mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Vapaudenpatsas (Tampere) Muistomerkkikilpailun tulokset julkistettiin huhtikuussa 1919. Ensimmäinen palkinto jaettiin Viktor Janssonin ja Väinö Palmqvistin ehdotuksen "Victor" sekä Into Saxelinin ja Bruno Tuukkasen ratsuryhmää esittävän ehdotuksen "Isku" kesken. Toisen palkinnon sai Emil Wikströmin luonnos "Rauha maassa" ja kolmannen Janssonin sekä Palmqvistin ratsastajapatsas "Det unga Finland". Ensimmäisen palkinnon jakaneiden ehdotusten kesken järjestettiin vielä uusi kilpailu, jonka jälkeen päätettiin toteuttaa Janssonin ja Palmqvistin ehdotus. Samaan aikaan vapaudenpatsaan kanssa julistettiin myös kilpailu Kalevankankaan hautausmaalle pystytettävästä valkoisten hautamuistomerkistä. Se ei kuitenkaan innostanut taiteilijoita, vaan ehdotuksia tuli ainoastaan kuusi, eikä parhaaksi katsottua Gunnar Finnen työtä toteutettu. Vuotta myöhemmin järjestetyn uuden kilpailun voittajaksi valittiin Evert Porilan ehdotus "Viesti". Molempien veistosten totettaminen maksoi kaupungille yhteensä 512 000 markkaa.
Tove Janssonin elämäkerta Jansson sai työstään useita palkintoja. Vuonna 1966 hän sai Hans Christian Andersenin palkinnon työstään lastenkirjallisuuden hyväksi. Valtion kirjallisuuspalkinnon hän sai vuosina 1963, 1971 ja 1982. Jansson sai myös Suomen Kulttuurirahaston palkinnon 1990 sekä Suomi-palkinnon 1993. Janssonille itselleen palkinnot eivät merkinneet suuria. Paljon tärkeämpänä hän piti läheistensä hyväksyntää ja arvostusta.
Muumien maailma Muumien maailma (, , ) on puolalaisen Se-Ma-For-studion pala-animaationa toteuttama animaatiosarja, joka perustuu Tove Janssonin muumikirjoihin ja -sarjakuviin. Televisiosarjaa tehtiin vuosina 1977–1982 ja se oli puolalais-itävaltalainen yhteistuotanto. Ennen jokaisen jakson kuvaamista käsikirjoitus lähetettiin Suomeen Tove ja Lars Janssonille tarkistettavaksi. Kaikista Muumeihin pohjautuvista animaatiosarjoista "Muumien maailmaa" voidaan pitää uskollisimpana alkuperäisteoksille.
Mymmeli Myöhemmissä muumikirjoissa ja -sarjakuvissa Mymmeli-nimitys viittaa nuorempaan Mymmeliin eikä äiti-Mymmeliä enää mainita. Tove Janssonin vuonna 1956 piirtämässä Muumipeikko-sarjakuvassa "Talonrakennus" vanhempi Mymmeli esiintyy tunnistettavana, mutta häntä ei kutsuta Mymmeliksi vaan Mymmelin äidiksi, sillä sarjakuvissa Mymmeli on pelkästään nuoremman hahmon nimenä. Hahmo on nimettömänä mukana myös Lars Janssonin piirtämässä tarinassa "Nappeja ja avioliittoja".
Muumi Vuodesta 1988 lähtien Suomessa on julkaistu yhteensä neljätoista eri muumiaiheista postimerkkiä, postimerkkivihkoa tai ehiötä. Esimerkiksi elokuussa 2004 juhlistettiin Tove Janssonin syntymän 90-vuotisjuhlavuotta julkaisemalla juhlarahan lisäksi Muumi-aiheinen postimerkki. Vuonna 2014 Janssonin syntymän 100-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin kaksi postimerkkiä, joiden aiheena on Tove Jansson itse. Uusin muumiaiheinen postimerkkisarja ilmestyi toukokuussa 2017.
Kiusaus (ruoka) Klassinen kiusausresepti on ruotsalaisen oopperalaulajan Per Janzonin mukaan nimetty "Janssoninkiusaus", jossa on perunaa, sipulia, kuohukermaa ja anjovista. Janssoninkiusaus on helppo tehdä, koska siihen ei tarvitse mitata mausteita, vaan tarvittava suola ja mausteet tulevat anjovistölkin liemestä. Eri tarinoiden mukaan kiusauksen kehitti joko Janzon itse 1800-luvulla tai tukholmalainen Elvira Stigmark 1920-luvulla.
Muumimuki Muumimukeissa esiintyvät kuvat ovat alun perin Tove ja Lars Janssonin piirtämiä. Kuvat ovat päätyneet Arabian mukeihin pääasiassa suunnittelija Tove Slotten avulla. Slotte on täydentänyt Janssonien piirtämiä kuvia ja sovittanut kuvat mukeihin sopiviksi. Lisäksi Slotte on tarvittaessa piirtänyt kuviin lisää hahmoja. Muutamien 1990-luvulla valmistettujen mukien kuvitukset on suunnitellut Camilla Moberg. Muumimuki kuuluu Arabian Muumit-astiastoon.
Muumilaakson tarinoita Tove Jansson kertoi jälkeenpäin olleensa tyytyväinen sarjan lopputulokseen ja varsinkin siihen, että japanilaiset olivat tarvittaessa valmiita tekemään hänen ja Lars Janssonin pyynnöstä korjauksia käsikirjoituksiin ja animointiin. Koska tällöin jopa kokonaisia jaksoja jouduttiin animoimaan uusiksi, Jansson antoi anteeksi jotkin arveluttavina pitämänsä yksityiskohdat, kuten "Taikatalven" jäärouvalle annetun oudon ulkonäön. Janssoneista aktiivisemmin sarjan suunnitteluun osallistui Lars Jansson.
Muumipapan urotyöt "Muumipapan urotyöt" on neljäs Tove Janssonin kirjoittama Muumi-kirja. Aiemmin hän oli kirjoittanut teokset "Muumit ja suuri tuhotulva" (1945), "Muumipeikko ja pyrstötähti" (1946) ja "Taikurin hattu" (1948). Suomeksi julkaistiin ensimmäiseksi kuvakirja "Kuinkas sitten kävikään?" vuonna 1952. Kaksi ensimmäistä kirjaa kustansi Söderström & Co, mutta "Taikurin hatusta" lähtien Janssonin kustantaja oli Schildts, joka kustansi myös "Muumipapan urotyöt".
Tove Jansson Janssonin kirjoitustarmoa nämä takaiskut eivät kuitenkaan kyenneet lannistamaan. Kolmannen muumikirjan "Trollkarlens hatt" (suom. "Taikurin hattu") hän vei kilpailevalle kustantajalle Schildtsille, joka julkaisi sen syksyllä 1948. "Trollkarlens hatt" oli Tove Janssonin kirjallinen läpimurto. Se sai ylistävät arvostelut sekä Suomessa että Ruotsissa, jossa se edeltäjiensä tapaan julkaistiin samaan aikaan. Kirjasta tehtiin myös nopeasti englanninkielinen käännös "Finn Family Moomintroll", joka ilmestyi 1950.
Tove Jansson Tove Janssonin kunniaksi on Suomessa julkaistu vuosina 1988–2015 kolmetoista eri muumiaiheista postimerkkiä, postimerkkivihkoa ja ehiötä. Elokuussa 2004 juhlistettiin Janssonin 90. syntymävuotta julkaisemalla graafikko Päivi Vainionpään suunnittelema muumiaiheinen postimerkki sekä Pertti Mäkisen suunnittelema juhlaraha "Tove Jansson ja Muumi". Toinen juhlaraha lyötiin vuonna 2014, ja samana vuonna julkaistiin myös kahden euron erikoiskolikko.
