mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Sisupartio Sisupartio on aisti-, liikunta- ja kehitysvammaisille suunnattua partiotoimintaa. Sen tarkoitus on sama kuin koko partioliikkeen: kasvattaa partiolaisista vastuuntuntoisia ja itsenäisesti ajattelevia yhteiskunnan jäseniä. Toiminnassa otetaan kuitenkin huomioon kunkin sisupartiolaisen omat kyvyt.
Upstream-liiketoiminta Upstream-toimintaan erikoistuneet tai sitä harjoittavat monimuotoiset yhtiöt etsivät mahdollisilta alueilta öljy- ja kaasuesiintymiä ja niitä löytäessään suorittavat seismisiä kokeita, joiden tarkoitus on määrittää esiintymän koko ja koostumus. Ne suorittavat myös ensimmäiset koeluontoiset poraukset tutkiakseen esiintymää edelleen. Mikäli yhtiö on tyytyväinen tulokseen, se siirtyy tuotantovaiheeseen, jossa raakaöljyä tai luonnonkaasua aletaan pumppaamaan esiin. Upstream-toimintaan kuuluvat myös liittyvät toiminnot, kuten toteutettavuustutkimusten tekeminen, poraustornien pystyttäminen ja laitteiden vuokraaminen.
Līvli (lehti) Līvli aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1992. Lehden päätoimittajina ovat toimineet Gundega Blumberga ja Baiba Šuvcāne. Lehdessä on ilmestynyt muutaman kerran liivinkielinen versio, mutta yleensä sen kaikki tekstit ovat latviaksi. Lehti on ilmestynyt satunnaisesti muutaman kerran vuodessa. Lehdessä ilmestyy artikkeleita liiviläisiin liittyvitä asioista, kuten tutkimuksista tai tapahtumista. Lehden yksi tarkoitus on kirjata muistiin liiviläisten nyky historiaa. Lehti saa rahallista tukea Latvian valtiolta.
Puustellin Työkylä Puustellin Tuki ry on riippumaton kolmannen sektorin toimija, jonka toiminnan tarkoitus on ylläpitää ja kehittää osatyökykyisten mahdollisuuksia tehdä työtä ja hankkia toimeentuloa. Tarkoitusta varten yhdistys ylläpitää Puustellin Työkylää Laukaan Kuhankoskella.
Myrskylän työväenyhdistys Syksyllä 1917 porvoolaisten aloitteesta koolle kutsuttu Myrskylän palokunnan (suojeluskunnan) perustamiskokouksessa olevista oli puolet sosialidemokraatteja. Suojeluskunnan oli tarkoitus olla kunnallinen tasapainosuojeluskunta, mutta poliittinen kehitys sai aikaan sen, että sosialidemokraatit jättäytyivät pois sen toiminnasta.
Cocaine Anonymous Cocaine Anonymous (CA) on kahdentoista askeleen ohjelmaa hyödyntävä vertaistukiryhmä, jonka tarkoitus on tukea kokaiinin ja muiden psykoaktiivisten aineiden käytön lopettamista. Cocaine Anonymous aloitti toimintansa Los Angelesissa vuonna 1982, ja toiminta laajeni sittemmin muuallekin Pohjois-Amerikkaan. Ryhmiä on perustettu myös Euroopassa. Cocaine Anonymousin kirjallisuutta on saatavilla eri kielillä; ensimmäinen julkaisu oli "Hope, Faith and Courage: Stories from the Fellowship of Cocaine Anonymous" (1994).
Tapaturmantorjuntayhdistys Tapaturmantorjuntayhdistys perustettiin Helsingissä marraskuussa 1935 ja sen ensimmäinen varsinainen toimintavuosi oli 1936. Uuden yhdistyksen pääasiallinen tarkoitus oli valistustoiminta työtapaturmien torjumiseksi, mutta sääntöjen mukaan myös toiminta liikennetapaturmien ehkäisemiseksi kuului sen alaan. Yhdistyksen liikennejaos perustettiin vuonna 1938, kun vuonna 1929 toimintansa aloittanut Liikennekulttuurikomitea liittyi siihen. Vuonna 1952 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriö uskoi sille lain nojalla määrätyt tehtävät liikenneturvallisuuden kohottamiseksi Taljan hoidettaviksi, jolloin Taljasta tuli ministeriölle hyödyllinen apuelin.
Orimattilan Jymy Orimattilan Jymy (Jymy tai OrJy) on vuonna 1903 perustettu orimattilalainen urheilun yleisseura. Seuran lajeina ovat ammunta, hiihto, koripallo, lentopallo, uinti ja yleisurheilu. Seuralla on lisäksi naisjaosto ja kuntoliikuntajaosto.
Jymyn toiminta on muuttunut vuosien saatossa. Alkuperäisten suunnitelmien mukaan seuran tarkoitus oli toimia ainoastaan voimisteluseurana, mutta toiminta laajeni nopeasti muuhun urheiluun jo 1910-luvulla, ja voimistelu jäi lopulta kokonaan syrjään. 1960-luvulla Jymy muuttui eri lajien jaostolliseksi urheiluseuraksi.
Gramex ESEK on Gramexin yhteydessä toimiva erillinen yksikkö, jonka tarkoitus on edistää erilaisin tukitoimenpitein kotimaista esittävää taidetta. Yksikön toiminta rahoitetaan pääosin tekijänoikeusvaroista ja toiminnan piiriin kuuluu kaikki ammattimainen musiikin tekeminen. Edistämistoiminnan tarkoituksena on muun muassa äänitetuotannon, markkinoinnin, viennin, elävän musiikin tilaisuuksien ja koulutuksen tukeminen. Vuonna 2010 ESEK myönsi tukia kaikkiaan noin 2,3 miljoonan euron edestä. Tukianomuksia tehtiin kaikkiaan noin 2 100, joista 1 098 sai myönteisen päätöksen.
J. G. Granö Granön ensimmäinen työ Tartossa oli maantieteen laitoksen perustaminen. Sen oli tarkoitus aloittaa toimintansa vuoden 1920 alussa, mutta lokakuussa 1919 järjestettiin jo kartografian peruskurssi. Tarton yliopiston maantieteen laitos kehittyi nopeasti Granön aikana. Hän oli laitoksen toimintaa suunnitellessaan perustanut ajatuksensa humboldtilaiseen tieteeseen, joka korosti erityisesti omakohtaisen tutkimuksen merkitystä opetuksessa. Granö pystyi Tartossa kokeilemaan ajatusta käytännössä, sillä yliopisto oli ennen venäläistämisaikaa perustanut toimintansa humboldtilaisiin vaikutteisiin.
Olvi-säätiö OLVI-säätiötä johtaa hallitus, joka huolehtii siitä, että säätiön toiminta on asianmukaisesti järjestetty ja että säätiön sääntöjen mukainen tarkoitus toteutuu. Hallitus määrittelee säätiön strategian. Vuonna 2016 Patentti- ja rekisterihallitus hyväksyi säätiön ehdottamat muutokset sääntöjen nykyaikaistamiseksi ja strategia- ja hallintoprosessit uudistettiin uuden säätiölain ja sääntöjen mukaisiksi. OLVI-säätiö noudattaa vuonna 2015 voimaan tullutta uutta säätiölakia (487/2015). Säätiön toiminnassa huomioidaan Säätiön hyvä hallinto ja Hyvä säätiötapa -oppaiden suositukset.
Symmetria Toinen inhimillinen toiminta, jossa tuloksen ulkonäöllä on suuri merkitys, on arkkitehtuuri. Sekä entisinä että nyky­aikana suurten rakenteiden tarkoitus on usein tehdä vaikutus ne näkeviin ihmisiin tai jopa säikähdyttää heitä, ja tällaisen tavoitteen saavuttaminen edellyttää yleensä symmetrian käyttöä.
