mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Karlstadin yliopisto Karlstadin yliopisto () on valtion yliopisto Karlstadin kaupungissa, Ruotsissa. Se sai yliopiston aseman vuonna 1999 toimittuaan sitä ennen korkeakouluna ("högskolan"). Vuonna 2005 yliopistossa oli noin 10 000 opiskelijaa ja 1 100 työntekijää.
Yliopiston tunnuslause on latinankielinen "Sapere aude", Uskalla tietää, jota muun muassa Immanuel Kant käytti valistuksen tunnuslauseena.
Fredrik Paksuniemi Monet aikalaiset antoivat vaikutelman älyllisesti ja hengellisesti uteliaasta, valistushenkisestä, sujuvasanaisesta ja leikkisestäkin "pikkuprofeetasta". Tästä kertoo myös Aatu Heiskasen Armon Sanomat -lehdessä julkaistu nekrologi: "Hänellä oli monessa kohdassa vapaampi ja avarampi käsitys kuin on yleensä lestadiolaisilla kristityillä." Kerran hän totesi: "Minulla on siitä Raamatun paikasta sellainen ymmärrys etten uskalla sitä kenellekään lausua."
Casa de Contratación “Laivanisäntien ja Päälliköiden on heti Intioiden satamiin saavuttuaan luovutettava kirjeet, pitämättä niitä hallussaan lyhyttäkään aikaa, puolen omaisuutensa menettämisen uhalla, ja tuosta Satamasta ja Provinssista kymmeneksi vuodeksi karkottamisen uhalla, ja jota Oikeusistuimemme ja Kuninkaalliset Virkamiehet tulevat valvomaan niin, ettei kukaan uskalla kajota postiin, ei avata kirjeitä, eikä turmella paketteja, tai kääröjä.”
Luettelo televisiosarjan Muumilaakson tarinoita jaksoista Eläintarhasta on kadonnut vampyyri ja pian Poliisimestari kertoo sen olevan tulossa Muumilaaksoon päin. Kohta koko laakso on pelon vallassa, eikä kukaan uskalla mennä ulos ilman valkosipulia. Kaiken kukkuraksi Vilijonkka on vielä järjestämässä hyväntekeväisyysmyyjäisiä. Pian Muumitalon halkopinosta löytyy vampyyria muistuttava olio.
Lähestymiskielto Lähestymiskieltoa voi hakea kuka tahansa, joka perustellusti tuntee itsensä toisen uhkaamaksi tai häiritsemäksi. Myös viranomainen voi hakea kiellon määräämistä, jos uhattu henkilö ei itse uskalla sitä tehdä. Poliisi voi harkintaansa käyttäen määrätä väliaikaisen lähestymiskiellon, joka astuu voimaan välittömästi. Väliaikainen lähestymiskielto voidaan määrätä vaikka vastapuolta ei tavoitettaisikaan, mutta väliaikaisenkin lähestymiskiellon ratkaisee käräjäoikeus.
Neljäs sopimus "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti ei 1980-luvun puolenvälin arviossaan tiedä pitäisikö elokuvaan edes suhtautua vakavasti: ”"Neljäs sopimus" on tyhmää ja vastenmielistä kylmän sodan sapelinkalistelua, jonka takana ovat äärimmäisen kylmät ja kyyniset aivot.” Fränti pitää huvittavana muun muassa sitä, että neuvostomajuri on kuvattu homoseksuaaliksi, joka ei uskalla toteuttaa itseään kotimaassaan.
Dilwale Dulhania Le Jayenge Vaikka Simran ei halua mennä naimisiin Kuljeetin kanssa, perhe lähtee Punjabiin. Käy ilmi, että Kuljeet on ylimielinen mies, joka käy kavereidensa kanssa metsästämässä ja kehuskelee heille pettävänsä myöhemmin vaimoaan. Lajo yrittää suojella tyttärensä tunteita, mutta ei uskalla vastustaa voimakastahtoista miestään. Simraniin ja hänen sisareensa Chutkiin Kuljeet röyhkeine kavereineen ei tee vaikutusta.
Viimeinen juna Gun Hillistä Belden on Gun Hillin vaikutusvaltaisimpia karjatilallisia, eikä kukaan kaupungissa uskalla vastustaa häntä: baarimikko kertookin Beldenin vastustajien päätyneen kaupungin hautausmaalle. Tästä huolimatta Morgan onnistuu ottamaan kiinni Beldenin pojan Rickin ja yrittää viedä hänet pois kaupungista iltayhdeksän junalla. Mutta Morganilla on vastassaan Belden sekä koko kaupungin vastentahtoinen väki.
Severus Konkola Konkolan pienikokoinen raskastekoinen kansanmiehen olemus ja räväkät liiketoimet ovat jääneet elämään kansanperinteessä muun muassa Jämsän äijän hahmossa ja lukuisissa kaskuissa. Konkolan motto oli: "Mittään ei voi voittaa, jos ei mittään uskalla." Vaikka hän oli itse vain heikosti kirjoitustaitoinen, hän muun muassa rakennutti Jämsän kirkolle kansakoulun ja rahoitti Suomalaisen teatterin vierailun Jämsään vuonna 1876.
Sōta Higurashi Sōta on ihastunut luokkalaiseensa tyttöön nimeltä Hitomi, muttei uskalla tunnustaa hänelle tunteitaan, jolloin Kagome ja Inuyasha joutuvat auttamaan häntä. Aluksi Kagome yrittää saada hiljalleen veljeään rohkaistuksi, mutta lopulta asian ratkaisee Sōtan "jänistelyyn" kyllästynyt Inuyasha, joka ilmoittaa ettei päästä Sōtaa kotiinsa ennen kuin on saanut tunnustettua Hitomille, ja tämä lopulta ratkaiseekin asian.
Kenttätykistörykmentti 9 (jatkosota) Rauhan tultua siirtyi I/KTR 9 Nisulahdesta Miehikkälään tekemään varustelutöitä 21. syyskuuta 1944. Patteristo siirtyi Ylä-Pihlajaan 27. lokakuuta ja sieltä edelleen Uskin kylään 30. lokakuuta. I Patteriston komentaja everstiluutnantti R Hankipohja siirtyi uusiin tehtäviin ja tilalle tuli kapteeni J Manner.
Jaakko Turtiainen Kaudeksi 2018–2019 Turtiainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Erste Ligan unkarilaisjoukkue Dunaújvárosi Acélbikákiin. Hän oli tehoilla 12+16=28 joukkueen sisäisen pistepörssin jaetulla kolmossijalla Zsolt Azarin ja maanmiehensä Oula Uskin kanssa, kunnes tammikuussa 2019 Turtiainen siirtyi loppukauden sopimuksella Puolan Polska Hokej Ligan Cracovia Krakówiin.
Filippiinien huumesota Vuosina Duterte toimi eteläfilippiiniläisen Davaon pormestarina 1988−1998, 2001−2010 ja 2013−2016. Vuonna 1988 pormestariksi valittu Duterte perusti laittomia ja epävirallisia kuolemanpartioita, joiden on arvioitu murhanneen ainakin 1 400 huumekauppiaaksi tai rikollisjengien jäseneksi epäiltyä. Dutertea vastaan ei ole nostettu syytteitä, mikä johtuu ihmisoikeusaktivistien mielestä siitä, ettei kukaan uskalla todistaa häntä vastaan.
Ruskopääluura Ruskopääluura on kooltaan 18–19 cm. Ruskopääluuran pää ja päälaki ovat väriltään ruosteenruskeat. Lajin selkä, siivet ja pyrstö ovat väritykseltään oliivinruskeat. Vatsa on pohjaväriltään valkoinen ja siinä on leveitä hyvin tumman uskeita tai ruosteen ruskeita pystyviiruja, erityisesti kyljessä. Linnun jalat ovat harmaat. Ulkonäöltään ruskopääluura muistuttaa tumbesinluuraa ("Grallaria watkinsi") ja cundinamarcanluuraa ("Grallaria kaestneri"), joka on kuitenkin pienempi ja tummempi.
