mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Práxedes Mateo Sagasta Bourbonin hallitsijasuvun valtaanpaluun jälkeen uusi hallitus peruutti monia vallankumousvuosien uudistuksia. Sagastan johdolla perustettiin vuonna 1880 uusi Liberaalinen puolue, joka tuki Bourbonien valtaa ja jota Sagasta siitä alkaen johti. Seuraavat kaksi vuosikymmentä hän ja konservatiivijohtaja Antonio Cánovas del Castillo pääasiassa vuorottelivat pääministereinä. Sagasta toimi kolmannen kerran pääministerinä helmikuusta 1881 vuoteen 1883 ja siirtyi sen jälkeen edustajainkamarin puhemieheksi. Alfonso XII:n kuoltua marraskuussa 1885 Sagasta teki pääministeri Cánovas del Castillon kanssa niin sanotun Pardon sopimuksen, jonka mukaan liberaalit tukisivat uudeksi kuninkaaksi tullutta alaikäistä Alfonso XIII:tta ja tämän sijaishallitsijaa Maria Kristiinaa, ja vastineeksi liberaalit ja konservatiivit jakaisivat vallan ja Cánovas del Castillo luovuttaisi pääministerin tehtävän Sagastalle. Tästä seurasi Sagastan neljäs ja pisin pääministerikausi, joka jatkui heinäkuuhun 1890. Tänä aikana Sagastan hallitus kukisti useita sotilaskapinoita ja ajoi läpi liberaaleja reformeja. Sagastan viides pääministerikausi kesti joulukuusta 1892 maaliskuuhun 1895.
Francisco Silvela Silvela oli alkujaan asianajaja ja poliittinen kirjailija. Hänet valittiin parlamenttiin ensin liberaalipuolueen edustajana, mutta hän siirtyi myöhemmin konservatiiveihin. Hän oli ensi kerran ministerinä vuonna 1879, oikeusministerinä 1883–1884 ja sisäministerinä 1890–1891. Hän ajautui erimielisyyksiin konservatiivien johtajan Antonio Cánovas del Castillon kanssa ja oli useita vuosia syrjässä politiikasta. Kun Cánovas del Castillo salamurhattiin vuonna 1897, Silvelasta tuli konservatiivien uusi johtaja ja hän muodosti koko puolueen uudestaan. Hän toimi pääministerinä maaliskuusta 1899 marraskuuhun 1900 ja uudelleen joulukuusta 1902 heinäkuuhun 1903. Silvelan jälkeen puolueen johtoon nousi Antonio Maura.
Sos del Rey Católico Sos del Rey Católico () on keskiaikainen kunta Cinco Villasin comarcassa Zaragozan maakunnassa Aragonian itsehallintoalueella Espanjassa. Nähtävyyksiä ovat muun muassa raunioitunut linna, "Castillo" ja "Palacio de los Sada".
Cumaná Maanjäristykset ovat tuhonneet kaupunkia 1766, 1797, 1853 ja 1929, mutta siellä on edelleen siirtomaa-ajan rakennuksia, kuten linnoitukset Castillo de San Antonio de la Eminencia ja Castillo de Santa Maria de la Cabeza, joka rakennettiin 1669. Museo del Marissa on näytteillä merenkäyntiin liittyvää esineistöä. Universidad de Orientella on toimintoja kaupungissa.
Isä Amaron rikos Isä Amaron rikos ("El Crimen del padre Amaro") on Carlos Carreran ohjaama, vuonna 2002 valmistunut elokuva, jonka pääosissa näyttelevät Gael García Bernal ja Ana Claudia Talancón.
Brahim Díaz Hän teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan 9. tammikuuta 2019 Copa del Reyn ottelussa Leganésia vastaan.
Estadio de Vallecas Stadion sijaitsee Puente de Vallecasin alueella Avenida de la Albuferan, Calle del Payaso Fofón, Calle del Arroyo del Olivarin ja Calle del Teniente Muñoz Díazin rajaamalla pienehköllä tontilla. Stadionin suuret sivukatsomot ovat katettuja. Matalampi ja kattamaton lännenpuoleinen päätykatsomo on Rayon Bukaneros-kannattajaryhmän aluetta. Stadionin idänpuoleisessa päädyssä ei ole lainkaan katsomoa, vaan muuri, jonka takana kohoaa asuinkerrostaloja. Stadionin tiloissa sijaitsevat myös seuran ja seuran säätiön toimistot sekä kannattajatuotekauppa.
Gael García Bernal Gael García Bernal (s. 30. marraskuuta 1978 Guadalajara, Meksiko) on meksikolainen näyttelijä. Guadalajaralaiseen näyttelijäperheeseen syntyneen García Bernalin vanhemmat olivat näyttelijä Patricia Bernal ja elokuvaohjaaja José Ángel García.
Adrián San Miguel del Castillo Adrián on sevillalaisseura Betisin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 29. syyskuuta 2012 ottelussa Málagaa vastaan.
Luis Alfonso Márquez Molina Luis Alfonso Márquez Molina (s. 17. joulukuuta 1936) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jeesuksen ja Marian kongregaation eli eudistien papiksi 29. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin Méridan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Turris Rotundan titulaaripiispaksi 18. lokakuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi Baltazar Enrique Porras Cardozo, jota avustivat Antonio José López Castillo ja Manuel Felipe Díaz Sánchez.
Ricardo Guízar Díaz Ricardo Guízar Díaz (26. helmikuuta 1933 Colonia del Valle – 4. joulukuuta 2015) oli meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Puebla de los Angeles, Pueblan arkkihiippakuntaan 26. lokakuuta 1958. Hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Nonan titulaaripiispaksi 30. toukokuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Octaviano Márquez y Tóriz, jota avustivat Emilio Abascal y Salmerón ja Luis Guízar y Barragán.
European Space Astronomy Centre European Space Astronomy Centre (ESAC) on Euroopan avaruusjärjestön avaruustieteen arkisto- ja tutkimuskeskus Madridin läheisyydessä Villafranca del Castillossa Espanjassa.
Tom Araya Tomás Enrique "Tom" Araya Díaz (s. 6. kesäkuuta 1961 Viña del Mar, Chile) on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin basisti-laulaja ja keulahahmo.
Emiliano Zapata Vuonna 1910 Porfirio Díazin valtaa uhkasi Francisco I. Maderon presidenttiehdokkuus. Zapata liittoutui Maderon kanssa, jonka hän uskoi tuovan todellisen muutoksen maan oloihin. Díaz julistettiin uudelleen presidentiksi lokakuussa 1910 epätodennäköisen suurella enemmistöllä. Madero ei hyväksynyt tulosta ja julisti itsensä väliaikaiseksi presidentiksi. Maassa puhkesi levottomuuksia ja perustettiin aseellisia joukkoja, esimerkiksi Pancho Villan joukkio. Myös Zapata totesi, että oikeutta on hankittava aseiden avulla. Hänestä tuli Morelosissa perustetun "Etelän vapautusarmeijan" ("Ejército Libertador del Sur") kenraali. Meksikon vallankumous oli puhjennut.
Che Guevara Vuonna 2004 Guevaran ja Alberto Granadon matkapäiväkirjojen perusteella valmistui brasilialaisen Walter Sallesin ohjaama elokuva "Moottoripyöräpäiväkirja". Elokuvassa Chetä esittää meksikolainen Gael García Bernal ja hänen ystäväänsä Granadoa Chen sukulainen Rodrigo de la Serna. David Attwoodin vuonna 2002 ohjaamassa minisarjassa "Fidel & Che" käydään läpi Che Guevaran elämä Fidel Castron tapaamisesta hänen kuolemaansa saakka. Siinäkin Chetä näyttelee Gael García Bernal. Vuonna 2008 julkaistiin Steven Soderberghin ohjaama kaksiosainen elokuva "Che", jossa Guevaraa esittää puertoricolainen näyttelijä Benicio del Toro.