Formula 2 Vuonna 2008 Kansainvälinen autoliitto FIA päätti perustaa Formula 2 -luokan uudelleen. Uusi luokka aloitti toimintansa kaudella 2009. Sarjan tarkoitus on kehittää ja valmistaa nuoria kuljettajia Formula 1:iin.
Oikeussubjekti Käsitteenä oikeussubjekti on sidoksissa kulloiseenkin oikeusjärjestelmään. Aiemmin vallinnut sukuoikeus ei pitänyt yksityistä ihmistä oikeussubjektina. Ihminen oli suvun jäsen ja oikeus oli sukujen välistä. Suvun ulkopuolelle joutuneella ihmisellä ei tällöin ollut oikeuksia.
Oikeussubjekti Rooman valtakunnan oikeus ei tuntenut oikeushenkilön käsitettä. Ammattikunta tai muu yhdistys oli oikeuskelpoinen, kun joku henkilö toimi sen puolesta. Luonnollisista henkilöistä eli ihmisistä vain vapaat ihmiset olivat oikeuskelpoisia subjekteja, sillä orjat rinnastettiin esineisiin.
Oikeussubjekti Oikeussubjekti on oikeustieteessä sellainen taho, joka voi saada oikeuksia ja tulla velvoitetuksi. Tätä ominaisuutta kutsutaan oikeuskelpoisuudeksi. Oikeussubjekteja ovat luonnolliset henkilöt eli ihmiset sekä oikeushenkilöt, joita ovat erilaiset yritykset, yhteisöt ja julkisoikeudelliset tahot.
Oikeussubjekti Eläin tai ympäristö ei ole oikeussubjekti. Niiden oikeudellinen asema on järjestetty oikeussubjekteihin kohdistettujen ohjeiden tai kieltojen avulla. Eläin ei itse voi vaatia oikeuksiensa toteuttamista tuomioistuimessa. Eläin katsotaan lähinnä esineeksi, vaikka joissain oikeusjärjestyksissä on tunnustettu, että eläimilläkin voi olla itsenäisiä perusoikeuksia kuten oikeus elämään. Muutamissa maissa uskonnollisesti merkittäville joille on myönnetty oikeushenkilön asema.
Oikeussubjekti Oikeushenkilöitä tarvitaan taloudellisen, aatteellisen tai yhteiskunnallisen toiminnan järjestämistä varten. Vain lainsäädännön tuntemat oikeushenkilöt voivat saada oikeussubjektin aseman. Esimerkiksi kuolinpesä ei ole oikeushenkilö, vaikka se on lailla säännelty väliaikainen henkilöyhteenliittymä.
Oikeussubjekti Valtion tai kunnan "hallintoelimet" eivät ole oikeushenkilöitä. Esimerkiksi verovirasto ei ole oikeushenkilö, vaikka se voi käyttää valtion puhevaltaa oikeudenkäynnissä. Kansainväliset järjestöt ovat myös oikeussubjekteja, joiden oikeudet vahvistetaan kansainvälisellä sopimuksella ja usein myös erityissopimuksilla, kuten isäntävaltiosopimuksella.
Oikeussubjekti Luonnolliset henkilöt ovat vain ja ainoastaan ihmisiä. Jokainen ihminen on syntymästään lähtien kuolemaansa tai kuolleeksi julistamiseensa saakka oikeussubjekti. Ihminen ei voi luopua oikeuskelpoisuudestaan eikä oikeuskelpoisuutta voida myöskään rajoittaa, lakkauttaa tai poistaa ihmisen elinaikana.
Henkilöoikeus Muodollisen henkilöoikeuden keskeisiä tutkimuskohteita ovat oikeuskelpoisuuden ja oikeustoimikelpoisuuden teoriat, oikeushenkilöteoriat ja nimioikeus. Se ottaa kantaa oikeussubjektien syntyyn, olemassaoloon, niiden keskinäisiin suhteisiin, tunnistamiseen ja lakkaamiseen. Oikeussubjekteille osoitetuin kielloin, käskyin, ohjein ja sanktioin taataan oikeusjärjestyksen toimivuus.
Oikeusseuraanto Oikeusseuraanto (myös seuraanto tai suksessio) tarkoittaa tietyn oikeuden tai velvollisuuden siirtymistä henkilöltä tai oikeushenkilöltä toiselle. Toinen siirtyy siis toisen oikeusasemaan. Tällaisen tapahtuman jälkimmäistä oikeussubjektia kutsutaan edellisen oikeussubjektin oikeusseuraajaksi. Oikeusseuraanto voi tapahtua esimerkiksi perinnässä tai oikeudenkäynnissä (asianosaisseuraanto).
Oikeussubjekti Vaarallinen oikeussubjekti tarkoitti aiemmin sellaisia suomalaisia yhteisöjä ja säätiöitä, joissa ulkomaalaisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä oli tai saattoi olla laissa määritelty määräysvalta. Tällaisen yhteisön oikeutta omistaa Suomessa kiinteistöjä ja osakkeita oli rajoitettu. Asiaa koskeva säädös oli niin sanottu rajoituslaki eli laki ulkomaalaisten sekä eräiden yhteisöjen oikeudesta omistaa ja hallita kiinteätä omaisuutta ja osakkeita (219/1939). Laki kumottiin lailla ulkomaalaisten yritysostojen seurannasta (1612/1992). Alun perin ehtoja kiinteän omaisuuden hallitsemiselle Suomessa annettiin asetuksella 25. helmikuuta 1851.
Oikeussubjekti Oikeushenkilöt jaetaan perinteisesti
Oikeussubjekti Yksityinen elinkeinonharjoittaja (ns. "toiminimiyrittäjä") ei ole oikeushenkilö vaan luonnollinen henkilö, joka harjoittaa jotain elinkeinoa.
Oikeussosiologia Yhteiskunnalliset (oikeudelliset) käytännöt ovat toimintaa, jossa oikeussubjekti osallistuu oikeusnormien käytännön toteuttamiseen, kuten avioliitto.
Oikeussubjekti Oikeushenkilö eli "juridinen henkilö" on henkilöiden tai pääomien yhteenliittymä. Oikeushenkilö on oikeuskelpoinen, oikeustoimikelpoinen ja itsenäinen eli oikeushenkilöllä voi olla oikeuksia ja velvollisuuksia.
Oikeussubjekti Oikeushenkilö ei synny ilman luonnollisen henkilön myötävaikutusta. Tyypillisesti oikeushenkilö syntyy lain määrittelemällä tavalla, esimerkiksi avoin yhtiö syntyy yhtiösopimuksella.
Oikeussubjekti Oikeushenkilöön liittyviä keskeisiä kysymyksiä ovat miten se perustetaan, miten sitä edustetaan, vastaako edustaja henkilökohtaisesti sen velvoitteista, onko jäsen vastuussa sen velvoitteista ja miten se lakkautetaan.
Oikeuskelpoisuus Oikeuskelpoisuus tarkoittaa kelpaavuutta toimia oikeussubjektina. Oikeuskelpoinen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voivat saada nimiinsä oikeuksia ja velvollisuuksia, jollaisia ovat esimerkiksi omistusoikeus ja vahingonkorvausvelvollisuus.
ISNI ISNI () on oikeussubjektien eli ihmisten (luonnollisten henkilöiden) ja oikeushenkilöiden (yritykset, yhteisöt ja julkisoikeudelliset tahot) yksilöimiseen käytetty kansainvälinen ISO-standardi 27729. Standardi julkaistiin 15. maalikuuta 2012.
Henkilö Oikeustieteessä henkilö eli oikeussubjekti tarkoittaa tahoa, jolle oikeusjärjestys voi asettaa oikeuksia ja velvollisuuksia. Henkilöitä ovat "luonnolliset henkilöt" eli ihmiset sekä "oikeushenkilöt" kuten yhtiöt. Henkilöiden asemaa oikeusjärjestyksessä tutkii henkilöoikeus.
