mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Pekka Koskela Tammikuussa 2012 Koskela luisteli Salt Lake Cityn maailmancup-kilpailuissa sprinttimatkojen yhteispisteissä Suomen ennätyksen 137,270. Yhteispisteet jäivät Jeremy Wotherspoonin vuonna 2003 luistellusta maailmanennätyksestä 0,04 pistettä. Hieman tämän jälkeen käydyistä sprinttereiden MM-kilpailuista Koskela jäi pois sairastumisen vuoksi. Helmikuussa sprintteriluistelijoiden SM-kilpailuissa Seinäjoella Koskela paransi nimissään ollutta kotimaan ratojen 500 metrin Suomen ennätystä 0,32 sekuntia aikaan 35,79 ja samoin nimissään ollutta kotimaan ratojen 500 metrin yhteispisteiden SE:tä pisteisiin 72,120.
Lauri Koskela Ensimmäisen Suomen mestaruutensa Koskela voitti 1932, ja samana vuonna hän edusti Suomea Los Angelesin olympialaisissa. Hän hävisi avausottelunsa jo 48 sekunnin jälkeen mutta saavutti kisoissa lopulta pronssia. Koskelan painiuran huippuvuodet osuivat 1930-luvun jälkipuoliskolle, jolloin hän oli Kustaa Pihlajamäen ohella Suomen menestynein painija. Berliinin olympialaisissa 1936 Koskela paini kultaa voitettuaan loppuottelussa virolaisen Valdemar Välin tuomariäänin. Olympiakullan lisäksi hän saavutti kolme EM-kultaa, yhden EM-pronssin, seitsemän SM-kultaa ja kolme SM-hopeaa.
Koskela Koskela voi tarkoittaa seuraavia:
Ilpo Koskela Hän aloitti uransa Lahden Reippaassa vuonna 1965. Lahtelaisten suurimmat tähdet Koskela ja Lauri Mononen siirtyivät 1969 Aimo Mäkisen Jokereihin. Vuotta myöhemmin Reipas putosi SM-sarjasta. Koskela pelasi Jokereissa kuusi kautta, kunnes palasi Lahteen kolmeksi kaudeksi.
Vilho Väisälä Vilho Väisälä lahjoitti peruspääoman Väisälän palkintoa varten, joka on Väisälä rahaston jakama 15 000 euron suuruinen rahapalkinto. Palkinto jaetaan Vilho, Yrjö ja Kalle Väisälän edustamille tieteen aloille. Lisäksi Vilho Väisälän nimeä kantaa Maailman ilmatieteen järjestö WMO:n Prof. Dr. Vilho Vaisala Award.
William Koskelin Koskelin oli talonpoikaissäädyn edustajana mukana säätyvaltiopäivillä 1899–1906 ja hän oli myös talonpoikaissäädyn varapuhemiehenä vuosien 1905–1906 valtiopäivllä. Koskelin oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1909 ja uudelleen 1910–1911 ja 1917 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa.
Toni Koskela Pelaajauransa jälkeen Koskela toimi juniorivalmentajana PK-35:ssä ja HJK:ssa, jossa hän toimi muun muassa B-juniorien valmentajana. Heinäkuussa 2013 Koskela nostettiin HJK:n edustuksen apuvalmentajaksi Juho Rantalan siirryttyä Valkeakosken Hakan päävalmentajaksi. Neljä vuotta myöhemmin hän siirtyi RoPSin päävalmentajaksi.
BAM (elokuva) "Tämä projekti tulee ratkomaan taloudelliset ongelmamme. Kehotan teitä jättämään arkielämänne ja ilmoittautumaan mukaan tähän isänmaalliseen projektiin", Leonid Brezhnev julisti maaliskuussa 1974.
BAM (elokuva) BAM eli Baikal-Amur -päärata (Baikalo-Amurskaja Magistral) oli Leonid Brezhnevin utopistiselta vaikuttanut suunnitelma rakentaa yli 3500 kilometriä rautatietä ja yli 200 asemaa ja kaupunkia Etelä-Siperiaan viidessä vuodessa. Työntekijöiksi valittiin Komsomol-nuoria eli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen nuorisojärjestön jäseniä.
Venäjän mafia Järjestäytynyt rikollisuus mainittiin jo 1960-luvulla neuvostoliittolaisessa kirjallisuudessa. Mafia alkoi syntyä Leonid Brezhnevin hallitessa maata 1970-luvun puolivälissä. Mafia nousi epävirallisesta taloudesta, joka korvasi pulatalouden tavarapuutetta. Perestroika paransi mafian toimintamahdollisuuksia. Ensimmäisenä mafian mainitsi kirjoituksesaan julkisesti 1988 sisäministeriön virkamies Aleksandr Gurov, joka uhattiin sen takia erottaa työstään.
Cadillac Vuonna 1972 Cadillac valmisti 267 000 autoa ja juhli samalla merkin 70-vuotista taivalta. Eräs tämän tuotantovuoden autoista - Cadillac Fleetwood Eldorado Coupe lahjoitettiin Neuvostoliiton presidentti Leonid Brezhneville Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonin toivomuksesta. Vaikka Cadillac luopui osasta innovaatioitaan ja muuttui konservaatisempaan suuntaan sen myynti nousi seuraavan vuoden aikana 300 000:n autoon. Cadillacien kehittynyt teknologia tavoitti ostajat myös vuonna 1975 ja General Motorsin lisääntyvät turvavarusteet kuten teräsvyörenkaat ja turvatyyny oli saatavilla Cadillacin huippumalleihin.
Leonida Georgijevna Romanova Leonidalle ja Vladimirille syntyi vuonna 1953 tytär suuriruhtinatar Maria Vladimirovna. Maria oli naimisissa vuosina 1976–1986 Preussin prinssin Franz Wilhelmin (s. 1943) kanssa ja avioliitosta syntyi poika Georgi vuonna 1981. Leonida seurasi tiiviisti miestään läpi avioliiton ajan ja asui Madridissa, Bretagnessa ja Pariisissa. Ensimmäisen kerran hän vieraili Venäjällä puolisoineen kommunismin kaatumisen jälkeen marraskuussa 1991.
Petersberg Länsi-Saksan pääkaupungiksi tuli joen toisella puolella noin 15 kilometrin päässä oleva Bonn, jossa kävi runsaasti valtiovieraita. Liittotasavalta alkoi vuokrata hotellia vierastaloksi, ja siellä on asunut useita valtion päämiehiä, kuten Etiopian keisari Haile Selassie ja Iso-Britannian kuningatar Elisabet II. Hotelli ei kuitenkaan menestynyt, ja se suljettiin vuonna 1969. Hotelli avattiin jälleen hetkeksi vuonna 1973, jolloin Neuvostoliiton johtaja Leonid Brezhnev yöpyi siellä. Länsi-Saksan liittotasavalta kuitenkin tarvitsi pääkaupunkinsa lähettyvillä vierastaloa, joten se osti hotellin vuonna 1979. Sitä kunnostettiin vuosia, ja vuonna 1990 se avattiin Steigenbergerin hotelliketjun vetämänä. Tämän jälkeen valtion päämiehet jälleen yöpyivät hotellissa, aina vuoteen 1999 saakka, jolloin Saksa yhdistyi. Valtion virastot muuttivat Berliiniin, ja liittovaltion vierastaloksi tuli Schloss Meseberg. Hotelli kuitenkin jatkaa edelleen toimintaansa.
Leonida Georgijevna Romanova Ensimmäisen avioliiton Leonida solmi Ranskan Nizzassa 6. marraskuuta 1934 yhdysvaltalaisen Sumner Moore Kirbyn (1895–1945) kanssa. Avioliitosta syntyi tytär Helene Louise Kirby vuonna 1935. Pariskunta päätyi avioeroon vuonna 1937.
