mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Basquiat Ohjaajana Schnabelin on usein nähty laittavan itseään elokuviinsa lisäämällä juoneen fiktiivisen henkilön, Albert Milon (Gary Oldman), jonka hahmo perustuu Schnabeliin itseensä. Schnabel jättää elokuvaan itseään myös lisäämällä siihen oman äitinsä, isänsä ja tyttärensä Albert Milon perheenä. Schnabel itse on tarjoilija.
Hindhammarin kalliomaalukset Vuonna 1910 vieraili ruotsalainen kalliotaiteen pioneeri Gustaf Hallström Tingvollissa luettuaan ensin Bendixensin raportin ja tutki paikan päällä kalliokuvia. Hän löysi kaksi kuvakenttää (I ja II) ja totesi Hindhammarin kuvien olevan samanlaisia kuin Pohjois-Ruotsin kalliomaalaukset. Ensimmäinen kuvakenttä oli Honnhammernesetissa ja se sisälsi lohen kuvioita. Toinen kuvakenttä sijaitsi Hinnassa, ja siinä oli kuvia hirvistä ja peuroista. Hän löysi itse Hinnasta vielä kolmannen kuvakentän (III). Jo silloin alettiin pitää kuvioita kivikautisina.
Hindhammarin kalliomaalukset Hindhammarin kalliomaalaukset (myös Hinna, Honnhammer, Honhammer tai Honnhammernes) ja piirrokset sijaitsevat Tingvollissa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Maalaukset ovat noin 7 kilometriä Tingvollista itään ja 25 kilometriä Kristiansundista lounaaseen. Ne muodostavat suurimman kalliomaalauskohteiden alueen Norjassa noin 30 kuvion sarjalla, jotka esittävät hirviä, peuroja, kaloja ja geometrisiä kuvioita. Maalaukset ajoitetaan myöhäiseen kivikauteen noin 4 000−1 800 eaa..
Keski-Norjan kalliomaalaukset Hindhammarin kalliomaalukset sisältävät pyyntiväestön aiheita. Suurin kuvio on noin 1,5 metriä pitkä peura ja muutkin suuret maalaukset esittävät peuraeläimiä. Joukkoon mahtuu myös kaloja, karhu, kilpikonna ja geometrisiä verkkomaisia kuvioita..
Lakiasuonvuoren kalliomaalaukset Lakiasuonvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat Lakiasuon, joka on kuvineen tai kuivatun järven pohjaa, länsipuolella olevassa kalliojyrkänteessä Kouvolassa Kymenlaaksossa. Kalliomaalauksen, joka ajoitetaan kivikaudelle, löysi Timo Miettinen vuonna 1985.
Kalamaniemen kalliomaalaukset Kalamaniemen kalliomaalaukset ovat kaksi kalliomaalauskohdetta, jotka sijaitsevat samassa Kalamaniemessä noin 500−600 metrin etäisyydellä toisistaan. Kalliomaalauksia kutsutaan tässä numeroilla I ja II ja ne sijaitsevat Tuohtiaisen itärannalla Luumäellä Etelä-Karjalassa. Maalaukset löysi Timo Miettinen vuonna 1980 ja ne ajoitetaan kivikauteen tai pronssikauden alkuun.
Uutelanvuoren kalliomaalaukset Uutelanvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat Karijärven koillisosassa Kouvolassa, entisessä Jaalassa, Kymenlaaksossa. Maalauskenttiä on kaksi noin 100 metrin etäisyydellä toisistaan. Maalauskentän I löysi Seppo Laatunen ja maalauskentän II Timo Miettinen vuonna 1975.
Rapakon kalliomaalaus Rapakon kalliomaalaus (myös Rapakko Saunalahdenniemi) sijaitsee Savonlinnassa Etelä-Savossa. Siirtolohkareessa olevat kaksi vesilintua ovat ainoat varmat lintuaiheet suomalaisissa kalliomaalauksissa. Maalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1993, kun hän etsi kalliomaalauksia Hannu Poutiaisen ja Martti Koposen kanssa. Maalaus on mahdollisesti kivikautinen.
Hindhammarin kalliomaalukset Vuonna 1987 veljekset Egil ja Arild Nielsen etsivät lähiseudulta uusia kalliomaalauksia ja päätyivät Hallströmmin löytämälle kolmannelle kuvakentälle. Sen sijainti oli Hallströmmin dokumentoinnin jälkeen ollut tuntematon. Samalla retkellä pojat löysivät vielä uudet kuvakentät pystykallion seinämästä (IV ja V), joka oli paksun jäkäläkerroksen peitossa. Uusi löytö herätti Kalle Sognnesin mielenkiinnon ja uudet etsintäretket paljastivat useita kuvakenttiä lisää. Hallströmmin teksteistä löytyy maininta toisen kentän (II) jäkälän alta löytyvästä punamaalista ja se on paljastunut uudeksi kuvakentäksi (VIII). Näissä erottui peuraeläimiä, kilpikonna, ristejä ja muita geometrisia kuvioita.
Viidanmäen kalliomaalaus Viidanmäen kalliomaalaukset löysi Martti Koponen ja sen tarkasti Hannu Poutiainen vuonna 1992. Kuviot on inventoitu vuosina 2006 ja 2010.
Vesitorninmäen kalliomaalaus Vesitorninmäen eli Tyynelän kalliomaalaus sijaitsee Elimäen kuntakeskuksessa Kouvolassa maakunta. Kalliomaalauksen löysi 8.7.1999 opettaja Veikko Turkki ja se on ajoitettu kivikauteen.
Sarkaslammen kalliomaalaus Sarkaslammen kalliomaalaus sijaitsee Sarkaslammen rannalla Juvassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Vuokko Ikonen vuonna 1996 ja se ajoitetaan väljästi kivikauteen.
Maksasaarenselän kalliomaalaus Maksasaarenselän kalliomaalaus sijaitsee Saimaan Viljakansaaressa Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen, jossa erottuu muutamia kuvioita, löysi Geri Steve vuonna 1981. Se on ajoitettu kivikauteen.
Torsanvuoren kalliomaalaus Torsanvuoren eli Torsajärven kalliomaalaus sijaitsee Torsajärven rannalla Rautjärven kunnassa Etelä-Karjalassa. Kalliomaalauksen löysi Minna Kähtävä-Marttinen arkeologisen muinaisjäännösinventoinnin yhteydessä vuonna 1997.
Papinsängyn kalliomaalaus Papinsängyn kalliomaalaus (myös Syysjärven kalliomaalaus) sijaitsee Juvassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Vuokko Ikonen vuonna 1993 ja se ajoitetaan kivikauteen lähinnä maalauksen tyyliseikkojen perusteella.
Kapasaaren kalliomaalaus Kapasaaren kalliomaalaus sijaitsee Kouvolassa, entisessä Jaalassa, Vuohijärven Kapasaaressa Kymenlaaksossa. Kalliomaalauksessa on useita kuluneita kuvioita, joiden aihe voidaan vielä tunnistaa. Kohteen löysi Seppo Laatunen vuonna 1975.
Riuttavuoren kalliomaalaus Riuttavuoren eli Nurmijärven kalliomaalaus sijaitsee Nurmijärven Suurisaaressa Rautjärvellä Etelä-Karjalassa. Kalliomaalauksen löysi Minna Kähtävä-Marttinen arkeologisen muinaisjäännösinventoinnin yhteydessä vuonna 1997. Maalaus on ajoitettu kivikauteen.
Ikoinniemen Haukkavuoren kalliomaalaus Ikoinniemen Haukkavuoren kalliomaalaus sijaitsee Savonlinnassa Etelä-Savossa. Vaatimattoman kalliomaalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1992 liittyen Hannu Poutiaisen, Martti Koposen ja hänen kalliomaalausten etsintäprojektiin. Maalauksella ei ole ajoitusta.
Vetotaipaleen kalliomaalaus Vetotaipaleen kalliomaalaus (myös Lieviskä Kostiala) sijaitsee Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1992, liittyen Hannu Poutiaisen, Martti Koposen ja hänen tekemään kalliomaalausten etsintäprojektiin. Sen uskotaan olevan kivikautinen.