Muumi Janssonin kirjoitustarmoa nämä takaiskut eivät kuitenkaan kyenneet lannistamaan. Kolmannen muumikirjan "Trollkarlens hatt" (suom. "Taikurin hattu") hän vei kilpailevalle kustantajalle Schildtsille, joka julkaisi sen syksyllä 1948. "Trollkarlens hatt" oli Tove Janssonin kirjallinen läpimurto. Kirjaa myytiin myös Ruotsissa paljon, jossa se edeltäjiensä tapaan julkaistiin samaan aikaan. Kirjasta tehtiin myös nopeasti englanninkielinen käännös "Finn Family Moomintroll", joka ilmestyi 1950.
Muumimuseo Muumimuseon historian voi ajatella alkavan vuodesta 1985, jolloin Tampereen taidemuseossa valmisteltiin Tuulikki Pietilän tulevaa näyttelyä. Pietilä tuli ilmaisseeksi museon johtajalle Anneli Ilmoselle, että oli huolissaan siitä, mitä hänen teoksilleen tapahtuu tulevaisuudessa. Ilmonen tarjoutui tällöin tallettamaan niitä Tampereen taidemuseon kokoelmiin. Myöhemmin Pietilä otti vielä yhteyttä Ilmoseen ja kertoi, että Tove Janssonilla oli samanlainen pulma muumiteostensa kanssa. Janssonin toiveena oli, että muumikokonaisuus säilyisi mahdollisimman yhtenäisenä. Ilmonen vastasi silloin olevansa halukas sijoittamaan myös muumimateriaalin Tampereelle. Janssonin kotikaupungissa Helsingissä kokoelmasta ei oltu kiinnostuneita.
Vuonna 1986 Tampereen taidemuseossa järjestettiin "Muumit"-näyttely. Jansson, Pietilä ja Pentti Eistola suostuivat lahjoittamaan muumikokoelmansa taidemuseolle ja Tampereen kaupungille sillä ehdolla, että teokset jäisivät näyttelyn päätyttyä suoraan Tampereelle. Tieto kokoelmalahjoituksesta julkistettiin Raatihuoneella 11. joulukuuta 1986. Kyseessä oli taidemuseon historian suurin kertalahjoitus. Lahjoittajat kartuttivat aineistoa vielä lisää vuosina 1993 ja 1997.
Ernst Tandefelt Tandefelt kertoi koko hankkeen suunnittelun alkaneen siitä, kun hän ehdotti Oskar Janssonille K. J. Ståhlbergin murhaamista. Ståhlberg oli aktivistipiireissä yksi vihatuimmista poliitikoista. Jansson ei ollut varma ajatuksesta ja ehdotti, että Tandefelt kysyisi asiasta kenraalimajuri von Gerichiltä. Tandefelt ja von Gerich keskustelivat von Gerichin asunnossa Bulevardi 3:ssa. Von Gerich ilmoitti keskustelevansa suunnitelmasta muiden korkea-arvoisten upseerien kanssa ja pyysi Tandefeltia odottamaan. Samoin Jansson alkoi omalta osaltaan luoda suunnitelmaa matkustaessaan aktivistijohtaja, hovioikeudenneuvos Harald Bouchtin kanssa Vaasaan tapaamaan erästä nimetöntä suojeluskuntapäällikköä. Vaasan ruotsinkielisen suojeluskunnan paikallisjohtaja oli tuolloin asessori E. G. Ehrström ja suomenkielisten jääkärimajuri Matti Laurila. Ehrström tunsi Janssonin, mutta Laurila ei. Näin ollen voidaan olettaa Janssonin tavanneen Ehrströmin. Tosin nämä poliisin pyytämät selvitykset alueen silloisista suojeluskuntapäälliköistä antoi everstiluutnantti Elja Rihtniemi, joka oli itsekin aktivistien johtohahmoja.
Muumi Tunnetuimmat muumilaulut sävelsi 1960-luvun alussa Erna Tauro Tove Janssonin omiin ruotsinkielisiin teksteihin. Näitä lauluja esitettiin näytelmissä Tukholmassa ja Helsingin Svenska Teaternissa. Bonniers-kustantamo julkaisi "Visor från Mumindalen" -laulukirjan Tauron kuoleman jälkeen vuonna 1993. Laulukirja sisältää kaikki Tauron kirjoittamat laulut sekä lisäksi useita Janssonin säveltämättömiä sanoituksia. WSOY julkaisi laulukirjan suomeksi nimellä "Muumilaakson laulukirja", ja sen riimittäjänä toimi Vexi Salmi. Nämä laulut julkaistiin "Muumilauluja"-nimisellä CD-levyllä ensi kertaa suomeksi vuonna 2005. Levyllä laulavat Eeppi Ursin ja Mirja Mäkelä, ja sovitukset ovat pianisti-säveltäjä Mika Pohjolan käsialaa. Pohjola on myös säveltänyt seitsemän Janssonin aikaisemmin säveltämätöntä tekstiä. Levyllä laulujen käännöksistä vastaa Salmen lisäksi myös Kirsi Kunnas ja Laila Järvinen. Kunnaksen käännökset ovat peräisin hänen kääntämistään teatteriesityksistä. Levyn ruotsinkielisellä versiolla, "Muminröster", laulaa ahvenanmaalainen Johanna Grüssner.
Teuvo Tulio Kun kohu Nuorena nukkuneesta oli lakannut, Tulio ryhtyi työstämään uutta elokuvaa, joka sai nimekseen "Kiusaus". Pääosa käsikirjoitettiin Unto Salmiselle, joka oli tehnyt vaikuttavan roolityön Raskolnikovina. Käsikirjoituksen tekivät Yrjö Kivimies ja Regina Linnanheimo. Elokuva kertoo nuoresta papista, jonka seurakunta on saaristossa. Pappi ei voi vastustaa kiusausta, vaan rakastuu naimisissa olevaan nuoreen naiseen.
Aila Meriluoto Suomeen paluun jälkeen 1970–1980-luvuilla Meriluodon runokieli vapautui, ja hän alkoi käyttää runoissaan puhekieltä. Runokokoelmat "Varokaa putoavia enkeleitä" (1977), "Talvikaupunki" (1980) ja "Ruusujen sota" (1988) sisältävät runsaasti taaksepäin katsovia runoja, joita on suuri kiusaus lukea omaelämäkerrallisina. Meriluodon päiväkirjat ja runoteokset limittyvät toisiinsa ja tulkitsevat toinen toisiaan.
Seikkailu merenpohjassa Seikkailu merenpohjassa () on Tove Janssonin vuonna 1933 ilmestynyt esikoisteos, saaristoon sijoittuva kuvakirja. Jansson kirjoitti ja kuvitti teoksen 13-vuotiaana vuonna 1928, mutta se julkaistiin vasta viisi vuotta myöhemmin tekijänimellä Vera Haij. Ruotsinkielisestä teoksesta ilmestyi myös nimetön suomennos "Pipu ja Kalle ja Ahdin mustekalat" (Kuvataide, 1933). Sirke Happosen käännös "Seikkailu merenpohjassa" ilmestyi Tove Janssonin juhlavuonna 2014 (WSOY).
Brandon Kozun Kaudeksi 2016–17 Kozun siirtyi KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavliin kaksivuotisella sopimuksella.
Brandon Kozun Brandon Scott Kozun (s. 8. maaliskuuta 1990 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa kaudella 2017–18 KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlia.
