mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
MICHAEL (portaali) MICHAEL-kokoelmaluettelo oli käytettävissä eurooppalaisen kulttuuriportaalin kautta, joka yhdistää hankkeeseen osallistuvien EU-maiden kansallisten portaalien kokoelmakuvaukset. Aluksi eurooppalainen MICHAEL-palvelu käsitti kokoelmakuvauksia kolmelta maalta (Ranska, Englanti ja Italia). Jatkossa (kesällä 2008) portaaliin suunniteltiin liitettäväksi 14 uuden maan kokoelmat (ml. Suomi).
Kartelli Evätyt EU-tuet (arviolta 800 miljoonaa euroa) olivat kustannusvaikutuksiltaan moninkertaiset verrattuna raakapuukartellin kokonaiskorvausvaateisiin (227 miljoonaa euroa). Menetykset voidaan mitata paitsi euromääräisesti, niin myös tuhansissa miestyövuosissa sekä varsinkin loittonemana Kioton ja Dohan sopimusten ympäristövelvotteissa. Jos raakapuukartelliprosessi pitkittyy, Suomi jää eurooppalaisista kilpailijamaista jälkeen bioenergian kehittämisessä.
Saamelaiskulttuurin ensyklopedia Kolmikielistä ensyklopediaa (saame, suomi ja englanti) alettiin suunnitella vuonna 1998, ja se sai kaksivuotisen EU-rahoituksen vuonna 2001. Sen toteutuksessa toimitaan yhteistyössä Tromssan yliopiston humanistisen tiedekunnan saamen osaston, Uumajan yliopiston arkeologian ja saamen laitoksen, Kotimaisten kielten keskuksen saamelaiskielten etymologisen Algu-tietokannan ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kanssa.
Pakolainen Kiintiöpakolaisena maahan muuttavalla on jo YK:n pakolaisjärjestö UNHCR:n myöntämä pakolaisasema. Kiintiöpakolaisia vastaanottaa noin 25 maata. Yhdeksän maata, mukaan lukien Suomi, ottavat pakolaisia vuosikiintiön mukaan, kun taas seitsemällä maalla on pakolaisten asutusohjelmia yhteistyössä UNHCR:n kanssa. Muut maat ottavat kiintiöpakolaisia vastaan erityistapausperiaatteella. EU-maista kuusi ottaa vastaan kiintiöpakolaisia.
Hanna Markkula-Kivisilta Markkula-Kivisilta valittiin ensimmäisen kerran kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 1991 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän toimi eduskunnassa kolme vaalikautta, joiden aikana hän oli varsinaisena jäsenenä hallintovaliokunnassa (1991–1995), ympäristövaliokunnassa (1991–1998, 1999–2003) sekä valtiovarainvaliokunnassa (1999–2003). Markkula-Kivisilta ei asettunut ehdolle enää vuoden 2003 eduskuntavaaleissa.
Aune Mänttäri Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Mänttäri oli Naisten puolueen ehdokas. Eduskuntavaaleissa 1995, kunnallisvaaleissa 2008 ja eurovaaleissa 2009 hän on esiintynyt Itsenäisyyspuolueen listalla.
Jouko Jääskeläinen Eduskuntaan Jääskeläinen valittiin ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1991 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana vaaleissa 1995 ja vaaleissa 1999, mutta vaaleissa 2003 hän putosi eduskunnasta jäätyään neljän puolueen vaaliliiton listalla kolmanneksi, eduskuntaan valitun perussuomalaisten Timo Soinin ja puoluetoverinsa Antero Laukkasen jälkeen. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Jääskeläinen tuli jälleen valituksi kristillisdemokraattien kansanedustajaksi. Hän oli ehdolla myös vaaleissa 2015, mutta jäi tuolla kertaa varasijalle Antero Laukkasen tultua valituksi. Eduskunnassa ollessaan Jääskeläinen toimi varsinaisena jäsenenä seitsemässä eri valiokunnassa, vuodet 1991–1994 ympäristövaliokunnassa, 1991–1995 talousvaliokunnassa, 1994–1995 ja 2011–2015 valtiovarainvaliokunnassa, 1995–2003 suuressa valiokunnassa, 1996–1997 lakivaliokunnassa, 1997–1998 sivistysvaliokunnassa ja vuodet 1999–2003 perustuslakivaliokunnassa. Hän toimi myös puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuodesta 1997 vuoteen 2003.
Heidi Hautala Kansanedustajana Hautala on toiminut kolmella vaalikaudella vuosina 1991–1995 ja 2003–2009. Ensimmäisen kerran hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1991 vaaleissa. Vuodet 1995–2003 Hautala istui Euroopan parlamentissa, mutta vuoden 2003 ja 2007 eduskuntavaaleissa hänet valittiin jälleen kansanedustajaksi.
Matti Puhakka Puhakka valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1975 Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä. Eduskuntaurallaan hän toimi kahden valiokunnan puheenjohtajana, suuren valiokunnan johdossa vuonna 1975 ja sosiaalivaliokunnan johdossa vuosina 1979–1983. Hänet valittiin kansanedustajaksi yhteensä viisissä eduskuntavaaleissa, ja hän toimi kansanedustajana vuosina 1975–1991 ja 1995–1996. Eduskuntavaaleissa 1991 hän putosi eduskunnasta, mutta teki paluun eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1995.
Yhteisvastuu puolue Ensimmäisen kerran puolue asetti ehdokkaita vuoden 1991 eduskuntavaaleihin Helsingin, Uudenmaan, Pirkanmaan (silloin Hämeen pohjoinen vaalipiiri), Kymen ja Oulun vaalipiireissä. Eduskuntavaaleissa 2003 YVP:llä oli ehdokkaita mm. Helsingissä, Pirkanmaalla ja Vaasassa, mutta äänimäärä oli vain 404.
Olli Rehn Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Rehn valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Eduskunnassa hän toimi talousvaliokunnan jäsenenä (1991–1992) sekä pääministeri Esko Ahon poliittisena erityisavustajana vuosina 1992–1993. Hän oli myös Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja vuodet 1991–1995 sekä Euroopan parlamentin ja Suomen eduskunnan yhteiskomitean puheenjohtaja vuodet 1993–1994. Rehn oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1988–1994, josta keskustaryhmän puheenjohtaja vuodet 1988–1990.
Tuure Junnila Vuoden 1987 eduskuntavaaleissa Junnila jäi varasijalle ja joutui seuraamaan sivusta hallitusneuvotteluja, joiden myötä kokoomuksen 21 vuotta kestänyt oppositiokausi vihdoin päättyi. Hän nousi vielä viimeisen kerran kansanedustajaksi helmikuussa 1990 Eeva-Riitta Siitosen siirryttyä saman vuoden alussa Uudenmaan läänin maaherraksi. Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Junnila ei onnistunut enää uusimaan kansanedustajan valtakirjaansa, mutta siitä huolimatta hän ei jäänyt murehtimaan putoamistaan, vaan piti sitä melkeinpä helpotuksena.
Bjarne Kallis Kallis kuului alun perin rkp:hen, mutta siirtyi kristilliseen puolueeseen tultuaan uskoon. Hänet valittiin eduskuntaan kristillisen liiton listalta Vaasan läänin vaalipiiristä ensimmäisen kerran vuoden 1991 vaaleissa. Hän oli kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuoteen 2011 saakka muttei asettunut ehdolle enää vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Syksyllä 2014 Kallis ilmoitti siirtyvänsä kokoomukseen. Hän oli kokoomuksen ehdokas kevään 2015 eduskuntavaaleissa, muttei tullut valituksi.