Porossalmen kalliomaalaus Porossalmen kalliomaalaus (myös Hepokallio) sijaitsee Saimaalla Porossalmella Savonlinnassa Etelä-Savossa. Kuviottomana sitä pidetään epävarmana kalliomaalauksena. Kohteen löysi Risto Kupiainen vuonna 1993 Hannu Poutiaisen ja Martti Koposen kanssa tekemällään kalliomaalausten etsintäretkellä.
Värmlannin kalliomaalaukset Bärönin kalliomaalaukset sijaitsevat Bärönin saaressa rannanpuoleisella sivulla olevassa rantakalliossa. Ensimmäinen kuvaryhmä koostuu ihmishahmosta, joka on 18 senttimetriä pitkä ja nostaa käsiään sekä 10 senttimetrisestä eläimestä, joka on ihmisen oikealla puolella. Ihmistä voi pitää miehenä, sillä jalkoväliin on jätetty uloke. Toinen kuvaryhmä sijaitsee 2,8 metriä oikealle 1,55 metrin korkeudella veden pinnasta. Siihen on kuvattu kolme ihmishahmoa. Vasemmanpuoleisella on pitkänomainen esine vasemman puoleisessa kädessä. Muut ihmishahmot ovat haalistuneita. Ryhmän 2 oikealle puolelle on maalattu luku 1872, mutta sekin on haalistunut. Numero liittynee korkeusmerkkiin. Maalaukset löysi S. Rentzhog vuonna 1994.
Pyhävuoren kalliomaalaus (Alajärvi) Pyhävuoren kalliomaalaus sijaitsee Lappajärven kaakkoispuolella Alajärvellä Etelä-Pohjanmaalla. Kalliomaalaus on poikkeuksellinen siitä syystä, että paikka on matalaa vuorta ja on kaukana vesistöistä. Jos maalaus on esihistoriallinen, laajentaa se kalliomaalausten aluetta merkittävästi. Kalliomaalauksen löysi geologian harrastaja Kari Väisänen vuonna 2008.
Myllyojan kalliomaalaus Myllyojan eli Myllylammen kalliomaalaus sijaitsee Tuohtiaiseen laskevan Myllyojan varressa Luumäellä Etelä-Karjalassa. Tämän pienen mutta selvän kalliomaalauksen löysi Kimmo Seppänen vuonna 1985 ja se ajoitetaan kivikaudenloppuun tai pronssikauden alkuun. Timo Miettinen on laskenut sille ajoituksen 3 200 eaa. kohteen korkeuden mukaan.
Calanque Tunnetuimmat ovat Sormiou, Morgiou, Sugition, Port-Pin ja En-Veau, joka on kaikista kaunein ja vaikuttavin. Alue on rauhoitettua ja suuressa suosiossa varsinkin kiipeilijöiden ja rantaihmisten keskuudessa. Vuonna 1991 Henri Cosquer löysi merenalaisen luolan Sormioun merenlahdesta. Luolan peräsali on täynnä vanhoja kalliomaalauksia, vanhimmat niistä ovat yli 25 000 vuotta vanhoja.
Tikaskaarteenvuoren kalliomaalaus Tikaskaarteenvuoren kalliomaalaus sijaitsee Saimaan Luonterissa Mikkelissa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysivät Juhani Grönhagen ja Leena Lehtinen vuonna 1988 tehdyn kalliomaalausten etsintähankkeen aikana. Vuokko Ikonen löysi sieltä vielä maalauskentän alaosan kuviot 2000-luvun alussa. Maalaus on ajoitettu kuvion tyyliä vertaamalla väljästi kivikautiseksi.
Arkeologia Kivikautisten ihmisten uskottiin pitkään olleen apinankaltaisia primitiivisiä olentoja, minkä vuoksi monet kiistivät 1800-luvulla löytyneiden taidokkaiden luukaiverrusten olleen kivikaudella tehtyjä. Vuonna 1879 espanjalainen Marcelino Sanz de Sautuola kuitenkin löysi nuoren tyttärensä kanssa altamiralaisesta luolasta kalliomaalauksia. Löytöjen ei uskottu olleen kivikautisten ihmisten tekemiä ennen kuin vuonna 1895 Ranskan La Mouthesta löytyneet samankaltaiset maalaukset varmistivat asian.
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvapaneelit IV, VII ja X on tässä jätetty kuvailematta.
Saraakallion kalliomaalaukset Saraakallion maalaukset on varmaan tunnettu aina, koska ne näkyvät kalliolla selvästi. Maalauksista ilmoitti ensimmäisenä Heikki Hirvinen 1970-luvulla Keski-Suomen museoon, mutta häntä ei silloin otettu todesta. Vasta kun hän ilmoitti asiasta Museovirastoon, tuli arkeologi Mirja Miettinen tarkastamaan kalliomaaluksia vuonna 1975. Kuvia tutkittiin vuosina 1975, 1978 ja 1982 sekä tarkastettiin vielä vuosina 1985 ja 1993. Pekka Kivikäs löysi Saraakallio II:n vuonna 1989.
Norlannin kalliomaalaukset Hovdenin kalliomaalaus sijaitsee Långån kylän lähettyvillä Ljusnanin joen varrella Heden pitäjässä Härjedalenissa. Paikka on mäen itärinteessä noin 2,5 kilometriä joelta pohjoiseen. Mäestä paljastuvan kallion rikkonaisilla rinteillä löytyy yksi maalauskenttä, joka avautuu itään. Siitä erottuu neljä hirvenkuvaa, yksi eläinkuvio ja ihmishahmo. Linjojen lisäksi näkyy myös punaväriläiskiä. Ihmisen pituus on 40 ja hirvien 22−38 senttimetriä. Paikan löysi Emil Åslund hakiessaan läheistä luolaa vuonna 2007.
Bohusläänin kalliomaalaukset Tanumin kalliomaalaus sijaitsee Tanumin pitäjässä nykyisen Tanumin kunnan alueella. Maalaukset sijaitsevat Tanumsheden taajamasta etelään Rykin kylän lähellä, noin 60 metriä merenpinnan yläpuolella ja noin 4,9 kilometriä merenrannasta. Sen löysi Göran Andersson vuonna 1988. Kallio sijaitsee läheisen Göpebergetin lounaisrinteessä. Kohde on pieni, kooltaan 60 senttimetriä leveä ja 15−60 korkea, ja siitä erottuu 6 kuviota. Ihmishahmoja on neljä ja ne ovat noin 10 senttimetriä korkeita tikku-ukkoja. Muut kaksi kuviota ovat tunnistamattomia.
Pyhänpään kalliomaalaukset Pyhänpään kalliomaalaukset sijaitsevat Kuhmoisten Lästilän kylässä, Päijänteen länsirannalla Judinsalonselän alueella, itään pistävän laajan Pyhänpää nimisen niemen itäkärjen tuntumassa. Kalliomaalaukset ovat pahoin haalistuneita, mutta kuviot voi erottaa huolellisella katsomisella. Digitaalikuvien vahvistaminen paljastaa muistakin kalliomaalauksista tuttuja merkkiyhdistelmiä. Merkit ajoitetaan kivikautisiksi.
Itä-Espanjan kalliomaalaukset Itä-Espanjan kalliomaalaukset on yli 700 esihistoriallisen kalliomaalauksen joukko, jotka on yhdessä nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1998.
Ruotsin kalliomaalaukset Ensimmäiset kalliotaiteen kohteet tulivat tiedeyhteisölle tunnetuiksi 1700-luvuilla, kun Glösan kalliopiirrokset ja Nämforsenin kalliopiirrokset löydettiin. Kalliomaalauksista on varhaisia mainintoja eri teksteissä. Muun muassa Flatruetin kalliomaalaukset, "Brattbergetin" ja "Hällbergetin kalliomaalaukset" olivat tunnettuja jo ennen 1900-luvun alkua. "Grannbergetin kalliomaalauksesta" ilmoitettiin vuonna 1930. Kolmessakymmenessä vuodessa löytyi vielä 3 maalauskohdetta: "Åbosjönin", "Fångsjönin" ja "Letsjönin kalliomaalaus" . Norlannissa kohteiden luku kohosi 1990 mennessä 12:een, kun samaan aikaan havaittiin uudet maalausalueet Bohuslänin rannikolla ja Värmlannin rajalla Etelä-Ruotsissa. .