Jack Shephard Lehdistötilaisuudessa Jack valehtelee lentoturmasta ja sanoo vain kahdeksan henkilön selvinneen onnettomuudesta. Jack sanoo Boonen ja Libbyn olleen kaksi muuta selviytynyttä ja heidän kuolleen myöhemmin saarella. Muistotilaisuudessa Clairen äiti kertoo Jackille Christian Shephardin olleen Clairen isä ja Clairen olevan Jackin sisarpuoli. Jack ei uskalla tavata Aaronia, kunnes lopulta suostuu yhdessä Katen kanssa kasvattamaan hänet.
Konstantinuksen basilika Tiedossa ei ole milloin Konstantinus päätti rakennuttaa Pyhän Pietarin hautamuistomerkin päälle valtavan basilikan, jonne mahtuisi tuhansia pyhiinvaeltajia. On mahdollista, että ajankohta oli vuoden 322 jälkeen ja ennen vuotta 330, jolloin Konstantinus muutti pääkaupunkinsa itään. Itse rakentaminen aloitettiin myöhemmin, mahdollisesti vuonna 333. Roomassa hautausmaat oli sijoitettu kaupunkia ympäröivän muurin ulkopuolelle. Toiselta vuosisadalta peräisin oleva hautausmaa, jossa Pietarin martyrium sijaitsi, täytettiin ja samalla poistettiin myös hautamuistomerkkien ylimmät osat. Näin aikaansaadun terassin länsiosassa vain Apostolin haudan yläosa jäi näkyviin Vatikaanin kukkulan rinteellä.
Pietarinkirkko Pietarinkirkko – kuten koko Vatikaani – sijaitsee Monte Vaticano -nimisellä loivalla kukkulalla. Alueen lähellä virtaa Tiberjoki, joka erottaa Pietarinkirkon useista Rooman kuuluisista rakennuksista. Niistä lähimpänä Pietarinkirkkoa sijaitsee Castel Sant’Angelona tunnettu Hadrianuksen mausoleumi, johon kiinteästi liittyy Tiberin ylittävä antiikkinen Ponte Sant’Angelon silta. "Enkelten siltana" tunnettu silta yhdistää Ponten ja Borgon kaupunginosat (rione) toisiinsa. Silta oli keskiajalla pyhiinvaeltajien suosima reitti Pyhän Pietarin haudalle. Riemujuhlan vuonna 1450 sillalla tapahtui onnettomuus: pyhiinvaeltajien tungeksiessa ahtaalla sillalla sen kaide sortui ja kaksisataa ihmistä tallaantui kuoliaaksi paniikissa. Yksi Rooman kuuluisimmista kirkoista, Pantheon, sijaitsee Tiberin vastarannalla.
Syyskuun 11. päivän terroriteot Terrori-iskujen vuoksi World Trade Centeristä sortui kolme rakennusta. Vaikka Etelätorniin iskettiin myöhemmin kuin Pohjoistorniin, se sortui aikaisemmin. Etelätorni sortui 56 minuuttia törmäyksen jälkeen, kello 9.59, yhdeksässä sekunnissa, ja Pohjoistorni sortui kello 10.28, tunnin ja 42 minuuttia törmäyksen jälkeen 11 sekunnissa. Kun lentokoneet törmäsivät torneihin, kerosiini syttyi räjähdysmäisesti tuleen ja levisi ilmaan ja rakennuksiin. Voimakas tulipalo tuhosi kantavien teräsrakenteiden paloeristeen, ja niiden lujuus ja kantavuus heikkeni kuumuuden vuoksi huomattavasti. Kun teräspilarit vääntyivät, lattiat painuivat notkolle ja vetivät ulkokehän pilareita sisäänpäin. Silloin sisäkehän pilareihin kohdistui niin kova rasitus, että niiden liitokset eivät enää kestäneet ja rakennukset alkoivat sortua. Etelätorni sortui Pohjoistornia nopeammin, koska siihen osunut lentokone tuhosi jo törmäyksessä enemmän kantavia rakenteita kuin Pohjoistornissa. Kun Pohjoistorni sortui, WTC 7:n eteläinen julkisivu vaurioitui ja rakennuksessa syttyi useita tulipaloja. NISTin vuonna 2008 julkaisemien tulosten mukaan WTC7:n sortuminen johtui useiden kerrosten laajuisten, sinänsä tavanomaisten mutta kontrolloimattomien tulipalojen aiheuttamasta runkorakenteiden pettämisestä. Välipohjien teräksisten tukirakenteiden ja palkkien kuumeneminen aiheutti NISTin mukaan poikkeuksellisen tapahtuman, tärkeän rakenteellisen pilarin pettämisen rakenteiden lämpölaajenemisen vuoksi. Tällöin nopeasti etenevä vaurio aiheutti koko rakennuksen romahduksen.
Attila Attila ryhtyi sotaan Itä-Rooman valtakuntaa vastaan viemällä valtavan sotajoukon Tonavan yli. Kymmeniä kaupunkeja hävitettiin Adrianmeren ja Mustanmeren välillä. Voitettuaan kolmessa taistelussa peräkkäin Itä-Rooman sotajoukot hunnit lähestyivät Konstantinopolia.
Faustina vanhempi Ei tiedetä milloin Faustina meni Antoninuksen kanssa naimisiin mutta koska parilla oli tytär, joka avioitui ennen vuotta 134, on luultavaa että se tapahtui ennen vuotta 120. Liitto oli onnellinen ja Faustina sai Antoninuksen kanssa neljä lasta, joista kuitenkin vain tytär Faustina nuorempi ehti elää aikuiseksi asti. Heidän nimensä on kuitenkin tiedossa:Vuonna 138 Antoninus nousi Rooman keisariksi ja Rooman senaatti kunnioitti Faustinaa antamalla tälle arvonimen Augusta.
Rome: Total War Länsi-Rooman kapinalliset (ei voi pelata)
Länsi-Rooman kapinalliset ovat täysin samanlainen kansa kuin Itä-Rooman kapinalliset, paitsi että heillä on käytössään täysin samanlaiset yksiköt kuin Länsi-Roomalla.
Anthemius Anthemius julistettiin keisariksi Rooman ulkopuolella 12. huhtikuuta 467. Vuonna 468 Anthemius oli yksin konsulina, jota voi pitää kunnianosoituksena Itä-Rooman keisarilta. Anthemiuksen aikana Itä- ja Länsi-Rooman välit olivat pitkästä aikaa hyvät. Toisaalta Anthemiuksella oli paljon muita ongelmia. Hän ei hallinnut kuin Italian niemimaata, loput valtakunnasta oli eri barbaarikansojen hallussa. Myös mahtava "magister militum" Ricimer oli jo pitkään hallinnut Länsi-Roomaa julistaen aina omia suosikkejaan keisariksi. Saadakseen Ricimerin puolelleen Anthemius antoi hänelle ainoan tyttärensä Alypian vaimoksi.
Solakhonin taistelu Itä-Rooma ja sassanidien Persia olivat olleet sodassa vuodesta 572. Edellinen sota Lazican kuningaskunnasta oli päättynyt vuonna 562 niin kutsuttuun ”50-vuotiseen rauhansopimukseen”, jonka mukaan roomalaiset saivat pitää Lazican, mutta heidän tuli maksaa persialaisille vuosittain kultaa eli niin sanottuja ”avustuksia”. Seuraavan kymmenen vuoden aikana suurvaltojen välit heikkenivät uudestaan. Vuonna 565 Itä-Rooman keisariksi noussut Justinus II oli ulkopolitiikassaan aggressiivisempi kuin edeltäjänsä Justinianus I. Lazican naapurialue Suania oli jätetty rauhansopimuksessa ulkopuolelle. Siitä tuli pian kiistaa Itä-Rooman ja Persian välille, koska roomalaiset olisivat halunneet haltuunsa alueen strategisesti tärkeät solat.