Vesa Laukkanen Laukkanen on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti sekä arvoltaan varatuomari ja hänellä on ollut oma lakiasiaintoimisto vuodesta 1981. Hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1991 eduskuntavaaleissa.
Bror Wahlroos Bror Wahlroos oli Ruotsalaisen kansanpuolueen ehdokkaana vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi.
Eduskuntavaalit 1991 Vuoden 1991 eduskuntavaalit olivat korostetusti hallitusvaalit. Harri Holkerin johtama Suomen historian ensimmäinen sinipunahallitus eli kokoomuksen ja SDP:n yhteishallitus, jossa olivat mukana myös Ruotsalainen Kansanpuolue ja Suomen Maaseudun Puolue, oli istunut koko edeltäneen vaalikauden. Vuonna 1987 oppositioon jääneen Keskustan ja hallituksen välit olivat olleet alusta lähtien kireät, ja Keskusta julistikin ennen vaaleja pyrkivänsä siihen, ettei kokoomuksella ja SDP:lla olisi uudessa eduskunnassa enemmistöä. Kokoomuksen ja SDP:n johtajat Ilkka Suominen ja Pertti Paasio puolestaan ilmoittivat vaalien alla melko suorasukaisesti sinipunan jatkavan, mikäli vaalitulos antaisi siihen mahdollisuudet.
Heikki Kokko Kokko toimi kahden vaalikauden ajan Kymen läänin vaalipiirin kansanedustajana vuosina 1983–1991. Hän ei enää asettunut ehdolle vuoden 1991 eduskuntavaaleihin. Kokko oli varsinaisena jäsenenä kahdessa eduskunnan valiokunnassa, puolustusasiainvaliokunnassa ja laki- ja talousvaliokunnassa, ja toisella kansanedustajakaudellaan hän toimi jälkimmäisen puheenjohtajana.
Martti Korhonen Korhonen nousi kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Hän toimi vasemmistoliiton eduskuntaryhmän puheenjohtajana kesästä 1997 kevääseen 1999 ja uudelleen keväästä 2003 toukokuuhun 2006, jolloin hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi. Korhonen voitti johtajakilvan toisella kierroksella Paavo Arhinmäen äänin 273–150. Kesäkuun 2007 puoluekokouksessa Korhonen valittiin vuoteen 2010 kestävälle jatkokaudelle. Vuosina 1995–1998 Korhonen oli puolueensa varapuheenjohtaja ja 1998 hän hävisi taiston puheenjohtajuudesta niukasti Suvi-Anne Siimekselle.
Tarja Halonen SDP oli yksi vuoden 1991 eduskuntavaalien häviäjistä, ja Halonen siirtyi puolueen mukana kansanedustajaksi oppositioon, kun Esko Ahosta tuli uuden porvarihallituksen pääministeri. Neljä vuotta myöhemmin SDP sai vuoden 1995 eduskuntavaaleissa murskavoiton, ja pääministeriksi nousi SDP:n puheenjohtaja Paavo Lipponen. Lipponen pyysi Halosta sateenkaarihallituksensa ulkoministeriksi, mikä tuli yllätyksenä myös monille sosiaalidemokraateille. Ulkoministerin salkkua oli pedattu SDP:n pitkän linjan vaikuttajalle Pertti Paasiolle, eikä yksikään nainen ollut aiemmin toiminut ulkoministerinä.
Suomen EU-kansanäänestys Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa yhtenä teemana oli Euroopan yhteisön (EY) jäsenyys. Vaalien jälkeinen Ahon hallitus merkitsi hallitusohjelmaansa, että EY-jäsenyys on mahdollinen.
Astrid Thors Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Thors valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Hänestä tuli Vanhasen II hallituksen maahanmuutto- ja eurooppaministeri. Vuoden 2008 kuntavaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon kaudelle 2009–2012 ja 2012 kuntavaaleissa hän uusi paikkansa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Thors voitti vain 91 äänellä eduskuntaan uudelleen pyrkineen Jörn Donnerin ja sai näin RKP:n ainoan paikan Helsingin vaalipiiristä.
Luettelo vaalikauden 1987–1991 kansanedustajista Tämä on luettelo vaalikauden 1987–1991 kansanedustajista. Eduskuntavaaleissa 1987 valittu eduskunta toimi maaliskuusta 1987 maaliskuuhun 1991.
Susanna Huovinen Huovinen kiinnostui politiikasta 15-vuotiaana ja toimi demarinuorissa. 19-vuotiaana hän oli ehdolla vuoden 1991 eduskuntavaaleissa, joissa sai 1 116 ääntä. Vuoden 1992 kuntavaaleissa Huovinen valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon. Hän oli valtuutettu vuoteen 2008, jolloin jättäytyi kuntapolitiikasta.
Suomi 1990-luvulla Sotien jälkeisen ajan huomattavimpiin poliitikkoihin kuulunut Johannes Virolainen jätti politiikan vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Syksyllä 1990 Virolainen oli noussut Suomen kaikkien aikojen pitkäaikaisimmaksi kansanedustajaksi.
Päivi Varpasuo Varpasuo oli ensimmäisen kerran kansanedustajaehdokkaana 1970-luvun alussa. Eduskuntavaalien 1983 jälkeen hän oli kokoomuksen varaedustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja helmikuussa 1985, kun Pekka Löyttyniemi siirtyi kesken vaalikauden Espoon kaupunginjohtajaksi, Varpasuosta tuli kansanedustaja. Hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana eduskuntavaaleissa 1987 ja eduskuntavaaleissa 1991. Hän oli ehdolla myös 1995 vaaleissa, joissa ei kuitenkaan tullut valituksi.
Uudistuspuolue Liberaalit Uudistyspuolue osallistui vuoden 1991 eduskuntavaaleihin LKP:n listoilla muutamassa vaalipiirissä. Uudistuspuoluelaisia ei noussut eduskuntaan. Jussi Pajunen pääsi vaaleissa 1992 Helsingin kaupunginvaltuuston ensimmäiseksi varavaltuutetuksi LKP:stä. Sittemmin hän on liittynyt kokoomukseen.
Ilmari Nurminen Ilmari Taisto Nurminen (s. 24. helmikuuta 1991 Vammala) on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen kansanedustaja, joka valittiin ensimmäistä kertaa eduskuntaan vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Nurminen opiskelee kunta- ja aluejohtamista Tampereen yliopistossa.
Tuulikki Ukkola Ukkola valittiin Oulun vaalipiiristä eduskuntaan vuoden 1991 vaaleissa sitoutumattomana Liberaalisen kansanpuolueen listalta. Vuonna 1993 hänet valittiin puolueen puheenjohtajaksi, jona hän toimi 1995 eduskuntavaaleihin saakka, jolloin hän putosi eduskunnasta. Vuoden 2007 vaaleissa hänet valittiin Kokoomuksen listalta kansanedustajaksi. Eurovaaleissa 2009 Ukkola oli ehdolla kokoomuksen listalla.
Päivi Räsänen Räsänen oli ensimmäisen kerran ehdolla vuoden 1991 eduskuntavaaleissa puolueeseen sitoutumattomana ehdokkaana, muttei tullut valituksi. Vuonna 1993 hänet valittiin Riihimäen kaupunginvaltuustoon ja vuoden 1995 vaaleissa eduskuntaan. Vuonna 2003 Räsänen valittiin eduskuntaryhmänsä puheenjohtajaksi ja 2004 puolueen puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2011 hänestä tuli Kataisen hallituksen sisäministeri.