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvioiden 2 ja 3 välissä ylhäällä noin 90 senttimetriä kuviosta 2 on jäänteitä kuviosta punaväriläikän muodossa.
Pyhänpään kalliomaalaukset Pekka Kivikäs löysi ensimmäisen maalauksen vuonna 1992 . Vuonna 1996 Pekka Kivikäs, Seppo Kinos ja Timo Sepänmaa dokumentoivat ensimmäistä maalausta (nro I) tarkastusmatkalla, jolloin he havaitsivat toisen maalauksen (nro II) noin 10 metrin päässä ensimmäisestä. Tältä maalaukselta Kivikäs, Kinos, Sepänmaa ja Eero Siljander harjasivat seuraavana vuonna jäkäläkerroksen pois ja vaaitsivat kuvioiden korkeudet merenpinnasta. Mirja Miettinen tarkasti maalaukset myös vuonna 1997. Vuonna 2002 Petteri Pietiläinen suoritti vielä kuvioiden inventoinnin.
Hindhammarin kalliomaalukset Kohde sisältää joitakin hirven kuvia. Kallion pinta rapautuu lehtimäisnä kerroksina pois. Sijaitsee korkeammalla kallioilla.
Laukaa Laukaassa sijaitsevat Saraakallion kalliomaalaukset, jotka ovat tiettävästi Fennoskandian laajimmat. Kalliomaalauksia on tehty usean sukupolven ajan punamultavärillä ja niiden iäksi on arvioitu 6600–3500 vuotta . Kalliolle johtaa polku, joka on merkitty puihin keltaisella maalilla. Suurin osa kalliomaalauksista näkyy hyvin heikosti ja ne ovat parhaiten nähtävissä sateen jälkeen. Polku kalliomaalauksille on kohtalaisen vaikeakulkuinen ja tästä syystä suositellaan maastoon soveltuvia vaatteita.
Hindhammarin kalliomaalukset Hinnassa kuvapaneelissa olevien hirvien ja peurojen päälle on hakattu pronssikaudella kolme piirrosta, jotka esittävät laivoja. Ne ajoitetaan kuitenkin pronssikaudelle.
Ruotsin kalliomaalaukset Värmlannin kalliomaalaukset sijaitsevat aivan Norjan vastaisella rajan läheisyydessä. Ne edustavat pyyntiväestön kuvakieltä, mutta eroavat Norlannin kalliomaaluksista tyylinsä perusteella ja Bohusläänin kalliomaalauksista aiheidensa perusteella.
Norlannin kalliomaalaukset Fångsjönin kalliomaalaukset kalliomaalaukset ovat Norlannin rikkain kohde kuvioiden lukumäärällä mitattuna. Se sijaitsee Strömin pitäjässä noin 6 kilometriä Strömsundin taajamasta itään ja 21 kilometriä Ökullenin maalauksesta luoteeseen.
Hindhammarin kalliomaalukset Lohen kuvioita, joita myös Hallström dokumentoi, maalattu neljä kappaletta uimaan samaan suuntaan. Näiden sekaan on vedetty joitakin pystysuuntaisia linjoja (valokuva ).
Haukkalahdenvuoren kalliomaalaukset Haukkalahdenvuoren tai Haukkavuoren kalliomaalaukset sijaitsevat Enonkoskella Etelä-Savossa. Kalliomaalaukset, jotka ovat kahdessa eri paikassa noin 250 metrin etäisyydellä toisistaan, löysivät Pekka Sarvas ja Jussi-Pekka Taavitsainen vuonna 1975. Ne on ajoitettu kivikauteen ja/tai pronssikauteen.
Suomen kalliomaalaukset (kirja) Suomen kalliomaalaukset : bongarin käsikirja on Jukka Parkkisen ja Tuija Wetterstrandin kirjoittama ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran vuonna 2013 julkaisema opaskirja Suomen kalliomaalauksista, joka esittelee yli sata kiehtovaa kalliomaalauskohdetta ympäri Suomen, pääkaupunkiseudulta Kuusamoon.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Keski-Norjan kalliomaalaukset sijaitsevat vuono- ja tunturialueilla Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Seutua on ilmeisesti asuttu jääkauden päättymisestä asti ja sieltä on löydetty kalliopiirroksia mesoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta ja sekä pronssi- ja rautakaudelta. Näiden lisäksi tavataan myös kalliomaalauksia.
Ruotsin kalliomaalaukset Ruotsin kalliomaalaukset ovat yleiseltä luonteeltaan melko samanlaiset kuin Suomen kalliomaalaukset. Niitä tavataan eniten Norlannissa, Värmlannissa ja Bohuslänissä. Maalausperinne liittyy Ruotsin kivi- ja pronssikautiseen pyyntikulttuuriin, jossa eli ilmeisesti eri ihmisiä kuin Etelä-Ruotsissa. Lähempi tarkastelu osoittaa, että eroavuuksiakin löytyy alueiden välillä.
Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset Karttapaikka: Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset
Suomen kalliomaalaukset Kalliomaalausten voidaan tulkita olleen osana uskonnollista toimintaa. Ne ovat saattaneet liittyä kulttipaikkoihin tai samanistisiin istuntoihin. Jälkimmäisessä tapatuksessa ne ovat kuvastaneet samaanin transsissa tekemiä matkoja maailmojen välillä ja hänen sen yhteydessä kokemiaan asioita. Näin ollen kalliomaalaukset ovat ilmentäneet kolmikerroksista maailmankuvaa. Kalliomaalaukset olivat veden äärellä sen takia, että veden ajateltiin kuvastavan reittiä tai tasoa, joka erotti normaalin maailman alisesta, kuolleiden maailmasta. Ylistä maailmaa asustivat jumalat. Samaani kulki aliseen maailmaan veden kautta, jonka väreilevä pinta kuvasti häilyvää eroa elämän ja kuoleman välillä. Samaani pystyi myös matkaamaan jokea pitkin transsissa aliseen maailmaan. Hän käytti apunaan omaa apuhenkeään, tai sieluneläimiä, ja matka taittui myös veneellä. Samaanin matkoja eri maailmojen välillä ja muodonmuutosta ihmisestä eläimeksi kuvataan kalliomaalauksissa. Kalliomaalaukset olivat kulkureittien ja yhteisöjen rajamailla. Ne olivat siis fyysisestikin eri maailmojen rajoja.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Bukkhammarhulassa ja Kollhellarenissa on kalliomaalauksia.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Flatmoenissa ja Nerhollissa on kalliomaalaukset.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Fingalshulenissa ja Solsemissa on kalliomaalauksia.
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvapaneeli VI kuului aikaisemmin Hallströmmin ryhmittelyyn II (vuonna 1913, joka julkaistiin 1938). Kuvakentän dokumentoi Richard Binns vuonna 2002. Kuvakentästä erottuvat haalistuneina katkelmia peuraeläimistä.
Hindhammarin kalliomaalukset Vuosina 1990−1993 Kalle Sognnesin johdolla kuvakentät puhdistettiin ja tutkittiin. Myöhemmin 2006−2007 maalaukset dokumentoitiin muovin läpi ja kokeiltiin entistää ja suojata pakkasrapautumista vastaan liimalla.
Mäntyharjun Haukkavuoren kalliomaalaukset Haukkavuoren kalliomaalaukset sijaitsevat pitkulaisen Sarkaveden itärannalla ja salmen keskivaiheilla Mäntyharjulla Etelä-Savossa. Kalliomaalaukset jakaantuvat kolmeen kuvakenttään, jotka sijaitsevat lounaaseen aukeavassa kallioseinämässä noin 200−300 metrin matkalla. Osan maalauksista näkee vain veneestä ja talvella jäällemenoa kannattaa virtauksien takia välttää.
