatteen luomisessa perinteiden keksiminen on tärkeää.
Saaren Tulitikkutehdas Saaren kartano oli siirtynyt vapaaherra Richard Casimir de la Chapellelle vuonna 1885. Hän perusti Saaren tulitikkutehtaan vuonna 1904. Ruotsalaisen teollisuusmiehen Ivar Kreugerin tulitikkutrusti osti Saaren tulitikkutehtaan salanimellä Saaren Tulitikku Oy ja tuhosi tehtaan koneet.
Namsos Kaupunki on palanut kolme kertaa. Vuonna 1872 kaksi poikaa leikki tulitikuilla sytyttäen koko kaupungin tuleen. Vuonna 1897 se paloi toisen kerran, tuntemattomasta syystä. Toisessa maailmansodassa saksalaiset pommikoneet tuhosivat kaupungin Adolf Hitlerin syntymäpäivänä 20. huhtikuuta 1940.
Buckminster Fuller Vuonna 1985 keksitty hiilipallo eli fullereeni sai nimensä Buckminster Fullerin mukaan.
Mikrobilääke Ensimmäinen merkittävä synteettinen kemoterapia-aine oli vuonna 1909 keksitty arsfenamiini, jolla hoidettiin kuppaa.
Pieni tulitikkutyttö Pieni tulitikkutyttö () on tanskalaisen H. C. Andersenin kirjoittama satu, joka kertoo köyhän perheen tytöstä myymässä tulitikkuja kadulla talvella. Satu julkaistiin ensi kerran vuonna 1845, ja siitä on tehty useita animaatioelokuvia sekä televisio-ohjelmia.
Absintti Juomien valmistajat väittävät markkinoinnissaan tyypillisesti tuotettaan perinteiseksi tšekkiläiseksi absintiksi, jota olisi valmistettu jo ennen Euroopan laajuista absinttikieltoa noin vuonna 1915. Tästä ei kuitenkaan ole selkeää näyttöä, ja monet historioitsijat ja asiantuntijat pitävät tällaisia tuotteita humpuukina ja niiden historiaa keksittynä. Tujonipitoisuutta käytetään juomien myynninedistämiskeinona, jonka tarkoitus on antaa tšekkiabsintille huumausaineenomaista "kielletyn hedelmän" hohtoa. Samaan tähtää keksitty "historiallinen nauttimisrituaali", jossa tšekkiabsinttiin kastettu sokeripala sytytetään ja palava sokeri sammutetaan vedellä, joka samalla laimentaa juoman alla olevassa lasissa. Tämä toimenpide on ilmeisesti kehitetty korvaamaan puuttuvaa "louche"-efektiä ja antamaan arveluttavalle juomisnautinnolle näyttävyyttä.
Muovi Toinen jo 1800-luvulla keksitty muovilaatu on selluloosa-asetaatti. Vuonna 1897 kehitettiin kaseiinista valmistettu galaliitti. Saksaan, Hampuriin perustettiin ensimmäinen galaliittitehdas vuonna 1904.
Simulaatiopeli Useat avaruuslentosimulaattorit painottavat science fiction -osuutta keksityllä teknologialla. Yksi realismiin pyrkivistä avaruusalussimulaatioista on vuonna julkaistu "Shuttle".
Tulitikku Suomeen tulitikkuja tuovan Euromatches Oy:n toimitusjohtaja Heimo Peltonen kertoo Swedish Matchin linjan jatkuvan edelleen tiukkana. Yhtiö omistaa tehtaita halvan työvoiman maissa, vaikka Ruotsissa on suuri toimiva tehdas. Peltonen tekee kauppaa Swedish Matchin kanssa Sveitsin myyntikonttorin kautta. Peltonen arvioi, että suurin osa Suomeen tuotavista tikuista tulee Ruotsista, Intiasta ja Puolasta. Intiassa on noin 10 000 tulitikkutehdasta, joissa yhdessä tehtaassa voi olla tuhansia työläisiä ja joissa työt tehdään käsityönä ja vanhoilla koneilla. Tikut ovat joko poppelia tai venäläistä haapaa.
Keksitty keskiaika Keksitty keskiaika ja aaveaika ( ja "Phantomzeit") ovat saksalaisen tutkijan Heribert Illigin antamia nimityksiä vuosien 614–911 jaa. väliselle ajanjaksolle, jota ei hänen käsityksensä mukaan todellisuudessa ollut. Tätä teoriaa, jonka mukaan laskuvirheiden ja suoranaisten asiakirjaväärennösten tuloksena ajanlaskussa on lähes kolmensadan vuoden virhe, kutsutaan ”aaveaika-hypoteesiksi”.
Risto Orko Vuosina 1950–1977 Orko tuotti 46 elokuvaa. Hän jatkoi Suomi-Filmin palveluksessa aina 1990-luvulle asti erilaisissa merkittävissä tehtävissä. Vuonna 1980 hän ohjasi yhtiön viimeisen näytelmäelokuvan, suomalais-neuvostoliittolaisen yhteistuotannon "Tulitikkuja lainaamassa" ("Za spitškami").
Geigermittari Geigermittari, Geigerputki tai Geiger–Müller-ilmaisin on vuonna 1908 keksitty elektroniputkityyppinen hiukkasilmaisin, joka mittaa ionisoivaa säteilyä. Se havaitsee alfa- ja betahiukkasia sekä gammasäteitä.
Tulitikkuja lainaamassa Teokseen perustuvat muun muassa elokuvat:
Myytinmurtajat (4. tuotantokausi) Tulen voi sytyttää ilman tulitikkuja...
Lauri Lahtinen Yhteistyö säveltäjä Tauno Marttisen kanssa tuotti kolme oopperaa, joiden miespääosat hän kantaesitti: Aapeli ("Kihlaus", 1966), Antti Ihalainen ("Tulitikkuja lainaamassa", 1966) ja Sakeus ("Lea", 1968). Aarre Merikannon "Juha" sai kantaesityksensä näyttämöllä vasta Lahdessa vuonna 1963, jolloin Lahtinen esitti nimiosan.
Betlehemin lastenmurha Vermes ja Sanders pitävät tarinaa keksittynä hagiografiana, ja Maier kirjoitti vuonna 1998, että useimmat viimeaikaiset Herodes Suuren elämän tutkijat kiistävät sen täysin.
Pyynikin tulitikkutehdas Tehtaan perusti 1856 kauppias Akseli Selim Laurén ja se oli Tampereen toinen tulitikkutehdas. Kaupungin ensimmäisen tulitikkutehtaan oli perustanut 1852 kauppias Henrik Eliander (1815–1892) Näsijärven rannalla sijainneen savipiipputehtaansa yhteyteen. Pyynikin tehtaan vuosituotanto nousi nopeasti kolmeen miljoonaan rasiaan ja työntekijöitä oli enimmillään nelisenkymmentä suurimman osan ollessa lapsia. Tulitikkujen valmistuksessa käytetty fosfori aiheutti työntekijöille erilaisia luusairauksia sekä kasvoihin ylä- tai alaleuan kuolioita. Myrkyllisen valkoisen fosforin käyttö tulitikuissa kiellettiin Suomessa 1872. Tulitikkuaskien valmistusta tehtiin myös käsityönä työläisten kodeissa koska askien valmistukseen ei ollut vielä kehitetty koneita.
Ivar Kreuger Ensimmäisen maailmansodan aiheuttaman laman aikana Kreugerin yritykset lainasivat rahaa velkaantuneille Euroopan valtioille ja saivat samalla tulitikkumonopolin niissä maissa. Vuonna 1929 Kreuger lainasi 28 miljoonaa dollaria Romanialle. Romania taas antoi Kreugerin tulitikuille yksinoikeuden. Romania maksoi velkansa vasta vuonna 2002. Kreuger sai pian haltuunsa Pohjois-Ruotsin metsäteollisuuden ja loi selluloosakartellin.
