mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Lielvārde Nykyisen kaupungin alue sijaitsi liiviläisten ja balttien asutuksen rajalla. Paikalla on mainittu olleen balttilaisen "Lennewarden"-nimisen linnoituksen vuonna 1201 Henrik Liivinmaalaisen kronikassa. Linnan latviankielinen nimi oli "Dievukalns". Vuonna 1229 Riian arkkihiippakunta rakennutti paikalle kivilinnan, jonka rauniot ovat yhä esillä. Suuri osa kaupungin väestöstä kuoli kulkutauteihin 1710-luvulla. 1861 kaupunkiin rakennettiin Riikaan menevä rautatie. Kaupunki tuhoutui täysin ensimmäisessä maailmansodassa. Neuvostoliiton otettua Latvian haltuunsa ja perustettua Latvian SNT:n, paikallisen kommunistipuolueen johtajan Edgars Kauliņšin onnistui estää karkotukset Siperiaan julistamalla ettei kaupungissa ollut kulakkeja. Neuvostojoukkojen rakentama Baltian suurin sotilaslentokenttä on nykyisin Latvian ilmavoimien käytössä.
Bolnisi Bolnisin nykyisen kaupungin perustivat saksalaiset, Schwabenista saapuneet uudisasukkaat vuonna 1818. Kaupunki nimettiin Katharinenfeldiksi kuningatar Katarina Pavlovnan mukaan. Siirtokunnan ensimmäiset vuodet olivat rankkoja: ensimmäisenä talvena 256 Katharinenfeldin asukasta kuoli kylmään ja nälkään, ja vuonna 1826 tapahtuneessa tataarien hyökkäyksessä kaupungin 400 asukkaasta jäi henkiin 250. Tämän jälkeen tilanne kuitenkin normalisoitui ja 1800-luku merkitsi Katharinenfeldin kulttuurille nousukautta. Puna-armeijan vallattua Georgian vuonna 1921 kaupunki nimettiin Luxemburgiksi ("Lüksemburgi") kuolleen saksalaisen kommunistin Rosa Luxemburgin mukaan. Saksaan suuntautuneesta muuttoaallosta huolimatta suurin osa Luxemburgin saksalaisista asukkaista jäi kaupunkiin ja sopeutui uusiin olosuhteisiin. Toinen maailmansota merkitsi kuitenkin loppua kaupungin saksalaiselle kulttuurille: lähes kaikki kaupungin asukkaat karkotettiin vuonna 1941 Siperiaan tai Kazakstaniin, ja paikka nimettiin uudelleen Bolnisiksi.
Beringia "Megaberingiaksi", "Suur-Beringiaksi" tai "Beringidaksi" kutsutaan Itä-Siperian jääkautista aluetta, joka ulottui Taimyrin niemimaan itäosaan asti. Itä-Siperian mannerjalusta-alueen Itä-Siperian meri ja Laptevinmeri olivat silloin kuivaa maata ja osa "Arctidaa", joka liittyi itäosaltaan Beringiaan Amguememajoen kohdalla. Tällöin oli yhtenäinen kasvi-eläimistöalue "Megaberingia" tai "Angarida". Jo 50 metrin merenpinnan lasku kuivattaisi suuren osan Itä-Siperian edessä olevasta arktisesta mannerjalustasta. Wrangelinsaaren ja Uuden Siperian saarten välinen Arctida oli jääkaudella hyvin kylmä, talvella siellä oli tammikuussa keskimäärin 60 astetta pakkasta. Kylmyys synnytti sinne jedomaksi kutsuttua lössi-ikiroutakerrostumaa. Sielläkin lienee kasvanut ruohoa ja heinää kesällä ikiroudan päällä.
Kazakstan Paikallishallinnollisesti Kazakstanissa on 14 aluetta (oblastia, oblısı) ja 86 kaupunkia, joista kolmella on alueen status. Kaupunkialueet on merkitty tähdellä.Kazakstan ulottuu Volgajoelta Altai-vuorille ja Länsi-Siperian tasangoilta Keski-Aasian aavikolle. Suurin osa Kazakstanista on alavaa tasankoa (muun muassa Kirgiisiaro ja Ustjurt). 44 prosenttia pinta-alasta on aavikkoa, 33 prosenttia puoliaavikkoa. Suurin osa maasta sijaitsee 200–300 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Kaspianmeren rannikolla se laskeutuu yli sata metriä keskimääräisen merenpinnan alapuolelle. Vuoristoja on vain 12,4 prosenttia maan pinta-alasta. Varsinaiset vuoristoalueet ovat Altai ja Tian Shan maan itä- ja koillisosassa. Lisäksi Ural ulottuu Venäjältä jonkin matkaa Kazakstanin puolelle.
Železnogorsk (Krasnojarskin aluepiiri) Železnogorsk () on suljettu kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Etelä-Siperiassa Venäjällä, noin 54 km Krasnojarskista koilliseen. Kaupunki sijaitsee muutamia kilometrejä Jenisein itäpuolella.
Tobolsk 1600-luvulta 1900-luvun alkuun saakka Tobolsk oli myös Siperian tärkein kulttuuri- ja koulukaupunki. Vuonna 1703 sinne avattiin Siperian ensimmäinen koulu, vuonna 1705 perustettiin teatteri, vuonna 1789 kaupungissa ilmestyi Siperian ensimmäinen aikakauslehti. Kulttuurielämässä huomattava rooli oli kaupunkiin karkotetuilla sivistyneistön edustajilla (mm. panslavismin isä Jurij Križanić, vanhauskoisuuden perustaja Avvakum, kirjailija Aleksandr Radištšev ja monet tunnetut dekabristit). Elokuusta 1917 huhtikuuhun 1918 kaupungissa pidettiin vangittuna keisari Nikolai II:ta perheineen.
Šilka (kaupunki) Šilka () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilkajoen laaksossa 248 kilometriä (rautateitse) aluepiirin pääkaupungista Tšitasta itään. Kaupunki on Šilkan piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 14 000 henkeä (vuonna 2009).
Ulan-Ude Ulan-Ude (, ) on Burjatian tasavallan pääkaupunki Itä-Siperiassa Venäjällä, noin 75 km Baikaljärvestä kaakkoon Selengan ja sen lisäjoen Udan yhtymäkohdassa. 
Ulan-Uden perustivat venäläiset kasakat vuonna 1666, jolloin paikalle rakennettiin Udinsk-niminen linnake. Venäjän ja Kiinan välisellä kauppareitillä sijainneesta linnakkeesta kasvoi nopeasti ja kaupungiksi paikkakunta muutettiin vuonna 1775. Vuonna 1783 nimeksi vaihtui Verhneudinsk () ja siitä tuli paikallishallinnon keskus. 1800-luvun aikana kaupunkiin perustettiin naisten koulu, kaupunginvaltuusto, kirjasto, kaksi nahkatehdasta ja vodkan tislaamo. Vuonna 1899 kaupunkiin tuli katuvalaistus ja samana vuonna ensimmäinen juna saapui kaupunkiin Siperian rataa pitkin. Vuonna 1916 kaupungissa asui jo 16 000 asukasta.
Jedoma Jedomaa on Itä-Siperiassa noin miljoonan neliökilometrin alalla Sahan tasavallassa muun muassa Lena-joen varrella ja siitä itään ja pohjoiseen, myös mannerjalusta-alueella Siperian pohjoispuolella. Jedomaa on esimerkiksi Anabar-joen suiston seuduilla, Lena-joen länsipuolella laikuin. Suurin yhtenäinen Jedoman alue on Jana, Indigirka-, Alazenya-, Kolyma-jokien varsilla. Tämä jedoman alue ulottuu suunnilleen Bykovskin niemestä Kolyma-joen suistoon. Jedomaa on jäljellä myös Uuden Siperian saarilla ja näiden edustalla olevalla niemimaalla. Täällä on nähtävissä joillain seuduilla jäälössirinteitä, joiden huipulla oleva hyvin ohut tundramaakerros suojaa suurta jedoma-aluetta kesäiseltä sulamiselta. Jedomaa syntyi nykyisen merenpinnan alle, koska jääkaudella merenpinta oli alimmillaan ainakin 120 metriä nykyisen merenpinnan tason alle.
