mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema (; ) on lentoasema Kanadan Ontarion provinssissa Thunder Bayn kaupungissa. Kentän omistaa Transport Canada ja sitä ylläpitää "Thunder Bay International Airports Authority". Vuonna 2007 lentoaseman kautta kulki 626 351 matkustajaa, lentoasema oli Ontarion kolmanneksi vilkkain ja Kanadan 15. vilkkain lentoasema.
Shark Bay Dirk Hartog saapui vuonna 1616 ensimmäisenä eurooppalaisena alueelle. Nimensä se sai William Dampierilta vuonna 1699. Monet maantieteelliset piirteet puolestaan on nimetty 1800-luvun alussa kymmenien päivien ajan lahtea kartoittaneen retkikunnan mukaan. Helmenpyynti oli pitkän alueen merkittävin elinkeino. Turismi on kuitenkin kehittynyt 1960-luvun jälkeen, ja alueella vierailee vuosittain noin 170 000 turistia. Monkey Miassa on syötetty delfiinejä jo 1960-luvulta lähtien.
Bayn piirikunta Bayn piirikunta (engl. "Bay County") on kahden yhdysvaltalaisen piirikunnan nimi:
Botany Bay Botany Bayn alueen varhaisia asukkaita olivat muun Australian tapaan aboriginaalit, jotka saapuivat alueelle yli 9 000 vuotta sitten. Heitä arvioidaan eläneen lahden ympäristössä 1 000–1 200. He käyttivät alueesta nimeä "Gwea".
Winnebagot Winnebagot olivat siouxien kieliryhmän "chiwere"-haaraan lukeutuva intiaanikansa Pohjois-Amerikan mantereella. Heidän perinteiset maansa sijaitsivat Wisconsinin osavaltion alueella Green Bayn eteläpuolella. Lännessä oli rajana Mississippijoki ja etelässä nykyisen Milwaukeen kaupungin alue. Winnebagot kansoittivat myöhemmin myös osia Iowassa, Etelä-Dakotassa ja Nebraskassa. Heidän omakielinen nimensä oli "Ho-chungra" tarkoitti "Suuren äänen kansaa". Heidän algonkinkielinen nimensä "winnebago" merkitsi "mutaista vettä" Winnebagot tunnettiin myös nimellä "puans", ja nykyinen Michiganjärvi tunnettiin alun perin heidän mukaansa nimellä Lake of The Puans.
Point Roberts Vuonna 1791 espanjalainen tutkimusmatkailija Francisco de Eliza ja brittiläinen George Vancouver olivat samaan aikaan tutkimassa aluetta ja kartoittivat yhteistyössä Georgiansalmen ja Boundary Bayn. Vancouver nimesi Point Robertsin brittiläisen kapteenin Henry Robertsin kunniaksi.
Delta (Kanada) Vuonna 1791 espanjalainen tutkimusmatkailija Francisco de Eliza luuli aluetta saareksi ja antoi sille nimen "Isla Capeda". Seuraavana vuonna yhteistyössä tutkimusmatkailija George Vancouverin kanssa he kartoittivat Boundary Bayn ja Georgiansalmea ja havaitsivat, ettei alue olekaan saari.
Thunder Bay Thunder Bay on suurin suomalaiskeskus Kanadassa kaupungin väkilukuun suhteutettuna (12 825) ja toiseksi suurin lukumääräisesti Toronton (14 750) jälkeen. Thunder Bayn asukkaista arviolta kymmenen prosenttia on suomalaista alkuperää; joko Suomesta siirtolaisiksi sinne lähteneitä tai heidän jälkeläisiään. Suomalaisuus näkyy Thunder Bayn katukuvassa, sillä siellä on mm. ostoskeskus nimeltä "Keskus", suosittu suomalainen ravintola "The Hoito" sekä yleinen suomalainen sauna. Myös suomenkielisiä lehtiä voi tilata. Suomalaisjuuriset ihmiset puhuvat fingelskaa, suomen ja englannin sekoitusta. Sanoja on syntynyt ääntämällä englanninkieliset sanat suomalaisittain. Thunder Bay on ollut Seinäjoen ystävyyskaupunki vuodesta 1974 lähtien.
Thunder Bayssa järjestettiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1995. Lisäksi siellä on järjestetty maailmancupin osakilpailuita maastohiihdossa, mäkihypyssä ja yhdistetyssä.
Canouan Saaren suurin kylä on nimeltään Charlestown saaren länsipuolen Grand Bayn suojissa. Se perustettiin 1921 sen jälkeen, kun hurrikaani oli tuhonnut siihen asti suurimman taajaman itärannan Carenage Bayssä. Charlestownin vieressä on hiekkaranta, jonne tuodaan matkailijoita päiväretkille Saint Vincentin saarelta.
Kisse-sarja Ensimmäinen kirja on "Elämäni frettinä". Siinä Kisse palaa takaisin Hollannista ja tapaa heti lentokentällä mukavan miehen, Sharkin. Heillä on pientä romanssinpoikasta, mutta juttu tyssää siihen, että Shark osoittautuukin aivan ihme hyypiöksi. Kisse huomaa, että hän alkaa olla kyllästynyt koiriin. Hänestä tuntuu, ettei hän enää välitä koirista, vaan pelkästään niiden saamasta huomiosta kaikissa kisoissa. Hän saisi myös suositun Cleo-koiran huostaansa ja hoitaa sen tulevia pentuja, mutta kun Rosi joutuu onnettomuuteen, hän päättää olla ottamatta enää yhtään koiraa. Hän myös yrittää keskittyä ylioppilaskokeisiin ja päästä eläinlääkikseen. Mutta kirjan lopussa käykin ilmi, ettei hän ole päässyt läpi ja hänen täytyy alkaa etsiä itselleen työpaikkaa.
Minnetonka (Minnesota) Minnetonka on Minneapolisin ja St. Paulin kaupunkien muodostaman Twin Cities -metropolialueen länsilaidalla oleva kaupunki Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltiossa, Hennepinin piirikunnassa. Nimestään huolimatta kaupungilla on nykyään vain lyhyt raja Minnetonkajärven ("Lake Minnetonka") rannalla "Grays Bayn" kohdalla.
Guantanamo Bayn vankileiri Guantanamo Bayn vankileiri on Yhdysvaltojen laivastotukikohdassa Guantanamo Bayssa Kuubassa sijaitseva vankileiri, joka perustettiin terrorismin vastaisen sodan yhteydessä.
HMS Shark (1912) Alus upposi 31. toukokuuta 1916 Skagerrakin taistelussa.
Mike Rowe Vuonna 2006 hän juonsi viikoittaista Shark Week 2006:a.
Matt Battaglia Lisäksi Battaglia on nähty ohimennen sarjoissa "Shark", "", "Bones", "Siskoni on noita" ja "".
Kip’s Bayn maihinnousu Kip’s Bayn maihinnousu oli brittien suorittama operaatio Yhdysvaltain vapaussodassa New Yorkin ja New Jerseyn sotaretkien yhteydessä 15. syyskuuta 1776.
St. Mary’s Bayn rautatieasema Alun perin liikennepaikan nimenä oli Holiday Camp läheisen poikaleirin vuoksi. Sittemmin sen nimenä on ollut myös Jesson, joka on johdettu Jefferston Lanen entisestä nimestä, Jesson Lane. Myöhemmin nimenä on ollut myös Holiday Camp Jesson. Nykyinen nimi on ollut käytössä 1930-luvulta lähtien, lukuun ottamatta jaksoa 1980-luvun alusta vuoden 2000 loppuun, jolloin aseman nimi oli Jefferstone Lane. Vuonna 2001 nimenmuutoksen yhteydessä asemarakennuksia on kunnostettu pääasiassa vapaaehtoistoimin, ja lipputoimiston viereen on istutettu pieni puutarha. Tarkoituksena on pitää asema avoinna tapahtumapäivinä ja järjestää odotushuoneessa pieniä valokuvanäyttelyitä.