Leonid Pasternak Leonid Pasternak syntyi juutalaisen majatalonpitäjän perheeseen. Hän oli nuorin perheen kuudesta lapsesta. Hän ryhtyi piirtämään jo hyvin nuorena, mutta perhe pyrki lannistamaan harrastusta, koska pelättiin, että piirtäminen häiritsee opiskelua. Hänen ensimmäinen tukijansa oli paikallinen kadunlakaisija, joka alkoi ostaa Pasternakin töitä, kun tämä oli seitsemänvuotias.
Leonid Sobolev Leonid Sobolev syntyi entisen upseerin ja virkamiehen perheeseen. Hän opiskeli Pietarin merisotakoulussa ja palveli upseerina laivastossa vuoteen 1931 saakka. Vuonna 1930 hän liittyi puna-armeijan ja laivaston kirjailijayhdistykseen ja toimi sen Leningradin osaston sihteerinä. Vuodesta 1934 lähtien hän kuului Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallitukseen.
Leonid Krasin Leonid Krasin syntyi virkamiesperheeseen. Vuodesta 1887 lähtien hän opiskeli Pietarin teknologisessa instituutissa. Vuonna 1891 hänet erotettiin instituutista ja karkotettiin, minkä jälkeen hän työskenteli teknikkona ja insinöörinä Siperian radan rakennustyömaalla. Vuonna 1900 Krasin valmistui Harkovan teknologisesta instituutista ja työskenteli sen jälkeen Bakussa, Orehovo-Zujevossa ja Pietarissa.
Kamjanske Neuvostoliiton johtaja Leonid Brežnev syntyi kaupungissa.
Leonid Solovjov Leonid Solovjov syntyi venäläis-arabialaisten koulujen tarkastajan perheeseen. Myöhemmin perhe muutti Keski-Aasian Kokandiin. Solovjov työskenteli siellä muun muassa opettajana ja lehtimiehenä. Vuonna 1932 hän valmistui Neuvostoliiton elokuvainstituutin käsikirjoittajalinjalta. Sittemmin Solovjov työskenteli elokuvakäsikirjoittajana ja kirjailijana. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Mustanmeren laivastossa kirjoittaen merimiesaiheisia kertomuksia. Sodan jälkeen hän oli jonkin aikaa vankilassa tai karkotettuna.
Leonid Duškin Hän syntyi 15. elokuuta 1910 Spirovessa Tverin alueella. Hän valmistui insinööriksi Moskovan valtionyliopistosta pääaineinaan matematiikka ja mekaniikka.
Leonid Kantorovitš Kantorovitš syntyi Pietarissa venäjänjuutalaiseen perheeseen. Hänen isällään oli lääkärin vastaanotto Pietarissa. Kantorovitš työskenteli neuvostohalinnossa, jossa sai tehtäväkseen vanerituotannon optimoinnin.
Leonid Leonov Leonov syntyi Moskovassa, oli varhaisella urallaan toimittaja ja oli Maksim Gorkin kanssa perustamassa Neuvostoliiton kirjailijaliittoa. Hän voitti Neuvostoliiton valtionpalkinton vuonna 1943 ja Leninin palkinnon vuonna 1956.
Petras Griškevičius Griškevičius syntyi Kriaunoksessa, Rokiškisin kunnallispiirissä, Liettuassa. Toisessa maailmansodassa hän palveli puna-armeijassa.
Hän oli uskollinen Leonid Brežnevin politiikalle ja kannatti venäläistämistä. Griškevičius kuoli 14. marraskuuta 1987 Vilnassa.
Leonidas I 40 vuotta myöhemmin Sparta sai kuninkaansa ruumiin takaisin persialaisilta, jolloin Leonidas voitiin haudata täydellisin hautausmenoin. Leonidaan ja hänen miestensä muistoksi pystytettiin muistokivi, jossa lukee "Vieras, Spartaan vie tämä viesti / tässä uinumme käskyä noudattaen / Lakedaimonin lain". Myöhemmin pystytettiin Leonidaan muistoksi moderni Leonidaan monumentti, jossa lukee Leonidaan aseiden luovuttamista vaatineille persialaisille huutama vastaus "Tulkaa hakemaan". Nykyisessä Spártin kaupungissa eräät rauniot tunnetaan ”Leonidaan hautana”.
Leonid Pantelejev Aleksei Jeremejev syntyi vanhaan kauppiassukuun. Hänen isänsä oli ansioitunut Venäjän–Japanin sodassa ja saanut perinnöllisen aatelisarvon. Vuonna 1918 Aleksei menetti yhteyden perheeseensä ja hänestä tuli katulapsi. Vuonna 1921 hän joutui kasvatuslaitokseen, jossa hän sai nimen "Ljonka Pantelejev".
Sparta Leonidaan hauta
Kuningas Leonidaan hauta eli Leonidaion sijaitsi teatterin edessä sotapäällikkö Pausaniaan haudan tavoin. Leonidaan haudaksi kutsutaan nykyisen Spártin keskustassa olevia pienen temppelin kaltaisen rakennuksen raunioita. Rakennus oli tehty 400-luvun eaa. loppupuolella, toisin sanoen sen ajoitus vastaa ajankohtaa, jolloin Leonidaan ruumis tuotiin Spartaan. Rakennuksen todellista käyttötarkoitusta ei kuitenkaan ole kyetty vahvistamaan.
Leonid Pasternak Vuosina 1881–1885 Leonid opiskeli Moskovan yliopistossa, ensin lääketieteellisessä tiedekunnassa, myöhemmin oikeustieteellisessä. Lopulta hän päätti keskittyä taiteeseen ja lähti Münchenin taideakatemiaan, josta hän valmistui 1887. Hän palasi Venäjälle, suoritti kahden vuoden asepalveluksen tykistössä ja antautui 1889 täysitoimisesti taiteilijanuralle.
Ura alkoi menestyksekkäästi. Hänen ensimmäisen näyttelyssä olleen teoksensa osti Pavel Tretjakov, joka oli aikakauden merkittävin taiteensuosija Venäjällä. Pian hänestä tuli suosittu taiteilija, niin sanotun Polenovin piirin jäsen, johon kuuluivat Valentin Serov, Isaak Levitan, Mihail Nesterov, Konstantin Korovin. Vuonna 1889 hän avioitui pianisti Rosa Isidorovna Kaufmanin kanssa, jonka isä oli menestyvä juutalainen tehtailija, ei kuitenkaan taiteilija Isidor Kaufman, vaan tämän kaima. Pariskunta asettui asumaan Moskovaan, ja (1890) syntyi ensimmäinen pariskunnan neljästä lapsesta, tuleva kirjailija Boris Pasternak.
Moskovan yhteiskuntatieteellinen instituutti Moskovan yhteiskuntatieteellinen instituutti 
oli Neuvostoliiton aikana Moskovassa toiminut kapitalististen maiden kommunististen puolueiden kaadereille tarkoitettu oppilaitos. Suomalaisten kommunistien keskuudessa se tunnettiin paremmin nimellä puoluekoulu. Koulua ja siellä opiskelua on kuvattu mm. Eero Materon kirjassa Brezhnevin opissa - Muistelma Moskovan puoluekoulusta (Myllylahti 2012).
Leonidaan hauta Leonidaan hauta eli Leonidaion () oli antiikin aikainen kuningas Leonidas I:n hauta Spartan kaupungissa Kreikassa. Nykyisin Leonidaan haudaksi kutsutaan eräitä raunioita, jotka sijaitsevat nykyisen Spártin kaupungin keskustassa.
