mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Meijerin hyppyrimäet Meijerin hyppyrimäen mäkiennätyksen 23,0 metriä on hypännyt Wille Karhumaa 5. helmikuuta 2011 Santasport-cupissa.
Enigheten Centrallaget Enigheten oli vuonna 1917 perustettu Suomen ruotsinkielisten meijerien keskusosuuskunta. 1900-luvun alkupuolella se hallitsi yhdessä Valion kanssa 95 prosenttia maitoraaka-aineesta.
Luettelo Suomen juustoloista Juustoportti valmistaa monia juustolaatuja. Meijerit toimivat Jalasjärvellä, myymälöitä ja kahviloita on Jalasjärvellä valtatie 3:n varrella Etelä-Pohjanmaalla ja Mäntsälässä.
Täysmaito Täysmaito (aiemmin kulutusmaito) on rasvapitoisuudeltaan vähintään 3,5-prosenttinen, meijerissä pastöroitu maitotuote. Suomessa valmistajat lisäävät täysmaitoon D-vitamiinia, joka tehostaa kalsiumin imeytymistä. Suomessa täysmaito pakataan yleensä punavalkoisiin pakkauksiin. Sitä myytiin vuoteen 1996 asti nimellä "kulutusmaito".
Jämsän Seudun Osuusmeijeri Vuonna 1886 perustettiin Jämsän Jokivarren meijeriosakeyhtiö. Meijeri rakennettiin Jämsänjoen rantaan Seppolan sillan eteläpuolelle. Sen yhteydessä toimi myös mylly ja saha ja koneistoja pyöritti kahden hevosvoiman höyrykone. Meijeri oli valmis vastaanottamaan maitoa marraskuussa 1886. Meijeri seisoi talvikuukaudet. Esimerkiksi vuonna 1888 sinne tuotiin 2 600 litraa maitoa päivässä ja vuosikymmenen vaihteessa säännöllisesti maitoa toimitti 49 taloa.
Jämsän Seudun Osuusmeijeri 1920-luvulla meijerin kunto oli huono ja vanhan meijerin tilalle päätettiin rakentaa uusi. Rakentaminen alkoi keväällä 1928 ja valmistui syksyllä 1929. Kaksikerroksisen rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa olivat meijerisali, laboratorio sekä kylmätilat ja toinen oli kymmenen huoneen asuinkerros, jossa oli myös konttori. Meijeriin rakennettiin vesijohto Vesijohto Oy:n kanssa tehdyn sopimuksen jälkeen. Huhtikuussa 1940 tulipalo tuhosi toisen kerroksen kokonaan. Kerros rakennettiin uudestaan.
Riihimäki Riihimäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla peruna- ja palvikinkkuviipaleista tehty "kinkkuloora" sekä jogurtti, jota Suomessa alettiin ensimmäisenä valmistaa Herajoen meijerissä Riihimäellä 1960-luvun lopulla.
Luh Nykyään Luh on maatalousalueen keskus, jossa toimii meijeri ja konepaja. Nähtävyyksiin kuuluvat entisen linnoituksen jäänteet, Kristuksen ylösnousemuksen kirkko (1680), Kolminaisuuden kirkko (1754), Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen katedraali (1775), Kristuksen kirkastumisen kirkko (1797), pajari Artamon Matvejeville kuulunut kaupungin ensimmäinen kivitalo sekä historiallinen museo.
Arla (Suomi) Tammikuussa 2016 Arla lopetti omistamansa Halkivahan meijerin toiminnan ja Arla Oy:n tytäryhtiö Halkivahan Meijeri Oy päätyi selvitystilaan.
Karjanhoitokoulut Suomessa Grotenfeltin suvun Järvikylän kartanossa Joroisissa toimi meijeri- ja karjanhoitokoulu 1800-luvun loppupuolelta ainakin 1920-luvulle. Koulu tunnettiin myös nimellä Mikkelin karjanhoitokoulu.
Karjanhoitokoulut Suomessa Valtion ylläpitämä kaksivuotinen Pekkalan meijeri- ja karjakkokoulu toimi vuodesta 1882 ainakin 1920-luvun alkuun Ruoveden Jäminkipohjassa, Johan Adolf Aminoffin omistamassa Pekkalan kartanossa.
Mourits Rasmussen Mourits Rasmussen (16. joulukuuta 1896 Selsø, Tanska – 28. tammikuuta 1983, Skårup Tanska) oli tanskalainen meijeristi, Aura-homejuuston kehittäjä ja teollisen jäätelönvalmistuksen uranuurtaja Suomessa.
Haapalampi Meijerin lähellä ja Reuskulassa on kivikautisia asuinpaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Niemelänhovin rakennukset, Kuokkaniemen rautatieasema ja Meijerin kerhotalo. Haapalammella ja Zaozjornyissa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikat.
Nurmijärvi Nurmijärvi on vanhastaan ollut vahva maatalouspitäjä, ja peltojen osuus kunnan kokonaispinta-alasta on liki kolmannes, mikä on enemmän kuin monessa muussa Suomen kunnassa. Myös puutarhakasveja on viljelty voimakkaasti, ja muun muassa liki puolet koko Suomen kaalisadosta on tuotettu Nurmijärvellä. Tästä huolimatta kunnassa ei ole harjoitettu maataloustuotteiden jatkojalostusta; esimerkiksi meijeriä ei ole ollut.
Koskisto Koskisto on yksi Kouvolan kylistä. Aikoinaan siellä sijaitsi Euroopan suurin emmental-juustoa tuottava meijeri. Nykyään meijeri on asumis-, kahvila- ja taidekeskuskäytössä. Taidekeskuksen toiminnasta vastaa Tia Tajakka.
Keitele Keiteleen asukkaat ovat pitkään eläneet maataloudella, kalastuksella ja metsästyksellä, myöhemmin myös metsätaloudella. Kaupankäyntimatkat ovat aikaisemmin 1600-1700-luvuilla suuntautuneet Pohjanmaalle lähinnä Pyhäjokea myöten, talvella hevosella ja reellä, myöhemmin etelään. Höyrylaivaliikenne alkoi Nilakalla 1800-luvulla ja ulottui Tossavanlahdesta Iisvedelle saakka, josta edelleen päästiin Kuopioon. Höyrylaivaliikenne jatkui aina vuoteen 1938, jonka jälkeen autoliikenne syrjäytti sen. Proomuilla kuljetettiin uitettavaa puutavaraa Nilakalla 1950 ja 1960-luvuille saakka. Teollinen elintarvikejalostus alkoi, kun Keiteleelle perustettiin 1900-luvun alussa kaksi osuusmeijeriä: Keiteleen meijeri Keiteleen kirkolle ja Tossavanlahden meijeri Tossavanlahteen. Ne toimivat aina 1970-luvulle saakka, jolloin ne sulautuivat muihin meijereihin. Tossavanlahden meijerin yhteydessä toimi myös rehuviljaa ja elintarvikeviljaa (lukuun ottamatta vehnää) jauhava, kuoriva ja hiutaloiva mylly. Aikaisemmin vilja oli jauhettu lähinnä jokien ja purojen koskiin rakennetuissa pienissä myllyissä. Leikkuupuinnin yleistyessä Tossavanlahden meijerin yhteydessä sijaitsi myös viljan kuivuri, jonka myöhemmin maamiesseura lunasti itselleen. Kasvihuoneviljelyn Keiteleellä aloitti Konevitsan luostari, joka liittyi Kauppapuutarhaliittoon vuonna 1948, 1950-luvulla kasvihuoneviljelyä harjoitti kerhoneuvoja Saimi Kauppinen puutarhuripoikansa kanssa Keiteleen kirkonkylässä. Keitele on ollut maatalousvaltainen kunta aina 1970-luvulle saakka, jonka jälkeen se on teollistunut.
Huittisten meijeri Rakennuksessa on parin viime vuosikymmenen aikana ollut muun muassa erilaista kulttuuri- ja yritystoimintaa sekä kaupungin varastotiloja. Lisäksi rakennuksessa on useita asuntoja. Meijerin tiloissa toimii nykyään myös Huittisten kierrätyskeskus.