Luettelo suomalaisista kalliomaalauksista Tämä on luettelo muinaisista kalliomaalauksista Suomessa.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Røstin ainoa kohde on Helveten kalliomaalaukset.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Ainoat kohteet täällä ovat Sandenin kalliomaalaukset.
Bohusläänin kalliomaalaukset Bohusläänin kalliomaalaukset sijaitsevat Bohuslänin rannikolla Länsi-Ruotsissa.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Vevelstadissa on kalliomaalauksia Bønnåssa , Skåren-Monsenissa ja Hamnissa .
Kalliomaalaus Altain vuoristo on Venäjän, Kiinan ja Mongolian rajaseutua. Sieltä tunnetaan lukuisia kalliopiirros- ja kalliomaalauskohteita seudun luolissa ja kallionseinämissä. Pohjois-Kiinassa Thuang-ihmiset käyttivät kalliomaalauksia viestintään jokijumaluutensa kanssa. Australian kalliomaalaukset ovat usein kalliokielekkeiden alla. Australian kalliomaalaukset ovat usein kalliokielekkeiden alla. Uusi löytö on Marosin luolamaalaukset, jotka ajoitetaan yli 35 000 vuoden taakse.
Flatruetin kalliomaalaukset Flatruetin kalliomaalaukset on tunnettu kauan aikaa ennen vuonna 1896 tehtyä julkistamista tieteelle. Ne sijaitsevat Tännäsin pitäjässä nykyisessä Härjedalenin kunnassa Pohjois-Ruotsin tunturialueella lähellä Norjan rajaa. Kalliomaalaukset on maalattu pystysuoralle kallioseinämän pinnalle Flatruetin ylängön itäosaan aivan kylmä vuoriston metsärajalle. Maalina on käytetty punamultaa ja kuvien lukumäärän suhteen Ruotsin suurimpia maalauskenttiä.
Norlannin kalliomaalaukset Ljusan ja Ljungan ovat pitkiä tunturijokia, jotka laskevat Selkämereen. Jokien latvavesistä löytyy alueen kalliomaalaukset.
Huashanin kalliomaalaukset Huashanin kalliomaalaukset tehtiin hematiitistä saadulla punaisella väriaineella, jonka sidosaineena oli käytetty kasvien maitiaisnestettä.
Astuvansalmen kalliomaalaukset Kun maalauksia vertaa Skandinavian, Karjalan ja Siperian kalliomaalauksiin, kansanperinteisiin, muinaisrunojen myytteihin ja vanhoihin uskomuksiin, ne antavat viitteitä kallion kuvien monitahoisuudesta. Astuvansalmen kalliomaalauksista löytyy neljä kuvayhdistelmää, joihin kuuluu hirvi sekä vene. Sen on arveltu olevan myös auringon tai maailmankaikkeuden vertauskuva. Siperian ja Pohjois-Euroopan metsävyöhykkeen asukkaiden tiedetään ajatelleen aurinkoa taivaan yli juoksevaksi peuraksi tai hirveksi. Lappalaisillakin on ollut uskomuksia kosmisesta aurinkopeurasta.
Suomen kalliomaalaukset Suomen kalliomaalaukset ovat kallioihin ja siirtolohkareihin punamultamaalilla tehtyjä merkkejä, jotka ovat tutkimusten mukaan neoliittisen kivikauden ja pronssikauden ajalta. Kuviot ovat yleensä huonosti säilyneitä johtuen sään ja kasvillisuuden tuhoavasta vaikutuksesta. Myös ihmistoiminta on nyttemmin uhannut maalauksia. Suomessa kalliomaalauksia tunnetaan eniten Kaakkois-Suomesta, mutta niitä on myös esimerkiksi Etelä-Suomessa ja Kainuussa. Tunnettujen kalliomaalausten kokonaismäärä Suomessa, kun mukaan otetaan vain tunnistettavia kuvioita sisältävät kohteet, on 96. 26 maalauksen kuvioita ei pystytä haalistumisen tai suttaantumisen vuoksi tunnistamaan. Kohteista seitsemän on todennäköisesti kallion luonnollisia värjäytymiä ja siten kiistanalaisia maalauksia. Loput 13 kohdetta ovat ajoitukseltaan myöhäisiä eli jopa nykyaikaisia tai tuhoutuneita kohteita. Kalliomaalauksia on Fennoskandiassa eniten Suomessa (vuoden 2005 tilanne).
Suomen kalliomaalaukset Kalliomaalausten tutkimus on Suomessa hyvin nuorta ja vähäistä. Vaikka kalliomaalaus on selvästi merkitty paikka maastossa, jossa muinaiset ihmiset toimivat, ei maalauspaikoilla ole tehty montaa arkeologista kaivausta. Ensimmäiset kaivaukset on tehty Valkeisaaressa, jossa Antti Lahelma suorittamat toiset kaivaukset tapahtuivat vuonna 2004 ja Astuvansalmen kalliomaalauksien edustalla on suoritettu useita vedenalaiskaivauksia sukeltaen, joista viimeisimmän toteutti Juhani Grönhagen vuonna 1992. Ensimmäinen väitöskirja kalliomaalauksista on Antti Lahelmalta vuodelta 2008.
Norlannin kalliomaalaukset Flatruetin kalliomaalaukset on tunnettu vuodesta 1896 ja on siksi hyvin dokumentoitu. Kalliopinnan suuri kuvakenttä sisältää lukuisia hirviä mikä tekee siitä Ruotsi suurimpia maalauskenttiä.
Astuvansalmen kalliomaalaukset Astuvansalmen kalliomaalaukset ovat Etelä-Savossa Yöveden rannalla Mikkelin kaupungissa Ristiinassa sijaitseva esihistoriallinen kalliomaalauskokonaisuus. Maalaukset kuuluvat Suomen ja Fennoskandian suurimpiin.
Ruotsin kalliomaalaukset Kalliomaalausten tutkimusta ovat harrastaneet vain harvat arkeologit. Gustaf Hallström ansioitui tutkiessaan Norjan ja Venäjän kalliopiirroksia. Hän tutki myös kaikki Ruotsin kalliomaalaukset ja hänet kutsuttiin Suomeen, kun Suomen ensimmäinen, Kirkkonummen Vitträskin kalliomaalaus, löydettiin. Viimeaikaisia Norlannin maalauksia ovat tutkineet muun muassa Anders Fandén, Britta Lindgren, Lennart Klang, Per Ramqvist, Joakim Goldhahn ja Brent Ove Viklund. Bohusläänin kalliomaalauksia on tutkinut Göran Anderson. Suomalaisista niistä on eniten kirjoittanut Pekka Kivikäs ja Antti Lahelma.
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvapaneeli I sijaitsee leveän varjostavan kalliolipan alla suojassa. Kalioseinämä katsoo etelään ja on lähes pystysuora. Kuviotovat peittyneet uhueen suojaavaan kalsiittiin, joka myös himmentää kuvioita näkymästä. Maalin värisävyt vaihtelevat suuresti ja vaatii katsojalta aikaa hahmottaa eläimet.
Värmlannin kalliomaalaukset Brurebergetin kalliomaalaukset sijaitsevat Blomsjönin länsirannalla olevassa jyhkeässä pystykalliossa. Kalliosta on lohjennut alaosa pois siten, että pystykallioon on jäänyt lippa. Lipan alla on maalattu kuvioita noin 1,5−4 metriä veden pinnan yläpuolelle. Kuvat jakaantuvat neljän kuvakenttään. Kentässä I, joka on niistä vasemmanpuoleisin, on kaksi hirveä ja yksi tuhoutunut kuvio. Vaikuttaa siltä, että hirvet on ensin maalattu ääriviivoin ja niiden sisälle on vedetty linjoja. Myöhemmin ne on täytetty punavärillä. Alin hirvistä on kooltaan suurin eli 47×31 senttimetriä. Kohdassa II on vain 30 senttimetriä pitkä hirvi, joka on osittain haalistunut. Sekin on maalattu täyteisesti. Kohta III sijaitsee kohdasta II kuusi metriä oikealle suojaisassa kallionurkassa. Kuvio on erittäin haalistunut ja kirjava. Selvemmin siitä erottuu hirvi, mutta joskus on huomattu hirven takana ihmisen hahmo. Neljäs kuvakenttä poikkeaa kahdessa suhteessa edellisistä. Kuviot sijaitsevat 4 metriä vedenpinnan yläpuolella. Sitten, kolmen eläimen jonossa kaksi taaimmaista ovat pieniä hirvi- ja eläinhahmoja, mutta ensimmäisenä kulkeva oikeanpuoleinen on peura, jolla on kaksi piikikästä sarvea. Oikeassa sarvessa on tiheästi maalattu 7 piikkiä ja vasemmanpuoleisessa sarvessa 5 piikkiä. Kuvioryhmä on yhteensä 1,4 metriä leveä. Kuvio on tuonut Pekka Kivikkään mieleen norjalaisen Ausvikenin hirvieläimen. Maalauksen löysi arkeologian opiskelija Ole Nerman vuonna 1976.