Mihail Zoštšenko Vuonna 1946 Zoštšenkosta tehtiin Anna Ahmatovan ohella kylmän sodan aiheuttaman kulttuurielämän kurinpalautuksen syntipukki. NKP:n keskuskomitean päätöksellä pannaan julistettu kirjailija erotettiin Neuvostoliiton kirjailijaliitosta ja vailla työmahdollisuuksia hänen henkinen sairautensa paheni entisestään. Tänä aikana Zoštšenko laati muun muassa Maiju Lassilan "Tulitikkuja lainaamassa" -romaanin venäjännöksen. Hänet otettiin takaisin kirjailijaliittoon vuonna 1953 ja ensimmäinen uusi teosvalikoima ilmestyi vuonna 1956.
Tulitikku Suomen viimeinen tulitikkutehdas Finn-Match Oy Vaajakoskella lopetti toimintansa vuonna 1995. Tehtaan viimeinen toimitusjohtaja oli Juha Nurminen. Hän osti itselleen tehtaan myynnin yhteydessä hammastikkujen tuotannon, jota hän on jatkanut Kesmex Oy:n nimellä. Tuotanto on noin 10 miljoonaa hammastikkua kuukaudessa. Suurin osa hammastikuista menee vientiin ympäri maailmaa. Tulitikkutehdas myytiin ruotsalaiselle Swedish Matchille, joka siirsi käyttökelpoiset koneet Kaukoidän tehtailleen ja romutti loput. Vanha tehdasrakennus on yhä olemassa ja siinä toimii nykyisin kuntokeskus ja mielenterveysasema.
Ruotsalainen liikemies Ivar Kreuger loi yhtiön suuruuden. Kreugeria on kuvattu häikäilemättömäksi mieheksi, joka "valloitti, tuhosi ja tuhoutui lopulta itse". Hänen yhtiönsä tarjosi pääomatrustinsa kautta valtioille suuria ja pitkäaikaisia lainoja monopolioikeuksia vastaan. Tehdas tehtaalta Suomenkin tulitikkuteollisuus joutui Kreugerin valtaan. Tapoihin kuului, että ostettuaan tehtaan Kreuger tuhosi koneet, ettei niitä voinut enää kukaan käyttää ja siten ryhtyä kilpailemaan hänen tehtaittensa kanssa tulitikkujen valmistamisesta. Alastaron joen pohjassa on Kreugerin sinne hävittämiä koneita.
Tulitikkuja lainaamassa Antin myötävaikutuksella Jussi alkaa järjestää uusia naimakauppoja nuoruudenrakastettunsa kanssa.
Aleksanteri Suuri Esimerkkinä keksityistä tarinoista on Kallistheneen kertomus siitä, kuinka valtameri perääntyi Aleksanterin tieltä Kilikiassa. Toinen täysin keksitty tarina oli historioitsija Onesikritoksen kertomus siitä, kuinka amatsonien kuningatar saapui Aleksanterin luokse tämän ollessa Parthiassa. Plutarkhos kertoo, että kun Onesikritos luki kuninkaaksi päässeelle Aleksanterin henkivartijalle Lysimakhokselle kyseisen kohdan, tämä oli sanonut hymyillen: ”Missähän minä silloin olin?”
Uuno Laakso Laakso oli myös Suomen suosituimpia elokuvanäyttelijöitä. Hän ansioitui etenkin koomisissa rooleissa, muun muassa elokuvissa "Siltalan pehtoori", "Tulitikkuja lainaamassa", "Poikani pääkonsuli" ja "Särkelä itte". Laakso voitti kahdesti parhaan miessivuosan Jussin, ensin vuonna 1947 elokuvasta "Kirkastuva sävel" ja toisen kerran vuonna 1950 elokuvasta "Katupeilin takana". Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi "Tyttö tuli taloon" (1956).
Tulitikku Vuonna 1873 perustettiin Mäntsälän ensimmäinen tulitikkutehdas Hirvihaaran kylään. Ruotsissa oppinsa saanut N. F. Ranin sai siihen valtiolta luvan, kun rahoittajaksi oli löytynyt V. F. Bäckman. Yhtiön nimeksi tuli Mäntsälän Tulitikkutehdas. Tehdas menestyi ja vuonna 1915 tehtaalle hankittiin kuorma-auto, Benz-Gaggenaul, sekin Mäntsälän ensimmäinen. Tällä kuorma-autolla tikkuja kuljetettiin sitten 13 vuotta.
Tasaday-heimo Tasaday on vuonna 1971 Mindanaolta, Filippiinien toiseksi suurimmalta saarelta, löydetty ihmisheimo, joka eli eristyksissä sademetsässä kivikauden tasolla. Koko heimo saattoi kuitenkin olla keksitty.
Hydratsiini Hydratsiinia valmistetaan vuonna 1907 keksityllä Olin Raschig-prosessilla natriumhypokloriitista NaClO ja ammoniakista NH. Nykyään yleisempi valmistustapa on Pechiney–Ugine–Kuhlmann-prosessi lähtöaineena ammoniakki ja vetyperoksidi.
Tarjouslaatikko Tarjouslaatikko on keksitty Ruotsissa vuonna 1962 ja niitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 järjestetyissä bridgen MM-kilpailuissa Tukholmassa. Niiden käyttö levisi lopulta Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja ympäri maailmaa, ja nyt ne ovat käytännössä korvaamattomia apuvälineitä kerhopelien ja kilpailujen lisäksi jopa kotipeleissäkin.
Raven Alexis Alexis väitti vuonna 2011 sairastavansa muun muassa aivoihin levinnyttä maksasyöpää. Hänen myöhempi väitteensä täydellisestä paranemisesta synnytti laajalle levinneitä huhuja, joiden mukaan koko syöpätarina oli keksitty.
Renault Type AG/Type AG-1 Pariisissa toiminut autonvuokrausyhtiö tilasi 1500 autoa vuonna 1905, kiitos vuonna 1891 keksityn taksamittarin, joka laski asiakkaan maksettavan summan automaattisesti. Malli oli erittäin suosittu koko vuosikymmenen ajan sekä Pariisissa että Lontoossa.
Tulitikkuja lainaamassa Romaanista on tehty myös lukuisia näyttämösovituksia ja Tauno Marttinen on säveltänyt siihen perustuvan oopperan.
Sähkön ja elektroniikan historia Elektroniikan kehitys alkoi vuosisadan alkupuolella perustuen elektroniputkiin (keksitty 1906), mutta 1947 keksitty transistori aloitti puolijohteiden kehityksen. Puolijohteilla pystyttiin tekemään yhä pienempiä, halvempia ja luotettavampia elektroniikkalaitteita. 1960-luvulta lähtien transistoreja ja muita komponentteja pystyttiin valmistamaan useita samaan mikropiiriin ja 1980-luvulla samaan piiriin saatiin valmistettua jo miljoona transistoria.
Kaluga Kalugan tärkeimmät teollisuudenalat ovat kone-, tulitikku- ja huonekaluteollisuus. Volkswagen avasi tehtaansa kaupungissa syksyllä 2007.
Jokela Jokelan teollisuus alkoi vuonna 1874, kun tiilitehdas perustettiin. 1900-luvun alkupuolella Jokelasta kehittyi merkittävä, monipuolinen teollisuusyhdyskunta. Jokelassa tuotettiin muun muassa tiiliä, kattohuopaa, laatikoita, vanua ja tulitikkuja. Tiilitehtaita Jokelassa oli useita. Tiilitehtaita paikkakunnalle vetivät rautatie, Helsingin läheisyys ja savipitoinen maa. Taajamassa on yhä useita lampia, jotka ovat savenotosta syntyneitä kuoppia.