Osakaskunta Osakaskunta on itsenäinen oikeussubjekti, joka omissa nimissään kantaa ja vastaa yhteistä aluetta koskevissa asioissa. Osakaskunta voi saada nimiinsä oikeuksia ja tehdä sitoumuksia yhteistä aluetta koskevissa asioissa. Osakaskunnan osakkaat eivät ole henkilökohtaisesti vastuussa osakaskunnan velvoitteista.
Sopimus Sopimusosapuolia voivat olla erilaiset oikeussubjektit, kuten ihmiset, yritykset ja julkisyhteisöt. Sopimuksen tekeminen edellyttää, että sopijapuolet ovat oikeustoimikelpoisia ja oikeuskelpoisia. Sopimusta tehtäessä voi käyttää edustajaa. Vakiosopimus on sopimus, jonka ehdot on laadittu sellaisiksi, että ne soveltuvat käytettäviksi monien eri sopimuskumppanien kanssa.
Kaupparekisteri Kaupparekisteriin merkitään erillisen oikeussubjektin muodostavat yritykset, sekä myös ne, jotka toimivat luonnollisen henkilön nimissä (esim. toiminimi). Yritysten lisäksi kaupparekisteriin merkitään myös eräät muut yhteisöt, kuten asunto-osakeyhtiöt. Enemmistön yrityksistä muodostavat osakeyhtiöt ja yksityiset elinkeinonharjoittajat.
Pääoma (taloustiede) "Yksityinen pääoma" on sellaista pääomaa, jonka omistavat yksityishenkilöt. "Julkinen pääoma" on sellaista pääomaa, jonka omistavat valtio tai julkisyhteisö. Näiden välimuoto on pääoma, jonka omistajina ovat tiettyjä tavoitteita ajavat oikeussubjektit, kuten säätiöt ja kirkot. Nykyään länsimaisissa yhteiskunnissa valtaosa pääomasta on yksityistä pääomaa.
Säätiö (Suomi) Julkisoikeudellinen säätiö (myös julkisoikeudellinen laitos) on oikeussubjekti, joka on enemmän määrätarkoitukseen osoitettu omaisuusmassa kuin yhteisö ja joka huolehtii jonkin julkisen tehtävän hoitamisesta. Julkisoikeudellista säätiötä ei ole laissa määritelty, mutta sellaisena on pidetty mm. Suomen Pankkia ja Kansaneläkelaitosta. Säätiölaki ei koske julkisoikeudellisia säätiöitä.
Välillinen julkishallinto Välillinen julkishallinto tarkoittaa hallinnollisia tehtäviä suorittavia toimielimiä, jotka sijoittuvat varsinaisen hallintokoneiston ja yksityisten organisaatioiden väliin. Se käyttää julkista valtaa ja hallinnollista päätösvaltaa, ja sen toimielimet ovat hallinnollisesti itsenäisiä oikeussubjekteja. Välillinen julkishallinto on valtionhallinnon ja kunnallishallinnon ohella julkishallinnon kolmas lohko.
Yhtymä (verotus) Verotusyhtymä on kahden tai useamman henkilön yhteenliittymä, jonka tarkoitus on hallita tai viljellä kiinteistöä. Verotusyhtymiä ovat maatalousyhtymä, metsäyhtymä ja kiinteistöyhtymä. Nimitys riippuu siitä, minkä luonteista toimintaa verotusyhtymä harjoittaa. Verotusyhtymät eivät ole oikeussubjekteja. Jos yhtymän nimissä tehdään sopimuksia, ne ovat tosiasiassa yhtymän osakkaiden yhdessä tekemiä sopimuksia.
Venäjä Kansainvälisessä oikeudessa Venäjän federaation katsotaan perineen Neuvostoliiton oikeussubjektin aseman. Venäjä jatkaa NL:n kansainvälisten sitoumusten täyttämistä ja sai myös NL:n pysyvän paikan YK:n turvallisuusneuvostossa, jäsenyydet muissa kansainvälisissä järjestöissä, NL:n oikeudet ja velvollisuudet kansainvälisissä sopimuksissa sekä sen omistukset ja velat.
Oikeusnormi Oikeusnormi on oikeusjärjestykseen kuuluva periaate tai sääntö, joka liittyy ihmisten ja oikeushenkilöiden toimintaan. Oikeusnormi tarkoittaa sekä säännön sisältävää oikeuslähdettä, kuten lain pykälää tai tuomioistuimen ratkaisua, että oikeuslähteen tulkittua tarkoitetta. Oikeusnormit sääntelevät oikeussubjektien välisiä suhteita yhteiskunnassa käskien, sallien tai kieltäen tekemästä jotakin.
Ranskan kunnat Kunta on alueellinen yhteisö, oikeussubjekti, jolla on oma budjetti, joka koostuu valtion tulonsiirroista ja paikallisista veroista. Kunnan toimialaan kuuluvat paikallishallinnon kysymykset, kuten vesihuolto ja rakennusluvat. Valtion edustajana kunnassa määri on vastuussa siviilisäätyyn liittyvistä toimenpiteistä (syntymä, avioliitto, avioero, kuolema) ja määrillä on myös poliisin valtuudet.
Edunpalautus Edunpalautuksen perusteeksi riittää se, että hyötymiseltä puuttuu oikeudellinen peruste. Sen saamiseksi ei vaadita, että menetys on aiheutettu rikoksen tai rikkomuksen kaltaisella teolla. Edunpalautusvaateen kohteena voi myös olla vilpittömässä mielessä toiminut oikeussubjekti. Edunpalautuksen periaatteet periytyvät roomalaisesta oikeudesta, mutta nykyinen oikeuskäytäntö vaihtelee eri maissa, myös eri Pohjoismaiden kesken.
Kuittaus Seuraaja ei yleensä saa edeltäjäänsä parempaa oikeutta. Sääntö toteutuu esimerkiksi yhtiöiden sulautumisessa ja henkilön kuollessa. Velallinen saa velkojan kuoltua vaatia kuittausta perikunnalta samoin edellytyksin kuin hän olisi vaatinut perittävältäkin. Avoimen yhtiön ja kommandiittiyhtiön vastuunalainen yhtiömies vastaa yhtiön velasta myös henkilökohtaisesti. Yhtiö ei sen sijaan vastaa yhtiömiehen velasta. Kuittauksen yhteydessä oikeushenkilöä pidetään yhtenä oikeussubjektina.
Oikeussubjekti Alaikäinen tai holhouksenalaiseksi julistettu luonnollinen henkilö on vajaavaltainen, jolloin hänen oikeustoimikelpoisuuttaan on rajoitettu. Tämä merkitsee, että hän voi vain rajoitetusti tehdä itsenäisesti päteviä oikeustoimia. Alaikäisen eli alle 18-vuotiaan puolesta oikeustoimia tekee pääsääntöisesti huoltaja ja toimintakelpoisuudeltaan rajoitetun puolesta edunvalvoja (aikaisemmin holhooja tai uskottu mies). On kuitenkin huomattava, että vajaavaltainen voi Suomessa pätevästi itse tehdä olosuhteisiin nähden tavanomaisia ja merkitykseltään vähäisiä oikeustoimia (Holhoustoimilaki 24 §).
Oikeussubjekti Epävarsinaisia oikeushenkilöitä ovat konkurssipesät ja kuolinpesät. Konkurssipesä voi olla muun muassa yhteisösakkovaatimuksen kohteena, koska sillä on oikeudellinen toimintakyky ja oikeuskelpoisuus. Konkurssipesä vastaa ennen konkurssia tehdyn rikoksen seuraamuksena tuomitusta yhteisösakosta. Näin oikeushenkilön joutuminen konkurssiin ei poista rangaistusvastuuta. Jos konkurssiin asettaminen tapahtuu ennen kuin yhteisösakko on ehditty tuomita, konkurssipesästä tulee oikeusjutun vastaaja konkurssivelallisen sijaan. Koska yhteisösakon peruste on syntynyt ennen konkurssia, on se tavalliseen tapaan valvottavaa konkurssivelkaa eikä konkurssipesän velkaa.