Nikolaikirche Kirkko vaurioitui merkittävästi liittoutuneiden pommituksissa aivan toisen maailmansodan loppuvaiheessa. Tulipalo tuhosi sisätilat ja pääosa runkohuoneen pilareista sortui. Itä-Berliinin alueella sijainnut kirkko restauroitiin lopulta vuosina 1981–1987. Samoihin aikoihin sen ympärille rakennettiin jäljitelmä sodassa tuhoutuneesta Nikolaiviertelin korttelista vuonna 1987 vietettyjen Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlien kunniaksi. Nikolaikirche on vuodesta 1987 alkaen toiminut museona ja konserttisalina.
Keskiaika Vuonna 410 visigootit ja vuonna 455 vandaalit hävittivät Rooman kaupunkia. Lopulta Itä-Rooma onnistui pitämään pintansa, mutta Länsi-Rooman tilalle syntyi useita germaanikuningaskuntia. Useimmissa tapauksissa näissä kuningaskunnissa ohut germaaniluokka hallitsi latinaa puhunutta väestöä. Yhteiskunnallinen alusrakenne rappeutui ja talous taantui. Maan tuottavuus ja viljelty ala väheni. Itä-Rooma yritti vielä valloittaa takaisin lännen menetettyjä alueita tässä kuitenkaan pysyvästi onnistumatta. Islam syntyi, vahvistui ja levisi Välimeren ympäristöön. Islamilaiset joukot valtasivat muun muassa Iberian niemimaan, jota he kutsuivat nimellä al-Andalus.
Orientti Orientti (latinan sanasta "oriens" ’itä’, joka perustuu sanaan "oriri" ’nousta’), itämaat, on alkuaan tarkoittanut Etu-Aasiaa ja Egyptiä. Sen jälkeen kun Rooma jakautui Itä- ja Länsi-Roomaan, se tuli merkitsemään koko Bysanttia. Toisinaan orienttiin lasketaan kuuluvan myös Pohjois-Afrikka.
Geiserik Vuonna 468 Itä-Rooman lähettämä ja Basiliscuksen komentama roomalainen laivasto yritti lopettaa vandaalien merirosvouksen, mutta Geiserikin onnistui lyödä roomalaiset, vaikka näillä oli huomattava ylivoima. Vuonna 474 Geiserik teki rauhan Itä-Rooman kanssa. Hän kuoli Karthagossa 77-vuotiaana vuonna 477.
Indiktio Vaikka 15-vuotinen indiktiojakso oli käytössä koko Euroopassa, eri maissa vakiintui erilainen käytäntö, milloin indiktiovuoden katsottiin vaihtuvan. Itä-Rooman valtakunnassa, Egyptiä lukuun ottamatta, vuoden katsottiin alkujaan alkavan 23. syyskuuta, keisari Augustuksen syntymäpäivänä. Keisari Justinianus määräsi myöhemmin, että indiktiovuosi alkoi 1. syyskuuta. Tätä käytäntöä sanotaan "kreikkalaiseksi" eli "konstantino­polilaiseksi" indiktioksi. Sitä vastoin Länsi-Euroopassa käytettiin joko "bedeläistä indiktiota", jossa vuosi alkoi 24. syyskuuta tai 1. tammikuuta, tai "roomalaista indiktiota", jossa se alkoi 25. joulukuuta tai 1. tammikuuta.
Bedeläinen indiktio oli käytössä erityisesti Ranskassa, aluksi myös Saksassa, jossa kuitenkin keskiajan lopulla enimmäkseen siirryttiin roomalaiseen indiktioon. Paavin kansliassa käytettiin pitkään yksinomaan kreikkalaista indiktiota, mutta vuodesta 1188 lähtien vaihdellen kaikkia kolmea. Toisinaan mainataan käytetyn myös "sienalaista indiktiota" (), jossa vuosi vaihtui 8. syyskuuta.
Theodosius I Pian tämän jälkeen Theodosius ja hänen isänsä joutuivat epäsuosioon keisarin kanssa. Ei tiedetä tarkalleen mitä tapahtui. Theodosius vanhempi teloitettiin vuonna 375 ja nuorempi Theodosius palasi Caucaan. Länsi-Rooman keisari Valentinianus I kuoli vuoden 375 marraskuussa ja hänen seuraajakseen tulivat hänen kaksi poikaansa Valentinianus II ja Gratianus. Itä-Rooman keisari Valens kuoli Adrianopolin taistelussa vuonna 378, minkä jälkeen Gratianus nimitti Theodosiuksen hallitsijakumppanikseen ja Itä-Rooman augustukseksi.
Odovakar Odovakar (435–493) oli germaaniheimo herulien päällikkö. Hän syrjäytti Länsi-Rooman viimeisen keisarin Romulus Augustuluksen vuonna 476. Hän myös otti hengiltä keisarin isän Oresteen. Odovakar jäi Italiaan kuninkaaksi muodollisesti Itä-Rooman keisarin vasallina. Hän olisi voinut nimittää uuden keisarin nukkehallitsijakseen, mutta päätti kuitenkin palauttaa keisarin tunnusmerkit Itä-Roomaan. Odovakar kuoli, kun Teoderik Suuri valtasi hänen valtakuntansa ja tarinan mukaan syöksi juhlissa Odovakarin omaan miekkaansa.
Euroopan historia Keisari Diocletianus jakoi Rooman valtakunnan Itä- ja Länsi-Roomaksi vuonna 285. Lopullisesti Rooma jakautui kahtia vuonna 395 Theodosiuksen kuoltua.
Rooman kukkulat Rooman seitsemän kukkulaa ovat Serviuksen muurin sisällä sijaitsevat kukkulat, joille Rooma on perimätiedon mukaan rakennettu. Kaikki kukkulat sijaitsevat Tiber-joesta itään ja ne ovat Rooman keskeisintä aluetta. Niillä on ollut merkittävä rooli roomalaisessa mytologiassa, roomalaisessa uskonnossa ja politiikassa. Kukkulat ovat:
Bysantin–sassanidien sota (572–591) Itä-Rooman keisariksi nousi vuonna 565 Justinus II, joka oli ulkopolitiikassaan aggressiivisempi kuin edeltäjänsä diplomaattisempi Justinianus I. Suurvaltojen välejä kiristi myös roomalaisten liittoutuminen persialaisten vihollisen turkkilaisten kanssa sekä lakhmidien ja Itä-Rooman liittolaisten ghassanidien väliset taistelut. Persialaiset syöksivät noin vuonna 570 Himyarissa nykyisen Jemenin alueella vallasta roomalaismielisen kuninkaan ja asettivat maan paikallisen kuninkaan alaisuuteen. Hänen piti kuitenkin maksaa veroja Persialle, minkä seurauksena Himyar siirtyi persialaisten vaikutusvallan alaisuuteen. Persarmeniassa taas persialaisten vallan alla eläneet kristityt tekivät vuonna 570 salaisen liittolaissopimuksen Itä-Rooman kanssa ja nousivat kapinaan seuraavana vuonna.
Luettelo Rooman keisareista Tämä on luettelo Rooman keisareista ensimmäisestä keisarista Augustuksesta aina Länsi-Rooman viimeiseen keisariin Romulus Augustulukseen, joka syrjäytettiin vuonna 476. Luettelo käsittää myös Itä-Rooman keisarit vuoteen 476, minkä jälkeen luettelo jatkuu luettelossa Bysantin keisareista.
Afrikan historia Kun Rooman valtakunta hajosi vuonna 395, Egypti ja osa nykyistä Libyaa jäivät Itä-Roomalle. Muu osa Afrikan pohjoisrannikkoa Länsi-Roomalle, mutta seuraavalla vuosisadalla sen valloittivat vandaalit.
Dara (linnoitus) Dara tai Daras (, myös Anastasiopolis) oli linnoitettu kaupunki Pohjois-Mesopotamiassa. Sen rakennutti Itä-Rooman keisari Anastasios I vuosina 505–507 linnoitukseksi Itä-Rooman ja Persian väliselle rajalle. Daran rauniot sijaitsevat Kaakkois-Turkissa, Mardinin maakunnassa lähellä Syyrian rajaa. Paikalla on nykyään turkkilainen Oğuzin kylä.