Elisabeth Rehn Rehn syntyi Helsingissä, mutta vietti suurimman osan lapsuudestaan Mäntsälässä, jossa hänen isänsä, lääketieteen lisensiaatti Andreas Petrus Carlberg (1897–1971) toimi kunnanlääkärinä vuosina 1931–1960. Elisabethin äiti oli Ruth Leonida Weurlander. Elisabethin ruotsin kielen taitoa vahvistettiin lähettämällä hänet 10-vuotiaana sisäoppilaitokseen Kauniaisiin.
Władysław Szpilman Szpilman syntyi Sosnowiecissa, Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Kongressi-Puolassa juutalaiseen perheeseen. Varhaislapsuudessa äitinsä Esteran kanssa ottamiensa pianotuntien jälkeen hän jatkoi opiskeluaan aikaisin 1930-luvulla Varsovan konservatoriossa Aleksander Michałowskin oppilaana ja taideakatemiassa Berliinissä Artur Schnabelin ja Leonid Kreutzerin oppilaana. Hän opiskeli myös sävellystä Franz Schrekerin kanssa.
Leonid Kortšmar Leonid Kortšmar () on venäläinen kapellimestari.
Leonid Bashmakov Bashmakov syntyi luovutettuihin alueisiin kuuluvalla Terijoella. Hän siirtyi Helsinkiin ja opiskeli 1947–54 Sibelius-Akatemiassa sävellystä mm. Aarre Merikannon johdolla. Bashmakov toimi Kotkan seudun musiikkiopiston opettajana 1955–59 ja Tampereen musiikkiopiston, sittemmin Tampereen konservatorion opettajana ja lehtorina 1959–79. Bashmakov oli Tampereen konservatorion rehtori 1979–90.
Dimitrie Leonidan metroasema Dimitrie Leonida on tammikuussa 1986 avattu Bukarestin metron linjan 2 asema. Se sijaitsee Șoseaua Berceni -kadun varrella, Sektori 4:n alueella, Bukarestissa, Romanian pääkaupungissa. Metroasema sai Dimitrie Leonida -nimensä kesällä 2009, johon saakka asema tunnettiin nimellä IMGB alueella sijaitsevan terästehtaan mukaan.
Leonid Novikov Leonid Novikov (s. 10. tammikuuta 1984) on venäläinen suunnistuksen maailmanmestari.
Leonid Andrejev Andrejev syntyi Orelin alueella vuonna 1871 virkamiesperheeseen. Hän opiskeli lakia Pietarin yliopistossa ja Moskovan yliopistossa, mutta opinnot eivät sujuneet hyvin: vastoinkäymiset saivat Andrejevin yrittämään useita kertoja itsemurhaa. Hän jättikin pian lakiuran ryhtyen toimittajaksi. Andrejev alkoi myös harrastaa valokuvausta. Hän meni naimisiin kreivitär Wielhorskan kanssa, ja heidän vuonna 1906 syntyneestä pojastaan tuli myöhemmin myös kirjailija.
Leonid Suomessa Leonid-nimisiä henkilöitä on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan ollut vuoden 2016 huhtikuuhun mennessä 554.
Leonid Nagornoff Leonid ”Leo” Nagornoff (16. tammikuuta 1925 Helsinki – 2011) oli suomalainen kilpapurjehtija.
Leonid Kanevskyi Leonid Semenovitš Kanevskyi (, , s. 2. toukokuuta 1939) on ukrainalais-venäläinen näyttelijä.
Leonid Kutšuk Leonid Stanislavovitš Kutšuk (, , s. 27. elokuuta 1959) on valkovenäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Leonid Duškin Leonid Stepanovitš Duškin (, 1910–1990) oli neuvostoliittolainen raketti-insinööri, eräs alan uranuurtajia.
Leonid Leonid (, ) on miehen etunimi. Alkuperältään se on venäläinen ja ukrainalainen lyhentymä muinaiskreikkalaisesta nimestä "Leonidas" (Λεωνιδας), joka merkitsee leijonanpoikaa.
Leonid Bashmakov Leonid Bashmakov (1. huhtikuuta 1927 Terijoki – 4. joulukuuta 2016 Tampere) oli suomalainen säveltäjä.
Leonid Jekimov Leonid Aleksandrovitš Jekimov (, s. 13. syyskuuta 1987 Novodvinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen pistooliampuja ja maailmanmestari.
Leonid Nevzlin Leonid Borisovitš Nevzlin (, s. 21. syyskuuta 1959) on venäjänjuutalainen liikemies, joka elää maanpaossa Israelissa.
Leonid Kulik Leonid Aleksejevitš Kulik (1883 Tartto, Viro – 24. huhtikuuta 1942 sotavankeudessa) oli Neuvostoliittolainen mineralogi ja tutkija.
Leonid Kutšma Kutšma valittiin presidentiksi vuoden 1994 vaalissa istuvaa presidenttiä Leonid Kravtšukia vastaan ja uudelleen 1999.
Leonid Brežnev Leonid Iljitš Brežnev (, ; 19. joulukuuta 1906 Kamenskoje – 10. marraskuuta 1982 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Leonid Slutski Leonid Slutski toimi Pronssisoturi-kiistan aikana Venäjän duuman valtuuskunnan jäsenenä. Ryhmä vieraili 30. huhtikuuta 2007 - 1. toukokuuta 2007 Tallinnassa. Ryhmää johti Nikolai Kovalev. Ennen Moskovan lentokentältä lähtöä, valtuuskunta vaati Viron hallituksen eroa. 
Tallinnassa ryhmä lievensi kannanottoja ja Nikolai Kovalev väitti Viron hallituksen erovaatimuksen olleen edustaja Leonid Slutskinin yksittäinen kannanotto.
Leonid Pasternak Leonid Pasternak oli ensimmäisiä venäläisiä taiteilijoita, joka piti itseään impressionistina. Venäjällä 1880- ja 1890-luvulla sellainen julistaminen oli täysin uutta ja herätti huomiota. Leonid oli myös Vaeltajiin ja Venäläisten taiteilijoiden unioniin. Hän oli Leo Tolstoin ystävä ja asui useita kuukausia Jasnaja Poljanassa. Hän maalasi Tolstoista useita muotokuvia ja kuvitti tämän romaanit "Sota ja rauha" ja "Ylösnousemus". Hän sai mitalin Pariisin maailmannäyttelyssä 1900 Tolstoin romaanien kuvituksistaan.
Leonid Moisejev Leonid Moisejev (s. 21. lokakuuta 1952 Kasli, Tšeljabinskin alue) on neuvostoliittolainen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten maratonilla.
Leonid Solovjov Leonid Vasiljevitš Solovjov (; 19. elokuuta 1906 Tripoli, Libanon – 9. huhtikuuta 1962 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Taivaan tuli Vanha ja rikas leski, tähtitieteen professori Ronov menee naimisiin nuoren opiskelijan Tanjan kanssa. Häiden jälkeen ulkomailta saapuu Ronovin poika Leonid, joka rakastuu kauniiseen äitipuoleensa. Tanja ja Leonid salaavat tunteensa, kunnes kerran kävelyretkellä ukonilma yllättää heidät. Salama säikäyttää Tanjan, joka etsii turvaa Leonidin sylistä. Nuoret suutelevat ensimmäistä ja viimeistä kertaa, sillä seuraava salama osuu heidän piilopaikkaansa ja lyö heidät kuoliaaksi. Taivas on rangaissut heidän rikoksensa.
Leonid Bedarev Leonid Vladimirovitš Bedarev (, s. 14. heinäkuuta 1979) on kazakstanilainen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Start, Nizhi-Novgorodia.
Leonida Georgijevna Romanova Miehensä kuoltua huhtikuussa 1992 Leonida jatkoi vierailuja Venäjälle ja Georgiaan säännöllisin väliajoin yksin ja yhdessä tyttärensä kanssa.