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvapaneeli V on metrin korkea ja 8 metriä leveä. Siinä on Norjan ainoa valasta esittävä kalliomaalaus. Valas on noin 33 senttimeriä pitkä ja 23 senttimetriä korkea. Se pyrstö on tunnusomaisesti alaspäin ja pyrstön evät sivusuuntaan maalattuja. Selkäevää on kurostettu ja ruokatorvi sekä vatsalaukku on merkitty näkyviin.
Ruotsin kalliomaalaukset Nykyään (vuonna 2012) tunnetaan Ruotsissa 52 kalliomaalauskohdetta tai -aluetta. Tämä on seurausta etenkin Norlannissa tehdystä maalausten systemaattisesta etsinnästä. Kalliomaalauksia näköjään löytyy, kun niitä etsitään.
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvion 3 oikealla puolella noin 50 senttimetrin päässä on epämääräinen alue punaväriä, joka on ilmeisesti jäänne tuhoutuneesta kuviosta. Kuvio 4 sijaitsee 1,97 senttimetriä oikealle kuviosta 3. Se esittää geometrista aihetta ja on kooltaan 50×28 senttimetriä. Koska kuvio on katkelmallinen, ei motiivi selviä.
Keski-Norjan kalliomaalaukset Sandhalsanin kalliomaalaukset ovat pyyntikulttuurin maalauksia. Niitä on 7 kahdessa ryhmässä. Yksi kuvioista esittää hirveä, mutta siitä on säilynyt vain etuosa. Kuvattuna on myös yksinkertain vedoin tehtyjä venekuvia..
Mertakallion kalliomaalaukset Mertakallion eli Mertavuoren kalliomaalaukset ovat kaksi pientä kalliomaalausta saman kallion eri kohdissa Märkjärvellä Iitissä Kymenlaaksossa. Maalaukset löysivät Sinimarja ja Lasse Ojonen vuonna 1971.
Suomen kalliomaalaukset Matkalla Savonlinnasta Mikkeliin kohdataan Sulkavan Viidanmäki maalaus ja Kivikirkon tuhoutuneen maalauksen. Näistä etelään sijaitsevat Toisen Salpausselän pohjoispuolella ja Puumalan itäpuolella kohteet Maksasaarenselän, Vetotaipaleen, Syrjäsalmen ja Lapinvuoren kalliomaalaukset.
Astuvansalmen kalliomaalaukset Astuvansalmen kalliomaalaukset olivat joidenkin paikkakuntalaisten tiedossa jo ennen niiden ”löytämistä”. Laajempaa tunnettavuutta maalaukset saivat arkeologi Pekka Sarvaksen havaittua ne veneretkellään Astuvansalmen pohjoisrannan pystysuorassa kalliossa kesällä 1968.
Ruotsin kalliomaalaukset Bohusläänin kalliomaalaukset sijaitsevat nykyäänkin vielä muutaman kilometrin päässä merenrannasta. Muinoin ne ovat olleet aivan rantakallioilla tai rannan läheisyydessä. Kuvioita on löytynyt vähän ja ne ovat säilyneet huonosti. Niille ei löydy muualta Ruotsista läheisiä vastineita.
Kymenkäänteen kalliomaalaus Kalliomaalauksesta ei erotu tunnistettavia kuvioita, mutta värin ja sijaintinsa perusteella se vaikutta aidon kalliomaalauksen jäänteeltä. Maalausalue on 68×51 senttimetrin kokoinen. Punavärin värisävyjen ja saturaation vaihtelut antavat olettaa, että maalauksessa olisi ollut kuvioita.
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvio 1 sijaitsee muita kuvioita korkeammalla ja on ehkä sen vuoksi jäänyt huomaamatta. Se on haalistunut lähes näkymättömäksi ja on ollut peittyneenä jäkälään. Kuvon yläosa vaikuttaa epäsäännölliseltä pentagrammilta, josta erkanee linjoja. Vaikutelma on jokin eläin. Etäisyys kuvioon 2 on puoli metriä ja ulkomitat mahtuvat 55×60 senttimetrin alueelle.
Hindhammarin kalliomaalukset Kuvio 2 on osittain säilynyt eläinkuvio, jossa eläin katsoo oikealle ja sillä on korvina tai sarvina kaksi linjaa ja sydämen kohdalla merkki. Takajalat ovat heikosti säilyneet. Nykyään kuvio mahtuu 19×37 senttimetrin alueelle, mutta eläin on saattanut olla alun perin 40 senttimetriä pitkä. Tämä eläinkuvio on muita paljon pienempi.
Uittamonsalmen kalliomaalaukset Uittamonsalmen kalliomaalaukset sijaitsevat Mikkelissä (entinen Ristiina) Etelä-Savossa Yöveden Uittamonsalmen kapeimmassa kohdassa koillisrannalla, lounaaseen aukeavassa kallioseinämässä. Maalaukset, joissa on 22 kuviota, ovat neljässä erillisessä maalausryhmässä noin 250 metrin matkalla.
Viherinkosken kalliomaalaukset Viherinkosken kalliomaalaukset sijaitsevat Keski-Suomessa Joutsassa. Kohde käsittää kaksi läheistä kohdetta. Kosken itärannalla on pienessä kallionseinämässä (kohde B) hirven kuva ja vastarannan siirtolohkareessa (kohde A) on mahdollisesti hirvi ja ihminen.
Suomen kalliomaalaukset Päijänteen eteläosassa Asikkalan kylästä itään Ruotsalaisen suunnassa sijaitsevat Huonpohjanvuoren ja Patalahden maalaukset. Ruotsalaisesta pistää etelään pitkä Rutalahti, jossa Väinönkallion kalliomaalaukset sijaitsevat. Ruotsalainen rajoittuu Heinolan kaupunkiin, jonka itäpuolitse kulkevat Saimaan vedet.
Astuvansalmen kalliomaalaukset Šamaanien lisäksi on maalauksissa muitakin ihmishahmoja. Ne on kuvattu henkiolennoiksi jotka liittyvät pyyntiyhteisön riittimenoihin. Ihmisolennot ovat saattaneet kuvata myös maalaajia itseään tai henkilöitynyttä metsänväkeä. Astuvansalmen ihmishahmojen joukossa on kaksi kalliomaalauksissa hyvin harvinaista naishahmoa, joista toinen pitelee kädessään jousta. Hahmo on nimetty ”Astuvan Tellervoksi” ja sen arvellaan esittävän suvun jumalallista kantaäitiä. Metsälle naisia ei tiettävästi päästetty. Yleensä naiset esitetään kalliomaalauksissa vain, kun kyseessä oli yhdyntä tai hedelmällisyys. Astuvan Tellervon arvellaan tuoneen onnea metsälle. Poikkeava ihmishahmo Astuvansalmen maalausten joukossa on myös Astuvansalmen mieheksi nimetty ihmishahmo, joka seisoo kädet lanteilla.
Huashanin kalliomaalaukset Huashanin kalliomaalaukset on Unescon maailmanperintöluettelon kohde Kiinassa. Siihen kuuluu kolme maalausaluetta Zuojiang- ja Mingjiangjokien varrella Guangxissa. Maalaukset ovat tyyliltään melko samanlaisia, ja niissä on pääasiassa punaisella värillä tehtyjä ihmishahmoja, jotka ovat kuvattu jalat puoliksi kyykyssä ja kädet ilmassa.