Suomalainen pop/rock-yhtye Happoradio teki vuonna 2008 kappaleen ”Che Guevara”, joka ilmestyi myös singlenä. Chestä on laulanut myös Pelle Miljoona vuonna 1990 ilmestyneellä levyllään "Rauhan aika".
Tarifa Sijainti kahden meren kohtaamispisteessä tekee Tarifasta hyvän lainelautailukohteen. Kaupungista löytyy myös hyvin säilynyt linna, Castillo de Guzmán sekä arabialaistyylinen vanha kaupunki. Tarifa on tunnettu paleoliittisista kalliomaalauksista, joita löytyy muun muassa Cueva del Moron luolasta. Ilmasto Tarifassa on kuiva, mutta lämpötilat eivät yllä niin korkealle kuin esimerkiksi Sevillassa tai muualla sisämaassa. Tarifan alueelle ulottuu myös Euroopan eteläisin luonnonsuojelualue, Parque Natural del Estrecho. Kaupungissa järjestetään vuosittain afrikkalaisen elokuvan festivaali, Festival de Ciné Africano.
Michele Angiolillo Michele Angiolillo Lombardi (15. kesäkuuta 1871 Foggia, Italia – 20. elokuuta 1897 Bergara, Espanja) oli italialainen anarkisti, joka vuonna 1897 ampui Espanjan pääministerin Antonio Cánovas del Castillon. Murha oli kosto vuotta aikaisemmin tapahtuneista katalonialaisten anarkistien teloituksista.
Vicente García Bernal García Bernal jäi eläkkeelle 8. marraskuuta 2005.
Gael García Bernal García Bernalin läpimurtoelokuva "Amores perros" valmistui 2000. Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden vieraskielisten elokuvien kategoriassa. Vuoden 2002 elokuvassa "Isä Amaron rikos" hän esitti rakkauden kouriin joutunutta nuorta pappia, Amaroa. Elokuvasta tuli nopeasti Meksikon menestynein elokuva. Vuonna 2003 García Bernal esiintyi pääosassa tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa "Moottoripyöräpäiväkirja", jossa hän näytteli vallankumousjohtaja Che Guevaraa.
Antonio Cánovas del Castillo Hänen epäonnistunutta siirtomaapolitiikkaansa pidetään merkittävänä syynä siihen, että Espanja lopulta menetti viimeisetkin siirtomaansa Tyynen- ja Karibianmerten alueella. Työväenliikkeeseen kohdistetut toimet sekä vaalivilppi puolestaan olivat osaltaan nostattamassa itsenäisyysliikkeita sekä Kataloniassa että Baskimaalla. Cánovas kuoli elokuussa 1897 Mondragónssa, Baskimaalla sijainneessa kylpylässä, italialaisen anarkistin Michele Angiolillon ampumana.
Gael García Bernal García Bernalia on sanottu Latinalaisen Amerikan James Deaniksi. Hän puhuu sujuvasti neljää eri kieltä: espanjaa, ranskaa, italiaa ja englantia.
Sergio Badilla Castillo Badillan uusimmassa tuotannossa, "La mirada temerosa del bastardo" (Äpärän pelokas katse), 2003 ja "Poemas transreales y algunos evangelios" (Transreealisia runoja ja joitain evankeliumeja), 2005, voi havaita pyrkimyksen muuttaa todellisuuden sfäärejä, jolloin tuloksena on lähes illuusiomaailma, jossa sanat, aika ja ulotteelliset muutokset ovat ratkaisevia lyyrisessä kehyksessä.
Río de la Plata Ensimmäisenä eurooppalaisena Río de la Platan näki vuonna 1516 espanjalainen Juan Díaz de Solís etsiessään reittiä Atlantilta Tyynellemerelle. Intiaanit tappoivat koko retkikunnan nykyisen Uruguayan Colonian rannikolla, lukuun ottamatta laivapoika Francisco del Puertoa, jonka pelasti seuraavana vuonna Sebastián Gaboton laiva.
Anselmo Zarza Bernal Zarza Bernal osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hänet nimitettiin 13. tammikuuta 1966 Leónin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. tammikuuta 1992.
Alan García Päivä ennen virkaanastujaisiaan García julkisti hallituksensa, johon pääministeriksi tuli entinen APRAn pääsihteeri, kongressimies Jorge del Castillo Gálvez ja valtiovarainministeriksi entinen Banco Bilbao Vizcaya Argentarian toimitusjohtaja ja Toledon hallituksen varavaltiovarainministeri Luis Carranza. Ammattiliitto CGTP:n johtaja Mario Huamán Rivera arvosteli tätä todeten ettei García sittekään toteuta lupaustaan talouspolitiikan muutoksesta.
Sergio Badilla Castillo Vuosien 1981 ja 1987 välillä Badilla julkaisi kolme pohjoismaisia vaikutteita saanutta runoteosta: "La morada del siglo" (Merkin majapaikka), "Cantonírico" (Oniirilaulu) ja "Reverberaciones de piedras acuáticas" (Vesikivien heijastumia). Hän sai myös aiheita mytologiasta, saduista ja legendoista. 80-luvulla Badilla käänsi ruotsalaista, suomalaista, englannin- , ranskan- ja latinankielistä runoutta espanjaksi.
Bartolomé Esteban Murillo Murillo opiskeli Juan del Castillon oppilaana Sevillassa. Muutettuaan Madridiin 26-vuotiaana (1642) hän tutustui muun muassa flaamilaiseen maalaustaiteeseen ja espanjalaismaalarien tuotantoon. Alkuun hänen töissään oli vaikutteita Francisco de Zurbaránilta ja Jusepe de Riberalta, mutta sittemmin hänen tyylinsä kehittyi hiotummaksi ja lähemmäksi ajan porvariston ja ylimystön makua, mikä näkyy varsinkin uskonnollisissa aiheissa.
Real Betis Balompié Vuonna 1907 joukko teknillisen koulun oppilaita päätti perustaa jalkapalloseuran. Seuran nimeksi tuli Sevilla Balompié, ja peliasu oli aluksi sinivalkoinen. Seuran ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Juan del Castillo Ochoa. Seuran nimi vaihtui alkuaikoina taajaan; vuonna 1908 seuran nimeksi tuli Atlético Hispalense, ja myöhemmin samana vuonna Bética Hispalense.
Sergio Díaz Díaz debytoi Cerro Porteñon paidassa Paraguayn pääsarjassa kaudella 2014, jolloin hän teki 20 pelaamassaan ottelussa kahdeksan maalia. Joukkue sijoittui tuolloin sarjan toiseksi. Kaudella 2015 Díaz on tehnyt 13 pelaamassaan ottelussa viisi maalia. Díazin siirtoa kesällä 2015 italialaisseura Romaan pidettiin hyvin todennäköisenä. Myös englantilaisseura Chelsea oli kiinnostunut Díazista.
Francisco I. Madero Madero lähti 1910 vaaleihin Díazin vastaehdokkaaksi Díazin luvattua vaalien olevan demokraattiset. Vaalien aikana Madero ja 6 000 hänen puolueensa jäsentä vangittiin. Díazin julistettiin jälleen voittaneen. Maderon isä oli maksanut huomattavat takuut, joten hän saattoi kulkea päivisin kaupungilla vartijoiden kanssa. 4. lokakuuta hän kuitenkin karkasi ja ylitti rajan Laredossa Texasiin. San Antoniosta käsin hän julisti vaalit mitättömiksi ja julisti 20. marraskuuta 1910 aseellisen kapinan laitonta presidentti Díazia vastaan. Vallankumous levisi, Pancho Villa miehitti Chihuahuan ja Ciudad Juárezin. Díaz saatiin kaadettua 17. toukokuuta, kun Madero allekirjoitti Ciudad Juárezin sopimuksen, jossa vaadittiin Díazin eroa vastineeksi aselevosta. Díaz erosi 25. toukokuuta 1911 ja lähti maanpakoon.
