mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Idols (5. tuotantokausi) Kauden juonsivat Heikki Paasonen ja Niina Backman. Tämä kausi oli ensimmäinen, jonka naisjuontajana ei ollut Ellen Jokikunnas, tosin Jokikunnas juonsi "Idols tekee hyvää" -hyväntekeväisyyskonsertin. Janne Kataja juonsi "Idols Extran" korvaavaa "Idols Studio" -ohjelmaa.
Tällä kaudella järjestettiin ensimmäistä kertaa "Idols tekee hyvää" -hyväntekeväisyyskonsertti, joka perustuu Yhdysvalloissa "American Idolin" yhteydessä kolme kertaa järjestettyyn "Idol Gives Back" -konserttiin. Konsertin tarkoituksena oli kerätä varoja Kirkon Ulkomaanavulle. Konsertti järjestettiin pääsiäispäivänä 24. huhtikuuta 2011. Konsertin juontajina toimivat "Idolsin" alkuperäinen juontajakaksikko Heikki Paasonen ja Ellen Jokikunnas, esiintyjinä nähtiin muun muassa Idols 2011 -semifinalistit, kaikki aikaisemmat "Idols"-voittajat sekä muita koti- ja ulkomaalaisia artisteja ja yhtyeitä.
Fabian (näyttelijä) Fabiano Anthony Forte eli Fabian (s. 6. helmikuuta 1942, Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli 1950–1960-luvun vaihteen teini-idoli esiinnyttyään lukuisia kertoja esimerkiksi "American Bandstand" -ohjelmassa. Kaikkiaan yksitoista Fabianin kappaletta nousi Billboard Hot 100 -listalle. Niihin lukeutuivat vuoden 1959 hitit ”Tiger”, ”Turn Me Loose”, ”Hound Dog Man” ja ”This Friendly World”.
Scotty McCreery McCreery voitti "American Idolin" 10. tuotantokauden 25. toukokuuta 2011. 17-vuotiaana hän on toiseksi nuorin "Idol" -voittaja heti 6. kauden voittajan Jordin Sparksin jälkeen.
Simon Fuller Simon Fuller (s. 17. toukokuuta 1960) on brittiläinen televisio- ja levytuottaja, joka on toiminut muun muassa Spice Girlsin ja S Club 7:n managerina. Hän myös kehitti "Pop Idol" -kykyjenetsintäohjelman, johon kansainvälinen Idols-formaatti perustuu. Siitä on tehty eri maissa yli 50 versiota, kuten "American Idol", "Canadian Idol" ja Suomen "Idols".
American Idol (5. tuotantokausi) Elliott Yamin (19991) (lausutaan Ja-MIIN) syntyi vuonna 1978 Los Angelesissa Kaliforniassa ja varttui Richmond (Virginia)in esikaupunkialueella Virginiassa. Hän aloitti laulamisen 5-vuotiaana ilman minkäänlaista ohjausta. Elliot meni koelauluihin Bostonissa. Ensimmäisen semifinaaliesityksen jälkeen Simon sanoi hänen olevan mahdollisesti koko kilpailun paras mieslaulaja. Elliot putosi 17. toukokuuta yhden American Idolin historian pienimmän piste-eron seurauksena.
American Idol (6. tuotantokausi) "American Idolin" kuudes tuotantokausi näytettiin Yhdysvalloissa 16. tammikuuta – 23. toukokuuta 2007. Suomessa kausi näytettiin Subilla 27. tammikuuta alkaen. Simon Cowell, Paula Abdul ja Randy Jackson jatkoivat tuomareina ja Ryan Seacrest juontajana. Jordin Sparks voitti kilpailun ja toiseksi tuli Blake Lewis. Sparks on kilpailun nuorin voittaja, voittaessaan kisan 17-vuotiaana. Hän on myös ensimmäinen voittaja Etelä-Yhdysvaltojen ulkopuolelta.
American Idol Kilpailuun ei hyväksytä levytyssopimuksen omaavia henkilöitä, ensimmäisen kauden top 30:een sijoittuneita, toisen ja kolmannen kauden top 32:een sijoittuneita, neljännen kauden 44 parhaan joukkoon sijoittuneita, FOXin kanssa millään tavalla tekemisissä olevia eikä kolmen vuoden sisällä rikostaustaa omaavia henkilöitä. Vaikka kyseinen henkilö olisikin hyväksyttävä kilpailija, hän ei silti välttämättä pääse laulamaan tai näyttäytymään tv:ssä, sillä ohjelma-aikaa on rajoitetusti kaupunkia kohden.
Humbucker Mikrofonin rakenteen keksi Seth Lover etsiessään ratkaisua häiriöäänelle, jota ympäristön muut verkkosähköä käyttävät laitteet aiheuttavat. Periaatteeltaan humbucker on kaksi vierekkäin olevaa, sähköisesti sarjaankytkettyä yksikelaista mikrofonia. Mikrofoneissa magneetit on asennettu napaisuudeltaan vastakkaisiksi, jolloin kitarankielen eri mikrofoneihin indusoimat jännitteet ovat keskenään vastakkaisvaiheisia. Sen vuoksi toisen mikrofonin käämin navat kytketään ristiin, mikä kääntää signaalit samanvaiheisiksi, jolloin ne vahvistavat toisiaan. Mahdollinen matalataajuinen hurinsasignaali taas kytkeytyy molempiin käämeihin samanvaiheisena mutta koska toisen käämin napaisuus on käännetty mikrofoneihin kytkeytyneet häiriösignaalit kumoavat toisensa. Lopputuloksena on voimakas signaali ja vaimentunut hurina.
Roy Orbison (kappale) Stigin imuroidessa kotonaan hän keksi kappaleen kertosäkeen, jossa hän ”ajaa koko yön kuin Roy Orbison”. Pian tuon jälkeen Stig ja Salovaara äänittivät kappaleesta ensimmäisen demon. Kappaleen lauluraidat on äänitetty Salovaaran kannettavan tietokoneen mikrofonilla.
Sähkömagneettinen mikrofoni Bassokitaroissa käytetään yleisesti myös ns. jaettuja mikrofoneja (kuvassa) eli P-basson mikrofoneja. Nimi tulee Fenderin Precision-bassosta jossa käytettiin ensimmäisenä, ja käytetään edelleen tämäntyyppistä mikrofonia. Monesti myös yksikelaisia basson mikrofoneja nimitetään jazzbasson mikrofoneiksi Fenderin Jazz-basson mukaan, joissa käytetään kyseisiä mikrofoneja. (ks. kuva) Bassokitaroiden mikrofonit voivat olla myös humbuckereita tai stack-humbuckereita.
Benjamin Burnley Hänet tunnetaan Breaking Benjamin yhtyeen laulajana. Burnley soittaa myös kitaraa, jota hän on opetellut itse soittamaan. Hän on alkanut soittaa sitä 14-vuotiaasta lähtien kuuntelemalla Nirvanan Nevermindia. Ennen yhtyeensä perustamista Burnley soitti useissa kahviloissa nimellä Benjamin. Breaking Benjamin -nimen hän keksi ollessaan esiintymässä kahvilassa, jossa Burnley heitti mikrofonin lattialle Nirvanan kappaleen aikana. Kahvilan omistaja tuli lavalle sanoen "Thanks Benjamin for breaking my fucking mic'!", josta myös yhtyeen Breaking Benjamin sai nimensä.
Sähkömagneettinen mikrofoni Kaksikelaisia mikrofoneja on myös ns. stack-malleina (stack = engl. pino). Stack-mikrofoneissa on tavallisista kaksikelaisista poiketen vain yksi magneettisydän, mutta yhden sydämen ympärille on käämitty kaksi toisistaan erillään olevaa kelaa jotka saavat aikaan samankaltaisen soundin kuin humbucker-mikrofonit. Stack-mikrofoneja valmistetaan myös niin että ne tuottavat matalamman ulostulosignaalin ja muistuttavat soundiltaan enemmän yksikelaista mikrofonia, mutta stack-rakenne poistaa yksikelaiselle mikrofonille tyypillisen hurinan. Signaalin voimakkuus on riippuvainen magneetin voimakkuudesta ja käämin kierrosluvusta.