Bratsk Bratsk on kaupunki Irkutskin alueella Siperiassa. Kaupunki sijaitsee Baikalista Jeniseihin virtaavan Angarajoen varrella, Bratskin tekojärven rannalla. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 246 319.
Tobolsk 1500-luvun lopusta aina 1700-luvulle asti Tobolsk oli Siperian hallinnollinen, sotilaallinen ja kirkollinen keskus sekä tärkeä Euroopan, Kiinan ja Keski-Aasian välisen kaupan välittäjä. Vuonna 1708 siitä tuli Uralilta Tyynelle valtamerelle levittäytyneen Siperian läänin pääkaupunki. Vuosina 1773–1774 kaupunki toimi hallituksen tukikohtana Jemeljan Pugatšovin talonpoikaiskapinan tukahduttamisessa. Vuosina 1796–1918 se oli Tobolskin kuvernementin keskus. 1800-luvulla Tobolskin taloudellinen merkitys väheni kauppareittien siirtymisen ja Siperian rautatien rakentamisen seurauksena. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat kalastus ja kalanjalostus sekä nahkateollisuus.
Perm Perm oli vuodesta 1781 lähtien laajan Permin kuvernementin pääkaupunki. Kaupunkiin tuli poliittisista syistä karkoitettuja ihmisiä. Rautatieyhteys kaupunkiin valmistui 1874; rataa jatkettiin pian Siperian rautatieksi.
Tšeremhovo Tšeremhovo () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Siperian radan varrella 130 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupunki on Tšeremhovon piirin keskus. Kaupungissa asui 52 647 henkeä (vuonna 2010).
Bijsk 1700-luvun alussa venäläiset rakensivat paikalle Bijskin linnoituksen. Vuonna 1782 siitä tuli kaupunki. 1800-luvulla siitä kehittyi huomattava kaupankäynnin keskus. Vuonna 1915 kaupunki yhdistettiin Siperian rautatiehen. Toisen maailmansodan aikana kaupunkiin siirrettiin useita teollisuuslaitoksia ja siellä toimi lukuisia sotasairaaloita.
Siperian buharalaiset Buharalaisten muutto Siperiaan alkoi 1300-luvun lopussa, jolloin paikallisten tataarien keskuuteen ryhdyttiin Keski-Aasiasta käsin levittämään islamia. Buharalaiskyliä oli nykyisten Tjumenin, Omskin ja Tomskin alueilla. Heitä asui myös Tjumenin, Tobolskin, Taran ja Tomskin lähellä sijainneissa tataarikylissä. Tärkeimmät elinkeinot olivat maatalous ja karjanhoito, kaupankäynti sekä erilaiset käsityöläisammatit. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Siperian buharalaisia oli yli 11 000 ja vuonna 1926 yli 15 000 (suurin osa Taran piirikunnassa). Myöhemmissä väestönlaskennoissa heitä ei ole rekisteröity erillisenä ryhmänä.
Metaaniklatraatti Venäläisten tutkijoiden mukaan Siperiassa on havaittu 22. syyskuuta 2008 laajoja metaanipäästöjä merenpohjan metaanihydraateista. Ruotsalaisen Örjan Gustafssonin mukaan Tukholman yliopistosta aluksessa havaittiin 22. syyskuuta 2008 laaja-alainen voimakas metaanipurkaus. Havainnot tehtiin Itä-Siperian merellä ja Laptevinmerellä. Metaanin vapautuminen ilmakehään mitattiin kaikuluotaimella ja seismisellä mittarilla. Havaintojen mukaan veden liuenneen metaanin pitoisuus oli kohonnut paikoittain 100-kertaiseksi tausta-arvoihin verrattuna. Kölnin yliopiston geologin Lorenz Schwarkin mukaan metaanipurkauksia on tutkittu tarkasti monissa paikoissa maailmassa, muun muassa metaanipurkauksia on kuvattu Vancouverin luona Kanadassa. Hänen mukaansa Venäjän Siperiasta on kuitenkin vähän mittauksia asiasta ja paljon spekulointeja. Useimmiten mikrobit käyttävät vapautuvan metaanin ennen kuin se vapautuu ilmakehään. Schwark ei usko merkittävän suuriin metaanipäästöihin, mikäli ei todeta suuria sedimentin kaltevuuksien muutoksia.
Vuoden 1918 riisimellakat Riisin hinnan jyrkkä nousu aiheutti taloudellisia vaikeuksia erityisesti maaseudulla. Riisinviljelijöiden riisistä saama hinta ei noussut riisin jälleenmyyntihinnan noususta huolimatta, joten viljelijät kokivat vihaa riisin jälleenmyyjiä ja valtion virkamiehiä kohtaan. Riisin hinnan nousu liittyi ensimmäisen maailmansodan jälkeiseen inflaatiokierteeseen, jonka myötä useimpien kulutustavaroiden hinnat nousivat. Siperian intervention myötä Venäjä otti takaisin haltuunsa Siperian, mikä entisestään nosti riisin hintaa kun Japanin hallitus osti riisinviljelijöiden varastot Siperiassa olevien joukkojen käyttöön. Hallitus epäonnistui taloudenhoidossa ja levottomuudet levisivät maaseudulta kaupunkeihin.
Dudinka Dudinka () on noin 22 175 asukkaan (2010) kaupunki Jeniseijoen alajuoksulla, Taimyrin niemimaalla pohjois-Siperiassa Venäjällä. Vuonna 1667 perustettu kaupunki on myös Krasnojarskin aluepiiriin kuuluvan Taimyrin autonomisen piirikunnan hallinnollinen keskus.
Tulun Tulun () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitse Ija-joen varrella 390 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupunki on Tulunin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen valtatie M53.
Uuden-Siperian saaret Saarten on yhteispinta-ala noin 38 000 neliökilometriä. Suurin saari on Kotelnyi (, 11 700 km²), joka kuuluu saariston keskeiseen Anjounsaarten ryhmään. Tämän eteläpuolella lähempänä rannikkoa on Ljahovinsaarten ryhmä. Koillisessa on pienempi De Longin saarten ryhmä, jota ei aina lueta Uuden-Siperian saariin kuuluvaksi.
Tšeljabinsk Tšeljabinsk on kaupunki Itä-Uralilla Venäjällä. Se on myös samannimisen alueen hallinnollinen keskus. Vuonna 2012 kaupungin asukasluku oli 1 149 829. Tšeljabinsk on tärkeä teollisuuskeskus, josta on hyvät kulkuyhteydet Keski-Venäjälle, Siperiaan ja Kazakstaniin. Alkuperäinen Siperian rata rakennettiin Tšeljabinskistä itäänpäin lähtien. Kaupungissa on monipuolista metalliteollisuuden tuotantoa ja siellä sijaitsee muun muassa teknillinen korkeakoulu.
Barnaul Barnaul () on 625 679 (2012) asukkaan kaupunki Altain aluepiirissä Etelä-Siperiassa Venäjällä. Se sijaitsee Objoen varrella noin 200 km Novosibirskista etelään. Kaupunki on Altain aluepiirin hallinnollinen ja kulttuurinen keskus sekä rautatiesolmu keskellä kaivosteollisuusaluetta.