Juutalaisten historia Kun Rooma jakautui Itä- ja Länsi-Roomaan vuonna 395, jäivät juutalaisten asuma-alueet Vähässä-Aasiassa, Syyriassa ja Palestiinassa Itä-Roomaan. Keisari Theodosius II:n hallintokaudella (408–450) juutalaisuuden harjoittamista rajoitettiin entisestään: muun muassa uusien synagogien rakentaminen kiellettiin. Lopullisesti juutalaisten asema heikkeni, kun vuonna 415 keisarin ja Palestiinan patriarkan välillä puhjenneen konfliktin ja patriarkka Gamlien VI:n kuoleman (425) jälkeen Konstantinopoli kieltäytyi tunnustamasta hänen seuraajaansa. Lopulta vuonna 429 Theodosius II kumosi patriarkaatin lopullisesti.
Khosrau II Khosrau nousi kuninkaaksi kesken Itä-Rooman ja sassanidien välisen sodan. Kun persialaiskomentaja Bahram Chobin nousi kapinaan Khosrau joutui pakenemaan roomalaisten luokse. Itä-Rooman keisari Maurikioksen ja roomalaisten joukkojen tuella Khosrau onnistui kukistamaan Bahramin ja voittamaan takaisin valtaistuimensa. Khosrau solmi roomalaisille suotuisan rauhansopimuksen Maurikioksen kanssa ja heistä tuli liittolaisia.
Attila Arkadiuksen jälkeen Itä-Rooman valtaistuimelle nousseen heikon Teodosiuksen II täytyi tehdä nöyryyttävä rauha, jossa hän antoi hunneille laajan maa-alan Tonavan eteläpuolelta sekä lupasi korottaa vuotuisen veron 700 kultanaulasta 2 100 naulaan. Itä-Rooman keisari lähetti lähettiläitä hunnikuninkaan hovileiriin. Yksi näistä lähettiläistä on kirjoittanut matkastaan kertomuksen.
Antiikin Rooman armeija Antiikin Rooman armeija vaikutti merkittävästi Rooman valtakunnan historiaan. Se loi ja ylläpiti imperiumia, joka laajimmillaan ulottui Euroopasta Pohjois-Afrikkaan ja Lähi-itään. Varhaisen Rooman armeija oli pieni ja sen sodat koostuivat lähinnä ryöstöretkistä. Rooman tasavallan ajan armeija koostui tavallisista kansalaisista, jotka liittyivät armeijaan sodan ajaksi mutta palasivat sitten takaisin siviilielämään. Vasta tasavallan lopulla Rooman armeijasta muotoutui kurinalainen ammattiarmeija, jona monet sen yleensä tuntevat.
Khosrau II Kun Maurikios kuoli vallankaappauksessa vuonna 602 Khosrau käytti tätä tekosyynä sodanjulistukselle ja hyökkäsi Itä-Roomaan. Persialaiset valloittivat laajoja alueita roomalaisilta, mutta Itä-Rooman keisari Herakleios onnistui kääntämään tilanteen roomalaisten eduksi ja voitti ratkaisevan Niniven taistelun. Tämän jälkeen Khosraun poika Kavadh kaappasi vallan, teloitutti isänsä helmikuussa 628, ja solmi rauhan roomalaisten kanssa.
Quintus Pedius Pedius mainitaan ensimmäisen kerran lähteissä vuonna 57 eaa., jolloin hän toimi Caesarin legaattina Galliassa. Vuonna 55 eaa. hän oli ehdolla kuruuliseksi ediiliksi, mutta hävisi äänestyksen. Caesarin kansalaissodan aikana Pedius kannatti luonnollisesti sukulaistaan. Caesarin sotiessa Pompeiusta vastaan Kreikassa Pedius toimi preettorina Roomassa. Preettorina Pedius kukisti Titus Annius Milon ja Marcus Caelius Rufuksen johtaman kapinan. Vuonna 45 eaa. Pedius toimi legaattina Hispaniassa. Palatessaan Roomaan Caesarin kanssa Pediukselle myönnettiin triumfi ja hänet nimitettiin prokosuliksi.
Ilmilinna Emil Cedercreutz ei itse milloinkaan pitänyt Ilmilinnasta. Sen rakennustyöt aloitettiin taiteilijan Rooman matkan aikana syksyllä 1904. Muistelmateoksessaan "Yksinäisyyttä ja ihmisvilinää" hän kertoo olleensa järkyttynyt nähdessään keskeneräisen rakennuksen ensimmäistä kertaa. Cedercreutz kuvaa muistelmissaan sen olleen "epäkäytännöllisen ja asuttavaksi kelpaamattoman" sekä sen arkkitehtuuria ja mittasuhteita "lahjattomiksi".
Levantti Rooman imperiumin hajottua lopullisesti kahtia 395 alkoi Itä-Rooman eli myöhemmän Bysantin valtakausi. Tänä aikana alue oli lähes täysin kristitty; tästä huolimatta uskonnollinen eripuraisuus oli voimakasta, sillä Itä-Rooman valtauskonto oli kreikkalaiskatolisuus (ortodoksisuus), mutta Levantissa tunnustettiin enimmäkseen Aleksandrian, Antiokian ja Jerusalemin patriarkaattien levittämiä ortodoksiuden muotoja, jotka kukin erosivat tietyiltä osin Konstantinopolin kreikkalaisesta uskosta. Suurvaltapoliittisesti aikakausi oli Bysantin ja persialaisen sassanidien valtakunnan välistä valtataistelua. Vuonna 603 alkaneessa lopullisessa sodassa sassanidit saavuttivat yhä suurempia voittoja ja kykenivät 610-luvulla valtaamaan koko Levantin, Egyptin ja Vähän-Aasian. Sota huipentui persialaisten ja avaarien Konstantinopolin piiritykseen 626, joka jäi tuloksettomaksi. Bysantin keisari Herakleios ajoi tämän jälkeen persialaiset takaisin Lähi-itään, jossa vuonna 627 tuhosi heidän armeijansa, ja Bysantti sai itäiset alueensa takaisin.
Levantti Roomalaisajan alkuvaihe oli varsin myrskyisää, mutta juutalaiskapinan jälkeen tilanne rauhoittui. Myös kristinusko alkoi levittäytyä Levantista käsin muualle. Roomalle alue oli tärkeä siksi, että tärkeimmät karavaanireitit itään kulkivat sen kautta. Pax Romanan päätyttyä imperiumi ajautui 200-luvun kriisiin, jossa sen yhtenäisyys alkoi rakoilla. Vuoden 260 jälkeen syyrialainen kaupunkivaltio Palmyra voimistui nopeasti ja irrottautui täysin Rooman vallasta; sen kuningatar Zenobia yritti perustaa koko Välimeren itäpään käsittävän itsenäisen valtion. Rooma onnistui kuitenkin voittamaan Palmyran, ja seuraavan vuosisadan aikana tapahtuneessa imperiumin vähittäisessä kahtiajakautumisessa Levantti jäi osaksi voimakkaampaa itäistä puoliskoa.
Rooma 400-luvulta alkaen Rooma on ollut kiistattomasti katolisen kristi­kunnan keskuspaikka, ja Rooman piispalla, paavilla, on ollut erityisasema koko kristi­kunnassa. Länsi-Rooman kukistumisen jälkeen ostrogootit hallitsivat kaupunkia Ravennasta käsin. Itä-Rooma valloitti kaupungin takaisin 536, mutta 546 goottikuningas Totila valloitti sen ja aiheutti suurta tuhoa. Itäroomalainen sotapäällikkö Belisarius valloitti kaupungin jälleen takaisin, ja gootit taas 549. Belisariuksen seuraaja Narses sai viimein kaupungin 552. Gootteja seurasivat langobardien valloitukset. Rooma kuului Bysantin valtakuntaan vuoteen 751 asti. Paavi Leo III kruunasi Rooman ensimmäisen keisarin Kaarle Suuren Roomassa joulupäivänä vuonna 800.