Brandon Kozun Kozun siirtyi täysipainoisesti WHL:n puolelle jo seuraavalla kaudella, sillä hän edusti Hitmeniä 67 ottelussa. Näissä peleissä hän teki 19 maalia ja saalisti yhteensä 53 pistettä. Kozunin pistemäärä kaksinkertaistui kaudella 2008–09, sillä hän nosti piste-ennätyksensä 108 pisteeseen ja sijoittui sarjan pistepörssissä toiseksi 115 pistettä metsästäneen Vancouver Giantsin Casey Pierro-Zabotelin jälkeen. Kauden jälkeen Kozun nimettiin WHL:n ensimmäiseen tähdistöön ja hän keräsi osakseen kykyjenetsijöiden kiinnostusta.
Brandon Kozun Kozun muutti perheensä kanssa Calgaryyn, Albertaan ollessaan kymmenvuotias, jotta perhe voisi elää lähempänä tämän isoäitiä. Kansainvälisillä jäillä Kozun on kertonut edustavansa mieluummin Kanadaa, vaikka hän onkin myös amerikkalaisuudestaan ylpeä.
Brandon Kozun Viimeisellä WHL-kaudellaan 2009–10 Kozun voitti sarjan pistepörssin, ja sai siitä palkinnokseen Bob Clarke Trophyn. Kanadan kaikkien juniorisarjojen paras pistemies Kozun valittiin tähdistökentälliseen, ja hän teki runkosarjan viidessä viimeisessä ottelussa yhteensä 13 pistettä, päättäen kauden 107 pisteellä. Hyvä vire jatkui myös pudotuspeleissä, joissa Hitmen otti sarjan mestaruuden. Kevään 23 ottelussa Kozun teki 8+22=30 pistettä.
Brandon Kozun Seuraavalla kaudella Kozun teki runkosarjassa piste-ennätyksensä, 74 pelissä 26 maalia ja yhteensä 56 pistettä. Joukkueen kausi päättyi kuitenkin jälleen pudotuspeleihin ja divisioonan puolivälieriin, jonka peleissä Springfield Falcons oli vahvempi voitoin 3–1. Kozun pelasi neljä pudotuspeliä, mutta ei onnistunut kahdesta pisteestä huolimatta maalinteossa.
Brandon Kozun Saatuaan varauksen NHL-organisaatio Los Angeles Kingsiin, Kozun aloitti kauden 2010–11 AHL-farmiseura Manchester Monarchsin riveissä. Monarchs-kotidebyytissään Providence Bruinsia vastaan Kozun onnistui maalinteossa kahdesti, tehden uransa ensimmäisen AHL-maalin ylivoimalla ajassa 19:26. Hän pelasi kauden aikana 72 runkosarjaottelua, teki 23 maalia ja yhteensä 48 pistettä. Pudotuspeleissä Kozun ansaitsi tililleen neljä maalia ja yhden syöttöpisteen, mutta seura ei yltänyt Calder Cup –mestaruuteen.
Brandon Kozun Seuraavalla kaudella Kozun murtautui Toronton NHL-miehistöön. Hän saavutti ensimmäisen pisteensä sarjassa syötettyään Nazem Kadrin maalin kauden ensimmäisessä pelissä Montreal Canadiensia vastaan 8. lokakuuta 2014. Hän pelasi 20 ottelussa, ansaiten pistetililleen kaksi maalia ja kaksi syöttöä. Ensimmäisen NHL-maalinsa Kozun teki Carolina Hurricanesia vastaan 20. helmikuuta 2015 kahdeksannessa pelaamassaan ottelussaan.
Brandon Kozun KHL-kauden ensimmäisellä neljänneksellä Kozun onnistui tekemään kahdeksan maalia ja ansaitsi yhteensä 20 pistettä 16 ottelussa muodostettuaan niin ikään uutena pelaajana seuraan tullen Peter Reginin kanssa aisaparin Jokerien hyökkäyksessä. Kozunin arvioitiin saapuneen Jokereihin paikkaamaan ensisijaisesti Steve Mosesin jättämää tyhjiötä joukkueen hyökkäyksessä ja maalinteossa. Hän muodosti joukkueen sisällä hyvän kemian varsinkin Pekka Jormakan ja Henrik Karlssonin kanssa. Ryhmä nimettiin Team Namuksi. Kozun pelaa oikeassa laidassa ja käyttää Jokereissa pelinumeroa 51. Runkosarjassa Kozun oli Jokereiden tehokkain hyökkääjä iskien 15 maalia ja 34 maaliin johtanutta syöttöä. Kuudessa pudotuspeliottelussa Kozun iski tehot 3+3.
Brandon Kozun Kaudet 2011–12 ja 2012–13 sujuivat jokseenkin samoissa elkeissä kuin Kozunin debyyttikausi. Kozun pelasi kaudella 2011–12 74 runkosarjaottelua, tehden 20 maalia ja 46 pistettä, ja joukkue ylsi pudotuspeleihin. Sinä keväänä mestaruuden vienyt Norfolk Admirals kukisti newhampshireläisseuran kuitenkin jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella otteluvoitoin 3–1. Kozun pelasi kolme pudotuspeliottelua, tehden ja syöttäen yhden maalin.
Brandon Kozun Ennen kauden 2009–10 puoltaväliä sekä Kanadan että Yhdysvaltain nuorten maajoukkueiden johdot osoittivat kiinnostusta WHL:n pistepörssiä johtanutta Kozunia kohtaan. Kozun kieltäytyi edustuspaikasta Yhdysvaltain joukkueesta ja päätti sen sijaan pyrkiä Kanadan maajoukkueeseen. Hän sai joukkueesta edustuspaikan, mutta joukkue jäi lopulta turnauksessa hopealle hävittyään finaalissa jatkoajalla Yhdysvalloille numeroin 6–5. Kozun kuului olympiapronssia saavuttaneeseen Kanadan joukkueeseen Pyeongchangissa 2018.
Brandon Kozun Kozun aloitti jääkiekkoilun kolmevuotiaana vuonna 1993. Hänen varsinainen junioriuransa alkoi AJHL-sarjaa edustaneen Calgary Royalsin riveissä kaudella 2006–07. Tuolla kaudella hän pelasi 11 ottelua myös WHL-joukkue Calgary Hitmenissä onnistuen kertaalleen maalinteossa.
Brandon Kozun Kozun syntyi 8. marraskuuta 1990 amerikkalaiselle Michaelille ja kanadalaiselle Donnalle. Hänellä on kaksi vanhempaa veljeä, Jonathan ja Christopher, jotka niin ikään pelaavat jääkiekkoa. Veljiensä jalanjälkiä seuraten Kozun aloitti jääkiekkoilun vuonna 1993 kolmen vuoden iässä. Samaan aikaan jääkiekkobuumi Los Angelesissa nosti päätään, sillä Wayne Gretzky pelasi tuolloin Los Angeles Kingsin NHL-organisaatiossa ja seura ylsi ensimmäistä kertaa Stanley Cup –finaaleihin saakka. Kozunin ensimminen valmentaja olikin Mike Barnett, joka oli Kings-tähti Wayne Gretzkyn pelaaja-agentti. Los Angelesissa asuessaan Kozun ystävystyi myös Gretzkyn pojan, Tyn, kanssa ja auttoi tätä kehittämään luisteluaan, joka taas oli Kozunin vahvinta alaa jo harrastuksen alkuvaiheissa.
Brandon Kozun Kesäkuussa 2015 Kozun solmi yhden vuoden mittaisen pelaajasopimuksen Helsingin Jokereiden kanssa seuran haviteltua miestä jo aikaisemman kauden miehistöön. Joukkueen general manager Jari Kurri kuvaili tuolloin Kozunia nopeaksi laitahyökkääjäksi ja hanakaksi maalintekijäksi, jolla on kovaa asennetta, sisua ja tavoitteita tuleville vuosille pelaajaurallaan. Kurri pani merkille myös Kozunin hyvän luistelun ja kyvyn rakentaa peliä. Kiitosta sai myös miehen terävä laukaus. Kozun itse on kertonut haaveilevansa edelleen NHL-paikasta, mutta näki Jokerit seurana, jossa pelaamista voi viedä uudelle tasolle.