Belmont (Massachusetts) Nykyinen Belmontin alue sai ensimmäiset asukkaansa vuonna 1636, kun Richard Saltonstall muutti sinne noin 40 perheen kanssa. He muuttivat Massachusetts Bayn siirtokunnasta sisämaahan perustamaan maanviljely-yhteisön. Asutuskeskusta kutsuttiin alkujaan paikallisen intiaaniheimon mukaan nimellä Pequosette, mutta nimi muutettiin pian Watertowniksi.
Guantanamo Bayn laivastotukikohta Guantanamo Bayn laivastotukikohta (, lyh. GTMO tai Gitmo) on 116 neliökilometrin kokoinen Yhdysvaltain laivaston tukikohta Kuubassa Guantánamonlahden rannoilla, lähellä Guantánamon kaupunkia.
Symphonic Terror – Live At Wacken 2017 18.Fast As A Shark
Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema Lentoaseman rakennustyöt alkoivat vuonna 1938. Osasyynä rakentamiseen oli työttömien työllistäminen kaupungissa. Alun perin lentoasema tunnettiin nimellä "Fort William Municipal Airport". Vuonna 1994 lentoasemalla suoritettiin laajamittaisia korjauksia ja uudistuksia. Tuolloin valmistui muun muassa uusi terminaalirakennus.
Hain tarina Hain tarina ("Shark Tale") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut piirroselokuva.
Resolute Bayn lentoasema Resolute Bayn lentoasema () on lentoasema Kanadan Nunavutin territoriossa Resoluten kylässä. Kenttää ylläpitää Nunavutin territorion hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 3 101.
St. Mary’s Bayn rautatieasema St. Mary's Bayn rautatieasema on kapearaiteisen Romney, Hythe and Dymchurch Railwayn liikennepaikka St. Mary's Bayssä Kentin kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee Jefferstone Lanen lähistöllä.
Hooper Bay Hooper Bay (eli Naparyaarmiut) on kaupunki Länsi-Alaskassa Hooper Bayn (Hooperinlahti) rannalla. Vuoden väestönlaskennassa Hooper Bayn asukasluku oli 1 014. Näistä 93,69 prosenttia edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja.
Onni Gideon Onni Gideon Tervonen (7. huhtikuuta 1921 Balašov, Neuvosto-Venäjä – 25. heinäkuuta 1994, Helsinki) oli suomalainen muusikko, säveltäjä ja viihdyttäjä, joka tunnetaan erityisesti steel- eli havaijinkitaran soittajana. Onni Gideonin muita soittimia olivat kontrabasso ja viulu. Hänen ensimmäinen havaijimusiikkia soittanut yhtyeensä oli vuonna 1941 perustettu Oahu Trio. Myöhemmin yhtye levytti ja esiintyi nimellä Aloha Hawaiji. Onni Gideonin alkuvuonna 1957 julkaistu ”Hawaiian rock” oli luultavasti ensimmäinen täysin kotimainen rock-levytys. Hänen tunnetuin kappaleensa on ”Tiikerihai” (alun perin Peter Hodkinsonin ”Tiger Shark”).
Nanisivikin lentoasema Lentoasema palveli aikaisemmin pääasiassa Nanisivikin kaivosta, mutta kaivoksen toiminnan loputtua 2002 lentoasema on ollut läheisen Arctic Bayn kylän päälentokenttänä. Arctic Bayn lentoaseman kiitotien pituudesta johtuen reittikoneet käyttävät Nanisvikin kenttää.
Mark Cuban Cuban on myös yksi bisnesidea-tv-ohjelman "Leijonan luola USA" ("Shark Tank") liikemies-sijoittajista.
Oto-intiaanit Vanhan suullisen tradition mukaan suuri joukko intiaaneja, joka kutsui itseään nimellä "hotanga" ("Kalansyöjät") oli paremman ruoan toivossa lähtenyt taivaltamaan kohti lounasta metsästääkseen biisoneita. Suurimman osan jäädessä Green Bayn rannoille, erkani heistä joukko, joka halusi jatkaa matkaa eteenpäin. He tulivat lopulta Mississippin rannoille ja Iowa-joelle leiriytyen suurille hiekkasärkille. Osa tästä joukosta päätti jäädä paikoilleen. He olivat "pahodjat", jotka tultiin tuntemaan nimellä iowat. Loppuosa joukosta jatkoi kulkuaan, mutta riitaantui jakaantuen kahtia. Toinen joukko kutsui itseään nimellä "neutache", mutta eurooppalaiset sanoivat heitä missoureiksi. Jäljelle jääneet kutsuivat itseään nimellä "wat'ota", joko lyhentyi muotoon oto tai otoe.
Malabar Malabar on rannikkolähiö, joka ympäröi Long Bayn lahtea. Malabar on pääasiassa asuinaluetta, mutta sitä ympäröi suuri Randwickin golf-rata, ANZAC-ampumarata sekä Long Bayn suojelukeskus. Prinssi Edwardin kadulla sijaitsee pieni ryhmä kauppoja lähellä Anzacia.
Nkhata Bayn piirikunta Nkhata Bayn piirikunta on yksi Malawin aluejaon 28 piirikunnasta. Piirikunta on osa Malawin Pohjoista aluetta ja rajoittuu idässä Malawijärveen (Njassajärvi), etelässä Nkhotakotan, lännessä Mzimban piirikuntaan ja sen Mzuzun kaupunkiin sekä pohjoisessa Rumphin piirikuntaan.
Digital Combat Simulator Ensimmäiset versiot olivat itsenäisiä yhden konetyypin simulaattoreita "KA-50 Black Shark" ja "A-10C Thunderbolt" koneille.
Marina Bayn metroasema Marina Bay on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Marina Bayn alueella Singaporen keskusta-alueella. Se avattiin North South Linen asemana 4. marraskuuta 1989. Vaihtoyhteys Circle Linelle avattiin 14. tammikuuta 2012.
Pavel Kubina Kubina siirtyi Tampa Bayn organisaatioon kaudeksi 1997–1998 ja pelasi suurimmaksi osaksi AHL-farmissa. Seuraavalla kaudella hän teki 21 tehopistettä 68 pelissä ja nousi Tampa Bayn vakiomiehistöön. Hän oli myös NHL:n tulokkaiden peliajan ja taklauksien kärkisijoilla.
Blair Jones Jones pelasi Tampa Bayn organisaatiossa viiden kauden ajan saaden peliaikaa NHL:ssä vain 78 ottelun verran. Kaudella Jones viimein vakiinnutti paikkansa Tampa Bayn edustuksessa, mutta hänet myytiin tammikuussa Calgary Flamesiin vaihdossa Brendan Mikkelsoniin.
Miami Dolphins Dolphinsin nykyinen kotistadion on vuonna 1987 valmistunut Hard Rock Stadium, joka sai alun perin nimen Joe Robbie Stadium seuran silloisen, ja alkuperäisen, omistajan mukaan. Nimi Sun Life Stadium on ollut käytössä vuodesta 2010, mitä ennen stadion on tunnettu myös nimillä Pro Player Park, Pro Player Stadium, Dolphins Stadium, Dolphin Stadium ja Land Shark Stadium. Stadion sijaitsee Miami Gardensissa, Floridassa. Dolphinsin nykyinen pääomistaja on Stephen M. Ross, joka osti Wayne Huizengalta 50 prosentin osuuden seurasta vuonna 2008 ja 45 prosenttia lisää vuonna 2009.
HMS Shark (1894) Alus palveli kotivesillä. Sen savuhormit pidennettiin vuonna 1895. Alus myytiin 11. heinäkuuta 1911 romutettavaksi Wardille Prestoniin.
Virginia Beach Virginia Beach sijaitsee Virginian osavaltion itäosassa Atlantin valtameren rannalla. Alue kaupungin lähistöllä tunnetaan nimellä Hampton Roads. Hampton Roads on James-joen estuaarin muodostama ja Virginian niemimaan suojaama suuri luonnollinen reti. Itse kaupungin alue ulottuu noin 45 kilometriä etelään Chesapeakenlahdelta. Sen alue käsittää Back Bayn laguunin ja luonnonsuojelualueen kaupungin eteläosassa.