Leonid Portenko Leonid Aleksandrovitš Portenko () (11. lokakuuta 1896 Smela, Ukraina – 26. toukokuuta 1972 Leningrad, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen lintutieteilijä.
Leonid Krasin Leonid Borisovitš Krasin (, 15. heinäkuuta 1870 Kurgan – 24. marraskuuta 1926 Lontoo) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen poliitikko ja valtiomies.
Leonid Kravtšuk Leonid Makarovytš Kravtšuk (, s. 10. tammikuuta 1934) on ukrainalainen poliitikko. Hän oli Ukrainan ensimmäinen presidentti joulukuusta 1991 heinäkuuhun 1994.
Leonid Dobytšin Leonid Dobytšin () (17. kesäkuuta (J: 5. kesäkuuta) 1894 Ludza, Vitebskin kuvernementti — 28. maaliskuuta 1936) oli venäläinen kirjailija.
Leonid Popov Leonid Ivanovitš Popov (, s. 31. elokuuta 1945 Oleksandrijassa, Kirovohradin alueella, Ukrainan SNT:ssä, Neuvostoliitossa) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Leonid Markelov 06 huhtikuu 2017 Venäjän presidentti Vladimir Putin on hylännyt johtaja Marin tasavalta Leonid Markelov, joka erosi omasta pyynnöstään .
Leonid Sobolev Leonid Sergejevitš Sobolev (, 21. heinäkuuta 1898 Irkutsk – 17. helmikuuta 1971 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton toimihenkilö.
Dimitrie Leonidan metroasema Dimitrie Leonida on toiseksi viimeinen asema ennen Bercenin pääteasemaa. Piperaan päin mentäessä puolestaan Apărătorii Patriei on edeltävä asema.
Leonid Rešetnikov Rešetnikov syntyi Potsdamissa sotilasperheeseen 1947. Hän valmistui historioitsijaksi Harkovasta ja valmisteli väitöskirjaansa Sofiassa 1971–1974 ja väitteli siellä historiatieteiden tohtoriksi. Rešetnikov työskenteli Venäjän tiedeakatemiassa 1974–1976 ja siirtyi Venäjän ulkomaantiedustelun palvelukseen 1978. Hänet ylennettiin kenraalikuntaan 1995. Rešetnikov nimitettiin huhtikuussa 2009 Venäjän strategisten tutkimusten instituutin johtajaksi. RISI oli aikaisemmin Venäjän ulkomaantiedustelun suljettu tutkimuslaitos, joka siirrettiin Venäjän presidentinhallinnon yhteyteen.
Leonid Kutšma Marras−joulukuussa 2004 käydyissä presidentinvaaleissa Leonid Kutšman tukema ehdokas ja hänen entinen pääministerinsä Viktor Janukovytš hävisi länsimieliselle nationalistille Viktor Juštšenkolle.
Leonid Kadenjuk Leonid Kostjantynovytš Kadenjuk (; 28. tammikuuta 1951 Kliškivtsi, Tšernivtsin alue, Ukrainan SNT – 31. tammikuuta 2018 Kiova) oli Ukrainan ensimmäinen astronautti.
Leonid Slutski (jalkapalloilija) Leonid Slutski (, s. 4. toukokuuta 1971) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Kesästä 2018 lähtien hän on toiminut SBV Vitessen päävalmentajana.
Leonid Leonov Leonid Maksimovitš Leonov (; 31. toukokuuta 1899 Moskova – 8. elokuuta 1994 Moskova) oli venäläinen kirjailija. Hän julkaisi romaaniensa ohella muun muassa näytelmiä.
Leonid Lytvynenko Leonid Dmitrijevitš Litvinenko (, s. 28. tammikuuta 1949 Smila, Tšerkasy, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut kymmenottelija ja olympiamitalisti vuodelta 1972.
Leonida Georgijevna Romanova Suuriruhtinatar Leonida Georgijevna Romanova (Леонида Георгиевна Романова) (6. lokakuuta 1914 – 23. toukokuuta 2010) oli suuriruhtinas Vladimir Kirillovitš Romanovin puoliso.
Leonid Tibilov Leonid Haritonovitš Tibilov (, , , s. 28. maaliskuuta 1952 Etelä-Ossetian AA, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on osseettipoliitikko, joka on toiminut vuodesta 2012 Etelä-Ossetian presidenttinä.
Leonid Gissen Leonid Davydovitš Gissen (, 28. kesäkuuta 1931 Moskova, Venäjän SFNT – 7. helmikuuta 2005 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Leonid Burjak Leonid Josypovytš Burjak (, s. 10. heinäkuuta 1953 Odessa, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Burjak toimii tällä hetkellä FK Dynamo Kiovan urheilujohtajana.
Leonid Gaidai Leonid Iovitš Gaidai (; 30. tammikuuta 1923 – 19. marraskuuta 1993) oli venäläinen elokuvaohjaaja. Hänen töihinsä lukeutuu erityisesti monia maan elokuvataiteen parhaina pidettyjä komedioita.
Leonid Kizim Leonid Kizim valmistui sotilaslentäjäksi vuonna 1963 Neuvostoliiton ilmavoimien lentokoulusta Tsernigovissa. Hän toimi koelentäjänä kunnes hänet valittiin lokakuussa 1965 kolmanteen kosmonauteiksi koulutettavien ryhmään.
Leonid Žabotynskyi Leonid Ivanovytš Žabotynskyi (, , 28. tammikuuta 1938 Uspenka, Sumy, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto – 14. tammikuuta 2016 Zaporižžja) oli ukrainalainen, Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja ja olympiavoittaja.
Leonid Pantelejev Leonid Pantelejev (), oikealta nimeltään Aleksei Ivanovitš Jeremejev (Алексе́й Ива́нович Ереме́ев, 22. elokuuta 1908 Pietari – 9. heinäkuuta 1988 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Leonid Spirin Leonid Vasiljevitš Spirin (; 21. kesäkuuta 1932 – 23. helmikuuta 1982) oli venäläinen yleisurheilija. Hänestä tuli urheiluhistorian ensimmäinen 20 kilometrin kävelyn olympiakultamitalisti Melbournessa vuonna 1956.
Leonid Bashmakov Helsingin metropoliitta Ambrosius myönsi vuonna 2009 director musices -arvonimen Leonid Bashmakoville. Arvonimi myönnettiin tunnustuksena Bashmakovin ansioista kirkkomuusikkona ja hänen vuosia jatkuneesta ahkerasta kirkkomusiikin sävellystyöstään.
Leonid Slutski Leonid Eduardovitš Slutski (, s. 4. tammikuuta 1968) on Venäjän valtionduuman edustaja ja sen ulkoasiainkomitean (valiokunnan) ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän on Moskovan yliopiston kansainvälisten suhteiden taloudellisten kysymysten osaston dekaani.
Leonid Kizim Leonid Denisovitš Kizim (; 5. elokuuta 1941 Krasni Lyman, Ukrainan neuvostotasavallassa – 14. kesäkuuta 2010) oli kosmonautti. Hän sai kahdesti Neuvostoliiton sankari-palkinnon vuosina 1980 ja 1984.
Leonid Slutski (jalkapalloilija) Maaliskuussa 2018 Slutski allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Eredivisien SBV Vitessen kanssa. Hän aloittaa seuran valmentajana kesällä 2018.
Leonid Slutskin vaimon nimi on Irina ja heillä on 2005 syntynyt poika Dmitri.
Leonid Štšerbakov Leonid Štšerbakov (s. 7. huhtikuuta 1927 Oljebino) on neuvostoliittolainen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti. Hän oli lajinsa ensimmäinen kansainväliselle huipulle yltänyt neuvostoliittolainen voittaen 1950-luvulla kaksi Euroopan mestaruutta ja parantaen kerran maailmanennätystä.