Brandon Bochenski Bochenski pelasi vuosina 2005–2010 yhteensä 156 NHL-runkosarjaottelua sekä kolme pudotuspeliottelua. Hän siirtyi kaudelle 2010–2011 KHL:n Barys Astanaan, jossa pelasi seitsemän kautta.
Brandon Kozun Kaudella 2013–14 Kozun kaupattiin 22. tammikuuta 2014 neljän Kingsin organisaatiossa vietetyn kauden jälkeen Toronto Maple Leafsiin vastineeksi hyökkääjä Andrew Crescenzista. Ensimmäinen kausi uudessa seurassa kului Kozunilta AHL:ssä, missä hän teki 32 runkosarjaottelussa 7 maalia ja saavutti yhteensä 17 pistettä. Pudotuspelipaikka varmistui tänäkin keväänä, ja Toronto Marlies ylsi toiselle pudotuspelikierrokselle, häviten konferenssin semifinaaleissa mestaruuden voittaneelle Grand Rapids Griffinsille otteluvoitoin 4–2.
Brandon Kozun Jokerit vaihtoi Kozunin pelaajaoikeudet SKA Pietarin omistamiin Sakari Salmisen oikeuksiin. SKA vaihtoi Kozunin oikeudet ja Alexander Kadeykinin oikeudet Lokomotiv Jaroslavlin Sergei Plotnikovin oikeuksiin.
Brandon DeFazio DeFazio siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisjoukkue Kunlun Red Stariin. Hänen tekemänsä kymmenen maalia riittivät joukkueen sisäisen maalipörssin kolmanteen sijaan. DeFazio teki runkosarjassa kaikkiaan 15 tehopistettä.
Brandon Kozun Hitmenin päävalmentaja Mike Williamson kehui Kozunin kilpailullista luonnetta ja valmiutta pelata missä tahansa joukkueen hänelle määräämässä roolissa. Pienen kokonsa vuoksi Kozunia kuitenkin aliarvioitiin monien WHL-joukkueiden ja NHL:n kykyjenetsijöiden toimesta. Mahdollisia NHL-varauksia ruotiva NHL Central Scouting arvioi Kozunin jäävän varauksetta vuonna , kuten myös kävi, sillä Kozun ei saanut varausta NHL:ään ensimmäisenä varausmahdollisena vuotenaan. Lopulta Hitmenissä pelatun vahvan kauden 2008–09 jälkeen Los Angeles Kings varasi Kozunin kesällä varaustilaisuuden kuudennella kierroksella ja numerolla 179.
Kevin Dallman Kaudella 2009–2010 Dallman oli tehoilla 14+27=41 Astanan kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja ja hän sijoittui KHL:n puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain SKA Pietarin Sergei Zubov. Dallman pelasi kauden aikana KHL:n tähdistöottelussa. Kaudella 2010–2011 hän oli taas Astanan tehokkain puolustaja ja sijoittui KHL:n puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Dallman pelasi kauden aikana KHL:n tähdistöottelussa ja valittiin tammikuun 2011 kuukauden puolustajaksi. Kaudella 2011–2012 hän oli Astanan paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Brandon Bochenskin jälkeen tehoilla 18+36=54. Dallman jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Vitali Novopašinin kanssa lukemalla +13. Hän voitti KHL:n puolustajien piste-, maali- (Traktor Tšeljabinskin Aleksandr Rjazantševin kanssa) ja syöttöpörssin, pelasi KHL:n tähdistöottelussa, valittiin tammikuun 2012 kuukauden puolustajaksi sekä liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Lukáš Kašpar Kaudeksi 2010–2011 Kašpar siirtyi KHL:ään ja kazakstanilaiseen Barys Astanaan kaksivuotisella sopimuksella. Hän oli tehoilla 23+18=42 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Brandon Bochenskin jälkeen sekä koko KHL:n maalipörssin seitsemäs. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Kašpar siirtyi kaudeksi 2012–2013 kaksivuotisella sopimuksella samassa liigassa pelanneeseen ukrainalaiseen laajennusjoukkue Donbass Donetskiin. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 16+30=46. Kašpar edusti molempien sopimuskausiensa aikana seuraa myös Continental Cupissa, joista vuoden 2013 turnaus päättyi voittoon.
Daniel Fernholm Fernholm siirtyi kaudeksi 2010–2011 KHL:n venäläiseen Neftehimik Nižnekamskiin. Marraskuussa 2010, kesken kauden 2010–2011, Fernholm siirtyi Neftehimikistä 18 ottelun jälkeen KHL:n valkovenäläiseen Dinamo Minskiin. Hän pelasi kaudella 39 KHL:n runkosarjaottelua tehopistein 1+9=10 ja seitsemän playoff-ottelua pisteittä. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi samassa liigassa pelaavaan HK Atlantiin. Lokakuussa 2011 Atlant purki Fernholmin sopimuksen, kun hänen +/– -tilastonsa oli joukkueen huonoin eikä hän ollut tehnyt yhtään tehopistettä.
Jakub Klepiš Klepiš siirtyi kaudeksi 2010–2011 kaksivuotisella sopimuksella Salavat Julajev Ufaan. Hän voitti joukkueessa KHL:n mestaruuden, Gagarin Cupin keväällä 2011. Kesken kauden 2011–2012, lokakuussa 2011, Klepiš siirtyi OHK Dinamo Moskovaan. Moskovan joukkueessa hän voitti toisen KHL:n mestaruutensa. Kauden jälkeen hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan tšekkiläiseen Lev Prahan joukkueeseen.
Niclas Bergfors Bergfors aloitti hyvin Predatorsissa, mutta 11 ottelun jälkeen joukkue halusi lähettää hänet farmiin. Bergfors ei ollut kuitenkaan kiinnostunut farmipeleistä, ja hän siirtyi joulukuun alussa KHL:n Ak Bars Kazaniin. Kazanissa Bergfors pelasi kahdeksan ottelua ja sai niissä vain yhden syöttöpisteen. Hän siirtyi tammikuussa 2012, KHL:n viimeisenä siirtopäivänä Kazanista Severstal Tšerepovetsiin.
Mikko Mäenpää (jääkiekkoilija) Kauden 2009–2010 jälkeen Mäenpää siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin Elitserien-liigan Frölunda HC -seuraan. Frölundassa Mäenpää pelasi kuitenkin vain yhden kauden, jonka aikana teki 18 pistettä. Hän siirtyi kauden jälkeen KHL:n Amur Habarovskiin. Amurissa Mäenpää pelasi huippukauden ja teki yhteensä 39 pistettä runkosarjan ja pudotuspelien aikana. Hän oli KHL:n toiseksi tehokkain puolustaja.
Mika Hannula (jääkiekkoilija) Hannula pelasi kauden 2007–2008 Venäjällä SKA Pietarissa, jossa kausi sujui huonosti. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Venäjän uuden pääsarjan KHL:n TsSKA Moskovaan. Hannula pelasi kauden TsSKAssa ja jäi kauden 2009–2010 alussa sopimuksettomaksi. Joulukuussa 2009 Hannula teki lyhyen sopimuksen Djurgårdenin kanssa. Hän pelasi Djurgårdenissä seitsemän ottelua ja siirtyi loppukaudeksi KHL:n Salavat Julajev Ufaan.