Oikeussubjekti Rajoituslaki määräsi, ettei ulkomaalainen, ulkomainen yhtiö, osuuskunta, yhdistys, säätiö tai muu yhteisö ilman valtioneuvoston lupaa saanut omistaa tai viittä vuotta pidempään vuokrata kiinteää omaisuutta. Petsamon kunnan alueesta säädettiin erikseen. Rajoituslaki koski myös kauppayhtiöitä ja kommandiittiyhtiöitä, joissa oli yhtiömiehenä ulkomaalainen, sekä suomalaisia taloudellisia yhdistyksiä, joiden säännöt sallivat ulkomaalaisten ottamisen jäseniksi. Rajoitukset eivät koskeneet osakeyhtiöitä, joiden yhtiöjärjestyksessä oli määräys, etteivät ulkomaalaiset saaneet omistaa osakkeita enempää kuin viidesosan.
Vartiotorni-seura Pennsylvaniassa ja New Yorkissa rekisteröityjen Vartiotorni-seuran yhdistysten johtokuntaan kuului vuoteen 2000 asti Jehovan todistajien hallintoelimen jäseniä. Tuolloin kuitenkin ilmoitettiin, että hallintoelimen jäsenten ei tarvitse enää varsinaisesti olla yhdistysten johtokuntien jäseniä. Nykyään yhdistystoimintaan vivahtava termi "Vartiotorni-seura" on Jehovan todistajien kielenkäytössä vanhahtava, ja mieluummin käytetään termiä "Järjestö" tarkoittamaan kaikkia saman, yhteisen päämäärän jakavia rekisteröityjä uskonnollisia yhdyskuntia ja muita oikeussubjekteja.
Ryhmäkanne Ryhmäkanne voidaan toteuttaa lainsäädännössä joko siten, että ryhmään kuuluminen edellyttää nimenomaista ryhmään ilmoittautumista ("opt-in"), tai niin, että kaikki jäsenkriteerit täyttävät henkilöt kuuluvat ryhmään ilman eri ilmoittautumista ja ryhmästä irrottautuminen edellyttää erityistä toimenpidettä ("opt-out"). Sen mukaan, kuka kannetta ajaa ryhmän puolesta, kanteet jaetaan yksityisiin ryhmäkanteisiin (kanneoikeus on ryhmään kuuluvalla yksityisellä oikeussubjektilla), järjestöryhmäkanteisiin (kanneoikeus on ryhmän etuja valvovalla järjestöllä) ja julkisiin ryhmäkanteisiin (kanneoikeus on viranomaisella).
Oikeusnormi Oikeusnormin mukainen käyttäytyminen edellyttää oikeustosiseikaston olemassaoloa, jotta normin säätämä seuraamus toteutuisi. Tällöin on kyseessä oikeusvaikutus eli oikeusseuraamus. Oikeusnormin sisältämien ilmaisujen täsmällisyydestä riippuu oikeutetulle tai velvoitetulle oikeussubjektille sallittu harkinnan tai valinnan määrä. Jos kyseessä on paljon harkintaa salliva tai vain puitteet määrittelevä normi, käytetään nimitystä joustava oikeusnormi. Vaikka esimerkiksi rikosoikeudessa on tavoitteena täsmällisyys oikeusvarmuuden takaamiseksi, on tuomarilla paljon harkinnan varaa tunnusmerkistöä tutkiessaan ja rangaistusta määrätessään.
Asialegitimaatio Riita-asiassa asialegitimaatio on pääsääntöisesti riidanalaisen oikeussuhteen oikeussubjekteilla. Tavallisin poikkeus tästä säännöstä on konkurssi, johon joutuneen velallisen asialegitimaatio siirtyy konkurssipesälle. Siirtyminen koskee vain konkurssipesälle kuuluvia oikeuksia ja velvollisuuksia. Toinen poikkeus on yhteisomistussuhteessa, jossa yhdelläkin osallisella on mahdollisuus käydä oikeutta muista riippumatta. Kolmas poikkeus on toiminimilain 18 pykälässä, jonka mukaan kannetta hyvän tavan vastaisen tai yleisöä harhaanjohtavan toiminimen kieltämiseksi saa ajaa myös toimialan elinkeinonharjoittajien etuja valvova yhteisö.
Henkilöoikeus Henkilöoikeudelliseen lainsäädäntöön katsottiin aiemmin kuuluviksi holhouslainsäädäntö, kuolleeksi julistaminen, nimilainsäädäntö sekä yhdistys- ja säätiölait. Yhteisölainsäädäntöön (yhteisöoikeus) kuuluvat oikeussubjektejä koskevat säännökset on luettu osaksi kauppaoikeutta ja julkisoikeutta. Yhteiskunnan muutosten myötä on syntynyt uutta lainsäädäntöä suojaamaan kansalaisen itsemääräämisoikeutta. Moderneja henkilöoikeuteen liittyviä lakeja ovat henkilörekisterilait (556/1989, 1116/1995 ja 57/2005), potilaslaki (785/1992) ja tasa-arvolaki (609/1986). Henkilöoikeuteen liittyvät läheisesti myös ihmisoikeudet ja perusoikeudet.
Oikeudenala Oikeudenala eli oikeusala on oikeusjärjestyksen osa, joka yhdessä toisten oikeudenalojen kanssa jäsentää oikeusjärjestelmän rinnakkaisiin alueisiin. Oikeusajattelussa oli 1800-luvulla keskeistä erottelu subjektiiviseen oikeuteen ja objektiiviseen oikeuteen. Subjektiivinen oikeus antaa toimintamahdollisuuksia oikeussubjekteille ja objektiivisen oikeuden keskeinen piirre on sen yhteys valtiolliseen vallankäyttöön. Tältä pohjalta on syntynyt jako valtion ja kansalaisten suhteita käsittelevään julkisoikeuteen ja kansalaisten keskinäisiä suhteita sääntelevään yksityisoikeuteen. Julkisoikeus ja yksityisoikeus jakaantuvat osa-alueiksi eli kapeiksi yksityiskohtaisiksi oikeudenaloiksi.
Pristinan yliopisto Kosovon ja Metohijan autonomisen maakunnan edustajainkokous hyväksyi 18. marraskuuta 1969 lain Pristinan yliopiston perustamisesta ja Serbian sosialistinen tasavalta hyväksyi sen. Lain ensimmäisessä artiklassa määriteltiin yliopisto oikeussubjektiksi ja toisessa artiklassa sen määrättiin koostuvan filosofisesta tiedekunnasta, oikeus- ja taloustieteellisestä tiedekunnasta, teknillisestä tiedekunnasta ja lääketieteellisestä tiedekunnasta. Yliopiston perustava kokous pidettiin 13. helmikuuta 1970 ja juhlallinen perustamiskokous kaksi päivää myöhemmin. Näin ollen 15. helmikuuta julistettiin Pristinan yliopiston päiväksi. Ensimmäiseksi yliopiston rehtoriksi valittiin professori Dervish Rozhaja.
Oikeussubjekti Oikeushenkilön oikeuskelpoisuuden alkuhetki riippuu oikeushenkilön tyypistä. Esimerkiksi avoin yhtiö on oikeuskelpoinen heti, kun se on perustettu, mutta osakeyhtiö vasta tultuaan rekisteröidyksi. Oikeushenkilön käytännön toiminta voi lakata, vaikka se oikeushenkilönä yhä onkin olemassa. Sillä on tällöin yhä jäljellä oikeuskelpoisuus ja oikeudellinen toimintakyky, koska ne päättyvät vasta, kun oikeushenkilö puretaan oikeudellisesti. Oikeushenkilön toiminnan lakkaaminen ei siten poista rangaistusvastuuta, vaikka se voi vaikuttaa yhteisösakon suuruuteen. Käytännössä esiintyviä yhteisöjä, jotka eivät ole oikeushenkilöitä, ovat rekisteröimättömät yhdistykset, epäitsenäiset rahastot tai säätiöt ja verotusyhtymät. Epäitsenäisiä rahastoja ovat esimerkiksi lahjoitus- ja testamenttirahastot. Tällaiset muodosteet jäävät rangaistusvastuun ulkopuolelle.
