mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Pilvi Pilven nimityksessä voidaan käyttää yhtä tai useampaa muunnosnimikettä, jotka liitetään suku- ja lajinimen perään:
Muunnosnimikkeiden tapaan pilven nimessä voidaan käyttää myös yhtä tai useampaa lisäpilvinimikettä:Silloin kun useimmat säähavainnot olivat ihmisten tekemiä, eikä kaukokartoitusvälineitä kuten satelliittikuvia ollut yleisesti käytettävissä, kehitettiin synoptinen pilviluokittelu, ja säähavainnontekijöiden havainnot piirrettiin sääkartoille paineen, lämpötilan ja tuulen ohella. Nykyisin kokonaispilvisyys - kuinka suuri osa taivaankannesta on pilvien peitossa - on useimmilla sääasemilla ainoa havaittava pilvisyyssuure. Synoptisessa pilviluokittelussa pilviä ei jaoteltu lajin tai suvun mukaan, vaan haettiin tyypillisiä tiettyyn säätyyppiin liittyviä pilvisyysnäkymiä. Esimerkiksi yläpilvikoodit 4-6 kertova lämpimän rintaman lähestymisestä, ja tällaiset havainnot Norjan rannikolta auttoivat hahmottamaan, kuinka kaukana Atlantilla lähestyvän rintaman pilvinauha oli. Nykyisin vastaava tieto saadaan satelliittikuvasta. Alla olevassa galleriassa on ensin yhdeksän alapilviryhmää, sitten yhdeksän keskipilviluokkaa ja viimeksi yhdeksän yläpilviryhmää.
Pirttijärvi-Kaitainjärvi Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 50 miljoonaa m³ eli 0,050 km³. Järven keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys on 27 metriä. Ärväänlahti on hyvin matala, mutta siitä erottuu syvyyskartassa Kaitainsalmen veden alle jäänyt uoma, jossa on 6–9 metriä syvää. Kellolahden edustalla uoma mataloituu ja se häviää Kaitainjärvelle. Kaitainjärven pohjan syvyydet vaihtelevat voimakkaasti. Paikoin on vain toista metriä syvää, mutta pienillä alueilla saattaa olla yli 10 metriä syvää. Tällaisia syvänteitä esiintyy Kokkoniemen edustalla, Heposaaren itäpuolella, Kylmälahden suulla ja Honkisaaren länsipuolella. Pitkä syvänne alkaa Honkisaaren itäpuolelta ja se jatkuu etelään Kiikarusniemen editse Eskonsaaren eteen. Se on yleisesti yli 10 metriä syvä, mutta paikoin jopa yli 20 metriä syvä. Eskonsaaren kohdalla sijaitsee 27 metriä syvä eli järven syvin kohta. Pirttijärven Ammonsaaren eteläpuolella sijaitsee pitkä yli 10 metriä syvä syvänne. Syvänteestä löytyy pari 20 metriä syvää kohtaa. Sen länsipuolella sijaitsee muutama yli 10 metriä syvää kohta ja Tenetin luusuassa on vielä 19 metriä syvä kohta.
Valon poika Kirja kertoo kuinka Ramseksen isä Seti I koetteli Ramsesta faaraoksi tämän tietämättä.
Tarina alkaa kun Ramses joutuu hänen isänsä tahdosta vastatusten villikarjun kanssa. Ramses ei pysty voittamaan tätä, joten Seti kukistaa karjun. Tästä koetuksesta Ramses alkaa toivoa, että hän olisi tuleva faarao ja veljensä Khenar joutuisi alempaan virkaan. Toivoa yrittävät hillitä hänen hyvät ystävänsä, mutta Ramses ei ota tätä vaihtoehtoa kuuleviin korviinsa. Myöhemmin tajutessaan ystävien olessa oikeassa ja, että tuo toive oli turha, hän kokee hirveän pettymyksen, mutta alkaa samalla syvällä sisimimmään miettimään, jos tuo koetus olikin Faaraon ensimmäinen koetus.
Crash Bandicoot 2: N-Tranced Crash Bandicoot 2: N-Tranced (Japanissa "Crash Bandicoot Advance 2: Spinning Hypnosis Great Panic!?", "Crash Bandicoot Advance 2: Guruguru Saimin Dai Panic!?") on Vicarious Visionsin kehittämä ja Universal Interactiven vuonna 2003 Game Boy Advancelle julkaisema tasohyppelypeli. Peli on jatko-osa vuonna 2002 julkaistulle .Syvällä hyperavaruudessa Uka Uka valittaa Neo Cortexin epäpätevyyttä ja kuinka hän viimeksi epäonnistui valtaamaan Maan. Nyt Uka Uka luottaa tehtävän N. Tropylle. Tropy näkee tulevaisuus näkymän suunnitelmastaan.
Renkajärvi Järven tilavuudeksi on luotaamalla saatu 32,5 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 5,3 metriä ja suurin syvyys 29,3 metriä. Järven pohjoiosassa on kaksi syvännettä, joista pohjoisempi on 22 metriä syvä ja eteläisempi 29 metriä syvä. Järven syvin kohta sijaitsee tässä . Heti Kapeen eteläpuolella on 23 metriä syvä syvänne ja harjujakson koillispuolella 23 metriä syvä syvänne. Harjujakson lounaispuolella on matalaa paitsi Niinisaaren eteläpuolella, missä on yli 25 metriä syvä kohta.
Niskajärvi (Kouvola) Järvi on luodattu, ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 80 miljoonaa kuutiometriä eli 0,080 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 6,7 metriä ja suurin syvyys on 31,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee Mutiansaaren itäpuolella puolivälissä Ritaniemenkärkeen mentäessä. Muita syvänteitä esiintyy esimerkiksi Raudanlahdella, jossa on kaksi yli 20 metriä syvää syvännettä, Hyönänsaaren koillispuolella, jossa on 27 metriä syvä syvänne, Lehtisaaren pohjoispuolella, jossa on 25 metriä syvä syvänne, ja saaren kaakkoispuolella, jossa on 23 metriä syvä syvänne.
Aurejärvi (järvi) Järven syvyysvaihtelut ovat Suomen oloissa tavallista syvemmät. Eteläpäässä olevassa Linnanlahdessa on yli 11 metriä syvää. Korkeasaaren edustalla on 19 metrin syvänteet, joista toinen jatkuu Lokansaarille asti. Ison Selkäsaaren eteläpuolella on 15 metriä syvää ja pohjoispuolella melkein 20 metriä syvää. Vähä Selkäsaarelta alkava ja Pöykänselälle jatkuva syvänteessä syvyys vaihtelee 20–40 metrin välillä. Esimerkiksi Pöykänsaarella on melkein joka suunnassa yli 30 metriä syvää. Siikamon välistä etelään yli Uljaanselän jatkuu toinenkin syvänne Pöykänselälle. Se on noin 20–40 metriä syvä. Järven syvimmäksi kohdaksi on ilmoitettu Pöykänsaaren pohjoispuolella oleva syvänne, jossa on 38,6 metriä syvää.
Turpanin syvänkö Turpanin syvänkö on syvänkö Kiinassa. Se on Kiinan syvin kohta. Syvänkö on 154 metriä merenpinnan tason alapuolella.
Meri Meri on mantereiden ympärillä oleva laaja ja yhtenäinen suolavesikerros, joka peittää noin 381 miljoonaa neliökilometriä eli 70,8 prosenttia maapallon pinta-alasta. Meriksi kutsutaan myös eräitä suuria laskujoettomia järviä, kuten Kaspianmerta. Meriä tutkii meritiede. Maa on Aurinkokunnan ainoa planeetta, jonka pinnalla on nestemäistä vettä. Maapallolla voidaan katsoa olevan kolmesta viiteen valtamerta: Tyynimeri, Atlantin valtameri ja Intian valtameri sekä usein mukaan luetut Pohjoinen ja Eteläinen jäämeri. Lisäksi mannerten välissä on välimeriä, kuten Välimeri, saariryhmien erottamina reunameriä (esimerkiksi Pohjanmeri) sekä syvälle mannerten sisäosiin ulottuvia sisämeriä (esimerkiksi Itämeri).