Valle Rosenberg Rosenbergin vanhemmat olivat puuseppä Knut Gustaf Rosenberg (ent. Meijer) ja Olga Maria o.s. Lindström. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1906–1909 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1911. Hän asui vuodesta 1913 Pariisissa ja Italiassa. Hänen maalauksiaan on Ateneumissa ja Porvoon museossa. Rosenberg osallistui Suomen Taiteilijan näyttelyihin vuosina 1909–1913.
Skånemejerier Skånemejerier Ek(onomisk) För(ening) on ruotsalainen meijerialan yritys, jonka tuotteita viedään myös Suomeen, Tanskaan ja Isoon-Britanniaan. Yhtiön kotipaikka on Malmö. Meijerillä on noin 700 työntekijää. Skånemejerier on ranskalaisen Lactalis-meijerijätin tytäryhtiö.
Kempeleen-Salon osuusmeijeri Meijerissä oli 70–75 osakasta, jotka eivät kuitenkaan pystyneet pitämään sen toimintaa kannattavana. Tuotanto oli 35 000–40 000 kiloa voita vuodessa, joka oli huomattavasti vaatimattomampi määrä kuin edeltävässä meijeriyhtiössä. Meijeri myi voitaan Englantiin ja Ouluun. Elintarvikepulan kiristyessä keväällä 1917 määräsi senaatti lähetettäväksi osan meijeriin tulevasta maidosta Ouluun helpottamaan kaupungin elintarvikepulaa. Suurin osa voista vietiin nyt Ouluun. Määräys peruutettiin vasta joulukuun alussa, ja toiminta pääsi pitkän tauon jälkeen elpymään. Kuitenkin tämän jälkeen meijerituotanto pysyi alhaisena, ja kannatus heikkona.
Lukas Meijer Lukas Meijer (s. 21. elokuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen rock-muusikko, kitaristi, lauluntekijä ja laulaja. Hän edusti Puolaa yhdessä Gromeen kanssa kappaleella "Light Me Up" vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, Lissabonissa.
Kempeleen-Salon osuusmeijeri Meijerin toiminnan loputtua rakennus myöhemmin toimi muun muassa Oulun Margariinitehtaan tiloina sekä Kempeleen kunnantoimistona vuosina 1933–1937. Nykyään rakennus on ollut vuodesta 2000 lähtien kempeleläisen moottoripyöräkerho Meijerin Tallin harrastekäytössä.
Liedenpohja Vuonna 1895 perustettu Pohjan meijeri toimi Liedenpohjassa 1940-luvun lopulle. Samana vuonna perustettiin kylän ensimmäinen koulu Ylä-Tulijoen taloon. 1900-luvun alussa kauppias Toivo Aleksanteri Peltomäki perusti kylään sahan ja myllyn sekä pienen voimalan, josta kylään saatiin sähkövalo. Nuorisoseura toimi kylässä vuodesta 1902 aina 1950-luvulle, ja työväenyhdistys perustettiin 1915.
Ockelbo (moottorikelkka) Ockelbo Industrin perustivat Erik Lundgren, Valdemar Lindström, Eskil Karlsson sekä Tage Lindström vuonna 1963. Tehdas toimi Ockelbon kylän meijerillä. Ockelbo oli ensimmäinen eurooppalainen moottorikelkkavalmistaja ja ensimmäisenä vuonna valmistettiin 149 kelkkaa. Vuonna 1967 tehdas toi markkinoille maailman ensimmäisen kaksitelaisen moottorikelkan ja seuraavana vuonna ensimmäisen 60 senttimetriä leveällä telalla varustetun kelkan.
Suonsalmi Suonsalmi on kylä Hirvensalmella Itä-Suomen läänissä. Suonsalmen kanava kulkee kylän läpi. Suonsalmella on toiminut koulu, meijeri ja kauppa, jotka kaikki on lakkautettu. Kylänraitti on Joutsantie eli seututie 431, joka kulkee lännessä Tuukkalaan ja etelässä Pöyryyn.
Kempeleen-Salon osuusmeijeri Maaliskuussa 1912 maalaisseuran piirissä aloitettiin keskustella uuden meijeriyhtiön perustamisesta. Tällöin esitettiin myös toivomus, että oulunsalolaiset yhtyisivät hankkeeseen. Seuraavassa kokouksessa päätettiin lopullisesti perustaa uusi meijeri. Perustettavaan meijeriin päätettiin asettaa 800 osuutta.
Mourits Rasmussen Juusto- ja jäätelömestari Mourits Rasmussen syntyi meijerinomistaja Hans Rasmussenin poikana Tanskassa, jossa hän myös kävi koulunsa ja valmistui meijeristiksi. Varsinaisen elämäntyönsä hän kuitenkin teki Suomessa Voinvientiosuusliike Valion Turun meijerissä. Mourits Rasmussen kuuluu niihin lukuisiin lähinnä Keski-Euroopasta kotoisin olleisiin mestareihin, joiden ammattitaitoon Suomen elintarviketeollisuuden ennen sotia tapahtunut kasvu ja monipuolistuminen merkittävältä osalta perustui.
Suomen Vapaakirkon lähetystyö 1910 Kaarlo Waismaa palasi Ghumiin oltuaan 5 vuotta Suomessa. Ghumin lähetystalo oli kymmenen vuotensa aikana rapistunut huonoon kuntoon, jonka vuoksi Waismaa alkoi kunnostamaan sitä. Koulutaloon rakennettiin yksi luokkahuone lisää. Lastenkoti oli muutettu vuonna 1909 ostetulle ruotsalaisen meijeristi herra Keventerin Enfield-nimiselle tilalle. Waismaa kirjoitti Tiibetinkielisen aapisen, joka ilmestyi 1910.
Maatalouskauppa Maanviljelyn, karjanhoidon ja jalostuksen koneellistuessa tuli maatalouskaupan muodostuminen välttämättömäksi . Suomessa 1900-luvun alussa yleensä osuustoimintaperiaatteella muodostuneet meijerit hakivat vientimarkkinat yhdessä muodostamalla keskusosuuskunnakseen Valion. Lihanjalostuksen keskittyminen voita vähäisemmän viennin vuoksi muodostui paljon myöhemmin.
Porlammin Osuusmeijeri Porlammin Osuusmeijerin perustamista suunniteltiin jo 1913, mutta koska se ei onnistunut, perustivat Kaarlo Vuorenalho, Ilmari Myyrä ja Kalle Vähämartti yhtiömeijerin. 1920 ei perustettu Porlammin Osuusmeijeri saanut etumaksuja taloudellisiin vaikeuksiinsa joidenkin muiden meijereiden tapaan, minkä vuoksi meijerille perustettiin oma vientiliike.
Porlammi Maatalouden ajauduttua ongelmiin 1860-luvun nälkävuosien aikana muuttui maatalous myös Porlammilla: leipäviljavaltainen maatalous sai vierelleen vuoroviljelyn entisen kaksivuoroviljelyn tilalle sekä lypsykarjahoidon. Ennen viljellyin vilja ruis sai myös väistyä kauran tieltä. Porlammin ensimmäisen meijerin perusti kartano 1882. Ensimmäinen traktori kylään hankittiin 1940-luvulla. Nykyään Porlammilla toimii noin kaksikymmentä tilaa, jotka saavat toimeentulonsa maataloudesta.
Michaela Meijer Michaela Meijer (s. 30. heinäkuuta 1993) on ruotsalainen seiväshyppääjä, joka edustaa Örgryte IS:ää. Hän hyppäsi ennätyksensä ja Ruotsin ennätyksen 471 cm Göteborgissa heinäkuussa 2017. Sisäradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan tuloksen 460 cm. Tämä tapahtui maaliskuussa 2016 Norjan sisäratojen mestaruuskilpailuissa Rudissa.
Lauri Kaukonen Valittiin vuonna 1946 Meijerien Keskinäisen Vakuutusyhtiön ja Meijeriväen Eläkekassan johtajaksi. Meijeriväen Eläkekassan johtajana hän uudisti merijeriammattiväen eläkejärjestelmän. Myöhemmin hän toimi molempien johtokunnan jäsenenä. Opettajana Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa 1940-1948. Valion hallinnolliseksi johtajaksi hän nousi vuonna 1956.