Leonid Markelov Leonid Igorevitš Markelov (, s. 25. toukokuuta 1963 Moskova) on Venäjään kuuluvan Marin tasavallan päämies (2001-2017). Markelov on venäläinen, ja koulutustaustaltaan puolustusministeriön alaisesta Puna-armeijan instituutista valmistunut juristi.
Leonid Sedov Leonid Ivanovitš Sedov (14. marraskuuta 1907 Rostov, Venäjä – 5. syyskuuta 1999) oli johtava neuvostoliittolainen fyysikko. Hän oli Moskovan yliopiston hydrodynamiikan professori, Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen ja Ranskan tiedeakatemian ulkomainen jäsen.
Leonida Georgijevna Romanova Suuriruhtinatar Leonidan terveys heikentyi nopeasti keväällä 2010 ja hän kuoli toukokuussa. Kesäkuussa 2010 hänet haudattiin Pietarissa oman toiveensa mukaisesti aviomiehensä viereen Pietari-Paavalin linnoituksen kirkon Suuriruhtinaiden kappeliin.
Leonid Kravtšuk Kravtšuk pyrki toiselle kaudelle vuoden 1994 vaaleissa, mutta hävisi pääministerilleen Leonid Kutšmalle pääasiassa teollistuneen venäjänkielisen Kaakkois-Ukrainan äänillä. Kutšma kävi kampanjaansa korruption vastustuksen, talousuudistusten ja Venäjään integroitumisen teemoilla.
Leonid Lavrovski Leonid Mihailovitš Lavrovski (1905–1967) oli neuvostoliittolainen balettitanssija ja koreografi. Hän työskenteli balettimestarina muun muassa Kirovin teatterissa ja Bolšoi-teatterissa. Hänen merkittävimpiä koreografioitaan ovat Sergei Prokofjevin musiikkiin laaditut "Romeo ja Julia" ja "Kivinen kukka".
Leonid Andrejev Leonid Nikolajevitš Andrejev (21. elokuuta 1871 Orjol – 12. syyskuuta 1919 Kuokkala) oli venäläinen kirjailija. Häntä pidetään venäläisen ekspressionismin johtohahmona, mutta Andrejev nähtiin myös aikansa työläiskuvaajana, joka kurjuuden kuvauksillaan tuki vallankumousta.
Leonid Kutšma Leonid Danylovytš Kutšma (, s. 9. elokuuta 1938 Tšaikyne, Tšernihivin alue) on ukrainalainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 1992−1993 ja presidenttinä 1994−2005. Kutšma on ollut mukana politiikan huipulla myös presidenttikautensa jälkeen.
Leonid Kadenjuk Hän osallistui politiikkaan vuoden 2002 vaaleissa, jolloin hän oli Leonid Kutšman kannattaja ja pääsi eduskuntaan. Sittemmin hän siirtyi oligarkkien rahoituksella toimivaan työväenpuolueeseen, ja vuoden 2006 vaaleissa hän oli pienpuolueessa nimeltään Lytvynin kansanrintama, joka jäi alle äänikynnyksen.
Leonid Pasternak Leonid Osipovitš Pasternak (alk. "Jitžok-Leib" tai "Isaak Josifovitš Pasternak"; , 4. huhtikuuta 1862 Odessa, Venäjä – 31. toukokuuta 1945 Oxford, Britannia) oli venäläinen jälki-impressionistinen taidemaalari. Hänen poikansa oli kirjailija Boris Pasternak.
Leonid Barbijer Leonid Faifelevitš Barbijer (, ) on venäläinen entinen uimari ja Euroopan-mestari, joka edusti uintiurallaan Neuvostoliittoa. Barbijer edusti Neuvostoliittoa Rooman kesäolympialaisissa 1960. Siellä hän sijoittui viidenneksi sekä 100 metrin selkäuinnissa että 4×100 metrin sekauintiviestissä.
Leonid Rešetnikov Leonid Rešetnikov (; s. 1947) on Venäjän ulkomaantiedustelun (SVR) kenraaliluutnantti, professori ja historiatieteiden tohtori. Ennen siirtymistään Venäjän strategisten tutkimusten instituutin (RISI) johtajaksi 2009 Rešetnikov toimi Venäjän ulkomaantiedustelun (SVR) informaatio- ja analyysiosaston päällikkönä.
Leonid Stadnyk Stadnyk syntyi Žytomyrin alueella. Hän oli alun perin pituuskasvultaan normaali. Huomattava muutos asiassa alkoi vasta 13-vuotiaana suoritetun aivoleikkauksen seurauksena. Hyvänlaatuinen aivokasvain vaikutti Stadnykin aivolisäkkeeseen, joka säätelee kasvuhormonin tuotantoa. Lääketieteellisesti tilaa kutsutaan nimellä akromegalia. Sittemmin tutkimuksissa selvisi, että kasvain oli kuollut itsestään. Aikaisemmin Guinnessin ennätysten kirjassa maailman pisimmän miehen titteliä piti pitkään hallussaan kiinalainen Bao Xishun, kunnes Stadnyk viimein antoi lontoolaisen professorin Michael Besserin mitata itsensä.
Leonid Radin Leonid Petrovitš Radin () (21. elokuuta 1860 Ranenburg – 29. maaliskuuta 1900 Jalta) oli venäläinen vallankumouksellinen, runoilija ja keksijä. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa lukukaudella 1879–1880 ja Pietarin yliopistossa Dmitri Mendelejevin oppilaana vuosina 1884–1888.
Leonid Lentsman Leonid Lentsman (s. 10. joulukuuta 1915 Simferopol, Krim, Venäjän keisarikunta – 1996 Pietari, Venäjä) oli Viron kommunistisen puolueen toinen sihteeri ja ideologiasihteeri vuosina 1953–1964. Hän kuului ns. venäjänvirolaisiin, jotka tulivat Viroon neuvostovallan mukana.
Dnipro Niin sanottu "Dnipropetrovskin klaani" on perinteisesti ollut vahvassa asemassa Ukrainassa. Siihen kuuluivat neuvostojohtajat Leonid Brežnev ja Nikita Hruštšov sekä Ukrainan presidentti Leonid Kutšma ja pääministerit Pavlo Lazarenko ja Julija Tymošenko. "Dnipropetrovskin klaani" on perinteisesti kilpaillut vallasta Itä-Ukrainan Donetskin ja lännen Lvivin kanssa.
Leonid Tsypkin Leonid Tsypkin (1926–1982) oli venäjänjuutalainen lääketieteen tutkija, jonka merkitys on ensisijaisesti siinä, että hän on kirjoittanut Dostojevski-aiheisen romaanin "Kesä Baden-Badenissa" (suom. Marja-Leena Jaakkola, Tammi, 2003). Aino Rajalan mukaan "koskettava teos on sekä syntyhistoriansa, syvyytensä että kirjallisen loistonsa puolesta ainutlaatuinen ilmiö".
Ukraina Ukraina itsenäistyi Neuvostoliitosta vuonna 1991. Ensimmäiseksi presidentiksi valittiin Leonid Kravtšuk, jonka kaudella kuitenkin huikea inflaatio ja levottomuudet pakottivat ennenaikaiset vaalit järjestettäviksi. Vuonna 1992 pääministerinä aloittanut Leonid Kutšma nousi Ukrainan presidentiksi 1994. Kutšmankin kausi oli täynnä skandaaleita, vaikka talous hieman parantuikin hänen aikanaan.
Leonid Zakovski Leonid Mihailovitš Zakovski (oikea nimi Genrih Ernestovitš Štubis; 1894 Kuurinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. elokuuta 1938 Neuvostoliitto) oli latvialaissyntyinen bolševikki, joka toimi Neuvostoliiton turvallisuuspoliisi NKVD:n Leningradin-alueen johtajana vuosina 1934–1938. Stalinin vainojen aikana hän johti poliittisia puhdistuksia Leningradissa ja sen lähialueilla.