Huhkojärvi Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 17 miljoonaa kuutiometriä eli 0,017 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 14,3 metriä ja suurin syvyys on 41,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee Tervaniemen edustalla. Vähemmän kuin puolet järvestä on yli 25 metriä syvää. Tervaniemen eteläpuolella on kahdessa kohtaa noin 35 metrin syvänteet. Ekolanniemestä Ainonsaareen on pitkä yli 30 metriä syvä syvänne. Salkkiniemen edustalla on 33 metriä syvä syvänne ja Luodelahdessa on pienellä alueella noin 15 metriä syvää.
Yli-Suolijärvi Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 138 miljoonaa kuutiometriä eli 0,138 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,2 metriä ja suurin syvyys on 18,2 metriä. Järven eteläosassa on useita syvänteitä, jotka yltävät kuitenkin vain 10 metrin syvyyteen. Järven länsiosa on vieläkin matalampi kuin tämä osa. Pohjoisosassa Ahmaselältä alkaa Koivusaarelle jatkuva yli 10 metriä syvä ja varsin pitkä syvänne, jossa on paikoin jopa 15 metriä syvää. Syvintä on kuitenkin järven itäosan eteläosassa Ahvenselällä, missä sijaitsee laaja ja yli 10 metriä syvä syvänne. Sillä on Hevossaaren eteläpuolella laaja yli 15 metriä syvä syvänne ja siitä lounaaseen Uopajanlahden suulla sijaitsee järven syvin kohta.
Äväntäjärvi Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 27 miljoonaa kuutiometriä eli 0,027 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 7,8 metriä ja suurin syvyys on 48,3 metriä. Syvin kohta sijaitsee pääaltaan järvenselän keskellä Ritavuoren, Kalasaaren ja Köllinsaaren välissä. Pitkävedessä on Karhunkalliosta pohjoiseen yli 15 metrin syvänne, jossa on parhaimmillaan 18,2 metriä syvää. Pitkäveden eteläpäässä Nurmiluodonsaaren pohjoispuolella on 16,9 metriä syvää. Matkalla Numiluodonsaarelta Maunuksenniemen kärkeen ei vesi ole kertaakaan kahta metriä syvempää. Lepistönvesi on enimmäkseen matalaa, mutta siinä on yksi yli kuuden metrin syvänne. Järven pääaltaassa on syvyysvaihtelut moninaisemmat. Jos Kalasaaren pohjoispuolella on laaja noin 20 metrinen syvänne. Kalasaaren molemmat salmet ovat matalia, mutta Kalasaaren eteläpuolella sijaitsee järven syvin kohta. Siinä sijaitsee laajin syvänne, missä vesi on laajalla alueella yli 15 metriä syvää. Köllinsaaren eteläpuolella sijaitsee vielä 29 metriä syvä kohta.
Saint Lawrence (joki) Saint Lawrence on Pohjois-Amerikan itäosissa virtaava suuri joki, joka yhdistää Suuret järvet Saint Lawrencen lahteen Atlantin valtameressä. Sen pituus on lähes 1 200 kilometriä, kun alkulähteenä pidetään Ontariojärveä. Jokisuulle kertyy kuitenkin matkaa yli 3 000 kilometriä etäisimmän latvajoen Saint Louisin alkulähteeltä Minnesotassa. Saint Lawrencen vesistö on Pohjois-Amerikan kolmanneksi suurin Mississipin ja Mackenzien jälkeen ja sen pinta-ala on runsaat 1,6 miljoonaa neliökilometriä. Joen valuma-alueella asuu 30 miljoonaa amerikkalaista ja 15 miljoonaa kanadalaista, ja se käsittää 25 prosenttia maailman makean veden varannoista. Joki on osa taloudellisesti merkittävää Saint Lawrencen vesitietä, jota pitkin rahtialukset pystyvät kulkemaan Atlantin valtamereltä Yläjärvelle saakka.
Saint Lawrence on geologiselta iältään varsin nuori, vain noin 6 500 vuoden ikäinen. Sitä ympäröivää alankoa peitti vielä 18 000 vuotta sitten paksu mannerjää, joka vetäytyi hitaasti pohjoiseen. Noin 13 000 vuotta sitten jääpeite oli kutistunut niin paljon, että merivesi alkoi tulvia alangolle muodostaen Champlainmeren, joka peitti laajoja alueita nykyisestä Quebecistä ja Ontariosta. Maa kohosi voimakkaasti mannerjäätikön painosta vapautuneella tasangolla, kunnes Champlainmeri kutistui 9 500 vuotta sitten järveksi, jonka lasku-uoma oli Saint Lawrencen ensimmäinen vaihe. Noin 6 500 vuotta sitten uoma oli kulunut lähellä nykyistä Quebeciä niin syväksi, että järvi tyhjeni kokonaan Atlantin valtamereen ja joki sai tämänhetkisen muotonsa.
Pyhäjärvi (Juva) Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 37 miljoonaa kuutiometriä eli 0,037 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,6 metriä ja suurin syvyys on 20,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee Pyhälahden syvänteessä. Järvellä on Isoselän alueella 12,5 metriä syvä ja 11 metriä syvä syvänne, sekä itäosan lahdessa on vielä yli 10 metriä syvä syvänne.
Karen McCluskey Karen McCluskey esiteltiin sarjassa yhtenä Wisteria Lanen asukkina. Jaksossa "Libe Alone and Like It" selviää, että hän sairastaa vaikeaa niveltulehdusta ja kuinka Lynette auttaa häntä tämän kaaduttua ennen kuin kaksikosta tuli hyviä ystäviä. Rouva McCluskey tunnetaan naapuruston riidanhaluisena vanhana naisena, joka aiheuttaa mennen tullen riitaa ja kaaosta. Rouva McCluskey on kuitenkin syvällä sisimmässään erittäin kiltti nainen täynnä rakkautta. Kaudella paljastettiin myös, että hänellä oli poika joka kuoli 12-vuotiaana. Rouva McCluskey tarjoutui vahtimaan Scavojen lapsia, mutta Lynette torjui tarjouksen pitäen McCluskeyta "muinaisena". Koko sarjan ajan häntä kutsutaan Karenin sijaan rouva McCluskeyksi.
Köyliönjärvi Järvi on savipohjainen, mutta Kankaanpäässä harju ulottuu rantaan asti ja siellä on hiekkapohja. Järvi on yleisesti hyvin matala, koska 35 % järven pinta-alasta on alle metrin syvää ja vain 22 % on yli 3 metriä syvää. Järven keskisyvyys on 2,6 metriä, mutta sen syvänteessä on 13 metriä syvää. Syvänne sijaitsee Kirkkosaaren länsipuolella Polsunsalmessa, ja siihen kuuluva yli 6 metriä syvä alue kattaa järvestä 2 %.
Ala-Siikajärvi (järvi Kuopiossa) Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 69 miljoonaa m³ eli 0,069 km³. Järven keskisyvyys on 6,2 metriä ja suurin syvyys on 44,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven pohjoisosassa olevassa laajassa yli 40 metriä syvässä syvänteessä. Pohjoisosassa on Martikkalanlahdessa lähes 30 metriä syvää. Likosaaren vieressä ja Siikamäen alla on 35 metriä syvää. Hiekkalahdesta alkaa pari kilometriä pitkä yli 20 metriä syvä syvänne, joka loppuu Huosiaislahteen. Vaikka syvänteen vieressä kulkee vedenalainen harju, on sen vieressä yli 30 metriä syvää. Järvessä on on useita muitakin syvänteitä.