Napue Napuessa sijaitsee vuonna 1908 rakennettu, luonnonkivipintainen Isonkyrön Osuusmeijeri. Sen menestystuotteeksi nousi 1980-luvulla Oltermanni-juusto, joka on 2000-luvulta asti valmistettu Valion muissa meijereissä. Nykyisin meijerin tiloissa toimii muun muassa palkitusta Napue-ginistään ja ruisviskistään tunnettu tislaamoyritys Kyrö Distillery Company.
Misi Virkistys, kalastus ja harrastustoiminta elvytettiin perustamalla kylälle Misin Metsästys ja Kalastusseura 16. toukokuuta 1962. Puheenjohtajaksi valittiin Matti Ruismäki ja sihteeriksi Martti Kontio. Maidon kuljetus meijereihin käynnistyi vuonna 1962 ja maitoa kerättiin parhaimmillaan 20:ltä tilalta. Linja-autojen päivittäinen vuoroliikenne käynnistyi vuonna 1963. Ensimmäinen televisio tuli Misiin vuonna 1964 Mikko Kontion taloon, jossa joukolla katseltiin Innsbruckin talviolympialaisia.
Verner Virtanen Vuonna 1915 Salon Seudun Osuusmeijeri palkkasi Verner Virtasen isännöitsijäkseen. Virtanen halusi muuttaa meijerin juustomeijeriksi. Johtokunta harkitsi asiaa ja hyväksyi ehdotuksen vasta toisessa käsittelyssä. Meijerin maitohuoneesta tehtiin juustola. Voivarasto, suolaus- ja jäävarasto muutettiin käymiskellariksi. Muutosten lisäksi rakennettiin uusi varastokellari.
Kiteen Meijerinranta Toisen maailmansodan jälkeen meijerin alueelle rakennettiin uusi, kivirakenteinen myllyrakennus, ja meijeri sai luvan myydä sahatavaraa ulkomaille. Sahatavaran tuotannon huippuvuosi oli 1951. Kivimeijerin myllytiloihin perustettiin pesula, jolle oli vielä 1950-luvun vaihteessa paljon kysyntää. Vuosien kuluessa palvelun tarve pieneni ja pesulatoiminnasta luovuttiin.
Valio Eesti Valio Eesti AS on Valion virolainen tytäryhtiö. Yhtiön toimisto sijaitsee Tallinnassa ja meijeri Laevassa, Tartumaalla. Henkilöstöä yhtiössä on 217, ja liikevaihto on 38 miljoonaa euroa. Valio Eestin tuotevalikoimassa Virossa on suomalaisten Valion tuotteiden lisäksi "Gefilus"-tuotteet ja sen oman meijerin "Alma"-tuotteet. Yhtiö on toisena Viron meijerituotemarkkinoilla.
Huittisten meijerikahakka Meijerilakon ensimmäisenä päivänä lakkoilijat yrittivät Huittisten keskustaajamassa Lauttakylässä pysäyttää laitokseen matkalla olleen maitokuljetuksen, mutta se pääsi perille vartijoiden saattamana. Myös Sammun suunnasta tullutta kuljetusta yritettiin estää ja lisäksi osa lakkolaisista pyrki sisälle meijeriin. Myöhemmin illalla lakkokomitea kokoontui palokunnantalolle, jossa tehtiin päätös seuraavana päivänä meijerille suuntautuvasta marssista. Komitean puheenjohtajana toimi Loiman työväenyhdistyksen aktiiveihin lukeutunut Kalle Virta, mutta käytännössä sitä johtivat lakkokomitean radikaaleimmat jäsenet. Lakkoilijoiden ohella myös Huittisten Osuusmeijerin johtokunnan puheenjohtaja kannatti sulkemista, jotta ikävyyksiltä vältyttäisiin, mutta ajatus ei saanut vastakaikua isänniltä. Sen sijaan he päättivät nimismies Leopold Öllerin ja piirieläinlääkäri John Engdahlin johdolla koota 50 hengen vahvuisen joukon, joka kokoontui meijerillä aamun valjettua.
Huittisten meijerikahakka Heinäkuun 13. päivän aamuna noin 400–500 lakossa olevaa maatyöläistä kokoontui Lauttakylän torille ja aloitti sieltä marssinsa kohti puolen kilometrin päässä sijaitsevaa osuusmeijeriä. Väkivaltaisuudet alkoivat ilmeisesti välittömästi kulkueen saavuttua meijerille, mutta kertomukset tapahtumien kulusta vaihtelevat osapuolen mukaan. Paikalla olleen vartiokaartin väitteiden mukaan lakkoilijat yrittivät tunkeutua sisälle meijeriin, kun taas nämä sanoivat joutuneensa heti meijerille saavuttuaan kivityksen kohteeksi, jonka jälkeen heitä ammuttiin halkopinojen takaa. Joka tapauksessa marssijoita kohti ammuttiin tiettävästi kymmeniä laukauksia, mikä johti kuuden haavoittumiseen. Lisäksi kaksi lakkoilijaa sai muunlaisia vammoja, kun taas vartiokaarteista loukkaantui vain yksi sairaalaan joutunut. Lakkolaisilla ei ollut ampuma-aseita, vaan he olivat aseistautuneet erilaisin astaloin sekä muun muassa polkupyöränketjuin ja kivin.
Pienviljely Tyypilliseen pientilaan sodan jälkeisessä Suomessa kuului noin 6 hehtaaria viljelyalaa sekä muutama kymmenen hehtaaria metsää. Tilalla pidettiin neljää lehmää (maito kuljetettiin meijeriin) sekä muutama lammas, muutama kana ja taloussika perheen tarpeita varten. Hevosta pidettiin metsä- ja peltotöitä varten. Pientilat olivat useimmiten omavaraisia.
Severus Konkola Konkola loi vaatimattomista lähtökohdista merkittävän omaisuuden harjoittamalla elintarviketukkukauppaa ja erityisesti puukauppaa Krimin sodan jälkeen. Aluksi hän välitti Keski-Suomen elintarvikkeita rannikkokaupunkeihin ja Pietariin ja myöhemmin puutavaraa Etelä-Suomen sahoille. Konkola hankki omistukseensa useita maatiloja, lopulta niitä oli kolmattakymmentä. Hän harjoitti puutavaran sahausta ensin Korpilahden Saakoskella ja Jämsänkoskella sekä vuodesta 1888 Jämsän kirkolle perustamallaan sahalla, jonka yhteydessä toimivat myös mylly ja meijeri.
Laitilan Puhelin Osuustoimintalain säätämisen (1901) jälkeen Suomeen alkoi syntyä osuuskuntia, joista Laitilassa olivat tärkeimpiä meijeriosuuskunta (1904) ja osuuskauppa (1907). Osuuskunnasta tuli ratkaisu myös puhelinolojen kehittämiseen. 28.3.1909 meijerillä oli koolla 18 laitilalaismiestä, jotka päättivät perustaa telefooniosuuskunnan. Sen tarkoituksena oli tehdä puhelimen hankkiminen laitilalaisille mahdolliseksi kohtuullisilla kustannuksilla.
Meijeri 1900-luvun alussa siirryttiin suurempiin osuusmeijereihin. Tämä nosti laatua ja tuotantomääriä, mikä paransi kilpailukykyä. Voita vietiin nyt Venäjälle sekä Englantiin, jossa laatuvaatimukset olivat asettuneet tanskalaisvoin totuttamana korkealle. Voista tuli Suomelle merkittävä vientiartikkeli, 1866–70 vienti käsitti 3,5 ja 1906–10 jo 12,5 miljoonaa kilogrammaa vuodessa.
Sirkka Ruotsalainen "Aku Ankan" ensimmäisenä päätoimittajana Ruotsalainen toimi 1951–1968. Tasokkaan suomen kielen vaaliminen alkoi "Aku Ankassa" jo hänen päätoimittajakaudellaan. Juuri Ruotsalainen suomensi lehden historian tunnetuimmat, pääosin Carl Barksin tarinoihin liittyneet lausahdukset, kuten lentäväksi lauseeksi muodostuneen ”Elämme kovia aikoja, ystävä hyvä” (tarinasta "Puhuva koira") ja käsitteen ”höpsismi” (tarinasta "Kruuna vai klaava"). Ruotsalaisen jäätyä eläkkeelle vuonna 1968 "Aku Ankan" seuraavaksi päätoimittajaksi tuli Alli Peltonen, joka oli työskennellyt hänen kanssaan jo "Valituissa Paloissa". Ruotsalainen oli myös "Kippari Kalle" -lehden ensimmäinen päätoimittaja vuosina 1952–1955.