Jorge Bernal Vargas Bernal Vargas erosi titulaarihiippakunnan johdosta 15. helmikuuta 1978, mutta jatkoi toimintaansa prelaattina. Hänen aikanaan alueprelatuurin nimi vaihdettiin Cancún-Chetumaliksi. Hän jäi eläkkeelle 26. lokakuuta 2004.
José Rizal Euroopassa opiskellessaan Rizal oli näkyvin uudistusten puolestapuhuja Filippiineillä Espanjan siirtomaa-aikana. Häntä pidettiin virheellisesti Espanjan vastaisen kapinan aloittajana, mikä johti Rizalin teloitukseen 30. joulukuuta 1896. Filippiineillä päivä on nykyään kansallinen vapaapäivä. Vuotta myöhemmin italialainen anarkisti Michele Angiolillo murhasi Espanjan pääministerin Antonio Cánovas del Castillon ja kertoi yhdeksi syyksi Rizalin teloituksen.
Porfirio Díaz Vuonna 1864 keisariksi Ranskan Napoleon III:n tuella valitun Maksimilian I:n tukijat pyysivät Díazia liittymään keisarillisen asian taakse, mistä hän kieltäytyi. Vuonna 1865 keisarin tukijat vangitsivat hänet Oaxacassa. Hän pakeni ja taisteli Tehuitzingossa, Piaxtlassa, Tulcingossa ja Comitlipassa. Viimein 1866 Díaz vannoi virallisesti uskollisuutta Juárezilla. Hän jäi jälleen vangiksi Oaxacassa, nyt kenraalina. Keisarillisten joukkojen marsalkka Bezaine tarjosi Díazille Méxicoa, jos hän vetäisi tukensa Juárezilta. Díaz kieltäytyi jälleen.
Porfirio Díaz Vuoden 1908 haastattelussa hän vakuutti edelleen Meksikon olevan demokraattinen, minkä osoituksena hän luopuisi virastaan ja antaisi muiden asettua ehdolle. Tästä rohkaistuneena eräs Kalifornian yliopistossa koulutettu yläluokan edustaja Francisco I. Madero asettui ehdolle Díazia vastaan. Díaz kuitenkin heitti hänet vankilaan kesken vaalien 1910. Tästä huolimatta hän sai paljon suosiota. Kun vaalitulokset ilmoitettiin, Díaz oli valittu jälleen uudelleen. Vaaleissa oli ilmeisesti tapahtunut vilppiä, mikä johti laajamittaiseen ärtymykseen. Madero kutsui vankilasta käsin kapinaan Díazia vastaan ja Meksikon vallankumous alkoi. Díaz pakotettiin virasta ja hän pakeni Ranskaan 1911, jossa kuoli 1915. Diaz kuoli Pariisissa. Hänet on haudattu Cimetière du Montparnasseen.
Gael García Bernal García Bernal sai ensimmäisen roolinsa saippuasarjasta "El abuelo y yo" vuonna 1992 ollessaan 14-vuotias. Hän näytteli useissa lyhytelokuvissa ja teatteriesityksissä, kunnes muutti 17-vuotiaana Lontooseen opiskelemaan näyttelemistä.
Porfirio Díaz Vuonna 1867 keisari Maksimilian tarjosi Díazille armeijan komentoa ja tarjoutui vannomaan liberaalien asian nimiin. Díaz kieltäytyi edelleen vaihtamasta puolta. Hän saavutti viimeisen voittonsa 2. huhtikuuta 1867 Pueblassa. Díaz oli suosittu vielä ranskalaisten lyömisen ja Juárezin kuoleman 1872 jälkeen.
Gustavo Díaz Ordaz Díaz Ordaz luki lakia Pueblan yliopistossa ja valmistui vuonna 1937. Tämän jälkeen hän toimi yliopiston professorina sekä vararehtorina vuodet 1940–1941. Vuonna 1943 Díaz Ordaz valittiin Meksikon edustajainhuoneeseen ja vuonna 1946 senaattoriksi Pueblan osavaltiosta. Senaattorina hän oli vuoteen 1952. Presidentti Adolfo López Mateosin ministeriössä Díaz Ordaz oli vuodet 1958–1964. Partido Revolucionario Institucionalin presidenttiehdokkaaksi Díaz Ordaz nimitettiin 1. joulukuuta 1963. Hän voitti presidentinvaalit 8. syyskuuta 1964.
Rafael Arcadio Bernal Supelano Bernal Supelano sai 29. maaliskuuta 1990 nimityksen Araucan ja 10. tammikuuta 2003 Líbano-Hondan piispaksi. Hänet asetettiin jälkimmäiseen virkaan 25. maaliskuuta 2003, ja hän toimi siinä, kunnes erosi tehtävistään 28. helmikuuta 2004.
Rafael Zornoza Boy Zornoza Boy sai 13. joulukuuta 2005 nimityksen Getafen vihkipiispaksi ja Mentesan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Joaquin Maria López de Andújar y Cánovas del Castillo, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Manuel Monteiro de Castro. Zornoza Boy nimitettiin 30. elokuuta 2011 Cádiz y Ceutan hiippakunnan piispaksi.
Porfirio Díaz Díaz toimi presidenttinä yhden laillisen kauden ja siirsi vallan sen jälkeen valitsemalleen alaiselleen Manuel Gonzálezille. Seuraavan nelivuotiskauden seurasi epäpätevyyttä ja korruptiota, ja kun Díaz asettui ehdolle seuraaviin vaaleihin, periaate "ei uudelleenvalintaa" oli unohdettu ("sufragio efectivo: no reelección"). Díaz muutti perustuslakia sallimaan ensin yhden uudelleenvalinnan ja poisti sitten rajoitukset.
Emilio Castillo Castillo on ollut yhtyeen jäsen sen perustamisesta alkaen, toimien Tower of Powerin johtohahmona. Huomattava osa bändin kappaleista on Emilio Castillon ja Stephen Kupkan käsialaa.
Braulio Sáez Garcia Braulio Sáez Garcia (s. 23. maaliskuuta 1942 Quintanaloranco) on Boliviassa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli paljasjalkainen karmeliitta 28. maaliskuuta 1966, ja hän sai pappisvihkimyksensä 25. maaliskuuta 1968. Hänet nimitettiin Oruron hiippakunnan vihkipiispaksi ja Tacapaen titulaaripiispaksi 18. helmikuuta 1987. Piispaksi konsekroinnin suoritti 13. toukokuuta Julio Terrazas Sandoval, jota avustivat Gonzalo Ramiro del Castillo Crespo ja Gonzalo López Marañon.
Oscar Omar Aparicio Céspedes Oscar Omar Aparicio Céspedes (s. 26. syyskuuta 1959 La Paz) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi La Pazin arkkihiippakuntaan 29. marraskuuta 1987 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Citiumin titulaaripiispaksi 29. toukokuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edmundo Luis Flavio Abastoflor Montero, jota avustivat Ivo Scapolo ja Gonzalo Ramiro del Castillo Crespo.
