mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Harald Oxe Lidköpingin Järpåsissa syntynyt Oxe oli vuonna 1645 Magnus Gabriel De la Gardien mukana Ranskassa tämän toimiessa suurlähettiläänä. Ruotsiin palattuaan hän oli seremoniamestarina kuningatar Kristiinan ja kuningas Kaarle X Kustaan hoveissa. Lokakuussa 1666 Oxe nimitettiin Turun ja Porin läänin maaherraksi tehtävää väliaikaisesti hoitaneen Ernest Johann Creutzin seuraajaksi. Seuraavan vuoden maaliskuussa hänet siirrettiin Viipurin ja Savonlinnan läänin maaherraksi, mutta Oxe sai jo muutaman viikon kuluttua luvan palata vanhaan virkaansa Turkuun.
Ernesti Aarnio Kaarlo Ernesti (Karl Ernest, K. E.) Aarnio (27. tammikuuta 1877 Helsinki – 18. tammikuuta 1938 Kalanti) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja kokoomuksen kansanedustaja.
Ernest Thompson Seton Ernest Evan Thompson syntyi skotlantilaisten vanhempien perheeseen Englannissa. Perheeseen syntyi kymmenen poikaa ja yksi tyttö, joka kuoli jo kuusivuotiaana. Ernest oli järjestyksessä kahdeksas poika. Perhe muutti Kanadaan (Lindsay, Ontario) vuonna 1866 isä Joseph Thompsonin menetettyä omaisuutensa laivanomistajana. Hänestä ei ollut maanviljelijäksi ja perhe muutti vuonna 1870 Torontoon, jossa hän ryhtyi kirjanpitäjäksi. Ernest kävi peruskoulunsa Torontossa.
Vampyyri Ernest Vampyyri Ernest (alkuperäiseltä nimeltään "Ernest Le vampire") on ranskalainen vuosina 1989–1991 valmistunut animaatiosarja. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta, joista ensimmäinen käsitti 13 osaa, ja toinen 104 osaa.
Ernest Mandel Ernest Ezra Mandel, käytti myös nimiä "Ernest Germain", "Pierre Gousset", "Henri Vallin" ja "Walter" (5. huhtikuuta 1923 – 20. heinäkuuta 1995) oli saksalais-belgialainen marxilainen ja trotskilainen vallankumousteoreetikko.
Kuolema pukee häntä Helen yrittää taivutella Ernestiä myrkyttämään vaimonsa, koska Helenistä Madeline on syypää Ernestin onnettomaan elämään. Lopulta mies työntää vaimonsa alas portaita. Paniikissa Ernest soittaa Helenille, mutta saa huomata Madelinen olevan vakavista vammoista huolimatta elossa. Ernest yrittää palauttaa vaimolleen mahdollisimman luonnollisen ilmeen ja vahingossa paljastaa Madelinelle tappoyrityksen. Madeline ampuu haulikolla Heleniä vatsaan, mutta hänkin on juonut samaa eliksiiriä eikä kuole.
Mark Oliphant Australiassa syntynyt Oliphant opiskeli brittifyysikko Ernest Rutherfordin laboratoriossa Cambridgen yliopistossa. Hän kuului atomeja halkovaan ryhmään Cavendish-laboratoriossa vuonna 1932 ja kehitti toiseen maailmansotaan tutkaa, jonka jäljiltä välivaiheiden kautta syntyi nykyaikainen mikroaaltouuni. Vuodesta 1943 alkaen hän johti brittiläisten ja australialaisten fyysikoiden ryhmää atomipommin valmistamiseen tähdänneessä Manhattan-projektissa Los Alamosissa, Yhdysvalloissa. Hiroshiman ja Nagasakin atomipommitusten jälkeen Oliphant kääntyi ydinaseiden vastustajaksi ja kannatti koko loppuelämänsä aseriisuntaa, atomienergian rauhanomaista käyttöä ja myös vaihtoehtoista energiantuotantoa. Hän moitti itseäänkin ”sotarikolliseksi”.
Ernesti Ernesti on suomalainen miehen etunimi.
Ernest Solvay Ernest Solvay järjesti vuonna 1911 Brysselissä tapaamisen aikakauden merkittävimpien kemistien ja fyysikoiden kesken. Tapaamiseen tulivat muun muassa Marie Curie, Albert Einstein, Max Planck, Ernest Rutherford, Henri Poincaré ja Maurice de Broglie. Tämä oli alkusysäys niin sanotulle Solvay-konferenssille, joka on sittemmin kokoontunut yli 20 kertaa.