Nerkoonjärvi Järven keskisyvyys on 3,7 metriä ja monet lahdenpohjukat ovat alle metrin syvyisiä. Palosaaren itäpuolelta löytyy kuuden metrin syvänne, Pohjanladesta ja Helaanniemen edustalta yli 10 metrin syvänteet. Selällä on itäpäässä laaja yli kuuden metrin syvänvedenalue. Sammallahti on alle kaksi metriä syvä, mutta yllättäen puoli metriä syvän salmen erottamassa Kylmälahdessa on noin kuusi metriä syvää. Järven syvin kohta sijaitsee Helaanniemen edustalla, missä on 16 metriä syvää.
Vermasjärvi Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 13,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0133 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 14,0 metriä. Syvin kohta sijaitsee Viinaselällä Kauraniemen länsipolella. Sama syvänne jatkuu koilliseen Linnalahteen, missä on yhdeksän metriä syvää. Vinttastenlahdella on yli kahdeksan metriä syvää. Pohjoisselällä on hyvin matalaa, vaikka sen eteläpäässä kapea syvänne. Siinä vesi on monin paikoin yli kuusi metriä ja kahdesti lähes kahdeksan metriä syvää. Pääosa järven vedestä sijaitsee sen eteläosassa, missä on laaja ja monin paikoin rantoja seuraava yli kuusimetrinen alue. Kallioniemen edustalla sijaitsee laaja yli kymmenmetrinen syvänne, jonka syvimmäksi kohdaksi on ilmoitettu yksitoista metriä.
Jämijärvi (järvi) Itäisessä altaassa on yhdeksän saarta ja luotoa. Niistä suurimmat ovat Uimaluoto, Lehtisaari, Majasaari ja Niittusaari. Järvialtaan syvänteet mutkittelevat järven pohjassa. Yli kahdeksanmetrinen syvänne sijaitsee Majasaaren, Korkeasaaren ja Uimaluodon välissä ja näiden saarten väliköissä. Uimaluodon eteläpuolelta sen ohittaa Syväsalmi, jossa monin paikoin 15 metriä syvää. Pyydönniemen edustalla sijaitsee 1,5 kilometriä pitkä yli 20 metriä syvä syvänne. Sieltä löytyy Karilannokan edustalta myös järven syvin kohta, joka on 26 metriä syvä.
Syvä uni (vuoden 1978 elokuva) Syvä uni ("The Big Sleep") on Michael Winnerin elokuva vuodelta 1978. Elokuvan pohjana Raymond Chandlerin romaani "Syvä uni" vuodelta 1939. Samasta aiheesta ohjasi elokuvan jo aiemmin myös Howard Hawks("Syvä uni", 1946).
Syvä konvektio Syvä konvektio on meressä tai ilmakehässä tapahtuvaa konvektiota, joka ulottuu paksuun kerrokseen. Ilma nousee siinä pitkän matkaa ylöspäin. Ilmakehässä syvä konvektio ulottuu 500 hPa:n painepinnan yläpuolelle, yleensä pysähtyen noin 200 hPa:ssa olevaan tropopaussiin. Syvä konvektio liittyy kesällä yleensä ukkosiin ja on yleisin tropiikissa.
Epameinondas Antiikin aikana Epameinondasta ylistettiin yhtenä kreikkalaisen maailman kyvykkäimmistä miehistä. Roomalainen puhuja Cicero sanoi häntä ”Kreikan ensimmäiseksi mieheksi”. Etenkin taktiikan alalla häntä pidettiin muita kenraaleja etevämpänä. Epameinondaan Leuktrassa käyttämä ”syvä falangi” auttoi häntä kukistamaan paljon kehutun Spartan armeijan. Epameinondaan alulle panemaa uutta taktiikkaa käytti myöhemmin hyväkseen muun muassa Makedonian Filippos II, joka oli nuorena Thebassa panttivankina ja luultavasti tapasi tuolloin Epameinondaan. Epameinondas oli erityisesti tunnettu vaatimattomuudestaan, ja hänen väitetään eläneen koko elämänsä köyhyydessä. Kerrotaan myös, että hän ei käyttänyt valtaansa rikastuttaakseen itseään, ja hänen sanotaan jakaneen anteliaasti varoistaan ystävilleen. Cornelius Nepos kertoo, kuinka hän kieltäytyi ottamasta vastaan lahjuksia Persian lähettiläältä.
Karma-kagyü Ming-dynastian aikana 1300-luvulla keisari Yung Lo kutsui 5. Karmapan Deshin Shegpan Kiinaan ja vastaanotti tältä monia opetuksia. Vierailunsa aikana Karmapa esitti monia ihmetekoja, jotka keisarin taiteilijat määrättiin päivittäin kirjaamaan ylös ja joista muodostui parikymmentä isoa rullamaalausta. Muutama niistä oli tallella Tshurpun-luostarissa Tiibetissä aina 1950-luvun invaasioon asti. Yung Lo oli niin liikuttunut näistä tapahtumista ja tunsi niin syvää omistautumista Karmapaa kohtaan, että hän esitti toteutettavaksi suunnitelmansa käännyttää kaikki muut Tiibetin uskonnolliset suuntaukset karma-kagyüksi. Deshin Sheghpa sanoutui ehdottomasti irti tästä, ja hän piti sitä vastoin esitelmän siitä, kuinka tärkeää on kunnioittaa erilaisia ajattelukoulukuntia, sillä ne vastaavat kaikkia moninaisia taipumuksia ja tarpeita, joita koko ihmiskunnasta löytyy.
Hiidenjoki Hiidenjoen syvyydet on luodattu vuonna 2006 ja joella havaittiin olevan neljä syvännettä, joissa joki oli 8–11 metriä syvä . Puujoen luusuassa Vettenjakamon eteläpuolella on heti syvänne, seuraava sijaitsee Holmukreeninlahdessa, kolmas on Turengin alapuolella Kalpalinnan kohdalla ja viimeinen on Hiidenjoen suussa. Muualla on yli puolet joen pituusjuoksusta yli 6 metriä syvää, mutta koska vain joen keskikohta on näin syvää, muodostuu yli 6 metriä syvästä alueesta vain 21 ha. Holmukreeninlahden yli 6 metrisen syvänteen pinta-ala on 1,43 ha ja sen tilavuudeksi on laskettu olevan noin 47 800 m³.
Rudyard Kipling San Franciscosta matka jatkui Yhdysvaltain puolella pohjoiseen Portlandiin (Oregon) ja Seattleen (Washington). Tämän jälkeen hän siirtyi Kanadaan, missä reitti kulki Victorian (Brittiläinen Kolumbia) ja Vancouverin (Brittiläinen Kolumbia) kautta takaisin Yhdysvaltoihin. Matka jatkui Yellowstonen, Salt Lake Cityn, Omahan (Nebraska), Chicagon (Illinois), Beaverin (Pennsylvania) kautta Ohiojoelle vieraillakseen Hillin perheen luona. Professori Hillin kanssa matka jatkui Chautauquaan, Niagaran putouksille, Torontoon, Washingtoniin, New Yorkiin ja Bostoniin. Matkan aikana hän tapasi New Yorkin Elmirassa kirjailija Mark Twainin, joka teki häneen syvän vaikutuksen. Lopulta hän ylitti Atlantin ja saapui Liverpooliin lokakuussa 1889.
Useat aikakauslehdet hyväksyivät Kiplingin tarinoita julkaistavaksi. Hän asettui Lontooseen kahdeksi vuodeksi.
Syvä uni (kirja) Romaanin pohjalta on tehty kaksi elokuvaa: Howard Hawksin ohjaama "Syvä uni" (1946) ja Michael Winnerin ohjaama "Syvä uni" (1978).