Legioona Itä-Roomassa talous oli kunnossa, joten siellä myös armeija, mukaan lukien legioonat, ei ollut näin huonossa kunnossa, ja sen ansiosta valtakunta selviytyi kansainvaellusajan yli. Kuitenkin jalkaväen merkitys pieneni idässä jatkuvasti, ja 500-luvulle tultaessa Itä-Rooman (Bysantin) armeijat olivat käytännössä täysin ratsuväkiarmeijoita. Termit "legioona" ja "legioonalaiset" jäivät lopulta pois käytöstä, ja raskaasta jalkaväestä alettiin käyttää bysanttilaisella ajalla nimitystä "skutatos" (monikko "skutatoi").
Rhecithangus Rhecithangus oli vuonna 552 yksi Rooman armeijan komentajista Illyricumissa, yhdessä Aratiuksen, Leonianuksen ja Arimuthin kanssa. He pysähtyivät juomaan eräälle joelle, kun Itä-Roomaa vastaan kapinoineet gootti Goarin ja langobardi Ildigisalin joukot hyökkäsivät yllättäen ja tappoivat heidät kaikki jättäen Rooman armeijan ilman komentajia.
Licinia Eudoxia Licinia Eudoxia (422–462) oli Itä-Rooman keisarin Theodosius II:n tytär. Hän oli Länsi-Rooman keisarien Valentinianus III:n ja Petronius Maximuksen vaimo.
Kolmas Rooma Kolmas Rooma on nimitys, jota Moskovan suuriruhtinas Iivana III alkoi käyttää valtakunnastaan. Nimityksen taustalla oli Konstantinopolin kukistuminen vuonna 1453 ja ortodoksisen uskon johtavan valtion aseman siirtyminen Bysantilta, ”toiselta Roomalta”, Venäjälle. Moskovan suuriruhtinas Iivana III nai Bysantin viimeisen keisarin Konstantinus XI:n veljentyttären ja saattoi näin esittää jälkeläisensä olevan oikeutettu Itä-Rooman perintöön.
Liittoutuneiden miehitysvyöhykkeet Saksassa ja Itävallassa Vuonna 1989 kommunistijohtoinen järjestelmä sortui Euroopassa, minkä huipentumana oli Saksojen välisen rajan kaatuminen ja erityisesti Länsi-Berliiniä ympäröineen Berliinin muurin murtuminen. Itä-Saksaan uudelleen perustetut osavaltiot sekä miehityksestä vapautunut Berliini liittyivät liittotasavaltaan eli tapahtui Saksan jälleenyhdistyminen 1990. Seuraavan vuoden lopulla hajosi Neuvostoliitto ja sen seuraajavaltion Venäjän asevoimien viimeiset joukot poistuivat Saksasta 1994. Sen sijaan Pohjois-Atlantin sopimusjärjestön jäsenenä Saksa on sopinut, että kaksi liittolaista, Yhdysvallat ja Britannia, saavat pitää siellä tukikohtiaan.
Poli (Italia) Poli on kunta Keski-Italiassa, Lazion alueella, Rooman metropolikaupungissa. Kunta sijaitsee Roomasta 40 kilometriä itään. Polissa on runsaat 2 000 asukasta.
Euroopan historia Läntinen Eurooppa pirstoutui 400-luvulla, kun kansainvaellukset hävittivät Länsi-Rooman. Vastaavasti Itä-Rooma säilyi vielä tuhannen vuoden ajan Bysantin valtakuntana.
Keisari Itä-Rooman kaaduttua 1453, Osmanien valtakunta osmanien sulttaani Mehmed II otti Rooman keisarin arvonimen ("Kayser-i-Rüm"), nimellisesti Bysantin perinteen jatkajana.
Tornan silta Silta sortui korjaustöiden yhteydessä 6. elokuuta 1998 noin kello 07.40, kun vanhaa siltarakennetta purettiin. Onnettomuuden sattuessa sillalla oli kolme työntekijää, jotka kaikki joutuivat veden varaan. Yksi heistä hukkui kovan virran, uimataidottomuuden, suojapuomin ja pelastusliivien puutteen vuoksi. Onnettomuudessa sillan idänpuoleisin langerpalkkiosuus sortui virtaan.
Frigiduksen taistelu Taistelun taustalla oli uskonto. Theodosius kannatti kristinuskoa ja piti Länsi-Roomaa pakanallisena. Theodosius johti Itä-Rooman joukkoja yhdessä Timasiuksen, Stilichon ja Alarikin kanssa. Länsi-Rooman joukkoja johti Eugenius yhdessä Arbogastin kanssa. Taistelun jälkeen Eugenius vangittiin ja teloitettiin, mutta Arbogast teki taistelun jälkeen itsemurhan.
Martinianus Sextus Marcius Martinianus (k. 325) oli Rooman keisari heinäkuusta syyskuun 18. päivään 324. Itä-Rooman augustus Licinius teki hänestä nimellisesti Länsi-Rooman augustuksen kärsittyään tappion Konstantinus Suurta vastaan 3. heinäkuuta 324. Ennen keisariksi nimittämistään Martinianus oli ollut Liciniuksen hovin "magister officiorum".
Italia Ennen Euroopan yhteiseen valuuttaan, euroon, siirtymistä Italian rahayksikkö oli Italian liira (ITL, ₤). Liira oli voimakkaan inflatorinen valuutta. Pyrkimykset poistaa nollia epäonnistuivat ja tulivat epätarkoituksenmukaisiksi euron häämöttäessä. Lopun aikoina pienin seteli oli nimellisarvoltaan 1 000 liiraa ja pienin kolikko puolestaan 50 liiraa. Liiran sadasosaa kutsuttiin nimellä centesimo. Liiran ja euron vaihtokurssi oli 1936,27 liiraa per 1 euro.
Rahakanta Nykyisin kaikissa maailman maissa käytetään paperirahakantaa, jossa rahalla ei ole mitään tiettyä nimellisarvoa. Rahan arvo voi olla kelluva (kuten euro ja dollari), jolloin valuutan arvo määräytyy kysynnän ja tarjonnan perusteella, tai olla sidottu toiseen valuuttaan (kansalliset valuutat euroalueella ennen euron käyttöön ottoa) tai perustua valuuttakoriin eli useamman valuutan arvoon (Kiinan renminbi).
San Marino San Marino ei kuulu Euroopan unioniin, mutta käyttää silti valuuttanaan euroa. Ennen euron käyttöönottoa San Marinolla oli oma liiransa, joka oli arvoltaan kytketty Italian liiraan. San Marinon eurokolikot, joita on lyöty vain pieni määrä, ovat numismaatikoiden keräilykohteita. San Marinon postimerkit, jotka ovat käypiä vain maan rajojen sisäpuolella, ovat myös postimerkkeilijöiden keräilykohteina merkittävä tulonlähde.
Maailmanvaluutta Eräs euro-valuutan arkkitehdeista, Bernard Lietaer, on ehdottanut käyttöönotettavaksi maailmanlaajuista täydentävää valuuttaa, Terraa, jonka arvo olisi sidottu ennalta määrättyyn hyödykekoriin sisältäen mm. metalleja, ruoka-aineita ja öljyä. Valuutan käyttö rahoitettaisiin mm. demurrage-verolla eli negatiivisella korolla, eli eräänlaisella "valuutan parkkimaksulla" tai "hamstrausverolla".
Vatikaanivaltio Itsenäisenä valtiona Vatikaanilla on myös oma valtion talous. Vaikka valtio ei kuulukaan Euroopan unioniin, sillä on EU:n kanssa kahdenvälinen sopimus siitä, että maan virallinen valuutta on euro. Ennen euroa Vatikaanissa käytettiin Italian liiroja. Kuten muillakin euromailla, Vatikaanilla on oikeus lyödä omia kolikoitaan. Koska Vatikaanin eurokolikkojen lukumäärä on hyvin rajattu, ne ovat suosittu keräilykohde. Vaikka Vatikaani kuuluu euroalueeseen, koskevat siellä käytyä kauppaa samanlaiset tullimääräykset kuin Euroopan sisämarkkinoiden ulkopuolella käytävää kauppaa yleensäkin. Vatikaanilla on siis Ahvenanmaan tapainen erikoiskohtelu.