Suomen Keskusta Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa keskusta sai niin sanotun "veret seisauttavan vaalivoiton" ja nousi pitkästä aikaa suurimmaksi eduskuntapuolueeksi. Vaalituloksen pohjalta muodostettiin keskustan, kokoomuksen, RKP:n ja kristillisen liiton porvarihallitus, jonka pääministeriksi tuli keskustan Esko Aho.
Heikki Paloheimo Eduskuntavaaleissa 1987 ja 1991, kunnallisvaaleissa 1988 ja 1992 sekä presidentinvaaleissa 1988 Paloheimo toimi Yleisradion TV 1:n vaalitulospalvelun asiantuntijana. Vuosien 1995 ja 1999 eduskuntavaaleissa hän toimi vastaavassa tehtävässä MTV3:n vaalitulospalvelussa.
Maria Kaisa Aula Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Aula valittiin kansanedustajaksi Lapin vaalipiiristä, jota hän edusti 12 vuotta, kunnes jätti eduskunnan vuonna 2003. Vuosina 1993–1994 Aula toimi pääministerin talouspoliittisena neuvonantajana. Hän oli keskustan varapuheenjohtaja vuosina 1994–2002.
Pekka Räty Vuosina 1991–1995 hän toimi kansanedustajana tultuaan valittua eduskuntaan Lahdesta sitoutumattomana Vihreän liiton listoilta. Räty on toiminut myös Lahden kaupunginvaltuuston jäsenenä. Räty on toiminut myös SDP:ssä. Vuoden 2007 ja vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Räty oli Suomen Keskustan ehdokkaana Vaasan vaalipiirissä. Räty valittiin Imatran kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017.
Pauli Välimäki Poliitikkona Välimäki on toiminut Vihreän liiton varapuheenjohtajana vuosina 1990–1991 ja Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1998–2006 sekä Tampereen kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 1999–2002 ja 2005–2006. Vuosina 2003–2004 hän oli kaupunginvaltuuston toinen varapuheenjohtaja ja vuosina 1999–2006 vihreän valtuustoryhmän puheenjohtaja. Hän erosi kaupunginvaltuuston jäsenyydestä aloitettuaan viestinnän erityisasiantuntijana Tampereen pormestarin Timo P. Niemisen esikunnassa vuoden 2007 alussa. Välimäki on ollut myös eduskuntavaaliehdokkaana, ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1983 silloisessa Hämeen läänin pohjoisessa vaalipiirissä ja viimeisimmän kerran eduskuntavaaleissa 2007 Pirkanmaan vaalipiirissä, mutta ei ole tullut valituksi.
Kontula Kontulalaisten äänestysaktiivisuus on vaihdellut vuosien mittaan. 1970-luvulla äänestysaktiivisuus oli muuta Helsinkiä korkeampi, pysytellen 80 % tienoilla, ja muuta Suomea vain hieman matalampi. SKP ja SDP saivat alueen äänistä noin 60 %; vaikka SKP:n kannatus Helsingissä laski, Kontulassa se nousi 1970-luvulla. Vuosi 1972 oli historiallinen, sillä kunnallisvaaleissa Kontulasta valittiin kuusi ehdokasta valtuustoon. Jo 1980-luvulla moni kontulalainen, etenkin nuori, siirtyi nukkuviin äänestäjiin. Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa kontulalaisten äänestysaktiivisuus oli ennätysalhaalla, 66 %:ssa. Äänestysaktiivisuuden ero koko Suomen äänestysaktiivisuuteen oli 6 %-yksikköä. Aktiivisuus on jakautunut asuntotyypin mukaan: vuoden 1999 eduskuntavaaleissa omistusasuntojen asukkaista äänesti 78 %, vuokratalojen asukkaista 56 %. 2000-luvulla Kontulan äänestysaktiivisuus on ollut muuhun kaupunkiin verrattaessa matalampi.
Maija Perho Maija Riitta Perho (e. "Perho-Santala", s. 29. toukokuuta 1948 Ypäjä) on suomalainen poliitikko, joka on toiminut kokoomuksen kansanedustajana 1991–2007 sekä sosiaali- ja terveysministerinä 1999–2003. Hän oli ehdokkaana myös vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Perho toimi kokoomuksen puoluesihteerinä 1995–1999.
Heikki Lampela Lampela on osallistunut myös politiikkaan. Hän oli SDP:n ehdokkaana vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Vuosina 2005–2008 hän toimi kokoomuksen Helsingin kaupunginvaltuutettuna. Lampela on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (vuotta 2005 edeltävä nimitys nykyistä maisterintutkintoa vastaavalle tutkinnolle). Lampela on suorittanut oikeustieteen opintojen lisäksi merkonomin tutkinnon.
Iivo Polvi Iivo Alvari Polvi (s. 22. tammikuuta 1943 Kauhava) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1991–1999 ja 2001–2007. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta Jorma Vokkolaisen tilalle vuonna 2001. Polvi on ollut mukana Iisalmen kaupunginvaltuustossa vuodesta 1993 lähtien. Kaupunginhallituksen puheenjohtaja hän on ollut vuodesta 2001 lähtien. Polvi ei asettunut enää ehdolle vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Polvelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 2017.
Toimi Kankaanniemi Kankaanniemi oli Suomen Kristillisen Liiton Keski-Suomen piirin puheenjohtaja 1983–1989, puolueen puheenjohtaja 1989–1995 ja eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1995–1996. Puoluejohtajana hän vei puoluetta keskustalaiseen suuntaan. Hänen johdollaan puolue saavutti vuoden 1991 eduskuntavaaleissa vaalivoiton ja puolueen kansanedustajamäärä nousi viidestä kahdeksaan ja puolue nousi ensimmäistä kertaa hallitukseen.
Kauko Juhantalo Juhantalo on toiminut kansanedustajana Turun ja Porin läänin pohjoisesta vaalipiiristä ajalla 24. maaliskuuta 1979 – 3. joulukuuta 1993 ja 24. maaliskuuta 1995 – 23. maaliskuuta 1999. Turun ja Porin läänin pohjoisen vaalipiirin seuraajasta, Satakunnan vaalipiiristä hän on ollut kansanedustajana 19. maaliskuuta 2003 lähtien vuoden 2007 eduskuntavaaleihin saakka. Kauko Juhantalo on suosittu Kankaanpäässä muun muassa siksi, että hän on vaikuttanut myönteisesti aluekehitykseen muun muassa varuskunnan pysymiseen Niinisalossa sekä kuntoutuskeskuksen sijoittumiseen Kankaanpäähän. Juhantalo toimi kauppa- ja teollisuusministerinä 1991–1992 sekä Keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana vaalikaudet 1983–1987 ja 1987–1991.
Jana Novotná Novotná pääsi ensimmäistä kertaa urallaan kaksinpelin Grand Slam -loppuotteluun vuoden 1991 Australian avoimissa. Hän hävisi ottelun Monica Selesiä vastaan. Ensimmäisen erän voitti Novotná 7–5, mutta kaksi seuraavaa menivät Selesille selvin luvuin. Novotná voitti vuonna 1991 kaksi kaksinpeliturnausta, edellisvuonna hän oli ottanut yhden kaksinpelin turnausvoiton. Nelinpelissä hän voitti kaudella 1991 kahdeksan turnausta, joista kolme Gigi Fernándezin kanssa, jonka kanssa hän oli voittanut myös yhden turnauksen edelliskaudella. Fernández ja Novotná voittivat yhdessä muun muassa Ranskan avointen nelinpelin 1991, jonka loppuottelussa he voittivat Larisa Neilandin ja Nataša Zverevan, jotka Novotná oli voittanut aiemmin Sukován kanssa 1989 Wimbledonin ja 1990 Ranskan avointen loppuotteluissa. He olivat myös häviävänä osapuolena Australian avointen ja Wimbledonin nelinpelin loppuotteluissa, joista Wimbledonin voiton veivät juuri Neiland ja Zvereva. Vuoden 1991 Yhdysvaltain nelinpelin loppuottelussa Novotná pelasi Neilandin parina ja he hävisivät mestaruuden Pam Shriverille ja Zverevalle.