Leonid Volkov Leonid Volkov, (s. 9. joulukuuta 1934 Gorki, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea hyökkääjä. Volkov pelasi 31 maaottelussa tehden 15 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa. Volkov pelasi jääkiekkoseuroissa TsSKA Moskova, Gorkin Torpedo 250 sarjaottelua tehden 145 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Leonidit Leonidit on tunnettu meteoriparvi. Sen säteilypisteen, josta meteorit näyttävät tulevan, koordinaatit ovat rektaskensio 10 h 08 min. ja deklinaatio + 22 astetta. Se sijaitsee tähtikuviosta hahmotettavissa olevan leijonan sirpin muotoisen "pään" sisäpuolella. Parvi on havaittavissa 6.–30. marraskuuta maksimin ollessa 16.–17. päivä. Niiden nopeus on yli 70 km/s.
Leonidaan hauta Paikan arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1892. Rakennus oletettiin alun perin temppeliksi. Sen alkuperäistä tarkoitusta ei ole kyetty vahvistamaan. Joidenkin tutkijoiden mukaan kyseessä saattoi olla kenotafi eli tyhjä hautamuistomerkki. Jotkut puolestaan ovat ehdottaneet rakennusta Apollon Karneioksen temppeliksi. Paikallisten keskuudessa rakennuksesta puhutaan Pausaniaan mainitsemana Leonidaan hautana.
Nestor Rusi Kotiuduttuaan Rusi päätti lähteä etsimään Yhdysvaltoihin jäänyttä isäänsä, ja jostain syystä hän uskoi, että parhain tapa päästä Yhdysvaltoihin olisi Koivistolta Neuvostoliiton haltuunsa ottamalta alueelta Kannaksella. Toisen kertomuksen mukaan hän lähti Neuvotoliittoon työnhakuun. Rusi ylitti salaa rajan Virolahdella, mutta joutui heti Neuvostoliiton puolella pidätetyksi. Hänet tuomittiin vakoilijana kuolemaan Leningradissa, mutta tuomio muutettiin leirituomioksi. Rusi oli kolme vuotta vankilassa ja sen jälkeen pakkotyöleirillä Verhojanskin alueella. Vuonna 1950 hänet siirrettiin sisäiseen karkotukseen Domskin alueelle. Samana vuonna hän meni naimisiin volgansaksalaisen Emilia Fritzerin kanssa, ja heille syntyi poika Leonid Rusi.
Marija Judina Marija Judina syntyi juutalaiseen perheeseen Nevelissä Venäjällä. Hän opiskeli Petrogradin konservatoriossa Anna Jesipovan ja Leonid Vladimirovitš Nikolajevin johdolla. Hän sai myös yksityisopetusta Felix Blumenfeldilta. Hänen luokkatovereihinsa lukeutuivat Dmitri Šostakovitš ja Vladimir Sofronitski. Judinaa arvostetaan erityisesti J. S. Bachin musiikin esittäjänä. Joidenkuiden mielestä Judinan Bach-soitto oli esikuvana Glenn Gouldin tyylille. Vaikka myös Judinan Beethoven-tulkinnat saivat tunnustusta, ei hän karttanut oman aikansakaan säveltäjien, kuten ystävänsä Šostakovitšin, esittämistä. Hän toimi pianonsoiton opettajana mm. Leningradin konservatoriossa, Tbilisin konservatoriossa ja Moskovan konservatoriossa.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) "Paratiisin lasten" tapahtumat sijoittuvat Pariisin teatterimaailmaan Ludvig Filipin valtakaudelle (1830–1848) ja keskittyvät joskus "Rikosbulevardiksi" nimitetyllä Boulevard du Templella sijaitsevaa "Funambules"-teatteria ympäröivälle alueelle. Keskeisenä aiheena elokuvassa on kurtisaani Garancen, jota esittää maineikas Arletty, kauneus ja karisma. Neljä miestä, miimikko Jean-Gaspard eli Baptiste Deburau (Jean-Louis Barrault), näyttelijä Frédérick Lemaître (Pierre Brasseur), varas Pierre François Lacenaire (Marcel Herrand) aatelisherra Édouard de Montray (Louis Salou), ovat rakastuneet Garanceen, ja heidän kiistansa johdattavat tarinaa eteenpäin. Garance on hetkellisesti jokaisen kanssa, mutta hylkää heidät heidän yrittäessään painostaa häntä heidän ehdoillaan saneltuun rakkauteen. Eniten kärsii miimikko Baptiste tavoitellessaan saavuttamatonta Garancea.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Elokuva tehtiin toisen maailmansodan aikana saksalaisten miehittäessä Ranskaa. Teoksen tapahtumapaikkana on näennäisesti pariisilainen teatteri 1830-luvulla, mutta siinä nähdään vertauskuvia elämästä saksalaisten miehittämässä Ranskassa. Se kertoo kauniista kurtisaanista Garancesta ja neljästä miehestä, jotka kukin rakastavat häntä omalla tavallaan: miimikosta, näyttelijästä, rikollisesta ja aatelismiehestä.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Garancea kosiskelevat neljä miestä perustuvat todellisiin 1800-luvun ranskalaisiin henkilöihin. Baptiste Debureau oli tunnettu miimikko ja Frédérick Lemaître kiitetty näyttelijä elokuvassa kuvatulla "Rikosbulevardilla". Pierre Lacenaire oli pahamaineinen ranskalainen rikollinen, kreivi Édouard de Montrayn hahmo taas oli saanut innoituksen de Mornyn herttuasta.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "Paratiisin lapset" kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Titta Antti-Poika Antti-Poika valmistui Suomen teatterikoulusta 1970-luvun alussa. Hän näytteli lähes koko uransa Porin Teatterissa. Teatterin lisäksi Antti-Poika esiintyi viidessä pitkässä elokuvassa. Merkittävimmän roolinsa valkokankaalla hän teki Rauni Mollbergin elokuvassa "Paratiisin lapset". Antti-Poika oli mukana myös Timo Koivusalon "Sibelius"-elokuvassa, jossa hän esitti säveltäjän aikuista tytärtä.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Baptisten isää näyttelee miimikko ja mimiikan teoreetikko Etienne Decroux, joka oli Jean-Louis Barrault'n opettaja, kuten myös Marcel Marceaun. Monet roolihahmon teatteria koskevista vuorosanoista voidaan tulkita hänen omaa corporeal mime -työtään koskeviksi pilkallisiksi lausahduksiksi.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Paratiisin lapset ("Les Enfants du Paradis") on Marcel Carnén ranskalainen klassikkoelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1945. Elokuva on Carnén päätyö, johon hän paneutui yhdessä käsikirjoittaja Jacques Prévertin kanssa heti "Ikuisen rakkauden" valmistuttua. Elokuvan valmistumista hidasteltiin, ja sen ensi-ilta oli vapautuneen Ranskan merkkitapaus.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Tuottajat hyväksyivät Carnén vaatimukset sillä ehdolla, että lipun hinta voitaisiin kaksinkertaistaa. "Paratiisin lapsista" tuli heti valtava menestys, ja sitä esitettiin Madeleine-teatterissa 54 viikkoa.
1492 – paratiisin valloitus 1492 – paratiisin valloitus (engl. "1492: Conquest of Paradise") on vuonna 1992 valmistunut Ridley Scottin ohjaama elokuva, joka kertoo Kristoffer Kolumbuksesta ja Amerikan mantereen löytymisestä. Elokuva julkaistiin vuonna, jona tuli kuluneeksi 500 vuotta Kolumbuksen matkoista ja "uuden maailman" löytymisestä. Elokuvan pääosan näytteli ranskalainen Gérard Depardieu.