Tulitikkuja lainaamassa Heidän siellä ollessaan sana Ihalaisen Amerikkaan lähdöstä tavoittaa jo Anna-Liisankin, joka luonnollisesti kauhistuu.
Vironhaiku Vironhaiku on keksitty Virossa, kuten nimestä voi päätellä. Runoilijat Asko Künnap, Jürgen Rooste ja Karl Martin Sinijärv julkaisivat vuonna 2010 teoksen Eesti haiku, ensimmäisen kirjan, jossa vironhaikuja ilmestyi.
Mary Wortley Montagu Mary Wortley Montagun palasi perheineen Englantiin vuonna 1718, ja he muuttivat Länsi-Lontoossa sijaitsevaan Twickenhamiin. Hän esitteli isorokkoa vastaan keksityn rokotteen englantilaisille lääkäreille ja auttoi rokotteen markkinoinnissa.
Kuva Industrialismin aikana kehitettiin kuvan reproduktio- eli monistamiskeinoja, jotka mahdollistivat niiden esittämisen yhä tarkemmin ja tehokkaammin. Erilaisten painotekniikoiden ja vuonna 1826 keksityn valokuvauksen käyttöönotto alkoi yleistyä 1800-luvun lopulta alkaen.
Olivier Messiaen Kaikkien aikojen ensimmäinen kokonaan sarjallinen sävellys on "Modes de valeurs et d'intensités" vuodelta 1949. Messiaen käytti joissakin teoksissaan myös vuonna 1928 keksittyä sähköistä ondes Martenot -soitinta.
Keksityt perinteet Esimerkkinä keksityistä perinteistä käytetään kansallisvaltioiden syntyä ajanjaksona 1870–1914. Kansakunnan syntyyn tarvitaan kansallisaate, joka puolestaan ei synny ilman perinteitä. Kansallisten perinteiden keksimisessä kolme innovaatiota olivat keskeisiä: perusopetuksen järjestäminen, julkisten seremonioiden järjestäminen ja julkisten monumenttien massatuottaminen. Näistä viimeistä on lähestytty statuomanian käsitteen avulla. Varsinkin kouluopetus, julkiset seremoniat ja monumenttien pystyttämiset edistivät tehokkaasti yhteisöllisyyttä ja ryhmäidentiteettiä, sekä tuottivat ja siirsivät perinteitä.
Indonesianmänty Puuainesta käytetään rakentamiseen, veneisiin, huonekaluihin, sähköpylväisiin, tulitikkuihin ja paperinvalmistukseen. Puun pihkaa käytetään maaleihin, hajusteisiin ja lääkeaineisiin.
Avaruustekniikka Teflon-muovi liitettiin aikoinaan 1960-luvun lopussa ja edelleenkin voimakkaimmin Apollon niin kutsuttuihin spin-offeihin. Tämä vuonna 1938 keksitty muovi tuotiin markkinoille 1950-luvun jälkipuolella ennen ensimmäistäkään miehitettyä avaruuslentoa.
Porin tulitikkutehdas Oldenburg nimesi Isosannan luodolle syntyneen tehdasyhdyskunnan Sofiegarteniksi vaimonsa mukaan. Saarella sijaitsi tehtaan lisäksi Oldenburgin perheen komea asuintalo puistoineen ja puutarhoineen sekä huvimaja ja uimahuone. Vuonna 1857 Porin tulitikkutehtaassa oli työssä 400 henkilöä ja päivätuotanto oli 10 000 punttia eli 10 miljoonaa tulitikkua. Tärkeimmäksi vientimaaksi muodostui Krimin sodan jälkeen Englanti.
Toffee Fudge on Yhdysvaltalaisen kansanperinteen mukaan keksitty 1800-luvulla. Tarkka alkuperä on tuntematon. Eräs ensimmäisistä dokumentaatioista on yhdysvaltalaisen opiskelijan Emelyn Battersby Hartridgen kirje, jossa hän kertoo koulutoverinsa
serkun valmistaneen toffeeta Baltimoressa vuonna 1886. Hartridge sai fudgen reseptin ja valmisti sitä myytäväksi 14 kilogrammaa vuonna 1888.
Spirit of Eden "Spirit of Eden" edustaa sellaista musiikkityyliä, mitä yksikään yhtyeen edellisistä albumeista ei edusta. Se on rockin ja jazzin fuusiota, jota voisi luonnehtia post-rockiksi, vaikka post-rock -nimitystä ei ollut vielä keksitty vuonna 1988.
Yrjö Kallionpää Kallionpää näytteli myös Pyynikin Kesäteatterissa muun muassa Maiju Lassilan alkuperäistekstiin perustuvassa komediassa "Tulitikkuja lainaamassa".
Porin tulitikkutehdas Tehtaan tunnetuin tuote oli pitkään valmistetut Karhu-tulitikut, joiden legendaarisessa etiketissä oli kuvattuna istuva soihtua pitelevä karhu.
Tulukset Pohjolassa tulukset on tunnettu jo vanhemmalla kansainvaellusajalla. Käytössä ne olivat yleisesti vielä 1800-luvun loppupuolelle, jolloin tulitikut yleistyivät.
Vaajakosken tehtaat Vuonna 1939 valmistunut naulatehdas on pinta-alaltaan yksi suurimpia Vaajakosken tehtaista. Se valmisti aluksi sotatarvikkeita kuten piikkilankaa ja suuria tulitikkuja Molotovin cocktaileihin. Sodan jälkeen se alkoi valmistaa nauloja sekä muita metallituotteita. SOK:n Vaajakosken tehtaiden lopettaessa toimintaansa naulatehdas siirtyi vuoden 1984 alussa hallinnollisesti Vaaja Rakennustarviketehtaiden alaisuuteen kunnes lopetti toimintansa pari vuotta myöhemmin. Vuonna 1986 rakennus myytiin Vaajakosken Teollisuustalo Oy:lle. Rakennukseen muutti yli 30 yritystä.
Vaajakosken naulatehdas Tehdas aloitti toimintansa hieman ennen talvisodan alkua vuonna 1939. Se työllisti 200 henkeä ja muodosti kolmanneksen SOK:n Vaajakosken tehtaiden liikevaihdosta. Sota-aikana tuotanto kuitenkin pieneni raaka-ainepulan vuoksi ja työläisten määrä pieneni 60 henkeen. Puolustusvoimien tilauksiin oli saatavissa raaka-aineita, ja naulatehdas valmisti puolustusvoimille piikkilankaa ja suuria tulitikkuja, joita käytettiin Molotovin cocktaileissa.
Uudenkujan sakin uroteot Uudenkujan sakin uroteot on Philip Pullmanin lastenkirja, joka sisältää yhteisniteenä kaksi lasten rikostarinaa vuosilta 1994 ja 1995. Kertomuksissa "Vahakabinetin vetonaula" ("Thunderbolt's waxwork", 1994) ja "Ruotsalainen tulitikku" ("The gas-fitter's ball", 1995) 1800-luvun Lontoon lapsijoukko selvittää arvoituksellisia tapahtumia. Suomennoksen on tehnyt Helene Bützow ja kirjan on julkaissut suomeksi Tammi vuonna 2005.
Ryhmäajattelu Ryhmäajattelu (engl. "Groupthinking") on psykologi Irving Janisin keksimä termi kuvaamaan prosessia, jonka kautta ryhmä tekee huonoja tai irrationaalisia päätöksiä. Termi "groupthink" on keksitty samassa hengessä kuin uudiskieli ("newspeak") George Orwellin teoksessa "Vuonna 1984".