Lähentymiskriteeri Euroa käyttöönsä haluavan jäsenmaan on oltava ns. ERM II-vaiheessa vähintään kahden vuoden ajan, ennen kuin euron käyttöönotosta voidaan päättää. Tänä aikana maan kansallisen valuutan kurssi ei saa vaihdella enempää kuin ± 15 % ERM II -keskikurssista, nykyisin käytännössä euron arvosta. Tuon kahden vuoden aikana maan valuutan kurssiin ei myöskään saa kohdistua merkittävää muuttamispainetta (toisin sanoen keinotekoinen devalvaation tai revalvaation välttäminen ei tule kysymykseen).
Euroalue 1. tammikuuta 1999 alkaen euro on ollut virallinen valuutta Alankomaissa, Belgiassa, Espanjassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Luxemburgissa, Suomessa, Portugalissa, Ranskassa ja Saksassa.
Chartalismi MMT:n mukaan euro ei ole suvereeni valuutta yhdellekkään sitä käyttävälle valtiolle, koska ne eivät julkaise sitä. Euron julkaisuoikeudet ovat euroopan keskuspankilla. Euromaat ovat saattaneet itsensä samanlaiseen asemaan kuin kehitysmaat, jotka ottavat käyttöönsä ulkomaisen valuutan. Niiden velanottokykyä voi verrata yhdysvaltain osavaltioihin joiden velka voi kasvaa vain 10-15 prosenttiin osavaltion bruttokansantuotteesta ennen kuin rahoitusmarkkinat alkavat vaatia korkopreemioita konkurssiuhan takia. Sen sijaan itsenäisten valtioiden suvereenissa valuutassaan julkaisemien velkojen korko ei määräydy markkinoilla vaan maan keskuspankin korkopolitiikan mukaan. Keskuspankki säätää lyhyet korot suoraan ja pidemmän aikavälin korot määräytyvät lyhyiden korkojen odotettuna pidemmän aikavälin keskiarvona.
Euroalue Myös Monacon, San Marinon ja Vatikaanin valuuttana on ollut 1.1.2002 alkaen euro, vaikka ne eivät olekaan EU:n jäseniä. Nämä maat voivat myös lyöttää omia eurokolikoitaan, joiden kääntöpuolella on niiden omat kansalliset tunnukset. Euron käyttö ja kolikoiden lyöntioikeus näissä maissa perustuvat aiempiin EU:n jäsenmaiden (Ranskan ja Italian) ja kyseisten maiden välisiin yhteisvaluuttasopimuksiin, joiden pohjalta on neuvoteltu maiden ja EU:n välillä uudet, euroaikaan soveltuvat sopimukset
Ceuta Ceuta kuuluu Euroopan unioniin ja sen valuutta on euro. Ennen Espanjan liittymistä EU:hun vuonna 1986 Ceuta oli vapaasatama.
Forewick Holm Hill aikoo ennen vuotta 2009 luoda saarelle oman valuutan, postimerkit ja virallisen lipun. Valuutta tulee olemaan nimeltään "guldeni", ja se on sidottu suoraan kultaan. Hill on julistanut saaren myös verovapaaksi. Forvikin kansalaisilta tullaan vuodessa keräämään yksi guldeni (kesäkuussa 2008 noin 73 euroa) valtion pakollisten kulujen kattamista varten.
Vaihtokurssi Vaihtokurssi on rahan arvon mittari, jolla mitataan yhden valuutan arvoa toisessa valuutassa. Esimerkiksi 1 € = 165 jeniä tarkoittaa että yhden euron saa vaihdettua 165 jeniin. Vaihtokurssit määritellään päivittäin maailman markkinoilla liikkuvan rahan mukaan. Jos esimerkiksi markkinoilla vaihdetaan euroa paljon Yhdysvaltain dollariin, niin euron suhde dollariin heikkenee, jos taas dollaria vaihdetaan runsaasti euroon, niin euron suhde dollariin vahvistuu.
Euroopan valuuttayksikkö Euroopan valuuttayksikkö eli ecu" (European Currency Unit, ECU) (valuuttatunnus ₠, ISO-koodi XEU) oli Euroopan yhteisöjen käyttämä laskennallinen valuutta ennen euroa. Se perustettiin 13. maaliskuuta 1979. Euro korvasi sen 1. tammikuuta 1999 suhteessa 1:1.
Valuutta Useat maat voivat käyttää samaa nimitystä valuutasta (esimerkiksi Kanadan dollari ja Yhdysvaltain dollari) tai useat maat voivat käyttää samaa valuuttaa (esimerkiksi euro). Toisinaan valtio voi käyttää toisen valtion valuuttaa laillisena valuuttanaan: esimerkiksi Ecuador, Panama ja El Salvador käyttävät Yhdysvaltain dollaria virallisena valuuttanaan.
Bora Bora Saari on nykyään riippuvainen matkailusta. Vaikka ranska on Ranskan Polynesian virallinen kieli, englannista on tulossa saarella puhutumpi. Valuutta on paikallinen frangi, joskin Yhdysvaltain dollari on käypää valuuttaa joka paikassa. Hinnat ilmoitetaan monessa paikassa myös euroissa, mutta niillä ei voi maksaa, vaan eurot tulee vaihtaa paikalliseen valuuttaan (kiinteä suhde 1 000 XPF = 8,38 €).
Euro Euron kansainvälinen asema valuuttana on vahvistunut vähitellen. Siitä on tullut maailman toiseksi merkittävin kansainvälinen valuutta Yhdysvaltain dollarin jälkeen. Monet valtiot pitävät osan valuuttavarannostaan euroina. Eräät Yhdysvaltojen politiikkaa vastustavat valtiot, muun muassa Iran, ovat poliittisistakin syistä vaihtaneet dollarivarantojaan eurovarannoiksi. Eurosta on siten tullut dollarin kilpailija, vaikkei Euroopan keskuspankin virallisena tavoitteena olekaan muodostaa eurosta maailmanvaluuttaa tai muiden valuuttojen kilpailijaa.
Valuuttajärjestelmä Kelluva ja kiinteä valuutta ovat valuuttajärjestelmien päätyypit. Kelluvan valuutan arvo määräytyy vapaasti kansainvälisillä valuuttamarkkinoilla. Tyypillisesti suuret valuutat, kuten Yhdysvaltain dollari, euro ja jeni, ovat kelluvia. Keskuspankki voi halutessaan nostaa kelluvan valuutan arvoa muun muassa nostamalla korkoa tai ostamalla valuttaa. Jos kelluvan valuutan arvo nousee liian vahvaksi, voi keskuspankki pyrkiä heikentämään sitä laskemalla korkoa tai pumppaamalla markkinoille lisää omaa valuuttaa.
Rahapolitiikka Valuuttakurssipolitiikan merkitys voi olla suuri erityisesti niin sanotuille pienille avotalouksille, joissa suuri osa rahan liikkeestä perustuu ulkomaankauppaan. Vientiä tukevat ja tuontihyödykkeitten kysyntää hillitsevät devalvaatiot (ja, paljon vähäisemmässä määrin, valuutan vahvistamiseksi tehdyt revalvaatiot) olivatkin keskeinen osa Suomen rahapolitiikkaa ennen Euroopan unioniin liittymistä. Devalvoimista suosittiin myös esimerkiksi Ruotsissa 1970-luvulla. Keskeinen valuuttakurssipoliittinen valinta on, annetaanko valuutan kellua vai pidetäänkö se kiinteänä. – Eurojärjestelmän rahapolitiikalle ei ole virallisesti määritelty valuuttakurssitavoitetta, vaan euro saa kellua, eli sen valuuttakurssin annetaan määräytyä vapaasti markkinoilla. Kurssivaihteluja voidaan kuitenkin joissakin tilanteissa pyrkiä vaimentamaan siten, että euroalueen kansalliset keskuspankit ostavat tai myyvät euroja muita valuuttoja vastaan.