Marcel Carné Marcel Carné () oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Hän aloitti uransa jo mykkäfilmin aikana. 1930-luvun lopulla hän nousi suosioon ranskalaisen elämän kuvaajana surumielisillä elokuvillaan "Sumujen laituri" ja "Varjojen yö", joiden molempien miespääosaa näytteli Jean Gabin. Saksalaisten miehitettyä Ranskan Carné työskenteli Vichyn hallituksen alla ja onnistui kuvaamaan vuosina 1943–1945 mestariteoksensa "Paratiisin lapset".)
Jean-Louis Barrault Jean-Louis Barrault opiskeli Charles Dullinin ohjauksessa ja näytteli Dullinin seurueessa 1933–1935. 25-vuotiaana Barrault tutustui miimikko Étienne Decroux'hun, jonka kanssa hän opiskeli mimiikkaa ja työskenteli Théâtre de l'Atelier´ssa. Vuosina 1940–1946 hän kuului Comédie-Françaiseen, jossa hän ohjasi kaksi maineikkaaksi noussutta näytelmää, Paul Claudelin "Le Soulier de satin" ja Jean Racinen "Phèdre".
Uransa aikana hän näytteli yli 50 elokuvassa, muun muassa elokuvissa "Onnellisia päiviä", "Jenny – pariisilaisnainen", "Farinet ou l'or dans la montaigne" ja "Vallankumouksen palveluksessa". Ammatillisen kokemuksensa ansiosta hänellä oli hyvät edellytykset esittää 1800-luvun miimikkoa Jean-Gaspard Deburauta (Baptiste Debureau) Marcel Carnén elokuvassa "Paratiisin lapset" (1945).
Wanda Dubiel Dubiel oli 12 vuotta kiinnitettynä näyttelijänä Kansallisteatterissa ennen siirtymistään freelanceriksi vuonna 2011. Teatterin lisäksi hän on esiintynyt pienissä rooleissa muun muassa elokuvissa "Paratiisin lapset" (1994), "Levottomat" (2000), "Rakkauden rasvaprosentti" (2012) ja "Ei kiitos" (2014) sekä televisiosarjoissa "Tahdon asia" (2005), "Isänmaan toivot" (1998) ja "Täysin työkykyinen" (2003). Hän näyttelee Nelosella maaliskuussa 2014 alkaneessa draamasarjassa "Mustat lesket".
Vic Damone Damone näytteli 1950-luvulla huolettomissa musikaaleissa ja elokuvissa, kuten "Rikas ja rakas" (1951), "Syvällä sydämessäni" (1954), "Athena" (1954), "Meripojat ankkurissa" (1955) ja "Muukalainen paratiisissa" (1955). Toiseen maailmansotaan sijoittuvassa elokuvassa "Helvetistä ikuisuuteen" (1960) hän näytteli merijalkaväen sotilasta.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Elokuvan käsikirjoitus oli Oscar-ehdokkaana 1947.
Aki Kaurismäki Elokuva oli Cannesissa ehdolla Kultaisen palmun saajaksi, mutta palkintoa ei tullut. Elokuvassa on myös pieni kohtaus, jossa Kati Outinen näyttelee valintamyymälän kassaa. Kohtaus voidaan nähdä suorana viittauksena "Varjoja paratiisissa" -elokuvaan.
Paratiisin lapset Elokuva jäi ohjaaja Rauni Mollbergin viimeiseksi pitkäksi näytelmäelokuvaksi."Paratiisin lapset" sai valtaosin murskaavat arvostelut ensi-iltakriitikoilta. "Helsingin Sanomissa" Mikael Fränti sanoi, ettei Mollbergin komedia ole lainkaan hilpeä tai hauska. "Ilta-Sanomien" Tarmo Poussun mielestä elokuvan ”henkilöt pukeutuvat mauttomasti, puhuvat teennäisesti ja jahkailevat loputtomiin”. "Iltalehden" Olli Manninen sanoi jo otsikossa elokuvan olevan ”fiasko”. Vastineeksi pääkaupungin lehtien heikkoihin arvioihin Mollberg julkaisi "Helsingin Sanomissa" isona maksettuna ilmoituksena Jarmo Valkolan myönteisen arvion "Keskisuomalaisesta". Katsojamäärät jäivät kuitenkin niin pieniksi (yhteensä alle 3 000), että "Ilta-Sanomat" sai aiheen lööppiin ”Mollbergin elokuva teki historiaa: teatteriin ei tullut yhtään katsojaa!”
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Carné ja Prévert piilottivat miehitysjoukoilta osan elokuvan keloista odottaessaan, että filmin valmistuessa Pariisi olisi vapaa.
Jukka-Pekka Palo Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1961 elokuvassa "Tulipunainen kyyhkynen", jossa hän näyttelee aitaan nojavaa pikkupoikaa. Elokuva jäi hänen isänsä viimeiseksi elokuvaksi. Muista elokuvista Palo muistetaan muun muassa roolistaan Aki Kaurismäen elokuvassa "Varjoja paratiisissa". Palon teatterirooleista muistetaan muun muassa Henrik Ibsenin "Peer Gynt".
Tatjana Vasiljeva Vuonna 1994 Vasiljeva esitti pääosaa Rauni Mollbergin viimeiseksi jääneessä elokuvassa "Paratiisin lapset".
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Elokuvassa on useita ottoja yleisöstä, joka kurkottelee parven reunan yli, ja käsikirjoittaja Jacques Prévert sanoi, että nimi "viittaa näyttelijöihin [...] ja myös yleisöön, kilttiin työväenluokan yleisöön."
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Kolmen tunnin mittaista eeposta on sanottu Ranskan vastaukseksi elokuvalle "Tuulen viemää". Elokuva on äänestetty vuonna 1993 kaikkien aikojen parhaaksi ranskalaiseksi elokuvaksi elokuva-alan kokouksessa järjestetyssä äänestyksessä, ja vuonna 1995 Académie Européenne luokitteli sen yhdeksi kolmesta vuosisadan elokuvasta.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Elokuvasta on tehty erilaisia leikkausversioita. DVD:lla on saatavilla kahta eri pituutta, 190 minuuttia (Second Sight Films, 1991) ja 195 minuuttia (Criterion Collection, 2002).
Olli Soinio Elokuvaohjaajan uransa ohessa Soinio on toiminut myös ansioituneena leikkaajana muiden ohjaajien elokuvissa. Hän on leikannut muun muassa Päivi Hartzellin elokuvan "Lumikuningatar" (1986), Lauri Törhösen elokuvan "Insiders" (1989) ja Rauni Mollbergin elokuvat "Tuntematon sotilas" (1985) ja "Paratiisin lapset" (1994). "Tuntemattomasta sotilaasta" Soinio sai valtion elokuvapalkinnon.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Elokuvan ensi-ilta oli pariisissa Chaillot Palacessa 9. maaliskuuta 1945 täydellisenä versiona. Carné joutui kamppailemaan tuottajien kanssa saadakseen elokuvan esitykseen kahteen teatteriin (Madeleine ja Colisée) yhden sijasta ja yhtäjaksoisena ilman väliaikaa. Hän myös pani alulle käytännön, että yleisö sai varata paikat etukäteen.
Paratiisin lapset Paratiisin lapset on Rauni Mollbergin vuonna 1994 ohjaama suomalainen komediaelokuva. Se kertoo neljäkymppisestä liikenaisesta Eeva Salmisesta, hänen äidistään Hartikaiskasta ja tyttärestään Päivikistä. Eevan unelmien kohde on kylpylähotelli, jonka hän aikoo rakennuttaa byrokratiasta ja muista esteistä välittämättä.