Luettelo Ernest Chaussonin sävellyksistä Tämä on luettelo Ernest Chaussonin sävellyksistä.Näyttämömusiikki
Ernest Tubb Ernest Dale Tubb syntyi 9. helmikuuta 1914 maatilalla Crispissä, Texasissa lähellä Dallasia. Hänen isänsä Calvin Robert Tubb oli torppari, ja Ernest käytti suuren osan nuoruudestaan työskennellen maatiloilla ympäri osavaltiota. Ernest ihaili laulaja Jimmie Rodgersia, jonka inspiroimana hän opetteli vapaa-ajallaan laulamaan, jodlaamaan ja soittamaan kitaraa. 19-vuotiaana Tubb sai paikan laulajana sanantoniolaisella radioasemalla. Palkka oli alhaista, joten hän joutui tekemään myös muita töitä, muun muassa kaivamaan ojia ja työskentelemään apteekissa. Vuonna 1936 Tubbin kaksi ensimmäistä kappaletta julkaistiin, mutta ne menestyivät huonosti.
Ernesti Aarnio Ernesti Aarnio oli naimisissa vuodesta 1904 Minna Johanna Vilénin kanssa.
Ernest Hope-Carson Ernest Hope-Carson oli Yhdistyneen kuningaskunnan maavoimien everstiluutnantti.
Ernest Roney Myös Ernestin sisarukset Margaret ja Esmond Roney pääsivät kilpailemaan olympialaisiin.
Ernesti Vuoden 2009 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan 920 miestä on saanut nimekseen Ernesti.
Ernest Chausson Ernest Chausson (20. tammikuuta 1855 – 10. kesäkuuta 1899) oli ranskalainen säveltäjä.
Ernest Tubb Lisäksi Tubb ylläpiti "Ernest Tubb Record Shop" -levykauppaa, joka on yhä toiminnassa.
Ernest Faber Ernest Faber (s. 27. elokuuta 1971) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen toppari.
Ernest Bloch Ernest Bloch (24. heinäkuuta 1880 – 15. heinäkuuta 1959) oli juutalainen amerikansveitsiläinen säveltäjä.
Ernest Acker Ernest Acker (28. elokuuta 1852 Bryssel - 12. kesäkuuta 1912) oli belgialainen arkkitehti.
Ernest Wanko Ernest Wanko (s. 1934 Nkongsamba, Kamerun) on entinen ranskalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli pituushyppy.
Ernest Ernest on miehen etunimi. Nimi on peräisin germaanisen kantakielen "vakavaa" ja "totista" tarkoittavasta sanasta "eornost".
Ernest Chapman Ernest William Chapman (11. huhtikuuta 1926 – 21. maaliskuuta 2013) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Ernest Ervasti Ernest Ervasti on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt mm. elokuvissa Vääpelin kauhu (1957) ja Nummisuutarit (1957).
Ernest Urtasun Ernest Urtasun Domenech (s. 27. tammikuuta 1982 Barcelona) on espanjalainen poliitikko, diplomaatti ja taloustieteilijä.
Jim Varney Myöhemmin Ernest P. Worrelista tuli niin suosittu, että hän pääsi esiintymään televisiosarjassa "Hey, Vern, It's Ernest!".
Ernest Tubb Ernest Tubb oli myös Country Music Hall of Famen jäsen ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Ernest Pingoud Ernest Pingoud (14. lokakuuta 1887 Pietari – 1. kesäkuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, musiikkikirjailija ja intendentti.
Ernst Ernst on miehen etunimi. Nimi on saksalainen ja hollantilainen muunnos nimestä "Ernest", joka tarkoittaa vakavaa. Nimen suomalaisia vastineita ovat Erno ja Ernesti.
Ernest Cline Ernest Christy Cline (s. 29. maaliskuuta 1972) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimmat kirjansa ovat "Ready Player One" ja "Armada".
Ernest Dimnet Ernest Dimnet, (9. kesäkuuta 1866 Trélon, Ranska – 8. joulukuuta 1954 Pariisi) oli ranskalais-amerikkalainen pappi ja kirjailija.
George Ernest Shelley George Ernest Shelley (1840 – 29. marraskuuta 1910) oli englantilainen geologi ja ornitologi. Hän toimi ammattisotilaana ja oli sotilasarvoltaan kapteeni.
Ernest Renan Ernest Renanin isä oli ammatiltaan merimies. Renan sai pappiskoulutuksen ja tunnettiin etevänä opiskelijana. Opinnot saivat hänet kuitenkin luopumaan papinurasta.