Euroalue Euroalue on Euroopan unionin yhteisvaluutan euron käyttöön ottaneiden 19 valtion muodostama alue. Euroalueeseen kuuluvat Alankomaat, Belgia, Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Malta, Portugali, Ranska, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi ja Viro. EU:n jäsenvaltioiden odotetaan liittyvän euroalueeseen, lukuun ottamatta Britanniaa ja Tanskaa, jotka saivat oikeuden pidättyä euron käyttöönotosta, sillä ne olivat jäseniä jo ennen Maastrichtin sopimusta. Ruotsi muodostaa tästä kuviosta mielenkiintoisen poikkeuksen. Ruotsista tuli EU:n jäsen vasta Maastrichtin sopimuksen solmimisen jälkeen, mikä velvoittaa Ruotsia liittymään euroalueeseen heti, kun maa täyttää vaadittavat ehdot. Sääntöjen mukaan maan pitäisi ensin kuulua valuuttakurssimekanismi ERM II:een. Siihen osallistuminen on kuitenkin vapaaehtoista ja näin ollen Ruotsi on laillisen 'porsaanreiän' avulla välttänyt euroalueeseen liittymisen. Neljä EU:hun kuulumatonta kääpiövaltiota – Monaco, Andorra, San Marino ja Vatikaanivaltio – ovat tehneet EU:n kanssa sopimuksen, että ne saavat käyttää euroa valuuttanaan. Myös Kosovo ja Montenegro käyttävät euroa valuuttanaan.
Euro Eurokolikot ja -setelit otettiin suunnitelman mukaisesti käyttöön 1. tammikuuta 2002. Tätä seurasi eri maissa vaihtelevan pituinen vaihtojakso, jonka aikana euroa ja kansallista valuuttaa sai käyttää yhtä aikaa. Suomessa tämä vaihe kesti maaliskuun alkuun 2002. Tarkoituksena oli, että kun maksoi vielä kansallisella valuutalla, niin vaihtorahat sai euroina, ja siten vanha raha vaihtuisi uuteen luonnollisella tavalla päivittäisessä maksuliikenteessä. Tämä onnistuikin erittäin hyvin, sillä jo viikon parin kuluttua vuodenvaihteesta huomattava osa kansallisista rahoista oli vaihtunut euroiksi.
Viro Vuoden 2011 alussa Viron valuutaksi vaihdettiin euro. Aiempi valuutta oli Viron kruunu.
ECUXIT ECUXIT tarkoittaa euroalueen kriisin ratkaisua ottamalla askel taaksepäin euro-kokeilussa ja palaamalla kansallisiin kelluviin valuuttoihin ja ECU:un eli korieuroon. ECUXIT on eräänlainen kompromissiratkaisu euron kriisin ratkaisemiseksi: jokainen jäsenvaltio saa kansallisen valuutan ja keskuspankin myötä mahdollisuuden harjoittaa demokraattisesti päätettyä rahapolitiikkaa ja talouspolitiikkaa eli esimerkiksi devalvoida valuuttaansa ja rahoittaa kansallisen keskuspankkinsa avulla julkisia palveluita, ja samaan aikaan euro jää käyttöön korivaluutaksi helpottamaan vientiä harjoittavien yritysten toimintaa.
Albanian lek Lek esiteltiin Albanian ensimmäiseksi valuutaksi helmikuussa 1926. Sitä ennen vuodesta 1923 Italian liiraa käytettiin koko maassa lukuun ottamatta Korçëa, jossa käytettiin Kreikan drakmaa.
Dragonfable Dragonfablen maksullisen sisällön saa käyttöönä ostamalla internetin kautta Dragon Amuletin joko yhdelle hahmolle (noin 20 euroa) tai kaikille hallitemilleen, myös tuleville hahmoille (noin 30 euroa). Pelin normaalin valuutan lisäksi siinä on käytössä myös erillinen, maksullinen valuutta (Dragon Coins), joilla voi ostaa erityiskaupasta tavallista voimakkaampia aseita, varusteita ja lemmikkejä.
Euro Lisäksi euroa käytetään eräissä muissa EU:n ulkopuolisissa maissa, kuten Montenegrossa ja Kosovossa (katso tarkemmin Euroalue). Tämä käyttö, jota on kutsuttu euroistumiseksi, on vastaavan tyyppistä kuin eräissä muissa maissa tapahtunut niin sanottu dollarisoituminen eli maan oma-aloitteinen päätös lopettaa oman valuuttansa käyttö ja alkaa käyttää sen sijaan Yhdysvaltain dollaria. Edellä mainitun kaltaisia kääpiövaltioiden tapauksia lukuun ottamatta euroistuminen ja dollarisoituminen ovat yleensä merkki maan talousongelmista: maan oma valuutta on hylätty sen arvon jatkuvan nopean heikkenemisen vuoksi ja alettu käyttää arvoltaan luotettavaa maailmanvaluuttaa. Euroistuminen ei millään muotoa tee maasta virallisesti eurokelpoista eikä euroalueeseen kuuluvaa, eikä euroistuminen avaa tietä myöhempään viralliseen euroalueeseen liittymiseen – yleensä päinvastoin, koska vieraan valuutan käyttö kertoo maan talouden olevan tilassa, jossa omaan valuuttaan ei voisi luottaa. Toisaalta mikään kansainvälinen tai euroalueen säännöstö ei estä itsenäistä mutta EU:hun kuulumatonta valtiota ottamasta viralliseksi rahakseen euroa. Euroistunut valtio ei ole mukana Euroopan keskuspankin eikä Euroopan keskuspankkijärjestelmän toiminnassa.
Rahaliitto Raha voi olla kokonaan yhteinen niin, että osallistuvilla mailla ei ole maakohtaisesti omia valuuttoja ja niiden seteleitä ja kolikoita. Taloudelliselta painoarvoltaan suurin tällainen nykyinen rahaliitto on Euroopan talous- ja rahaliitto EMU, joka käyttää valuuttanaan euroa. Euroopan unionin sisällä on euroalue, johon EU:n 27 jäsenmaasta kuuluu 17 vuonna 2013. Yhteinen valuutta euro on korvannut 12 kansallista valuuttaa vuoden 1999 alussa ja myöhemmin viisi lisää. Rahaliiton ulkopuolelle ovat jääneet mm. Britannia, Ruotsi ja Tanska. Länsi-Afrikan entisissä Ranskan siirtomaissa on yhteinen ns. CFA-frangi. Yhteisrahoja on suunniteltu lisäksi ainakin Pohjois-Amerikkaan ja Afrikkaan kauppaliittojen yhteyteen.
Ukrainan hryvnia 16. maaliskuuta 2013 1 hryvnia vastasi 0.094 euroa ja 1 euro 10,631 hryvniaa. Kurssi kääntyi laskuun vallankumoukseen ja Ukrainan kriisiin johtaneiden poliittisten epävakauksien alettua. Helmikuussa 2014 maan keskuspankki lakkasi tukemasta valuuttaa ja omaksui joustavan vaihtokurssin, ja hryvnian kurssi painui ennätyksellisen alas suhteessa Yhdysvaltain dollariin. Edellisvuoden valuutan arvoon verrattuna tapahtunut 21 prosentin lasku oli rajuin, joka tapahtui uutistoimisto Bloombergin seuraamien 175 kansainvälisen valuutan joukossa. Huhtikuussa poliittisen tilanteen kärjistyminen ja kiista kaasun hinnasta Venäjän kanssa laski kurssia entisestään ja tapahtunut lasku oli jo 32 prosenttia.
Italian historia 1200-luvulla Italian kaupunkivaltiot kasvoivat voimakkaasti ja tulivat käytännössä itsenäisiksi keisarikunnasta. Tänä aikana kehittyivät myös pankki- ja rahatalousmenetelmät, joiden keskukseksi tuli Firenze ja sen valuutasta floriinista kansainvälisen kaupan valuutta. Syntyi uusi aristokraattiluokka, joka oli saavuttanut asemansa liiketoimintataidoillaan ja haastoi keskiajalla Eurooppaa hallinneen feodaalisen yläluokan. Suurimmassa osassa Pohjois-Italiaa kaupunkien suurporvarit olivatkin mahtavampia kuin maaseudun feodaaliherrat.