Huashanin kalliomaalaukset Huashanin kalliomaalaukset ovat siitä poikkeuksellisia, että niissä ei ole esitetty kohtauksia ”arkielämästä”, kuten metsästyksestä tai taisteluista. Pääosa Huashanin kuvista esittää ihmisiä eräänlaisessa kyykkyasennossa. Ihmiset esitetään joko edestä tai sivusta kuvattuna. Koukistetut jalat ja ylösnostetut kädet kuvastavat rituaalitanssia.
Kalliomaalaus Norjan Altassa sekä muissakin kohteissa on kalliopiirrosten joukossa myös neoliittiseen kauteen sijoittuvia kalliomaalauksia. Niissä kuvataan yksinkertaisin vedoin eläimiä, ihmisiä ja tapahtumia. Ne on maalattu kiviin ja kallion seinämiin. Ruotsissa on löydetty kalliomaalauksia myös Keski-Ruotsin korkeudelta saakka.
Kalliomaalaus Suomen kalliomaalaukset ovat osa Norjasta Siperiaan ulottuvaa pohjoista kuvavyöhykettä. Ne ovat metsästäjien tekemiä, ja kuvaavat useimmiten riistaeläimiä sekä ihmisiä. Ne ovat yleensä rannalla, ehkä tehty veneestä tai jäällä seisten. Suomalaisille kalliomaalauksille on myös tyypillistä, että ne useimmiten sijaitsevat lounaaseen päin.
Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset Huonpohjanvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat noin 16 kilometriä itäkoilliseen Asikkalan kirkosta. Maalaukset sijaitsevat Ruotsalaisen länsiosassa, lounaaseen katsovassa korkeassa kallioseinämässä. Maalaukset löysivät Lahden kaupunginmuseon kalliomaalausinventoinnin yhteydessä Hannu Poutiainen ja Janne Kinnunen vuonna 2003.
Suomen kalliomaalaukset Seuraavassa on luetteloitu useimmat Suomessa tunnetut kalliomaalaukset (tilanne 2005). Pienissä maalauskohteissa on havaittu alle 10 kuviota. Pienet kohteet ovat enemmistönä, kun taas kolmessa suurimmassa kohteessa on yli 60−100 kuviota. Maalauskohteet on ryhmitelty karkeasti muinaisten vesistöjen mukaan.
Ruotsin kalliomaalaukset Norlannissa on Ruotsin lukuisimmat kalliopiirros- ja maalauskohteet. Norlannin kalliomaalaukset on ajoitettu noin 4 000−500 eaa. ja piirrokset 5 000−1 000 eaa., joten ne ovat samanaikaisia. Voidaan ajatella, että samat ihmiset tiesivät molemmista tavoista tehdä kalliokuvia.
Mertakallion kalliomaalaukset Edellä kuvatun käärmeen ja ihmisen kuvioparille löytyy vertailukohtia muista kalliomaalauksista. Kolmiköytisienvuorella "putoavalla" ihmishahmolla alavartalo on maalattu käärmemäiseksi ja Juusjärvellä siksakkivartalo on melko selkeästi esitetty. Kuvioista on haettu tukea shamanismin kuvauksille, joita eri arkticumin kansojen kansanperinteet tuntevat.
Hindhammarin kalliomaalukset Läntisimmän kuvion nro 1 yllä oleva kalliolippa ulottuu 40−50 senttimetriä kuvion ylle ja itäisin kuvio jää 70−80 senttimetriä leveän lipan alle (valokuva ). Silti kuvioiden alaosat ovat altistuneet usein sateelle ennen silikaattikerroksen alle peittymistä. Kuviot esittävät kokonaisia tai osittaisia peuraeläimiä tai geometristä verkkokuviota.
Ristniemenvuoren kalliomaalaukset Ristniemenvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat Metsäisenjärven rannassa Miehikkälässä Kymenlaaksossa veteen päättyvässä pystykalliossa ja siitä noin 200 metriä luoteeseen olevassa kohteessa. Pystykallio on osa 600 metriä pitkää jyrkännettä, joka päättyy järven rantaan. Useimmat maalauksien kuviot, jotka ovat tosin kuluneita, esittävät ihmishahmoja.
Punamulta Punamultaa on käytetty jo esihistoriallisella ajalla, jolloin sillä on korostettu kalliomaalauksia, maalattu luolamaalauksia, värjätty haudattavia ja pieniä esineitä. Punamullalla on maalattu muun muassa Astuvansalmen kalliomaalaukset Ristiinassa. Suomessa kampakeraamisella kaudella (4200–2000 eaa.) valmistetut savihahmot värjättiin usein punamullalla.
Norlannin kalliomaalaukset Norlannin kalliomaalaukset sijaitsevat suurin piirtein Ruotsin Norlannissa 62° leveyspiirin pohjoispuolella. Ne liittyvät neoliittisen kivikauden ja pronssikauden pyyntiväestön toimintaan. Yhdessä kalliopiirrosten kanssa niiden esittämä sanoma kerto jotain metsästäjien uskonnollisesta toiminnasta. Kalliomaalausten etsintään on panostettu tällä vuosituhannella ja siksi uusia maalauksia löydetään vuosittain.
Divalia Fossae Divalia Fossae koostuu 86:sta tasapohjaisesta laaksosta, jotka sijaitsevat Vestan päiväntasaajan tienoilla. Muodostelman pohjoisin osa sijaitsee päiväntasaajan leveydellä, ja eteläisin noin kohdassa 22 eteläistä leveyttä. Laaksojen pituudet vaihtelevat 19 ja 380 kilometrin välillä, mutta Divalia Fossaen yhteispituus on jopa 549,37 km. Leveimpien kohtien leveys on noin 15 km, ja laaksojen syvyys on yli kilometri. Pystysuora siirros on suurimmillaan noin 5 km.
Wisconsin-jääkausi Beringinsalmi erottaa kaksi suurta mannerta, Aasian ja Amerikan toisistaan. Siperia ja Alaska ovat lähellä toisiaan
matalan meren erottamina, jonka syvyys on maksimissaan 48–49 metriä. 
Kun jääkauden aikana merenpinta oli alimmillaan, Beringinsalmen yli saattoi kävellä jo 24 000 vuotta sitten. Merenpinta oli alimmillaan noin 20 000 vuotta sitten. Arvellaan sillan olleen olemassa vielä 9 000 – 14 600 vuotta sitten. Edellisen kerran Beringinsalmi oli maata yli 37 000 vuotta sitten.
Pohjois-Amerikan suurimmat jäätiköt olivat Hudsoninlahden yllä ja Kordillieerien (Kalliovuorten) vuoristoissa. Kun jäätiköt olivat laajimmillaan, nämä kaksi jääkenttää olivat sulautuneet yhteen. Mutta kun ilmasto lämpeni hiukan, jäät vetäytyivät erilleen toisistaan. Näin syntyi Kalliovuorten länsiosan seuduille jääkäytävä 12 000 vuotta sitten. . Samoihin aikoihin syntyivät myös Salpausselät.
Boothian niemimaa Boothian niemimaa (, alun perin "Boothia Felix") on manner-Kanadan ja koko Pohjois-Amerikan mantereen pohjoisin niemimaa. Se sijaitsee Nunavutin territorion alueella. Niemimaan pinta-ala on noin 32 300 neliökilometriä. Niemimaa uloittuu pohjoisimmillaan leveysateelle 71°58′ pohjoista leveyttä. (Vertailuna: Nordkappin pohjoisin piste: 71°10'21"N on hieman etelämpänä.)
Palladiolainen arkkitehtuuri Palladio jäljitteli töissään antiikin Rooman rakennustyyliä, josta hän sai tietoa lukemalla roomalaisen arkkitehti Vitruviuksen kirjoituksia ja tutkimalla antiikin ajoilta säilyneitä rakennuksia. 1600-luvulla hänen töidensä pohjalta muodostui palladiolainen tyyli, joka levisi ympäri Eurooppaa. Suurimman suosion se saavutti 1700-luvun Britanniassa, mistä se levisi 1800-luvun alussa Pohjois-Amerikkaan. Pohjois-Amerikan kuuluisin palladiolaisesta arkkitehtuurista vaikutteita saanut rakennus on Valkoinen talo. Eri variaationeen palladianismi hallitsi eurooppalaista arkkitehtuuria 1800-luvulle asti.