Chía (Kolumbia) Chíassa sijaitsee vuonna 1903 rakennettu keskiaikaistyylinen linna (Castillo Marroquín). Presidentti José Manuel Marroquín vietti aikaa linnassa ja useat muut presidentit käyttivät linnaa loma-asuntonaan. Chíassa on myös historiallinen la Caron rautatieasema ja siirtomaa-ajalla rakennettu silta ("Puente del Común"), joka julistettiin kansalliseksi monumentiksi vuonna 1967. Sabanan alueen keskusyliopisto (Universidad de La Sabana sijaitsee Chíassa.
La Fortaleza La Fortaleza valmistui vuonna 1540, ja alkuperäiseen rakennelmaan kuului ympäränmuotoinen torni, jota suojasi neljä kivimuuria. Muurit olivat yli kaksi metriä paksut, ja niiden sisäpuolelle mahtui asumaan noin 200 ihmistä. Pian tämän jälkeen rakennettiin toinen linnoitus Castillo San Felipe del Morro stragisesti tärkeämpään paikkaan lahden suulle. La Fortalezen merkitys puolustuksessa oli siksi toissijainen ja toimi täsät eteenpäin armeijan päälliköiden ja myöhemmin kuvernöörin virka-asuntona.
Sergio Díaz Sergio Ismael Díaz Velázquez (s. 5. maaliskuuta 1998 Itauguá) on paraguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa Real Madrid Castillaa. Pelipaikaltaan Díaz on hyökkääjä.
Susana Díaz Susana Díaz on Andalusian itsehallintoalueen johtaja ja alueellisen Andalusian sosialistisen työväenpuolueen (PSOE-A) pääsihteeri. Díaz on suorittanut oikeustieteen lisensiaatin tutkinnon Sevillan yliopistossa.
Ayoze Díaz Ayoze Díaz Díaz (s. 25. toukokuuta 1982 La Laguna, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Deportivo La Coruñaa.
Pablo Puente Buces Pablo Puente Buces (s. 16. kesäkuuta 1931 Colindres) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hän sai pappisvihkimyksensä 2. huhtikuuta 1956, ja hänet nimitettiin Macrin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Indonesiaan 18. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agnelo Rossi, jota avustivat Gabino Díaz Merchán ja Juan Antonio del Val Gallo.
Lluís Corominas Lluís Maria Corominas i Díaz (s. 1963 Castellar del Vallès) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuosina 2003–2017 ja oli parlamentin ensimmäinen varapuhemies vuosina 2015–2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus valmisteli kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Heinäkuussa 2017 hän jäi pois puhemiehistöstä siirtyessään Junts pel Sín parlamenttiryhmän ryhmänjohtajaksi. Marraskuussa 2017 Corominas ilmoitti vetäytyvänsä politiikasta.
Enrique Díaz Díaz Enrique Díaz Díaz (s. 13. kesäkuuta 1952) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Morelian arkkihiippakuntaan 23. lokakuuta 1977 ja nimitettiin San Cristóbal de Las Casasin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Izirzadan titulaaripiispaksi 30. huhtikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Felipe Arizmendi Esquivel, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Alberto Suárez Inda.
Marcelo Díaz Kuuden vuoden päästä Díazin edellisestä maaottelusta eli vuonna 2011, Chilen silloinen valmentaja Claudio Borghi kutsui hänet pelaamaan jalkapallon MM-kisojen 2014 karsintaotteluihin Uruguayta ja Paraguayta vastaan. Díaz sai peliaikaa myös tulevissa karsintaotteluissa ja sinetöi asemansa Chilen vakiokokoonpanoon. Itse MM-kisoissa Díaz pelasi Chilen jokaisessa neljässä pelissä ja sai paljon kehuja peliesityksistään.
Nery Castillo Castillo teki debyyttinsä kotiseuransa Danubion riveissä Uruguayn ykkösdivisioonassa 15-vuotiaana. Danubion juniorijoukkue osallistui Brasiliassa turnaukseen, jossa eurooppalaisseurojen scoutit huomasivat Castillon kyvyt. Hänen isänsä ja agenttinsa päättivät lähettää hänet englantilaiseen Manchester Unitediin, mutta hän ei saanut lupia kuntoon, ja siirto jäi haaveeksi. 16-vuotiaana hän teki sopimuksen kreikkalaisen Olympiakosin kanssa. Kolmen vuoden pestin jälkeen Castillosta tuli avauskokoonpanon pelaajia sekä Kreikan Superliigassa että kansainvälisissä peleissä.
José Rico Pavés José Rico Pavés (s. 9. lokakuuta 1966 Granada) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Marcelo González Martín 11. lokakuuta 1992. Hänet nimitettiin Getafen hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mentesan titulaaripiispaksi 6. heinäkuuta 2012, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquin Maria López de Andújar y Cánovas del Castillo, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Braulio Rodríguez Plaza.
USS Detroit (C-10) Alus palasi 13. toukokuuta 1897 New York Cityyn. Huollon jälkeen alus lähti Key Westiin, jonne se saapui 16. lokakuuta. Alus valvoi Karibianmeren alueen jännitteiden lisääntymistä. Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus kuului Yhdysvaltain laivaston osastoon, joka tulitti Fort San Cristobalia, Castillo San Felipe del Morroa ja useita rannikkopattereita Yhdysvaltain hyökätessä San Juaniin 12. toukokuuta 1898.
Marcelo Díaz Díazin kasvattajaseura on chileläinen CF Universidad de Chile, jota hän myös edusti aina vuodesta 2005 vuoteen 2012. Universidadin riveissä hän saavutti Chilen mestaruuden vuosina 2009, 2011 ja 2012. Hänet valittiin myös Chilen Primera Divisiónin tähdistöön vuonna 2011. Vuonna 2010 Díaz lainattiin toiseen chileläisseuraan, Deportes La Serenaan, jonka riveissä Díaz pelasi 13 ottelua ja teki viisi maalia.
Carolina Ruiz Castillo Ruiz Castillo osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 1999. Tuolloin hän osallistui pujotteluun ja suurpujotteluun, muttei päässyt kummassakaan maaliin saakka. Ruiz Castillo oli vuoden 2001 kisoissa suurpujottelussa kahdeskymmenesensimmäinen ja supersuurpujottelussa 25:s. Hän kilpaili vuonna 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa, joissa hän sijoittui super-G:ssä viidenneksitoista. Ruiz Castillo osallistui kisoissa myös pujotteluun, jossa hän oli kahdeskymmeneskuudes ja suurpujotteluun, jossa hän keskeytti. Hän sai toistaiseksi parhaan arvokisasijoituksensa St. Moritzin MM-kisoista 2003, joissa hän oli supersuurpujottelussa yhdeksäs. Ruiz Castillo oli samassa lajissa viidestoista Santa Caterinan kisoissa 2005. Hän osallistui Torinon olympialaisissa 2006 kolmeen eri lajiin ja sai parhaan sijoituksensa suurpujottelusta, jossa hän oli kahdeskymmenes. Ruiz Castillo kilpaili Åren MM-kisoissa 2007 neljässä lajissa ja oli kolmenkymmenen parhaan joukossa syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Hän oli super-G:ssä neljästoista Val d'Isèren kisoissa 2009. Ruiz Castillo osallistui kolmansiin olympialaisiinsa vuonna 2010 ja oli kyseisissä kisoissa syöksyssä viidestoista, supersuurpujottelussa kahdeksastoista ja suurpujottelussa kolmaskymmenesneljäs. Hän sijoittui syöksylaskussa yhdeksänneksitoista Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli syöksylaskussa viidestoista ja supersuurpujottelussa 20:s.