AKU. Lehden päätoimittaja oli Jukka Heiskanen, joka toimii myös Aku Ankka -lehden päätoimittajana.
Jukka Heiskanen Jukka Heiskanen (s. 1962 Kuopio) on sarjakuvaneuvos, sarjakuvakääntäjä sekä Aku Ankka -lehden vastaava päätoimittaja. Aikoinaan hän piirsi myös huumorilehti Pahkasikaan sarjakuvia.
Heiskanen aloitti opiskelun Jyväskylän yliopistossa vuonna 1982.Heiskanen tunnetaan monien sarjakuvien käännöksistä. Merkittävimpiä lienevät Blueberryt. Hän on lisäksi toiminut Sarjainfon päätoimittajana vuosina 1993–1996. Vuonna 1994 Heiskanen siirtyi Aku Ankka -lehden palvelukseen äitiyslomasijaisena. Huhtikuussa 2003 hän aloitti Aku Ankan päätoimittajana, toimien kuitenkin aluksi yhteistyössä Markku Kivekkään kanssa.
Höpsismi Suomenkielisen nimityksen ”höpsismi” kehitti "Aku Ankka" -lehden ensimmäinen päätoimittaja Sirkka Ruotsalainen.
Vanhan linnan salaisuus Vanhan linnan salaisuus () on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen Aku Ankka -sarjakuvatarina, joka julkaistiin alun perin kesäkuussa 1948. Barks oli saanut sen valmiiksi 3. joulukuuta 1947. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäisen kerran Aku Ankka -lehden numeroissa 1–5 vuonna 1972. Sen suomensi Aku Ankan silloinen päätoimittaja Alli Peltonen, joka tiettävästi käänsi koko päätoimittajakaudellaan vain tämän yhden tarinan. "Vanhan linnan salaisuus" on toinen tarina, jossa Barks käytti vuoden 1947 joulutarinaa "Joulu Karhuvuorella" varten keksimäänsä Akun vanhan, rikkaan sukulaisen Roope Ankan hahmoa. Se on käännekohta Barksin tuotannossa myös sikäli, että kyseessä on hänen ensimmäinen aarrejahtiin alusta lähtien keskittynyt tarinansa.
Sirkka Ruotsalainen Sirkka Ruotsalainen (o.s. Nuormaa; 11. toukokuuta 1901 Tampere – 31. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli "Aku Ankka" -lehden sekä Suomen "Valittujen palojen" ensimmäinen päätoimittaja.
Arvi Nuormaa Arvi Nuormaan vanhemmat olivat runoilija, sanoittaja, toimittaja ja kansansivistäjä Severi Nuormaa ja Hilja Wendell. Hänen nuorempi sisarensa Sirkka Ruotsalainen oli Aku Ankka -lehden sekä Valittujen palojen ensimmäinen päätoimittaja.
Armas Peltonen Hänen lapsiaan olivat kirjallisuudentutkija Aarre M. Peltonen ja "Aku Ankka" -lehden päätoimittaja Alli Peltonen.
Alli Peltonen Alli Peltonen (16. toukokuuta 1916 Antrea – 28. tammikuuta 1985 Helsinki) oli "Aku Ankka" -lehden päätoimittaja vuosina 1968–1978.
Markku Kivekäs Markku Olli Juhani Kivekäs (16. kesäkuuta 1947 – 30. toukokuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen Disney-asiantuntija ja -keräilijä. Hän toimi Aku Ankka -lehden päätoimittajana vuosina 1988–2007. Kivekäs jäi eläkkeelle tehtävästään kesäkuussa 2007. Hän jätti kaikkien aikojen huippulevikissään olevan Aku Ankan yli 35 vuoden työuran jälkeen. Hän oli tullut lehteen töihin jo vuonna 1970. Hän yleni toimitussihteeriksi vuonna 1976 ja toimituspäälliköksi vuonna 1986.
Mary A. Wuorio Wuorio siirtyi myöhemmin sarjakuvien pariin. Hän oli Sanoman vuosina 1973–1974 julkaiseman "Zoom"-sarjakuvalehden päätoimittaja sen koko ilmestymisen ajan. Viimeksi Wuorio oli "Roope-setä"-lehden ensimmäisenä päätoimittajana 1978–1984. Lisäksi hän suomensi suuren osan 1970- ja 1980-luvuilla julkaistuista vanhemmista "Aku Ankan taskukirjoista", joiden värikäs suomen kieli oli pääosin hänen kynästään lähtöisin. Wuorio suomensi vuosina 1973–1988 yli 60 "Aku Ankan taskukirjaa" ja useita muita Disney-sarjakuvien kokoelmia. Hän suomensi myös yhdessä Outi Wallin kanssa Sanoman vuosina 1976–1977 albumeina julkaisemat Albert Uderzon ja René Goscinnyn "Umpah-pah"-sarjat.
Alli Peltonen Peltonen kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta Helsingissä 1934 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän Kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1939 sekä filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1946. Sota-aikana hän toimi opettajana Helsingissä ja oli myös viestilottana rintamalla. Vuodesta 1946 Peltonen työskenteli Suomen "Valittujen Palojen" toimitussihteerinä ja ystävystyi lehden silloisen päätoimittajan Sirkka Ruotsalaisen kanssa. Kun Ruotsalainen jäi eläkkeelle "Aku Ankan" päätoimittajan tehtävästä vuoden 1968 alusta, Peltonen kutsuttiin hänen seuraajakseen. Toisin kuin edeltäjänsä, Peltonen ei itse juuri suomentanut lehden sisältöä. Hänen on sanottu päätoimittajakautenaan suomentaneen vain yhden tarinan, Carl Barksin "Vanhan linnan salaisuuden". Peltonen palkkasi lehteen vuonna 1970 kääntäjiksi Markku Saarisen ja Markku Kivekkään, jotka jäivät toimituskuntaan vuosikymmeniksi. "Aku Ankan" levikki saavutti Peltosen kaudella pitkäaikaisen ennätyslukemansa 317 570 kappaletta vuonna 1975. Ennätys rikottiin vuonna 2007.
Don Rosa Vuoden 1990 jälkeen on Aku Ankassa julkaistu Rosan tuotantoa vuosittain. Kaiken kaikkeaan lehdessä on ilmestynyt noin 70 Rosan tarinaa sekä lukuisia kansi- ja keräilykuvia. Marraskuussa 1995 julkaistiin ensimmäinen Rosa-aiheinen erikoisnumero, 45/1995, joka sisälsi 24-sivuisen tarinan ”Kolumbuksen kadonneet kartat” kokonaisuudessaan. Myös "Roope-sedässä" on julkaistu Rosan piirtämä juliste, kansikuva ja keräilykuva, sekä liitteenä tarina ”Takaisin Xanaduun”. Aku Ankan sukupuu -juliste julkaistiin alun perin Aku Ankan taskukirjan liitteenä.
Riitta Hanhi Riitta ilmestyi Roopen elämään virallisesti tarinassa "Zio Paperone e l'multino Balabu" penäämään Roopelta syntymäpäivälahjaa. Riitan rooli oli silloin vielä varsin epäselvä, mutta sarjassa annettiin ymmärtää, että hän oli Roopen vanha tuttu. Suomessa tämä sarja julkaistiin Aku Ankan taskukirjassa numero 79 (nimellä "Viimeinen kulu-kulu"). Ensimmäinen suomeksi julkaistu sarjakuva Riitasta oli Aku Ankan taskukirjan numerossa 8 julkaistu "Venetsian leipuri". Riitta-tarinoita on myöhemmin julkaistu suomeksi myös Aku Ankka -lehdessä.