Andrei Kastsitsyn Syyskuussa 2012 Kastsitsyn siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL:n Traktor Tšeljabinskiin. Joukkue eteni kaudella 2012–2013 KHL:n loppuotteluihin, mutta hävisi mestaruuden Dinamo Moskovalle. Kauden päätyttyä Kastsitsyn teki Traktorin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Max Wärn Kaudeksi 2014–2015 Wärn siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n laajennusjoukkue HK Sotšiin. Hän jakoi pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Roman Derljukin kanssa lukemalla +1. Toukokuussa 2015 Wärn teki Sotšin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kauden 2015–2016 jälkeen, maaliskuussa 2016 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin. Wärn siirtyi kaudeksi 2016–2017 KHL:n kiinalaisen laajennusjoukkue Kunlun Red Starin riveihin.
Juuso Hietanen Kaudeksi 2007–2008 Hietanen suuntasi Ruotsin Elitserieniin, Brynäs IF:n joukkueeseen. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Elitserien-seura HV71:een. Kaudeksi 2011–2012 Hietanen siirtyi KHL:n Torpedo Nižni Novgorodiin. Kaudella 2011–2012 Hietanen teki tehot 5+23=28 47 pelissä. Kaudella 2012–2013 hän teki 52 pelissä tehot 4+19=23. Kaudella 2013–2014 Hietanen oli KHL:n puolustajien pistepörssin toinen tehoilla 10+22=32.
Kevin Dallman Kaudeksi 2008–2009 Dallman siirtyi KHL:n kazakstanilaisjoukkue Barys Astanan riveihin ja nousi heti ensimmäisellä kaudellaan joukkueen kapteeniksi. Hän teki pelipaikkaansa nähden 53 runkosarjaottelussa kovat tehot 28+30=58, joilla Dallman voitti Astanan sisäisen piste- ja syöttöpörssin ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Konstantin Glazatevin kanssa. Hän jakoi koko KHL:n pistepörssin viidennen sijan Ak Bars Kazanin Aleksei Tereštšenkon kanssa ja voitti puolustajien pistepörssin. Dallmanin piste- ja maalimäärä on KHL:n kaikkien aikojen yhden kauden puolustajien runkosarjan ennätys. Hän jakoi myös 137 minuutillaan KHL:n jäähypörssin kahdeksannen sijan Vitjaz Tšehovin Nathan Perrottin kanssa. Dallman pelasi kauden aikana ssa ja valittiin kauden päätteeksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Goran Bezina Kaudeksi 2016–2017 Bezina siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Bezina valittiin 11. syyskuuta 2016 KHL:n viikon puolustajaksi. Tammikuun 2017 lopulla hän palasi kuitenkin loppukaudeksi kotimaahansa Servetten riveihin, kun Medveščak kärsi taloudellisista ongelmista.
Calle Ridderwall Ridderwall siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n tšekkiläisjoukkue Lev Prahaan. Hän eteni joukkueen kanssa aina Gagrin Cup -finaaleihin, saakka mutta Metallurg Magnitogorsk ei kuitenkin mestaruuden seitsemännessä ottelussa voitoin 4–3. Ridderwall teki kaksivuotisen jatkolopimuksen Levin kanssa toukokuussa 2014, mutta joukkue joutui kuitenkin jättämään KHL:n taloudellisista syistä. Ridderwall siirtyikin kaudeksi 2014–2015 kotimaahansa SHL-joukkue HV71:n riveihin. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja jakoi HV71:n sisäisen pistepörssin toisen sijan Ted Brithénin kanssa.
Ivan Švarný Heinäkuussa 2013 Švarný siirtyi try-outille KHL:n kroatialaiseen laajennusjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hänen koejaksonsa ei tuottanut jatkosopimusta, mutta elokuun lopulla Medveščak kuitenkin ilmoitti tehneensä Švarnýn kanssa uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi KHL:n valkovenäläisjoukkue Dinamo Minskin riveihin. Švarnýn rooli jäi kuitenkin pieneksi ja hän ei pelannut joukkueessa enää toista sopimuskauttaan, vaan palasi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella HC Slovan Bratislavaan. Maaliskuussa 2016 Švarný teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Hannes Hyvönen Kauden 2008–2009 Hyvönen aloitti Ruotsin Elitserienissä, Södertälje SK:ssa. Seura kuitenkin erotti Hyvösen joulukuussa 2008 ja Hyvönen jatkoi uraansa pääsiassa Venäjällä pelattavassa KHL-liigassa Dynamo Minskissä Valko-Venäjällä. Kesken kauden 2009–2010 hän siirtyi Minskistä AK Bars Kazaniin, jonka riveissä voitti KHL:n mestaruuden, Gagarin Cupin. Kauden 2010–2011 Hyvönen aloitti Sveitsin pääsarjan Rapperswil-Jona Lakersissa. Sieltä hän siirtyi KHL:n Traktor Tšeljabinskiin, josta hän sai lähtöpassit tammikuussa 2011. Myöhemmin samassa kuussa Hyvönen siirtyi HIFK:hon loppukauden mittaisella sopimuksella. Maaliskuussa HIFK tiedotti purkaneensa Hyvösen sopimuksen. Hän ehti pelata HIFK:ssa vain kymmenen ottelua.
Vadim Šipatšov Kaudeksi 2013–2014 Šipatšov siirtyi nelivuotisella sopimuksella SKA Pietarin riveihin. Kaudella 2014–2015 hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Šipatšov oli Pietarin paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+42=54. Hän jakoi myös koko KHL:n kevään 2015 pudotuspelien pistepörssin voiton TsSKA Moskovan Aleksandr Radulovin kanssa ja syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Artemi Panarinin kanssa tehoilla 6+15=21. Šipatšov voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Hän pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa. Kaudella 2015–2016 Šipatšov nousi SKA:n kapteeniksi. Hän oli joukkueen paras pistemies ja KHL:n pistepörssissä neljäs tehoilla 17+43=60. Šipatšov pelasi kauden aikana myös KHL:n tähdistöottelussa ja hänet valittiin liigan tammikuun 2016 kuukauden hyökkääjäksi sekä viikon hyökkääjäksi neljännesvälierien päätteeksi.
Dustin Boyd Kaudella 2013–2014 Boyd teki Barysin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 18+20=38. Toukokuussa 2014 hän teki joukkueen kanssa peräti kolmivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2014–2015 Boyd oli Barysin kolmanneksi paras pistemies tehtyään KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+34=53. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Kaudella 2015–2016 Boyd oli tehoilla 20+21=41 joukkueen toiseksi paras maalintekijä Brandon Bochenskin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssisä kolmanneksi.
Jonathan Cheechoo Kaudeksi 2013–2014 Cheechoo siirtyi KHL:n tulokasseuraan KHL Medveščak Zagrebiin, josta hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 valko-venäläiseen Dinamo Minskiin.
Leo Komarov Kaudeksi 2009–2010 Komarov siirtyi KHL-liigassa pelanneeseen Dynamo Moskovaan. Komarovin pelattua vuoden Dynamossa seura yhdistyi toisen moskovalaisen seuran HK MVD:n kanssa. Tässä uudessa OHK Dinamo Moskovan joukkueessa Komarov pääsi juhlimaan KHL:n mestaruutta keväällä 2012. Tuolloin hänen seuransa kukisti KHL:n finaalissa Raimo Summasen valmentaman Avangard Omskin.
Sami Lepistö Kesällä 2013 Lepistö siirtyi Avtomobilist Jekaterinburgiin. Hän pelasi Avtomobilistissa kaksi kautta kunnes siirtyi kaudeksi 2015-16 KHL:n Salavat Julajev Ufan joukkueeseen.