Hanoi Kaupungista on kehittynyt teollisuuskeskus vuoden 1954 jälkeen. Teollisuuden tuotteisiin kuuluvat koneet, moottorit ja sähkögeneraattorit, vaneri, tekstiilit, elintarvikkeet ja tulitikut.
Tulenteko Tulenteko on tulen sytyttämistä jonkin menetelmän avulla. Yleisiä menetelmiä ovat olleet puisella tuliporalla hankaaminen, tuluksilla iskeminen, suurennuslasi, tulitikut, sytytin ja sähkö.
Alankomaat Eurovision laulukilpailussa Alankomaat on esittänyt kappaleensa perinteisesti hollannin kielellä. Vuoden voittokappale laulettiin kuitenkin englanniksi kielisäännön ollessa hetkellisesti poissa käytöstä. Englanniksi laulettiin lisäksi 1974 ja 1976. Kielisäännön lopullisen vapauttamisen jälkeen hollanniksi on laulettu vasta vuonna . Vuonna Alankomaat käytti englannin lisäksi itse keksittyä kieltä kappaleessaan.
Tyyppi XXI Veneessä oli kuusi torpedoputkea keulassa ja sen asehuoneeseen oli mahdollista varastoida 17 torpedoa. Siinä oli myös hydraulinen järjestelmä putkien uudelleenlatausta varten, jolla kaikki putket saatiin ladattua nopeammin kuin VIIC:ssa ladattiin yksi putki. Tyyppi XXI pystyi ampumaan 18 torpedoa alle 20 minuutissa. Siinä oli myös kehittynyt aktiivinen kaikumittain sekä kuuntelulaite ( NIBELUNG), jolla tähtäämisen voi tehdä jopa ilman periskoopin apua.
Valmistusmenetelmää kehitettiin siten, että runko rakennettiin kahdeksassa osassa, kuljetettiin proomuilla telakalle ja koottiin siellä. Tarkoitus oli lyhentää rakennusaikaa 22 kuukaudesta yhdeksään. Tässä oli myös ongelma koska sisämaan konepajoilla ei ollut tarvittavaa kokemusta, joten osat eivät usein sopineet yhteen ja vaativat runsaita jälkikorjauksia. Blohm & Voss Hampurissa, AG Weser Bremenissä ja F. Schichau Danzigissa kokosivat kaikkiaan 118 venettä, joista vain neljä saatiin taistelukuntoon ennen sodan loppua. Ainoastaan kaksi veneistä, "U-2511" ja "U-3008" ehtivät taistelupartioon ennen sodan päättymistä, mutta ne eivät upottaneet yhtään alusta. "U-2511":n päällikkö Adalbert Schnee oli määrätty Karibianmerelle testeihin, kun sota loppui. Schnee väittää, että hän pääsi antautumisen jälkeen upotusasemaan "HMS Norfolkin" saattueen keskelle ilman sukellusveneen huomaamista, mutta tätä ei ole pystytty vahvistamaan.
Liittoutuneiden ilmapommitukset tuhosivat 22 kappaletta tyypin XXI aluksia telakoille, omat miehistöt upottivat 4. toukokuuta 1945 amiraali Dönitzin käskystä 84 venettä. Jäljelle jääneet kaksitoista venettä jäivät liittoutuneille, joille ne antoivat runsaasti vaikutteita seuraavan sukupolven sukellusveneille. Yhdysvaltain laivastoon liitettiin "U-2513" ja "U-3008". "U-3017" liitettiin Britannian kuninkaalliseen laivastoon nimellä "HMS N41" ja "U-2518":sta tuli Ranskan laivaston "Roland Morillot". "U-3515", "U-2529", "U-3035" ja "U-3041" saivat Neuvostoliiton laivastossa nimet "B 27", "B 28", "B 29" ja "B 30". Länsi-Saksa nosti vuonna 1957 sodan lopussa upotetun "U-2540":n, josta tuli vuosiksi 1960–1968 Bundesmarinen "tutkimusalus" "Wilhelm Bauer". Vene museoitiin 1984 Bremerhavenin merimuseoon.
U-vene U-vene, () eli "U-Boot" () on Saksan laivaston sukellusvene. Myös englanninkielinen muoto lyhenteestä, "U-boat", tarkoittaa saksalaista sotilassukellusvenettä, varsinkin ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikaista (myös Itävallan sotilassukellusvenettä ensimmäisessä maailmansodassa). Saksalaisten sukellusveneiden luokituksen tunnuksena oli kummassakin maailmansodassa yleensä U ja numero väliviivalla tai ilman.
U-vene Kuninkaallinen laivasto kaappasi vuonna 1941 U-110-sukellusveneen ja sen Enigma-laitteen ja dokumentit. Lisää koodikirjoja saatiin iskuista saksalaisiin sääaluksiin. Yhdysvaltain laivasto kaappasi vuonna 1944 U-505:n koodikirjoineen. Nykyään se on museolaivana Chicagossa.
U-571 (elokuva) Onnistuttuaan korjaamaan U-veneen koneet Tyler määrää veneen matkaamaan englantiin. Matkalla saksalaismies ampuu yhden miehistön jäsenen mutta hänet vangitaan. Myöhemmin he kohtaavat saksalaisten tiedustelulentokoneen ja hävittäjän, jonka miehistö ei tiedä mitään kaappauksesta. Tyler määrää tuhoamaan kansitykillä hävittäjän radiohuoneen, jotta he eivät voi lähettää viestiä Enigman paljastumisesta. Isku onnistuu ja U-vene sukeltaa hävittäjän ali ja joutuu väistelemään hävittäjän syvyyspommeja. Tyler määrää ampumaan roskia keulaputkista lavastaakseen sukellusveneen tuhoutumisen. Päästäkseen syvyyspommien alle Tyler määrää veneen sukeltamaan maksimisyvyyteen 200 metriin. Paine kuitenkin aiheuttaa rajuja vuotoja, joiden seurauksena veneen on pintauduttava. Tyler määrää Triggerin korjaamaan vuodon pilssissä palauttaakseen paineen torpedoputkeen.
8mR Suomeen on vuosina 1995–2018 ostettu seitsemän venettä, pääosin Ruotsista. Suomessa oli vuonna 2018 14 kasia joista valta-osa kilpailee. Uusin tulokas on vuonna 2017 Ruotsista ostettu Andromeda.
Kesällä 2011 Wanda myytiin Norjaan. Suomesta on myös myyty 90-luvulla kaksi venettä, Edith ja Pinuccia, toinen Saksaan ja toinen Englantiin. Edith on A. Mylnen piirtämä ja Turussa 1911 Åbo båtvarfin telakalla rakennettu. Edith on toinen säilynyt ensimmäisen säännön Suomessa rakennetuista ja nyt täysin kahvelirikejä myöten entisöidyistä kaseista. Toinen on samalla telakalla William Fifen suunnittelema Lucky Girl joka voitti pronssimitalin 1912 olympialaisissa. Sitä ennen Suomesta on myyty mm. Turid-vene 80-luvulla. 
Gustaf Estlanderin suunnittelema Cheerio oli ensimmäisen maailmansodan jälkeen Suomen kansainvälisesti menestyneimpiä kaseja. Vene edusti Suomea vuoden 1936 kesäolympialaisissa sijoittuen viidenneksi. Vene tuhoitui myöhemmin palossa. Purjehdushistoriallisesti mielenkiintoinen vene – vaikkakin nuorin – on vuonna 1967 rakennettu ensimmäinen Olin Stephensin suunnittelema moderni kasi Iroquois. Vene perustuu Americas Cup 12mR voittajaveneeseen Intrepid. Iroquois oli pitkään Suomessa josta se siirtyi Ruotsiin 2004. Vuonna 2007 Iroquois ostettiin takaisin Suomeen. Vuonna 2012 Suomen laivueeseen liittyi Portugalissa rakennettu Luna - Charles A. Nicholsonin suunnittelema kasi-replika. Hankkeen takana on Harri Roschierin vetämä syndikaatti. Vene voitti klassikkojen, eli Sira-cupin MM-mitalin 2018.