Kurkijärvi (Mänttä-Vilppula) Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 26 miljoonaa kuutiometriä eli 0,026 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys on 18,9 metriä. Syvimpiä kohtia ovat Vuorisvuoren edustalla Karstinlahdella, jossa on yli 14 metriä syvää, Hirvisaaren länsipuolella, missä on yli 15 metriä syvää, Hirvisaaren itäpuolella, jossa on yhtä syvää, sekä järven eteläosassa Lomsansaaren edustalla, missä on 16,5 metriä syvää.
Luvanjärvi Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 39 miljoonaa kuutiometriä eli 0,039 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,7 metriä ja suurin syvyys on 24 metriä. Syvin kohta sijaitsee Niskanselällä, jossa järven pituussuuntainen syvänne sijaitsee. Syvänteen länsipäässä on 24 metriä syvää, mutta muualla syvänteessä 20–22 metriä syvää. Järven itäpuolella on yleensä 3–6 metriä syvää.
Kalypson syvänne Kalypson syvänne (, ”Oinoússeen kuilu”) on syvänne Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä Kreikkaan kuuluvan Peloponnesoksen niemimaan lounaispuolella. Sen syvyys on metriä, ja se on koko Välimeren syvin kohta.
Atlantin keskiselänne Atlantin keskiselänne eli Keski-Atlantin selänne on kahden toisistaan loittonevan manner­laatan välissä sijaitseva keskiselänne Atlantin valta­meren pohjassa ja samalla osa maailman suurinta vuorijonoa. Pohjois-Atlantilla se on rajana Euraasian ja Pohjois-Amerikan laattojen, Etelä-Atlantilla taas Afrikan ja Etelä-Amerikan laattojen välillä.
Niemisjärvi (järvi Hankasalmella) Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 19 miljoonaa kuutiometriä eli 0,019 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 12,4 metriä. Syvin kohta sijaitsee eteläosan Jouslahdessa. Eteläosan kaakkoispäässä on laaja yli yhdeksän metrin syvänne, jossa on yli 10 metrin kohta, ja pohjoisosan länsirantaa seuraa yli 6 metriä syvä syvänne, jossa on pitkä yli 8 metriä syvä kohta.
Timo Pusa Timo Tapani Pusa (9. lokakuuta 1951 Kotka – 9. syyskuuta 1996 Kotka) oli suomalainen kirjailija. Pusa kuvaa teoksissaan hyvin intensiivisesti ja realistisesti merimiesten ja muiden kotikaupunkinsa vähäosaisten ihmisten kuten prostituoitujen ja köyhien tehdastyöläisten elämää. Teoksille on ominaista syvä ymmärtämys vähäosaisia ihmisiä kohtaan. Vaikka hän aloitti kirjailijanuransa kahdella runokokoelmalla, hänen läpimurtoteoksekseen tuli romaani "Tatuoitu sydän", joka kertoo nuoresta merimiehestä. Pusa lähti itse merille viisitoistavuotiaana ja seilasi noin viisi vuotta muun muassa tankkereissa. Hän asui Kotkassa. Hänen veljensä Juhani Pusa (1948–2009) julkaisi muun muassa romaanin "Suolan maku". Pian Timo Pusan kuoltua kotkalaiset kirjallisuudenystävät istuttivat ”Timo Pusan puun”, jonka varttuminen symboloi sitä, kuinka kauas menneisyyteen Pusan edustama kotkalaisuus häviää.
Sabotaasi (elokuva) Hitchcock oli aluksi innoissaan siitä, että naispääosaan oli saatu Sylvia Sidney. Innostus haihtui kuitenkin, kun kuvaukset alkoivat, sillä Sidney oli tottunut Hollywoodin tapaan kuvata elokuvia. Hollywoodissa kohtaukset kuvattiin kokonaan ja monta kertaa riippuen siitä kuinka monta kuvakulmaa tarvittiin valmiiksi leikatussa kohtauksessa. Hitchcockilla elokuvat olivat kuitenkin aina valmiiksi leikattuja ja kohtauksista kuvattiin vain se pieni pätkä, mitä Hitchcock tulisi tarvitsemaan leikkauspöydällä. Sidney olikin epätoivon partaalla kuvausten loppuvaiheessa, kun veitsimurhakohtausta kuvattiin. Sidneyllä ei ollut lainkaan vuorosanoja (hän oli tottunut näyttelemään siten että hänellä aina oli jotain sanottavaa) eikä hän kyennyt visualisoimaan, miten kuvatuista pätkistä voisi muodostua järkevä kohtaus. Sidney uhkasi jo erota ennen kuin hän näki kohtauksen raakaversion, joka teki hänen syvän vaikutuksen: ”Hollywoodin on kuultava tästä!”
Challengerin syvänne Challengerin syvänne sijaitsee Mariaanien haudan eteläosassa Tyynellämerellä, Filippiineiltä koilliseen. Syvänne on saanut nimensä brittiläisen tutkimusaluksen "HMS Challengerin" mukaan, joka tutki syvännettä ensimmäisenä vuonna 1875.
Syvä pakaralihas Syvä pakaralihas () kuuluu pakaralihaksiin yhdessä keskimmäisen pakaralihaksen ja pinnallisen pakaralihaksen kanssa eli se on takajalan lihas. Syvä pakaralihas lähtee lonkkaluun suoliluusta ja päättyy reisiluuhun. Sen tehtävänä on takaraajan loitontaminen.
Suomen Atlantti-Seura Suomen Atlantti-Seura on Naton jäsenmaiden ja rauhankumppanuusmaiden Atlantti-Seurojen kattojärjestön Atlantic Treaty Associationin (ATA) jäsen. ATA on 37 kansallisen Atlantti-Seuran sateenvarjojärjestö, joka on perustettu vuonna 1954. ATAn varsinaisia jäseniä ovat Naton jäsenmaiden Atlantti-Seurat ja liitännäisjäseniä Naton rauhankumppanuusmaiden (Partnership for Peace, PfP) Atlantti-Seurat. ATAn sihteeristö sijaitsee Brysselissä.
Palovesi Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 245 miljoonaa kuutiometriä eli 0,245 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 9,6 metriä. Rataselällä sijaitsee pari yli 20 metrin syvännettä, yksi 28 metrin ja toinen 35 metrin syvänne. Riekkoselän pituussuuntaa seuraa pitkä syvännejakso, jossa on paikoin 35 metriä syvää. Velhovuoren edustalla on laaja yli 30 metriä syvä laaja syvänne. Siitä on löytynyt useita 40 metriä syvempiä kohtia , joista yksi yltää 48 metrin syvyyteen. Myös Ohrionselällä on laaja yli 20 metriä syvä alue, jossa on monia syvänteitä. Siellä on Kekkoslahden suun edustalla useita yli 50 metriä syviä kohtia ja niistä yksi yltää 61 metrin syvyyteen.
Kukkia Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 230 miljoonaa kuutiometriä eli 0,23 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,2 metriä ja suurin syvyys on 35,6 metriä. Syvin kohta sijaitsee Leppänässä Harjunsalmen edustalla noin puolen kilometrin päässä Kauniskallion haudassa . Muita 30 metrin synänteitä löytyy kartan mukaan Ansiolahden ja Talaslahden edustalla, missä on 31 metriä syvää, ja Ansioniemen pohjoispuolella, missä on 30 metriä syvää. Haltianselällä on 24-metrinen syvänne, Rihanselällä 16-metrinen syvänne, Viitasaarenselällä kaksi 24-metristä, Äikkäänselällä 16-metrinen ja Läyliässä 16-metrinen syvänne. Eri järvenosien väliset salmet ovat melko matalat, minkä vuoksi syvänteiden vedet eivät vaihdu lämpötilakerrostumisen vuoksi muuten kuin syys- tai kevättäyskierron aikana.