Henrik Karlsson (jääkiekkoilija) Kaudeksi 2014–2015 Karlsson siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n laajennusjoukkue Jokereihin. Tammikuussa 2015 hän teki joukkueen kanssavuoden mittaisen jatkosopimuksen. Karlsson edusti Jokereita myös Spengler Cupissa sekä vuonna 2014 että 2015. Kahden joukkueessa vietetyn vuoden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kazakstanilaisseura Barys Astanan maalinsuulle.
Karlsson on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 11 ottelua. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupissa 17. joulukuuta 2009 Moskovassa Venäjää vastaan, jolloin Ruotsi hävisi ottelun 4-3.
Brandon Sutter Brandon Sutter (s. 14. helmikuuta 1989 Huntington, New York, Yhdysvallat) on kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Vancouver Canucksissa. Sutterin vahvuuksia ovat kahden suunnan pelaaminen, johtajuus, pelintekeminen ja luistelu. Sutter siirtyi kesällä 2015 Vancouveriin Pittsburghista, vaihdossa Nick Boninoon.
Brad Moran Viimeisellä WHL-kaudellaan 1999–2000 Moran ylsi jo kolmannen kerran yli sataan tehopisteeseen. Hänestä tuli Hitmenin kapteeni ja Moran teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 48+72=134, joilla hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Moran nousi 72 syötöllään Hitmenin kaikkien aikojen eniten yhdessä WHL-kaudessa syöttöpisteitä tehneeksi pelaajaksi. Aiemmin häntä enemmän syöttöpisteitä joukkueessa on tehnyt vain Bruno Baseotto 83 syötöllään AJHL:ssä kaudella 1978–1979. WHL:ssä Moranin ennätyksen rikkoi Brandon Kozun 75 syötöllään kaudella 2009–2010. Moran voitti koko WHL:n piste- ja syöttöpörssin sekä sijoittui maalipörssissä kolmanneksi. Hänet palkittiin pistepörssivoitostaan Bob Clarke Trophylla, WHL:n vuoden pelaajana Four Broncos Memorial Trophylla sekä valittiin liigan itäisen konferenssin ensimmäiseen ja koko CHL:n toiseen tähdistökentälliseen. Moran oli Hitmenin paras pistemies ja syöttäjä myös kevään 2000 pudotuspeleissä tehoilla 7+15=22.
Simon Gysbers Kaudeksi 2015–2016 Gysbers siirtyi KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin.
Tomi Karhunen Kesäkuussa 2016 Karhunen käytti mahdollisuutensa siirtyä Tapparasta ulkomaille ja purki sopimuksensa joukkueen kanssa. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 KHL:n kiinalaiseen laajennusjoukkue Kunlun Red Stariin. Hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Andrei Makarovin kanssa ja pelasi 27 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua torjuen neljä nollapeliä. Karhunen valittiin KHL:n viikon maalivahdiksi sekä 18. joulukuuta 2016 että 29. tammikuuta 2017.
Brandon Jennings Kesällä 2013 Jennings siirtyi Detroit Pistonsiin pelaajakaupassa, jossa Bucks sai vaihdossa Brandon Knightin, Vjatšeslav Kravtsovin ja Khris Middletonin. Hänen pistekeskiarvonsa neljän Milwaukeessa pelatun runkosarjakauden ajalta on 17,0, levypallokeskiarvonsa 3,4 ja syöttökeskiarvonsa 5,7. Pudotuspeleissä hän pelasi Bucksia edustaessaan kahtena vuonna ja teki keskimäärin 16,7 pistettä ottelua kohden.
Charles Linglet Linglet siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisen laajennusjoukkue KHL Medveščak Zagrebin paitaan. Hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä neljällä syöttöpisteellään. Onnistuneen Medveščakissa vietetyn vuoden jälkeen Linglet palasi taas kaksivuotisella sopimuksella Dinamo Minskiin kaudeksi 2014–2015. Tällä kertaa hän pelasi siellä onnistuneen kauden ja teki KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 22+36=58, joilla Linglet oli Dinamon paras pistemies ja syöttäjä. Hän sijoittui koko liigan pistepörssissä kuudenneksi. Pudotuspeleissä Linglet oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 2+2=4. Hänet palkittiin KHL:n helmikuun 2015 kuukauden hyökkääjänä sekä kerran helmikuun aikana viikon hyökkääjänä.
Brandon McMillan McMillan siirtyi Eurooppaan ja edusti kaudella 2015–2016 saksalaista ERC Ingolstadtia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi kroatialaiseen KHL-joukkueeseen KHL Medveščak Zagrebiin, josta hän siirtyi kesken kauden Torpedo Nižni Novgorodiin. Kaudeksi 2017–2018 McMillan siirtyi Dinamo Riikaan.
Erik Ersberg Ersberg aloitti kauden 2010–2011 Monarchsissa, sillä Kingsin kolmosmaalivahti Jonathan Bernier nousi hänen ohitseen joukkueen kakkosmaalivahdiksi. Ersberg ehti pelata Monarchsissa vain kaksi ottelua, kunnes hän jätti Kingsin ja siirtyi kaksi päivää myöhemmin loppukauden kattavalla sopimuksella KHL-joukkue Salavat Julajev Ufaan lokakuussa 2010. Ersberg nousi Ufan ykkösmaalivahdiksi ja auttoi joukkueen voittamaan KHL:n mestaruuden, Gagarin Cupin. Hänet valittiin kauden päätteeksi . Seuraava kausi oli vaikeampi, vaikka Ersbergin torjuntaprosentti olikin vielä hyvä 92,1. Ufan seurajohto ilmoitti Ersbergille, että hän jäisi kolmosmaalivahdiksi, jos hän jatkaisi vielä joukkueessa. Osapuolet irtisanoivat tämän jälkeen sopimuksen, ja Ersberg siirtyi KHL:n liittyneeseen ukrainalaisjoukkue Donbass Donetskiin.
Dominik Hrachovina Hrachovina siirtyi kaudeksi 2018–2019 kaksivuotisella sopimuksella KHL:n kazakstanilaisjoukkue Barys Astanaan.
Pavel Varabjou Varabjou siirtyi kaudeksi 2017–2018 kaksivuotisella sopimuksella KHL:n kiinalaisjoukkue Kunlun Red Stariin. Hänen tulokaskautensa toi 52 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12. Varabjou voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +8. Hänet valittiin KHL:n viikon tulokkaaksi kahdesti; syyskuussa ja marraskuussa 2017. Varabjou pelasi kauden aikana myös kahdeksan ottelua Kunlunin farmijoukkue KRS Heilongjiangissa, VHL:ssä. Hänet valittiin helmikuussa 2018 liigan viikon puolustajaksi.
Tomáš Marcinko Kaudeksi 2016–2017 Marcinko siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisen laajennusjoukkue Kunlun Red Starin riveihin. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi Tšekin Extraligaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella HC Třineciin.
Deron Quint Vuodesta 2009 Quint on pelannut KHL:ssä. Hän edusti kauden 2009–2010 Neftehimik Nižnekamskia sekä kaudet 2010–2011, 2011–2012 ja 2012–2013 Traktor Tšeljabinskia. Hän oli kaudella 2010–2011 KHL:n puolustajien maalipörssin voittaja tehtyään 21 maalia 53:ssa ottelussa ja kaudella 2012–2013 hänen joukkueensa pelasi Gagarin Cupin voitosta KHL:n loppuotteluissa häviten kuitenkin Dinamo Moskovalle otteluvoitoin 2–4. Kaudeksi 2013–2014 Quint siirtyi pelaamaan Moskovaan edustaen aluksi Spartakia ja tammikuusta 2014 TsSKAa. Hän voitti tuolla kaudella toisen kerran KHL:n puolustajien maalipörssin tehtyään 13 maalia 51:ssä ottelussa. Yhden Moskovan kauden jälkeen Quint palasi takaisin Tšeljabinskiin kaksivuotisella sopimuksella.