Hallitustenvälinen järjestö Jotta hallitustenvälinen järjestö voi saavuttaa kansainvälisen oikeuden oikeussubjektin aseman ja oikeuskelpoisuuden, sen tulee täyttää tietyt kriteerit. Ensinnäkin hallitustenvälinen järjestö perustetaan valtiosopimuksella, jonka osapuolena olevat valtiot eli järjestön jäsenmaat ratifioivat. Ilman kahden tai useamman valtion välistä valtiosopimusta valtioiden välinen yhteenliittymä ei ole juridisesti hallitustenvälinen järjestö. Esimerkiksi G20-ryhmä ja Arktinen neuvosto ovat valtioiden välisiä ryhmittymiä, jotka eivät pohjaudu ratifioituun valtiosopimukseen, ja jolla siitä syystä ei ole täysivaltaisen kansainvälisen oikeuden subjektin asemaa. Muita kansainvälisen oikeuden subjektin täyttävän hallitustenvälisen järjestön kriteerejä ovat vähintään yhden toiminnassa olevan toimielimen takaama organisatorinen pysyvyys, vähintään osittainen itsenäisyys järjestön ulkopuolisista toimijoista ja järjestön perustaminen kansallisen oikeuden sijaan kansainvälisen oikeuden alaisuuteen.
Edo-kausi Yksilöllä ei ollut laillisia oikeuksia Tokugawa-kauden Japanissa. Perhe oli pienin oikeussubjekti ja perheen statuksen ja etuoikeuksien vaaliminen oli erittäin tärkeää kaikilla yhteiskuntaluokilla. Yhteiskunta jaettiin neljään luokkaan: samuraihin, joita vuonna 1700 oli noin 6–7 prosenttia 30 miljoonan väestöstä, talonpoikiin (yli 80% väestöstä), käsityöläisiin sekä kauppiaisiin. Vain talonpojat asuivat maalla. Muu väestö asui daimioiden linnojen ympärille kehittyneissä kaupungeissa, jokainen tiukasti omalla alueellaan. Alimman luokan muodostivat kauppiaat, koska heidän ei katsottu tuottavan mitään. Järjestelmän ulkopuolelle jäi muutama ryhmä: hoviväki ("kuge"), papit, lääkärit sekä luokkien ulkopuoliset. Kioton keisarillisen hovin jälkeläisistä muodostuva kuge saavutti sotaa edeltäneen loistonsa, mutta ei juurikaan minkäänlaista poliittista vaikutusvaltaa.
Velallinen Velallinen on velkasuhteen osapuoli, jolla on oikeudellinen velvoite (velka) täyttää tietty varallisuusarvoinen suoritus toiselle osapuolelle eli velkojalle. Jos velallinen jättää suorituksen kokonaan täyttämättä tai täyttää sen virheellisesti, hänet voidaan velvoittaa korvaamaan velkojan kärsimä vahinko, suorittamaan puuttuva osuus tai myöntymään sopimuksen purkuun. Jos velallinen pahentaa maksukyvyttömyyttään ja näin vahingoittaa velkojan asemaa, hän syyllistyy velallisen epärehellisyydeksi nimitettyyn rikokseen. Velallisen petos on rikos, jossa velallinen pyrkii saamaan hyötyä antamalla vääriä tietoja. Velallisen vilpillisyydeksi nimitetään rikosta, jossa velallinen tekee petoksellisen teon ilman hyötymistarkoitusta. Velallisenkuulustelu on käräjäoikeudessa tapahtuva konkurssimenettelyn vaihe, jossa velallinen esittää näkemyksensä velkojan konkurssihakemukseen ja jossa hakemuksen kohtalo ratkaistaan. Konkurssivelallinen on oikeussubjekti, jonka kohdalla täyttyvät konkurssinedellytykset.
Autiotila Vuonna 1924 säädettiin laki ulkomaalaisen Suomessa olevasta, hoidotta jääneestä omaisuudesta (224/1924) ja asetus ulkomaalaisen Suomessa olevasta, hoidotta jääneestä omaisuudesta annetun lain täytäntöönpanosta (290/1924) sekä valtioneuvoston päätös hoitokunnan asettamisesta ulkomaalaisten hoidotta jäänyttä omaisuutta varten Viipurin läänissä (291/1924). Lain mukaan Suomessa oleskelemattoman ulkomaalaisen henkilön tai ulkomailla kotipaikkaa pitävän laitoksen, säätiön, yhtiön, osuuskunnan, yhdistyksen tai muun yhtymän hoidotta jäänyt omaisuus voitiin ottaa valtiolle. Omaisuudesta tuli ilmoittaa kuulutuksella sijaintikunnan kunnanhuoneella, kaupungissa oikeuden ilmoitustaululla ja Virallisessa lehdessä. Omaisuus siirtyi valtiolle, ellei omistaja tai hänen oikeutensa siirrolla saanut oikeussubjekti viiden vuoden kuluessa kuulutuksesta ilmoittautunut.
Ihmisrotu Carl von Linné jakoi ihmisen alalajeiksi. Käsite ”rotu” tuli kielenkäyttöön 1700-luvulla kotieläinjalostuksesta. Käsitteestä ”rotu” on pyritty pääsemään eroon sen yhteiskunnassa negatiivisiksi muodostuneiden konnotaatioiden vuoksi poliittisesti epäkorrektina käsitteenä, vaikka käsitteen denotaatio on sama kuin aikaisemmin ja käsitettä käytetään kuvaamaan ihmisten välisiä eroavaisuuksia. Käsite ”rotu” liittyy kielenkäytössä läheisesti rasismiin, ja käsitteestä on haluttu luopua tämän vuoksi kokonaan, ja sen sijaan käytettävän korvaavaa käsitettä ”etninen ryhmä”, mutta käsitteenä rotu viittaa enemmän ihmisten välisiin biologisiin eroihin ja etninen ryhmä enemmän kulttuurisiin eroihin.
Sukuoikeus Sukuoikeus tarkoittaa myös sukujen välistä oikeutta, joka väistyi keskusvallan aseman vahvistumisen myötä syntyneen valtiollisen oikeuden tieltä, mutta sitä esiintyy yhä luonnonkansoilla. Tällainen oikeus on sukujen välistä ja yksilön asema määrittyy suvun jäsenenä. Yksilö ei ole oikeussubjekti ja suvut ovat oikeudenkäytön asianosaisia. Halveksittavan teon tai rikoksen tehnyt yksilö joutuu suvun ulkopuolelle ja jää ilman suojaa ja oikeutta. Suvun reagointikeinona on kosto, jolloin jokainen oikeudenloukkaus voi johtaa sukusotaan. Sukuoikeutta edustaa esimerkiksi 700-luvulla eaa. syntynyt Mooseksen laki. Jo varhainen valtiollinen oikeus pyrki koston estämiseen ja rajoittamiseen. Varhaiset tapaoikeuden oikeuslähteet ovat useimmiten luetteloja loukkaavista teoista seuraavista hyvityksistä. Sukuoikeus tulee esiin esimerkiksi Ruotsin keskiaikaisissa maakuntalaeissa, joiden mukaan sukulaisilla oli oikeus surmata verekseltään kiinniotettu murhaaja. Vuoden 1734 laissa sukuoikeutta edustivat sukulunastussäännökset. Sukuoikeuden jäänteet katoavat siinä vaiheessa, kun oikeudellinen sääntely keskittyy keskenään tasavertaisten kansalaisten toimintaan.