Tie Guantanamoon Elokuva kertoo tarinan kolmesta brittiläisestä miehestä, Ruhal Ahmed, Asif Iqbal ja Shafiq Rasul, jotka tunnetaan nykyisin myös nimellä Tiptonin kolmikko ("The Tipton Three"). Afganistanissa heidät vangitsi vuonna 2001 Pohjoinen liitto, joka luovutti heidät Yhdysvaltain asevoimille ja heidät siirrettiin Guantanamo Bayn vankileirille epäiltynä terrorismista. He olivat vankeina lähes kolme vuotta ilman syytettä tai oikeudenkäyntiä.
Nkhata Bayn piirikunta Nkhata Bayn piirikunta on viljelypinta-alaltaan Malawin kolmanneksi suurin teealue (teeviljelmiä kuitenkin vain 6,5 km²). Pääosin tuotetaan mustaa teetä. Teen valmistuksessa hyödynnetään usein maan laajan tupakantuotannon laitteita ja seurataan tarkoitukseen kehitettyä Laurie-teeprosessointitapaa.
John Clements Wickham Wickhamistä tuli myös ensimmäinen residentti Brisbanen Moreton Bayn alueella, jonka poliisimaistraattina () hän toimi vuosina 1843–1859. Hän toimi vuosina 1853-1859 myös hallituksen edustajana Moreton Bayn koloniassa. Hän muutti 1859 Etelä-Ranskaan, jossa asui kuolemaansa saakka.
Irianinviikunakaija Irianinviikunakaija elää Papuan pohjoisosassa Geelvink Bayn ja Humboldt Bayn välillä. Sen populaatio on kooltaan noin 10 000 yksilöä. Lajin kanta on taantunut maankäytön muutosten, metsien hakkuiden sekä lemmikiksi pyydystämisen takia. Vuosien 1985–1990 välillä Indonesiasta vietiin lemmikiksi 1 582 yksilöä.
Cruz Bay Ensisijainen käynti Saint Johnille käy Cruz Bayn sataman kautta. Lauttapalvelut yhdistävät Saint Johnin viereiseen, kehittyneempään Saint Thomasin saareen. Lautat ajavat säännöllisesti myös Cruz Bayn ja Tortolan, Virgin Gordan ja Brittiläisten Neitsytsaarien Jost Van Dyken väliä.
Mekoryuk Mekoryuk on kaupunki Shoal Bayn suulla Nunivaksaaren pohjoisrannalla läntisessä Alaskassa. Saari sijaitsee Beringinmeressä 48 kilometrin päässä rannikolta. Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 210, ja asukkaista 90,48 prosenttia kuului Amerikan alkuperäiskansoihin. Kaupungissa toimii liittovaltion tunnustama heimoyhteisö Native Village of Mekoryuk. Asukkaat ovat Keski-Alaskan jupik-eskimoita. Heimoa kutsutaan nimellä cup'ig.
Itäkeskus Itäkeskus tunnetaan ennen kaikkea 1980-luvulla rakennetusta Itiksen kauppakeskuksesta, jonka nimi ennen oli myös Itäkeskus ja joka mainostaa itseään Pohjoismaiden suurimpana. Maaliskuussa 2009 kauppakeskuksen naapuriin Kehä I:n vastakkaiselle puolelle avattiin uusi Prisma-hypermarketti. Itäväylän toisella puolella kauppakeskus Itistä vastapäätä sijaitsee lokakuussa 2017 valmistunut kauppakeskus Easton Helsinki, jossa toimii muun muassa suuri K-Citymarket.
Varissuon liikekeskus Varissuon liikekeskus (ent. Itäkeskus) on vuonna 1981 valmistunut liikekeskus, joka sijaitsee Turun Varissuon kaupunginosassa. Itäkeskuksen nimi muutettiin vuonna 2011 Varissuon liikekeskukseksi, aiempi nimi oli Turun Itäkeskus.
Itäkeskus (Pori) Itäkeskus on Porissa, Mikkolan kaupunginosassa sijaitseva Satakunnan Osuuskaupan kauppakeskittymä. Suurin liikkeistä on Prisma. Prismassa sijaitsee mm. Hesburger, Presso, Pizza Buffa ja pienliikkeitä kuten Alko, Lindex ja DNA Kauppa. Lisäksi alueella on mm. Agrimarket, Byggmax, Hong Kong, Erätukku ja S-ryhmän autoliike, sekä entisen, lakkautetun Prisman kiinteistöstä tehty liikerakennus jossa on mm. useita huonekaluliikkeitä.
Itäkeskus Itäkeskus oli Helsingin metron alkuperäinen päätepysäkki linjan auetessa vuonna 1982. Nykyään Itäkeskus on merkittävä bussi- ja metroliikenteen solmukohta, jossa keskustasta tuleva metrorata haarautuu Vuosaareen ja Mellunmäkeen.
Puotinharju Puotinharjun välittömässä läheisyydessä sijaitsee 1960-luvun alussa rakennettu, aikoinaan Suomen suurimpiin kuulunut ostoskeskus Puhos. Nykyisin se kuitenkin on jäänyt viereisen Itiksen varjoon. Puotinharjun alueella sijaitsee myös Prisma Itäkeskus.
Itäkeskuksen metroasema Metron vuoroväli suuntaansa Ruoholahti–Itäkeskus-välillä on aina 2,5–5 minuuttia, Itäkeskus–Mellunmäki- sekä Itäkeskus–Vuosaari-haaroilla 5–10 minuuttia. Metro ei kuitenkaan liikennöi öisin, vaan silloin Itä-Helsinkiä palvelevat yöbussit.
Itäkeskus Itäkeskus () on Helsingin 45. kaupunginosaan eli Vartiokylään kuuluva osa-alue Itä-Helsingissä. Se on samalla huomattava aluekeskus metroasemineen ja kauppakeskuksineen. Itäkeskus rajoittuu etelässä Marjaniemeen, idässä Puotilaan, pohjoisessa Puotinharjuun ja lännessä Roihuvuoreen. Viralliseksi osa-alueeksi se erotettiin Puotinharjusta vuonna 1996.
Itäkeskus (täsmennyssivu) Itäkeskus voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Itäkeskus Kaupunginosassa sijaitsevat myös Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris ja Marjaniemen siirtolapuutarha, jonka itäreunalla virtaa Mustapuro. Itäkeskuksen eteläreunalla sijaitsee Ystävyydenpuisto. 19-kerroksinen Itäkeskuksen maamerkki on Helsingin toiseksi korkein tornitalo.
Itäkeskus Kaupunginhallitus päätti 2. joulukuuta 1996 (1738 §) hyväksyä suunnittelun yhteiset lähtökohdat vuosiksi 1997 ja 1998. Tähän sisältyi uusi osa-alue 457 Itäkeskus – Östra centrum.
Stockmannin Itäkeskuksen tavaratalo Stockmann Itis (aiemmin Stockmann Itäkeskus) on Stockmann-ketjun tavaratalo kauppakeskus Itiksessä Helsingin Itäkeskuksessa. Se sijaitsee kauppakeskuksen päädyssä entisen Piazzan tilalla. Vuonna 1992 avattu tavaratalo sijaitsi aiemmin kauppakeskuksen Bulevardilla. Nykyisiin tiloihinsa se siirtyi marraskuussa 2013.
Itäkeskus Myös Puotinharjun palvelut ovat kivenheiton päässä: Puotinharjun ostoskeskus eli Puhos sijaitsee aivan Itiksen vierellä - sekin oli aikanaan valmistuessaan Pohjoismaiden suurin lajissaan. Sitä on myöhemmin laajennettu Kehä I:n suuntaan. Puhoksen vieressä sijaitsevat myös Matteuksenkirkko sekä kulttuurikeskus Stoa, jossa toimii muun muassa kirjasto ja musiikkisali.