DiMarzio Super Distortionin ulostulo oli tuon ajan muita saman kokoluokan mikrofoneja voimakkaampi. Sillä on osapuilleen kaksinkertainen impedanssi verrattuna tavallisiin PAF-mikrofoneihin (esim. Gibsonin valmistamat ja patentoimat mikrofonit), ja siinä on keraaminen magneetti. Mikrofonin voimakas ulostulo saa vahvistimen helpommin säröytymään.
Sähkömagneettinen mikrofoni Mikrofonin toiminta sähkökitaroissa perustuu sen muodostamaan magneettikenttään jonka sisällä kitaran metalliset kielet ovat (mikrofonit sijaitsevat kielten alla kitaran rungossa). Kieliä näppäillessä ne värähtelevät, ja mikrofonin magneettikenttä alkaa värähdellä samalla taajuudella kielten kanssa, tämä muodostaa mikrofonin kelaan heikon sähkövirran, signaalin.
Mikrofoni Dynaamiset mikrofonit ovat aina herkkiä ulkoisille magneettisille häiriöille. Näiden eliminointiin käytetään laadukkaimmissa mikrofoneissa n.s. humbucking- kelaa. Tämä kela sisältää saman verran kierroksia kuin itse mikrofonin puhekela mutta se kytketään puhekelan kanssa sarjaan, vastakkaisvaiheisesti, jolloin näiden kahden kelan poimima magneettikenttä kumoutuu. Kitaroiden humbucker- mikrofonissa puhekelan puolikkaat kytketään vastaavalla tavalla.
Puoliakustinen sähkökitara Suurikoppaisten puoliakustisten kitaroiden mikrofonit voidaan asentaa kitaraan kahdella tavalla: joko yleisen käytännön mukaan upottamalla ne kitaran kanteen tai käyttämällä ns. "kelluvia" mikrofoneja, jotka on asetettu suoraan kitaran kannen päälle pienillä kiinnikkeillä. Kelluvat mikrofonit antavat vielä pehmeämmän soinnin, koska ne eivät ole yhtä lailla kosketuksissa kitaran runkoon kuin upotetut mikrofonit.
Fender Telecaster Telecaster on kokopuurunkoinen kitara, jonka mensuuri on 648 mm (25,5"). Telecastereissa on tavallisesti kaksi yksikelaista mikrofonia, yksi äänenvoimakkuuden ja äänenvärin säädin sekä mikrofonien vaihtoon kolmiasentoinen kytkin. Vuoteen 1970 asti valmistettiin myös Telecasterin edeltäjämallia Esquire, joka on muuten samanlainen mutta siinä on vain yksi mikrofoni. Esquire on sittemmin otettu takaisin tuotantoon. Myöhemmissä Telecaster-malleissa (mm. Deluxe, 1972-) on käytetty yksikelaisten mikrofonin rinnalla ja sijasta "Fender Wide Range" -humbucker-mikrofoneja tai muunlaisia mikrofoniyhdistelmiä.
Sähkömagneettinen mikrofoni Sähkömagneettisen mikrofonin keksijöinä voidaan pitää sekä Fender- että Gibson-kitarayhtiöitä, jotka kehittivät ensimmäisenä maailmassa massatuotantoiset sähkökitarat mikrofoneineen. Gibsonin ensimmäiset sähkömagneettisilla mikrofoneilla varustetut kitarat rakennettiin jo 1920-luvulla, ja Fenderin 1940-luvulla.
Sähkömagneettinen mikrofoni Sähkökitaran mikrofoneja on sekä yksi- että kaksikelaisia eli ns. humbuckereita, molemmilla on omanlaisensa ominaisuudet. Eräitä kaksikelaisia mikrofoneja voidaan myös ”puolittaa” kytkimellä, eli kytkeä toinen kela pois käytöstä jolloin mikrofoni käyttäytyy yksikelaisen mikrofonin tavoin.
Monitori (audio) Sidefillit tuottavat usein kierto-ongelmia. Suurin syy tähän on mikrofonien kannalta kriittinen suuntaus. Lavalla käytettyjen mikrofonien yleisin suuntakuvio on hertta tai super hertta/ kardioidi, jolloin sivusta tuleva signaali pääsee suoraan mikrofoniin ja vahvistuu kierroksi.
Mikrofoni Langattomat mikrofonit voidaan lajitella kahteen ryhmään: käsilähettimiin ja taskulähettimiin. Käsilähettimet () ovat kädessä pidettäviä mikrofoneja, jotka ovat yleensä dynaamisia. Taskulähettimeen kytketään usein instrumentti (esimerkiksi kitara) tai mikrofoni. Yleisimmin käytettyjä taskulähettimeen kiinnitettäviä mikrofoneja ovat päämikrofonit () ja solmiomikrofonit, jotka kummatkin ovat yleensä kondensaattorimallisia.
Gibson Les Paul Seuraavana vuonna 1957 kitaroihin tuli humbucker-mikrofonit. Alkuperäiset Gibsonin mikrofonit tunnetaan nimellä "PAF" - "Patent Applied For". PAF-mikrofonit oli suunnitellut Seth Lover työskennellessään Gibsonilla 1955, ja niistä tuli pian standardi niin Gibsonilla kuin muissakin kitaranvalmistajayrityksissä.
Mikrofoni Dynaamisen mikrofonin erikoistapaus, magneettinen mikrofoni perustuu kiinteään kestomagneettiin ja kiinteään kelaan. Magneettivuon suuntaa kelassa ohjaa ohut teräskieli, jota mikrofonin kalvo liikuttelee. Tunnetuin esimerkkitapaus magneettisesta mikrofonista lienee Shure "green bullet", joka on alun perin suunniteltu kuulutusmikrofoniksi, mutta on yleistynyt huuliharppumikrofonina.
EMG (yhtiö) EMG:n yksikelaiset mikrofonit taas ovat ulostulosignaaliltaan hiljaisia, mutta niiden sointi on hyvin heleä ja kellomainen. Tämä antaa rajattomat mahdollisuudet EMG:n mikrofonien käytölle erilaisissa musiikkityyleissä. Hyvä esimerkki yhtiön yksikelaisten mikrofonien kellomaisesta soinnista on kuultavissa esimerkiksi Dire Straitsin kappaleella Local Hero/Wild Theme.
Mikrofoni Eräs langattomien mikrofonien käyttämä 800 megahertsin taajuusalue siirtyi mobiililaajakaistan käyttöön vuoden 2014 alusta alkaen. Tämä uudistus estää kyseistä taajuusaluetta käyttävien mikrofonien käytön. Suurin osa tällä hetkellä käytössä olevista langattomista mikrofoneista toimii 800 megahertsin poistuvalla taajuusalueella. Osa mikrofoneista on viritettävissä mobiilitaajuuksien ulkopuolelle. 800-taajuusalue sisältää taajuudet 790–862 MHz, 700-taajuusalueella (694–790 MHz) radiomikrofonikäyttöä voisi olla 31. joulukuuta 2020 asti. Radiomikrofonien taajuuksiksi ehdotetaan ensisijaisesti televisiotoimintaan osoitettuja alueita 174–230 MHz ja 470–694 MHz.
Puhkusuoja Puhkusuoja eli pop-suodatin () on melua ehkäisevä verkkomainen mekaaninen suodatin, jota käytetään mikrofonin edessä vaimentamaan puhujan tai laulajan aspiraatioäänteiden aiheuttamia poksahduksia ja suhinoita äänitteessä. Pop-suodatin on yleensä pyöreään kehykseen pingotettu tiheä nailon- tai metallikudos, joka asetetaan puhujan ja mikrofonin väliin ja kiinnitetään muuhun rakenteeseen kuin itse mikrofoniin.