Tapani Mörttinen Mörttinen valittiin ensimmäistä kertaa eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1975 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hänet valittiin kansanedustajaksi yhteensä kolmissa vaaleissa, 1983 vaaleissa hän putosi eduskunnasta, mutta hän teki paluun eduskuntavaaleissa 1987. Hän toimi eduskunnan puolustusvaliokunnan puheenjohtajana valtiopäivillä 1979–1982 ja kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana valtiopäivillä 1987–1989. Kansanedustajana Mörttinen jatkoi vuoteen 1991.
Seppo Kääriäinen Seppo Kääriäisen poliittinen ura alkoi vuonna 1970. Hän toimi Keskustapuolueen puoluesihteerinä vuosina 1980–1990. Hänet valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 1987 vaaleissa ja hän on ollut kansanedustaja siitä lähtien. Kääriäinen oli keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja vuosina 1991–1993 ja keskustan varapuheenjohtaja vuosina 1994–2000. Hän oli ehdolla keskustan puheenjohtajaksi vuoden 1990 puoluekokouksessa Porissa, mutta jäi äänestyksessä kolmannelle sijalle Esko Ahon ja Eeva Kuuskoski-Vikatmaan jälkeen. Elokuussa 2018 Kääriäinen ilmoitti ettei asetu ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleihin.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1991 Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, se voitti loppuottelussa Ruotsin maalein 4-3. Pronssia sai Suomi. Vuoden 1991 MM-kilpailut jäivät Neuvostoliiton viimeisiksi ennen maan hajoamista.
Jan Otto Andersson Vuonna 1990 Andersson oli perustamassa Vasemmistoliittoa, jonka hallituksessa hän istui muutaman vuoden. Andersson oli Vasemmistoliiton ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1991 ja europarlamenttivaaleissa 1999, mutta hän ei tullut valituksi. Ennen uutta puoluetta Andersson vaikutti 1960-luvulta alkaen sen edeltäjä SKDL:ssä. 1980-luvulla Andersson kuului SKDL:n hallitukseen ja hän oli mukana laatimassa liiton, ja sen jäsenpuolue SKP:n, puolueohjelmia. Anderssonin panos on ollut huomattava myös Vasemmistoliiton ohjelmissa. Hän on toiminut vuoden Varsinais-Suomen Vasemmistoliiton puheenjohtajana.
Osku Pajamäki Osku Pajamäki on ollut SDP:n ehdokkaana jokaisissa eduskuntavaaleissa vuosina 1995-2011. Pajamäki saavutti varasijan vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja oli ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi.
Forssan politiikka Vuosina 1983–2011 pidetyissä eduskuntavaaleissa SDP oli yhtäjaksoisesti suurin puolue vuoden 2007 vaaleihin asti, jolloin se putosi toiselle sijalle. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ja vuoden 2011 vaaleissa suurin puolue oli Keskusta. Perussuomalaiset nousi viime eduskuntavaaleissa kolmanneksi suurimmaksi.
Ilkka Suominen Suominen toimi kansanedustajana kahteen otteeseen: ensin Turun läänin pohjoisen vaalipiirin edustajana 1970−1975, sitten Helsingin vaalipiirin edustajana 1983−1994. Eduskunnan puhemies hän oli lyhyen ajan vuoden 1987 eduskuntavaalien jälkeen ja myöhemmin 1991−1994. Suominen kuului kokoomuksen presidentti Kekkosta ja Neuvostoliittoa ymmärtäviin niin sanottuihin remonttimiehiin, jotka pyrkivät tekemään puolueesta hallituskelpoista.
Markku Koski (poliitikko) Markku Aulis Koski (s. 17. tammikuuta 1952 Kärsämäki) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Suomen Keskustan kansanedustajana vuosina 1991–1999 ja 2003–2007. Eduskuntavaaleissa 1999 ja 2007 hän putosi eduskunnasta.
Eduskunnassa hän toimi varapuhemiehenä vuosina 2003–2006. Koski oli Kärsämäen kunnanvaltuuston puheenjohtaja vuodesta 1987 vuoteen 2003 ja jäsen 1987–2004. Koski valittiin Kärsämäen kunnanvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa. Lisäksi hän toimii Kärsämäen seurakunnan kirkkovaltuustossa ja toimii kirkkovaltuuston puheenjohtajana.
Oiva Kaltiokumpu Kaltiokumpu on Porin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja. Kaltiokumpu oli ehdolla vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja pääsi varasijalle saaden 5 218 ääntä. 
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Kaltiokumpu valittiin kansanedustajaksi Satakunnan vaalipiiristä 5 611 äänellä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kaltiokumpu oli ehdolla Satakunnan vaalipiirissä mutta ei tullut valituksi.
Ahvenanmaan liberaalit Liberaalit osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Eduskuntavaaleihin puolue on osallistunut omalla listallaan 1995–2003 ja vuonna 2015. Muulloin se on osallistunut eduskuntavaaleihin vaihtelevissa liittoumissa. Vaaleissa 1995 ja 1999 kansanedustaja valittiin liberaalien omalta listalta. Vuosina 1987, 1991 ja 2007 liberaalit oli mukana paikan saaneissa vaaliliitoissa. Liberaalien Gunnar Jansson oli kansanedustajana ruotsalaisessa eduskuntaryhmässä vuosina 1983–2003.
Minna Karhunen Karhunen valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1991 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Ennen kansanedustajuutta hän oli työskennellyt toimittajana Hyvinkään Uutisissa, Nykypäivässä ja Uudessa Suomessa. Hänet valittiin jatkokaudelle 1995 vaaleissa. Eduskunnassa Karhunen oli varsinaisena jäsenenä neljässä valiokunnassa, liikennevaliokunnassa valtiopäivillä 1991–1994 ja 1996–1997, ympäristövaliokunnassa valtiopäivillä 1991–1994, tulevaisuusvaliokunnassa valtiopäivillä 1993–1994 sekä maa- ja metsätalousvaliokunnassa valtiopäivillä 1996–1997.
Vesa-Matti Saarakkala Saarakkala valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Eduskunnassa hän on suuren valiokunnan ja sen työjaoston sekä perustuslakivaliokunnan ja valtion vakuutusrahaston valtuuston jäsen. Saarakkala oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, joissa hänet valittiin jatkokaudelle. 5. toukokuuta 2015 Saarakkala valittiin talousvaliokunnan puheenjohtajaksi. Saarakkala jättää eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Suomen Keskusta Keskusta on ollut eduskunnan suurin puolue vuosien 1929, 1948, 1962, 1991, 2003, 2007 ja 2015 eduskuntavaaleissa.
Seppo Kanerva Kanerva oli Liberaalien ehdokas vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja 2004 europarlamenttivaaleissa. Keskustan ehdokkaana hän on ollut kunnallisvaaleissa 2004 ja eduskuntavaaleissa 2007. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon Perussuomalaisten ehdokkaana. Hän on ollut kaupunginvaltuutettuna myös vuosina 1993–2000. Eduskuntavaaleissa 2011 hän oli jälleen Perussuomalaisten ehdokkaana, samoin 2012 kunnallisvaaleissa. Vuoden 2017 vaaleissa häntä ei valittu kaupunginvaltuustoon.