Puotilan metroasema Puotilan asema avattiin 31. elokuuta 1998. Sen suunnitteli arkkitehtitoimisto "Kaupunkisuunnittelu Oy Jarmo Maunula". Asema sijaitsee 1,042 kilometrin etäisyydellä Itäkeskuksen metroasemasta ja 1,955 kilometrin päässä Rastilan metroasemasta. Sen läheisyyteen on rakennettu useita kerrostaloja, ja uusia on suunnitteilla Itäkeskuksen laajentumisen yhteydessä. 2009 avattu Prisma Itäkeskus sijaitsee Puotinharjussa lähellä metroaseman läntistä sisäänkäyntiä. Lisäksi Puotilan ostoskeskus, Puotilan urheilukenttä, Puotilan ala-aste sekä Vartiokylän yläaste sijaitsevat aseman välittömässä läheisyydessä.
Puotinharju Puotinharjulaisilla on etenkin Kehä I:n länsipuolella käytössään hyvät palvelut, tosin ne sijoittuvat enimmäkseen virallisesti naapurikaupunginosiin. Puotinharjussa sijaitsee Itäkeskuksen uimahalli ja Prisma Itäkeskus, Myllypurossa Myllypuron liikuntapuisto, Itäkeskuksen peruskoulu ja Itäkeskuksen lukio sekä Itäkeskuksen kaupunginosassa mm. Kauppakeskus Itis, Kulttuurikeskus Stoa ja Puhos-ostoskeskus. Aluetta palvelevat Itäkeskuksen ja Puotilan metroasemat.
Itäkeskuksen metroasema Itäkeskus on yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982, ja sen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Juhani Katainen. Se sijaitsee 2,064 kilometrin etäisyydellä Siilitien metroasemasta, 1,922 kilometrin päässä Myllypuron metroasemasta ja 1,042 kilometriä Puotilan metroasemasta. Asemalla on metroasemalle tyypillisen kahden raiteen sijasta kolme raidetta. Keskimmäistä raidetta käytetään ainoastaan poikkeustapauksissa.
Itis (kauppakeskus) Itis (entiseltä nimeltään Itäkeskus) on kauppakeskus, joka sijaitsee Itä-Helsingissä Vartiokylän kaupunginosan Itäkeskuksen osa-alueella Kehä I:n ja Itäväylän risteyksessä. Kauppakeskusta rajaavat Kehä I:n lisäksi Itäkatu ja Turunlinnantie. Itiksen vuokrattava pinta-ala ("Gross Leasable Area, GLA") on 115 300 neliömetriä ja kokonaispinta-ala noin 200 000 neliömetriä. Myymälöitä, ravintoloita ja erilaisia palveluita on yhteensä yli 200, ravintoloita näistä on 30 ja myymälöitä yli sata. Niissä työskentelee yli 2 000 henkilöä, pysäköintipaikkoja on noin 3 000.
Rautajärvi Rautajärven taajama sijaitsee teiden 322 ja 3200 risteyksen vieressä Rautajärven ja Kantolan kylien rajalla. Taajamassa asuu noin 200 vakituista asukasta, koko kylässä yli 400. Palveluja Rautajärvellä ovat muun muassa Parturi-Kampaamo Sandra, Kahvila Ravintola EloTähkä, Tarmo lähikauppa, Punttisali Ironlake Kymi sekä sekatavarakauppa Hippeläinen. Rautajärven viimeinen K-kauppa oli K-extra Rautajärvi, joka suljettiin vuonna 2006. Kylälle perustettiin uusi kyläkauppa 2012. Kiinteistö sai jo remonttivaiheessa nimen Pälkäneen itäkeskus.
Puotinharju Kulttuurikeskus Stoa sekä aiemmin Puotinharjun ostoskeskuksena tunnettu Puhos ovat kuuluneet Itäkeskukseen siitä lähtien kun Itäkeskus erotettiin osittain Puotinharjusta, osittain Marjaniemestä omaksi osa-alueekseen vuonna 1996. Osa-alueen eteläraja kulkee osittain Itäväylää pitkin, Itäkeskuksen metroaseman ja kauppakeskuksen kohdalla kuitenkin pohjoisempana, Turunlinnantietä pitkin – näin ollen Itäkeskuksen Prisma sijaitseekin todellisuudessa Puotinharjussa. Stoan ja Puhoksen kohdalla Puotinharju raja kulkee hieman Turunlinnantietä pohjoisempana siten, että raja kulkee välittömästi kohteiden pohjoispuolella. Myllypuro puolestaan alkaa noin 200 metriä Puhoksesta pohjoiseen, jalkapallokentältä.
Itäkeskus Metroaseman yhteydessä on suuri bussiterminaali, josta lähtevät Helsingin metron liityntälinjat.
Länsi-Pakila Lisäksi Pakilan poikki ajaa Kehä I:tä pitkin bussilinja 54 (Itäkeskus – Pitäjänmäki).
Itäkeskus (Pori) Itäkeskukseen pääsee Porin kauppatorilta paikallisbusseilla 3, 5 ja palveluliikenteen bussilla P1. Kauppakeskusten vieressä kulkee valtatiet 11 ja 2.
Munkkiniemi Munkkivuoren (1396/1397) kautta kulkevat bussilinjat:
Runkolinja 500 (Munkkivuori - Itäkeskus) on kaavoitettu kulkemaan Munkkiniemen puistotietä korvatessaan linjat 58 ja 58B.
Pakila Länsi-Pakilassa ajavat bussit:
Itä-Pakilassa ajavat bussit:
Lisäksi Pakilan poikki ajaa Kehä I:tä pitkin bussilinja 54 (Itäkeskus – Pitäjänmäki).
Tallinnanaukio Tallinnanaukiolla sijaitsevat muun muassa Itäkeskuksen apteekki, Itäkeskuksen posti, Diacor Itäkeskus ja luontaistuotekauppa Life. Lisäksi Tallinnanaukiolla on useita ravintoloita ja baareja, ja kesäisin toritoimintaa.
Varissuon liikekeskus Vuonna 2007 Aberdeen Real Estate Fund Finland hankki liikekeskuksen omistukseensa 9,6 miljoonalla eurolla. Itäkeskus oli viimeinen seurakuntien omistama liikekiinteistö Turussa.
Itäkeskus Itäkeskuksessa on runkobussilinjojen 58 ja 550 itäinen päätepiste. Jokeri-0:ksi kutsutun linjan 58 läntinen päätepiste on Munkkivuori ja runkolinja 550:n läntinen päätepiste on taasen Espoon Westendinasema.
Itäkeskuksen metroasema Asema on Itä-Helsingin joukkoliikenteen solmukohta, johon useiden liityntälinjojen lisäksi päättyvät poikittaislinjat 54, 58, 58B, 561, 554, 554K ja runkolinja 550. Itäkeskus on metron neljänneksi vilkkain asema.
Itis (kauppakeskus) Kauppakeskuksen nimi oli alun perin kaupunginosan mukaan "Itäkeskus", maaliskuussa 2012 se muutettiin muotoon "Itis". Aikaisemminkin "Itis" oli käytössä epävirallisena lempinimenä. Kauppakeskus on määrä uusia kokonaisvaltaisesti vuoden 2014 loppuun mennessä.
Itäkeskus (Pori) Vuonna 2008 lokakuun alussa valmistui Itäkeskuksen viereen kauppakeskus Icco, jossa suurimpana liikkeenä on K-Citymarket. Iccon kauppakeskus on pinta-alaltaan Prisman luokkaa, mutta itse K-Citymarkerketin pinta-ala on pienempi kuin Prisman.
Helsingin seudun liikenne Näitten lisäksi HSL:n verkostossa on oransseja runkobussilinjoja, jotka tarjoavat nopeampaa poikittaisliikennettä. Nämä linjat ovat 550 Westendinasema - Itäkeskus (M) ja 560 Myymäki - Rastila (M). Runkolinjojen muuttamisesta pikaraitioteiksi on keskusteltu HSL:n hallituksessa.
Myllypuro Myllypuron keskuksessa, alueen itäosassa toimii metroasema (1986). Alueella liikennöi metron liityntälinja 92 (Itäkeskus (M) - Myllypuro (M) - Alakiventie). Lisäksi metroaseman ja alueen keskuksen itäpuolella Kehä I:llä liikennöi useita bussilinjoja.