Shure Shure Incorporated on yhdysvaltalainen musiikkilaitevalmistaja, joka tunnetaan ennen kaikkea mikrofoneistaan. Heidän tunnetuimmat tuotteensa ovat Shure SM58 -vokaalimikrofoni ja Shure SM57 -instrumenttimikrofoni, jotka ovat säilyneet suosituimpien mikrofonien joukossa vuosikymmeniä niin studio- kuin PA-käytössäkin. Mikrofonien lisäksi Shure on valmistanut muun muassa äänirasioita ja neuloja äänilevysoittimiin sekä pieniä äänimiksereitä ENG-äänityskäyttöön.
Humbucker Humbucker-mikrofonien tuottama ääni ei ole täysin samanlainen kuin yksikelaisissa, sillä kieli ei värähtele täysin samalla tavalla molempien mikrofonien yllä. Ero riippuu muun muassa otteen korkeudesta, mutta yleisesti ottaen ääni on hieman pehmeämpi.
Jos mikrofoniin on asennettu väliulosotto, toinen kela voidaan kytkeä pois toiminnasta, jolloin mikrofoni toimii kuten yksikelainen.
EMG (yhtiö) Yhtiö on saanut mainetta yhtenä maailman parhaimmista sähkökitaran mikrofonien valmistajista. EMG:n mikrofoneja käytetäänkin useiden kitaravalmistajien (mm. ESP:n) kalleimmissa malleissa. EMG valmistaa niin aktiivi- kuin passiivimikrofoneja, mutta yhtiö on tunnettu nimenomaan aktiivimikrofoneista. EMG:n passiivimikrofonit kuuluvat erilliseen HZ-sarjaan. Aktiivimikrofonit eroavat passiivimikrofoneista siten että niissä on pieni sisäänrakennettu yhdellä tai kahdella 9V paristolla toimiva etuvahvistin joka tuottaa voimakkaan ulostulosignaalin. Tämä antaa mikrofoneille heleän soundin ja tuottaa kontrolloidun s%C3%A4r%C3%B6n (engl.distortion) soittajan halutessa. Tämä on tehnyt EMG-mikrofoneista hyvin suositun nimenomaan rock- ja heavy metal kitaristien keskuudessa.
Yksikelainen mikrofoni Soundiltaan mikrofonimalli sijoittuu rinnakkaiskelaisen Gibson-humbuckerin ja yksikelaisen Fender-mikrofonin väliin. Koska P-90 on tyypiltään yksikelainen, 50 Hz hurinaongelma on mikrofonin ominaisuutena. Korkeammasta induktanssista johtuen hurinan on luonnehdittu olevan voimakkaampaa kuin Fenderin yksikelaisissa. Tästä huolimatta se on saanut lukemattomien kitaristien suosion. Mikrofonin hurinaongelmaan toivotaan ratkaisua ominaissoundin ("tone") siitä kuitenkaan kärsimättä.
Frank Zappa Zappa käytti hyvin paljon Gibsonin ja Fenderin kitaroita, joissa oli joko Seymour Duncanin tai DiMarzion mikrofonit. Hän käytti yleensä Fender Stratocastereissa DiMarzion mikrofoneja saadakseen kitarasta äänekkäämmän. Tällaista Gibson Les Paulilla soitettua musiikkia jossa on DiMarzion mikrofonit (todennäköisesti Super Distortion) voidaan kuulla esimerkiksi Sheik Yerbouti -levyn kappaleessa Rat Tomago.
Sähkömagneettinen mikrofoni Tunnettuja mikrofonien valmistajia ovat mm. Seymour Duncan, DiMarzio, EMG, Lindy Fralin, Jason Lollar, Bartolini Pickups and Electronics ja Bareknuckle Pickups. Lisäksi perinteisiä sähkökitaroita valmistavien Fender- ja Gibson-yhtiöiden valmistamat mikrofonit ovat tunnettuja. Suomessa käsintehtyjä mikrofoneja ovat valmistaneet esim. Rami Hakalan Mikki House ja Kari Niemisen Versoul Oy.
Gibson Marauder Marauderissa oli kaulamikrofonina Gibsonin "Super Humbucker" -mikrofoni ja tallamikrofonina yksikelainen mikrofoni. Yksikelaisessa tallamikrofonissa on tavallisten napapalojen tilalla putkimainen metallinpala. Molemmat mikfofonit ovat päällystetty läpinäkyvällä epoksimuovilla, joten niistä on mahdollista nähdä mikrofonien käämit. Nämä mikrofonit suunnitteli kitarantekijä Bill Lawrence, joka on suunnitellut myös muun muassa Gibson L6-S -kitaran ja Marauderin S-1-sisarmallin mikrofonit.
Mikrofoni Mikrofonia valittaessa tarkoitukseen kuin tarkoitukseen tärkeimpiä asioita taajuusvasteen lisäksi on mikrofonin suuntakuvio. Suuntakuvioita on erilaisia, mutta fysiikan laeista johtuen ne ovat kaikki pyöreitä. Suuntakuvio riippuu mikrofonin akustisesta toimintaperiaatteesta, joita on periaatteessa vain 2: paineherkkä ja nopeusherkkä. Näiden toimintaperiaatteiden yhdistelmillä saadaan toteutettua kaikki seuraavassa esitettävät suuntakuviot, haulikkoa lukuun ottamatta. Suuntakuviota muokataan pääasiassa jättämällä kalvon takakammio osittain tai kokonaan avoimeksi. Mitä suuntaavampi mikrofonin suuntakuvio (herttakuvioisilla ja sen muunnoksilla) on, sen erikoisominaisuutena ns. lähiäänivaikutus-, eli proximity-efekti korostuu. Tämä tarkoittaa, että mikäli mikrofoni on todella lähellä äänilähdettä, kuten esimerkiksi rumpusetissä, bassotaajuudet korostuvat luonnottomasti. Proximity-efekti puuttuu painemikrofonilta täysin (pallokuvio). Pallomikrofoni on myös vähemmän herkkä käsittelyäänelle ja tuulelle.
SingStar SingStar on karaoke-pelisarja PlayStation 2 ja PlayStation 3 -konsoleille. "SingStar" -pelejä on ilmestynyt 20 osaa PlayStation 2:lle. PlayStation 3:lle niitä on ilmestynyt 4. Pelit voi ostaa erikseen tai mikrofonien kanssa. Mikrofonien kanssa peli maksaa normaalin PS2-pelin verran, ja ilman mikrofoneja vain
puolet siitä. Mikrofonit asennetaan USB-adapterin kautta PS2-pelikonsoliin.
Peli tunnistaa mikrofonin kautta tulevan äänen korkeuden ja sävellajin, ja vertaa sitä kappaleeseen varta vasten tehtyyn 'alkuperäiseen' lauluun. Säädettävästä pelin vaikeustasosta riippuu, kuinka paljon peli antaa laulajalle anteeksi virheellisestä laulusta. Oikein menneestä laulamisesta saa pisteitä sekä arvonimen suorituksestaan. Pelin moninpeli-muodon saavuttaman suosion johdosta ainoastaan ensimmäisessä "Singstar"-pelissä on varsinainen yksinpeli-uramuoto("Star Maker"). Tämän jälkeen julkaistuista peleistä tämä on poistettu kokonaan. "Singstar" myös julkaisee erikoispainoksia, jossa kukin julkaisumaa saa oman kielisiä kappaleita laulettavaksi. Suomenkielinen versio "SingStar Legendat" julkaistiin marraskuussa 2006. Lisäksi SingStar on julkaissut High School Musicalin oman karaokepelin,
Mikrofoni Mikrofonia voidaan käyttää myös esimerkiksi äänenvoimakkuuden mittaamiseen. Jotta mikrofonilla voitaisiin mitata äänenvoimakkuutta tarkasti, se täytyy kalibroida.
Fender Jag-Stang Cobain käytti Jag-Stangiaan vain muutaman kerran Nirvanan "In Utero" -kiertueella vuonna 1994. Jag-Stangin tuotanto aloitettiin vuoden 1995 syksyllä yli vuoden Cobainin kuoleman jälkeen. Cobainin kuoleman takia kitaraan ei tehty enempää muutoksia, mutta mikrofoneina ei käytetty alun perin sunniteltuja mikrofoneja vaan Fenderin halvempia kopiota. Jag-Stangin mikrofoneja sekä ammattitaidon puutetta kitaran kehityksessä olikin kritisoitu paljon.