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1991 Vuoden 1991 koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Italiassa 24.-29. kesäkuuta. Kisojen lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan maata. Mestaruuden voitti Jugoslavia, joka voitti loppuottelussa Italian pistein 88–73. Pronssiottelussa Espanja voitti Ranskan. Turnauksen arvokkain pelaaja oli Jugoslavian Toni Kukoč ja korikuningas Kreikan Nikos Galis.
Jan-Ove Waldner Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailuissa Waldner voitti urallaan kuusi mestaruutta, neljästi joukkuekilpailussa ja kahdesti kaksinpelissä. Ensimmäinen kaksinpelin MM-kulta on vuodelta 1989, jolloin MM-kilpailut järjestettiin Dortmundissa, ja jälkimmäinen vuodelta 1997, jolloin kilpailut pidettiin Manchesterissa. Vuoden 1989 MM-loppuottelussa hän voitti Jörgen Perssonin, jonka hän kohtasi kaksinpelin MM-loppuottelussa myös vuonna 1991, jolloin Persson voitti maailmanmestaruuden. Vuoden 1997 MM-loppuottelussa Waldner voitti valkovenäläisen Vladimir Samsonovin. Vuoden 1991 lisäksi hän sijoittui kaksinpelin MM-kakkoseksi myös vuonna 1987, jolloin maailmanmestaruuden voitti kiinalainen Jiang Jualiang. Nelinpelissä hän sijoittui MM-kilpailuissa toiselle sijalle kerran, vuonna 1997, jolloin hän hävisi Jörgen Perssonin parina mestaruuden kiinalaisille Kong Linghuille ja Liu Guoliangille. MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hän oli osa toiseksi sijoittunutta Ruotsin joukkuetta neljissä kisoissa.
Eduskuntavaalit 1991 Perinteisten porvaripuolueiden – keskustan, kokoomuksen, RKP:n ja kristillisten – enemmistö eduskunnassa vahvistui, kun taas vasemmisto säilytti vain niukasti määrävähemmistönsä eduskunnassa saadessaan 67 kansanedustajaa. SKDL:n ja Devan työn jatkajaksi keväällä 1990 perustettu Vasemmistoliitto sai yhden paikan vähemmän kuin sen edeltäjät olivat yhteensä saaneet vuoden 1987 vaaleissa. Myös Holkerin hallituksesta loppukesällä 1990 lähtenyt SMP menetti kaksi paikkaa.
Arto Bryggare Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Bryggare sai 889 ääntä, eikä tullut valituksi.Bryggaren vanhemmat ovat apulaispoliisimestari Unto Bryggare ja Toini Rinkinen. Bryggare meni naimisiin Lotta Suvirannan kanssa 1991. Vuonna 2015 pari haki avioeroa. Heillä on kolme lasta, joista poika Samuli on moniottelija. Arto Bryggare seurustelee saksalaisen yleisurheilijan Heike Drechslerin kanssa. Bryggaren ensimmäinen vaimo oli pituushyppääjä Anna-Maija Bryggare.
Ahon hallitus Ahon hallitus oli Suomen tasavallan 65. hallitus ja samalla porvarihallitus, jonka muodostivat Keskusta, Kokoomus, RKP ja SKL. 1991 eduskuntavaalien tuloksen perusteella muodostettu hallitus toimi koko vaalikauden 26. huhtikuuta 1991 – 13. huhtikuuta 1995. Ahon hallituksen aikana Suomi liitettiin EU:hun eli Euroopan unioniin.
Aino Karjalainen Karjalainen oli ehdolla Oulun vaalipiirissä vuoden 1970 eduskuntavaaleissa ja hän sai yli 3 000 ääntä. Häntä ei kuitenkaan tuolloin valittu eduskuntaan. Vuoden 1972 eduskuntavaaleissa Karjalainen oli jälleen ehdolla Oulun vaalipiiristä ja tällä kertaa hänet valittiin eduskuntaan 5 686 äänellä. Vuoden 1975 ennenaikaisissa vaaleissa Karjalainen valittiin uudelleen eduskuntaan 6 551 äänellä. Vuoden 1979 eduskuntavaaleissa Aino Karjalainen sai 6 926 ääntä mutta häntä ei valittu eduskuntaan.
Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Vuosina 1991–2007 puolue asetti oman listansa myös eduskuntavaaleissa. Sosialidemokraatit jäivät kuitenkin kauas vaalipiirin ainoasta kansanedustajan paikasta ja vaaleissa 2011 puolue liittoutui Ahvenanmaan keskustan ja Ahvenanmaan tulevaisuuden kanssa muodostaen Åländsk Samling -yhteislistan, jolta eduskuntaan valittiin Elisabeth Nauclér. Eduskuntavaaleissa 1987 puolue osallistui paikan vieneeseen Lista A:han, jossa olivat mukana myös Ahvenanmaan liberaalit.
Ahvenanmaan maltilliset FS osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Eduskuntavaaleihin puolue on osallistunut vaihtelevissa porvarillisissa liittoumissa ("Borgerlig alternativ" 1987, "Lista C" 1991, "Borgerlig samlingslista" 1995 ja 1999, "FS–obundna" 2003, "Borgerlig allians" 2007, "Alliansen för Åland" 2011). Vuosina 1991, 2003 ja 2007 FS oli mukana edustajapaikan saaneessa vaaliliitossa.
Markku Rossi Rossi valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan yli 7 000 äänen äänimäärällä vuoden 1991 vaaleissa, mutta kannatettuaan Suomen EU-jäsenyyttä hän putosi eduskunnasta seuraavissa vaaleissa 1995. Vaalien 1999 jälkeen Rossi nousi kansanedustajaksi kahdesti varaedustajan paikalta: vuonna 1999 neljäksi kuukaudeksi, kun Mirja Ryynänen jatkoi Euroopan parlamentin jäsenenä kautensa loppuun, ja vuonna 2000, kun Jorma Huuhtanen siirtyi Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi. Tämän jälkeen hänet on valittu jatkamaan kansanedustajana neljissä vaaleissa, 2003, 2007, 2011 ja 2015. Rossi jättää eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Seppo Särkiniemi Särkiniemi asetettiin jälleen ehdolle Uudenmaan vaalipiiristä Keskustan listalta vuoden 2007 eduskuntavaaleihin, mutta jäi varapaikalle. Särkiniemen ohi kiri vajaalla sadalla äänellä Markku Uusipaavalniemi. Syksyllä 2010 Särkiniemi siirtyi varamiehenä kansanedustajaksi Matti Vanhasen jäätyä pois eduskunnasta. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Särkiniemi jäi toiselle varasijalle. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Särkiniemi sai 2 874 ääntä ja jäi ensimmäiselle varasijalle.
Eduskuntavaalit 1991 Vaaleissa solmittiin yhteensä 29 vaaliliittoa. Liittoja oli kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä. Liittoja eivät tehneet IPU, kokoomus, SDP, Vasemmistoliitto ja Vihreä liitto.
Li Huirong Vuonna 1991 hän sijoittui toiseksi sisäratojen MM-kilpailuissa näytöslajina olleessa kolmiloikassa. Samana vuonna hän voitti universiadit tuloksella 14,20 m. Vuoden 1992 yleisurheilun maailmancupissa hän voitti lajinsa. Kausien maailmantilastoissa Li oli ykkösenä vuosina 1987, 1988 ja 1990 ja toisena 1991 ja 1992 ja kolmantena 1989.