Gustavo Díaz Ordaz Presidenttiytensä jälkeen Díaz Ordaz perheineen katosi lähes kokonaan julkisuudesta. Hän antoi harvoin haastatteluita ja yleensä nähtiin vain vaalien yhteydessä. Vuonna 1977 hänet kuitenkin nimettiin suurlähettilääksi Espanjaan, minkä jälkeen sekä Espanjan että Meksikon media hyökkäsi hänen kimppuunsa presidenttiajan teoista. Muutaman kuukauden päästä Díaz Ordaz erosi suurlähettilään virastaan osaksi median käyttäytymisen takia ja osaksi terveydellisten seikkojen takia. Díaz Ordaz kuoli Méxicossa heinäkuuta 1979.
Gustavo Díaz Ordaz Díaz Ordazin aikana Meksikon talous pysyi vakaana samalla kehittyen. Hän sai aikaan myös uudistuksia maanviljelyssä ja aloitti keinokasteluprojekteja sekä vaikutti maaseudun teollistumiseen. Díaz Ordaz oli aloittamassa lisäksi Méxicon metron rakentamista.
Júnior Díaz A-maajoukkuedebyyttinsä syyskuussa 2003 tehnyt Díaz on edustanut Costa Ricaa vuoden 2004 olympiaturnauksessa sekä vuoden 2014 MM-kisoissa. Hänen isänsä Enrique Díaz oli myös maajoukkuetason jalkapalloilija, joka pelasi muun muassa vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Porfirio Díaz Vuonna 1870 Díaz oli presidenttiehdokkaana presidentti Juárezia ja varapresidentti Sebastian Lerdo de Tejadaa vastaan. Hän syytti voittanutta Juárezia vaalivilpistä. Hän aloitti 8. marraskuuta 1871 Norian suunnitelman, jota tukemaan nousi ympäri maata useita kapinoita. Maaliskuussa 1872 Díazin joukot kuitenkin lyötiin La Bufassa. Juárezin kuollessa 9. heinäkuuta varapresidentti Lerdo de Tejada otti presidentinviran hoitoonsa ja tarjosi kapinallisille armahdusta. Díaz hyväksyi tarjouksen lokakuussa ja vetäytyi eläkkeelle Tlacotalpaniin Veracruziin.
Victoriano Huerta Díazin paettua Huerta vannoi aluksi uskollisuutta uudelleen Francisco I. Maderon hallitukselle, mutta solmi salajuonen – "el Pacto de la Ciudadela" – Yhdysvaltain lähettilään Henry Lane Wilsonin ja Porfirio Díazin veljenpojan Félix Díazin kanssa Maderon syrjäyttämiseksi.
Vicente García Bernal Vicente García Bernal (5. huhtikuuta 1929 – 26. marraskuuta 2017) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Ciudad Obregónin hiippakunnan johtoon 30. maaliskuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Luis Reynoso Cervantes ja Javier Lozano Barragán.
Nery Castillo Castillo pelasi Kreikassa lähes seitsemän vuotta, mikä olisi mahdollistanut kansalaisuuden saamisen. Kreikan jalkapalloliitto olisi ollut valmis maksamaan hänen pelaamisestaan miljoona dollaria. Castillo valitsi kuitenkin Meksikon maajoukkueen, jossa hän debytoi 2. heinäkuuta 2007 Irania vastaan. Hän oli mukana Copa Américassa, jossa Meksiko voitti pronssia.
Randy Castillo Randy Castillo (18. joulukuuta 1950 – 26. maaliskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen rock-muusikko, joka toimi uransa aikana muun muassa The Motelsin, Lita Fordin, Ozzy Osbournen, Mötley Crüen ja Vince Neilin sooloyhtyeen rumpalina. Castillo kuoli syöpään maaliskuussa 2002.
Porfirio Díaz Díazista tuli pian paikallinen aktivisti Santa Annan diktatuuria vastaan. Vuonna 1854 hän julisti tukensa Ayutlan vallankumoussuunnitelmalle ("Plan de Ayutla") ja Juan Álvarezin kapinalle. Joulukuussa 1856 kuvernööri Benito Juárez nimitti Díazin kansalliskaartin jalkaväen kapteeniksi.
Diego Corrales 7. toukokuuta 2005 Diego voitti José Luis Castillon WBC-liiton kevyensarjan mestaruusottelussa teknisellä tyrmäyksellä kymmenennessä erässä. Kamppailua pidetään lähes yksimielisesti vuoden 2005 parhaana nyrkkeilyotteluna. Molemmat osapuolet taistelivat kunniakkaasti, ladaten kovia yhdistelmälyöntejä ja voimakkaita iskuja loppuun saakka. Lopulta kymmenennessä erässä Castillo iski Diegon kanveesiin voimakkaalla iskulla, joka sai tämän hammassuojan lentämään ilmaan. Sen takaisinlaitto mahdollisti Diegolle vähän lisää toipumisaikaa. Muutamien sekuntien kuluttua Castillo lennätti Diegon jälleen alas, ja tämä sylkäisi taas hammassuojansa pois aikalisän saamiseksi. Hän pääsi ylös lattialta mutta erotuomari laskutti tätä yhdellä pisteellä ottelun tahallisen hidastamisen vuoksi. Tämän jälkeen Diego iski Castilloa iskulla, jota Castillo on myöhemmin luonnehtinut "täydelliseksi oikeaksi". Diego jatkoi ylivoimaista pommittamista, mikä johti pian tuomarin keskeyttämiseen.
Susie Castillo Castillo opiskeli Endicott Collegessa.
Yma Sumac Yma Sumac (13. syyskuuta 1922 – 1. marraskuuta 2008), jonka nimi kirjoitetaan toisinaan myös Ymma Suma, oli perulaissyntyinen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hänen koko nimensä oli Zoila Augusta Emperatriz Chavarri del Castillo. 1950-luvulla Sumac oli yksi suosituimmista exotica-musiikkityylin edustajista. Hänet muistetaan muun muassa laajasta yli neljän oktaavin äänialastaan ja runsassävyisestä äänestään. Yma Sumacin anagrammi on Amy Camus, mikä antoi joillekuille aikoinaan aiheen epäillä häntä ranskalaiseksi huijariksi. Itse hän sanoi polveutuvansa inkojen kuuluisasta kuninkaasta Atahualpasta.
Daniel Díaz Díaz aloitti ammattiuransa Rosario Centralissa vuonna 2000 ja pelatessaan Boca Juniorsissa vuosina 2005–2007 hän oli mukana voittamassa useita mestaruuksia. Kesällä 2007 Díaz siirtyi noin neljällä miljoonalla eurolla espanjalaisseura Getafeen, joka voitti tarjouskilpailussa Sevillan ja Betisin. Hänellä on myös Italian kansalaisuus.
Castillo Castillo on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
José Caballero 1920- ja 1930-luvulla Caballeron ollessa La Rábidan luostarissa maalaamassa freskoja, hän tapasi runoilija Adriano del Vallen ja Daniel Vázquez Díazin, joiden kannustamana Caballero avasi ensimmäisen galleriansa Madridissa vuonna 1931. Seuraavana vuonna hän teki kokeellisen taiteellista yhteistyötä muun muassa ystävänsä Federico García Lorcan kanssa Popular Ateneossa. Vuonna 1934 hän liittyi García Lorcan La Barraca -teatteriin, jonka muassa hän ystävystyi muun muassa Pablo Nerudan, Rafael Albertin ja Luis Buñueln kanssa.
Meksikon vallankumous Díaz painostettiin pitämään vuonna 1910 vaalit, joissa Madero onnistui keräämään suuren osan äänistä. Vaikka Díaz oli aikaisemmin ollut demokratian kannattaja, hän näytti muuttaneen mielensä ja vangitsi Maderon. Madero pääsi takuita vastaan pois ja pakeni Yhdysvaltoihin. Hän jatkoi taisteluaan Díazia vastaan pyrkimyksenään syrjäyttää tämä.