Ernest Orlando Lawrence Ernest Lawrencen kunniaksi on nimetty tutkimuslaitos Lawrence Berkeley National Laboratory ja massaluvultaan 103 oleva alkuaine nimeltä lawrencium.
Ernest Thomas Gilliard Ernest Thomas Gilliard (23. marraskuuta 1912 York, Pennsylvania – 26. tammikuuta 1965 New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Ernest Deleu Ernest Deleu oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.
Ernest Wänttinen Otto Ernst (Ernest) Wänttinen (20. joulukuuta 1871 Viipuri – 17. elokuuta 1922 Jyväskylä) oli suomalainen rehtori, oppikirjojen tekijä ja suomentaja.
Soldier’s Last Letter Soldier’s Last Letter on kappale, jonka kirjoittivat Redd Stewart ja Ernest Tubb ja nauhoitti Ernest Tubb. Se julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1944.
Ernesti Ernesti on lähtöisin saksalaisesta "Ernst"-nimestä, joka tarkoittaa 'totista', 'ankaraa'. Nimi on esiintynyt suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa vuosina 1908–1928 ja uudelleen vuodesta 1973.
Ernest Bertrand Boland Ernest Bertrand Boland (s. 10. heinäkuuta 1925 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen dominikaaneihin kuuluva roomalaiskatolinen piispa. Hän työskenteli Pakistanissa.
Ernest Dureuil Ernest Dureuil oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä ruotsalaisen järjestelmän voimistelussa pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Ernest Tubb Vuonna 1965 alettiin esittää Tubbin isännöimää puolen tunnin "The Ernest Tubb Show" -televisio-ohjelmaa, jota esitettiin vuoteen 1968 saakka.
Ernest Ranglin Ernest Ranglin (s. 19. kesäkuuta 1932) on jamaikalainen kitaristi. Hän esiintyi muun muassa Millien levytyksellä "My Boy Lollipop", jonka hän myös sovitti.
Ernest Courant Ernest David Courant (s. 26. maaliskuuta 1920 Göttingen, Saksa) on yhdysvaltalainen fyysikko. Hän syntyi Saksan Göttingenissä matemaatikko Richard Courant’n poikana.
Reginald Ernest Moreau Reginald Ernest Moreau (29. toukokuuta 1897 Kingston upon Thames, Englanti – 30. toukokuuta 1970 Hereford, Englanti) oli englantilainen lintutieteilijä.
Ernest Thompson Seton Jo lapsena Ernest viihtyi metsissä opetellen piirtämään ja tutkimaan eläimiä. Ernest ei viihtynyt kotona, sillä hänen isänsä kohteli häntä huonosti. Myöhemmin hän hylkäsi isänsä ja muutti nimensä Thompson Setoniksi, sillä hän uskoi, että Seton oli ollut tärkeä nimi hänen isänsä sukulinjassa. Eräs varakas torontolainen nainen havaitsi hänen kykynsä ja patisti häntä opiskelemaan ja myös rahoitti hänen opintojaan. Ernest voitti kultaisen mitalin taiteellisista ansioistaan jo ennen 18. ikävuottaan. Vuonna 1879 Seton muutti takaisin Englantiin saatuaan seitsemän vuoden opiskelustipendin Lontoon Royal Academy of Artsissa. Vuonna 1881 Setonin terveys alkoi pettää huonon ravinnon ja kurjien asumisolojen takia, ja muuan hänen serkkunsa kirjoitti hänen äidilleen, että Setonin pitäisi palata Kanadaan, sillä muuten hän varmaankin kuolisi. Perhe lähetti hänelle matkalipun ja Seton palasi Torontoon. Parannuttuaan hän ei tuntenut itseään tervetulleeksi isänsä kotiin.
Kuusjoen kiertokoulu Kuusjoen kiertokoulu oli Kuusjoen saarnahuonekunnan kirkollisen kansanopetuksen merkittävä uudistus. Ensimmäinen kiertokoulu toimi vuodet 1861–1863 ja toinen 1868–1923. Kiertokoulu on kansanopetuslaitos, jolla ei ole vakinaista toimipaikkaa, vaan opettaja siirtyy kylästä toiseen antamaan opetusta jossakin kylän talossa. Ensimmäisenä opettajana toimi kulmakunnan oma mies Juha Kustaa Palander. Muistitiedon mukaan Palanderin kiertokoulussa ei ollut juuri lainkaan opetusvälineitä, vaan kirjoittamistakin harjoiteltiin käyttämällä apuna laatikossa olevan hiekan pintaa, johon oppilas piirsi kirjaimia opettajan kirjoittaman mallin mukaan. Kuusjoen kulmakunnalla Palanderia pidettiin paitsi pätevänä opettajana myös suurena apuna haavain parantamisessa. Vaikka hän osasi auttaa ihmisiä sairauksissaan, varsinaista välskäriä hänestä ei koskaan tullut, vaan hän siirtyi Metsämaalle lukkariksi.