Glazov Glazovin kylä perustettiin 1500- tai 1600-luvulla. Kaupunginoikeudet se sai 1780, jolloin siitä tuli myös piirikuntakeskus. Vähäpätöisenä kaupunkina sitä 1800-luvulla käytettiin ei-toivottujen henkilöiden karkotuspaikkana. Siperian radan varteen kaupunki joutui 1898.
Mangazeja Mangazeja () oli Venäjällä Länsi-Siperiassa Tazjoen varrella 1600-luvulla sijainnut kaupunki.
Pelym (kylä) Pelym on Siperian vanhimpia venäläisasutuksia. Se perustettiin vuonna 1592 mansilaisen Pelymin ruhtinaan linnoituksen paikalle. Kaupunki asutettiin Uglitšin asukkailla, jotka Boris Godunov oli karkottanut Iivana IV:n pojan Dmitri Ivanovitšin murhan yhteydessä. Siperian reitin varrella sijainnut Pelym oli 1600-luvulla huomattava kaupan keskus. Sen menetti merkityksensä Jekaterinburgin tien korvattua Verhoturjeen suuntautuneen kulkuväylän.
Siperian valloitus Vuonna 1621 Siperiasta muodostettiin oma arkkihiippakuntansa Venäjän ortodoksisen kirkon alaisuuteen. 1700-luvulla lähetyssaarnaajat käännyttivät suurimman osan alkuperäisasukkaista kristityiksi. Siperialaiset oppivat venäjää ja moni alueen alkuperäiskielistä sammui. Venäläiset määräsivät siperialaiset kymmenysjärjestelmän piiriin ja vaativat, että kaikkien työkykyisten aikuisten miesten tuli toimittaa heille turkiksia. Jotkin Etelä-Siperian asukkaat olivat jo aiemmin olleet kymmenysjärjestelmän alaisuudessa, verojen kerääjä vain ennen oli ollut jokin arokansoista. Venäläiset myös ostivat turkiksia siperialaisilta vaihtokaupoilla: venäläiset tarjosivat alkoholia, jauhoja, tupakkaa ja työkaluja. Suurimman osan 1600-luvusta Siperiasta saatiin noin 200 000–300 000 turkista, joiden kauppa tuotti 7–10 prosenttia Venäjän valtion tuloista. Suurin osa turkiksista päätyi Kiinaan. Niitä myytiin myös Eurooppaan.
Oblutšje Oblutšje () on kaupunki Juutalaisten autonomisella alueella Venäjällä. Se sijaitsee Amurin sivujoen Hinganin varrella 159 kilometriä Birobidžanista länteen. Kaupunki on Oblutšjen piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata. Asukkaita on 10 600 henkeä (vuonna 2009).
Länsi-Siperian alanko Alueella on suuria öljy- ja maakaasuesiintymiä.
Jenisei Jenisei (, tuvaksi "Ulug-Khem") on suurjoki Siperiassa Venäjällä ja Mongoliassa. Joki on keskivirtaamaltaan suurin Jäämereen laskevista vesistöistä. Se on myös yksi maailman pisimmistä joista. Jenisein vesistö on valuma-alueeltaan Obin vesistön jälkeen Venäjän toiseksi suurin ja koko maailmassa seitsemänneksi suurin.
Mogotša Mogotša () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Amazariin laskevan Mogotša-joen suussa 709 kilometriä (rautateitse) Tšitasta koilliseen. Kaupunki on Mogotšan piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 11 700 henkeä (vuonna 2009).
Isilkul Isilkul () on kaupunki Omskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Išimin tasangolla 145 kilometriä Omskista länteen. Kaupunki on Isilkulin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Tšeljabinskin ja Novosibirskin välinen M51-valtatie. Asukkaita on 25 900 henkeä (vuonna 2009).
Buin siirtola Buin leiri sijaitsi Kostroma-joen länsirannalla Koregan kylässä kolme kilometriä Buin eteläpuolella. Asuntoina oli vain huonokuntoisia parakkeja. Buin siirtolaan sijoittui pidemmäksi aikaa lähinnä lapsia, vanhuksia ja sotainvalideja, kun taas työkykyiset jatkoivat pian muualle. Heinäkuun loppuun mennessä suurin osa oli siirtynyt teollisuus- ja maataloustöihin muun muassa Uralille ja Siperiaan. Suuri osa asekuntoisista miehistä puolestaan liittyi vapaaehtoisesti puna-armeijaan, mihin ryhdyttiin perustamaan Venäjän sisällissodan taisteluihin osallistuvia suomalaisia joukko-osastoja. Kesäkuussa 1918 Oskari Tokoin johtama pakolaisryhmä lähti Buista junalla Siperiaan Semipalatinskin seudulle, jonne he perustivat siirtokunnan noin 100 kilometriä Permin länsipuolelle. Toinen suomalainen siirtokunta perustettiin samaan aikaan Muromin kaupunkiin Oka-joen varrelle. Heinäkuussa 1918 Buin leiriltä lähti Suomea kohti kaksi junaa, joilla kuljetettiin kotiinpalaavia naisia, lapsia ja vanhuksia. Pakolaiset saapuivat Pietarin kautta Rajajoen asemalle, jossa heidät pidätettiin kuulusteluja varten. Suomen palaaminen oli vaarallista, sillä useilla paikkakunnilla olivat valkoisten kostotoimet vielä käynnissä.
Nertšinsk Nertšinsk () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nertšajoen rannalla 305 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta itään. Kaupunki on Nertšinskin piirin keskus. Priiskovyin asemalta haarautuva sivurata yhdistää sen Siperian rautatiehen. Asukkaita on 14 775 henkeä (vuonna 2014).
Usolje-Sibirskoje Usolje-Sibirskoje () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Angara-joen rannalla 67 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupunki on Usoljen piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata. Angaran rannalla on jokisatama. Asukkaita on 85 700 henkeä (vuonna 2009).
Ujar Ujar () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin alarinteillä 132 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Ujarin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2009).
Tšita Kaupunki on Siperian radan varrella ja sieltä haarautuu rata Kiinaan ja Mongoliaan. Kaupungissa on myös tärkeä lentokenttä.
Abakan (kaupunki) Abakanista on rautatieyhteys pohjoiseen Atšinskiin, itään Taižettiin ja länteen Novokuznetskiin; kaupunki sijaitsee eteläisemmän Siperian rautatielinjan varrella ja siellä on lentoasema. Abakanin kautta kulkee M54 valtatie. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Jeniseille padottu Krasnojarskin tekojärvi; kaupungissa on jokisatama ja Jeniseillä on laivaliikennettä.
Bogotol Bogotol () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Siperian radan sekä Novosibirskin ja Irkutskin välisen M53-valtatien varrella 252 kilometriä Krasnojarskista länteen. Kaupunki on Bogotolin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 21 700 henkeä (vuonna 2009).
Išim (kaupunki) Paikalla sijainnut Korkinan kylä tunnetaan vuodesta 1670 lähtien. Vuonna 1782 siitä tuli Išimin kaupunki. Paikkakunnalla järjestettiin vuosittain yhdet Länsi-Siperian suurimmista markkinoista. Kaupungissa asuivat karkotettuina dekabristit Aleksandr Odojevski ja Vladimir Šteingel sekä kirjailija Grigori Matšttet.
Siperian rata Siperia oli jäänyt kehityksen jalkoihin, ja sieltä puuttui infrastruktuuri. Kulkuyhteydet olivat onnettomat, lähinnä kärrypolkuja ja jokilaivoja. Maan kaakkoisimpaan osaan Vladivostokin kaupunkiin oli perustettu vuonna 1860 sotilastukikohta. Pari vuotta myöhemmin kaupunkiin perustettiin satama, josta tuli Venäjän Tyynenmeren laivaston kotisatama.