Francis Paré Kaudeksi 2016–2017 Paré siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin.
Mathew Maione Kaudeksi 2018–2019 Maione siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n latvialaisjoukkue Dinamo Riikaan.
Petri Vehanen Vehanen nousi kasvattajaseuransa Rauman Lukon liigajoukkueen ykkösmaalivahdiksi kaudella 2001–2002. Vuonna 2005 Vehanen siirtyi Ruotsin Elitserieniin, Mora IK:n joukkueeseen. Seuraavan kauden hän pelasi Venäjän Superliigassa HK Neftehimik Nižnekamskissa, kunnes palasi takaisin Lukkoon 2007. Marraskuussa 2009 hänet myytiin KHL-liigan Ak Bars Kazaniin, joka voitti kauden päätteeksi KHL:n mestaruuden Gagarin cupin. Kaksi ja puoli vuotta seurajoukkueessaan Kazanissa pelannut Vehanen siirtyi viiden vuoden sopimuksella takaisin Rauman Lukkoon keväällä 2012. Huhtikuussa 2013 tšekkiläinen KHL-joukkue Lev Praha ilmoitti tehneensä alustavan sopimuksen Vehasen kanssa. Kaudella 2013–2014 Vehanen valittiin KHL:n tähdistöotteluun, josta hän kuitenkin jättäytyi pois. Vehanen oli tärkeässä roolissa joukkueen edetessä KHL-finaaleihin. Kaudeksi 2014–2015 Vehanen siirtyi Saksan DEL-liigaan, Eisbären Berlinin joukkueeseen.
Mark Stone Stonen kasvattajaseura on Winnipeg M.H.A. Hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 WHL-seura Brandon Wheat Kingsiin, jossa teki tulokaskaudellaan 56 runkosarjaottelussa tehopisteet 17+22=39. NHL-seura Ottawa Senators varasi hänet kuudennella kierroksella 178. pelaajana kesällä 2009. Kauden 2009–2010 päätteeksi Brandon Wheat Kings pelasi turnauksen isäntäjoukkueena Memorial Cupissa, jossa se oli toinen.
Tomáš Mertl Kaudeksi 2018–2019 Mertl siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisjoukkue Kunlun Red Starin riveihin.
Ville Lajunen Kaudeksi 2018-19 Lajunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisseura Kunlun Red Starin riveihin.
Lars Haugen Haugen on Manglerud Starin kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2004–2005 Leksandin juniorijoukkueeseen. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi aikuisten sarjaan Sparta Warriorsin riveihin. Joukkueessa hän pelasi sekä GET-liigassa että seuran kakkosjoukkueessa ykkösdivisioonassa. Kaudeksi 2009–2010 Haugen siirtyi Lørenskogiin. Kesken kauden 2010–2011 hän siirtyi lainalle Manglerud Starin joukkueeseen. Toukokuussa 2011 Haugen siirtyi KHL:n Dinamo Minskiin, joka lainasi hänet syyskuussa Ekstraligan Šahtjor Soligorskiin.
Blake Parlett Kaudeksi 2015–2016 Parlett siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän sijoittui 113 minuutillaan koko liigan jäähypörssissä toiseksi edellään vain Vitjaz Podolskin Igor Golovkov. Huhtikuussa 2016 Parlett teki Medveščakin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 hänet valittiin lokakuussa 2016 KHL:n viikon puolustajaksi. Parlett oli 116 minuutillaan liigan jäähypörssissä toisena edellään vain joukkuetoveri Alexandre Bolduc, kunnes helmikuussa 2017 hän jätti Medveščakin osaksi seuran talousvaikeuksien vuoksi ja siirtyi loppukaudeksi SM-liigajoukkue Tapparan riveihin. Hän jäi runkosarjassa vielä ilman tehopisteitä, mutta pudotuspeleissä Parlett teki 18 ottelussa tehot 5+3=8 ja voitti puolustajien maalipörssin. Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Eliezer Sherbatov Heinäkuussa 2016 Sherbatov siirtyi try-outille KHL:n latvialaisjoukkue Dinamo Riikaan. Hän jäi kuitenkin ilman jatkosopimusta ja palasi kaudeksi 2016–2017 Beibarys Atıraw'n joukkueeseen. Sherbatov voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 15+28=43, joilla hän sijoittui Kazakstanin mestaruussarjan pistepörssissä seitsemänneksi. Sherbatov pelasi kauden aikana myös Continental Cupissa. Kauden 2017–2018 alussa, elokuussa 2017 hä teki vuoden mittaisen sopimuksen KHL:n slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavan kanssa.
Marlon Brando Brando nai näyttelijä Anna Kashfin vuonna 1957. He erosivat vuonna 1959. He saivat yhden pojan, Christian Brandon. Vuonna 1960 Brando nai meksikolaisen näyttelijän Movita Castanedan. He saivat kaksi lasta, Miko Brandon ja Rebecca Brando Kotlinzkyn. Myöhemmin Brando meni naimisiin tahitilaisen kaunottaren Tarita Teriipian kanssa. He saivat kaksi lasta, Teihotu Brandon ja Cheyenne Brandon.
Patrick Bjorkstrand Kaudeksi 2012–2013 Bjorkstrand siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Mora IK:n riveihin. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Huhtikuussa 2014 Bjorkstrand teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Karl Stollery Kaudeksi 2017–2018 Stollery siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n latvialaisjoukkue Dinamo Riian riveihin. Hän edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Kaudeksi 2018–2019 Stollery siirtyi jatkamaan KHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Jokereihin.
Jevgeni Dadonov Kaudeksi 2012–2013 Dadonov siirtyi ukrainalaiseen KHL-seuraan Donbass Donetskiin, jossa pelasi kaksi kautta.
SKA Pietariin hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 ja oli ensimmäisellä kaudellaan KHL:n pudotuspelien paras maalintekijä 15 osumalla. Kausi päättyi SKA:n Gagarin Cupin voittoon.
Oskar Osala Kaudeksi 2011–2012 Osala siirtyi Itä-Euroopan KHL-liigassa pelaavaan Neftehimik Nizhnekamskiin. Hän teki seuran kanssa vuoden pituisen sopimuksen. Kaudella 2013–2014 Osala siirtyi Neftehimik Nizhnekamskista kesken kauden Metallurg Magnitogorskiin ja voitti joukkueen mukana Gagarin cupin keväällä 2014. Osala jätti KHL:n kauden 2017-2018 ja siirtyi marraskussa Oulun Kärppiin.
Aleksandr Koroljuk Kaudella 2008–2009 Koroljuk jatkoi uraansa Superliigan tilalle perustetussa KHL:ssä ja Atlantin (ent. Himik Voskresensk) joukkueessa. Hän oli tehoilla 21+32=53 joukkueen toiseksi paras pistemies Sergei Mozjakinin jälkeen ja jakoi KHL:n pistepörssin seitsemännen sijan Avangard Omskin Jaromír Jágrin kanssa. Koroljuk valittiin KHL:n tammikuun 2009 kuukauden hyökkääjäksi. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi SKA Pietariin. Kaudella 2010–2011 Koroljuk jatkoi uraansa Lokomotiv Jaroslavlissa ja kaudella 2011–2012 Neftehimik Nižnekamskissa, jonka varakapteeniksi hän nousi.