Tuomas Telkkä Telkkä on ollut kokoomuksen listalla ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kymen vaalipiirissä ja vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Kaakkois-Suomen vaalipiirissä.
Predrag Danilović Danilović edusti maajoukkuetasolla Jugoslaviaa, jonka paidassa hän voitti EM-kultaa vuosina 1989, 1991, 1995 ja 1997. Vuoden 1999 EM-kisoista hän voitti pronssia. Olympiatasolla Danilović voitti olympiahopeaa vuonna 1996. Hän edusti maataan myös vuoden 2000 olympialaisissa.
Eduskuntavaalit 1929 Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun joku muu kuin SDP oli eduskunnan suurin puolue. Maalaisliitto sai toisen peräkkäisen suurvoittonsa ja nousi ensimmäistä kertaa eduskunnan suurimmaksi ryhmäksi. Lisäpaikkansa se sai lähinnä aiemmin Kokoomusta ja Edistyspuoluetta äänestäneiden maanviljelijöiden tuella. Maalaisliiton voiton taustalla nähtiin suuressa määrin maaseudulla vanhastaan vallinnut herraviha. Sosialidemokraatteja suuremman ääniosuuden saavutti kuitenkin vasta Maalaisliiton seuraaja Suomen Keskusta vuoden 1991 vaaleissa.
Niklas Sundblad Sundblad pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuosina 1990 ja 1991. Hän voitti ensimmäisestä turnauksesta kultaa ja oli Mikael Renbergin ja Torgny Löwgrenin kanssa tehoilla 3+5=8 Ruotsin toiseksi paras pistemies Stefan Ketolan jälkeen. Sundblad voitti vuoden 1991 turnauksen jäähypörssin 38 minuutillaan.
Keskustan Etelä-Hämeen piiri Keskusta voitti eduskuntavaaleissa 2015 myös Hämeen ja Päijät-Hämeen maakunnissa ja sai 9 141 ääntä enemmän kuin edellisissä eduskuntavaaleissa. Kanta-Häme joutui luopumaan ykkössijasta vaalipiiristä valittujen edustajien määrästä. Vaalituloksen 2015 perusteella Suomen Keskusta säilytti kansanedustajamääränsä Hämeen vaalipiirissä kolmessa. Valituksi tulivat Sirkka-Liisa Anttila, Juha Rehula ja uutena Martti Talja. Sirkka-Liisa Anttila ei asetu ehdokkaaksi eduskuntavaaleissa 2019.
Uudenmaan vaalipiiri Uudenmaan vaalipiiri on ollut vuosina 1907–1951 ja vuodesta 1975 kansanedustajamäärältään suurin vaalipiiri. Sen jälkeen, kun Helsinki erotettiin omaksi vaalipiirikseen, on Uudenmaan vaalipiirin paikkamäärä kasvanut 1–2 paikkaa jokaisissa eduskuntavaaleissa vuoden 2011 vaaleihin saakka. Suurin kasvu, 3 paikkaa, oli vuonna 1975. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä valittavien kansanedustajien määrä lisääntyi 33:sta 34:ään, paikka poistui Pohjois-Karjalan vaalipiiristä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa paikkamäärä kasvoi 35:een, paikka poistui Pohjois-Savon vaalipiiristä.
Eduskuntavaalit 1975 Tuloksia verrataan vuoden 1972 eduskuntavaaleihin.
Eduskuntavaalit 1972 Tuloksia verrataan vuoden 1970 eduskuntavaaleihin.
Eduskuntavaalit 1966 Tuloksia verrataan vuoden 1962 eduskuntavaaleihin.
Eduskuntavaalit 1962 Tuloksia verrataan vuoden 1958 eduskuntavaaleihin.
Eduskuntavaalit 1954 Tuloksia verrataan vuoden 1951 eduskuntavaaleihin.
Eduskuntavaalit 1916 Eduskuntavaalit 1916 järjestettiin 1. ja 3. heinäkuuta. Vaalit voitti 103 kansanedustajaa saanut Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP). Kyseessä on ainoa kerta, jolloin yksi puolue on saanut enemmistön eduskuntapaikoista. SDP ei kuitenkaan saanut enemmistöä annetuista äänistä.
Kyllikki Muttilainen Kyllikki Hellevi Muttilainen (s. 30. toukokuuta 1946 Rautjärvi) on suomalainen kansanedustaja ja poliitikko. Muttilainen toimi kansanedustajanavuosina 1990–1995 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä ja kuului sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään. Eduskuntaan hän nousi Suomen EU-suurlähettilääksi siirtyneen Erkki Liikasen seuraajana vuonna 1990 ja uudelleen vuoden 1991 eduskuntavaaleissa. Ennen kansanedustajuuttaan hän toimi kassapäällikkönä tavaratalo Maksimatissa Mikkelissä ja edustajakausiensa jälkeen muun muassa projektisihteerinä Etelä-Savon maakuntaliitossa sekä projektisihteerinä ja toimitsijana liikealan ammattiliitossa.
VfL Gummersbach Käsipallo joukkue perustettiin vuonna 1923. Ensimmäinen Saksan mestaruus tuli vuonna 1966. Seuran kulta-aikaa olivat vuodet 1966-1991, jolloin se voitti 12 Saksan mestaruutta. Ensimmäisen Euroopan mestaruuden joukkue voitti vuonna 1967, kun se kaatoi finaalissa Dukla Prahan. Vuosina 1970 ja 1971 joukkue voitti Euroopan mestaruuden uudestaan, ensin se kaatoi finaalissa SC Dynamo Berlinin ja vuotta myöhemmin Steaua Bucureşti Handballin. Viimeisimmän Euroopan mestaruuden seura voitti vuonna 1983, jolloin se voitti TsSKA Moskovan. Viimeisen Saksan mestaruuden joukkue voitti 1991, tällöin finaalivastuksena oli SC Magdeburg Gladiators
Sulo Aittoniemi Komisario Aittoniemi tutki 1980-luvulla Noppa-juttuun liittynyttä poliitikkojen lahjontaa, ennen kuin hänet hyllytettiin tutkimuksista syksyllä 1984. Aittoniemi arveli hyllyttämisensä johtuneen ratkaisevasti siitä, että hän oli kesällä 1984 tehnyt Lahden poliisille virka-apupyynnön Noppa-jutun vuoksi etsintäkuulutetun Tampereen kaupunginjohtajan Pekka Paavolan pidättämiseksi SDP:n puoluekokouksesta Lahdesta. Myös Keskustapuolueen entinen puheenjohtaja Johannes Virolainen oli kimpaantunut Aittoniemelle Keskustaan kohdistetusta tutkinnasta. Lopullisen määräyksen syrjäyttämisestään Aittoniemi epäili tulleen presidentti Mauno Koivistolta. Eduskunnan oikeusasiamies Jorma S. Aalto antoi vuonna 1985 Aittoniemelle kahdesti vakavan huomautuksen Noppa-tutkinnassa tehdyistä virheistä. Aittoniemestä tuli jutun myötä maanlaajuisesti tunnettu, ja hän nousi eduskuntaan. Aittoniemi aikoi asettua kansanedustajaehdokkaaksi vuoden 1987 vaaleihin aluksi Keskustan listoilta, mutta Keskustan puoluejohto hylkäsi hänen ehdokkuutensa. SMP:n puheenjohtaja Pekka Vennamo suostutteli Aittoniemen SMP:n ehdokkaaksi, koska siihenastinen tamperelainen SMP:n kansanedustaja Vieno Eklund oli jäämässä eläkkeelle ja puolue tarvitsi uuden vetävän ehdokkaan säilyttääkseen eduskuntapaikkansa Pohjois-Hämeen vaalipiirissä. Aittoniemi ei kuitenkaan liittynyt SMP:n jäseneksi. Eduskuntakaudellaan Aittoniemi oli lakivaliokunnan, valtiovarainvaliokunnan, suuren valiokunnan ja liikennevaliokunnan jäsen sekä vuosina 1990–1991 parlamentaarisen liikennekomitean jäsen. Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa Aittoniemi saavutti henkilökohtaisen ääniennätyksensä 18 744 äänellä; hänen äänipottinsa oli silloisen Hämeen läänin pohjoisen vaalipiirin suurin ja koko maan kolmanneksi suurin. Kaikkien siihenastisten eduskuntavaalien ääniharavien tilastossa Aittoniemi sijoittui 17:nneksi.