Mikrofoni Kondensaattorimikrofonin erikoisversioista tärkein lienee RF-periaatteella toimiva mikrofoni. Siinä kapselin kapasitanssin muutoksia mitataan radiotaajuudella. Kiinteätaajuinen oskillaattori syöttää signaalia virityspiiriin, jonka kapasitanssina toimiva mikrofonikapseli virittää piirin hetkellisesti ylä- tai alavireeseen. Virityspiirin ulostulojännite vahvistetaan ja syötetään mikrofonin lähtöön. RF-mikrofonin etuina on pieni pohjakohina sekä kosteuden sieto vaikeissa äänitysolosuhteissa. Tällä tekniikalla toteutetut SENNHEISER MKH-sarjan mikrofonit ovatkin suosittuja esimerkiksi elokuva- ja televisioäänittäjien työkalupakissa huolimatta niiden kohtuullisen korkeasta hinnasta.
Yksikelainen mikrofoni Alkuperäisessä Stratocaster- mallissa mikrofoneille on kolmiasentoinen valitsin. Kitaristit huomasivat, että tasapainottamalla kytkimen 1 - 2 tai 2 - 3 asentojen väliin saatiin uudenlaisia sointivärejä vastaavien mikrofonien kytkeytyessä samanaikaisesti. Fender toi kitaroihin viisiasentoisen kytkimen 1980- luvulla. Tällöin yksittäiset mikrofonit kytkeytyvät asennoissa 1, 3 ja 5. Asennot 2 ja 4 kytkevät talla+keskimikrofonit keski+kaulamikrofonit vastaavasti. Uudelleen julkaistussa mallissa tai tarkassa jäljitelmässä on kolmiasentoinen kytkentä.
Bartolini Pickups and Electronics Bartolini Pickups and Electronics on yhdysvaltalainen sähkömagneettisia mikrofoneja valmistava yritys. Bartolini valmistaa sekä aktiivisia että passiivisia mikrofoneja, etuvahvistimia ja EQ-moduleita.
Sähkömagneettinen mikrofoni Jaetun mikrofonin kelat ovat kahden eri sydämen ympärillä, erillisissä koteloissa, limittäin toistensa päällä. Tämä poistaa mikrofonin signaalista häiriöitä samalla tavalla kuin humbucker-rakenne.
Mario Party 7 Peli käyttää joissain minipeleissä GameCuben toiseen muistikorttipaikkaan kytkettävää mikrofonia. Tällaisissa minipeleissä yksi pelaaja puhuu englanniksi komentoja mikrofoniin ja muut käyttävät tavallisia ohjaimia.
Sähkökitara Perinteisten, yksikelaisia mikrofoneja käyttävien, sähkökitaroiden elektroniikka on altis ulkoisille häiriöille. Kitaran mikrofoneissa on useita tuhansia kierroksia antennina toimivaa käämilankaa, sekä kitaran muu elektroniikka on usein suojaamatonta tai huonosti suojattua. Ulkoiset sähkömagneettiset häiriöt indusoituvat kitaran elektroniikkaan ilmeten häiriöääninä äänisignaalin seassa. Usein pahimmiksi häiriölähteiksi mainitaan mm. loisteputket ja neonvalot. Häiriöiden ongelmallisuutta lisää kitaran huono signaali-kohinasuhde; passiivisten mikrofonien tuottama jännite on tyypillisesti joitakin satoja millivoltteja, jolloin suhteellisen pienetkin häiriöt erottuvat äänisignaalin seasta.
Alnico Seosta käytetään kestomagneettien valmistukseen. Yleisesti saatavilla olevista magneeteista sitä vahvempia ovat vain maametallimagneetit, kuten neodyymimagneetti ja magneeteista kallein samariumkobolttimagneetti. Alnicomagneettia käytetään sähkömoottoreissa, mikrofoneissa, sähkökitaroiden ja -bassojen mikrofoneissa ja kaiuttimissa.
Yksikelainen mikrofoni Mikrofonien valinta Telecasterissa tapahtuu kolmiasentoisella kytkimellä, jonka kytkentä voidaan toteuttaa ainakin kahdella tapaa:Useita tunnettuja yksikelaisia mikrofoneja, jotka ovat selkeästi erottuvia soundiltaan ja ovat monesti lajiteltu jonkinlaiseen "standardin" mukaiseen järjestykseen:
Fender Cyclone Cyclone II tuli myyntiin vuonna 2002. Siinä oli yhden yksikelaisen mikrofonin ja humbuckerin sijasta kolme yksikelaista MIA Jaguar-mikrofonia. Sen lisäksi Cyclone II -mallin kytkimetkin olivat samanlaiset kuin Fender Jaguarin.
Puhkusuoja Puhkusuoja ehkäisee myös hengityksen mukana tulevan syljen ja kosteuden pääsyä mikrofoniin. Syljessä olevat suolat voivat olla syövyttäviä, ja kosteus voi aiheuttaa hometta, jolloin pop-suodatin voi pidentää mikrofonin käyttöikää.
Sähkömagneettinen mikrofoni Bassokitara eli sähköbasso keksittiin sähkökitaran mikrofonin keksimisen myötä: kontrabasistit jotka halusivat voimakkaampaa äänentoistoa, keksivät asettaa bassonsa kielten alle sähkökitaran mikrofonin ja yhdistää sen muunneltuun (bassotaajuuksia paremmin toistavaan) kitaravahvistimeen.
Tosin Abasi Tosin Abasi käyttää paljon Ibanezin kitaroita, ja kyseinen yhtiö valmistaa myös hänen signature-mallejaan. Hän käyttää kitaroissaan EMG:n ja DiMarzion valmistamia mikrofoneja .Tosin käyttää pääasiassa EMG:n ja DiMarzion mikrofoneja kitaroissaan.
Gibson Les Paul Vuonna 1958 alkuperäisen Les Paul -malli sai lisänimen Standard, jolla se erotettiin toisesta valmistetusta mallista, Les Paul Customista. Samana vuonna kitaran väritys muutettiin sunburst-sävyiseksi. Tämän jälkeen Standard-malli on pysynyt ulkomuodoltaan lähes muuttumattomana. Käytetyissä valmistusmateriaaleissa, puulajeissa ja värityksissä on kuitenkin vuosien mittaan ollut paljon eroja. Vuoden 2015 malliston Standard sai edellä kuvattujen muutosten lisäksi humbucker - mikrofoneihin puolitusmahdollisuuden sekä mikrofonien vaihekytkennän. Kytkimet on sijoitettu kunkin mikrofonin äänenvoimakkuus- ja äänensävy-säätimiin vastaavasti. Runko on suuritiheyksistä mahonkia kevennyksin ja siinä on vaahterakansi.
Gibson Corvus Corvuksia oli kolme erilaista, Corvus I, II, ja III. Ne eivät juuri eronneet toisistaan paitsi mikrofonien osalta: Corvus I:ssä oli yksi humbucker, Corvus II:ssa kaksi humbuckeria ja Corvus III:ssa oli kolme yksikelaista mikrofonia.
Gibson Les Paul Vuonna 1968 Gibsonin ottaessa Les Paul -mallin uudelleen tuotantoon, alkoivat he valmistaa myös perinteisen Standard- ja Custom-mallin lisäksi halvempia malleja kuten Les Paul Studiota. Kyseinen malli on periaatteessa samanlainen kuin Standard, mutta runkoa kiertävä valkea reunalista puuttui. Lisäksi puiden valinnassa ei ole käytetty yhtä tiukkoja kriteerejä kuin kalliimmissa malleissa. Nykyisissä Studio-malleissa on myös hieman erilaiset mikrofonit kuin Standard-malleissa.