Itäinen suurpiiri Alueen tärkein aluekeskus on Vartiokylään kuuluva Itäkeskus, jossa sijaitsevat muun muassa kauppakeskukset Itis ja Easton Helsinki. Muita tärkeitä aluekeskuksia ovat Vuosaari ja Kontula. Itäiseen peruspiiriin liikennöi Helsingin metro, joka on alueen tärkeimpiä liikenneyhteyksiä.
Östersundom Kaupunginosa tunnettiin hetken aikaa myös suomenkielisellä käännösnimellä Itäsalmi, mutta syksyllä 2010 tuli voimaan päätös, jonka mukaan kaupunginosan nimeksi vakiinnutettiin ruotsinkielinen Östersundom. Perusteluiksi Helsingin kaupungin nimistönsuunnittelija Johanna Lehtonen kertoi, että he halusivat palata vanhaan, vakiintuneeseen ja kunnioitettuun nimeen. Kaupunginosan suomenkielisen nimen pudottamista vastustettiin asukkaiden puolelta virallisissa palautekirjeissä. Alueella olevalla rekisterikylällä säilyi kuitenkin edelleen myös nimi Itäsalmi. Äänestysalueen 055A:n suomenkielinen nimi oli vielä eduskuntavaaleissa vuonna 2011 virallisesti Itäsalmi.
Helsingin keskustasta Östersundomiin kulkiessa täytyy vaihtaa kulkuneuvoa. Metrosta pääsee Itäkeskuksessa vaihtamaan linjaan 93 (Itäkeskus-Landbo) tai 841 (Itäkeskus-Söderkulla) joilla pääsee Östersundomiin. Porvoon suunnasta Östersundomiin kulkee joitakin kaukoliikennevuoroja. Ennen Helsingin keskustasta pääsi suoraan linjoilla 830-870 Östersundomiin, nykyään vuoroihin eivät enää kelpaa HSL:n liput. Arkipäivinä koululaislinja 91 tuo ja vie väkeä kylistä, kuten Puroniitystä, Östersundomin K-marketille, josta voi vaihtaa pääteitä kulkeviin busseihin.
Itäkeskus Itäkeskuksen asukasluku on 4 741 (1.1.2014), pinta-ala 1,1 km² ja työpaikkojen määrä 4 654 (31.12.2012). Valtionverotuksen alaiset keskitulot olivat vuonna 2006 19 313 euroa, eli pienemmät kuin esimerkiksi Mellunmäessä ja Kontulassa, mutta suuremmat kuin Jakomäessä tai Kurkimäessä.
Bussimetro Suomessa bussimetroksi voidaan luonnehtia runkolinjaa 550, Westendinasema - Tapiola - Leppävaara - Haaga - Maunula - Oulunkylä - Viikki - Itäkeskus, sekä Länsiväylän bussikaistoja. Tämä linja on suunniteltu siten, että se voidaan muuttaa raitiotieksi myöhemmässä vaiheessa. Tampereella bussimetroa on esitetty paikallisen raitiotien vaihtoehdoksi.
Oulunkylä Matkoja Oulunkylän keskustasta kevyen liikenteen väyliä pitkin, sulkeissa arvio pyöräilyajasta: Viikki 3 km (15 min), Pasila 4 km (15 min), Rautatientori 8 km (25 min), Itäkeskus 8 km (30 min).
Runkolinja 550 Runkolinja 550 on pää­kaupunki­seudun poikittaisliikenteessä kulkeva bussilinja, joka on edelleen kehitys­projektin kohteena. Vuosina 2006–2013 siitä käytettiin nimeä "Jokeri-linja" (). Linjan numero on vuodesta 2003 alkaen ollut 550 ja reittinä Westendinasema – Tapiola – Leppävaara – Pitäjänmäki – Huopalahti – Oulunkylä – Itäkeskus.
Helsingin metro Kesäisin radalla suoritetaan muun muassa siltojen korjaustöitä, ja metroliikenteessä on tällöin noudatettu poikkeusaikatauluja. Jos kesällä ajetaan poikkeusliikenteen mukaisesti, junien vuoroväli on pidempi ja junat kulkevat Matinkylästä tai Tapiolasta suoraan vain toiselle haaralle. Toisen haaran liikenne hoidetaan pelkästään pääteaseman ja Itäkeskuksen väliä ajavilla vuoroilla. Näitä lyhyttä väliä edestakaisin ajavia vuoroja kutsutaan metroliikenteessä pendelijuniksi. Poikkeusliikenteen aikana kesinä 2004, 2005, 2007 ja 2009 pendelijunat ovat ajaneet Mellunmäkeen, ja vuosien 2003, 2006 ja 2008 kesinä pendelijunat liikennöivät Vuosaareen. Keskustasta pendelinä liikennöitävälle haaralle kulkevat matkustajat joutuvat vaihtamaan junaa Itäkeskuksessa. Kesinä 2005 ja 2006 on korjattu Siilitien ja Sahaajankadun siltoja. Kesällä 2007 korjattiin Kulosaaren siltaa pohjoisen raiteen alta, ja kesällä 2008 eteläisen raiteen alta. Kesällä 2012 metrojunat kulkivat vain Vuosaari–Itäkeskus- ja Mellunmäki–Ruoholahti-välejä, paitsi 14.–22. heinäkuuta metro kulki vain välejä Vuosaari–Itäkeskus ja Mellunmäki–Kulosaari. Poikkeusjärjestely johtui Kalasataman keskuksen rakennustöistä ja Siilitien metroaseman korjaustöistä, ja liikenne korvattiin busseilla.
Puhos (ostoskeskus) Vuonna 1984 Puhoksen viereen avattu kauppakeskus Itis (silloin nimeltään Itäkeskus) alkoi viedä Puhokselta asiakkaita. 1990-luku oli ostoskeskukselle huonointa aikaa, mutta kaupankäynti virkistyi 2000-luvun puolella. Tuolloin erityisesti maahanmuuttajataustaiset yrittäjät perustivat ostoskeskukseen liikkeitä.
Tarjoustalo Tarjoustalolla oli 19 myymälää pääosin Uudellamaalla (lisäksi yksi Kanta-Hämeessä). Ne sijaitsivat Espoossa (Espoontori, Mankkaa), Helsingissä (Arabia, Itäkeskus, Kaisaniemi, Malmi), Hyvinkäällä, Järvenpäässä, Karjaalla, Keravalla, Klaukkalassa, Riihimäellä, Tuusulassa ja Vantaalla (Hakunila, Isomyyri, Petikko, Porttipuisto, Tammisto, Tikkurila).
MetroAuto Pääkaupunkiseudulla MetroAutolla on yksi täyden palvelun autotalo MetroAuto Espoo Koskelo. Toinen täydenpalvelun autotalo on Tampereella, MetroAuto Hatanpää. MetroAuto Airport Vantaalla on Skoda -merkkihuollon toimipiste. MetroAutolla on myös kaksi Toyota -autotaloa, Toyota Airport Vantaalla ja Toyota Itäkeskus Helsingissä.
Oulunkylä Arvioituja bussimatka-aikoja Oulunkylän keskustasta, suora yhteys ilman vaihtoja: Viikki 5 min, Sörnäinen 10 min, Hakaniemi 15 min, Itäkeskus 15 min, Pitäjänmäki 15 min, Leppävaara 20 min, Rautatientori 20 min, Munkkiniemi 25 min.
Vartiokylän seurakunta Vartiokylän seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Itä-Helsingissä, Vartiokylän kaupunginosassa. Se toimii kaupunginosan osa-alueilla Vartioharju, Itäkeskus, Puotila ja Puotinharju. Vartiokylän kaupunginosaan kuuluvat Myllypuro ja Marjaniemi eivät kuulu Vartiokylän seurakuntaan, vaan ensimmäinen Herttoniemen seurakuntaan, jälkimmäinen Roihuvuoren seurakuntaan.