Tekijä (tekijänoikeus) Teoksen tekijä on Suomen lainsäädännön mukaan aina luonnollinen henkilö eli ihminen. Yhtiöillä ja muilla yhteisöillä (kuten yhdistyksillä tai säätiöillä) olevat tekijänoikeudet voivat olla vain luonnollisilta henkilöiltä "siirtyneitä" oikeuksia. Tekijänoikeus voi syntyä yhdelle ihmiselle tai usealle ihmiselle yhteisesti. Kun heidän osuutensa eivät muodosta itsenäisiä teoksia, tekijänoikeus on heillä yhteisesti. Eläimillä ei ole tekijänoikeuksia, eikä niitä ole myöskään esineillä kuten teoksilla itsellään. Tekijöitä ovat yleisesti kaikki ne henkilöt, joiden toiminnasta voi syntyä itsenäisiä ja omaperäisiä luomistyön tuloksia, muun muassa säveltäjät, kirjailijat, kuvataiteilijat, valokuvaajat, elokuvantekijät tai tietokoneohjelman tekijät.
Tekijänoikeutta ei voi syntyä esimerkiksi teoksen tilaajalle tai tekijän työnantajalle, mutta tekijänoikeudet voidaan siirtää sopimuksella. Tekijänoikeus ei kata myöskään mitään sellaista, missä ei ole ihmisen luovaa panosta. Laissa tekijä -nimitystä käytetään myös siitä, jolle tekijänoikeuden omistus ja hallinta on viimeksi siirtynyt ja joka myöntää oikeuden teoksen kopiointiin. Tämä tekijä on oikeussubjekti, joita ovat myös oikeushenkilöt.
Operationalisointi Käsitteen määrittelyssä on tärkeää itse käsitteen kuvaamisen lisäksi se, mihin laajempaan pääkäsitteeseen se kuuluu ja mitkä käsitteet ovat sen kanssa rinnakkaisia eli pääkäsitteen alakäsitteitä. Näin hyvä määrittely kuvaa sen käsiteperheen, johon tarkasteltava käsite kuuluu. Täsmällisessä määrittelyssä käsiteperheen kuvaus on voitava suorittaa peittävin ja toisensa poissulkevin käsittein. Peittävä tarkoittaa samaa kuin aukottomuus. Toisensa poissulkeva tarkoittaa, etteivät käsitteet ole edes osittain päällekkäisiä.
Sivistettävyys Sivistettävyys on yksi kasvatustieteen peruskäsitteistä. Ihmisen sivistettävyyttä on pohdittu jo kasvatustieteen varhaisvaiheista lähtien. Saksan kielen käsite "bildsamkeit" viittaa ihmisen sivistyskykyisyyteen, ihmisen mukautuvuuteen ja alttiuteen jatkuvalle muutokselle ja uusiutumiselle. Ruotsin kielessä käsitettä vastaa "bildbarhet", mutta englanniksi sivistettävyydelle ei ole suoranaista vastinetta. Suomeksi "bildsamkeit" on käännetty sivistyksellisyydeksi ja sivistettävyydeksi. Sivistettävyyden käsite tuli pedagogiseen kielenkäyttöön 1700- ja 1800-lukujen taitteessa. Johann Friedrich Herbart oli tiettävästi ensimmäinen, joka teki "bildsamkeit"-käsitteestä pedagogisen käsitteen. Pikkuhiljaa käsite alkoi vakiintua osaksi mannereurooppalaisen pedagogiikan peruskäsitteistöä ja se säilytti keskeisen asemansa 1960-luvulle saakka. Herbartin jälkeen "bildsamkeit"-käsitettä on kehitelty erityisesti henkitieteellisessä pedagogiikassa. 
1960- ja 1970-luvuilla pedagogisten tarkastelumallien haastajiksi nousi kasvatustieteen lähitieteissä kehiteltyjä ideoita. Tällöin "bildsamkeit"-käsitteen historiassa voidaan katsoa tapahtuneen eräänlainen murros. Sivistettävyyden käsitettä pyrittiin korvaamaan esimerkiksi seuraavilla käsitteillä: oppiminen, oppimiskykyisyys, lahjakkuus ja Suomessa myös koulutettavuus. Nykyään erityisesti Dietrich Benner ja Suomessa Ari Kivelä, Michael Uljens ja Pauli Siljander ovat pyrkineet palauttamaan sivistettävyyden käsitteen takaisin keskeiseen asemaan kasvatustieteessä.
Käsite Käsitteet ovat ontologiselta asemaltaan mentaalisia tai abstrakteja. Puhutut tai kirjoitetut sanat, tieteelliset termit ja lauseet puolestaan ovat materiaalisesti manifestoituvia, kommunikaatioissa käytettyjä kielellisiä ilmaisuja, jotka ilmaisevat käsitteitä tai näistä rakentuvia kompleksisempia ajattelun yksiköitä, propositioita. Käsitteitä käytetään tiedon jäsentämiseen. Kaikille käsitteille ei kuitenkaan ole vakiintunut niitä vastaavaa kielellistä ilmausta.
Projektiivinen geometria Täsmällisemmin sanottuna jokaisella projektiivisen tasogeometrian käsitteellä ja teoreemalla on "duaalinen" vastineensa eli toinen käsite tai teoreema siten, että jos jokainen teoreemassa tai määritelmässä esiintyvä tällainen käsite korvataan duaalisella vastineellaan, saadaan toinen teoreema tai toisen käsitteen määritelmä. Toistensa duaalisia vastineita eli lyhemmin "duaaleja" ovat seuraavat perustavat käsitteet:
Perheväkivalta Perheväkivalta on käsitteenä vakiintunut suomen kieleen. Sille läheinen käsite on lähisuhdeväkivalta, joka eroaa perheväkivallasta siinä, että tekijä ja uhri eivät välttämättä ole saman perheen jäseniä. Paljon käytetty käsite on myös ”parisuhdeväkivalta” (, intimate partner violence). Erityisesti feministinen tutkimus on pyrkinyt systemaattisesti käyttämään ensin "hakatun vaimon" käsitettä () ja myöhemmin "naisiin kohdistuvan väkivallan" ja "sukupuolistuneen väkivallan" käsitteitä.
Dihairesis "Dihairesiksen", jakamisen, vastakohta on "synagōgē" (), yhdistäminen. Ne muodostavat yhdessä platonilaisen dialektiikan kaksi vaihetta, joilla käsitteiden merkityksiä on tarkoitus selkeyttää. Yhdistävässä vaiheessa kerätään yhteen kaikki käsitteen käyttötavat, ja pyritään näin muodostamaan yhtenäinen idea sen selventämiseksi, mitä milloinkin halutaan käsitellä. Erottavassa vaiheessa käsitteestä erotellaan siihen sisältyvät alakäsitteet. Näin saavutetaan kuva käsitteen ja sen alakäsitteiden välisestä suhteesta.
Jarmo R. Lehtinen Jatkumona edelliselle syntyi ja kehitettiin asiakkuus- käsite. Tämä tapahtui yhdessä Kaj Storbackan ja Tore Strandvikin kanssa moniasiakastutkimuksessa: "”Täydellinen asiakkuus”". Asiakkuus käsite ja siihen liittyvät muut teoreettiset käsitteet ja esimerkit julkaistiin "”Asiakkaan ehdoilla vai asiakkaan armoilla”" teoksessa. Asiakkuusajattelun keskeisiä käsitteitä ovat: asiakkuuden elinkaari, asiakkaan arvo ja asiakkuusprosessi. Erityisesti asiakkaan arvo, joka jakautuu nykyarvoon ja potentiaaliseen arvoon ovat käsitteinä yleisessä käytössä liikkeenjohdon työkaluina.
Filosofinen analyysi Tämän lisäksi analyyttinen menetelmä vaikuttaa riippuvan jonkinlaisesta käsitteiden määritelmällisestä rakenteesta, jotta käsitteen käyttämiselle voidaan määritellä välttämättömät ja riittävät ehdot. Esimerkiksi käsitteen 'poikamies' ajatellaan yleisesti sisältävän käsitteet 'naimaton' ja 'mies'. Näin käsite 'poikamies' voidaan määritellä tai analysoida "naimattomaksi mieheksi". Tämän vuoksi analyyttisen menetelmän kritiikki johdetaan usein määritelmien kritiikistä . Tämän kritiikin sanotaan usein olevan peräisin Wittgensteinin teoksesta "Filosofisia tutkimuksia".