Ramón Díaz Díaz syntyi La Riojassa.
Marcelo Díaz Marcelo Alfonso Díaz Rojas (s. 29. joulukuuta 1986) on chileläinen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celta Vigoa. Keskikenttää pelaava Díaz kuuluu myös Chilen maajoukkueeseen. Hän on saanut lempinimen "Etelä-Amerikan Xavi", sillä molemmilla on huikea pallonhallinta ja molemmat ovat loistavia syöttelijöitä.
Anselmo Zarza Bernal Anselmo Zarza Bernal (4. kesäkuuta 1916 Atlixco – 15. huhtikuuta 2014) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. huhtikuuta 1939 ja nimitettiin Linaresin hiippakunnan piispaksi 24. toukokuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Octaviano Márquez y Tóriz, jota avustivat Alfonso Espino y Silva ja Emilio Abascal y Salmerón.
Segundo Castillo Castillo teki ensiesiintymisensä Ecuadorin maajoukkueessa 17. elokuuta 2005 Venezuelaa vastaan. Hän pelasi vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa joukkue eteni neljännesvälieriin saakka ja Castillo pelasi avauskokoonpanossa täyden peliajan lukuun ottamatta jatkopaikan kannalta merkityksetöntä viimeistä alkulohko-ottelua. Kaikkiaan hän pelasi maajoukkueessa 88 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia.
Khe Sanhin taistelu Amerikkalaisten tappioista Khe Sanhissa on annettu erilaisia arvioita. Virallisen lukeman mukaan 205 merijalkaväen sotilasta kaatui ja yli 1 600 haavoittui. Khe Sanhin tukikohdan sotilaspastorin Ray W. Stubben mukaan kuolleita oli 475. Etelä-Vietnamin armeijan joukot kärsivät tuntemattoman määrän tappioita Khe Sanhin kaakkoispuolella ja surmansa sai lisäksi 1 000–1 500 montagnardia. Pohjois-Vietnamin armeija kärsi arviolta 10 000–15 000 miehen tappiot. Suuri valtaosa heistä sai surmansa ilmapommituksissa ja tykistötulessa. Paikalla tehtiin myös virallinen ruumiiden laskenta, jonka tulos oli 1 602 kaatunutta pohjoisvietnamilaista. Pohjois-Vietnamin armeijan virallinen luku sen tappioksi on 2 270, mutta on epäselvää kuuluvatko taistelussa kadonneet tähän lukuun. Khe Sanhin taistelu ja Tet-hyökkäys herättivät sodan vastustusta Yhdysvalloissa ja hyökkäystä ja Khe Sanhin taistelua voidaankin pitää sodan käännekohtana, jonka jälkeen Yhdysvaltojen osallistuminen sotaan alkoi vähetä.
Khe Sanhin taistelu Khe Sanhin taistelu oli Vietnamin sodan aikana 21. tammikuuta – 1. huhtikuuta 1968 käyty taistelu Yhdysvaltojen ja Pohjois-Vietnamin joukkojen välillä Khe Sanhin tukikohdan hallinnasta lähellä Etelä-Vietnamin ja Pohjois-Vietnamin vastaista demilitarisoitua vyöhykettä. Taistelua voidaan näkökannasta riippuen pitää kumman tahansa voittona tai tappiona. Yhdysvalloissa Khe Sanh ja Tet-hyökkäys merkitsivät kuitenkin selvää asennemuutosta Vietnamin sotaa kohtaan ja siinä maan osallisuuden vähenemistä.
Khe Sanhin taistelu Vuonna 1967 erikoisjoukot alkoivat myös havaita lisääntynyttä liikennettä kommunistien käyttämällä Hồ Chí Minhin huoltotielle. Kenraali Westmoreland uskoi kommunistien yrittävän toistaa Điện Biên Phủn taistelun Khe Sanhissa. Khe Sanhin maantiede muistuttikin huomattavasti Điện Biên Phủta, jossa Võ Nguyên Giáp oli ottanut voiton ranskalaisista vuonna 1954. Molemmat paikat olivat syrjäisiä linnoitettuja tukikohtia kukkulalla lähellä Laosin vastaista rajaa ja niitä ympäröivät vanhat plantaasit ja viidakko, mikä suosi kommunistien käyttämää sissitaktiikkaa. Kommunistien strategiaan kuului puolestaan amerikkalaisten houkuttelu juuri tällaiseen maastoon pois tiheästi asutetuilta alueilta etelässä. Westmoreland vahvisti Khe Sanhin puolustuksia laajentamalla sen lentokenttää Lockheed C-130 Hercules-lentokoneille, sekä 30 kilometrin kantaman 175 mm tykeillä Camp Carrollissa 20 kilometrin päässä Khe Sanhista. Huhtikuussa 1967 merijalkaväen partio väijytettiin Khe Sanhin ulkopuolella ja heitä tukemaan lähetetyt joukot kärsivät raskaita tappioita M16-kiväärien jumiutuessa. Tapaus johti myöhemmin muutoksiin kiväärissä, jotka paransivat sen suorituskykyä. Huhtikuun ja maaliskuun välillä merijalkaväki teki useita hyökkäyksiä kommunistien hallussaan pitämille kukkuloille Khe Sanhin ympäristössä. 160 miestä menetettiin kaatuneina, mutta merijalkaväen onnistui tuhota kokonainen Pohjois-Vietnamin armeijan rykmentti ja rakenteilla ollut tykistön asema. Nämä ja muut vuonna 1967 käydyt yhteenotot vakuuttivat Westmorelandin siitä, että merijalkaväki pystyi selviytymään ylivoimaisenkin vihollisen kanssa ilmatuen ja huollon avulla. Westmoreland vakuutti Lyndon B. Johnsonin hallinnon näkökannastaan ja amerikkalaisten tukikohtia demilitarisoidun vyöhykkeen lähistöllä ja etenkin Khe Sanhissa päätettiin laajentaa.
Khe Sanh Taistelut alkoivat helmikuussa 1968 ns. "Hill Fights" -nimellä tunnetuilla , jotka myöhemmin laajenivat Tet-hyökkäyksen jälkeen Khe Sanhin taisteluksi.
Kukkula 881:n taistelu Kukkula 881:n taistelu oli Vietnamin sodan taistelu, jota käytiin vuonna 1967 Khe Sanhin laaksoa ympäröivillä kukkuloilla, demilitarisoidun vyöhykkeen eteläpuolella. Pohjois-Vietnamin armeija oli amerikkalaisten tietämättä linnoittanut ja sijoittanut joukkojaan kukkuloille, ja uhkasi Khe Sanhin laaksoa, jossa Yhdysvaltain joukoilla oli tukikohta. Amerikkalaiset uskoivat, että vietnamilaisten tavoitteena on toistaa Điện Biên Phủn taistelu ja sen menestys. Vietnamilaisjoukkojen ennenaikainen paljastuminen kuitenkin esti suunnitelman onnistumisen. Taistelu oli yksi sodan verisimpiä ja erikoinen siksi, että vietnamilaiset eivät amerikkalaiset kohdatessaan vetäytyneet, vaan kaivautuivat vastarintaan.
Khe Sanh Bruce Springsteenin laulussa Born in the USA mainitaan ja Barack Obama mainitsi virkaanastujaispuheessaan Khe Sanhin taistelun.