Myski (Kemerovon alue) Myski on kaupunki Siperiassa ja kuuluu Kemerovon alueeseen. Myskissä oli vuonna 2014 noin 45 000 asukasta.
Abakan (kaupunki) Abakan (, hakassiksi Ағбан, "Ağban") on Hakassian tasavallan pääkaupunki Jenisein ja Abakanin yhtymäkohdassa Etelä-Siperiassa Venäjällä.
Omsk Omsk sijaitsee Irtyš-joen äärellä ja Siperian rautatien varrella. Kaupungissa on jokisatama. Omskin rautatieasema on yksi tärkeä Venäjän rautateiden risteysasema, yksi Siperian radan pääasemista. Se sijaitsee rautateitse noin 2 700 kilometriä Moskovasta itään. Kaupungin kautta kulkee valtatie M51 (Tšeljabinskin kautta lännestä) ja sinne johtavat myös eurooppatiet E30 ja E127 (eli M38 Kazakstanin Pavlodariin). Kaupunkia palvelee myös kansainvälinen Omskin lentoasema.
Sretensk Sretensk () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Šilkajoen rannalla 385 kilometriä Tšitasta itään. Kaupunki on Sretenskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatiestä Kuengan asemalla haarautuva sivurata. Šilkan rannalla on laivalaituri. Asukkaita on 7 900 henkeä (vuonna 2009).
Saale-jääkausi Saale-jääkaudelle lähimmät suuret metsäalueet olivat Pohjois-Turkissa ja Kaukasuksen eteläpuolella. Puistotundraa kasvoi pohjoisimmillaan muun muassa Iberian niemimaan länsirannikolla, Sloveniassa, Kroatiassa, Romaniassa, Unkarissa ja Bulgariassa. Sitä oli myös Balhasjärven pohjoispuolella pienenä saarekkeena ja Itä-Siperiassa Baikaljärvestä pohjoiseen ja itään, muttei Luoteis-Siperiassa. Suurin osa Keski- ja Etelä-Eurooppaa oli tundraa, aavikkoa ja aroa, niin kuin pohjoista Aasiaakin..
Jakutsk Jakutsk on yksi Siperian vanhimmista kaupungeista. Kasakkapäällikkö Peter Beketov perusti Jakutskin kasakkalinnoitukseksi Lenan länsirannalle 25. syyskuuta 1632. Kaupunki Jakutskista tuli 1643. Jakutsk oli pitkään Venäjän tärkein etuvartio Koillis-Aasiassa. Kaupungin paikkaa jouduttiin muuttamaan useaan otteeseen Lenajoen vuoksi. Lenan kevättulvat kastelivat kaupunkia usein ja jäät rikkoivat rakennuksia. Lopulta kaupunki siirrettiin Tujmaadan laaksoon.
Liepāja Neuvostoliiton liitettyä Latvian itseensä noin 1 000 ihmisiä karkotettiin Siperiaan, ja monet pakenivat Pohjois-Amerikkaan, Australiaan ja Länsi-Eurooppaan. Neuvostomiehityksen aikana Liepāja oli suljettu kaupunki, jonne pääsi vain kulkuluvalla. Neuvostoarmeija perusti Liepājaan Baltian laivaston päätukikohdan ja kaupunki suljettiin täysin yleisöltä 1960-luvun lopulla. Koko kaupunki oli sotilasaluetta, ja 26 tuhatta armeijan henkilökuntaan kuuluvaa asui siellä.
Petropavl Kaupunki on saanut alkunsa venäläisten vuonna 1752 perustamasta rajalinnoituksesta. Vuonna 1807 siitä tuli Petropavlovskin kaupunki. Vuosina 1824–1839 se oli Omskin alueeseen kuuluneen piirikunnan ja vuosina 1868–1918 Akmolinskin alueeseen kuuluneen kihlakunnan keskus. Kaupunki oli tärkeä Venäjän ja Keski-Aasian välisen kaupan välittäjä. Vuonna 1896 sen kautta rakennettiin Siperian rata. Neuvostoaikana Petropavlovskista kehittyi huomattava teollisuuskeskus.
Krasnojarsk Krasnojarsk () on suurkaupunki Itä-Siperiassa Venäjällä Jenisein varrella. Kaupunki sijaitsee Krasnojarskin aluepiirin eteläosassa ja on aluepiirin hallinnollinen keskus.
Hilok (joki) Hilokin laaksossa kulkee Siperian rata. Sen varrella sijaitsee Hilokin kaupunki sekä Mogzonin, Novopavlovkan ja Tarbagatain kaupunkimaiset taajamat.
Nitsa Joki virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti kaakkoa. Se on liikennöintikelpoinen. Tärkein sivujoki on Irbit, jonka suussa sijaitsee Irbitin kaupunki.
Neftejugansk Neftejugansk () on Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnan öljyntuotantoalueelle alun perin 1960-luvulla rakennettu kaupunki. Kaupunki sijaitsee Länsi-Siperian alangolla Obin ja sen kanssa samansuuntaisen Juganskaja Obin välisellä saarella, linnuntietä 46 kilometriä öljykaupunki Surgutista länsilounaaseen ja 2 100 kilometriä Moskovasta itään.
Hilok Hilok () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Hilok-joen varrella 264 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta länteen. Kaupunki on Hilokin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie sekä Irkutskin ja Tšitan välinen M55-valtatie. Asukkaita on 10 300 henkeä (vuonna 2009).
Mihail Speranski Speranski kuului Venäjän johdossa ranskalaismieliseen ryhmään ja vastustajiensa toiminnan seurauksena hän joutui vuonna 1812 Aleksanteri I:n epäsuosioon. Hänet erotettiin maaliskuussa 1812 viroistaan, vangittiin ja karkotettiin kahdeksi vuodeksi Permin kaupunkiin Siperiaan. Sen jälkeen hän sai oleskella omalla maatilallaan, kunnes hänet vuonna 1818 nimitettiin Penzan kuvernööriksi ja 1820 Siperian kenraalikuvernööriksi. Speranski uudisti myös Siperian hallintoa ja sai pian luvan palata Pietariin. Nikolai I:n aikana hänelle annettiin jälleen merkittäviä tehtäviä ja hänet nimitettiin keisarin kansliaan perustetun uuden kodifikaatio-osaston johtajaksi. Sen tarkoituksena oli koota yhteen kaikki keisarikunnan lait ja samalla yhtenäistää sekä tehostaa hallintoa. Speranskille myönnettiin kreivin arvo vuonna 1838, vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Zima Zima () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Angaran sivujokeen Okaan laskevan Zima-joen suuta 251 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupunki on Ziman piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie sekä Krasnojarskin ja Irkutskin välinen valtatie. Asukkaita on 34 100 henkeä (vuonna 2009).
Gubkinski Gubkinski () on petrokemian tuotantoalueen kaupunki ja kaupunkipiiri Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa. Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluva Nojabrsk sijaitsee kaupungista linnuntietä 150 kilometriä etelään ja pääkaupunki Salehard runsas 510 kilometriä luoteeseen. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 23 340.
Petrovsk-Zabaikalski Petrovsk-Zabaikalski () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Siperian rautatien varrella (Petrovski Zavodin asema) 506 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta länteen. Kaupunki on Petrovsk-Zabaikalskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 19 500 henkeä (vuonna 2009).
Kalatšinsk Kalatšinsk () on kaupunki Omskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Irtyšin sivujoen Omin rannalla 88 kilometriä Omskista itään. Kaupunki on Kalatšinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata (Kalatšinskajan asema). Kaupungin ohittaa Tšeljabinskin ja Novosibirskin välinen M51-valtatie. Asukkaita on 23 400 henkeä (vuonna 2009).