Kuusjoen kiertokoulu Menander toimi opettajana vuoteen 1892, jolloin hänen tilalleen tuli neiti Amanda Sjöberg Kraatarlan kylästä. Vuonna 1896 seurakunta järjesteli kouluoloja siten, että Kraatarlan yökuntaan perustettiin oma kiinteä pienten lasten koulu. Entisestä koko Kuusjoen kulmakunnan kiertokoulusta tuli Ylikulman kiertokoulu, jonka toimintapiirinä oli seurakunnan kolme muuta yökuntaa. Neiti Sjöberg jäi opettajaksi Kraatarlaan ja Ylikulman kiertokoulun opettajina toimivat Anna Vuorinen 1896–1897, Alma Hällström 1897–1898, Hilda Heinonen 1898–1899 sekä Jemina Nyman 1899–1900. Vuonna 1900 Kuusjoen lukkarintoimi ja kiertokoulunopettajantoimi erotettiin toisistaan ja Ylikulman kiertokoulu sai vakinaisen opettajan. Jokaisessa kolmessa yökunnassa opetettiin 12 viikkoa vuodessa. Opetusta antoivat Jemina Nyman 1900–1905 ja Emma Nordman (vuodesta 1906 Suomela) 1905–1913.
Kuusjoen kiertokoulu Kuusjoen ensimmäinen kiertokoulu jäi lyhytikäiseksi, koska siihen kohdistettiin voimakasta vastustusta. Perttelin kirkonkokouksen pöytäkirjan mukaan 1863 enin osa läsnäolevista seurakuntalaisista vastusti kiertokoulun jatkamista. Kielteisyyttä perusteltiin sillä, ettei kiertokoulusta ollut mitään hyötyä ja opettajalle oli maksettava enemmän kuin papille. Opettajan palkaksi jokainen talollinen antoi vuosittain kapallisen (4,58 litraa) rukiita ja yhden markan rahaa sekä jokainen torppari ja käsityöläinen markan rahaa.
Kuusjoen kiertokoulu Kuusjoen toinen kiertokoulu aloitti toimintansa syksyllä 1868. Opettajana toimi Frans Viktor Rindell aina kuolemaansa 1886 saakka. Opetusta annettiin kahdeksan viikkoa vuodessa jokaisessa yökunnassa vuorollaan. Kuusjoella oli neljä yökuntaa, joihin kuuluivat seuraavat kylät: 1) Kuusjoenperä ja Kanunki, 2) Kuttila, Tiskarla ja Hämäläinen, 3) Kurkela, Pappila ja Impola sekä 4) Kraatarla. Koulun olemassaoloa ei enää asetettu kyseenalaiseksi, mutta jokaista opettajan palkankorotuspyyntöä vastustettiin ankarasti. Kuusjoen kirkonkokouksessa vuonna 1876 vähemmistö piti korotusta välttämättömänä, mutta selkeä enemmistö, etenkin torpparit ja itselliset, aloitti rähinän eikä halunnut kuullakaan mistään korotuksesta. Enemmistö väitti, että sellainen rasitus köyhdyttäisi koko seurakunnan pahanpäiväisesti.
Kuusjoen kiertokoulu Vasta vuonna 1868 Perttelin kirkonkokous päätti kahden vakinaisen kiertokoulun perustamisesta pitäjään. Toisen toiminta-alueeksi tuli Kuusjoen saarnahuonekunta. Kuusjoella kiertokoulunopettajan virkaan yhdistettiin saarnahuoneen lukkarin ja suntion toimet. Opettajalle suoritettiin palkkana 3 kappaa rukiita manttaalilta sekä taattiin hänelle vapaa asunto, ruoka, polttopuut ja kynttilät siitä kylästä, jossa hän kulloinkin piti kouluaan.