Mikkola (Pori) 1990- ja 2000-luvulla Mikkolaan on rakennettu useita kauppamyymälöitä. 1990-luvun lopulla Mikkolaan avattiin Satakunnan suurin kauppakeskus, Itäkeskus. Vuonna 2008 Itäkeskuksen viereen valmistui kauppakeskus Icco, jonka ovat yhdessä rakennuttaneet K-Citymarket ja Tokmanni. Kauppakeskusten vieressä kulkee valtatie 11.
Helsingin seudun joukkoliikenne Suomen ensimmäinen ja tällä hetkellä ainoa metrojärjestelmä avattiin Helsingissä vuonna 1982 välillä Rautatientori – Itäkeskus. Sen jälkeen linja on jatkunut länteen Ruoholahteen ja itään Mellunmäkeen ja Vuosaareen. 17-aseminen linja palvelee erityisesti Itä-Helsingistä kantakaupunkiin kulkevia. Metron operoinnista vastaa HKL:n tytärliikelaitos HKL-Metroliikenne.
Pääkaupunkiseutu Pääkaupunkiseudun palvelujen suurin keskittymä on Helsingin keskusta, mutta palveluja on sen ohella runsaasti hajautuneena myös aluekeskuksiin. Näitä aluekeskuksia on yhteensä 18: Helsingissä Itäkeskus, Herttoniemi, Malmi ja Kannelmäki, Vantaalla Myyrmäki, Kivistö, Aviapolis, Tikkurila, Koivukylä, Korso ja Hakunila sekä Espoossa kaupunkikeskukset Leppävaara, Tapiola, Matinkylä, Espoonlahti, Espoon keskus ja paikalliskeskukset Kauklahti ja Kalajärvi.
Julkinen liikenne Suomessa valtio rahoittaa suurimpien kaupunkien joukkoliikennepalvelujen järjestämistä yhteensä viiden miljoonan euron summalla vuonna 2009. Yksittäisissä rakennushankkeissa ovat kaupungit voineet neuvotella valtion kanssa rahoitusosuuksista. Esimerkiksi valtio rahoitti Itäkeskus–Vuosaari metron rakentamista 30 %:lla ja sama osuus on sovittu myös Länsimetrosta. Vantaan Kehäradan kustannuksista valtio maksoi 70 %. Valtio on rahoittanut joukkoliikenteen informaatiojärjestelmiä.
Varissuo Liikekeskustan rakennussuunnitelma valmistui 1977, mutta talouden laskusuhdanne viivästytti rakennustyön aloittamisen vuoteen 1980. Laskusuhdanne vaikutti myös siten, että Varissuolle rakennettiin suunniteltua enemmän vuokra- ja Arava-asuntoja. Alun perin tarkoitus oli, että noin puolet rakennuskannasta olisi ollut vapaarahoitteista. Seurauksena myös lapsiperheiden suhteellinen osuus oli kaavailtua suurempi. Alkuvuosien palvelut toteutettiin parakeilla. 1979 alueelle valmistui terveyskeskus, ja liikekeskus Itäkeskus vuonna 1981.
Vartiokylä Vartiokylä on yksi Helsingin kaupunginosista, johon kiinteistöpohjaisen jaon mukaan kuuluvat seuraavat osa-alueet: Vartioharju (5 900 asukasta), Puotila (4 800 as.), Puotinharju (3 700 as.), Myllypuro (9 200 as.), Marjaniemi (2 000 as.), Roihupellon teollisuusalue (17 as) sekä Itäkeskus (4 600 as.). Vartiokylä on myös peruspiiri, mutta tällöin Myllypuroa ei lasketa siihen kuuluvaksi vaan omaksi peruspiirikseen.
Inlook-konserni Yhtiöllä on ollut tärkeä rooli kauppakeskusten sisärakentamisessa 1980-luvulta lähtien. Kohteita ovat olleet muun muassa Forumin tavaratalo Helsingissä (1985), Stockmann Argos (1989), Koskikeskus Tampereella (1988), Hansakortteli Turussa (1988), Itäkeskuksen laajennus (1992) sekä kauppakeskukset Lippulaiva (1993), Myyrmanni (1994), Iso Omena (2001), Itäkeskus Piazza (2001) ja Sello (2003), Ideapark Lempäälässä (2006) sekä kauppakeskukset Veturi Kouvolassa (2012) ja Valkea Oulussa (2016).
Itäkeskus Itäkeskusta on rakennettu 1970-luvulta alkaen. Siellä toiminut vanha K-Citymarket avasi ovensa 31. maaliskuuta 1977. Sen 67 246 kuutiometrin halliin mahtui 6 500 neliömetrin kokoinen myymälä. K-Citymarket on rakennettu pellolle, jossa vielä 1960-luvun lopulla laidunsi karjaa ja viljeltiin muun muassa papuja, kaalia ja porkkanaa. Moni nykyisin keski-ikäisistä entisistä itähelsinkiläisistä lähiölapsista ollut töissä näillä niin sanotuilla Nymanin pelloilla papusatoa korjaamassa.
Helsinki 1980- ja 1990-luvuilla rakennetussa Pikku Huopalahdessa on pyritty pääsemään eroon yksi-ilmeisestä ruutukaavasta. Pikku Huopalahden ilme onkin hyvin orgaaninen, eivätkä sen kadut toistu samanlaisina. Itäkeskus oli puolestaan ensimmäinen 1980-luvulla rakennettu aluekeskus. Helsinkiä on myös pyritty suojelemaan 1900-luvun lopulla, ja monia vanhoja rakennuksia on peruskorjattu. Modernia arkkitehtuuria edustaa muun muassa Nykytaiteen museo Kiasma, joka koostuu kahdesta suorasta ja kaarevaseinäisestä osasta. Kiasman vieressä on lasiseinäinen Sanomatalo (1999).
Bio Jaseka Bio Jaseka on suomalainen elokuvateatteriyritys. Sen omistuksessa on nykyään yksi teatteri: Kino Myyri Vantaalla Myyrmäessä. Kino Myyrissä on yksi 188-paikkainen sali. Yhtiöllä oli ennen teatteri Espoossa kauppakeskus Isossa Omenassa, mutta se siirtyi Finnkinon omistukseen loppuvuodesta 2006, koska kauppakeskuksen omistaja ei halunnut jatkaa vuokrasopimusta. Bio Jaseka omisti myös Espoon Tapiolassa elokuvateatteri Kino Tapiolan, mutta Kino Tapiola itsenäistyi kesällä 2007. Bio Jasekan omistuksessa ollut Kino Itäkeskus suljettiin heinäkuussa 2009.
Helsingin historia Vuonna 1975 Finlandia-talossa järjestettiin Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin (ETY) huippukokous, jonka päätösasiakirja on nimeltään Helsingin sopimus. Konferenssiin otti osaa 35 maan valtionpäämiehet. Kokouksessa vahvistettiin Euroopan sodanjälkeiset rajat. Elokuussa 1982 avattiin Helsingin metro välille Rautatientori – Itäkeskus. Helsinki oli vuonna 2000 yksi Euroopan kulttuuripääkaupungeista. Vuonna 2006 tapahtui Ateenassa, Kreikassa Suomen ensimmäinen voitto Eurovision laulukilpailuissa, jonka johdosta seuraavan vuoden kilpailu pidettiin Helsingin Hartwall Areenalla.
Helsingin metro Yleisölle avoimet koeajot Hakaniemen ja Itäkeskuksen välillä aloitettiin 1. kesäkuuta 1982 (kello 5.32), mutta metron viralliset avajaiset olivat vasta 2. elokuuta, viisi vuotta alkuperäisestä aikataulusta myöhässä. Metro avattiin siis vasta 27 vuotta sen jälkeen, kun aloite sen rakentamisesta oli tehty. Säännöllinen, kokopäiväinen liikennöinti koko välillä Rautatientori–Itäkeskus alkoi seuraavana päivänä. Kaupunginvaltuusto oli vuonna 1977 hyväksynyt metron siirtämisen metrotoimistolta Helsingin kaupungin liikennelaitokselle. Metrotoimisto ja metrotoimikunta lakkautettiin vuoden 1982 lopussa.