Roope Ankan elämä ja teot B-luvut yhteen koonneessa "Roope Ankan elämä ja teot 2" -kokoelmassa julkaistiin lisäksi tarinat "Ensilantin tarina" ("Of Ducks and Dimes and Destinies"; julkaistu Aku Ankka -lehden numerossa 24/95 nimellä "Onnenlantin tarina"), "Lumikenttien kimallus" (ilmestynyt Aku Ankka -lehdissä 35-38/1990) ja "Unelmoiden läpi elämän" (ilmestynyt Aku Ankka -lehdissä 9-10/2003), joiden juonet liittyvät Roopen menneisyyteen kiinteästi ja jotka sisältävät jonkinlaisia takaumia hänen nuoruuteensa, vaikka ne eivät kuulukaan varsinaiseen elämäkertajatkumoon. "Ensilantin tarinaa" kutsutaan joskus "luvuksi 0".
Aku Ankka pelastaa Tyhjälän joulun Aku Ankka pelastaa Tyhjälän joulun (engl. "A Christmas for Shacktown") on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen sarjakuvatarina vuodelta 1951. Tarina julkaistiin alun perin "Donald Duck One Shots" -lehden numerossa 367 vuonna 1952. Suomessa se julkaistiin ensimmäistä kertaa "Aku Ankka" -lehden numerossa 12B/1956.
Panchito Pistoles Panchito Pistoles on José Cariocan ja Aku Ankan tavoin Aku Ankka -lehden sarjakuvahahmo. Ehkä tunnetuimmat Aku Ankka-lehden tarinat, joissa Panchito esiintyy, ovat Don Rosan "Kolmen caballeron paluu" ja "Seitsemän (miinus neljä) rohkeata caballeroa". Panchitosta ei löydy niin paljon tarinoita kuin Josésta, vaikka ainakin piirrosfilmeissä Panchito on usein se, jolla on suu koko ajan auki ja José se, joka seisoo hiljaa takana. Panchito on kukko. Panchiton hevosen nimi on Señor Martinez.
Kirjekyyhky Silosiipi Kirjekyyhky Silosiipi ("Rocket Wing Saves the Day") on Carl Barksin kirjoittama ja piirtämä Aku Ankka -tarina, joka julkaistiin ensimmäisen kerran Walt Disney’s Comics and Stories 139 -lehdessä vuonna 1952. Suomessa se julkaistiin alun perin Aku Ankka -lehden vuoden 1953 ensimmäisessä numerossa. Monien muiden Barksin tarinoiden tapaan Silosiipikin on kymmensivuinen. Tarinan on suomentanut Sirkka Ruotsalainen Aku Ankan parhaat -albumisarjan "Kun taivaalta satoi rahaa" -albumissa.
Aku Ankka (lehti) Disneyn sarjakuvasuomennoksissa käytetään vakiintuneesti silloin tällöin tarinoiden lisämausteena muun muassa tunnettujen henkilöiden ja paikkojen nimistä tehtyjä humoristisia väännöksiä ja sananmuunnoksia. Tämä tapa sai alkunsa "Aku Ankka" -lehden toimituksessa 1950-luvulla. Ensimmäinen lehdessä esiintynyt nimiväännös oli joulukuun 1952 numerossa mainittu ”Satupekka”, mutta kyseessä ei ollut toimituksen keksintö: Satupekka vakiintui Suomessa juoksija Emil Zátopekin lempinimeksi jo Helsingin olympialaisissa kesällä 1952. Ensimmäiset toimituksen omat nimiväännökset olivat kesäkuun 1955 numerossa mainitut ”Penu Kili” ja ”Pata Revski” – muusikoista Beniamino Gigli ja Ignacy Paderewski.
César Ferioli Feriolin jälki on tuttua enimmäkseen Aku Ankka -lehdestä, mutta hänen tarinoitaan on julkaistu myös esimerkiksi Aku Ankan taskukirjoissa.
Arild Midthun Arild Midthun aloitti sarjakuvapiirtäjän uransa 13-vuotiaana bergeniläisessä sanomalehdessä Tormod Løklingin käsikirjoittamalla stripillä. Sen jälkeen hän on avustanut norjalaista Mad-lehteä, "Pytonia", ja Mustanaamiota. Lisäksi Midthun on piirtänyt paljon kotimaassansa perinteisiä joulualbumeja ja päivästrippiä "Poppa & Pestus". Hänen ensimmäinen Suomessa ilmestynyt Ankka-sarja on "Ei perheen pienimmille", joka julkaistiin Aku Ankka -lehdessä vuonna 2005. Hän on luonnostellut myös kaikki norjalaisen Aku Ankan kannet yli vuoden ajan. Midthun on piirtänyt paljon Pohjola-aiheisia sarjoja: mm. Hansa-tarinasarjan, jossa ankat poikkesivat jokaisessa Hansaliiton kaupungissa, myös Turussa sekä Pohjan sota- tarinasarjan, jossa Ankat etsivät esi-isänsä aarretta pohjoismaissa. Lisäksi monissa hänen tarinoissaan seikkailee Pohjolan jumalia.
Karhukopla Karhuveikot pukeutuvat yleensä mustaan silmänaamioon, sinisiin housuihin ja punaisiin paitoihin, joissa on numeroista 1, 7 ja 6 koostuvat sarjanumerot. Lakit voivat olla joko sinisiä (Aku Ankka -lehdessä) tai vihreitä (Aku Ankan taskukirjan ja Roope-setä-lehden italialaisissa tarinoissa).
Dick Moores Suomalaiset muistavat hänet ehkä parhaiten Aku Ankka-lehdestä. Hän on piirtänyt 1950-luvulla Mikki Hiiri -tarinoita, muun muassa tarinan elävästä autosta (julkaistu Aku Ankassa vuonna 1956), sekä tarinan robotista, joka osasi ennustaa (jatkosarjana Aku Ankassa 1966). Autotarinan "The Wonderful Whizzix" on arveltu toimineen myöhemmän Disney-elokuvan "Riemukupla" innoittajana.
Aku ja köyhät pojat ”Kiirastulen kerubi” -kappaleen nimi on otettu Aku Ankasta. AA-lehden numeroissa 4-5/1973 esiintyy moottoripyöräjengi Kiirastulen Kerubit. Lainauksen syyksi epäillään, että Aku Ankan numerossa 7/1980 esiintyi rockyhtye ”Normaalijätkät”.
Jan Nyberg Nybergin "Elämän ensiaskeleet" -kappale oli ensimmäinen kaupallisessa yhteistyössä tuotettu video, joka tehtiin Sanoma Media Finlandin ja Aku Ankka -lehden kanssa.
Aku Ankka (lehti) "Aku Ankka" saavutti Suomessa vuonna 1975 levikin 317 570, joka oli kaikista lehdistä Suomen suurimpia ja sarjakuvalehdissä omassa kastissaan. Vuoden 1975 levikkiennätys meni rikki vuonna 2007, ja lehden levikki oli maaliskuussa 320 514. "Aku Ankka" on Suomen suurin viikkojulkaisu, jota lukee viikoittain yli miljoona ihmistä. Vuonna 2017 lukijamäärä oli 574 000 eli enemmän kuin millään muulla yleisaikakauslehdellä. Väkilukuun suhteutettuna missään päin maailmaa ei lueta Disney-sarjakuvia yhtä paljon kuin Suomessa. Erityisesti lehdessä käytetty rikas suomen kieli on saanut kiitosta, ja se sai vuonna 2001 Helsingin yliopiston suomen kielen laitoksen vuosittain jakaman Kielihelmi-palkinnon. Sarjakuvien suomennokset ovat tuoneet sanontoja suomen yleiskieleen.
Aku Ankka -lautapeli Pelissä pyöritetään onnenpyörää, jolla pelaaja voi saada lisämahdollisuuksia etenemiseen sekä Pelle Pelottoman keksintökoneesta kaikenlaisia koneita, kuten pienennyskoneen tai molekyylisiirtimen.Aku Ankka -lautapeliä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla. Peli on valmistettu yhteistyössä Aku Ankka -lehden kanssa.
Touho Ankka Touho Ankka () on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä Akun serkku.
Käsikirjoittaja Dick Kinney ja piirtäjä Al Hubbard loivat vuonna 1963 tämän pitkätukkaisen, harvahapsisen ja pipopäisen hahmon, joka esiintyi ensi kerran sarjakuvassa "The Health Nut" (julk. 1964, Suomessa nimellä "Touho-serkun toilauksia", Aku Ankka-lehdet 16/1966 ja 4/2004). Tarina sai pian jatkoa, ja amerikkalaisten taiteilijoiden (muun muassa Tony Strobl) lisäksi hahmoa kehittivät erityisesti Ranskan, Italian ja Brasilian ankantekijät.