Käsite Myös tieto ja reflektiivinen itsetietoisuus ovat käsiteperustaisia mielen tiloja. Kognitiivisesti tarkastellen oppiminen tuottaa meille käsitteitä ja käsityksiä, joiden varassa ohjaamme toimintaamme ja teemme päätöksiä. Koska käsitteet ovat subjektiivisia, ne täytyy aina määritellä, jos kommunikaation halutaan olevan merkityksellistä ja tarkkaa. Käsitteiden määrittely on tärkeä osa tieteellistä kirjoittamista, josta yleisimpiä esimerkkejä on tutkimusraporteissa esiintyvä luettelo käytetyistä termeistä. Joskus, etenkin uraauurtavassa tutkimuksessa, täytyy käsitteitä määritellä vielä tarkemmin erikseen.
Hyponymia Hyponymia eli sisältyvyys on hierarkkinen rakenne, joka kuvaa sanojen ja käsitteiden keskinäisiä suhteita. Hyperonyymin eli yläkäsitteen alle porrastuvat hyponyymit eli alakäsitteet. Hierarkiassa alempana oleva käsite sisältyy ylempään käsitteeseen. Mitä ylempänä käsite on hierarkiassa, sitä epätäsmällisempi ja laaja-alaisempi se on.
Sofisti (dialogi) Elealainen vieras aloittaa menetelmän soveltamisen arkisesta käsitteestä ”onkimies”, jolla on jotain yhteistä tavoitteena olevan käsitteen (”sofisti”) kanssa. Tämä yhteinen tekijä on tietynlaisen jotakin tiettyä asiaa koskevan taidon ("tekhnē") omaaminen. Tämän jälkeen vieras pyrkii erilaisia käsitteitä (maanviljely, ruumiista huolehtiminen, rakennetuista ja muovailluista kohteista eli esineistä huolehtiminen, jäljittelytaito jne.) kokoamalla muodostamaan tietynlaisen taidon käsitteen; näin päädytään ”tekemistaitoon” eli tuotannolliseen taitoon. Toisenlaisia käsitteitä (oppiminen, tietäminen, rahan ansaitseminen, kamppailu, metsästys) kokoamalla voidaan muodostaa toisenlainen taidon käsite, ”hankkimistaito”. Tämän jälkeen vieras yrittää löytää, kumpaan alaluokkaan onkimies kuuluu, ja päätyy hankkimistaitoon.
Absoluuttinen idealismi Absoluuttinen idealismi katsoo, että jos yritämme käsittää ja selittää Absoluutin käyttämällä tavallista kieltä ja perinteistä aristoteelista logiikkaa, epäonnistumme väistämättä. Voimme yrittää kuvailla sitä käyttämällä abstrakteja ajatuksia, mutta mikään käsite ei onnistu kuvaamaan, mikä Absoluutti on, ja synnyttää sen sijaan tarpeen käsitellä myös käsitteen vastakohtaa. Jos esimerkiksi katsomme, että Absoluutti on todellisuudessa ääretön, silloin äärellisyys ei olisi osa sitä, mutta äärellisyys on kuitenkin aivan yhtä lailla osa absoluuttista kuin äärettömyyskin on. Absoluuttisessa idealismissa absoluuttisen katsotaan olevan kummankin käsitteen perustana, niin että jokainen käsite liittyy välttämättä sen vastakohtaan. Hegel katsoi, että tämä vastakohtien välinen suhde on läsnä aina, kun olemme tekemisissä objektien kanssa — oli kysymyksessä sitten ajatus Jumalasta, tai esimerkiksi taiteesta.
Käsiteanalyysi Tietämyksen strukturointiin ja esittämiseen tähtäävä käsiteanalyysi on nykyään viety hyvin pitkälle esimerkiksi tietokoneiden ja erityisesti hakukoneiden maailmassa. Hakukoneen periaatteena voidaan katsoa olevan tietokanta, joka tunnistaa esimerkiksi sanoja. Sanat ovat hakukoneelle käsitteitä, joita se käsittelee. Ihminen on tuottanut hakukoneen käyttämät käsitteiden analyysit eli sisällöt ja kuvaukset. Seuraavassa on kuvattu joitakin käsitteiden ja niiden välisten suhteiden analyysitapoja ja -menetelmiä.
Käsitemaailman kehittyminen liittyy lähinnä puheen kehitykseen. Kieli ohjaa merkittävällä tavalla ajatteluamme ja sillä on keskeinen rooli ihmisten yrityksissä tuoda esiin omia ajatuksiaan ja toisaalta ymmärtää toinen toistamme. Tätä kautta kielellä on myös vaikutusta yksilöiden käyttäytymiseen ja käyttäytymisen tulkintaan. Käsitteet ovat abstraktioita todellisuudesta ja niiden avulla luodaan järjestystä ja jäsennetään ympäröivää maailmaa. Käsitteet ovat myös historiallisia ja kulttuurisia konstruktioita, jotka koostuvat toisista käsitteistä ja mahdollistavat abstraktin ajattelun. Lapsi oppii ensin konkreettisempia sanoja. Yleensä noin 6 ikävuoden ikäisenä ihminen oppii käsittämään abstraktimpia käsitteitä kuten yläkäsitteet, rinnakkaiskäsitteet, yhteenkuuluvuuden, aikakäsitteen ja yleisemmin asioiden välisiä suhteita kuvaavat käsitteet.
Denotaatio Logiikassa ja semantiikassa parille denotaatio–konnotaatio on sukua pari "ekstensio–intensio". Käsitteen ekstensio muodostuu niistä olioista, tapahtumista tai ilmiöistä, jotka kuuluvat sen alaan. Käsitteen intensio puolestaan sisältää kaikki siihen liittyvät "ominaisuudet". Denotaatio on siis läheistä sukua käsitteen ekstensiolle ja konnotaatiot käsitteen intensiolle.
Luettelo sosiologian käsitteistä Tämä on luettelo sosiologian käsitteistä. Monet sosiologian käsitteistä ovat kiistanalaisia, eikä niistä olla yksimielisiä.
Avoin joukko Jo metrisissä avaruuksissa avoimen joukon käsitteen avulla voidaan karakterisoisa monia topologisia käsitteitä kuten raja-arvo ja jatkuvuus. Näiden käsitteiden kannalta metriikka sinänsä kuitenkin on epäoleellinen; merkitystä on vain sillä, mitkä joukot ovat avoimia. Tämä on antanut aiheen määritellä yleisempi topologisen avaruuden käsite.
Friedrich Martens Tohtorin tutkintonsa Martens sai vuonna 1873, kun hän onnistuneesti puolusti konsuleita ja konsulaarista lainkäyttöä itämaissa käsitellyttä väitöskirjaansa. Väitöskirja heijastelee tuon ajan kolonialistisia ja imperialistisia asenteita, jotka näkyvät muun muassa tavassa jakaa kansakunnat normatiivisesti sivistyneisiin ja ei-sivistyneisiin. Väitöskirjassaan Martens esittää, että orientin sivistyksen taso voi nousta ainoastaan lännen harjoittaman konsulaarisen lainkäytön välityksellä. Martens osoitti väitöskirjassaan ja useissa myöhemmissä kirjoituksissaan uskovansa, että kansainvälisellä oikeudella tuli hallinnoida ainoastaan eurooppalaisten tai eurooppalaisperäisten sivistysmaiden välisiä suhteita. Esimerkiksi useat Aasian ja Afrikan maat eivät hänen ajattelussaan ansainneet kansainvälisen oikeuden täysivaltaista oikeussubjektin asemaa ja oikeuksia, vaan kyseisten maiden ja sivistysmaiden välisiä suhteita tuli hallinnoida luonnonoikeuden kautta. Martens näki, että valtion tuli kunnioittaa liberaalien arvojen mukaisia ihmisoikeuksia ja yksilönvapauksia maan sisäisesti ennen kuin se voi saavuttaa aseman kansainvälisen oikeuden subjektina. Martensin ajattelussa sivistymättömät kansat eivät kyenneet ymmärtämään kansainvälisiä suhteita määrittäviä juridisia ja moraalisia periaatteita, joten he eivät voineet kantaa kansainvälisen oikeuden edellyttämää vastuuta.