M100 (juna) Junien näytöt olivat alkuun valkoisia, mutta ne vaihdettiin keltaisiin vuonna 1998, kun Vuosaaren haara otettiin käyttöön. Peruskorjauksen myötä junat saivat uudet sähköiset määränpäänäytöt, aikaisemmin ennen peruskorjausta länsipäässä oli tekstit "Kamppi" ja "Ruoholahti" sekä itäpäässä "Mellunmäki" ja "Vuosaari" (lisäksi aiemmin vuosina 1982–1998 "Itäkeskus" ja vuosina 1986–1989 "Kontula"). Ohjaamon ja matkustamon välillä oli myös aiemmin ikkuna, joka tosin peitettiin myöhemmin levyllä. Levy on maalattu valkoiseksi peruskorjatuissa M100-junissa. Prototyyppivaunuissa ohjaamon ja matkustamon välisten ikkunoiden reunat ovat näkyvillä.
Puotinharju Lännessä ja pohjoisessa raja kulkee Myllypuron liikuntapuiston etelä- ja länsireunassa kulkevaa kävelytietä pitkin. Itäväylän ja Varikkotien kohdalla Puotinharju jatkaa kapeana kaistaleena Ratasmyllyntielle asti, josta alkaa Roihupellon teollisuusalue. Myllypuro puolestaan työntyy kapeana kaistaleena Puotinharjun ja Roihupellon välissä Varikkotielle siten, että tennishalli kuuluu Myllypuroon, vaikka sen edestä kulkeva Varikkotie kuuluu Puotinharjuun. Heti Itäväylän eteläpuolella alkaa Itäkeskus, johon Marjaniemen siirtolapuutarha siis kuuluu. Idässä rajalinja Vartioharjun osa-alueeseen päin kulkee Kukkaniityntietä niin, että aivan pohjoisimmat itäpuolen talot luetaan kuitenkin Puotinharjuun. Puotinharjulla ja Kontulalla on yhteistä rajaa noin 100 metriä. Itäväylän eteläpuolella ja Itäkeskuksen itäpuolella sijaitseva Puotila on myös Puotinharjun naapureita.
Raide-Jokeri Vuonna 1990 Helsingin kaupunki esitteli suunnitelman Itäkeskuksesta Leppävaaraan kulkevasta poikittaisesta pikaraitiotielinjasta, joka oli nimetty Jokeriksi (Joukkoliikenteen kehämäinen raideinvestointi). Linjan pituus olisi ollut noin 21 kilometriä ja kustannusarvio hankkeelle oli noin 750 miljoonaa markkaa. Vuoden 1994 Pääkaupunkiseudun liikennejärjestelmäsuunnitelmassa Jokeri-pikaraitiotie oli esitetty välittömästi aloitettavaksi hankkeeksi. Pian suunnitelmat pikaraitiotiestä kuitenkin hylättiin ja Jokeri-linjaa päätettiin alkaa suunnittelemaan linja-autoin liikennöitävänä linjana, sillä pikaraitiotielinjan kustannusten koettiin olevan liian suuret arvioituihin matkustajamääriin nähden. Raide-Jokerin matkustajamäärien oli kuitenkin arvioitu olevan merkittävästi suuremmat kuin Helsingin metron samanhintaisen Itäkeskus–Vuosaari-osuuden, joka päätettiin rakentaa. Pääkaupunkiseudun liikennejärjestelmäsuunnitelma PLJ 1998:ssa Raide-Jokerin suunnittelu ja rakentaminen päätettiin lykätä aina vuoden 2030 jälkeisiin hankkeisiin asti.
Carrols Helsingistä lähtöisin oleva Carrols profiloitui ”stadilaiseksi” ja trendikkääksi vaihtoehdoksi, ja se muotoutui nopeasti osaksi Helsingin kaupunkikuvaa. Ensimmäinen ravintola oli Citykäytävässä, holvikaarten alla olevassa tilassa, joka nyttemmin on muutettu avoimeksi läpikulkukäytäväksi. Toinen ravintola perustettiin Mannerheimintielle Töölön Kisahallin viereen. Kolmas oli Puotinharjun ostoskeskuksen toimipiste.
Carrols siirtyi Tuko-kaupassa Keskolle vuonna 1997. Kesko myi Carrolsin Hesburgerille eli turkulaiselle Burger-In-konsernille maaliskuussa 2002. Hesburger muutti Carrols-toimipisteet omiksi Hesburger-ravintoloikseen muutamia pääkaupunkiseudun poikkeuksia lukuun ottamatta (Aleksanterinkatu 17, Stockmann, Itäkeskus ja Iso Omena). Tuotevalikoima ei täysin vastannut alkuperäisten Carrolsien valikoimaa, mutta Carrolsien alkuperäinen imago, ravintoloiden sisustus ja työntekijöiden asut kestivät aikaa hyvin. Viimeinen yksityisyrittäjän pyörittämä Carrols, joka sijaitsi Helsinki-Vantaan lentoasemalla, lopetettiin elokuun lopussa vuokrasopimuksen päätyttyä vuonna 2004.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Suomen ja Viron puolustusyhteistyö oli 1920-luvulta alkaen suunniteltu ja 1930 alkanut Suomen ja Viron sotilaallinen yhteistyö Neuvostoliiton hyökkäyksen uhkan varalta. Yhteistyö päättyi suurimmilta osin 1939 Neuvostoliiton painostettua Viroa, mutta jatkui talvisodan ajan tiedusteluyhteistyönä.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Suomen ja Viron puolustusyhteistyön tarkoituksena puolestaan oli vastaavasti estää Neuvostoliiton laivastoa siirtymästä Suomenlahtea pitkin länteen. Miinoituksella, rannikkotykistötulella ja viimeistään sukellusveneillä estettäisiin Itämeren laivaston alusten pääsy Helsingin ja Tallinnan ohi, ja tällä tavalla turvattaisiin Suomen ja Viron merenkulku niiden länsipuolella.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Suomi ja Ruotsi neuvottelivat salaa asiasta vuonna 1929 ja niiden tuloksena Ruotsi teki Suomenlahden sulusta aloitteen Virolle vuonna 1930. Ruotsi ei voinut osallistua puolustusyhteistyöhön, mutta se lupasi Neuvostoliiton hyökätessä sotilasmateriaalia ja apujoukkoja.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Puolustusyhteistyön poliittiset edellytykset perustuivat ulkoasiainministeri Rudolf Holstin kannattamaan reunavaltiopolitiikkaan 1920-luvulla. Käytännön yhteistyö alkoi Suomen yleisesikunnan aloitteesta helmikuussa 1930 Tallinnassa.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Sen jälkeen kun Venäjän Itämeren laivasto suurelta osin tuhoutui Tsushimassa Venäjän–Japanin-sodan aikana 1905, oli Venäjä erityisesti vuodesta 1912 alkaen pyrkinyt korvaamaan alusmenetykset vahvistamalla rannikkotykistöä Suomenlahden rannoilla. Tämän tarkoitus oli estää Saksan laivaston tunkeutuminen kohti Pietaria.
Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat olivat Viron puolustusvoimien suomalaiselle reserviupseerikurssille Haminaan lähettämiä sotilaita, jotka suorittivat tutkintonsa Suomessa osana Suomen ja Viron puolustusyhteistyötä.