Carl Barks Yhdysvalloissa sarjakuvasensuuri oli hyvin tarkkaa 1950-luvulla. Suomalainen "Aku Ankan" toimitus on aina ollut sallivampi Carl Barksin sarjakuvien suhteen. Muun muassa "Takaisin Klondikeen" sai ensijulkaisunsa puolta sivua vaille alkuperäisessä asussa Suomessa. Suomi oli ensimmäinen maa, joka julkaisi tuon kuuluisan tarinan kokonaisena, lukuun ottamatta puuttuvaa sivun puolikasta, jonka Barks piirsi ulkomuistista. Toisessa tapauksessa Disney-arkistoista löytyi tarina ”Maitomies”, joka sai ensiesityksensä alkuperäisasussaan Suomen "Aku Ankka" -lehden 40-vuotisjuhlanumerossa.
Aku Ankan Aikakone Aku Ankan Aikakone on Disneyn sarjakuvamaailmaan perustuva sarjakuvakirjasarja. Kirjat sisältävät vain historia- tai tulevaisuus-aiheisia tarinoita kirjan aiheesta riippuen. Ensimmäinen Aku Ankan Aikakone (Alkuankkoja ja esilintuja) julkaistiin vuonna 2003. Vuoteen 2010 mennessä kirjoja on julkaistu kaksitoista.
Aku Ankka (lehti) Lehden näytenumero (keräilyharvinaisuus, arvo 10 000 €) ilmestyi 5. joulukuuta 1951, ja sitä myytiin 34 017 kappaletta. Vuoteen 1956 asti lehti ilmestyi kerran kuukaudessa ja vuodesta 1956 marraskuuhun 1960 kaksi kertaa kuukaudessa. Aluksi lehti ilmestyi nimellä "Aku Ankka ja kumppanit", mutta nimi lyheni vuoden 1955 alusta "Aku Ankaksi". Nykyään se ilmestyy joka keskiviikko. Helmikuussa 2005 lehteä oli ilmestynyt yli 2 500 numeroa. Useimmiten "Aku Ankassa" on 36 sivua, mutta myös 52-sivuisia lehtiä julkaistaan noin kolme kertaa vuodessa (tosin esimerkiksi vuonna 1997 52-sivuisia numeroita oli viisi). Lisäksi esimerkiksi vuonna 2008 julkaistiin satunnaisesti 40-sivuisia numeroita. "Aku Ankan" tuhannes numero ilmestyi vuonna 1976, kahdestuhannes vuonna 1995 ja kolmastuhannes vuonna 2013.
Andrea Freccero Andrea Freccero (s. 4. maaliskuuta 1968 Genova) on italialainen sarjakuvapiirtäjä. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten Aku Ankka -lehdessä ja Aku Ankan taskukirjoissa ilmestyneistä Disneyn eläinmaailmaan sijoittuvista sarjakuvaseikkailuista.
Teodor Ankka Teodor Ankka () on italialaisen Romano Scarpan luoma sarjakuvahahmo, joka esiintyy Disneyn sarjakuvamaailmassa. Hahmo teki ensiesiintymisensä sarjakuvatarinassa "Aku ja ravut punaviinissä", joka julkaistiin vuonna 1956, ja Scarpa käytti hahmoa uudelleen kahdesti, Poppi-tarinassa "Paperetta Yè-Yè e i gatti indossatori" vuodelta 1967 ja tarinassa "Aku Ankka kaipaa työrauhaa" (jonka käsikirjoitti Rodolfo Cimino) vuodelta 1969. Myös muutama muu italialainen Disney-sarjakuvien tekijä on käyttänyt hahmoa. Teodor on Roope Ankan veli ja ammatiltaan sanomalehden päätoimittaja.
Flemming Andersen Flemming Andersen (s. 2. kesäkuuta 1968, Kööpenhamina) on tanskalainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten Aku Ankka -lehdessä ja Aku Ankan taskukirjoissa ilmestyneistä Disneyn eläinmaailmaan sijoittuvista sarjakuvaseikkailuista.
Don Rosa Rosa on tunnettu yksityiskohtaisesta piirrosjäljestään, tarkoista historiallisista viittauksistaan sekä ihailemansa Carl Barksin tarinoihin tekemistään jatko-osista. Rosan ensimmäinen Aku Ankka -sarjakuvatarina oli yhdysvaltalaiselle Gladstone-kustantamolle tehty ”Auringon poika” vuodelta 1987. Vuonna 1989 hän siirtyi tanskalaisen Egmont-kustantamon palvelukseen, jonka kautta hänen tarinansa levisivät myös Suomen "Aku Ankka" -lehteen. Ensimmäinen Aku Ankassa julkaistu Rosa-tarina on vuoden 1990 ensimmäisessä numerossa julkaistu ”Jos metsään haluat mennä nyt...”.
Aku Ankka (lehti) Lehdestä löytyy myös hollantilaisia ja amerikkalaisia sarjoja. Lehdessä julkaistaan myös Disneyn studioiden sarjakuvaosaston (Comic Strip Department) tuottamia sanomalehtisarjoja, jotka ovat usein yksisivuisia. Sarjakuvien lisäksi "Aku Ankassa" on usein myös toimituksen" Oma nurkka" -palsta, jossa julkaistaan muun muassa piirtäjäesittelyjä ja pieniä sarjakuva-arvosteluja sekä vastauksia lukijoiden lähettämiin kysymyksiin. Joskus "Oma nurkka "korvataan "Sosiaalinen nurkka "-palstalla, jossa julkaistaan tietoa lehden internetiin liityvistä asioista. Lehden liitteenä on julkaistu julisteita, tarroja jne.
Veli Kani Veli Kani () on Disneyn sarjakuvahahmo, joka esiintyy yleensä "Aku Ankka" tai "Aku Ankka Ekstra" -lehdissä. Hän asuu metsässä tyttöystävänsä Pupu Söpön kanssa. Hänen vastustajiaan ovat Mikko Repolainen ja Veli Nalle, jotka yrittävät napata hänet siinä kuitenkaan koskaan onnistumatta.
Della Ankka Varhaisemmissa suomennoksissa Dellan nimi oli Sanelma Ankka. Nimi on myös esiintynyt muodossa Dumbella Aku Ankka -lehden numerossa 16/1994 Don Rosan tarinassa "Maailman rikkain ankka".
Aku Ankka (lehti) Alkuaikoina lehden rungon muodostivat Carl Barksin sarjat, mutta jo 1960-luvulla Barksin tarinat jäivät vähemmistöön. Nykyään suosituimpia "Aku Ankkaan" piirtävistä ja käsikirjoittavista taiteilijoista on amerikkalainen Don Rosa, joka oli aktiivinen vuoteen 2005 saakka.
Aku Ankka (lehti) Vuosina 1977 ja 1979 lehdestä aiheutui pieni sisäpoliittinen myrsky. Ulkomailla uutisoitiin, että "Aku Ankka" olisi ollut kielletty Suomessa, koska sen päähenkilö ei käyttänyt housuja. Kyse oli Helsingin ja Kemin kaupunkien säästötoimista, jotka väärin ymmärrettynä saivat aikaan kyseisen kaupunkitarinan.
Massimo Fecchi Massimo Fecchi (s. 7. syyskuuta 1946) on italialainen Aku Ankka -sarjakuvan piirtäjä. Fecchin piirrosjälkeä on nähty monissa Aku Ankan taskukirjoissa ja Roope-setä-lehdissä. Fecchi yleensä piirtää pitkiä seikkailusarjoja. Fecchi alkoi piirtää Aku ankka -tarinoita vuonna 1998 ja hän piirtää niitä yhä. Fecchi on piirtänyt myös monia muita sarjakuvia. Fecchin kädenjäljen tunnistaa pehmeistä linjoista. Fecchi kuvittaa usein Per Hedmanin käsikirjoituksia. Hän teki myös esinäytöksen taskareihin Miljoonakaappaus ja Raha rauhoittaa.