Jekaterinburg Kaupunki on Länsi-Siperian merkittävin rautatieristeys. Jekaterinburgin rautatieasemalta johtavat radat Permiin, Nižni Tagiliin, Tavdaan, Tjumeniin, Kurganiin, Tšeljabinskiin ja Kazaniin.
Ingoda Ingodan laaksossa kulkee Siperian rata. Sen varrella sijaitsee Tšitan kaupunki, Atamanovkan, Drovjanajan, Darasunin, Karymskojen ja Novokrutšininskin taajamat sekä Uljotyn piirikeskus.
Jaroslavlin asema Jaroslavlin asema ( tai Станция Москва-Пассажирская-Ярославская, "Stantsija Moskva-Passažirskaja-Jaroslavskaja", "Moskovan Jaroslavlin matkustaja-asema") on yksi Moskovan suurista henkilöliikenteen rautatieasemista. Sieltä liikennöidään vilkkaasti sekä kauko- että lähijunilla lähinnä pohjoiseen, koilliseen ja itään. Jaroslavlin asema on muun muassa Siperian halki Vladivostokiin johtavan yli 9000 kilometriä pitkän Siperian radan läntinen terminaaliasema. Aseman kapasiteetti on noin 300 junaa päivässä.
Surgut Vuonna 1594 tsaari Fjodor I:n määräyksestä perustettu Surgut on eräs Siperian vanhimpia kaupunkeja. Aluksi se oli vain pieni, aiemman ostjakkilinnoituksen paikalle rakennettu linnoitus. Surgut oli eräs Venäjän Aasian laajentumisen tärkeimpiä keskuksia 1600- ja 1700-luvuilla. Vuodesta 1782 lähtien se toimi Tobolskin kuvernementin tärkeänä kauppapaikkana ja kaupunkina; kuvernementin laajan Surgutin piirikunnan keskus sijaitsi siellä. Kaupunki oli poliittinen karkoituspaikkana esimerkiksi useille dekabristeille.
Transformers: Viimeinen ritari Transformers: Viimeinen ritari () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, joka perustuu Hasbron Transformers-leluihin. Se on jatko-osa vuoden 2014 elokuvalle "Transformers – Tuhon aikakausi" sekä "Transformers"-elokuvasarjan viides osa. Michael Bay palasi viimeistä kertaa ohjaajaksi, Mark Wahlbergin näytellessä viimeistä kertaa Cade Yeagerin roolin sekä kolmessa näytelleiden Josh Duhamelin ja John Turturron palatessa omiin rooleihinsa.
Transformers: Viimeinen ritari Aiempien "Transformers"-elokuvien tavoin, Industrial Light & Magic (ILM) vastaa myös "Transformers: Viimeisen ritarin" erikoisefekteistä. Vuoden 2016 alussa, yhtiö esitteli Baylle konseptikuvia meren alla olevasta avaruusaluksen hylystä sekä jäteautoksi muuntautuvasta transformerista, jolla on viitta.
Transformers: Viimeinen ritari "Transformers: Viimeinen ritari" sai maailmanensi-iltansa Lontoon Odeon Leicester Squaressa 18. kesäkuuta 2017. Yhdysvalloissa se saa ensi-iltansa 21. kesäkuuta 2017 ja Suomessa 24. kesäkuuta 2017.
Transformers: Viimeinen ritari Kuvaukset alkoivat 25. toukokuuta 2016, Havannassa, Kuubassa, jossa kuvattiin vain muutama otos "pienellä ryhmällä". Elokuva olisi toinen Kuubassa kuvattu yhdysvaltalainen elokuva "Fast & Furious 8:n" jälkeen.
Transformers: Viimeinen ritari Elokuva sai maailmanensi-iltansa Odeon Leicester Squarella 18. kesäkuuta 2017. Elokuvateattereihin se ilmestyi Yhdysvalloissa 21. kesäkuuta 2017 ja Suomessa 24. kesäkuuta 2017. Elokuva sai Rotten Tomatoesilta huonomman vastaanoton kuin sarjan edelliset elokuvat.
Transformers: Viimeinen ritari "Transformers – Tuhon aikakauden" jälkeen Bay päätti, ettei enää ohjaa "Transformers"-elokuvia, mutta vahvisti tammikuussa 2016 Rolling Stonen haastattelussa, että ohjaisi vielä viidennen elokuvan, joka olisi hänen viimeinen "Transformers"-elokuvansa. Paramount Pictures tulee käyttämään Michiganissa tuotantoon 80 miljoonaa dollaria ja tulee saamaan osavaltiolta 21 miljoonaa kuvauksia varten ehdoilla, jotka hyväksyttiin ennen kuin elokuvia koskeva kannustinohjelma poistettiin osavaltion lainsäädännöstä heinäkuussa 2015. Huhtikuussa 2016 Paramount palkkasi Jonathan Selan elokuvan kuvaajaksi. 17. toukokuuta Bay paljasti Instagram-käyttäjätilillään elokuvan viralliseksi lisänimeksi "The Last Knight" sekä kuvan Optimus Primen kasvoista. 31. toukokuuta 2016, vahvistettiin Megatronin palaavan myös kyseisessä elokuvassa. 4. kesäkuuta paljastetiin uudenlainen Chevrolet Camaro, jollaiseksi Bumblebee tulee elokuvassa muuntautumaan. 10. kesäkuuta Bay paljasti, että Barricade tekee paluun, uutena muuntautumismuotonaan Ford Mustang -poliisiauto. Bay paljasti 22. kesäkuuta 2016 myös yhden elokuvan uusista hahmoista, pienen rikkinäisen Autobotin nimeltä Sqweeks. Heinäkuussa 2016 Bay julkaisi virallisen kuvan Driftin uudesta muuntautumismuodosta, joka on Mercedes-AMG GT R. Myöhemmin saman kuukauden aikana hän paljasti yhden elokuvan uusista Decepticoneista olevan Onslaught, joka muuntautuu valkoiseksi ja vihreäksi Western Star -hinausautoksi. Elokuussa 2016 elokuvan virallisella Facebook-sivulla julkaistiin konseptikuva Hot Rodista, mikä vahvisti hahmon esiintyvän elokuvassa. Lisäksi vahvistettiin virallisesti myös Crosshairsin ja Houndin paluut elokuvaan.
Transformers: Viimeinen ritari Vuonna 484 velhona esiintyvä alkoholisti ja naistennaurattaja Merlin (Stanley Tucci) on liittoutunut Iaconin ritareiksi kutsuttujen kahdentoista muinaisen transformerin kanssa. Kun Merlin pyytää ritareita auttamaan kuningas Arthurin joukkoja epätoivoisessa taistelussa sakseja vastaan, yksi ritareista antaa Merlinille mystisen sauvan ja yhdistyy muiden ritareiden kanssa kolmipäiseksi lohikäärmeeksi nimeltä Dragonstorm, joka tuhoaa saksien joukot.
Transformers (elokuvasarja) Transformers on Hasbron ajoneuvoiksi muuntautuviin lelurobotteihin pohjautuva elokuvasarja. Michael Bay on ohjannut viisi ensimmäistä elokuvaa: "Transformers" (2007), "" (2009), "" (2011), "Transformers – Tuhon aikakausi" (2014) ja "" (2017). Travis Knight ohjasi spin-off -elokuvan "Bumblebee", joka sai ensi-iltansa vuonna 2018.
Transformers: Viimeinen ritari 27. syyskuuta 2016 vahvistettiin, että Steve Jablonsky palaa säveltäjäksi.