Suomenlahden tykistösulku Suomen ja Viron puolustusyhteistyö haki muotoa Viron vapaussodasta lähtien. Viron pääministeri Konstantin Päts ehdotti Suomelle ensimmäisen kerran tammikuussa 1919 Suomenlahden sulkua Viron ja Suomen rannikkotykistöjen yhteistyönä. Viro oli itsenäistyttyään kunnostanut vetäytyneiden venäläisten jättämät Pietari Suuren merilinnoituksen tuliasemat muutamassa vuodessa. Suomessa vastaavaan ei kuitenkaan ryhdytty kuin vasta 1930-luvulla.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Siksi Suomi uudisti raskasta rannikkotykistöään ja sen linnakkeita virolaisin piirustuksin ja kehitti 305 mm:n kranaattiin uudenlaisen kärjen, joka kasvatti ampumaetäisyyttä ja mahdollisti aukottoman sulkutulen Suomen Mäkiluodon ja Viron Naissaaren välille.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Tanska vaikutti Viron valmiusyhtymän perustamiseen ja opetukseen. Ruotsi lahjoitti virolaisille jalkaväkiprikaatin koko kaluston sekä tuki Baltic Defence Collegen toimintaa Tartossa.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö 1930-luvulla sotilasyhteistyö perustui Suomen, Puolan ja Baltian maiden reunavaltiopolitiikkaan alkujaan perustuneen sotilasasiamiesyhteistyön heiketessä Suomen ja Viron käytännöllisiin tarpeisiin, mitä maiden puolueettomuuksien ja Suomen pohjoismaisen suuntauksen vuoksi salattiin. Ruotsiin tukeutuva pohjoismainen suuntaus ei olisi kestänyt Ruotsin kannalta osallistumista Baltian turvallisuuteen Suomenlahden hallitsemiseksi.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Suomen puolustusvoimat alkoi tukea virolaista sotilasopetusta. Suomessa ja Virossa järjestettyihin sotilasopetustilaisuuksiin osallistui miltei 1 200 virolaista. Suomen sotilasopetuslaitoksissa opiskeli 1996–2003 yhteensä noin 450 virolaista. Virolaisia tuli oppilaiksi Suomen sotilasopetuslaitoksiin, muun muassa Reserviupseerikouluun upseerioppilaiksi. Viron maanpuolustuksesta vastaavalle korkeimmalle johdolle tarjottiin neljä erikoiskurssia, joille osallistui 21 upseeria, muun muassa Tarmo Kõuts ja Johannes Kert.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Käytännön toimenpiteenä Suomi ja Viro suunnittelivat Pietari Suuren merilinnoituksen ajatuksen hyväksi käyttämistä Neuvostoliittoa vastaan siten, että pinta-aluksilla ja rannikkotykistön sulkutulella estettäisiin mahdollinen Neuvostoliiton Itämeren laivaston suorittama miinoitus.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Vuonna 1996 Suomen ulkoasiainministeriö alkoi tukea taloudellisesti Viro-hanketta lähialuevaroista 2 500 000 eurolla, jolloin asia virallistui valtioiden väliseksi. Viralliseen hankkeeseen osallistui 1996–2003 kaikkiaan 40 suomalaista, joita oli samanaikaisesti eniten vuonna 1998, jolloin heitä oli yhteensä 30 henkilöä.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Suomi ei antanut kovinkaan merkittävästi materiaaliapua verrattuna muihin maihin. Kuitenkin Viroon lahjoitettiin kahden kenttätykistöpatteriston kalusto, yhdeksäntoista 105 mm:n tykkiä ampumatarvikkeineen. Lisäksi Viroon lahjoitettiin 54 kranaatinheitintä ja sata 23 mm:n ilmatorjuntatykkiä. Lisäksi lahjoitettiin tulenjohto- ja viestikalustoa, ilmatorjunta- ja pioneerialan harjoitusvälineitä, työkaluja, kasarmikalustoa, keittiökalustoa ja myös ilmavoimien linkkijänteen varusteita ja lentovarusteita. Suomen merivoimat lahjoitti Virolle kaksi Rihtniemi-luokan vartioalusta, Rihtniemi ja Rymättylä, josta tuli Virossa Ristna ja Suurop.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Viron sosialistisen neuvostotasavallan lakattua olemasta olemassa Neuvostoliiton hajottua 1991 sekä Viron tasavallan tultua tunnustetuksi itsenäisenä valtiona Suomessa noin 90 ei-vakinaisessa palveluksessa olevaa upseeria alkoi omin kustannuksin 1992–1994 tukea Viron puolustusvoimien uudelleen perustamista Venäjän federaation asevoimien poistuttua Viron valtioalueelta. Tukea Viron puolustusvoimille sen palveluksesta eronneille tai eläkkeelle siirtyneille pidettiin sallittuna, koska toiminta ei vaikuttanut asianomaisten asemaan reservissä sodanajan sijoituksen poistamisena tai heikentämisenä. Toisaalta selkiytymättömässä ulkopoliittisessa tilanteessa ei haluttu, että Suomen valtio ryhtyisi näkyvästi tukemaan Viron tasavaltaa. Venäjän federaatiolla ja Viron tasavallalla oli ja on edelleen eräitä avoimia kysymyksiä, muun muassa valtioiden rajan lailliselta pohjalta määrittävää rajasopimusta ei ole määritelty vielä loppuun.
305 mm/52 -merikanuuna vm. 1907 Vastaitsenäistyneiden Viron ja Suomen välille alkoi kehittyä huomattavaa puolustusyhteistyötä 1920- ja 1930-lukujen kuluessa. Yhteistyön ytimessä oli Suomenlahden tykistösulkuna tunnettu strateginen meripuolustusjärjestelmä, jonka tarkoituksena oli sulkea Neuvostolaivasto Suomenlahden pohjukkaan. Järjestelmän selkärangan muodostivat sen pääaseena toimineet 12 tuuman patterit Viron Aegnassa sekä Suomen Mäkiluodossa ja Kuivasaaressa. Tykistösulun patterit integroitiin myös vahvasti toisiinsa Suomenlahden ylittäneillä yhteyskaapeleilla, jotka mahdollistivat lahden molempien puolten asemien yhdenaikaisen tulenjohdon joko Suomen tai Viron puolelta. Suomi ja Viro eivät missään vaiheessa virallisesti liittoutuneet sotilaallisesti, mutta tykistösulun pitävyyttä harjoiteltiin maiden välisissä yhteisissä sotaharjoituksissa.
Suomen ja Viron puolustusyhteistyö Viron tultua osaksi Neuvostoliittoa ei 1930–1939 suunniteltu yhteistyö koskaan toteutunut. Talvisodan aikana kuitenkin muodollisesti puolueeton, mutta tukikohtia Neuvostoliiton haltuun antanut Viro kuitenkin jatkoi tiedusteluyhteistyötä Suomenlahden tulenjohtoa varten rakennettuja merenalaisia kaapeleita pitkin. Puolustussuunnitelmien mukaan virolaisia sukellusveneitä olisi voitu käyttää koordinoidusti samaan tarkoitukseen kuin suomalaisiakin.Vetehinen (sukellusvene) Vetehinen-luokan veneiden uppouma oli 500 tn.
Osana rannikkotykistöyhteistyötä laskettiin yhteistä tulenjohtoa varten Suomenlahden pohjaan merikaapeleita, joita käytettiin vielä talvisodan ajan Viron ollessa muodollisesti puolueettomana, vaikka se oli jo luovuttanut Neuvostoliitolle tukikohtia, muun muassa lentokenttiä, joista käsin Neuvostoliitto suoritti ilmapommituksia Suomeen.
Viro Samaan aikaan Baltian maissa oli vallalla reunavaltiopolitiikka, missä Puola, Liettua, Latvia ja Viro hakivat toisistaan turvaa puolustusyhteistyötä tiivistämällä. Baltian maat solmivat puolustusliiton 12. syyskuuta 1934. Näin muodostui Baltian entente.
Kansallinen Kokoomus Kokoomus pitää Euroopan unionia Suomen ensisijaisena viiteryhmänä ja vaikutuskanavana kansainvälisessä toiminnassa. Suomen EU-kansanäänestyksessä kokoomuksen kannattajat tukivat jäsenyyttä selkeämmin kuin minkään muun puolueen kannattajat. Puolue suhtautuu myönteisesti Euroopan puolustusyhteistyöhön. Vuonna 2007 ainoastaan kokoomuksen kannattajista enemmistö (55 %) kannatti Suomen liittymistä Natoon. Kokoomus katsoo, että puolustusyhteistyö vahvistaisi Suomen turvallisuutta ja kansainvälistä asemaa. Kokoomus kannattaa myös tiiviimpää puolustusyhteistyötä muiden Pohjoismaiden kanssa. Euroopan unionin työssään kokoomus painottaa rohkeutta ja aloitteellisuutta rakentaa EU:ta.