Jaakko Seppälä (graafikko) Seppälä valmisteli "100 characters" –teoksen innottamana ”omien lapsiensa iloksi” muutaman yksisivuisen Aku-tarinan. Tanskalainen Egmont-yhtiö piti erityisesti tarinoiden käsikirjoituksista ja tilasi Jaakolta lisää käsikirjoituksia. Seppälän käsikirjoittamia Aku Ankka –aiheisia sarjakuvia on julkaistu vuodesta 2015 lähtien ainakin Suomen, Ruotsin, Tanskan ja Saksan Aku Ankka -lehdissä.
Aku-Palat Aku-Palat on sarjakuva-albumisarja, joka sisältää aiemmin "Aku Ankka" -lehdessä julkaistuja tarinoita. Vuosina 1983–98 sarjan nimi oli "Aku Ankan karuselli", mutta vuonna 1999 nimi muuttui Aku-Paloiksi. Ilmestyminen loppui vuonna 2004, koska aineisto alkoi käydä vähiin. Kyseiset albumit (sekä vuonna 1999 ilmestyneet "Joulu-Aku" ja "Koulu-Aku") sisälsivät alun perin sarjakuvien lisäksi tehtäviä, mutta jo kymmenennen albumin kohdalla lähes pelkkää sarjakuvaa. "Aku-Palojen" lisäksi on ilmestynyt melkein samannäköisiä ja -kokoisia albumeita: "Jatkopalat", "Pikkupalat", "Kesäpalat", "Vauhtipalat" (lisäksi hieman poikkeavat "Joulu-Aku", "Koulu-Aku" ja "Punkkapomppu"). Alla olevassa taulukossa albumit on esitelty lyhyesti.
Della Ankka Uudessa, vuonna 2017 alkaneessa "DuckTales"-animaatiosarjassa Della Ankka mainitaan muutamaan otteeseen ja paljastuu, että hän otti osaa veljensä Akun kanssa heidän enonsa Roope Ankan seikkailuihin ennen ankanpoikien syntymää. Hänen olinpaikkansa sarjan aikana oli pitkään arvoitus, kunnes viimeisessä jaksossa paljastui että Della oli lentänyt kuuhun. Sarjaan perustuvassa "DuckTales"-lehdissä kerrotaan toisinaan Roopen, Akun ja Dellan seikkailuista.
Outi Walli Walli on suomentanut 22 Asterix-albumia, alkaen vuonna 1969 julkaistusta albumista "Asterix ja Kleopatra", joka oli ensimmäinen suomennettu Asterix-tarina. Lisäksi hän on suomentanut eräitä muita Asterix-kuvakirjoja, kuten Idefix-kirjat. Toinen aktiivinen Asterix-suomentaja oli Jorma Kapari, joka suomensi 13 albumia. 1980-luvun alkupuolelta saakka Walli on ollut Asterixin ainoa suomentaja murrealbumeita lukuun ottamatta. Asterixin ohella hän on suomentanut 1970-luvulta alkaen myös useita Alix- ja Ahmed Ahne -albumeja, Aku Ankka -kokoelmia sekä joitain muita sarjakuvia. Walli oli "Aku Ankka" -lehden toimitussihteeri vuosina 1968–1970.
Mikki Hiiri Suomessa Mikki Hiiri -sarjakuvia julkaistaan Aku Ankka -lehdessä, usein jatkokertomuksina. Toisinaan niitä julkaistaan myös erillisissä sarjakuva-albumeissa sekä Aku Ankan taskukirjoissa. Joulukuussa 2008 ilmestynyt Mini-Taskari 5 (Eläköön Mikki) kertoo Mikki Hiirestä, ja siinä on ainoastaan Mikki-tarinoita.
AKU. AKU. perustuu Sanoma Uitgeversin suursuosion saaneeseen Donald-lehteen, joka julkaistiin Hollannissa kesäkuussa 2009. AKU.-lehden ensimmäisessä numerossa lehti paljasti ketkä ovat Suomen Aku Ankka, Roope Setä, Hannu Hanhi ja Pelle Peloton.
Aavikon Aku Aavikon Aku ("Don Donald") on Aku Ankka -piirroselokuva vuodelta 1937. Se oli ensimmäinen, jossa Aku oli pääosassa; sivuosarooleja Akulla oli ollut jo vuodesta 1934.
Kymmenen avataran aarre (Aku Ankka) Kymmenen avataran aarre () on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä ankkatarina vuodelta 1995. Suomessa se on ilmestynyt kahdesti: kirjassa "Kymmenen avataran aarre ja muita Don Rosan parhaita" vuonna 2003 ja Aku Ankka -lehden numeroissa 52–53 vuonna 2009.
Roope-setä Roope-setä on Sanoma-yhtymään kuuluvan Sanoma Media Finlandin julkaisema suomalainen sarjakuvalehti, joka sisälsi Disneyn sarjakuvamaailmaan sijoittuvia sarjakuvia. Lehden pääosassa seikkaili Roope Ankka, ja siinä esiintyi myös hahmoja, joita ei ole "Aku Ankka" -lehdessä. Lehden nimi oli alun perin Roope-setä-taskulehti.
Roope Ankan elämä ja teot Maailman rikkain ankka ("The Richest Duck in the World")
"D 93288A - 24 sivua - julkaistu Aku Ankka -lehden numerossa 15–17/94"
Roope matkustelee ympäri maailmaa rikastuen kovaa vauhtia. Hän pakottaa loitsija Foola Zoolan voodoo-heimon pois mailtaan ja kostoksi loitsuja kiroaa Bombi-zombin vainoamaan häntä jatkuvasti. Roope palaa Ankkalinnaan monien mutkien kautta ja tapaa 10-vuotiaan sisarenpoikansa, Aku Ankan, ja tämän kaksoissisaren, Dellan. Samana päivänä hän suututtaa perheensä ja menettää kaikki kontaktinsa heihin, sekä tulee maailman rikkaimmaksi ankaksi.
Kolmen caballeron paluu Kolmen caballeron paluu () on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä 28-sivuinen sarjakuvatarina vuodelta 2000. Suomessa se julkaistiin ensimmäistä kertaa "Aku Ankka" -lehden numeroissa 36-38/2000. Tarinassa esiintyvät piirroselokuvassa "Kolme caballeroa" esitellyt Aku Ankan ystävät José Carioca ja Panchito Pistoles.
Aku Ankka päivästä päivään Karp ja Taliaferro aloittivat strippien tekemisen vuonna 1938 ja ensimmäinen strippi julkaistiin King Features Syndicaten levittämänä 7. helmikuuta 1938. Parivaljakon yhteistyö jatkui aina vuoteen 1965 saakka. Päivästrippejä julkaistiin parhaimmillaan 322 sanomalehdessä. Päivästrippien lisäksi Karp ja Taliaferro tekivät pidempiä sunnuntaistrippejä, joita on julkaistu "Aku Ankan Sunnuntaisarjat" -albumeissa, ja 365 ensimmäistä sunnuntaisarjaa 1970-luvulla ilmestyneessä jättikirjassa "Aku Ankka joka päivä 365".
José Carioca José Carioca on Aku Ankka -sarjakuvissa ja -animaatioissa esiintyvä brasilialainen papukaija. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa elokuvassa "Saludos Amigos" vuonna 1942 ja toisen kerran elokuvassa "Kolme caballeroa" vuonna 1944. Samanniminen sarjakuvakin on Aku Ankka-lehdessä nähty. José Cariocan ystäviä ovat Panchito, Aku Ankka, Nestor ja Pedro. Brasiliassa Josè Carioca on hyvin suosittu sarjakuvahahmo ja hänet tunnetaan tavallisesti nimellä "Zé Carioca". Hän syö mielellään yltäkylläisesti ravintoloissa, maksamatta laskuaan. Tarinassa "Vettä, leipää ja lasku" José otti ystävänsäkin mukaan. José rakastaa Rosebellaa, Rositaa ja muita söpöliinejä. Hän on myös useasti joutunut vankilaan.