Vuoden 2015 mallissa on em. muutosten lisäksi on humbucker- mikrofonien puolitus. Kytkimet on sijoitettu kunkin mikrofonin äänenvoimakkuuden säätimeen. Runko on kevennetty ja kevyempää keskitiheää mahonkia. Kansi on vaahteraa.Vuoden 2015 Deluxe- mallissa on em. muutoksien lisäksi monipuolinen elektroniikka. Mini-humbuckerit voi puolittaa kytkimien ollessa mikrofonien äänenvoimakkuus-säätimissä. Kitarassa on yksi sävynsäätö ja aktiivinen ylempien taajuuksien korostus, jonka kytkin on sävynsäätimessä. Kytkettävän korostuksen tasoa voi säätää piiriin asennetulla säätöruuvilla.
Runko on matalatiheyksistä mahonkia ja siinä on kevennysporaukset. Kansi on vaahteraa.
Stenomaski Stenomaski on suun edessä pidettävä suojus, jossa on mikrofoni. Sen käyttäjä voi puhua mikrofoniin ilman että muut kuulevat puhetta, ja se estää samalla taustamelun pääsyn mikrofoniin. Yhdysvalloissa stenomaskeja on ollut käytössä oikeusistuimissa käsi- ja konepikakirjoittajien rinnalla 1940-luvulta lähtien.
Joutsenkaula (tekniikka) Valaisinten ja mikrofonien varsien lisäksi joutsenkaulaa käytetään muiden kevyiden laitteiden, kuten GPS-navigointilaitteiden, tablettitietokoneiden ja matkapuhelimien kiinnitystelineissä, suurennuslasien ja mikrofonien puhkusuojien varsissa sekä pienten kameroiden jalustoissa mahdollistamaan laitteen nopea suuntaaminen ja pysyminen halutussa asennossa.
Sähkökitara Fender Broadcasterin ilmestyttyä Gibson otti yhteyttä Les Pauliin. Gibson esitteli vuonna 1952 Les Paul -mallinsa, jossa oli yksikelaiset P-90 -mikrofonit, jotka 1957 korvattiin kaksikelaisilla humbucker-mikrofoneilla, joille ominaista oli suurempi ulostulo, hurinattomuus ja paksu soundi.
Axel Rudi Pell Pell käyttää muun muassa Marshallin, ENGL:n ja Peaveyn vahvistimia; sekä Fender Stratocaster -kitaroita joissa on DiMarzion HS-3 -stack-humbucker -mikrofonit. Samanlaiset joita Yngwie Malmsteen käytti uransa alkuaikoina, ennen siirtymistä Seymour Duncanin mikrofoneihin.
Fender Wide Range Fender Wide Range on soitinyhtiö Fenderin vuodesta 1971 lähtien tuottama humbucker-tyyppinen kitaramikrofoni. Sillä pyrittiin murtamaan vakiintunut käsitys Fenderistä "yksikelaisten mikrofonien kitarayhtiönä" ja koetettiin saada jalansijaa humbucker-mikrofonien markkinaosuuksista, jotka olivat tuolloin Gibsonin hallitsemia.
Matkapuhelinten muodot Matkapuhelinten muodot (englanniksi form factor) ovat matkapuhelimien rungon päämuotoja. Matkapuhelimen perusmalli on patukkaa muistuttava kiinteä ja yksirunkoinen malli. Sen kanssa samaan aikaan kilpaili 1990-luvun puolivälissä esimerkiksi Motorolalla läpällinen matkapuhelinmalli Motorola MicroTAC, jossa puhelimen pituutta oli lyhennetty siten, että mikrofonin sisältävä alaosa oli käännetty näppäimistön päälle. Kääntyvän läpän korvaajaksi kehitettiin liukuvakantinen malli, jossa mikrofonin sisältävää alaosaa ei enää käännetty näppäimistön päältä alas, vaan missä näppäimistöä suojaava kansi liukui alas, jolloin näppäimistö paljastui käytettäväksi. Liukukantisten matkapuhelinten ongelmana oli, että kansi tai mikrofonin sähköinen kontakti puhelimeen saattoi rikkoontua jos puhelin putosi lattialle kannen ollessa vedettynä auki.
Fender Electric XII Electic XII on kokopuurunkoinen kitara, jonka mensuuri on 648 mm (25.5″). Kitarassa on kaksi jaettua kaksikelaista mikrofonia muovisilla plektrasuojilla, yksi äänenvoimakkuuden ja äänenvärin säädin, sekä mikrofonien vaihtoon neliasentoinen kytkin. Electric XII:n runko on samantyyppinen Fender Jaguarin ja Jazzmasterin kanssa.
Eddie Cochran Myöhemmin Cochran siirtyi käyttämään Gretschin valmistamaa 6120-kitaramallia, jota hän oli muokannut siten, että oli vaihtanut kaulamikrofonin P-90 -mikrofoniin, asentanut kullatut metalliosat ja läpinäkyvän pleksin. Cochran kertoi että P-90 -mikrofoni on ulostuloltaan voimakkaampi ja soundiltaan tummempi verrattuna alkuperäiseen DeArmondin mikrofoniin.
P-90 Gibson toi P-90 -mikrofoninsa markkinoille 1946. Alkujaan sitä käytettiin etumikrofonina muutamissa Gibsonin kitaramalleissa, kuten ES-150, mutta jo muutaman vuoden kuluttua se oli yleisesti käytössä kaikissa Gibsonin sähkökitaroissa, mukaan lukien vuonna 1952 esitelty Les Paul-malli. Gibsonin esiteltyä ensimmäisen humbucker-mikrofonin (PAF) vuonna 1957 ryhtyi se pikkuhiljaa käyttämään sitä kaikissa malleissaan. Tämän jälkeen P-90:tä käytettiin lähinnä halvemmissa kitaroissa, kuten Gibson ES-330, Les Paul Junior ja SG Special, kunnes 1970-luvun alussa muut yksikelaiset mikrofonit, mini-humbuckerit ja koteloimattomat humbuckerit korvasivat P-90:n myös halvemmissa kitaroissa.
AKG Acoustics AKG on innovatiivisen yrityksen maineessa. Se vastasi muun muassa maailman ensimmäisen dynaamisen herttasuuntakuviolla varustetun mikrofonin valmistuksesta ja AKG on ollut myös etulinjassa radiomikrofonien puolella, käyttäjinä muun muassa Rod Stewart, Peter Gabriel ja Simply Red. AKG:n mikrofoneja on käytetty myös MIR-avaruusasemalla.
Gibson L5CES Kitarassa oli alun perin kaksi yksikelaista P-90-mikrofonia sekä kaksi äänenvoimakkuuden ja äänenvärin säädintä. Kun vuonna 1958 alettiin käyttää kahta humbucker-mikrofonia, tuli kitaraan kolmiasentoinen kytkin. Samalla otettiin käyttöön Gibsonin "ABR-1"-talla "Tune-O-Matic"in sijasta.
Takaisin todellisuuteen Levy on nauhoitettu pääpiirteittäin mikrofonien kautta eli kitaroita tai bassoja ei ole soitettu suoraan äänityslaitteisiin. Ääni on siis äänitetty suoraan mikrofoneihin, jotta tietty soundi säilyisi. "Wently Keeps" mukailee The Beatlesin kappaletta "While My Guitar Gently Weeps".A-puoli
B-puoli
EMG (yhtiö) EMG ("Electro-Magnetic Generator") on amerikkalainen yhtiö, joka valmistaa pääasiassa sähkökitaran ja basson mikrofoneja. Yhtiöllä on tarjolla sekä aktiivisia että passiivisia mikrofoneja. Vuonna 1976 perustettu yhtiö käytti alkujaan nimeä Dirtywork Studios ja vuodesta 1978 nimeä "Overlend", kunnes otti nykyisen nimensä käyttöön vuonna 1983.
EMG (yhtiö) EMG:n mikrofoneja käytetäänkin yleensä rock- ja heavy metal kitaristien suosimien kitaravalmistajien merkeissä, esimerkiksi ESP, Jackson Guitars ja B.C. Rich. Mikrofonit voidaan myös jälkiasentaa, mutta tämä kannattaa harkita eikä ole suotavaa jos soitin on harvinainen sillä muutostyöt laskevat arvoa ja saattavat muuttaa ratkaisevasti instrumentin alkuperäistä sointia.