Kolonjärvi (Keuruu) Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 11 miljoonaa kuutiometriä eli 0,011 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys on 14,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee Kolonsaaren ja Limppusaaren puolivälissä. Järven keskellä ja Kolosaaren edustalla sen koillispuolella sijaitsee yli 11 metriä syvä syvänne ja Palosaaren luoteispuolella sijaitsee yli 13 metriä syvä syvänne. Lapinlahden harjun rinnalla siitä luoteeseen kulkee järven pohjassa yli 600 metriä pitkä harjanne.
Väinö Syvänne Väinö Johannes Syvänne (6. toukokuuta 1892 Helsinki – 17. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Syvänne käytti nimimerkkejä "Tellervo Aunus", "Jussi", "Paavo Soirila" ja "V. J. Soljanko".
Syvä joki The New York Times valitsi "Syvän joen" yhdeksi 1 000 parhaasta elokuvasta. Brittiläinen televisiokanava Channel 4 taas teki sadasta parhaasta elokuvasta luettelon, jossa "Syvä joki" oli sijalla 45.
Syvään valoon Syvään valoon on Uniklubin neljäs albumi. Se julkaistiin 4. maaliskuuta 2009. Albumilta julkaistiin single ”Polje” ja myöhemmin toisena singlenä ”Kukka”. "Syvään valoon" nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 3.
Norjan hauta Norjan hauta ( ja ) on pitkänomainen syvänne Pohjanmeressä Norjan etelärannikolla. Se ulottuu Sognin ja Fjordanen läänin rannikolta Oslonvuonoon kaakossa. Syvänne on 50–95 kilometriä leveä ja enimmillään yli 700 metriä syvä Arendalin kaupungin kohdalla.
Pseudo-Dionysios Areopagita Dionysioksen teologialle leimallisinta on sen apofaattinen teologia. Apofaattinen teologia tarkoittaa ajattelutapaa, jossa Jumalan katsotaan olevan enemmän kuin mitä sanat tai järki voivat tavoittaa. Tämän vuoksi on parempi kieltää (kr. "apofasis") että Jumala vastaisi mitään käsitettä kuin myöntää, että hän vastaisi. Jumala ylittää kaiken; Jumala on Kaiken Luoja ja Syy, eikä Hän itse jumaluudessaan kuulu luomansa piiriin. Jumala on ennen kaikkea tuntematon.
Kristillinen mystiikka Kristillisessä mystiikassa voidaan tehdä ero opilliseen ja kokemukselliseen mystiikkaan, jotka ovat selvästi vaikuttaneet toisiinsa. Opillinen mystiikka käytti keskiajalla läntisessä kirkossa kielenään latinaa, ja siinä pyritään luomaan teoreettinen esitys kristillisen kasvun tiestä. Kokemuksellisen mystiikka taas käytti kielinään kansankieliä ja suuntasi huomionsa erityisesti mystisten kokemusten kuvaamiseen. Kristillistä mystiikkaa voidaan erotella myös sen mukaan kohdistuuko huomio siinä Jumalaan Luojana, Kristuksena vai Pyhänä Henkenä.
Bysantin kirkko Ortodoksinen teologia korostaa Jumalan tuonpuoleisuutta. Jumala on ihmisen mielelle ja kielelle täydellisen käsittämätön (apofaattinen eli negatiivinen teologia). Ihmisen tavoitteena on "theosis" eli jumalallistuminen ja ihmisen sielun lakkaamaton eteneminen kohti Jumalaa. Ihmisen pelastus nähdään Jumalan kaltaisuudessa vahvistumisena.
Kristillinen mystiikka Toisenlaista suhtautumista mystiikkaan osoittaa ns. "vita activa", jossa korostetaan aktiivisen kristillisen elämän, kuten saarnaamisen ja opettamisen, merkitystä mystiikasta huolimatta. Tässä tavassa mystiikkaa ei nähdä pelkästään vetäytymisenä ja kaikesta irrottautumisena vaan aktiivisena elämänä. Samalla vita activaa edustavat kritisoivat Dionysioksen seuraajia liiallisesta filosofisuudesta ja järkeilystä ja korostavat erityisesti tunteen merkitystä.
Mystiikka Viime vuosikymmeninä kiinnostus niin kristillistä kuin ei-kristillistä mystiikkaa kohtaan on noussut. Samoin on sitä koskeva tieteellinen tutkimus lisääntynyt. Joskus mystiikasta käytetään tieteellisessä kontekstissa nimitystä spiritualiteetti.
Mietiskely Tämä tarkoittaa sitä, että kun joku on Jumalan läsnäolossa, jumalallistettuna hänen kanssaan, sitten hän voi alkaa kunnolla ymmärtämään, ja siinä hetkessä "mietiskelemään" Jumalaa. Mietiskelyyn sisältyy tässä tapauksessa jonkin asian kokeminen sen sijaan, että saavuttaa rationaalisen ja perustellun ymmärryksen teoriasta (ks. gnosis). Niin kuin ymmärrykseen käytetään rationaalista ajattelua ja logiikkaa, niin tehdään päinvastoin kun kyseessä on Jumala (ks. Apofaattinen teologia).
Kristillinen mystiikka Kristillinen mystiikka on kirkoissa, luostareissa, seurakunnissa tai itsenäisesti harjoitettua uskonnollista toimintaa, jossa henkilö pyrkii suoraan yhteyteen Jumalan kanssa. Kristillisessä mystiikassa on lukuisia yhteneviä piirteitä muiden uskontojen mystiikkojen kanssa ja tämän vuoksi sitä on pidetty merkittävänä ekumenian ja uskontodialogin välineenä.
Kristillinen mystiikka Raamatussa mystiikan kannalta keskeisiä ovat erityisesti sellaiset kohdat, joissa kuvataan mystisiä kokemuksia, jotka käsittelevät niitä tai liittyvät kristilliseen valo- tai rakkaus-teemaan. Paavalin kirjeet Uudessa testamentissa ovat rakkausteeman kannalta keskeisiä ja niissä tulee esiin muitakin kristillisen mystiikan kannalta keskeisiä teemoja. Hän kirjoittaa esimerkiksi: ""Rakkaus ei koskaan katoa. Mutta profetoiminen vaikenee, kielillä puhuminen lakkaa, tieto käy turhaksi"" (1. Kor. 13:8). Mystiikan opin, jonka mukaan ihmisen sielun on tyhjennyttävä tehdäkseen tilaa Jumalalle, voi katsoa kiteytyvän lauseeseen: ""Enää en elä minä, vaan Kristus elää minussa""(Gal. 2:20). Johanneksen evankeliumia, sen logos-teemaa ja Johanneksen ilmestystä voidaan pitää myös merkittävinä kristillisen mystiikan kannalta. Lisäksi helluntain tapahtumat (Ap.t. 2) "kertautuvat" monilla mystikoilla läpi kristinuskon historian: joko niin, että Pyhä henki koetaan tulena tai liekkeinä uskonnollisessa kokemuksessa tai sitten ns. armolahjoina. Vanhassa testamentissa profeetat kuten Daniel ja Hesekiel, "Laulujen laulu" ja muutamat sanalaskut (esim. Sananl. 8) ovat merkittäviä kristillisen mystiikan kannalta.
Mietiskely Mietiskelyä pidetään läntisessä kristinuskossa usein mystisenä. Tätä mystisyyttä on käsitelty Ávilan Teresan ja Ristin Johanneksen kaltaisten kristillisen mystiikan teologien teoksissa. Benediktiinimunkki Cuthbert Butler on huomauttanut, että mietiskely -termiä käytettiin mystiikkaan viittaamiseen latinalaisessa kirkossa ja että "'mystiikka' on hyvin moderni sana".