Pierre Brasseur Mahtipontisista rooleistaan tunnettu Brasseur esitti puolittain kuvitteellisen näyttelijä Frédérick Lemaîtren osan Marcel Carnén elokuvassa "Paratiisin lapset" (1945) ja tohtori Génessierin osan kauhuelokuvassa "Silmät ilman kasvoja" (1959).
Pentti Helin (näyttelijä) Helin on näytellyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän on muun muassa näytellyt Ilmari Salmista Rauni Mollbergin elokuvassa "Paratiisin lapset" (1994), Rami Rantaa televisiosarjassa "Ota ja omista" (1997), Pertti Härköstä televisiosarjassa "Lehmän vuosi" (2006–2010) ja trukkikuski Marmista televisiosarjassa "Tehdas" (esitetty vuodesta 2012).
Varjoja paratiisissa Varjoja paratiisissa on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Aki Kaurismäki. "Varjoja paratiisissa" on niin kutsutun työläistrilogian ensimmäinen elokuva. Trilogiaan kuuluvat lisäksi "Ariel" ja "Tulitikkutehtaan tyttö". Elokuva sai vuoden elokuva -Jussin ja Kaurismäki ohjaus-Jussin. Elokuva merkitsi alkua Kaurismäen kansainväliselle menestykselle: se esitettiin Cannesin elokuvajuhlien "Ohjaajien sarjassa" vuonna 1987 ja elokuvan Pariisin-ensi-ilta huhtikuussa 1988 sai myös hyvän vastaanoton.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva) Erään kriitikon mukaan "paratiisi on ranskan kielessä puhekielinen nimitys teatterin toiselle parvelle, jossa tavallinen väki katsoi näytelmää ja ilmaisi siitä mielipiteensä rehellisesti ja rohkeasti. Näyttelijät esiintyivät näille parven jumalille toivoen saavansa heidän suosionsa, jolloin näyttelijä itse kohoaisi olympolaiseen asemaan". Elokuvan nimi viittaa siten siihen teatteriyleisöön, joka istuu ylimpänä halvimmilla paikoilla.
Aki Kaurismäki Trilogia alkoi työttömyydestä kertovalla elokuvalla "Kauas pilvet karkaavat" (1996), jonka alkuperäinen tarkoitus oli olla jatko-osa "Varjoja paratiisissa" aloitetulle Nikanderin ja Ilonan suhteelle. Pellonpään kuoleman johdosta käsikirjoitusta jouduttiin kuitenkin muuttamaan. Kati Outisen näyttelemä Ilona säilyi edelleen Ilonana, mutta hänen uutta miestään Lauria näytteli Kari Väänänen. Elokuvassa on kohtaus, jossa Ilona poikkeaa hautausmaalla. Pariskunnan kuollutta lasta esittää postuumisti lapsuudenvalokuvansa myötä Matti Pellonpää.
Arletty Arletty syntyi työläisperheeseen. Hän aloitti uransa näyttelemällä varietéessa, kabareessa ja näytelmissä 1920-luvulla. Hänen elokuvadebyyttinsä oli vuonna 1930, ja hän teki lukuisia suosittuja elokuvia 30-luvulla. Hänen kuuluisimmaksi elokuvakseen tuli kuitenkin rooli elokuvassa "Paratiisin lapset" (1945), elokuva joka kuvasi elämää miehitetyssä Ranskassa ja josta tuli yksi ranskalaisen elokuvan suurista klassikoista. Onnettomuus, joka vei häneltä lähes näon toisesta silmästä, pakotti hänet eläkkeelle vuonna 1963. Hänen viimeisimpiä elokuviaan oli vanhenevan naisen rooli elokuvassa "Atlantin valli murtuu" 1962.
Tina Fey Fey käsikirjoitti ja näytteli vuonna 2004 elokuvassa "Mean Girls". Elokuvan roolihahmot ja niiden käytös perustuvat Feyn omiin kokemuksiin Upper Darby High Schoolissa. Vuonna 2008 Fey näytteli elokuvassa "Baby Mama". Elokuva kertoo bisnesnaisesta, joka haluaa saada lapsen. Koska mahdollisuus siihen on hyvin pieni, hän käyttää kohdunvuokrausta.
Jacques Prévert Jacques Prévert [ʒak pʁevɛʁ] (1900–1977) oli ranskalainen kirjailija. Hän oli suosittu runoilija, jonka käsialaa ovat muun muassa Joseph Kosman säveltämien ”Les feuilles mortes” (”Kuolleet lehdet”) ja ”Barbara”-nimisten kappaleiden tekstit. Prévert oli myös tunnettu elokuvakäsikirjoittaja. Hän laati käsikirjoituksen muun muassa Marcel Carnén elokuvaan "Paratiisin lapset" ("Les Enfants du Paradis") ja Paul Grimault’n elokuvaan "Kuningas ja lintu".
Felix Teraste Felix-Karl Teraste (15. marraskuuta 1942 Helsinki – 3. tammikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen lapsinäyttelijä. Hän näytteli kahdessa elokuvassa. Hannu Lemisen ohjauksessa "Lähellä syntiä" (1955) hän näytteli Juhana Kaskea ja sai arvostelussa kehut Juha Nevalaiselta, että hän on lupaava ja osaava lapsinäyttelijä. Toinen rooli hänellä oli Veikko Itkosen elokuvassa "Rakastin sinua, Hilde" (1954), jossa hän näytteli Volmaria lapsena. Myöhemmin hän oli ääniassistenttina elokuvassa "Hyvästi ennen aamua" (1989).
Jouni Lompolo Lompolo teki myös elokuvakäsikirjoituksia niin elokuviin kuin televisiollekin. Jarno Hiilloskorven viimeiseksi jäänyt elokuvaohjaus "Rakkaus alkaa aamuyöstä" (1966) oli Lompolon kirjoittama, samoin kuin Ilkka Vanteen ohjaama televisioelokuva "Aito Halonen" (1989), ahneudesta kertova musta komedia, jonka juoni pyörii aidon Pekka Halosen taulun ympärillä. Lompolo osallistui myös Rauni Mollbergin elokuvan "Paratiisin lapset" (1994) käsikirjoitukseen, joka perustui Lompolon omiin novelleihin.
Jackie Earle Haley Jackie Earle Haley (s. 14. heinäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Little Children (2006). Hänet muistetaan myös "Karhukopla"-elokuvasta (1976) ja sen jatko-osista, joissa hän esiintyi lapsena, sekä Watchmen-elokuvasta, jossa hän esitti Rorschachia. Vuonna 2010 hän näytteli Freddy Kruegeria Painajainen Elm Streetillä -elokuvan uusintaversiossa ja vuonna 2016 hän näytteli elokuvassa "The Birth of a Nation".
Meryl Streep Vuonna 2005 Streep näytteli elokuvassa "Oikeanlaista kemiaa", vastanäyttelijänään Uma Thurman. Streep näytteli elokuvassa juutalaista terapeuttia, tohtori Lisa Metzgeriä, jonka vastaanotolla käyvä liikenainen päätyy suhteeseen Metzgerin 23-vuotiaan pojan kanssa. Elokuusta syyskuuhun 2004 Streep näytteli The Public Theaterin näytelmässä "Äiti Peloton ja hänen lapsensa", jota esitettiin Delacorte-teatterissa Central Parkissa New Yorkissa.
Emily Ratajkowski Ratajkowski näytteli lapsena San Diegossa ennen sivurooliaan televisiosarjassa "iCarly". Hän teki elokuvadebyyttinsä vuoden 2014 elokuvassa "Gone Girl" näytellen Ben Affleckin hahmon rakastajatarta. Vuonna 2015 Ratajkowski näytteli muun muassa elokuvissa "Entourage" ja "We Are Your Friends".