UltraStar UltraStar on PlayStation 2 ja PlayStation 3 -konsoleille suunnatusta SingStarista PC:lle tehty klooni. UltraStarin idea on samanlainen kuin SingStarinkin; yksi tai useampi pelaaja kerää pisteitä laulamalla mikrofoniin ruudulle ilmestyvien sävelkorkeutta ja pituutta mittaavien nuottien mukaan. Pelissä on mahdollista tehdä itse lauluja ja siihen voidaan liittää yhdestä kuuteen mikrofonia.
Yksikelainen mikrofoni Perinteisen Stratocaster-mallisen kitaran tunnistaa yleensä helposti kolmesta yksikelaisesta mikrofonista, joita
kutsutaan sijoituksensa mukaisesti talla- keski- ja kaulamikrofoneiksi. Tavallisessa Stratocaster- mallisessa kitarassa kitaristi voi valita kolme- tai viisiasentoisesta kytkimestä haluamansa mikrofonin tai mikrofoniyhdistelmän. Lisäksi voimakkuus- ja sävysäätimet tarjoavat lisää mahdollisuuksia äänenvärin muokkaukseen.
Humbucker Kitaran elektroniikka voidaan toteuttaa niin, että häiriön poisto ilman humbuckeria saadaan yhdistelemällä yksikelaisia mikrofoneja sopivasti kytkimien avulla. Tällöin saatetaan käyttää ilmaisua "hum cancelling position". Eräs tapa on käyttää yhtä magneettiselta napaisuudeltaan muiden kanssa vastakkaista mikrofonia. Näin se voi toimia humbucker-kytkennän toisena osana.
P-90 P-90 -mikrofoneissa on isokokoinen litteä kuparisesta käämilangasta käämitty kela, napapaloina säädettävät teräksiset ruuvit, ja pari käämin alle sijoitettua litteää AlNiCo-tankomagneettia. Säädettävät naparuuvit poimivat ja myös johtavat magneettisuutta kielille. Soundiltaan kyseinen mikrofonimalli sijoittuu rinnakkaiskelaisen Gibson-humbuckerin ja yksikelaisen Fender-mikrofonin välimaastoon.
Sähkömagneettinen mikrofoni Sähkömagneettisia mikrofoneja on sekä passiivisia että aktiivisia. Passiivimikrofonien rakenne on edellä mainitun kaltainen, mutta aktiivimikrofoneissa on lisäksi sisäänrakennettu pieni esivahvistin joka toimii yleensä yhdellä tai kahdella 9 V paristolla. Mikrofonien valmistajista EMG on tunnetuin aktiivimikrofonien valmistaja. Aktiivimikrofonit tuottavat passiivimikrofonia voimakkaamman ulostulosignaalin joka lisää säröytymistä, niiden sointi on myös passiivimikrofoneja heleämpi.
Gibson EB-3 Ensimmäisessä EB-3:ssa oli ohut SG-sähkökitaran muotoinen runko ja sen mensuuri oli 775 mm (30.5"). Bassossa oli yksinkertainen rakenne; yksiosainen mahonkirunko ja yksiosainen 20-nauhainen mahonkikaula. Mikrofoneina oli yksi humbucker ja yksi mini-humbucker, joille molemmille oli oma äänevoimakkuuden ja äänenvärin säädin. Mikrofonien vaihtoon oli kierrettävä neljäasentoinen kytkin.
Boswell Sisters Sisarukset löysivät menestyksensä avaimeksi muodostuneen tyylin ensimmäisen radioesiintymisensä yhteydessä. Päälaulajana toiminut Connee oli vilustunut, jonka vuoksi hän esiintyi heikentyneen äänensä kera lähempänä mikrofonia. Nyt löytynyt ääni toi yhtyeen lauluharmonian paremmin esille ja Connee Boswellia pidetään eräänä ensimmäisistä laulajista, jotka käyttivät mikrofonin kapasiteetin täysimittaisesti hyväkseen.
Yksikelainen mikrofoni Vaikka näitä mikrofoneja ovat käyttäneet vuosikymmenten kuluessa lukemattomat soittajat, niille ovat ominaisia tietyt ongelmat. Merkittävä tällainen on yksikelaisen mikrofonin tuottamassa signaalissa esiintyvä 50 Hz tai 60 Hz taajuinen sähköverkon aiheuttama hurina (), Suomessa 50 Hz. Ongelmaan löytyi kunnollinen ratkaisu vasta vuonna 1996, jolloin kitaramikrofoneja valmistava Kinman Company toi markkinoille patentoidun ratkaisun mikrofonihurinan poistamiseksi. Ratkaisu perustuu päällekkäisiin keloihin kuten ns. stacked humbucker - mikrofonissa. Kelat on erotettu metallisuojalla ja alemmassa kelassa on teräksinen sydän magneettien sijasta. Kela poimii häiriötaajuuden mutta vaikuttaa mahdollisimman vähän ylemmän kelan magneettisuuteen. Kelojen vastukset on sovitettu toisiinsa pyrittäessä yksikelaisen kaltaiseen sointiin. Myös muut valmistajat ovat tuoneet markkinoille vastaavia ratkaisuja.
Jeff Hanneman Vaikka Jeff Hannemanilla on nimikkosarja ESP:n valmistamia kitaroita, hän oli tunnettu Jackson-kitaroiden käyttäjä. Näkyvimmin Hannemanin käytössä vuosien ajan lienee ollut "Jackson Custom Shop Soloist", joka on varustettu kahdella EMG:n mikrofonilla sekä koristeltu Oakland Raidersin, Dead Kennedysin ja Slayerin logotarroilla. Hanneman soitti myös ESP-kitaroilla, jotka oli varustettu niin ikään EMG:n valmistamilla mikrofoneilla.
Sähkökitara Yksikelaisten mikrofonien hurinaongelma ratkesti 1955, jolloin Seth Lover ja Ray Butts kehittivät (toisistaan riippumatta) kaksikelaisen mikrofonin, joka kumoaa ulkoiset häiriöt. Lisäksi usein kitaran elektroniikka- ja mikrofonisyvennykset (sekä mahdollisesti elektroniikkasyvennyksen päällä oleva pleksi) suojataan esimerkiksi alumiini- tai kupariteipillä, tai johtavalla maalilla. Vaihtoehto elektroniikkasyvennysten suojaamiseen on suojatun koaksiaalikaapelin käyttäminen kitaran johdotuksissa.
Jackson Dinky Dinkyissä on käytetty monenlaisia mikrofoniyhdistelmiä ja eri valmistajien mikrofoneja. Monissa malleissa on kaksi Seymour Duncanin tai EMG:n humbuckeria tai kaksi yksikelaista ja yksi humbucker tallan vieressä. Lisäksi kaikissa malleissa on yksi äänenvoimakkuuden ja yksi äänenvärin säädin ja mikrofonien vaihtoon kolmiasentoinen kytkin. Dinkyn kaikki metalliosat on kromia, joissain malleissa mustaksi värjättyä.
Puoliakustinen sähkökitara Vuonna 1935 Gibson-kitarayhtiö valmisti ensimmäisen varsinaisen puoliakustisen sähkökitaran, Gibson ES-150, kiinnittämällä F-aukkoiseen akustiseen kitaraan yhden suuren mikrofonin kaulan alapuolelle. Mikrofonissa oli yksi napakappale, jonka ympärille oli kierretty käämi. Napakappaleen kaksi suurta magneettia olivat kopan sisällä kiinnitettynä kitaran kanteen. Kiinnitysruuvit antavat tunnusomaisen ulkonäön rakenteelle.
Yksikelainen mikrofoni Toinen yksikelaisten tyyppi on Gibson Guitar Corporationin suunnittelema mikrofonimalli P-90. Mallista tuli välittömästi suosittu, soundin poiketessa Fenderin yksikelaisista mikrofoneista. Näissä mikrofoneissa on isokokoinen litteä kuparisesta käämilangasta käämitty kela, napapaloina säädettävät teräksiset ruuvit, ja pari käämin alle sijoitettua litteää AlNiCo-tankomagneettia. Säädettävät teräksiset naparuuvit johtavat magneettikentän ja poimivat kielten värähtelyt.