Kristillinen mystiikka Mystiikka liittyy uskon tai hengellisyyden kehittymiseen. Kristillinen mystiikka voidaan nähdä rukoilemisen kehittämisenä, sillä rukoilu on sen keskeinen työväline. Mystiikka voidaan määritellä myös Jumalan rakastamiseksi ja tämän vuoksi osa naismystikoista on jopa nimittänyt Kristusta aviopuolisokseen. Mystinen tieto on kristillisessä perinteessä Pyhän Hengen lahjaa, ja sitä saadaan rakkauden kautta. Kuuluisia ovat myös mystiset kokemukset, joissa uskova kokee erityistä läheisyyttä Jumalan kanssa. Jumala koetaan usein ekstaasissa eli hurmostilassa. Mystikot puhuvat ”Jumalassa rukoilemisesta” tai ”Jumalaan uppoamisesta”. Heidän mukaansa ekstaasissa Pyhän Hengen vuodattama tieto sytyttää ihmiseen rakastavan liekin.
Kristillinen mystiikka Bernard Clairvauxlaisen (1090-1153) henkilöhahmo ja mystiikka ovat vaikuttaneet merkittävästi myöhemmin keskiajalla syntyneeseen tunneperäiseen ja osallistuvaan mystiikkaan. Lisäksi hänen vuonna 1115 perustamansa luostari muodostui kontemplatiivisen sisterssiläisyyden keskukseksi. Hengellisen kasvun ehtona hän pitää teoksissaan "De Conversio" ja "De Diligendo Deo" synnintuntoa ja katumuksen heräämistä, sillä ne kutsuivat ihmistä sisäiseen kääntymykseen eli haluun tarrautua Jumalaan. "Laulujen laulua" analysoidessaan hän kehittää ajatusta sielusta morsiamena ja Jumalasta sulhasena ja pitää mystiikkaa avioliitonkaltaisena suhteena. Puolisojen välinen rakkaus oli hänelle intellektuaalista ja harkitsevaa ja sisälsi näin tiedon elementin. Lisäksi sen piti olla elämäntapa.
Kristillinen mystiikka Reformaatio ja sitä seurannut puhdasoppisuuden aika oli protestanttisilla alueilla tuhoisaa keskiaikaisen luostarimystiikan kannalta. Mystiikan harjoittamista ei nähty 1500 -luvun protestanttisuudessa tarpeellisena "yksin uskosta, yksin armosta" -vanhurskauttamisperiaatteen vuoksi. Protestanttisessa kirkossa mystiikka ilmaantui uudestaan teologiaan vahvasti vasta pietismissä 1600-luvun lopulla ja myöhemmin herätyskristillisyydessä.
Mystiikka Yleiskielessä mystiikalla voidaan tarkoittaa myös salaperäisyyttä ja -myhkäisyyttä.
Kristillinen mystiikka 1200-luvulle tultaessa luostarilaitos kokee monia uudistusliikkeitä. Benediktiinisääntökunnassa erityisesti sen sisterssiläinen haara on merkittävä mystiikan kannalta oppineisuutensa vuoksi. Samalla mystiikan harjoitus saa yhä uusia muotoja, sillä eristäytyneen luostarihurskauden rinnalle nousee yliopistojen teologisia tiedekuntia, vaeltelevia kerjäläisveljiä, uusia erakkoliikkeitä, julkisia saarnaajia ja, erityisesti naisten keskuudessa, mystinen ja yhteiskunnallisesti osaaottava maallikkohurskaus, josta hyvänä esimerkkinä ovat mm. Hildegard Bingeniläinen ja Elisabeth Schönaulainen. Franciscus Assisilaisen (1181-1226) ja hänen kerjäläisveljistönsä merkitys toiminnallisen mystiikan ja maallikkohengellisyyden kannalta oli keskiajan lopulla merkittävä, sillä hän korosti saarnaamisen, opettamisen ja muun toiminnallisen elämän (lat. "vita activa") merkitystä siinä.
Mystiikka Mystikko näkee maailman erilaisen 'linssin' läpi kuin tavanomaisissa kokemuksissa, ja tämä voi olla merkittävä este mystiikkaa ja mystisiä opetuksia tutkiville. Kuten runoudessa, mystiikassa käytetyt ilmaisut ovat usein esoteerisia, peittäviä, yksinkertaistettuja tai monivivahteisia, ja niiden merkitys jää ulkopuoliselle hämäräksi. Mystikko itse katsoo käsittäneensä ne täysin selvästi. Kuten Daodejing (Wade-Giles: Tao te ching) sanoo:
Kristillinen mystiikka Simone Weil (1909-1943) on keskeinen moderni kristillinen mystikko, joka sai ajatteluunsa vaikutteita myös buddhalaisuudesta ja hindulaisuudesta. Espanjan sisällissodan puhjettua ja osallistuttuaan siihen hän huomasi alkavansa kiinnostua kristinuskosta. Hän kirjoittaa mystisestä kokemuksestaan: ”Kristus laskeutui taivaasta ja valtasi minut”. Hänen mystiikkansa seuraa pääsääntöisesti keskeisiä kristillisen teologian ja mystiikan ajatuksia, mutta paikoitellen hän luo myös uudenlaisia tulkintoja.
Kristillinen mystiikka Dionysios Areopagitan merkitys keskiaikaiselle mystiikalle on merkittävä, sillä monet mystikot seuraavat hänen uusplatonilaisuudesta saamiaan vaikutteita ja käsittävät maailman Jumalan emanaatioksi, johon kuuluu myös kaiken palaaminen takaisin Jumaluuteen. Tämä paluu on mahdollista mystisessä unio-kokemuksessa kilvoittelun ja luopumisen kautta jo tässä maailmassa. Keskeistä on kolmivaiheinen mystiikan harjoittamisen malli: puhdistautuminen (lat. "purgatio"), tiedon sisäistyminen (lat. "illuminatio") ja jumalyhteys (lat. "unio").
Mystiikka Mystiikkaan kuuluvat mystinen kokemus, mystisen kokemuksen seurausvaikutukset, rituaalinen toiminta, intellektuaalinen ulottuvuus sekä uskonnollisen tradition merkitys.
Kabbala Hasidirabbi Yehudah Leib Ashlagin (1885-1955) uuskabbalasta omille teilleen lähteneet Philip Berg (1927/9-2004) ja Michael Laitman (1946-) edustavat eriskummallisella tavalla Mirandolan viitoittamaa tietä. Kummankin järjestö opettaa kabbalaa universaalina, uskonnosta riippumattomana viisautena, mikä on käsitteellisestikin kuuluisimman juutalaisen mystiikan tutkijan näkemysten vastaista.
Mystiikkaa yksistään ei ole olemassakaan. On olemassa vain tietyn uskonnon — kristinuskon, islamin, juutalaisuuden jne. — mystiikkaa.
Kristillinen mystiikka Keskiajalla mystiikan harjoittaminen oli lähes täysin sidottua luostareihin aina 1200-luvulle asti, jolloin yliopistot aloittivat toimintansa Euroopassa. Luostarilaitosten esikuvat löytyvät kuitenkin jo antiikista, kuten Basileios Suurelta. Benediktiinien merkitys keskiajalla on tässä mielessä merkittävä. Hengellisenä ihanteena heillä on yhteisöelämän tarpeita ja sisäistä kasvua palveleva nöyryys ja hiljaisuus, johon liittyy myös työn arvostaminen. Varhaiskeskiajan mystiikan kehityksen kannalta luostarielämän ihanteet kuten kuuliaisuus, köyhyys, selibaatti, rukoilu ja Raamatun tutkiminen, olivat lähes välttämättömiä. Tämän vuoksi yleinen ajattelutapa oli, ettei hengellinen kehitys päässyt edes alkuun luostarin ulkopuolella. Benediktiineillä erityisesti psalmien laulamiseen tarkoitetut seitsemän hetkipalvelusta vuorokaudessa olivat mystiikan kannalta otollisia. Ajatus maallikosta mystikkona kehittyi vasta myöhäiskeskiajalla.