Transformers: Viimeinen ritari Syyskuun 2016 alussa kuvaukset sijoittuivat Alnwickin linnaan. Tuotanto jatkui St. Aidanin kirkon luona minne Wahlberg lahjoitti 200 puntaa. Lisäksi autokohtauksia kuvattiin myös Newcastlen monumenttilaueella, missä Josh Duhmael oli paikalla Wahlbergin ja Hopkinsin jatkaessa Alnwickissa, Seahousesissa, ja Bamburghin alueella. Syyskuun 2016 lopussa elokuvaa nähtiin kuvattavan Gosportissa, Hampshiressa Kuninkaallisen laivaston sukellusvenemuseossa. 5. lokakuuta 2016 elokuvaa nähtiin kuvattavan St. Bartholomewin kirkossa, Lontoossa. Kuvaukset päättyivät 4. joulukuuta 2016.
Transformers: Viimeinen ritari Maaliskuussa 2015 Deadline raportoi Paramount Picturesin neuvottelevan Oscar-voittaja Akiva Goldsmanin ("Kaunis mieli") kanssa "Transformers"-elokuvasarjan tulevien osien ideoinnista. James Cameronin ja 20th Century Foxin julkistaessa tekevänsä kolme jatko-osaa elokuvalle "Avatar" sekä Disneyn julkistaessa tekevänsä uusia "Tähtien sota" -elokuvia, Paramount suunnitteli tekevänsä "Transformersille" oman elokuvauniversumin, niin kuin Marvel Entertainmentin toteuttama Marvel Cinematic Universe tai Warner Brosin toteuttama Worlds of DC. Goldsmanin ilmoitettiin tulevan johtamaan tulevia projekteja ja muodostavan yhdessä ohjaaja Michael Bayn, vastaavan tuottaja Steven Spielbergin sekä tuottaja Lorenzo di Bonaventuran johdolla "kirjottajien huoneen", jossa he keskustelisivat "Transformers"-elokuvasarjan mahdollisten jatko-osien, esi-osien tai spin-off -elokuvien toteuttamisesta. Kirjoittajien huonen jäseniin kuuluivat Christina Hodson, Lindsey Beer, Andrew Barrer ja Gabriel Ferrari ("Ant-Man"), Robert Kirkman ("The Walking Dead"), Art Marcum ja Matt Holloway ("Iron Man"), Zak Penn ("Pacific Rim – Kapina"), Jeff Pinkner ("The Amazing Spider-Man 2"), Ken Nolan ("Isku Mogadishuun") ja Geneva Robertson-Dworet. Kirkman kuitenkin lähti vain yhden päivän jälkeen, kurkun leikkauksen vuoksi. Heinäkuussa 2015 Akiva Goldsmanin ja Jeff Pinknerin julkistettiin käsikirjoittavan elokuva. Mutta 20. marraskuuta Goldsmanin osallistuessa "G.I. Joen" ja "Micronautsin" elokuvasarjojen kirjoittajien huoneiden muodostamiseen, Paramount alkoi neuvotella Art Marcumin ja Matt Hollowayn sekä Ken Nolanin kanssa elokuvan käsikirjoittamisesta.
Transformers: Viimeinen ritari Paettuaan TRF:n joukoilta, Cade, Viviane, Bumblebee ja Cogman selvittävät tiensä "HMS Alliance" -sukellusveneellä mereen, jossa Iaconin ritareiden alus on. He löytävät aluksesta Merlinin haudan ja tämän sauvan, jonka aktivoituminen nostaa aluksen meren pinnalle. TRF kuitenkin hyökkää alukseen ja ritarit heräävät estämään sauvan viemisen. Silloin Nemesis Prime saapuu, riistää Vivianelta sauvan ja yrittää tappaa Caden ja Bumblebeen. Mutta kun Bumblebee kykenee puhumaan alkuperäisellä äänellään, Nemesis vapautuu Quintessan hallinnasta ja palautuu Optimukseksi. Mutta Megatron varastaa sauvan ja ritarit yrittävät tappaa Optimuksen rangaistakseen tätä Quintessan auttamisesta. Mutta he lopettavat, kun Caden talismaani muuntautuu Excalibur-miekaksi ja he tajuavat hänet viimeiseksi ritariksi.
Ritarin tarina Ritarin tarina ("A Knight's Tale") on vuonna 2001 valmistunut komedia- ja toimintaelokuva. Se kertoo ritarin aseenkantajasta, joka isäntänsä kuoltua päättää alkaa esiintyä itse ritarina. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Heath Ledger, Shannyn Sossamon, Rufus Sewell, Mark Addy, Alan Tudyk, Paul Bettany ja Laura Fraser.
Elokuvan on tuottanut, ohjannut ja käsikirjoittanut Brian Helgeland.
Transformers: Kaatuneiden kosto "Kaatuneiden kosto" sai ensi-iltansa Yhdistyneessä kuningaskunnassa 19. kesäkuuta 2009 ja Suomessa sekä Yhdysvalloissa 24. kesäkuuta 2009. Elokuva tuotti yhteensä noin 836,3 miljoonaa dollaria, mutta sai suurelta osin huonon vastaanoton ja voitti kolme Golden Raspberrya, ollen samalla eniten tuottanut vuoden huonoimman elokuvan palkinnon voittanut elokuva. Tämä oli viimeinen "Transformers"-elokuva, jossa Megan Fox oli mukana, ja jonka levitykseen DreamWorks osallistui.
Transformers: Viimeinen ritari Lopputekstien välissä näytetyssä kohtauksessa, tiedemiehet tutkivat yhtä maan alta esiin nousseista Unicronin sarvista. Hengissä selvinnyt ja ihmiseksi naamioitunut Quintessa lupaa kertoa näille miten Unicron voidaan tuhota.
Sir Edmund Burtonin linnassa nähtiin myös Archibald Witwickyn ja Sam Witwickyn valokuvat.
Transformers: Viimeinen ritari Nykypäivänä Maahan saapuu yhä lisää transformereita Optimus Primen lähdöstä huolimatta. Useimmat hallitukset pyrkivät tuhoamaan tai ajamaan heidät pois muodostamansa ryhmän Transformer Reaction Force (TRF) avulla. Chicagossa joukko lapsia löytää aluksen, jolla yksi Iaconin ritari on tehnyt pakkolaskun. TRF:n joukot hyökkäävät kaupunkiin, mutta tyttö nimeltä Izabella (Isabela Moner) pelastaa toiset lapset kahden Autobotin, Sqweeksin ja Canopyn, avulla. TRF:n joukot tappavat Canopyn, mutta Bumblebee ja Cade Yeager (Mark Wahlberg) auttavat toiset pakoon. Cade ei kuitenkaan onnistu pelastamaan ritaria, joka antaa hänelle ennen kuolemaansa metallisen talismaanin. Decepticontiedustelija Barricade saa tietää talismaanista ja kertoo siitä Megatronille.
Mark Ryan Televisioon Ryan päätyi vuonna 1982 elokuvassa Iskuryhmä S.A.S., jonka jälkeen hän näytteli Nasir nimistä hahmoa televisiosarjassa Robin of Sherwood vuosina 1984–1986. Sarjan jälkeen Ryan teki vierailevia esiintymisiä eri televisiosarjoissa, kuten Taistelupari, Elämä käsissä, Sairaalaelämää, Frasier ja Alias. Hän myös esiintynyt elokuvissa, kuten Korsikan veljekset, Oopperan kummitus, Tuomiopäivän tykki, Charlien enkelit ja "Transformers", johon Ryan tuli alun perin suunnittelemaan useiden robottien puhetta ja niiden muotoilua elokuvaan. Lopuksi elokuvan ohjannut Michael Bay antoi hänelle Bumblebeen ääniroolin elokuvan loppupuolella. Ryan oli myös mukana elokuvaan pohjautuvassa videopelissä "" Ironhiden äänenä. Vuonna 2009 hän antoi äänensä Jetfirelle elokuvassa "" ja vuonna 2014 Lockdownille elokuvassa "Transformers – Tuhon aikakausi".