Simo Rundgren Rundgren valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2003 vaaleissa. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa hän jäi varasijalle. Rundgren nousi uudestaan eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän sai 3 825 ääntä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, muttei tullut valituksi.
Zoran Vulić Suurimman osan omasta aktiiviurastaan keskuspuolustajana pelannut Vulić edusti kotikaupunkinsa suurseuraa Hajdukia. Hän pelasi seurassa vuodet 1979–1988, jona aikana voitti Jugoslavian cupin kahdesti (1984, 1987). Välissä Vulić kävi kiertelämässä ulkomailla: vuodet 1988–1991 hän pelasi Espanjan liigaa Mallorcassa ja 1991–1993 ranskalaisessa Nantesissa ennen kuin palasi takaisin itsenäistyneeseen kotimaahansa ja Hajduk Splitiin. Hän voitti vielä kahdesti Kroatian liigamestaruuteen ja kerran Kroatian cupin ennen lopettamistaan kauteen 1994–1995.
Eduskuntavaalit 1991 Keskusta nousi pitkästä aikaa eduskunnan suurimmaksi puolueeksi voittamalla 15 lisäpaikkaa, mitä aiempi puoluesihteeri Seppo Kääriäinen kuvasi "veret seisauttavaksi vaalivoitoksi". Keskustan voittoa oli ennen vaaleja tehtyjen mielipidekyselyjen perusteella tiedetty odottaa, mutta sen suuruus – kuten myös siihenastisten päähallituspuolueiden kokoomuksen ja SDP:n tappion syvyys – yllätti vaaliasiantuntijatkin. Keskustan edeltäjä Maalaisliitto oli ollut suurin puolue vuoden 1962 vaaleissa, koko vuosien 1966–1991 välisellä ajalla suurin puolue oli SDP. Keskustan vaalivoittoon toi lisämausteensa vaaliliittokumppanin, Suomen Kristillisen Liiton kolmen paikan voitto. Suhteellisesti suurin vaalivoittaja oli Vihreä liitto, jonka paikkaluku yli kaksinkertaistui neljästä kymmeneen. Liberaaliselle Kansanpuolueelle vaalit olivat elämän ja kuoleman kysymys, koska ilman sen saamaa yhtä kansanedustajaa puolueen kohtalona olisi ollut poistaminen puoluerekisteristä.
Timo Harakka Harakka oli vihreiden sitoutumattomana ehdokkaana toista kertaa vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä ja sai 1 361 ääntä. Hän liittyi Sdp:hen vuoden 2015 eduskuntavaalien alla.
Riimukirjoitus Riimukirjoitus syntyi roomalaisella rautakaudella, ilmeisesti 100-luvulla jaa. Vanhimmat tunnetut riimukirjoitukset sisältyvät Vimosen suosta tehtyihin löytöihin Tanskassa ja ajoittuvat noin vuoteen 160 jaa.
Unkarilaiset riimut Historiallisessa székelyläisessä riimukirjoituksessa on muinaisturkkilaisiin kirjoitusjärjestelmiin palautuvien merkkien lisäksi merkkejä, jotka luultavasti ovat peräisin kreikkalaisesta kirjaimistosta tai slaavilaisista (glagoliittinen tai kyrillinen) kirjaimistoista. Kirjaimilla merkittiin vokaaleja ja konsonantteja (ei, toisin kuin joskus näkee väitettävän, tavuja); vokaalit saatettiin tietyissä tapauksissa jättää merkitsemättä. Vanhimmat kirjoitukset raaputettiin tai kaiverrettiin puuhun tai kiveen, sana "rovás "viittaa juuri tähän veistämiseen. Tämän takia alkuperäisten unkarilaisten riimukirjainten muodot ovat kulmikkaita ja muistuttavat germaanista riimukirjoitusta. Myöhemmin székely rovásírás -kirjoituksia on myös maalattu tai piirretty; tämän takia kirjoitusta tutkinut Klára Sándor käyttää mieluiten termiä "székely írás "‘székelyläinen kirjoitus’. Kovin laajoja tekstejä riimukirjoituksella ei koskaan tiedetä syntyneen, säilyneet tekstit ovat useimmiten vain muutaman sanan mittaisia seinäkirjoituksia.
Vöyrin riimukirjoitukset Vöyrin riimukirjoitukset ovat Pohjanmaalla Vöyrin kunnassa sijaitsevia vuosina 1978 ja 1982 löydettyjä kalliokaiverruksia. Ne ovat suo- ja metsäalueella noin 7–9 kilometriä kunnan keskustaajaman kaakkoispuolella. Kahdessa erillisessä paikassa sijaitsevat kaiverrukset sisältävät ristin ja laivan kuvat sekä riimukirjoitusta. Museoviraston 1980-luvulla tekemän arvion mukaan ne eivät kuitenkaan ole viikinkiaikaisia vaan todennäköisesti väärennöksiä ja korkeintaan 100–200 vuoden ikäisiä. Myös Vöyrin kaiverrusten muoto poikkeaa tyypillisistä riimukirjoituksista.
Muinaisnorja Vanhimmat muistiinpanot muinaisnorjaksi on tehty 'nuorempi futhark' -riimukirjoituksella 800-luvulla, viimeisimmät tekstit riimukirjaimin on tehty 1300-luvulla. 1100-luvulta lähtien muinaisnorjaa kirjoitettiin myös latinalaisilla aakkosilla. Tunnetuimmat ja laajimmat tekstit muinaisnorjaksi ovatkin latinalaisilla kirjaimilla kirjoitetut kaksi Eddaa ja saagat, Islannin keskiaikainen kirjallisuus. Islantilaisen 900-luvulta peräisin olevan Grágás-lakikokoelman mukaan islantilaiset, norjalaiset, ruotsalaiset ja tanskalaiset puhuivat samaa kieltä, josta käytettiin nimitystä "dǫnsk tunga". Itämurteitten puhujat Ruotsissa ja Tanskassa saattoivat kutsua kieltä nimellä "dansk tunga" tai "norrønt mál".
Piranshahr Piranshahr on yksi Iranin vanhimmista kaupungeista ja sen perustukset ovat peräisin Iranin preislamiselta aikakaudelta ja Meedian valtakunnan syntymisestä.
Mikkeli Vanhimmat löydetyt merkit asutuksesta Mikkelin seudulla ovat kivikauden kampakeraamiselta kaudelta 4000–2000 eaa. Tältä aikakaudelta tunnetut löydöt koostuvat asuinpaikoista. On arveltu, että kaikkein vanhimmat asuinpaikat ovat hävinneet Vuoksen puhkeamisesta lähteneen tulvaveden alle. Arkeologisia kaivauksia seudulla on tehty muun muassa Tuukkalan, Visulahden, Orijärven ja Kenkäveron rautakautisilla asuinpaikoilla. Rautakautisia linnavuoria ovat Sairilan, Otavan, Vatilan ja Otralan linnavuoret.