Birger Slotte Slotte kuuluu niihin suomalaisiin suunnittelijoihin joiden veneet tänään luokitellaan klassikoiksi. Ennen toista maailmansotaa suurimmaksi purjeveneluokaksi kasvaneen kolmioveneen ensimmäisen rakennetun veneen piirustukset olivat Slotten. Luokasta tuli Suomen Purjehtijaliiton hyväksymä vuonna 1928. Kolmiovene ”Gudungen” osoittautui nopeaksi pieneksi purreksi voittaen useita kilpailuja Pietarsaaressa. Slotte piirsi tämän jälkeen neljä kolmiovenettä lisää. Vuonna 1933 hän piirsi veneen HSK:n 15 neliömetrin luokkaan (myöhemmin C-vene). Vuonna 1936 hän piirsi ensimmäisen kansainvälisen luokan veneen eli 5m veneen ”Why Not”:in (L 3)(ex Linnea, La Douce, Rosita sittemmin alkuperäinen nimi palautettu). Slotte tuli erityisen tunnetuksi aikanaan suurempien kotimaisten luokkien eli A-veneiden ja Itä-meren 8 kasien ja kymppien suunnittelijana. Slotte suunnitteli myös Kansainvälisten luokkien veneitä joihin kuuluu mm. Slotten ehkä tunnetuin luomus, eli sotavuonna 1943 rakennettu kasi Vågspel sekä samana vuonna rakennettu 6mR Irma. Suuri osa Slotte suunnittelemista purjeveneistä on nähtävissä puolimalleina Helsingfors Segelsällskapetin kokoelmassa Liuskasaarella, seuran kerhohuoneessa ja Sven Joffs-kirjastossa.
U-864 Hylyssä on 65 tonnia metallista elohopeaa, joka uhkaa saastuttaa merta.
Norjan valtio on ilmoittanut nostavansa veneen ympäristösyistä. Nosto-operaation suorittaa hollantilainen Mammoet-yhtiö, joka nosti myös Kursk-sukellusveneen vuonna 2000. Nostotöiden valmistelun yhteydessä aivan lähistöltä 250 m:n syvyydestä löytyi huhtikuussa 1945 uponnut natsien sukellusvene U-486. Brittiläinen sukellusvene torpedoi U-486:n pian sen jälkeen, kun se oli lähtenyt Bergenistä. Se katkesi kahtia, eikä kukaan sen 48:sta miehistön jäsenestä pelastunut. Veneen ulkokuori on pinnoitettu synteettisellä kumilla, jotta sen näkyvyys tutkassa olisi vähentynyt.
Hans-Georg von Friedeburg Huolimatta juutalaisesta isoäidistään, Friedeburg oli varhainen natsien kannattaja, ja Heinrich Himmler suojeli häntä mahdollisilta juutalaisvastaisilta toimilta. Friedeburg teki lupaavan uran laivastossa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja hänet nimitettiin natsien U-sukellusvenelaivaston sijaiskomentajaksi syyskuussa 1941. Hän valvoi U-veneiden harjoittelua ja sukellusvenetukikohtia Ranskassa ja järjesteli myöhemmin U-veneiden vartiolinjoja Keski-Atlantille, jossa niiden oli tarkoitus etsiä ja tuhota liittoutuneiden saattueita. Hänet ylennettiin vara-amiraaliksi vuonna 1942. Friedeburg sai U-venelaivaston komennukseensa seuraavan vuoden helmikuussa. Hänet palkittiin ritariristillä 17. tammikuuta 1945. Hän seurasi Karl Dönitziä Kriegesmarinen komentajana, kun tästä tuli Saksan valtakunnanpresidentti Adolf Hitlerin itsemurhan jälkeen (kuten Hitlerin testamentissa määrättiin). Friedeburg ylennettiin kenraaliamiraaliksi 1. toukokuuta 1945.
U-vene Lothar von Arnauld de la Perière oli kaikkien aikojen menestynein sukellusveneenkomentaja. Tämä saksalainen U-35:n ja U-139:n kapteeni upotti ensimmäisessä maailmansodassa 194 alusta (453 716 bruttorekisteritonnia). Neljää torpedointia lukuun ottamatta hän teki kaikki upotuksensa veneensä kansitykillä. Saksalainen Otto Kretschmer oli toisen maailmansodan menestyksekkäin sukellusveneen päällikkö. Hän upotti 46 alusta (273 043 bruttorekistoritonnia). Ehkä kuuluisin saksalaisia sukellusveneitä käsittelevä teos on saksalaisen kirjailijan Lothar-Günther Buchheimin romaaniin "Das Boot" (1973) perustuva Wolfgang Petersenin ohjaama sukellusvene-elokuva "Sukellusvene U-96", joka perustuu osittain U-96:n kapteenin Heinrich Lehmann-Willenbrockin kokemuksiin.
Tarpon II Tarpon II on Anker & Jensenin telakalla Norjassa rakennettu 10mR-purjevene. Klassinen purjevene on ns. ensimmäisen R-mittasäännön mukaan rakennettu vene. Venen tilaaja ja alkuperäinen omistaja oli teollisuusmies, todellinen valtioneuvos Leonid A. Nagornoff Pietarista. Nagornoff rakennutti veneen vuoden 1912 Tukholman Olympialaisia varten.
Tarpon ei osallistunut olympialaisiin mutta Nagornoff voitti samana vuonna Keisari Wilhelmin palkinnon Kielerwoche:ssa. Seuraavana vuonna Tarpon jatkoi voitokkaana Solentin ja Isle of Wrightin kilpailuissa
Tyyppi VII Neljä tyypin VIIC sukellusvenettä (U-441, U-256, U-621, sekä U-951) muutettiin ilmatorjuntaveneiksi suojaamaan Ranskan Atlantin tukikohdista lähteviä ja palaavia sukellusveneitä. Myös kolmea muuta venettä alettiin muuttaa ilmatorjuntaveneiksi, mutta ne palautettiin myöhemmin takaisin alkuperäiseen asuunsa.
Hans-Dietrich von Tiesenhausen Vapaaherra von Tiesenhausen syntyi Riiassa vanhaan baltian-saksalaiseen aatelissukuun. Hän aloitti uransa Saksan laivastossa vuonna 1934 ja oli muun muassa mukana partioimassa kevyt risteilijä "Nürnbergillä" Espanjan vesillä sisällissodan aikana. Ura sukellusveneissä alkoi "U-23:lla" Otto Kretschmerin ja Adalbert Schneen alaisuudessa loppuvuodesta 1939. von Tiesenhausenin palvelus jatkui "U-93:lla" toisen myöhemmin tunnetun päällikön, Klaus Korthin alaisuudessa. 
Keväällä 1941 von Tiesenhausen sai komentoonsa oman veneen, "U-331:en" ja seuraavana talvena hänet ylennettin kapteeniluutnantiksi. Ensimmäisen partiomatkan "U-331" teki Atlantilla. Syyskuussa vene läpäisi toisella partiomatkallaan Gibraltarin salmen ja alkoi siitä eteenpäin operoida Välimerellä. 25. marraskuuta von Tiesenhausen saavutti suurimman voittonsa upottamalla kolmella torpedolla Britannian kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth -luokan taistelulaivan "HMS Barhamin" Libyan rannikolla Sollumin edustalla. Marraskuussa 1942 "U-331" joutui kymmenennellä partiomatkallaan Fairey Swordfish -torpedokoneen hyökkäyksen kohteeksi ja tuhoutui. von Tiesenhausen ja viisitoista muuta miehistön jäsentä pelastettiin ja otettiin sotavangeiksi.