Khe Sanhin taistelu Karkurin tarinan mukaisesti pohjoisvietnamilaisten hyökkäys alkoi yöllä ja sen kohde oli kukkula 861. Putkimiinoja käyttäen kommunistit raivasivat läpi tien merijalkaväen etupuolustusasemiin ja valtasivat ne kello viiteen mennessä. Merijalkaväki sai kuitenkin vallattua asemansa takaisin. Puoli kuuden aikoihin pohjoisvietnamilaiset aloittivat Khe Sanhin tukikohdan tulituksen tykistöllä ja raketinheittimillä. Tukikohdan ammusvarasto sai osuman ja räjähti, minkä jälkeen sen puolustajilla oli puutetta ammuksista. Lisäksi räjähdys päätyi etusivun uutisiin Yhdysvalloissa ja tilanteesta huolestunut presidentti Johnson vaati tunnittaisia tilannepäivityksiä taistelusta. Puoli seitsemän aikoihin pohjoisvietnamilaiset hyökkäsivät Khe Sanhin kylään ja vaikka hyökkäys torjuttiin tykistön avulla, paikalliset asukkaat pakenivat. He pyrkivät ensin merijalkaväen asemiin, jonne heitä ei päästetty sabotaasin pelossa. Noin 3 000 kyläläistä yritti paeta Route 9 pitkin Dong Haa kohti, mutta perille asti heistä pääsi vain 1 432. Khe Sanhin lentokenttä oli vahingoittunut vihollisen tulituksessa, mutta C-130-lentokoneiden oli edelleen mahdollista laskeutua sille ja niiden mukana tuotiin tarvikkeita, kuten tykistön ammuksia. Kenraali Westmoreland oli henkilökohtaisesti ilmavoimien operaatioiden komennossa ja valitsi ilmaiskujen kohteet. Boeing B-52 Stratofortress -pommikoneet tekivät lentoja alueen yllä kolmen tunnin välein ja maaliskuun loppuun mennessä ne olivat tiputtaneet alueelle 60 000–75 000 tonnia räjähteitä.
Khe Sanhin taistelu Yhdysvaltain erikoisjoukot perustivat tukikohtansa lähelle Khe Sanhin kylää elokuussa 1962. Tukikohdat olivat osa Military Assistance Command, Vietnamin (MACV) komentaja kenraali William Westmorelandin strategiaa useista toisiinsa yhteyksissä olevista tukikohdista Pohjois- ja Etelä-Vietnamin vastaisella demilitarisoidulla rajalla. Tukikohtien tarkoitus oli estää kommunistien soluttautuminen etelään demilitarisoidun vyöhykkeen kautta. Tukikohdat eivät itsessään pysäyttäisi vihollista, mutta niihin sijoitettujen joukkojen oli mahdollista kutsua etelään liikkuvia vihollisosastoja vastaan ilmaiskuja js ne käyttivät vihollisen havaitsemiseen esimerkiksi liikkeentunnistimia. Erikoisjoukkojen tiedusteluosastot (Study and Observation Groups eli SOG) käyttivät lisäksi Khe Sanhin tukikohtaa operaatioissaan kommunistien liikehdinnän valvomisessa Laosin puolella. Huhtikuussa 1966 Khe Sanhiin sijoitettiin merijalkaväen pataljoona, joka komennettiin kuusi kuukautta myöhemmin rakentamaan toinen tukikohta erikoisjoukkojen tukikohdan yläpuolelle sen läheisyyteen. Uuteen tukikohtaan sijoitettiin jälleen pataljoona ja keväällä 1967 se oli vahvistettu rykmenttivahvuuteen nimellä III Marine Amphibious Force.
Khe Sanhin taistelu Illalla 2. tammikuuta 1968 merijalkaväen tiedusteluosasto kohtasi kuuden upseerin muodostaman pohjoisvietnamilaisen joukon, joista surmansa sai viisi. Westmoreland piti ryhmää tiedusteluosastona, joka oli merkki kommunistijoukkojen hyökkäysvalmisteluista alueella. Giáp olikin siirtänyt alueelle demilitarisoidun vyöhykkeen kautta kaksi divisioona, divisioonat 325 ja 320, joita tuki panssaroitu rykmentti, kaksi tykistörykmenttiä ja 304. divisioona Laosista. 304. divisioona oli sama, joka oli ottanut voiton ranskalaisista Điện Biên Phủssa. Yhteensä kommunisteilla oli reservin joukot mukaan luettuna 20 000−30 000 sotilasta. Tammikuun puolivälillä Khe Sanhin ympäristön kukkuloita puolusti 3 000 merijalkaväen sotilasta, jotka oli sijoitettu niiden korkeuden mukaan nimetyille kukkuloille 950, 881, 861 ja 558. Itse Khe Sanhin tukikohtaa puolusti toiset 3 000 merijalkaväen sotilasta. Puolustavien joukkojen osastoilla oli käytössään kranaatinheittimiä ja 105 mm haupitseja. Tukikohdan ainoa huoltotie Route 9 oli kommunistien katkaisema, mutta merijalkaväkeä huollettiin ilmasta. Aamulla 20. tammikuuta amerikkalaisten eteläisen ja pohjoisen 881 kukkulan välillä kulkenut amerikkalainen partio väijytettiin ja 7 sotilasta sai surmansa. Heidät määrättiin vetäytymään takaisin eteläiselle 881 kukkulalle, joka suuremman hyökkäyksen pelossa Khe Sanhin tukikohdan ohella asetettiin hälytysvalmiuteen. Seuraavana yönä kommunistien puolelta saapunut sotilaskarkuri kertoi hyökkäyksen seuraavan puoli yhdeltä aamuyöstä ja hyökkäys kohdistuisi eteläistä 881 kukkulaa ja 861 kukkulaa vastaan. Niiden puolustuksia vahvistettiin kahdella M50 Ontos -vaunulla, miinoilla ja piikkilangalla.
Khe Sanhin taistelu Giápin mukaan kommunistien tavoite ei ollut vallata Khe Sanhin tukikohtaa ja hän piti taistelua Pohjois-Vietnamin voittona. Jos Giápin näkemys taistelun tavoitteista hyväksytään, voidaan sitä pitää onnistuneena operaationa sitoa amerikkalaisten joukkoja muualta Etelä-Vietnamista, jonne Pohjois-Vietnam hyökkäsi Tet-hyökkäyksen aikana. Vietnamin armeijan selonteossa 20 vuotta taistelun jälkeen osoitetaan kuitenkin myös useita epäonnistumisia. Yhtenä tavoitteena oli esimerkiksi ollut tuhota "useita" amerikkalaisten pataljoonia, missä ei onnistuttu. Epäonnistumisista syytettiin esikunnan virheellisiä käsityksiä sen omien joukkojen suorituskyvystä ja taistelujen valmistelujen puutteellisuutta. Amerikkalaisten tavoitteena oli puolestaan ollut pitkään sitoa kommunistit taisteluun, jossa heille voitaisiin aiheuttaa tappioita suuremmassa mittakaavassa, kuin mitä he voisivat korvata. Eversti David E. Lowndsin mukaan taistelussa tuhoutui kaksi Pohjois-Vietnamin armeijan divisioona ja jos Giápin tavoitteena oli ollut uusia hänen voittonsa Điện Biên Phủnssa, voidaan taistelua pitää myös Pohjois-Vietnamin tappiona. Taistelun jälkeen kenraali Westmorelandin korvasi MACV:n johdossa kenraali Creighton Abrams.
Ihmisaalto 1950-luvulla Việt Minh käytti menestyksellä ihmisaaltoja ranskalaisia vastaan Điện Biên Phủn taistelussa. Sama taktiikka epäonnistui Khe Sanhin taistelussa amerikkalaisia vastaan 1968; Yhdysvaltain merijalkaväki kykeni torjumaan ihmisaallot.