Transformers: Viimeinen ritari Aurinkokunnan reunalla Optimus Prime saa tietää transformereiden kotiplaneetan Cybertronin olevan matkalla Maata kohti ja kuinka planeetasta on jäljellä enää pelkkä kasa suuria palasia kytköksissä planeetan ytimeen. Planeetan liikuttajaksi paljastuu noitamainen olento nimeltä Quintessa, joka väittää olevansa transformereiden luoja ja jolta Iaconin ritarit olivat varastaneet Merlinille annetun sauvan. Quintessa kertoo Maan muodostuneen miljardeja vuosia sitten Unicronin, Cybertronin muinaisen vihollisen, ruumiin ympärille. Hän aivopesee Optimuksen, nimeten hänet Nemesis Primeksi, ja käskee häntä hakemaan sauvan takaisin, jotta Unicronin elinvoima voitaisiin imeä Cybertronin elvyttämiseksi.
Transformers (elokuvasarja) Uusi järjestö nimeltä TRF ("Transformer Reaction Force") metsästää transformereita, joita on alkanut saapua Maahan yhä enemmän. Sillä välin englantilaisjaarli ja historioitsija Sir Edmund Burton (Anthony Hopkins) värvää sekä Cade Yeagerin että Oxfordin yliopiston professori Viviane Wemblyn (Laura Haddock) estämään Quintessaa (Gemma Chan) ja tämän aivopesemää Optimus Primea tuhoamasta Maata. Elokuvan ensi-ilta oli 21. kesäkuuta 2017. Tämä on viimeinen Michael Bayn ohjaama "Transformers"-elokuva.
Gotti – viimeinen kummisetä Gotti – viimeinen kummisetä on vuonna 2018 tehty yhdysvaltalainen elokuva, joka kertoo gangsteripomo John Gottista ja Gambino-perheestä. Elokuvan on ohjannut Kevin Connolly.
Yön ritari Yön ritari () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen supersankarielokuva, jonka on ohjannut Christopher Nolan. Se perustuu DC Comicsin sarjakuvahahmoon Batman. "Yön ritari" on Nolanin "Batman"-elokuvasarjan toinen osa ja jatko-osa vuoden 2005 elokuvalle "Batman Begins". Christian Bale jatkaa Batmanin roolissa; muita palaavia pääosan esittäjiä ovat Michael Caine, Gary Oldman ja Morgan Freeman. Elokuva esittelee Harvey Dentin (Aaron Eckhart), Gothamin vastavalitun piirisyyttäjän ja Bruce Waynen lapsuudenystävän Rachel Dawesin (Maggie Gyllenhaal) kumppanin, joka liittyy Batmanin ja poliisin kanssa jahtaamaan rikollisneroa, joka tunnetaan nimellä ”Jokeri” (Heath Ledger).
Transformers: Viimeinen ritari Megatron, Nitro Zeus ja Barricade vievät sauvan Quintessalle, joka alkaa käyttää sitä imeäkseen Unicronin elinvoimaa Cybertroniin Stonehengen kautta. TRF:n ja asevoimien hyökätessä, Megatron tappaa Sir Edmundin. Autobotit saapuvat paikalle romunkerääjä Daytraderin toimittamalla aluksella. Ritarit yhdistyvät jälleen Dragonstormiksi ja käyvät Autobottien kanssa taisteluun sekä Decepticoneja että Quintessan sotilaita, Infernoconeja, vastaan. Nitro Zeus ja Infernoconit saavat surmansa, kun taas Megatron haavoittuu ja ajetaan pois. Bumblebee ampuu Quintessan, minkä jälkeen Viviane ottaa sauvan ja estää Cybertronia tuhoamasta Maata. Cybertron jää Maan kiertoradalle ja Optimus julistaa kuinka ihmisten ja transformereiden on yhdessä korjattava molemmat maailmat ennen kuin lähettää viestin avaruuteen pyytäen muita Autobotteja palaamaan kotiin.
Transformers: Viimeinen ritari TRF:ään soluttautunut Autobottien entinen tukija, eversti William Lennox (Josh Duhamel), tekee sopimuksen Megatronin kanssa, vapauttaen Decepticonit Mohawk, Dreadbot, Nitro Zeus ja Onslaught auttamaan Caden ja talismaanin löytämisessä, vaikka TRF suunnittelee myöhemmin pettävänsä Decepticonit. He hyökkäävät romuttamolle Etelä-Dakotaan, jossa Cade piilottelee Autobotteja. Taistelun aikana Autobotit tuhoavat Mohawkin, Onslaughtin ja Dreadbotin, kun taas paikalle saapunut transformeri nimeltä Cogman, joka palvelee Folganin 12. jaarlia, Sir Edmund Burtonia (Anthony Hopkins), pyytää Caden ja Bumblebeen mukaansa Englantiin. Sir Edmund on myös pyytänyt Autobotti Hot Rodia tuomaan hänen luokseen Oxfordin yliopistossa opettavan professori Viviane Wemblyn (Laura Haddock). Hän kertoo Cadelle ja Vivianelle kuuluvansa ”Witwiccanin ritarikuntaan”, joka pitää hallussaan tietoa transformereiden salaisista vaikutuksista Maan historiaan. Hän kertoo myös talismaanin tehneen Cadesta ”viimeisen ritarin” ja Vivianen olevan Merlinin viimeinen jälkeläinen, joka voi käyttää hänen sauvaansa estääkseen Maan ja Cybertronin yhteentörmäyksen.
Transformers: Viimeinen ritari Kuvausten alkuperäiseksi alkamispäivämääräksi ilmoitettiin 6. kesäkuuta 2016, kuvauspaikkoina Phoenix, Detroit, Michigan ja Lontoo, sekä lisäkuvauspaikkana Chicago, Illinois. Detroitissa kuvaukset sijoittuivat Michigan Motion Pictures Studiosin tiloihin sekä Packard Automotive Plantiin, Michigan Central Stationiin, Cafe D'Mongo's Speakeasyyn ja MGM Grand Detroitiin. Tuotanto siirtyi Eurooppaan 21. elokuuta ja kuvaukset jatkuivat 22. elokuuta Skotlannissa. Kuvaukset sijoittuivat myös Englantiin, Irlantiiin, Islantiin, Norjaan, Tšekkiin ja mahdollisesti myös Mongoliaan.
Susan Blu Uransa aikana Blu on ääninäytellyt 1960-luvulta asti animaatiosarjoissa kuten "Jetsonit", "Ghostbusters", "Smurffit", "The Transformers", "My Little Pony and Friends", "BraveStarr", "Simpsonit", "Tosi viilee haamujengi" ja "". Tämän ohella hän esiintyi 1970- ja 1980-luvuilla myös elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten "Waltonin perhe", "Sairaalan syke", "Ritari Ässä" ja "".
Transformers: The War Within Transformers: The War Within on Dreamwaven sarjakuva, joka sijoittuu Transformers-universumiin. War Withinia julkaistiin vuosina 2002–2004 kolme minisarjaa, joista viimeinen jäi keskeneräiseksi.