Luettelo Suomessa toimivista historianelävöitysryhmistä Tämä on luettelo Suomessa toimivista historianelävöitysryhmistä ja -yhdistyksistä. Ryhmät on luetteloitu suunnilleen kronologisessa järjestyksessä elävöitettävän aikakauden mukaan, vanhimmasta alkaen.
Riimukivi Pohjanmaalta Vöyristä on löydetty kallioon kaiverrettuja riimukirjoituksia, mutta vuonna 1986 julkaistu työstöjälkitutkimus viittaa siihen, että ne ovat 1900-luvulla tehtyjä väärennöksiä. Museoviraston rekisteriportaalin mukaan Träskishällorin riimukirjoitus on ”enintään ehkä 100–200 vuoden ikäinen”. Kahden muun Vöyrin riimukirjoituksen ajoitukseen rekisteriportaali ei ota selkeää kantaa, mutta niidenkään myöhäistä alkuperää ei torjuta..
Stirlingin linna Skotlannin itsenäistyttyä kuninkaat Robert II ja Robert III alkoivat rakennuttaa uutta linnaa Stirlingin kukkulalle. Vanhimmat yhä olemassa olevat linnan osat (esim. vuonna 1381 rakennettu pohjoinen portti) ovat tältä aikakaudelta.
Unkarilaiset riimut Viime vuosikymmeninä modernisoitua unkarilaista riimukirjoitusta on Unkarissa ryhdytty näkyvästi harrastamaan äärikansallismielisissä ja äärioikeistolaisissa piireissä, ja Jobbik-puolue on monin paikoin järjestänyt tai vaatinut esimerkiksi taajamien nimikilvistä pantavaksi näkyville myös riimukirjoitusversioita. Tähän nykyaikaiseen riimukirjoituksen harrastukseen liittyy usein uskomuksia, jotka perustuvat romanttisiin kuvitelmiin unkarilaisten alkuperästä: riimukirjoituksen uskotaan olevan peräisin esimerkiksi Lähi-Idän muinaisten korkeakulttuurien nuolenpääkirjoituksista tai aikoinaan unkarilaisten esi-isinä pidetyiltä hunneilta tai skyyteiltä.
Timo Heikkilä Timo Heikkilä arvelee, että kertomukseen Untamon ja Kalervon veljessodasta on kertynyt aineksia usealta aikakaudelta vihollisuuksista Suomen maaperällä asuneiden ryhmien välillä. Vanhimmat kerrostumat voisivat periytyä jo Baltiasta tulleen nuorakeraamisen kulttuurin eli "vasarakirveskansan" ja alkuperäisen kampakeraamisen kulttuurin yhteenotoista.
Kymri Kirjakymrin pohjana toimii vuonna 1588 julkaistu William Morganin raamatunkäännös. Kielen kirjallinen historia alkaa jo varhaiskymristä (500-luku), mutta suuria määriä kirjallisia muistomerkkejä on säilynyt vasta muinaiskymrin (800–1000-luku) ajalta. Keskikymri (1100–1300-luku) on jo jossain määrin ymmärrettävää nykykymrin puhujalle: tälle aikakaudelle sijoittuvat vanhimmat säilyneet kymrinkieliset versiot walesilaisten mytologisesta Mabinogion-kokoelmasta. Varhaisen uuskymrin aika sijoittuu keskikymrin ja Morganin raamatunkäännöksen väliin, 1300–1500-luvulle. Tämän aikakauden tärkeimpiä kirjallisia teoksia ovat Dafydd ap Gwilymin, Walesin kansallisrunoilijan, runoteokset, jotka ovat vauhdikkaita, uskallettuja ja eroottisiakin.
Kambodžalainen kulttuuri Kambodžalainen kuvanveisto tunnetaan erityisesti Angkorin kauden temppeleistä ja pagodeista. Hienostunutta, monipuolista ja aistillista veistotaidetta tuotettiin jo kuitenkin Funanin ja Chenlan aikakaudella ennen Angkoria. Kauden veistokset olivat intialaisvaikutteisia, mutteivät pelkkiä kopioita. Vanhimmat säilyneet veistokset ovat 500-luvulta, ja monet niistä kuvaavat kahdeksankätistä Vishnua.
Unkarilaiset riimut 1900-luvulla kiinnostus riimukirjoitukseen elpyi myös Transilvanian ulkopuolella. Kirjoitus alettiin nähdä kaikkien unkarilaisten yhteisenä kansallisena kulttuurisymbolina, ja siitä kehitettiin modernisoituja versioita, joissa kutakin unkarin kielen nykyisen kirjoitustavan mukaista kirjainta (joskus jopa sellaisia kirjaimia, joita ei unkarinkielisissä sanoissa esiinny, kuten W tai Q) vastaa oma riimumerkkinsä. Näin esimerkiksi lyhyille ja pitkille vokaaleille on kehitetty erilliset merkit, jollaisia historiallisessa székelyläisessä riimukirjoituksessa ei tunnettu. Modernisoitu riimukirjoitus noudattaa täysin unkarin kirjakielen kirjoitustapaa. Tällä kirjoituksella on viime vuosina julkaistu esimerkiksi transkriptioita monista Unkarin kirjallisuuden klassikoista.
Riimukivi Gs 13 Kivessä olevalle riimukirjoitukselle on kaksi lukutapaa:
Iso Mustasaari Ison Mustasaaren vanhimmat rakennukset ovat 1700-luvulta, Augustin Ehrensvärdin ajalta, samoin kuin saaren eteläosan rannoilla olevat muurit. Tämän aikakauden rakennuksista huomattavimpia ovat "Kruunulinna Ehrensvärd" sekä sen läheisyydessä oleva, Suomen vanhimpiin kuuluva kerrostalo, "Noakin arkki". Alkuperäisen suunnitelman mukaan nämä olisivat olleet osia saaren keskelle jäänyttä suurta aukiota ympäröivästä rakennusryhmästä, joka kuitenkin jäi tuolloin keskeneräiseksi.
Espoonlahti Meri rajaa Espoonlahtea kahdella suunnasta, lännessä Espoonlahti ja etelässä Suomenlahti. Maa-alue on vanhaa maankohoamisaluetta, joka on kohonnut merestä viimeisen jääkauden jälkeisinä vuosituhansina. Vanhimmat merkit ihmisen toiminnasta ovat pronssikaudella (1500–500 eaa.), jolloin alue oli saaristoa. Näin varhaisia asuinpaikkoja ei täältä tunneta, mutta aikakauden hautoja, kiviröykkiöitä, tiedetään Espoonlahdessa useita. Niistä neljä sijaitsee Laurinlahden asuntoalueella.
Poltergeist Poikkeuksellisen parapsykologisten ilmiöiden piirissä poltergeistista tekee myös sen mahdollinen esiintyminen jo hyvin varhain historiassa ja ilmiön merkkien samankaltaisuus ympäri maailmaa. Vanhimmat räyhähenkeen viittaavat kirjatut kertomukset ovat peräisin jo antiikin Roomasta, ja sen jälkeen muistiin merkittyjä mahdollisia poltergeisteja on lähes joka aikakaudelta. Skeptikoiden mukaan keskushenkilöt ovat kuitenkin saaneet vaikutteet toimintaansa lukemalla tai kuulemalla vastaavista tapauksista ja niiden aiheuttamasta huomiosta.