Mark Dekanich Kaudeksi 2013–2014 Dekanich siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaiseen laajennusjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän jakoi hyvin tasaisesti torjuntavastuun Barry Brustin kanssa ja pelasi 27 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua. Dekanich valittiin lokakuussa 2013 KHL:n viikon pelaajaksi. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Medveščakin kanssa. Kaudella 2014–2015 Dekanich pelasi 12 ottelua ja hän jäi lähinnä Cal Heeterin ja Mark Owuyan varjoon. Dekanich edusti Medveščakia kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa hän ei saanut kuitenkaan peliaikaa.
Nikita Zaitsev Kaudeksi 2013–2014 Zaitsev siirtyi kolmivuotisella sopimuksella TsSKA Moskovaan. Hän oli tehoilla 4+8=12 joukkueen tehokkain puolustaja Georgi Mišarinin kanssa. Zaitsev edusti TsSKA:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jonka finaaleissa joukkue kuitenkin hävisi Genève-Servette HC:lle lukemin 3–5. Kaudella 2014–2015 hänet valittiin KHL:n viikon puolustajaksi 28. syyskuuta ja 16. marraskuuta 2014. Kaudella 2015–2016 Zaitsev valittiin tammikuussa pelattuun KHL:n tähdistöotteluun. Hän oli pudotuspelien tehokkain puolustaja ja valittiin kauden päätteeksi sarjan .
Aleksandr Rjazantsev Kaudeksi 2011–2012 Rjazantsev siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Traktor Tšeljabinskiin. Hän teki Venäjän pääsarjan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 18+18=36, joilla Rjazantsev oli Traktorin kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Hän jakoi koko KHL:n puolustajien maalipörssin voiton Barys Astanan Kevin Dallmanin kanssa ja sijoittui puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Rjazantsev pelasi kauden aikana myös ssa, jonka lyöntilaukauskilpailuissa hän ampui jääkiekon maailmanennätyslukeman (183,67 km/h). Rjazantsev valittiin myös KHL:n marraskuun 2011 kuukauden puolustajaksi.
Nick Plastino Kaudeksi 2016–2017 Plastino siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n slovakialaisjoukkue HC Slovan Bratislavaan. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 7+18=25. Kaudeksi 2017–2018 Plastino siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National League A:n HC Ambrì-Piottaan.
Robert Esche Kaudeksi 2007–2008 Esche ei saanut sopimusta NHL:stä, joten hän siirtyi Venäjän jääkiekon superliigaan. Hän pelasi kaudella 2007–2008 Ak Bars Kazanissa, josta siirtyi seuraavaksi kaudeksi SKA Pietariin. KHL:ksi muuttuneessa liigassa hänet valittiin kaudella 2008–2009 pelaamaan KHL:n tähdistöpeliin. Vielä seuraavan kauden hän edusti Pietaria, mutta siirtyi kaudeksi 2010–2011 Dinamo Minskiin. Esche pelasi kauden Minskissä ja siirtyi kesällä 2011 Sveitsin pääsarjassa pelaavaan SCL Tigersiin.
Guntis Galviņš Kaudeksi 2008–2009 Galviņš siirtyi KHL:ssä aloittaneeseen Dinamo Riikaan, jossa hänen ensimmäinen kautensa toi 47 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 1+7=8. Kaudella 2009–2010 Galviņš oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudella 2011–2012 hän teki KHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+22=30, joilla Galviņš oli Dinamon tehokkain puolustaja, neljänneksi paras pistemies ja jakoi koko liigan puolustajien pistepörssin yhdeksännen sijan Torpedo Nižni Novgorodin Juuso Hietasen kanssa. Hänet valittiin KHL:n helmikuun 2012 kuukauden puolustajaksi. Galviņš edusti Dinamoa kauden aikana myös Spengler Cupissa, jonka finaalin joukkue hävisi kuitenkin isäntäjoukkue HC Davosille lukemin 3–2. Kaudella 2013–2014 hän toimi Dinamon kapteenina ja voitti kauden päätteeksi KHL:n pudotuspelien ulkopuolella jääneiden kesken pelatun Nadežda Cupin.
Ondřej Němec Kaudeksi 2010–2011 Němec siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsiin. Hän oli 12 osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudeksi 2012–2013 Němec siirtyi KHL:n tšekkiläiseen laajennusjoukkue Lev Prahaan, jonka varakapteeniksi hän nousi. Hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+16=22, joilla Němec oli joukkueen tehokkain puolustaja ja toiseksi paras pistemies Jakub Klepišin jälkeen. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Kaudella 2013–2014, kevään 2014 pudotuspeleissä Němec voitti Levin sisäisen tehotilaston lukemalla +8. Hän eteni joukkueen kanssa aina Gagarin Cup -finaaleihin, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin Metallurg Magnitogorsk otteluvoitoin 4–3. Němec valittiin kauden päätteeksi KHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hänet valittiin myös liigan huhtikuun 2014 kuukauden puolustajaksi.
Ján Brejčák Kaudeksi 2011–2012 Brejčák siirtyi Tšekin Extraligan HC Litvínoviin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kaudeksi 2013–2014 Brejčák palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL:n laajennusjoukkue HC Slovan Bratislavan riveihin. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Sveitsin National League A:n HC Davosiin. Brejčák edusti joukkuetta kauden aikana myös seuran perinteisesti isännöimässä Spengler Cupissa.
Brandon DeFazio Kaudeksi 2018–2019 DeFazio siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Rauman Lukkoon.
Tomáš Mertl Mertl siirtyi kaudeksi 2015–2016 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaisjoukkue Medveščak Zagrebiin. Hän oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies maanmiehensä Radek Smoleňákin jälkeen tehoilla 11+21=32, mutta helmikuussa 2016 Medveščak kuitenkin myi Mertlin loppukaudeksi takaisin kotimaahansa HK Hradec Královén riveihin, kun Medveščak oli menettänyt mahdollisuutensa pudotuspeleihin. Mertl palasi joukkueeseen vuoden mittaisella sopimuksella kaudeksi 2016–2017, mutta KHL:n siirtotakarajalla, joulupäivänä 2016 hänet kaupattiin taloudellisista vaikeuksista kärsineestä Medveščakista rahallista korvausta vastaan Salavat Julajev Ufaan.
Veli-Matti Savinainen Savinainen siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisjoukkue Kunlun Red Stariin. Joukkuetta valmentaa hänelle Tapparasta tuttu Jussi Tapola.
Magnus Johansson Johansson siirtyi lainasopimuksella kaudeksi 2008–2009 KHL:n HK Atlantiin. Hänet valittiin myös vuosittaiseen . Hän teki kaudella 53 ottelussa tehopisteet 7+27=34.
Paul Szczechura Szczechura ehti pelata Lev Prahassa vain kolme KHL:n runkosarjaottelua kauden 2012–2013 alussa ennen kuin siirtyi samassa liigassa pelaavaan Dinamo Riikaan.
Steven Seigo Seigo siirtyi kaudeksi 2015–2016 KHL:n latvialaisjoukkue Dinamo Riian riveihin. Hän oli neljällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Kaudeksi 2016–2017 Seigo palasi SM-liigaan ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Rauman Lukkoon. Hän voitti Mestarien liigassa joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Fredrik Norrena Kolmannella kaudellaan Columbuksessa, 2008–2009, Norrena tippui Columbuksen kolmosmaalivahdiksi. Norrena purki sopimuksensa Columbuksen kanssa ja siirtyi joulukuussa 2008 KHL-sarjaan Ak Bars Kazaniin. Norrena voitti kauden päätteeksi KHL:n mestaruuden. Hän pelasi mestaruuden ratkaisseessa finaaliottelussa nollapelin. Seuraavaksi kaudeksi Norrena siirtyi ruotsalaisseura Linköpings HC:iin.