Tuotantokonsepti Tuotantokonsepti -käsitteelle voidaan hakea vastaavuuksia käsitteistä "arvoketjujen hallinta", "arvoverkostojen hallinta", "tuotantojärjestelmä" tai "toimitusketjujen hallinta", englanniksi Supply Chain Managent (SCM). Olennaista on huomioida, että tuotantokonsepti sisältää käsitteenä myös tuotteiden valmistuksen. Se on siis laajempi käsite kuin SCM, joka voi rajoittua pelkästään jakeluverkoston tarkasteluun.
Käsite Asiallisessa keskustelussa käsitteet täytyy määritellä aivan samoin kuin tieteellisessä- ja lakitekstissä. Jotta puhutaan samasta asiasta ja jotta keskustelulla olisi mahdollisuuksia löytää ratkaisuja ongelmiin, kaikille osallistujille täytyy olla selvää mikä käytettyjen sanojen merkitys on. Sikäli kun käsitteitä ei määritellä, oletetaan vaihtelevalla riskillä, että yleistieto käsitteistä riittää.
Sisällönhallinta Sisällönhallinta-käsitteen ohella myös "organisaation sisällönhallinta" -käsitteen merkitykset ovat vaihdelleet alan käytännön kielessä runsaasti. Esimerkiksi Gottlieb (2006,) sanoo käsitteellä tyypillisesti viitattavan tavoitteeseen hallita kaikki nämä kolme osa-aluetta samalla tietojärjestelmällä tai tietojärjestelmäkokonaisuudella. Toisaalta on esitetty, että juuri "ECM"-käsite on paisunut koko ajan kattamaan yhä enemmän alueita. ECM-käsitteellä saatetaankin ajoittain viitata myös järjestelmä- tai jopa teknologianäkökulman yksittäisiin asioihin, kuten kuvatiedostojen hallintaan, tallenteiden hallintaan, oikeuksien hallintaan, aineistojen hallintaan ja arkistointiin.
Käsite Toinen mahdollisuus on yrittää erottaa olioita ja kategorioita koskeva maailmantieto, eli uskomukset tai _käsitykset_ käsitteistä. Tällöin käsitteet voivat olla (enemmän tai vähemmän) intersubjektiivisia. Tieto jostakin oliosta on kaiken sen informaation kooste, joka ovat varastoitunut muistiin kyseisestä kohteesta, ja joka on palautettavissa mieleen. Tieto on se käsiteperustainen mentaalinen tila, joka ohjaa toimintaamme. Käsitteellinen tieto on se tieto, joka perustuu ilmaisujen merkityksiin (käsitteisiin).
Tällöinkin käsitteiden intersubjektiivisuuden asteen voi ajatella vaihtelevan suuresti. Suurimmillaan se on tiede- ja muiden tiiviisti yhteistyötä tekevien yhteisöjen jäsenten piirissä. Erimielisyydet arkipäivässä ja myös tieteessä riippuvat juuri siitä, millaisia ominaisuuksia käytettyjen termien ja sanojen viittauksen kohteeseen kytketään. Emme ole tästä välttämättä itse tietoisia, sillä pidämme omia käsitteitämme niin itsestään selvinä ettemme yleensä vaivaudu niitä huolellisesti analysoimaan.
Ruskea Toisinaan ruskea yhdistetään multaan tai ulosteisiin. Käsite "ruskeapaidat" ei ole pelkästään kansallissosialismin vastustajien käyttämä käsite, vaan Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen oma käsite, mikä ilmenee myös Horst Wessel-laulussa. Käsitettä "punaruskea" käytetään joskus poliittisessa retoriiskassa kansallissosialismin vastustajien piirissä edelleen tarkoittaen, että asianomainen voi olla mielenlaadultaan kuin kansallissosialisti.
Jälkikapitalistinen yhteiskunta Käsitettä 'jälkikapitalismi' käytetään mahdollisesti käsitteen sosialismi, sosiaalidemokratia, kommunismi tai anarkismi sijaan, sillä ne ovat eri tavoin tahriintuneita käsitteitä.
Materialismi Nykyaikana materialismin käsite on lähellä naturalismin käsitettä, koska fysiikassa aine käsitetään usein samaksi kuin luonnontieteellisten menetelmien tutkimuskohde yleensä.
Jokin Käsitteen "It" keksijänä tavallisesti pidetään Glyniä, jolle kuuluu kunnia käsitteen määrittelemisestä, mutta kuitenkin jo vuonna 1904 Rudyard Kipling novellissaan "Mrs. Bathurst" esittelee "It"-käsittettä. Glyn määritteli "It"-käsitettä vuonna 1927. Glyn kertoi, että ""It"in omaava saa kaikki miehet, jos on nainen tai kaikki naiset, jos on mies."
Operationalisointi Käsite on jonkin ilmiön tiivis kuvaus. Käsite on ilmiölle ominaisten piirteiden kokonaisuus, joka voidaan joskus kuvata muutamalla sanalla tai lauseella, joskus kuvaus edellyttää laajempaa selostusta. Käsite on määriteltävä positiivisin termein ilmaisemalla mitä se on ja vältettävä määrittelyä negatiivisin termein, mitä se ei ole. Käsitteelle annetaan lyhyt nimi, jotta sitä olisi helpompi käyttää normaalissa toiminnassa.
Ideaoppi Ideat vastaavat yleisiä olemuksia tai käsitteitä: esimerkiksi "Kauneuden" idea vastaa kauneuden käsitettä. Ideat antavat sanoille ja käsitteille niiden merkityksen.
Hegeliläisyys Logiikassa, joka oli Hegelille tosiasiassa metafysiikkaa, joudumme käsittelemään kehitysprosesseja, joiden kohteena on todellisuus abstrakteimmassa muodossaan. Hegelin mukaan logiikka käsittelee käsitteitä, joista on riistetty niiden empiirinen sisältö. Todellisuuden tutkimisen ensimmäinen vaihe koskee olemisen loogista käsitettä. Oleminen ei ole Hegelille staattinen käsite, niin kuin esimerkiksi Aristoteleelle. Se on olemukseltaan dynaaminen, koska sillä on tapana kumoutua ja sitten palata itseensä korkeammassa käsitteessä, tulemisessa.
Janna Kristillisessä maailmassa käsitteet ovat herättäneet kritiikkiä. Jo keskiajalta lähtien islamia syytettiin lihalliseksi uskonnoksi. Tämä näkyy myös puhuttaessa Paratiisin neidoista. Kristinuskon käsite ruumiillisuudesta pohjautuu pitkälti gnostilaiseen, dualistiseen käsitteeseen, jossa liha kuvataan syntisenä ja sielu vastaavasti puhtaana. Muslimit puolestaan paheksuvat kristillistä, kansanomaista käsitettä Jumalasta valkopartaisena vanhana miehenä.
Taivas (uskonto) Kristillisessä maailmassa käsitteet ovat herättäneet kritiikkiä. Jo keskiajalta lähtien islamia on syytetty lihalliseksi uskonnoksi. Tämä näkyy myös puhuttaessa Paratiisin neidoista. Kristinuskon käsite ruumiillisuudesta pohjautuu pitkälti gnostilaiseen, dualistiseen käsitteeseen, jossa liha kuvataan synnillisenä ja sielu vastaavasti puhtaana. Muslimit puolestaan paheksuvat kristillistä, kansanomaista käsitettä Jumalasta valkopartaisena vanhana miehenä.