Gibson SG Tuloksena oli runko, jossa oli yläpuolinen leikkaus soololoven lisäksi. Tätä muotoilua edustaa esim. 1959 Les Paul Junior -malli. Kitara muotoiltiin uudelleen nykyiseksi ja eriytettiin selvästi aikaisemmista kitaroista.
SG-kitaran tunnistaa helposti kahdesta "sarvesta", jotka ovat molemmin puolin kaulaa. Mikrofoneina käytetään pääasiassa kaksikelaisia humbucker-mikrofoneja. Gibson valmistaa SG:tä omalla merkillään Nashvillessä, Tennesseessä, ja Epiphone-merkillä Kaukoidässä.
Fender Stratocaster Stratocastereissa on perinteisesti kolme yksikelaista mikrofonia. Aluksi Stratocastereissa oli kolmiasentoinen mikrofonivalitsin jolla sai vain yhden mikrofonin kerrallaan päälle (3-asentoinen kytkin). Monet soittajat kuitenkin huomasivat, että jättämällä vivun keskiasennon ja kaula- tai tallamikrofonin asennon puoliväliin saatiin kaksi uutta äänensävyä. Myöhemmin stratocastereihin kehittettiin 5-asentoinen kytkin jolla saadaan nämä kaksi lisäasentoa (kaula- ja keskimikrofonin sekä talla ja keskimikrofonin rinnankytkentä).
EMG (yhtiö) Yhtiön mikrofoneja voidaan käyttää myös kahdella 9V paristolla jolloin jännite on 18V, myös 27V (kolme paristoa) on mahdollinen. Lisätty jännite aiheuttaa äänen säröytymistä herkemmin, ja lisää ääneen ns. headroomia. Kuitenkin monet muusikot sanova että kahdellakin paristolla saadaan aikaan jo dramaattinen muutos, mutta kolmella paristolla sointi ei enää muutu ratkaisevasti, ja kolme paristoa saattaa myös rikkoa itse mikrofonit.
PlayStation Portable Kolmas PSP-malli, joka sisältää sisäänrakennetun mikrofonin, jota voi käyttää Skype-puheluissa ja joissakin mikrofonia tukevissa peleissä. PSP-3000 sisältää myös uudistetun näytön, joka on aikaisempia malleja kirkkaampi ja sisältää viisikertaa paremman kontrastin. Aikaisemmissa malleissa oleva ”HOME”-painikkeen nimi poistettiin ja tilalle laitettiin PlayStation-logo. 3000-malli on ulkoisesti ja teknisesti muuten samaa tasoa kuin 2000. Mallin tuotanto on lopetettu.
Gibson Firebird Non-Reverse Firebird oli rakenteeltaan ja muotoilultaan edeltäjäänsä konservatiivisempi: liimattu kaula (engl. glued-in), perinteinen eli ns. ei-käänteinen (engl. non-reverse) rakenne niin rungossa kuin lavassa ja virittiminä toimivat perinteiset kitaravirittimet. Mikrofoneina toimivat mallista riippuen kaksi tai kolme minihumbuckeria tai vaihtoehtoisesti kaksi tai kolme P90-mikrofonia. Alkuperäisiä Non-Reverse Firebird -malleja (I, III, V ja VII) valmistettiin vuosina 1965-1969
Puhkusuoja Tyypillinen pop-suodatin koostuu yhdestä tai useammasta kerroksesta ääntä läpäisevää tiheää kudosta. Pop-suodattimia tehdään muun muassa kudotusta nailonista tai metallilangasta, jota on venytetty pyöreän kehyksen ympärille. Kehys on kiinnitetty taivuteltavissa olevan varren päähän, ja varren alapäässä on ruuvipuristin tai muu kiinnike, jolla pop-suodatin kiinnitetään esimerkiksi mikrofonin jalustaan – tai mieluummin erilliseen mikrofonitelineeseen, jolloin pop-suodattimeen kohdistuva tönäisy tai muu värähtely ei aiheuta häiriötä mikrofonissa.
NES 2 AV Famicom suunniteltiin parantamaan kaksi vakavaa suunnitteluvirhettä, jotka ilmenivät Famicomissa. Famicomin taakse pysyvästi kiinnitetyt ohjaimet korvattiin jo NES:ssä käytössä olleilla irrotettavilla ohjaimilla. Nintendo kuitenkin poisti ohjaimista alkuperäisen Famicomin toisessa ohjaimessa "Start"- ja "Select"-painikkeiden kohdalla sijainneen mikrofonin. Mikrofoni oli alun perin lisätty toiseen ohjaimeen peleihin tehtävien lisäominaisuuksien vuoksi, mutta loppujen lopuksi mikrofonia käytettiin vain harvassa pelissä.
PA-järjestelmä Kuhunkin alla olevista vaihtoehdoista voi periaatteessa käyttää esimerkiksi kahta eri mikrofonia, sähkökitaraa efektilaitteen kanssa ja kosketinsoittimia.
Miksereiden kanavamäärä voi vaihdella paljonkin 2-kanavaisesta studiomiksereiden kymmeniin kanaviin.Miksaajan toimena on säätää äänentasot sopiviksi, mutta sitä tehtävää voivat hoitaa myös esiintyjät mikäli he osaavat käyttää mikseriä.
Keskeisenä riskinä on mikrofonin säätäminen liian herkällä, jolloin ääni voi alkaa kiertää. Mitä kaikuisemmassa tilassa ääntä toistetaan, sitä suurempi riski akustiselle kierrolle on.
Mikrofoni Langattomat mikrofonit käyttävät äänen siirtoon radioaaltoja. Kukin mikrofonijärjestelmä (mikrofoni ja vastaanotin) käyttää tiettyä taajuutta, joka on sama lähettimessä ja vastaanottimessa. Useissa järjestelmissä on muutama oletustaajuus, mutta ammattijärjestelmissä on mahdollisuus valita käytännössä mikä taajuus tahansa. Taajuus ilmoitetaan megahertseinä. Langattomat mikrofonit käyttävät taajuusalueita VHF (Very high frequency 30 MHz – 300 MHz) ja UHF (Ultra high frequency 300 MHz – 3000 MHz), joista jälkimmäinen on käytetympi. Esimerkki hertsitaajuudesta on 427,500 MHz.
Gibson S-1 S-1:n runko on litteä ja sen takaosa on Les Paul -kitaraa aavistuksen verran laakeampi. Kitaran suojapleksin alle jää paljon tyhjää tilaa mikä osaltaan vaikuttaa S-1:n sointiin. Kitarassa on kolme läpinäkyvään muoviin upotettua säädettävää yksikelaista mikrofonia. Mikrofonit, kytkimet ja kytkennät suunnitteli Bill Lawrence. Mikrofonikytkennät olivat verrattain monimutkaisia, ja niitä muutettiin mallin historian aikana kertaalleen. S-1:tä valmistettiin ainakin mustana, puna-sunburstina sekä puunvärisenä.
Fender Wide Range Wide Range sai huomattavaa suosiota, mutta siitä ei koskaan tullut niin laajalti käytettyä ja yleistä kuin Fenderin yksikelaisista mikrofoneista. Sitä käytettiin "Fender Telecaster Custom", "Fender Telecaster Deluxe" ja "Fender Telecaster Thinline" -kitaroissa. Myös harvinaisempi "Fender Starcaster" varustettiin Wide Rangella. Mikrofonin valmistus lopetettiin 1979, koska edellä mainittujen kitaroiden tuotanto lopetettiin. Kitaroista alettiin kuitenkin 1983 tehdä reissue-malleja, jolloin Wide Rangenkin tuotanto aloitettiin uudestaan.