Tupu, Hupu ja Lupu Tupu, Hupu ja Lupu ovat täysin samannäköisiä, ja lukija erottaakin heidät ainoastaan eri värisistä lakeista, jotka vaihtelevat usein kolmikon välillä. Tupulla on yleensä sininen tai punainen lakki, Lupulla taas useimmiten punainen tai vihreä. Tosin Aku erottaa heidät usein myös ilman lakkeja. Eräässä Aku Ankka -lehden sarjassa Aku pääseekin Roope Ankalle töihin tuotekoodien lukijaksi Akun tunnistamisyrityksistä johtuvan näön herkkyyden ansiosta. Vielä alkuvuosina yhdellä pojista oli yleensä keltainen lakki vihreän sijaan. Joskus ankanpojilla on myös samanväriset paidat ja lakit ja joissain harvoissa piirroksissa jopa eriväriset paidat ja lakit sekaisin. Tupu, Hupu ja Lupu ovat Aku Ankkaa ja muita aikuisiässä olevia ankkahahmoja noin yhden päänmitan lyhyempiä ja mittasuhteiltaan erilaisia kuin aikuiset. Lisäksi yleisesti Disney-sarjakuvissa nuorten ankkojen silmät eivät ulotu nokanjuureen asti kuten aikuisilla.
Outi Walli Wallin isä oli kirjallisuudentutkija Aarre M. Peltonen. "Aku Ankan" päätoimittaja Alli Peltonen oli Wallin täti.
Pikku apulainen Pikku apulainen oli Don Rosan tarinan "Ensimmäinen keksintö" mukaan alun perin Aku Ankan pöytävalaisin. Tarinassa Pelle Peloton siirtää vahingossa aikaisemmin keksimänsä ajatuslaatikon avulla aivojensa toiminnot Akun pöytälamppuun. Samaan aikaan Aku Ankka mainitsee Roope Ankan ongelmista. Roopen ongelmat ovat siinä että rahasäiliön alla on havaittu syvä rotko ja alla ajohiekkaa. Tiedemiehet kertovat että liika tärinä voi hajottaa ajohiekkaa eristävän kallionosan. Kun Pelle huomaa lampun älykkyyden, hän rakentaa sille jalat ja kädet ja Pikku apulainen on valmis.
Markku Kivekäs Kivekkään päätoimittajakaudella Aku Ankka -lehden yleisilme muuttui paljon. Entisestä poiketen muun muassa piirtäjien ja käsikirjoittajien nimet tuotiin esille tarinoiden oheen. Kivekkään panos populaarikulttuuriin ilmenee lukuisten Aku Ankan sivuilta elämään jääneiden lentävien lauseiden ja mielikuvituksellisten käännösten kautta. Kivekkään organisoima Carl Barksin Suomen vierailu vuonna 1994 oli myös näkyvä mediatapahtuma. Aku Ankan 2. heinäkuuta 2008 ilmestynyt numero 27/2008 omistettiin kokonaan Kivekkään muistolle. Lehti sisälsi kirjoituksen hänen elämästään sekä Carl Barksin ”Takaisin Klondikeen” -tarinan sen alkuperäisellä Kivekkään laatimalla suomennoksella, jota hän itse piti yhtenä merkittävimmistä käännöksistään.
Kari Korhonen Kari Korhonen (s. 8. lokakuuta 1973 Espoo) on suomalainen Aku Ankka -sarjakuvien piirtäjä ja käsikirjoittaja. Hänen ensimmäinen "Aku Ankassa" julkaistu tarinansa Pelle Pelottomasta sai erittäin myönteistä palautetta. Ankka-sarjojen lisäksi Korhonen on tehnyt viisi yksisivuista Mikki Hiiri -sarjaa. Vuonna 2015 Korhonen sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän Puupäähattu-palkinnon.
Ankka kuningas Arthurin hovissa Ankka kuningas Arthurin hovissa (engl. "The Once And Future Duck") on Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1996. Suomessa se julkaistiin ensimmäistä kertaa "Aku Ankka" -lehden numeroissa 21-23/1996.
Aku Ankan taskukirja Kuukausittain ilmestyvien taskukirjojen lisäksi vuosittain ilmestyy 2–4 erikois- ja teemanumeroa. Kirjojen sarjakuvat ovat pääasiassa italialaista alkuperää. Tarinat ovat käännöksiä Italian "Topolino"-lehden sarjakuvista. Koko olemassaolonsa ajan "Aku Ankan taskukirja" on ollut erittäin suosittu julkaisu. Se on eräs Suomen myydyimpiä kuukausittain ilmestyviä julkaisuja. Nykyisin sen voi tilata myös sähköisessä muodossa.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (Mini-taskarit) Tämä on luettelo Mini-taskareista. Mini-taskarit ovat tavallisia Aku Ankan taskukirjoja pienempiä kooltaan, mutta niissä on enemmän sivuja. Ensimmäinen Mini-taskari julkaistiin vuonna 2007, viimeinen vuonna 2011; yhteensä niitä julkaistiin 17 kappaletta.
Aku Ankan juhlasarjat 1 Aku Ankan juhlasarjat 1 avasi yhden suosituimmista suomalaisista Disney-kirjasarjoista, Aku Ankan juhlasarjat. Ensimmäinen osa sisältää lähinnä Carl Barksin 10-sivuisia vitsisarjoja, joskin joukkoon mahtuu myös kaksi pidempää tarinaa "Liian monta lemmikkiä" ("Too Many Pets") ja "Jättiläismuurahaiset" ("The Titanic Ants!"). Kaikki tarinat ovat aivan Barksin varhaisinta tuotantoa, lukuun ottamatta "Jättiläismuurahaisia". Aivan varhaisimmista tarinoista välistä oli jätetty "Muumion sormus" ("The Mummy's Ring"), joka on julkaistu myöhemmin kirjasarjan osassa 8.
MacAnkan klaani Matilda esiintyi uudestaan Don Rosan tarinassa "Kirje kotoa" (julkaistu Aku Ankka -lehden numeroissa 9–11 2004).Roope Ankan englanninkielinen nimi on "Scrooge McDuck". Suomessa McDuck (eli MacAnkka) on jätetty pois ja tilalle on tullut vain Ankka.
Lara Molinari Molinarin sarjakuvaura alkoi 1990-luvun alussa. Hänen tunnetuimmat työt ovat Aku Ankka -sarjakuvat. Molinarin ensimmäinen Suomessa julkaistu sarjakuva oli "Kerran keksityt keksinnöt" -tarina Aku Ankan taskukirjan numerossa 186. Molinari toimii myös mainospiirtäjänä sarjakuvien ohella.
Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta Aku Ankka -lehdessä julkaistu tuotanto on julkaistu myöhemmin uudestaan myös lehden puoli- tai neljännesvuosikerroissa.
Pepi (sarjakuvahahmo) Suomessa Pepi-sarjakuvia on ilmestynyt muun muassa "Aku Ankka" -lehdessä.
Iines Ankka Carl Barksin ja Don Rosan sarjakuvien mukaan Iines syntyi noin 1920. Iines on Leenun, Liinun ja Tiinun täti. Iines Ankka kuuluu yleensä "Ankkalinnan naisyhdistykseen". Iineksen harmiksi Aku osoittaa usein välinpitämättömyyttä kulttuuriin ja taiteeseen Iineksen raahattua poikaystävänsä kaikenmoisiin kulttuurikohteisiin. Toinen harmin kohde on Akun varattomuus, varsinkin kun matkasta Ankkapulcolle on kysymys. Aku onnistuu nolaamaan Iineksen useissa tarinoissa.
Iinekselle alkoi ilmestyä lokakuussa 2003 oma nimikkolehti "Iines" joka toinen kuukausi. Lehden julkaisu lopetettiin vuonna 2009. Iines on myös esiintynyt Disneyn TV-sarjassa Mikki Hiiren kerhotalo.
Aku Ankan juhlasarjat Aku Ankan juhlasarjat on Sanoma-yhtiön julkaisema kymmenosainen sarjakuvakirjasarja. Ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1991 ja viimeinen vuonna 2000. Sarjassa on sekalaisessa järjestyksessä Carl Barksin tarinoita koottuna noin 170-sivuisiin kovakantisiin kirjoihin. Jokainen kirja sisältää myös esipuheen, jossa käydään läpi muun muassa Barksin Suomen vierailua ja öljyväritöitä.
Musta-Soljanen Järvelle ei johda kansallispuiston polkuja. Se onkin suojeltua aluetta 1.4–15.7 välisenä aikana.