Why Not Why Not (L-3) on ensimmäisiä Suomessa rakennettuja kansainvälisiä int5m-purjeveneitä. Birger Slotten suunnittelema klassinen vene rakennettiin Jakobstads Båtvarvilla Pietarsaaressa vuonna 1936. Veneen tilasi silloinen Helsingfors Segelsällskapetin (HSS) kommodori Arthur E. Nikander. Jo valmistumista seuraavana vuonna Nikander myi veneen kamreeri Eynar Sandmanille, joka nimesi sen "Linneaksi". Ostaessaan Linnean 1977 Kari Lottanen nimesi veneen vaimonsa Irman mukaan "La Douceksi". Kolmas nimenmuutos syntyi, kun Lottanen myi veneen Riggert Förnäsille, joka nimesi Linnean "Rositaksi" tenorisaksofonisti Ben Websterin kappaleen mukaan. Riggert palautti veneen alkuperäisnimen kuultuaan, että veneen nimen vaihtaminen ei ole tapana. Veneen kotisatama on HSS, mistä veneen alkutaival alkoi vuonna 1936. 
Omistajat:Entistykset ja muutostyöt:
U-571 (elokuva) S-33 saapuu saksalaissukellusveneen luo, jonka jälkeen Tyler miehistöineen valtaa sukellusveneen onnistuneesti. Siirrettyään sukellusveneen miehistön S-33:een, aluksen päällikkö Dahlgren huomaa tulevan torpedon, joka osuu S-33:n upottaen sen. Tyler ja jäljelle jääneet miehet jotka olivat U-veneellä näkevät S-33:n tuhon ja Tyler ottaa päällikkyyden Dahlgrenin hukuttua ja määrää U-veneen sukeltamaan. He onnistuvat upottamaan saksalaisten huoltosukellusveneen merenalaisessa kamppailussa. Etsiessään eloonjääneitä pinnalta he pelastavat saksalaismiehen, joka osoittautuu myöhemmin saksalaissukellusveneen päälliköksi valehdellen olevansa sähkömies.
Eino Antinoja Antinoja nousi veneensuunnittelija Rod Stephensin luottoveneenrakentajaksi arkkitehti professori Heikki Sirenille rakennetun veneen myötä vuonna 1959. Ryhtyessään rakentamaan ensimmäistä puuvenettään jota käytettiin Swan 36:n plugina (urosmuotti), Nautorin perustaja Pekka Koskenkylä käytti samaa Sparkman & Stephens suunnitelmaa numero 1710 kuin Antinojakin. Antiojan veneet on rakennettu kestämään kaikkia meriolosuhteita ja ne purjehtivat hyvin vastatuuleen. Antinojan veistämö onnistui tekemään menestyneitä veneitä ensin puusta ja sitten lasikuidusta. Sparkman & Stephensin suunnittelutoimiston Oli ja Rod Stephens pitävät Antinojaa yhtenä maailman parhaimmista veneenrakentajista. Antinojan rakentamat veneet ovat edelleenkin haluttuja klassikkoja.
Dekabrist-luokka Sukellusveneiden tarvetta ja vaatimuksia määriteltiin jo 1923. Vuonna 1925 Neuvostoliitto sai Italian Balilla-luokan suunnitelmat (joka puolestaan oli saanut vaikutteita Italian ensimmäisen maailmansodan sotakorvauksena saamasta saksalaisesta tyyppi UE 2:n U-120:sta), josta kehitettiin Neuvostoliiton oma malli. Pääsuunnittelijana oli Boris Malinin, joka suunnitteli myös Leninets-, Štš- ja M-veneet. Veneiden rakennus hyväksyttiin osana vuoden 1926 laivasto-ohjelmaa. Ensimmäinen vene otettiin palvelukseen marraskuussa 1930.
Star (vene) Star yksityyppinen kahden hengen klassinen kölivene kilpapurjehdukseen. Star-veneen tulee painaa vähintään 671kg ja purjepinta-ala on enintään 26,5m². Vene on bermudarikattu ja sen isopurje suhteellisen suuri verrattuna keulapurjeeseen. Toisin kuin monissa muissa kilpaveneissä siinä ei ole spinaakkeria. Star on suunniteltu vuonna 1910 ja sen jälkeen veneitä on rakennettu noin 8300.
Carrus City U Carrus City U on Carruksen vuosina 1995–2000 valmistama täysmatala kaupunkiliikennebussi. Mallista on myös nivelversio, jota käyttää Suomessa nurmijärveläinen Etelän-Bussit. Etelän-Bussien Carrus City U-nivelet on ostettu käytettynä Tampereelta. HKL-Bussiliikenne sai kaksi Carrus City U-niveltä vuonna 1996, mutta ne olivat erittäin epäluotettavia. Molemmat myytiin Puolaan vuonna 2001. Kaksiakselinen versio on rakennettu B10L- ja nivelversio B10LA-alustalle ja niissä on takamoottori.
Tyyppi VII Yksi tunnetuimmista VIIC-tyypin veneistä on U-96, joka esiintyy elokuvassa Das Boot. Samanlainen U-581 löytyi 2017 Azoreilta.
U-vene Lopulta Saksan strategia epäonnistui tuhoamaan riittävässä määrin ympärysvaltojen merikuljetuksia, mikä johtui pääasiassa saattuejärjestelmän käyttöönotosta, ennen kuin Yhdysvaltain miesvoima ja materiaaliapu saapui Ranskaan. Sodan päättymisen suurimpana syynä oli yhdysvaltalaisen armeijan reservit, mikä aihetti Saksan armeijan romahduksen. Aselepo astui voimaan 11. marraskuuta 1918 ja kaikki jäljelle jääneet saksalaiset sukellusveneet antautuivat. 360:stä rakennetusta sukellusveneestä menetettiin 178, mutta toisaalta 11 miljoonaa tonnia kuljetuksia oli saatu upotettua.
Swanien isä Pekka Koskenkylän ensimmäinen vene oli apen autotallissa Pietarsaaressa rakennettu alus, jonka Koskenkylä myi tuttavalleen. Siitä saadut rahat hän sijoitti 1966 yrityksen perustamiseen ja tuotannon aloittamiseen. Ensimmäisenä vuonna valmistui neljä Swan 36 -venettä, joista yksi mahonkinen. Mahonkiveneen mukaan tehtiin muotti, jolla valmistuivat lasikuituveneet. Vuonna 1969 tulipalo tuhosi muotin ja 13 rakenteilla ollutta venettä. Tiukassa tilanteessa enemmistöosakkaaksi tuli Koskenkylän entinen työnantaja Schauman. Nautorin tuotanto oli sata venettä vuodessa ja veneiden maine oli levinnyt maailmalla, kun Koskenkylä luopui yrityksestä 1973 kokonaan.
Vågspel Nikanderin möi veneen NJK:n Björn Strandellille 1949 joka voitti veneellä Coppa d'Italia - palkinnon Ruotsin Sandhamnissa 1950. Vågspel vaihtoi kolme kertaa omistajaa, ennen kuin vene siirtyi Gustaf Donnerin perheeseen vuonna 1965. Vuonna 2002 Carina ja Robert Donner myivät veneen Kim Weckströmille. Vågspel on yksi kahdesta veneestä, jotka pitivät 8mR-luokan elossa vuosina 1960–1970-luvuilla. Toinen on 1928 rakennettu, Gustaf Estlanderin suunnittelema Sphinx (FIN-4). Sphinx on ollut vuosikymmeniä Toukolehdon perheen omistama ja veneet kilpailivat kahdestaan tasavertaisesti kunnes luokka alkoi uudelleen kasvamaan Suomessa 1980- ja 1990-luvuilla, jolloin useita kaseja alettiin ostaa ulkomailta Suomeen. Ensimmäinen uusi tulokas oli Silja. Vuonna 2018 8mR-veneitä on Suomessa enemmän kun koskaan aikaisemmin eli 13 kappaletta. Veneet kilpailevat aktiivisesti.