Sagan prefektuuri Prefektuurin taloutta hallitsevat maa- ja metsätalous sekä rannikolla kalastus. Yleisiä tuotannon kohteita ovat naudanliha, sipulit ja mansikat. Prefektuuri on Japanin suurin mochigomen ja kasvihuoneessa kasvatettujen mandariinien tuottaja. Suurimmat vientikohteet ovat Pohjois-Amerikka ja Länsi-Eurooppa.
Pohjois-Amerikan ylätasangon intiaanit Kolumbian ylätasangon kulttuuripiiriksi katsottu intiaanien alue oli Kordillieereilla Yhdysvaltain ja Kanadan rajaseudulla. Tämä noin 200 000 km2 alue oli Rannikkovuorten ja Kalliovuorten välissä olevaa matalavuoristoista ylätasankoa, jota halkovat joet. Se kattoi muun muassa miltei koko Columbiajoen laakson ja Fraserjoen seudun eteläiset osat, jotka olivat asutuksen pääaluetta. Kanadasta alueeseen kuului eteläinen Brittiläinen Kolumbia, Yhdysvalloista suurin osa Washingtonia sekä Oregonin ja Idahon pohjoiset osat. Kolumbian ylätasangolla on mannerilmasto kuumine kesineen ja kylmine talvineen.
Korean Air Korean Air () () on Etelä-Korean suurin ja myös yksi Aasian suurimmista lentoyhtiöistä. Sen päälentoasemat ovat Incheonin kansainvälinen lentoasema (kansainväliset lennot) ja Gimpon lentoasema (Korean sisäiset lennot); molemmat sijaitsevat Soulin lähistöllä. Soulissa sijaitsee myös yhtiön pääkonttori. Korean Airilla on kohteita Aasiassa, Euroopassa, Oseaniassa, Pohjois-Amerikassa ja aikaisemmin Etelä-Amerikassa. Korean Air on SkyTeam Alliancen jäsen.
Lännenhemlokki Lännenhemlokki ("Tsuga heterophylla") on mäntykasvien ("Pinaceae") heimoon kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsirannikolla. Lännenhemlokki on suurimmaksi kasvava laji hemlokkien suvussa ja voi saavuttaa 50–70 metrin pituuden ja 2,7 metrin rungonpaksuuden. Laji on Länsi-Kanadassa tärkeä metsätalouspuu.
Paleointiaanit Arkeologit kiistelevät edelleen siitä, mistä ja milloin paleointiaanit tulivat Amerikkaan. Ensimmäisen ryhmän siirtymisen uskotaan tapahtuneen Beringinsalmen läpi vähintään 14 000 vuotta sitten. Yleisimmin käytetyn teorian mukaan he tulivat "jääkäytävää" pitkin, joka syntyi Kordillieerien ja Laurentianin jäätikköjen repeydyttyä irti toisistaan noin 16 000 vuotta sitten. Toinen muuttoaalto seurasi noin vuonna 11 500 eaa. Heidätkin tunnetaan paleointiaaneja, mutta myös Clovis-kulttuurin perustajina. Uusimpien tutkimusten valossa nämä ihmiset ovat voineet kulkea Amerikkaan niin sanottua Atlanttista reittiä jään reunaa pitkin ja tulla Espanjasta tai Ranskasta. Joidenkin tiedemiesten mukaan ensimmäiset asukkaat saattoivat saapua mantereelle jäämassojen väliin syntynyttä vesireittiä pitkin. Uusimpien löytöjen perusteella varhaisimman asutuksen Etelä-Amerikkaan on päätelty tulleen Aasiasta jäätiköitymisen aikana pitkin Pohjois- ja Etelä-Amerikan rannikkoa.
Luettelo maailmanperintöluettelon kohteista Amerikassa Tämä on luettelo Unescon maailmanperintöluettelon kohteista Pohjois- ja Etelä-Amerikan sekä Länsi-Intian alueella.
Rummuttajat Rummuttajalajit elävät lämpimissä ja lauhkeissa vesissä lähellä rannikkoa Atlantilla, Välimeri mukaan luettuna, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä yleensä lähellä rannikkoa. Pohjois-Amerikassa on yksi ja Etelä-Amerikassa 28 makeassa vedessä elävää lajia. Merien rummuttajia tavataan usein murtovedestä, muun muassa jokien suistoista. Lajit liikkuvat usein lähellä muta- tai hiekkapohjaa yksin tai pieninä ryhminä. Rummuttajat syövät pieniä kaloja ja selkärangattomia eläimiä. Varsinkin suurimmat heimon lajeista ovat myös tärkeitä ihmisen ruokakaloja ja urheilukalastuksen kohteita.
Louis-Joseph de Montcalm Pohjois-Amerikassa Montcalm oli mukana Fort Oswegon valtauksessa elokuussa 1756. Pian Montcalm saavutti ranskalaisille kiistattoman vallan Ontariojärvellä. Vuonna 1757 Montcalm lähti kohti etelää ja valtasi Fort William Henryn. Hänen suurimpana saavutuksenaan pidetään kuitenkin Ticonderongan valtausta, jossa Montcalm kukisti noin viisinkertaisen ylivoiman.
Luettelo Amerikan suurimmista metropolialueista Tämä on luettelo Amerikan suurimmista metropolialueista. Luettelossa on otettu huomioon myös kaksoiskaupungit, jotka sijaitsevat kahden valtion alueella – yleensä Kanadan ja Yhdysvaltojen tai Meksikon ja Yhdysvaltojen rajalla. Luettelossa on otettu huomioon Pohjois-, Etelä- ja Keski-Amerikan valtiot.
Intiaanit Ensimmäisen intiaaniryhmän uskotaan kulkeneen Siperian ja Alaskan välillä sijaitsevan Beringinsalmen läpi vähintään 14 000 vuotta sitten. Yleisimmin käytetyn teorian mukaan nämä ihmiset levittäytyivät Alaskasta Amerikan muihin osiin ”jääkäytävää” pitkin, joka syntyi Kordillieerien ja Laurentianin jäätikköjen repeydyttyä irti toisistaan. Toinen muuttoaalto seurasi noin vuonna 11 500 eaa. Osa tutkijoista uskoo intiaanien tulleen Siperiasta maasiltaa pitkin ja meloneen sen jälkeen etelään jäätöntä rannikkoa myötäillen. Merinisäkkäiden nahoilla päällystetyt puurunkoiset veneet olivat varsin merikelpoisia ja saattoivat kantaa painavankin lastin. Nämä Pohjois-Amerikkaan saapuneet ensimmäiset ihmisryhmät tunnetaan paleointiaanien yhteisnimellä, ja heidän jäljiltään muotoutui nuolenkärkien yhdenmukaisuuteen perustunut Clovis-kulttuuri.
Nälkäpeli (elokuva) Elokuva julkaistiin maailmanlaajuisesti 23. maaliskuuta 2012. Tuolloin "Nälkäpeli" saavutti Pohjois-Amerikassa kautta aikojen kolmanneksi suurimman avaustuloksen, noin 153 miljoonaa dollaria – edellä olivat vain "Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2" (169 miljoonaa dollaria) ja "Yön ritari" (158 miljoonaa dollaria). Se oli myös neljä viikkoa katsotuin elokuva Yhdysvalloissa, mikä oli pisin putki "Avatarin" jälkeen.