Mystiikka Mystiikan keskeinen osa on mystinen kokemus. Siitä on olemassa useita määritelmiä. Uskontotieteilijä Antoon Geelsin (2009) määritelmä, Robert S. Ellwoodin (1980) määritelmää soveltaen:
Mystiikka Erityisesti Abrahamiin perustuvat uskonnot käsittävät sielun olevan jokaisessa yksilössä, jolla on suuri hengellinen merkitys. Kristillisessä mystiikassa on vaihtelevia lähestymistapoja jumalan, sielun ja yksilön suhteesta.
Mystiikka Tietoteorian peruskysymyksiin on mystiikassa vastattu mystisillä kokemuksilla. Siten mystisismissä ei ole keskitytty niinkään järkeen perustuville menettelytavoille, jolla luoda selvä yhteys ontologian ja epistemologian välille, vaan enemmänkin löytämään keinoja joilla saada aikaan suora aistimus.
Kultti Uskontojen luokittelun nykyinen kolmijako "kirkkoon" (tai "uskontoon"), "lahkoon" ja "kulttiin" on tuore ilmiö: se otettiin käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella. Jaottelun pohjan loi saksalainen teologi Ernst Troeltsch (1865–1923) määritellessään kristilliset organisaatiot kirkkoihin, lahkoihin ja "mystiikkaan". Mystiikalla Troeltsch tarkoitti uskonnollista individualismia, johon ei tarvita kirkkolaitosta tai kirjaimellista Raamatun tulkintaa. Howard Becker (1932) määritteli mystiikan järjestäytymättömäksi uskonnollisuuden ilmaukseksi, jonka harjoittajat etsivät kokonaan henkilökohtaista hurmoskokemusta, pelastusta, lohtua, ja henkistä tai fyysistä parantumista. Tällaisiin liikkeisiin hän luokitteli spiritismin, teosofian, kristillisen tieteen ja erilaisia ”pseudohindulaisia” liikkeitä.
Kristillinen mystiikka Kristillinen mystiikka sai antiikissa vaikutteita erityisesti kreikkalaisesta filosofiasta ja juutalaisuudesta, mutta myös antiikin mysteeriuskonnoista. Platonin, Aristoteleen, stoalaisten ja uusplatonismin vaikutus on selvästi havaittavissa, mutta keskeinen vaikuttaja on myös juutalainen mystikko Filon Aleksandrialainen.
Kristillinen mystiikka Lähivuosikymmeninä kristillinen mystiikka on Suomessa tullut esiin 1970-luvulta toimineessa retriittitoiminnassa, ekumeenisessa taize-liikkeessä ja Hiljaisuuden ystävät r.y:n toiminnassa. Hiljaisuus nähdään näissä kiireisen elämänrytmin vastapainona ja kiinteänä osana sielunhoitotyötä. Suomen luterilaisen kirkon seurakunnat ovat olleet läheisesti yhteydessä tähän toimintaan.
Mystiikka Mystiikka (kreikan sanasta "μυω", "muo", ’vaikeneminen’) on jumaluuden välittömään yhteyteen pyrkivä uskonnollisen elämän muoto. Mystiikka tarkoittaa elämäntapaa, jossa pyritään saavuttamaan välitön yhteys Jumalaan tai jumalaan, perimmäinen todellisuus tai henkinen totuus.Uskonnolliset mystikot yleensä ajattelevat, että jokapäiväisten ilmiöiden takana on olemassa syvempi, perustavampi olemassaolon taso. Tästä tasosta voidaan käyttää useita eri nimityksiä, kuten jumala, äärimmäinen todellisuus, universaali läsnäolo, voima tai prinsiippi, ja se on mahdollista kokea suoraan. Tämä kokemus voi olla ekstaattinen ilmestys, theosis, jumaluuden tai universaalin prinsiipin suora kokeminen, nirvana, valaistuminen, satori, samadhi ja niin edelleen. Usein tähän liittyy myös tuntemus itsen kadottamisesta ja yhteydestä kaikkeuteen, sekä tunne rauhasta, ilosta ja siunauksesta.
Mystiikka Jos mystikko on jonkin uskonnollisen lahkon, järjestön tai sääntökunnan jäsen, hän saattaa ylittää tavalliset uskontoon kuuluvat rituaalit ja dogmit, ja käyttää yleisempää lähestymistapaa. Tämän vuoksi eri uskontojen mystiset suuntaukset ovat usein olleet vapaamielisten ihmisten suosiossa ja kunnioituksen kohteena. Kristillisessä mystiikassa pyritään jumalyhteyteen eli "unioon" kontemplaation kautta.
Kristillinen mystiikka Tuntematon englantilainen luultavasti 1300-luvulla elänyt kirjoittaja esittää merkittävässä mystiikkaa käsittelevässä teoksessaan "Tietämättömyyden pilvi" kokonaisesityksen kieltämisen teologiasta. Sen mukaan mystiikan harjoittamisessa on keskeistä ruumiillinen ja henkinen puhdistautuminen. Mystikon on irrottauduttava kaikesta: omaisuudesta, ajatuksista, käsitteistä, olemisesta, ei-olemisesta ja turvallisuudesta. Ajattelun ja käsitteiden alueella tämä tarkoittaa, että mystikkojen mukaan Jumala tavataan käsitteiden ja ristiriitojen tuolla puolen. Esimerkiksi keskiajan teologi Pierre Abelard (1079-1142) oli osoittanut todeksi 154 väitettä ja niiden vastaväitettä. "Tietämättömyyden pilvi" on lopulta viimeinen este Jumalan kokemisessa, mutta se voi hälvetä mystisessä kokemuksessa. "Tietämättömyyden pilvi" puhuu ”tietämisestä tietämättömyyden kautta” ja erottelee kahdenlaista tietoa. Sen mukaan järkiperäisen ja erittelevän tiedon lisäksi on olemassa muodotonta, erottelematonta ja rakastavaa mystistä tietoa.
Kristillinen mystiikka Keskeisiä teemoja ovat Jumalan poissaolo maailmasta, mihin koko kristillinen usko ja rakkaus pohjautuu, minuudesta luopuminen ja yhtä hyvin kärsimyksen kuin onnenkin rakastaminen. Usko ei hänen mukaansa ole mikään ”pakopaikka”, eikä hänen mukaansa siitä kannata hakea lepoa tai lohdutusta. Mystiikkansa hän tulkitsee viileän täsmällisesti ja Andre Rousseaux onkin nimittänyt häntä ”Jumalan matemaatikoksi”.