Viimeinen gladiaattori Viimeinen gladiaattori (; , ”Herkules vastaan palkkasoturit”) on vuonna 1964 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Umberto Lenzi. Sen sankaria esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Viimeinen lohikäärme Viimeinen lohikäärme (engl. "Dragonheart") on vuonna 1996 julkaistu fantasia/seikkailuelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Dennis Quaid, David Thewlis, Pete Postlethwaite, Jason Isaacs, Julie Christie, Dina Meyer, Brian Thompson, Terry O'Neill ja John Gielgud. Sean Connery ääninäyttelee elokuvassa Draco-nimistä lohikäärmettä. Elokuvan on ohjannut Rob Cohen. Elokuva oli taloudellinen menestys ja voitti Saturn-palkinnon Parhaasta fantasiaelokuvasta ja Hollywood Digital Awardin. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan "", joka julkaistiin suoraan videolle.
Batman Nolanin trilogian viimeinen osa, "Yön ritarin paluu", sai ensi-iltansa heinäkuussa 2012. Elokuva tuotti 1 108 058 404 dollaria.
Indiana Jones ja viimeinen ristiretki Indiana Jones ja viimeinen ristiretki ("Indiana Jones and the Last Crusade") on 24. toukokuuta 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva ja ilmestymisjärjestyksessä kolmas Indiana Jones -elokuva. Elokuvan on ohjannut Steven Spielberg, ja sen pääosissa nähdään Harrison Ford, Sean Connery, Alison Doody, John Rhys-Davies, Denholm Elliot, Julian Glover ja River Phoenix. Elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 15. syyskuuta 1989.
Viimeinen samurai Viimeinen samurai () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut historiallinen sotaelokuva, jonka on ohjannut Edward Zwick ja käsikirjoittanut John Logan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tom Cruise, Ken Watanabe, Koyuki, Shin Koyamada, Timothy Spall ja Tony Goldwyn.
X-Men: Viimeinen kohtaaminen "X-Men - viimeinen kohtaaminen" tuotti 45,1 miljoonaa dollaria avauspäivänään Yhdysvalloissa ja on täten kuudenneksi eniten avauspäivänään tuottanut elokuva "Yön ritarin", "n", "Spider-Man 3:n", "n" ja "n" jälkeen. Elokuva tuotto jatkoi ensimmäisen viikon korkeana, mutta putosi yllättäen 66,9% seuraavana viikkona. Siitä huolimatta elokuva on tuottanut yhteensä 234 miljoonaa Pohjois-Amerikassa ja 459 miljoonaa kansainvälisesti. Myyntilukujen ansiosta se on viidenneksi tuottanein sarjakuvaelokuva ja "Ryhmä-X" -trilogian eniten tuottanut elokuva. Se on myös yksi harvoista elokuvista, jotka ovat onnistuneet tuottamaan edeltäjiänsä enemmän "Spider-Man 3:n" ja "n" lisäksi.
Kjell Sundvall Sundvall on ohjannut myös Olof Palmen salamurhasta kertovan elokuvan "Viimeinen sopimus" (1998), romanttisen elokuvan "Naapurihaudan kaveri" (2002) sekä romanttisen komedian "Elämä on i-ha-haa" (2005).
Shakkitarina Gerd Oswald on ohjannut kertomuksen pohjalta vuonna 1960 valmistuneen elokuvan "Viimeinen siirto vapauteen" ("Die Schachnovelle").
Transformers – Tuhon aikakausi Transformers – Tuhon aikakausi () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kiinalainen tieteiselokuva, joka perustuu Transformersiin. Se on vuoden 2011 elokuvan "" jatko-osa sekä "Transformers"-elokuvasarjan neljäs osa, joka sijoittuu viisi vuotta Chicagon taistelun jälkeen. Edeltäjiensä tavoin, tämänkin elokuvan ohjasi Michael Bay ja käsikirjoitti Ehren Kruger. Pääosaa esittää Mark Wahlberg ja Peter Cullen on yhä Optimus Primen ääninäyttelijänä. Tämä on elokuvasarjan ensimmäinen osa, jossa ei esiinny yksikään aiempien elokuvien ihmisnäyttelijä, vaan kaikki ovat uusia. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa ja Suomessa 27. kesäkuuta 2014.
Jason X Jason X on vuonna 2001 valmistunut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut James Isaac ja pääosissa ovat Kane Hodder ja Lexa Doig. Elokuva on Perjantai 13. -elokuvasarjan kymmenes osa. Jason X on neljäs ja viimeinen elokuva, jossa Kane Hodder näyttelee Jasonia.
Transformers: Viimeinen ritari Joulukuussa 2015 Mark Wahlberg vahvisti palaavansa Cade Yeagerin rooliin. Helmikuussa 2016 elokuvaan haettiin näyttelijöitä Los Angelesista ja Lontoosta. 13. huhtikuuta The Wrap raportoi Isabela Monerin olevan neuvotteluissa näyttelemään orpoa poikatyttöä, jonka ystävä Autobotti Sqweeks on. Sivusto raportoi Bayn myös kaavailevan Jean Dujardinia, Stephen Merchantia ja Jerrod Carmichaelia sivurooleihin. 17. toukokuuta 2016, kolmessa ensimmäisessä elokuvassa näytelleen Josh Duhamelin vahvistettiin palaavan everstiluutanantti William Lennoxin rooliin. Samalla vahvistettiin Jerrod Carmichaelin liittyminen elokuvan näyttelijäkaartiin. Kesäkuussa 2016 näyttelijäkaartiin liittyivät myös Anthony Hopkins, Mitch Pileggi, Laura Haddock ja Santiago Cabrera. Lisäksi Tyrese Gibson ilmoitti palaavansa Robert Eppsin rooliin. Elokuussa 2016 Mark Ryan vahvisti palaavansa ääninäyttelijäksi elokuvaan. Lisäksi Liam Garriganin vahvistettiin näyttelevän kuningas Arthuria, jonka erillistä versiota hän näytteli aiemmin televisiosarjassa "Olipa kerran". 4. syyskuuta 2016, Stanley Tucci vahvisti palaavansa näyttelijäksi elokuvaan. 14. lokakuuta 2016 Bay vahvisti John Turturron palaavan Seymour Simmonsin rooliin ja John Goodmanin palaavan Houndin ääninäyttelijäksi. Toukokuussa 2017 Bay vahvisti "Downton Abbey" -sarjasta tutun Jim Carterin ääninäyttelevän Cogmania, sosiopaattista transformeria, joka toimii Hopkinsin hahmon englantilaisjaarli Sir Edmund Burtonin hovimestarina. Kesäkuussa 2017 Reno Wilson vahvisti Twitterissä palaavansa ääninäyttelijäksi elokuvaan, ja Omar Sy vahvisti ääninäyttelevänsä Hot Rodia.
Pää pystyyn Helena Pää pystyyn Helena on suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut kuvaajana paremmin tunnettu Esko Töyri, jonka esikoisohjaus elokuva on. Elokuva sai ensi-iltansa 8. helmikuuta 1957. Elokuva perustuu Aino Räsäsen romaaniin "Pää pystyyn, Helena!" (1955) ja on neljäs ja viimeinen Helena-romaanisarjasta tehty elokuva.
Vaarallista vapautta Vaarallista vapautta on suomalainen tositapahtumiin perustuva draamaelokuva vuodelta 1962. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut, tuottanut ja leikannut Veikko Itkonen, jonka viimeinen elokuva se on. Elokuva perustuu Tuuli Reijosen tapahtumien pohjalta kirjoittamaan romaaniin "Kenen on syy?" (1961).
Suursalon häät Elokuvan teatteriensi-ilta oli 20. tammikuuta 1924 Helsingissä Bio-Biossa. Se oli Tallrothin viides ohjaustyö ja viimeinen Suomessa. Ruotsissa hän oli aiemmin vuonna 1916 ohjannut kahdeksan elokuvaa. Elokuvassa debytoivat valkokankaalla myöhemmin tunnetut koomikot Aku Korhonen sekä Kaarlo Kartio pienessä avustajantehtävässä.