Katrina (vene) Katrina (FIN-14) on Suomessa alun perin NJKn Curt Mattsonille rakennettu klassinen 8mR-vene. Gösta Kynzellin suunnittelema ns. kolmannen R-mittasäännon vene rakennettiin Suomen edustusveneeksi sodan vuoksi peruttujen vuoden 1940 kesäolympialaisiin. Se rakennettiin 1939 Wileniuksen telakalla Porvoossa . Vene myytiin Ruotsiin 50-luvulla josta se ostettiin takasin vuonna 2007. Vene kilpaili Ruotsissa ja kansainvälisesti 50-luvulta aina 90-luvulle saakka. Vene on merkittävä osa Suomen klassista kilpapurjehdushistoriaa ja on Suomen kuuluimpiin ja tuotteliaimpiin venesuunnittelijoihin kuuluneen Gösta Kyntzellin ainoa suunnittelema 8mR-vene. Vene kuuluu Pohjoismaiden nopeimpiin kaseihin ja on osa Helsingfors Segelsällskapin kasilaivuetta.
H-vene H-vene on suomalaisen Hans Groopin vuonna 1967 suunnittelema retki- ja kilpakäyttöön soveltuva purjevene. H-vene on Suomen ja Euroopan suurin kansainvälisen purjehtijaliiton, ISAFin hyväksymä kilpaileva köliveneluokka. Groop suunnitteli ja rakensi veneen pursiseuransa HSS:n tukemana. H-vene syrjäytti määrällisesti nopeasti siihen asti pieniä köliveneluokkia hallinneen Hai-veneen. H-veneitä on Suomessa rakennettu kaikkeaan 950 kappaletta ja kansainvälisesti noin 5 000 kappaletta. H-veneen kilpailumiehitys on kolme henkilöä. Naisia tai junioreja saa kilpailuissa olla neljä. Retkikäytössä paras miehistön koko on 2–4 henkilöä purjehtimista ja veneessä yöpymistä ajatellen, mutta H-venettä voi purjehtia myös yksin tai jopa viiden henkilön miehistöllä. Veneessä on yöpymispaikat neljälle hengelle. Retkikäytössä usein varustettu noin neljän hevosvoiman pitkärikisellä perämoottorilla.
Otto Weddigen Weddigen liittyi Saksan laivastoon vuonna 1901 ja osallistui Saksan U-veneiden kehittämiseen alusta alkaen. Hänestä tuli syyskuussa 1910 sukellusvenekapteeni ja lokakuussa 1911 U-9-sukellusveneen komentaja. Weddigenistä tuli kuuluisuus, kun hän onnistui maailmansodan alussa 22. syyskuuta 1914 upottamaan Hollannin rannikon edustalla tunnin aikana kolme kuninkaallisen laivaston risteilijää, "Aboukirin", "Hoguen" ja "Cressyn". Noin 1 400 miestä hukkui. 15. lokakuuta U-9 upotti risteilijä "Hawken" Skotlannin rannikon edustalla, jolloin britit menettivät 500 miestä. Sittemmin Weddigen siirtyi komentamaan uudenaikaisempaa U-29:ää ja upotti vielä helmikuussa 1915 neljä brittien kauppalaivaa. Hän kuitenkin hukkui miehistöineen 18. maaliskuuta, kun taistelulaiva "HMS Dreadnought" ajoi U-29:n upoksiin Skotlannin Moray Firthin edustalla.
Lucky Girl Lucky Girl oli alusta lähtien menestyksellinen kilparadoilla. Vuonna 1910 se voitti Magdalena-pokaalin ja vuonna 1912 pronssia Tukholman kesäolympialaisissa. Suomen olympiahistorian ensimmäisen pronssin purjehti seuraava miehistö:Vene katosi toisen maailmansodan jälkeen tietymättömiin mutta löytyi vuonna 1997 Ruotsista jossa se oli asuntovenekäytössä. Vene entisöitiin alkuperäiseen muotoonsa Fife-veneiden kunnostuksiin erikoistuneella Fairlie Restorationsin telakalla. Entisöinti valmistui vuonna 2008. Tätänykyä vene purjehtii Genevenjärvellä yhdessä mm. Suomessa rakennetun toisen kahveli-kasin, eli Edithin kanssa.
Tunen venehauta Alus makasi kummun sisällä kölinsä päällä etelä-pohjois-suunnassa ja viereisen joen suuntaisena. Kummun keskellä löytyi hautakammio, joka oli rakennettu tammisista pystylankuista. Laivan sisuta oli täytetty risuilla ja sammaleella. Vain osa hauta-antimista olivat säilyneitä. Vene vaurioitui kaivauksissa, jotka toteutettiin ripeästi ja ilman nykyisiä välineitä ja tietämystä. Veneen kuljettamista varten se sijoitettiin laajaan kuljetuslaatikkoon, jossa se vietiin alas Visterfloohon ja lastattiin proomuun. Proomu vedettiin Fredrikstadiin ja sieltä Kristianian yliopiston puutarhaan suojaan. Georg Andreas Bull suunnitteli sille rakennuksen, joka kuitenkin purettiin yliopiston aulan rakennustöiden alta. Tunen vene säilytettiin avotaivaan alla, kunnes toinen vene, Oseberglaiva, siirrettiin Bygdøyhin vuonna 1926 yhdessä Tunen veneen kanssa. Vuonna 1930 molemmat veneet siirrettiin "Vikingskipshusetiin". Veneen nimi "Tuneskipet" tulee siitä, että löydettäessä maatila kuului vielä Tunen kuntaan.
U-571 (elokuva) "Kevät 1942. Hitlerin sukellusveneet tekevät tuhojaan Pohjois-Atlantilla. Yli 1000 liittoutuneiden aluksen uppoaminen uhkaa huoltolinjoja. Pystymättä murtamaan U-Veneiden radiokoodeja liittoutuneet kamppailevat sokeina saksalaisten hyökkäyksiä vastaan."
Still 900 Still 900 on Helsingissä vuonna 1986 pidettyjen puolitonnarien MM-kisoja varten suunniteltu purjevene. Veneen piirsi suomalainen Eivind Still. Niitä valmistettiin Stillin veneveistämöllä Pietarsaaressa vuosina 1985–86 tiettävästi neljä kappaletta. Veneen pituus on 9 m, leveys 3,12 m ja syväys 1,7 m. Purjepinta-ala on 42 neliömetriä. Uppouma on 2 400 kilogrammaa, joskin joihinkin veneisiin on myöhemmin rakennettu painavampi köli. Yksi veneistä on myyty Ruotsiin, muiden kotisatamat ovat Turussa, Helsingissä ja Päijänteellä.
Viikinki (moottorivene) Viikinki oli 12 metriä pitkä, vuonna 1952 rakennettu puinen moottorivene, joka ajoi karille ja upposi Hangon kaakkoispuolella 30. syyskuuta 1978, jolloin kaikki 10 veneessä ollutta nuorta menehtyivät. Vene oli onnettomuushetkellä huvimatkalla Helsingistä Hankoon.
Jungfruskär Jungfruskäriin pääsee vain omalla veneellä tai taksiveneellä. Hamnön ja Storlandetin välisessä salmessa sijaitsevan 15-metrisen laiturin ohella veneellä voi rantautua viereiselle kalliolle. Siitä alkaa kolmen kilometrin pituinen helppokulkuinen luontopolku, jonka varrella on vuonna 2003 rakennettu lintutorni.