Kristillinen mystiikka Paavi Gregorius Suuren (n. 540-604) eli "Jumalan konsulin" merkitys keskiaikaisen mystiikan kannalta on tärkeä. Käytännön tasolla hänen merkityksensä korostuu luostarien rakentajana ja luostarilaitoksen tukijana, mutta hän myös kirjoitti kristillisestä mystiikasta teoksissaan "Liber pastoralis regulae" ("Hengellisen ohjauksen käsikirja") ja "Dialogi" ("Dialogeja"), profeettoja käsittelevissä saarnoissaan "Homiliarum in Ezechielem prophetam" sekä kommentaarissaan "Laulujen lauluun". Gregoriuksen mukaan kontemplaatio eli mietiskely edellyttää hiljaisuutta ja vetäytymistä yksinäiseen rukoilemiseen. Luostarielämä oli hänelle hengellisen elämän perusmalli. Raamatun tutkiminen ja sen typologinen kristuskeskeinen tulkinta olivat myös tärkeitä. Hänen mystiikan teologiansa on erittäin kristuskeskeinen. Kristus ei ollut hänelle vain mietiskelyn kohde tai pelastuksen edellytys vaan myös voima, joka teki mietiskelyn mahdolliseksi. Gregoriuksen mukaan hengellinen täyttymys oli täydellisesti mahdollinen vasta tuonpuoleisessa, mutta tässäkin elämässä "unio" eli mystinen kokemus Jumalan läsnäolosta on mahdollinen. Hän kirjoittaa esimerkiksi luostarissa yöllä rukoilevasta Benedictuksesta tämän elämäkerrassa seuraavasti: ""Jumalan mies seisoi ikkunan äärellä, josta hän katsoi ulos ja rukoili muiden nukkuessa. Yhtäkkiä hän huomasi, että yön pimeydestä virtasi alas auringonsäteitäkin kirkkaampi valon virta, joka kirkasti ympäriltään kaiken pimeyden"". Tämän jälkeen Benedictus Gregoriuksen mukaan kutsui kaikki todistamaan ekstaasissa näkemäänsä valoihmettä.
Kultti Colin Campbellin (1977) mukaan kultteihin liittyy oleellisesti mystiikka: välittömän, sisäisen ja läsnäolevan uskonnollisen kokemuksen etsiminen, jonka arvo ei määräydy perinteisestä teologiasta käsin vaan kokemuksesta. Tästä mystiikasta seuraa hänen mukaansa uskonnollinen individualismi. Sisäisen kokemuksen saavuttaminen nähdään ihmisiä yhdistävänä tekijänä. Kulttien organisaatioiden perusteet ovat tästä syystä vain puhtaasti käytännöllisiä ja maallisia, opintopiirejä jotka muodostuvat ohjaajien ympärille.
Fysiikka ja tao "Fysiikka ja tao" -kirjan jälkeen Capra kirjoitti samaa aihepiiriä koskettavia kirjoja kuten "The Hidden Connection", "The Turning Point" ja "The Web of Life" , joissa Capra laajensi argumenttia, kuinka Itämainen mystiikka ja nykypäivän tieteelliset löydökset ovat yhteydessä toisiinsa ja kuinka itämainen mystiikka saattaa myös omata vastaukset eräisiin nykypäivän suurimpiin tieteellisiin haasteisiin.
Ritariromaani Vähitellen uskonnollinen mystiikka tuli ritariromaaneissa keskeisemmälle sijalle. Chrétien de Troyes esimerkiksi kirjoitti ihmeitä tekevästä Graalin maljasta, josta tuli pysyvä teema Arthur-tarinoissa. Saksassa Wolfram von Eschenbach puolestaan loi Parsifal-eepoksen, jossa hän syvensi Graal-mystiikkaa. Ritari-ihanne alkoi myös kehittyä uskonnollisempaan ja siveellisempään suuntaan, eroottissävyisen rakkauden väistyessä taka-alalle ritariromaaneissa.
Kristillinen mystiikka Kristillisen mystiikan kannalta keskeinen on niin sanottu Raamatun spirituaalinen eli hengellisesti syventävä tulkinta, jota voidaan kutsua myös allegoriseksi tulkinnaksi. Paavalia voi pitää yhtenä tämän tulkinnan ensimmäisistä edustajista, ja se säilyi keskeisenä raamatuntulkintatapana 1200-luvulle asti, mutta nykyään se on teologiassa harvinainen. Tämän tulkinnan mukaan Raamatun tulkintaa ja kristillistä elämää ei voi erottaa toisistaan. Raamatun tulkinta oli hengellistä; se edellytti, että henkilö virittäytyi Raamatun viestin vastaanottamiseen voidakseen tavoittaa sen syvällisyyden.
Kristillinen mystiikka Pseudo-Dionysos edustaa ns. apofaattista mystiikkaa. Sen mukaan Jumala on käsitettävä kaikenlaisten ominaisuuksien ja käsitteiden taakse, eikä hänestä voida esittää mitään myöntävää tai kieltävää väitettä. Uusplatonilaisen ajattelunsa mukaisesti hän kuitenkin käsittää Jumalan auringon kaltaiseksi säteileväksi valoksi, joka hiipuu vähitellen päästessään pidemmälle ja josta kaikki olennot pääsevät osallisiksi oman etäisyytensä mukaisesti. Rakkautensa ja hyvyytensä kautta Jumala hänen mukaansa huolehtii kaikista olennoista, ja kaikki syntyy hänestä, mutta lopulta kuitenkin palaa häneen.
Serafim Seppälä Serafim Seppälä toimii systemaattisen teologian ja patristiikan professorina Itä-Suomen yliopistossa. Hänen tutkimusaiheitaan ovat muun muassa islamilainen ja idän kirkon mystiikka, varhaiskristillinen opetus Neitsyt Mariasta, Jerusalemin idea juutalaisuudessa, islamissa ja kristinuskossa, kristillisten apokryfikirjojen teologia, Efraim Syyrialaisen runous, itäsyyrialainen 600–700-luvun mystiikka, klassinen juutalainen raamatuntulkinta, kaunokirjallisuuden teologia, armenialaisten kansanmurhan perintö sekä itäisen kristikunnan estetiikka, erityisesti idän kirkkoisien kauneuskäsitys ja armenialainen kuvataide.
Johann Arndt "Totinen kristillisyys" perustuu keskiajan mystiikan edustajien kirjoituksiin, joita Arndt muokkasi luterilaisen ortodoksian katsomusten mukaisiksi. Näiden joukossa on muun muassa "Theologia deutsch" (suom. "Kirja täydellisestä elämästä"), jonka uuden painoksen Arndt toimitti. "Totisen kristillisyyden" kolme ensimmäistä kirjaa käsittelee sielun kehitystä Jumalan tuntemiseen. Siinä kuvastuvat mystiikan kolme vaihetta: puhdistautuminen (purgatio), valaistuminen (illuminatio) ja yhdistyminen Jumalaan (unio mystica). Neljännessä kirjassa Arndt kehittelee luonnon teologiaa, jonka lähtökohtia ovat uusplatonismi ja Paracelsuksen ajattelu.
Kristillinen mystiikka Varsinaista mystiikan teologiaa kehittelee kuitenkin vasta Pseudo-Dionysios Areopagita 400- ja 500-lukujen vaihteessa teoksissaan "De divinis nominibus", "Caelestis hierarchia" ja "Theologia mystica". Varhaisella keskiajalla hänen teoksiaan oli saatavissa vain kreikaksi, mutta ne käänsi latinaksi Johannes Scotus Eriugena 800-luvulla. Pseudo-Dionysios on erityisen kiinnostunut teofanioista eli merkeistä tai Jumalan näkyvistä ilmenemismuodoista, jotka auttavat ihmistä ymmärtämään Jumalan olemusta. Tällaisia ovat esimerkiksi liturgia, hengellinen hierarkia ja uskonnolliset symbolit ja nimet. Hänen teoksensa "De divinis nominibus" eli "Jumalallisista nimistä" käsittelee Jumalaa koskevien ilmauksien - Hyvä, Valo, Rakkaus - avulla niitä tapoja, miten Jumala ihmiselle näyttäytyy, vaikka onkin nimien "tuolla puolen". "Caelestis hierarchia" eli "Taivaallinen hierarkia" käsittelee "enkelijärjestyksiä". "Theologia mystica" opettaa tulkitsemaan Raamatun mystisiä merkityksiä ja esittää mystisen kokemuksen kolme vaihetta: puhdistautuminen (lat. "purgatio"), valaistuminen (lat. "illuminaatio") ja Jumalaan yhtyminen (lat. "unio"). Lisäksi teoksen merkitys on, että se rajaa mystiikalle oman erityisalueensa teologian sisällä.