Suolaleinikki Suolaleinikin kaksiosainen päälevinneisyysalue kattaa toisaalta suurimman osan Pohjois-Amerikkaa pohjoisimpia ja kaakkoisimpia osia lukuun ottamatta. Pohjois-Amerikasta laji on levinnyt myös Meksikoon ja Etelä-Amerikkaan. Toinen päälevinneisyysalue on Keski- ja Itä-Aasiassa, jossa lajin levinneisyys on varsin mantereinen. Sitä kasvaa muun muassa Venäjän Kaukoidässä, Itä- ja Etelä-Siperiassa sekä Pohjois- ja Keski-Kiinassa. Euroopassa suolaleinikki on hyvin harvinainen tulokaslaji, jota on tavattu vain Romaniassa, Etelä-Norjassa ja -Ruotsissa sekä Suomessa. Pohjoismaiden havainnot lajista ovat kaikki merenrannoilta, Romanian esiintymien ollessa sisämaasta. Eurooppaan laji on tullut Pohjois-Amerikasta.
Tyynimeri Päiväntasaajan molemmin puolin 15. leveysasteiden kohdalla virtaavat idästä länteen Pohjoinen ja Eteläinen päiväntasaajanvirta. Niiden välissä lännestä itään virtaa Päiväntasaajan vastavirta juuri päiväntasaajan pohjoispuolella. Pohjoinen päiväntasaajanvirta kääntyy Filippiinien kohdalla pohjoiseen ja muodostaa lämpimän Kuroshion eli Japaninvirran. Se kääntyy Japanin kohdalla pohjoiseksi Tyynenmerenvirraksi, joka virtaa kohti Pohjois-Amerikkaa. Kamtšatkalta virtaa kylmä merivirta etelään ja kohtaa Japaninvirran 36. leveysasteen kohdalla. Pohjois-Amerikan rannikolla virtaa pohjoisesta etelään kylmä Kalifornianvirta. Eteläinen päiväntasaajanvirta jakautuu kolmeksi virraksi. Läntisimmistä haaroista syntyy Itäaustralianvirta, joka kääntyy takaisin itään ja pysähtyy Uuden-Seelannin länsipuolelle. Eteläisen päiväntasaajanvirran itäisin haara muodostaa lämpimän Eteläisen Tyynenmerenvirran. Etelämantereen ja Eteläisen Tyynenmerenvirran välissä lännestä itään virtaa kylmä Länsituulten virta, jonka päävirtaus kääntyy Etelä-Amerikan kohdalla pohjoiseen Perun- eli Humboldtinvirraksi.
Timo Pärssinen Kaudeksi 2001–2002 Pärssinen siirtyi Pohjois-Amerikan kaukaloihin, jossa pääsi pelaamaan Mighty Ducks of Anaheimissa17 NHL-ottelua tehoin 0+3=3. Anaheim oli varannut Pärssisen vuoden 2001 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella numerolla 102. Suurimman osan kaudesta hän pelasi kuitenkin Anaheimin farmijoukkue Cincinnati Mighty Ducksissa. Farmissa hän saavutti 49 ottelussa tehopisteet 14+24=38.
Kanadan kilpi Grönlannin osuutta lukuun ottamatta kilpi on lähes pyöreä, minkä vuoksi se muistuttaa soturin kilpeä ja hevosenkenkää. Kilven keskellä on Hudsoninlahti. Kilpi kattaa suuren osan Grönlannista, Labradorin, suurimman osan Québecistä, suuren osan Ontariosta, pieniä osia New Yorkia, Michigania, Wisconsinia ja Minnesotaa, suuren osan Manitobaa, pohjoisen Saskatchewanin, pienen osan koillista Albertaa, sekä arktisten alueiden itäosia eli yhteensä noin 8 miljoonan neliökilometrin laajuisen alueen. Kilpi ulottuu itse asiassa jopa lännen Kordillieereille ja idän Appalakeille, mutta muodostumat ovat yhä maanalaisia.
Wisconsin-jääkausi Jääkäytävä ja maasilta olivat auki monta kertaa Veiksel-jääkauden aikana. Maasilta syntyi ensimmäisen kerran vähän yli 70 000 vuotta sitten. Jääkäytävä avautui mahdollisesti noin 55 000 vuotta sitten. Jääkäytävä oli edellisen kerran ennen jäätikön maksimia auki noin 30 000 – 25 000 vuotta sitten. Beringinsalmen maasillan eli Beringian ja Kordillieerien jääkäytävän aukioloajoista voidaan tehdä olettamuksia siitä, milloin ihminen olisi saapunut Amerikkaan. Itä-Aasiassa oli ihmisiä jo 70 000 vuotta sitten, mutta nykyihminen alkoi asuttaa Siperiaa vasta 30 000 – 25 000 vuotta sitten.
Viimeisen kerran jääkäytävä avautui ehkä jo 13400 vuotta sitten, ja maasilta saattoi sulkeutua 12000 vuotta sitten.
Ihmiset, paleointiaanit asuttivat Pohjois-Amerikkaa mahdollisesti jo 15 000, varmasti viimeistään 12 000 vuotta sitten. Jos Amerikassa on ollut ihmisiä yli 25 000 vuotta sitten, asutuksen on täytynyt olla äärimmäisen harvaa.
Ihmiset olisivat kyenneet asuttamaan hitaastikin liikkuen Amerikan noin tuhannessa vuodessa.
Air Canada Air Canada on Kanadan suurin lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Montrealissa, Quebecissa. Yhtiö perustettiin vuonna 1937. Vuoteen 1949 saakka yhtiön pääkonttori sijaitsi Winnipegissä, Manitobassa. Lentoyhtiö lentää yli 160 kohteeseen ja lomalentoja yli 90 kohteeseen. Lentoyhtiön kotikenttä on Montréal-Pierre Elliott Trudeaun kansainvälinen lentoasema. Yhtiöllä on noin 334 lentokonetta, joka tekee siitä maailman 11. suurimman lentoyhtiön konemäärällä mitattuna. Air Canadan emoyhtiö (ACE Aviation Holdings) oli perustamassa Star Alliance -yhteenliittymää vuonna 1997 , jonka jäsen se on edelleen. Vuonna 2003 Air Canada oli ensimmäinen lentoyhtiö, joka lensi suoran lennon Pohjois-Amerikasta Intiaan.
Pihasaunio Pihasaunion alkuperäisenä kasvualueena on kiistellystikin pidetty sekä Koillis-Aasiaa että läntistä Pohjois-Amerikkaa. Pohjois-Amerikassa lajia tavataan koko mantereella lukuun ottamatta Yhdysvaltain kuumia eteläosia sekä Kanadan ja Alaskan arktisimpia alueita. Yleisin se on mantereen pohjoisosassa ja toisaalta länsirannikolla. Yhtenäinen levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Venäjän itäosissa ja Pohjois-Japanissa. Muualla Aasiassa lajia tavataan lähinnä Etelä- ja Keski-Siperiassa. Eurooppaan pihasaunio levisi 1800-luvulla ja eteni maanosassa nopeasti uusille kasvupaikoille. Nykyään pihasauniota kasvaa suurimassa osassa Eurooppaa. Laji puuttuu pohjoisen arktisilta alueilta sekä suurimmasta osasta Välimeren alueen Eurooppaa, poikkeuksena kuitenkin Etelä-Ranska.
Mäkilitukka Mäkilitukkaa tavataan Länsi- ja Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Se on levinnyt paikoin myös Pohjois-Amerikkaan. Liikenteen myötä laji on levinnyt myös Etelä-Amerikkaan ja Meksikoon. Suomessa se on yleinen Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa, harvinaistuu nopeasti kohti itää ja pohjoista.
Kordillieerit Andit kuuluvat Etelä-Amerikan Kordillieeneihin, jotka syntyivät kahden mannerlaatan yhteentörmäyksessä. Painavampi tyynenmeren laatta painuu kevyemmän Etelä-Amerikan mannerlaatan alle, nostaen tätä. Andit vuoristo kasvavat edelleen. Etelä-Amerikan mannerlaattaa työntää 130 miljoonaa vuotta sitten alkanut Atlantin valtameren aukeaminen, jonka seurauksena Tyynimeri kutistuu muutaman sentin vuodessa, Atlantin vastavaasti kasvaessa. Jatkuvasta liikkeestä huolimatta huolimatta, eroosio kuluttaa vuoria samaan tahtiin kun ne kasvavat, joten vuorten korkeus ei juurikaan kasva.