Daws Butler Butler meni 1940-luvulla tapaamaan Johnny Burtonia Warner Bros. Animationille ja halusi kokeilla ääninäyttelemistä huolimatta siitä, ettei hän ollut aikaisemmin tehnyt mitään äänirooleja. Butler koe-esiintyi suoraan Burtonin pöydän edessä ja teki noin 25 eri hahmon ääntä, joita hän keksi. Burton oli vakuuttunut, mutta kertoi Mel Blancin tekevän heille kaikkien hahmojen äänet ja ehdotti ottamaan yhteyttä Metro-Goldwyn-Mayerilla työskentelevään Tex Averyyn. Myöhemmin Butler meni tapaamaan Averyä ja astui sisään studioteatteriin. Avery istui teatterissa ja Butler siirtyi mikrofonin ääreen, jossa hän esitti noin 40 minuutin verran kaiken mahdollisen äänen, joita hänelle tuli mieleen, kuten englantilaisia, skotlantilaisia, irlantilaisia, venäläisiä ja puolalaisia hahmoja, sekä etelän murteella puhuvia hahmoja, itä-Lontoon murteella puhuvia hahmoja, vanhoja miehiä ja pikkulapsia. Kaiken tämän jälkeen Avery oli vakuuttunut ja seuraavana aamuna Butler sai puhelin soiton, jossa hän kuuli saavansa työpaikan. Hän ei kuitenkaan kuulunut mihinkään ammattiliittoon ja soitti Screen Actors Guildiin, jossa Butler kertoi saaneensa juuri työpaikan ääninäyttelijänä, minkä jälkeen hän meni tapaamaan Tex Averyn tehdäkseen ensimmäisen äänityssessionsa Metro-Goldwyn-Mayerilla.
Akustinen kierto Mikrofonin suuntaaminen eri asentoon, mieluusti poispäin kaiuttimista, vahvistimen vahvistuksen pienentäminen, esiintyjää voi myös pyytää pitämään mikrofonia lähempänä itseään, jolloin ei tarvita niin suurta vahvistusta, tai häntä voi pyytää olemaan samalla etäisyydellä ja puhumaan tai laulamaan kovemmalla äänellä. Edellä mainituissa keinoissa on vaarana äänen särkyminen, ellei mikrofoni kestä kovin suurta äänenpainetta. Esimerkkitapaus äänensärkymisestä on p-kirjain, johon lausuttaessa tulee lytyssä oleva tai poksahtahtava äänensävy. Tilan akustoiminen vähentää kaikumista ja sitä kautta myös kiertämistä.
Tremolo Tremolo saadaan aikaan esimerkiksi sähköisellä efektilaitteella tai se voi olla sisäänrakennettu kitaravahvistimeen. Tremolo oli keskeisessä asemassa esimerkiksi 1950-luvulla rock and roll -musiikissa. Uudempi esimerkki on The Smiths -yhtyeen "How Soon Is Now?" -kappaleen intro, jossa kuultava teema jatkuu kappaleen läpi.
Eräänlaisen tremolon saa aikaan myös kitaralla kytkemällä jostakin mikrofonista äänenvoimakkuus pois. Tämän jälkeen vaihdellaan mikrofonivalitsimen asentoa nopeasti hiljennetyn ja päällä olevan mikrofonin välillä ja näin muodostuu tremolon kaltainen efekti.
Gibson Firebird Alkuperäisiä Reverse Firebird -malleja (I, III, V ja VII) valmistettiin vuosina 1963 -1965 jonka jälkeen Gibson siirtyi valmistamaan non-reverse Firebirdiä. Syy muutokseen oli niin offset waist -patenttikiista Fenderin kanssa kuin myös tuotannon kalleudessa ja monimutkaisuudessa sekä odotettua pienemmissä myyntiluvuissa. Vuonna 1965 valmistettiin pieni erä erittäin harvinaista ns. siirtymämallia jossa runko oli edelleen käänteinen ja kaula jatkui läpi rungon, mutta suurimpina muutoksina banjoviritimet on vaihdettu tavanomaisiin kitaravirittimiin ja mikrofoneina on minihumbuckerien sijaan kaksi P90-mikrofonia.
Koroljov (Moskovan alue) Kaupunkiin perustettiin vuonna 1946 neuvostoliittolaisen raketti-insinöörin Sergei Koroljovin johtama tutkimuskeskus, josta kehittyi RKK Energija, yksi maailman suurimmista avaruusteknologiayrityksistä. Myös Venäjän avaruusjärjestön avaruuslentojen lennonjohtokeskus ("Центр Управления Полетами" eli Tsentr Upravleniya Polyotami eli "ЦУП" eli TsUP) sijaitsee kaupungissa. Kaupungin aiempi nimi Kaliningrad vaihdettiin vuonna 1996 Sergei Koroljovin mukaan Koroljoviksi.
Sergei Koroljov Moskovan alueen entinen Kaliningradin kaupunki (noin 170 000 asukasta), jossa Koroljovin perustaman Energijan päätoimipaikka sijaitsee, nimettiin 1996 uudelleen Koroljoviksi. Kaupungissa on myös Venäjän avaruuslentojen lennonjohtokeskus TsUP. Kuun pimeällä puolella on Koroljov-niminen kraatteri, samoin Marsissa. Koroljovin mukaan on nimetty myös asteroidi 1855 Koroljov.
Sergei Koroljov Koroljov oli johtanut Apollon kanssa kilpailevan suuren N-1-kuuraketin suunnittelua. Koroljovin kakkosmies Vasili Mišin jatkoi sen toteuttamista, mutta N1-raketin kehitys päätyi kahden koeraketin tuhoutumiseen ja ohjelma keskeytettiin vuonna 1974.
Sergei Koroljov 1950-luvun alussa Koroljov alkoi neuvotella Neuvostoliiton tiedeakatemian kanssa satelliitin rakentamisesta. Tähän saatiin valtuutus vuonna 1955. 4. lokakuuta 1957 Neuvostoliitto laukaisi Sputnik 1 -satelliitin R-7-kantoraketilla. Sekä satelliitti että raketti olivat Koroljovin suunnittelemia.
Sergei Koroljov Sergei Pavlovitš Koroljov (; , "Serhi Pavlovytš Korolov", 12. tammikuuta 1907 Žytomyr, nyk. Ukraina – 14. tammikuuta 1966 Moskova) oli Neuvostoliiton johtava raketti-insinööri ja avaruusalusten suunnittelija avaruuskilpajuoksun aikoina 1950- ja 1960-luvuilla. Elinaikanaan hänet tunnettiin yksinkertaisesti "pääinsinöörinä". Hän alkoi kehittää raketteja 1930-luvun alussa ja täten kuuluu alan pioneereihin.
Koroljov opiskeli ensin Kiovassa ja sitten Moskovassa lentokoneinsinööriksi. Hän suunnitteli ja rakensi ensimmäisen K-5-liitokoneensa jo 17-vuotiaana, vuonna 1924. Hän valmistui Moskovan teknillisestä korkeakoulusta (MVTU) vuonna 1929. Siellä hän suunnitteli SK-4-liitokoneen. Kuten moni muukin Neuvostoliiton raketti-insinööreistä, hän hylkäsi lentokoneiden suunnittelutyön Konstantin Tsiolkovskin avaruustekniikan kirjojen innostamana. Lokakuussa 1929 hän matkusti tapaamaan Tsiolkovskia ja keskusteli tämän kanssa stratosfääriin noususta (moottoroidulla) purjelentokoneella. Keskustelu Tsiolkovskin kanssa suuntasi Koroljovin tavoitteet uudelleen.
Sergei Koroljov Ensimmäinen täysin neuvostoliittolainen raketti oli Koroljovin suunnittelema "R-5", joka valmistui vuonna 1953. Sillä tehtiin myös biologisia kokeita laukaisemalla koe-eläimiä korkealle ilmakehään.
Sergei Koroljov Avaruuskilvan aikana Koroljov oli Neuvostoliiton yhden miehen avaruusohjelma ja avaruusjärjestö (joka organisaationa syntyi vasta Venäjälle Neuvostoliiton hajottua). Hän suunnitteli Neuvostoliiton miehitetyt alukset, avaruusasemat, vakoilu- ja tietoliikennesatelliitit.