Irlannin punta Irlannin punta (, ) oli Irlannin rahayksikkö vuosina 1938–2002 ennen euron käyttöönottoa, lyhenteeltään £ (myös IR£) (Ison-Britannian samannimisen valuutan tapaan, vaikkakaan ei sidoksissa tähän), valuuttatunnukseltaan IEP. Se jakaantui 100 pennyyn. Irlannin punnan arvo oli 1 € = 0,787564 puntaa.
Rahaliitto Toinen rahaliiton muoto on, että osallistuvilla mailla on nimellisesti omat valuuttansa ja omat setelinsä ja kolikkonsa, mutta olennaista on, että kyseiset valuutat on sidottu arvoltaan toisiinsa kiinteästi (yleensä samanarvoisina, mutta ei välttämättä). Setelit ja kolikot voivat käydä ristiin osallistuvissa maissa, mutta tämäkään ei kuitenkaan ole välttämätön rahaliiton ominaisuus, vaan käteisen käyttö voi olla alueellisesti rajattua. Esimerkkinä nimellisesti eri valuuttojen rahaliitosta olivat Belgian frangi ja Luxemburgin frangi ennen näiden maiden siirtymistä euroon: frangit olivat nimellisesti eri valuuttoja, mutta kiinteästi samanarvoiset, ja kummassakin maassa oli omat setelit ja kolikot, mutta ne kävivät ristiin maksuvälineinä molemmissa maissa.
Euro Euroja käytetään myös neljässä EU:n ulkopuolisessa kääpiövaltiossa eli Monacossa, San Marinossa, Vatikaanissa ja Andorrassa. Kolmella ensin mainitulla oli jo euron käyttöä koskevat rahaliittosopimukset euroalueen kanssa. Andorra käytti alkuun ilman sopimusta yksipuolisella päätöksellään euroa, mutta solmi 30. kesäkuuta 2011 käytöstä sopimuksen EU:n kanssa. Nämä käytännöt ovat jatkoa euroa edeltäneen ajan järjestelyille, joiden mukaan kääpiövaltioissa käytettiin ympäröivien maiden valuuttoja:Tämä johtui siitä, että kääpiövaltioiden olisi ollut tarpeettoman kallista ylläpitää omaa valuuttaa ja siihen liittyvää rahapolitiikkaa sekä setelipainoja ja rahapajoja. Kun ympäröivät maat vaihtoivat euroon, myös kääpiövaltioiden valuutaksi oli luonnollista ottaa euro. Mailla on myös oikeus lyöttää jonkin verran niiden omilla kansallisilla kuva-aiheilla varustettuja eurokolikoita, jotka ovat käypää rahaa siinä missä EU:hun kuuluvienkin euromaiden kolikot, mutta päätyvät vähäisen lyöntimääränsä vuoksi nimellisarvojaan kalliimmalla hinnalla lähes yksinomaan keräilijöiden kokoelmiin. Andorran kolikoidenlyöntioikeus alkoi kolmea muuta maata myöhemmin, 1. heinäkuuta 2013.
Suomen taloushistoria Suomi liittyi 1995 Euroopan unioniin. EU on ollut ennen muuta taloudellinen liitto, johon Suomen talous on yhä syvemmin integroitunut. Tästä esimerkkejä ovat EMU-maiden yhteinen valuutta euro, yhteinen tullipolitiikka sekä tavaroiden ja pääomien vapaa liikkuminen. EU helpotti myös palvelujen ja ihmisten liikkumista.
Vesa Kanniainen Kanniainen on tunnettu EU:n yhteisen valuutan euron kriitikko. Avoimessa kirjeessään Uuden Suomen blogissa silloiselle pääministerille Jyrki Kataiselle hän esitti vertailukohdaksi Ruotsin valuutan kruunun, joka on ollut Kanniaisen mukaan siunaus Ruotsille, ja toivoi perusteellisia hyöty-kustannustutkimuksia eurosta. Vauhdittaakseen eurokeskustelua Suomessa Kanniainen perusti 2013 EuroThinkTank-tutkijaryhmän. Professori Heikki Patomäen kirjoituksia Kanniainen on arvostellut voimakkaasti kritisoiden muun muassa Patomäen kirjaa "Eurokriisin anatomia"..
Paikallisvaluutta Vuosituhannen vaihteen jälkeen Saksassa ja Itävallassa on käynnistetty 16 uutta paikallista valuuttaa ja 49 muusta on suunnitelmia. Esimerkiksi Hampurissa niitä toimii kaksi: Alto ja Hansemark. Baijerilaisen Chiemgauer-valuutan kuukausittainen liikevaihto on 135 000 euroa.
Euro Euro on monien muiden valuuttojen, esimerkiksi Yhdysvaltain dollarin, tavoin fiat-valuutta, jonka arvo perustuu säännöksiin tai lakeihin eikä johonkin konkreettiseen asiaan.
Valuuttamerkki ¤-merkki on yleinen valuuttamerkki, jota voidaan käyttää silloin, kun varsinaista valuuttamerkkiä (esimerkiksi $, £ tai €) ei ole käytettävissä. Rahamäärää kirjoitettaessa merkin paikka vaihtelee valuutan mukaan. Monissa maissa, kuten Yhdysvalloissa ja Britanniassa, merkki sijoitetaan ennen summaa. Myös rahamäärän jälkeen sijoitettu merkki on yleinen, ja tällainen käytäntö on käytössä muun muassa Suomessa. Myös rahasumman keskelle eli desimaalipilkun paikalle sijoitettu merkki on mahdollinen. Tällainen käytäntö oli ennen euron käyttöönottoa Ranskassa ja Portugalissa.
Suomen eroaminen eurosta Brittiläinen Capital Economics on vuonna 2012 esittänyt nopean 18-kohtaisen ohjelman eurosta eroavan jäsenmaan oman kansallisen valuutan palauttamiseksi.
Etiopian birr Etiopian (Abessinian) rahayksikkö tunnettiin vuoteen 1936 nimellä "taaleri" (thaler), joka jakautui 16 piasteriin (qiršiin). Ensimmäiset setelirahat julkaisi "Bank of Abyssinia" vuonna 1915. Pankki oli alisteinen Kairossa pääkonttoriaan pitäneelle "Bank of Egyptille". Pankin painamat setelit mitätöitiin vuonna 1935. Ennen Italian suorittamaa miehitystä "Bank of Ethiopia" laski liikkeeseen uudet taaleri-määräiset setelirahat, joissa oli keisari Haile Selassien ja hänen keisarinnapuolisonsa muotokuvat. Nämä setelit vedettiin liikkeestä 1936. Italian vallan alla Etiopia oli osa Somalimaata ja Italian Itä-Afrikkaa. Maa vapautui miehityksestä 1941, jolloin birr otettiin käyttöön. Etiopian ulkopuolella valuuttaan viitattiin nimellä "Etiopian dollari", mikä oli painettu englanniksi seteleiden arvopuolelle. Aluksi dollarit laski liikkeeseen "State Bank of Ethiopia", myöhemmin "National Bank of Ethiopia". Keisarivallan kukistuttua 1974 ja maan muututtua pian sosialistiseksi tasavallaksi dollari-lisänimestä luovuttiin, ja birr on ollut siitä pitäen käytössä valuutan nimenä myös kansainvälisesti. Ensimmäiset uuden vallan aikaiset birr-määräiset setelit julkaistiin 1976.
Büsingen am Hochrhein Juridisesti Büsingen am Hochrhein kuuluu Saksan valuutta-alueeseen, ja siksi euro onkin laillinen valuutta. Käytännössä Büsingen am Hochrheinin asukkaat kuitenkin käyttävät Sveitsin frangia valuuttanaan. Muutama vuosi sitten valtion julkiset palvelut, kuten postitoimisto hyväksyi ainoastaan Sveitsin frangeja, jopa Saksan postimerkkejä myydessään. Kunnan hallinto keräsi aikanaan erilaisia maksuja Saksan markkoina, mutta hyväksyi laittomasti myös Sveitsin frangeja.