Sukellusvene Vesikko "Vesikko" on saksalaisen IIA-luokan sukellusveneen prototyyppi. Saksalaiset rakensivat luokan sukellusveneitä Deutsche Werken telakalla Kielissä kuusi kappaletta (U-1–U-6), ja pidemmän toimintamatkan omaavia IIB-, IIC- ja IID-luokan veneitä yhteensä 44 kappaletta.
Jehu-luokan maihinnousuvene "Jehu"-luokan maihinnousuvene (tunnetaan myös U-700 -luokkana) on Suomen merivoimien käyttämä maihinnousuvene. Alusluokkaan tulee kuulumaan kaikkiaan 12 Marine Alutechin valmistamaa Watercat M18 AMC -tyyppistä venettä. Veneet ovat monitoimialuksia, joiden mahdolliset tehtävät vaihtelevat taistelusta, partiointi- ja saattotehtäviin sekä johto-, tuki- ja logistiikkatehtäviin. "Jehu"-luokan veneet ovat huomattavasti isompia ja paremmin aseistettuja kuin niitä edeltävän "Jurmo"-luokan joukkojenkuljetusveneet.
Klassinen vene Myös 1920–1960 välisen ajan rakennetusta venekannasta merkittävä osa on tuhoutunut tai myyty ulkomaille. Erityisen kovakouraisesti venekantaa kohtelivat sodat ja lamat. Toisen maailmansodan jälkeen veneiden kato ulkomaille oli erittäin suuri valuttapulan vuoksi. Esimerkiksi Suomen kutoslaivueesta katosi noin kolmannes 1944–1949.. Kutosten määrä Suomessa oli toisen maailmansodan kynnyksellä vajaa 50. Vuonna 1971 saavutettiin aallonpohja. Veneitä oli Suomessa enää vajaa 20 kappaletta. Kutoset ja muutkin aikaisemmin kilpailleiden luokkien rippeet pelasti osittain niiden muokkaaminen matkaveneiksi. Tilanne kääntyi 1970 ja 1980-luvun taitteessa jolloin kutosten niin kuin muidenkin klassikkojen määrä kääntyi uudelleen kasvuun. Veneillä kilpailtiin taas ja vanhat veneet palautettiin asteittaan kilpailukuntoon. Luokkaliiton mukaan Suomessa oli kutosia vuonna 2013 44 kappaletta.
Klassinen vene Jotkut pienet luokat, kuten sotien jälkeen suurilukuisin eli 6 metriä pitkät kolmioveneet, ovat miltei kadonneet kokonaan. Kolmioveneitä rakennettiin pääosin Pohjanmaalla rakennettu vuosina 1927-1948 yhteensä 70 kappaletta. Tänään kolmioveneitä on jäljellä 4-5 kappaletta. Sama kato on käynyt toisessa pienessä, eli Sulka-luokassa. C-veneitä, erikoisluokka A-veneen pienempi sisar oli vuonna 1961 rekisterissä 31 kappaletta. Vuonna 2013 rekisteristä ei löytynyt yhtnään jäljellä olevaa venettä. Katkeamaton kilpapurjehduksen perinne on yksi tekijä joka on estänyt luokkien harvenemisen. Miltei kaikki suuremmat luokat kuten Hai, Kansanvene ja Metri-veneet ovat kilpailleet säännöllisesti läpi historiansa. Poikkeuksena oli 60-luku jolloin esimerkiksi kutosilla oli kymmenen vuoden kilpailutauko.
Pohjoismainen kansanvene Kiistellystä alustaan huolimatta kansanveneestä tuli heti erittäin suosittu. Vuoden 1941 loppuun mennessä tilattiin jo 70 venettä vaikkei yhtään venettä oltu vielä edes saatu vesille kokeiltavaksi. Ensimmäisen veneen valmistuttua huhtikuussa 1942 sen todettiin täyttävän tai ylittävän odotukset ja suosio oli taattu. Kymmenen vuoden kuluttua Ruotsissa oli rakennettu jo 400 venettä ja Suomessakin noin 100 huolimatta sodanjälkeisen ajan niukkuudesta. Veneestä tuli suosittu myös Tanskassa ja Saksassa. Myös Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa on kansanvenelaivueita. Kaiken kaikkiaan kansanveneitä on maailmanlaajuisesti rakennettu noin 4000 kappaletta. Suomessa on rekisteröity yli 350 venettä. Suomalainen luokkaliitto perustettiin 1961 ja ensimmäiset SM-kisat pidettiin 1967. Kansanveneillä kilpaillaan edelleen aktiivisesti, SM-kisat järjestetään vuosittain ja etenkin Viaporin Tuoppiin osallistuu yleensä suuri määrä folkkareita.
Upotussota Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa 1914 Saksa aloitti upotussodan Ison-Britannian merikauppaa vastaan sekä risteilijöillä, apuristeilijöillä että sukellusveneillä (”U-veneet”). Vuonna 1917 Saksa aloitti rajoittamattoman sukellusvenesodan upottaen jokaisen vastaan tulevan kauppalaivan, kansallisuudesta riippumatta.
Runkonopeus Kun vene liikkuu vedessä se synnyttää seisovan aallon jonka aaltovastus hidastaa liikettä. Tämä ilmiö kasvaa huomattavasti U-muotoisessa pohjassa lähestyttäessä runkonopeutta. Keula-aallon ollessa veneen mittainen Frouden luku on 1. Veneen nopeuden kasvaessa perä vajoaa kulkuaallon pohjaa kohti. Vene yrittää nousta oman aaltonsa muodostamaan rinnettä ylös. Liukukynnyksellä Frouden luku 1,34. Nopeuden kasvattaminen runkonopeudesta näkyy moottorin polttoaineen kulutuksen jyrkkänä epälineaarina kasvuna kunnes vene nousee liukuun. Liukuvan veneen vastus on pienempi ja polttoaineen kulutus kasvaa liu'ussa lineaarisesti nopeuden mukana. Puhtaasti liukuvan veneen Frouden luvun arvo on yli 3. Pienen propulsiotehon vanhoissa purjelaivoissa ja soudettavissa kaleereissa ja pitkäveneissä veden vastuksen nopea kasvaminen lähestyttäessä runkonopeutta on luultavasti tuntunut ylittämättömältä ja siitä on tullut käytännön raja.
Vartiomoottorivene Vartiomoottoriveneet suunnitteli merivoimilla työskennellyt diplomi-insinööri Jaakko Rahola. Veneistä tuli kevyitä, nopeita ja merenkulkuominaisuuksiltaan hyviä. Painoa niillä oli noin 30 tonnia, pituutta 20–25 metriä ja aseistuksena rauhan aikana 20 mm:n tykki. Miehistön lukumäärä oli kahdeksan miestä. Ensimmäinen vene tilattiin joulukuussa 1929 U. Suortin Veneveistämöltä Helsingistä. Tämä vene kuitenkin myöhästyi, joten myöhemmin Saksasta tilatut kaksi venettä valmistuivat ennen sitä. Seuraavat kaksi venettä tilattiin tammikuussa 1931 Uudenkaupungin Veneveistämöltä ja ne valmistuivat saman vuoden joulukuussa. Seuraavaksi tilattiin yksi vene Turun Veneveistämöltä ja se valmistui 1932. Seuraavana oli vuorossa suurtilaus vartiomoottoriveneiden rakennuskilpailun voittajalta Turun Veneveistämöltä. Veistämöltä tilattiin keväällä 1934 kymmenen VMV:tä, jotka valmistuivat 1935.