Khe Sanhin taistelu 21. tammikuuta–5. helmikuuta pohjoisvietnamilaiset tekivät useita pienimuotoisia hyökkäyksiä kukkula 861A:ta vastaan ja 5. helmikuuta he valtasivat osan kukkula 861:tä. Seitsemän merijalkaväen sotilasta sai surmansa, mutta heidän onnistui vallata menettämänsä alue takaisin kyynelkaasun, tykistön ja ilmaiskujen tukemana. 7. helmikuuta pohjoisvietnamilaiset valtasivat Lang Vein erikoisjoukkojen tukikohdan noin 10 kilometrin päässä Khe Sanhista ja 8. helmikuuta he hyökkäsivät kukkulaa 64 vastaan vain hieman Khen Shahin tukikohdan ulkopuolella. Hyökkääjät tuhosivat puolustajien bunkkereita kasapanoksilla ja singoilla ja puolustajien vahvistuksien saapuessa 21 merijalkaväen sotilasta oli kuollut ja 4 kadonnut. Vakavasti haavoittuneita oli 26 ja vain yksi oli selvinnyt haavoittumatta lainkaan. 25. helmikuuta 29:n miehen partio törmäsi kommunistien bunkkeriin ja juuttuivat vihollisen tuleen. Amerikkalaiset eivät kyenneet lähettämään joukkoja heitä pelastamaan ja heidät määrättiin pakenemaan kykyjensä mukaan, mutta vain kolme partion sotilaista palasi omiin asemiinsa. Kommunistit alkoivat vetää joukkojaan pois Khe Sanhista 6. maaliskuuta ja kolme päivää myöhemmin alueella oli enää muutama tuhat heidän sotilastaan. Khe Sanhin taistelu sai virallisen päätöksensä Operaatio Scotlandin päättyessä. Route 9 avattiin operaatio Pegasuksella 8. huhtikuuta ja 9. huhtikuuta oli ensimmäinen päivä, jolloin Khe Sanhiin ei kohdistunut vihollisen tykkitulta. Tukikohdan piiritys oli ohi muutta taistelut aluetta puhdistaneiden merijalkaväen ja kommunistien joukkojen välillä jatkuivat vielä en jälkeenkin. Esikunnassa päätettiin lopulta olla ottamatta riskiä toisesta kalliiksi tulevasta piirityksestä ja tukikohdasta päätettiin luopua. Tukikohta hylättiin 26. kesäkuuta 1968.
Vietnamin sota Maaliskuun puoliväliin mennessä hyökkäyksessä oli kuollut 50 000 vietnamilaista ja noin 6 000 Yhdysvaltain ja Etelä-Vietnamin armeijan sotilasta. Khe Sanhin kaupungissa yhdysvaltalaiset lopulta voittivat: 10 000 vietkongilaista kuoli, mutta yhdysvaltalaisia merijalkaväen sotilaita menehtyi vain 500. Vaikka Têt-hyökkäys epäonnistui sotilaallisesti, se oli sisseille suuri psykologinen voitto, ja alkoi kääntää Yhdysvalloissa yleistä mielipidettä sotaa vastaan.
Khe Sanh Khe Sanh Combat Base oli Yhdysvaltain merijalkaväen tukikohta Etelä-Vietnamissa Vietnamin sodassa. Lentokenttä ja tukikohta rakennettiin syyskuussa 1962. Khe Sanhin tukikohta hylättiin heinäkuussa 1968, koska se oli osoittautunut haavoittuvaiseksi tykistötulelle. Merijalkaväen 3. divisioona rakensi sen tilalle liikkuvan tulitukikohdan. Khe Sanh otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1971 operaatio Lam Son 719:n yhteydessä. Vuotta myöhemmin se hylättiin uudelleen, kun Yhdysvaltain joukot irrottautuivat sodasta. Pohjois-Vietnamin joukot miehittivät vuonna 1973 aution tukikohdan ja käytti sitä kuriirilentoihin etelään. Nykyisin tukikohdassa on museo, ja suurin osa sen alueesta on joko viidakkoa tai kahvi- ja banaaniviljelmiä. Itse lentokentällä ja sen kiitotiealueilla ei kuitenkaan kasva mitään.
Khe Sanh Kenraali Võ Nguyên Giáp arveli kykenevänsä toistamaan Điện Biên Phủn taistelun menestyksen Khe Sanhissa, ja keskitti valtavat määrät Pohjois-Vietnamin joukkoja Khe Sanhia vastaan. Merijalkaväki kuitenkin puolusti tukikohtaa menestyksellisesti, ja toisin kuin Điện Biên Phủnta, tukikohtaa kyettiin huoltamaan ilmasta käsin. Taistelu päättyi lopulta Pohjois-Vietnamin musertavaan tappioon.
Tet-hyökkäys Maaliskuun puoliväliin mennessä hyökkäyksessä oli kuollut yhdysvaltalaisten arvioiden mukaan 40 000–50 000 vietnamilaista ja noin 6 000 Yhdysvaltain ja Etelä-Vietnamin armeijan sotilasta. Khe Sanhin kaupungissa yhdysvaltalaiset lopulta voittivat: 10 000 vapautusrintaman jäsentä kaatui, mutta yhdysvaltalaisia merijalkaväen sotilaita kaatui vain 500. Têt-hyökkäys oli Vietnamin sodan käännekohta Vaikka Têt-hyökkäys epäonnistui sotilaallisesti, se oli sisseille suuri psykologinen voitto ja alkoi kääntää Yhdysvalloissa yleistä mielipidettä sotaa vastaan.
Pakila Ns. luokkataistelu kosketti Pakilaa aikoinaan voimakkaasti: vuonna 1918 Tammisaaren vankileireillä oli monia pakilalaisia. 15 pakilalaista menehtyi kansalaissodan taisteluissa.
Khe Sanh Khe Sanh on Hướng Hoán aluepääkaupunki, Quảng Trịn provinssissa, Vietnamissa, 63 kilometriä länteen Đông Hà:sta.
Ensimmäinen Tšetšenian sota Venäjän 40 000 miehen joukot valtasivat lopulta Groznyin kaupunkialueet tammikuun loppuun mennessä. Tšetšeenit jatkoivat vastarintaa seuraavan 20 kuukauden ajan, ja taisteluissa menehtyi tuhansia. Groznyin keskusta oli käytännössä tuhottu, ja BBC:n arvioiden mukaan konfliktin aikana kuoli yli satatuhatta ihmistä, joista monet olivat siviileitä.
Volgograd Kaupungissa käytiin toisessa maailmansodassa kuuluisa Stalingradin taistelu elokuusta 1942 helmikuuhun 1943, jolloin kaupunki tuhoutui täysin, mutta se rakennettiin uudestaan vuosina 1946–58. Taistelussa menehtyi noin 1,5 miljoonaa ihmistä ja se on yksi kaikkein aikojen eniten uhreja sotatoimissa vaatineista yksittäisistä taisteluista. Voittoa tässä taistelussa pidettiin Neuvostoliitossa erittäin keskeisenä, eikä aivan vähäinen merkitys ollut sillä, että valtion johtajan nimeä kantava kaupunki ei joutunut saksalaisten käsiin. Taistelun johdosta Neuvostoliiton korkein neuvosto nimesi Stalingradin 8. toukokuuta 1965 sankarikaupungiksi (город-герой). Britannian Yrjö VI myönsi sille jalokivin koristellun miekan. Pariisissa on Stalingradin mukaan nimetty ainakin tori ja metroasema. Sodan jälkeen Mamajevin kurgaani -kukkulalle pystytettiin kuuluisa patsas Äiti synnyinmaa.