Kuusjoen kiertokoulu Kraatarlan kiinteä pientenlastenkoulu muutettiin 1909 kiertokouluksi. Se antoi opetusta 24 viikkoa vuodessa Kraatarlan Kauhan talon vanhassa päärakennuksessa, kuusi viikkoa Kauhan takamaalla ja kuusi viikkoa Ali-Paltan kulmalla. Amanda Sjöbergin seuraajaksi opettajana tuli 1910 Mimmi Kallankari. Perttelin seurakunnan alaisesta Kuusjoen kappeliseurakunnasta tuli itsenäinen seurakunta vappuna 1913. Uusi kirkkoherrakunta piti yllä kiertokouluja vuoteen 1923. Kraatarlan Kauhan vanhan koulutalon lisäksi kiertokoulua varten rakennettiin uudet koulutalot Kuttilaan 1914 ja Kanungille 1921. Kun kiertokoulutoiminta lopetettiin vuokrattiin kaikki kolme taloa kunnalle käytettäväksi alakansakouluina. Vuonna 1924 seurakunta myi ne kunnalle irtaimistoineen 88 000 markasta.
Kuusjoen kiertokoulu Kiertokoulua edelsivät myös yksityiset kansanopettajat, jotka pientä korvausta vastaan opettivat lähiseudun lapsia. Muistitiedon mukaan suosittuja opettajia olivat 1850-luvulla Pomkreenin Karukka Impolan kylässä sekä seuraavalla vuosikymmenellä samassa kylässä Lintulan Tiina, Kuttilan kylässä Moliinin Siina ja Someron Talvisillalla Kedonperän torppari.
Kuusjoen kiertokoulu Kiertokoulun lisäksi Kuusjoella annettiin kesäisin opetusta Iloniemen lasitehtaan kiinteässä lastenkoulussa. Vuosina 1881–1890 toimineen kesäkoulun virallinen nimi oli seisova vähälasten koulu Iloniemen ruukissa. Iloniemen koulu oli yksityinen, kun taas kiertokoulun tavoin seurakunnan ylläpitämiä olivat pyhäkoulut. Niissä opetettiin valoisana vuodenaikana sunnuntai-iltapäivisin kello 15–18. Vuonna 1875 perustettuja pyhäkouluja oli alkuvaiheessa Kuusjoella kuusi kappaletta. Pyhäkoulun oppilaaksi pääsi tai joutui, jos oli huono lukemaan.
Kiertokoulu Kiertokouluissa oli ihmisiä lapsista aikuisiinkin. Opettajana toimi usein lukkari. Apupappien ja edistyneempien nuorien johtamia kiertokouluja kutsuttiin maan pohjoisimmissa osissa "katekeettakouluiksi". Kiertokoulujen lakkauttaminen alkoi 1920-luvulla kun kansakoulun käynti tuli pakolliseksi. Viimeinen kiertokoulu lakkautettiin Puumalassa vuonna 1951. Viimeisenä opettajana toimi Anni Hämäläinen, joka oli valmistunut kiertokoulunopettajaksi Raudaskylän kristillisestä opistosta ja oli Puumalan seurakunnan ylläpitämässä kiertokoulussa opettajana 18 vuotta.
Kuusjoen kiertokoulu Vuonna 1867 perustettiin Perttelin kunta, johon siihen aikaan kuului myös Kuusjoen kulmakunta. Samoihin aikoihin kun Suomen kunnat perustettiin, aloitti toimintansa kansakoululaitos. Pertteliin perustettiin kaksi kansakoulua, niistä toinen Kuusjoelle. Kuusjoella opetuksen aloitti Otto Reinhold Aula syksyllä 1882. Kansakouluja ylläpitivät uudet kunnat. Näin muotoutui moneksi vuosikymmeneksi sellainen ihmeellinen tilanne, että lasten alkuopetus annettiin seurakunnallisissa kiertokouluissa ja jatko-opetus kunnallisissa kansakouluissa.
Kuusjoen kiertokoulu Kuusjoesta tuli kappeliseurakunta ja itsenäinen kunta vappuna 1886. Lukkari Rindelliä seurasi 1886 kiertokoulunopettajana ja niin ikään lukkarina F. O. Menander. Vuonna 1889 vahvistetun uuden ohjesäännön mukaan kiertokoulun käyminen oli pakollista kaikille seitsemän vuotta täyttäneille lapsille. Saman ohjesäännön mukaan kahdeksan viikkoa kestävän kiertokoulun oppiaineet olivat: tavaus, sisäluku, uskonto (aapinen, katekismus ja raamatunhistoria), laskento (kokonaislukujen käyttö neljällä laskutavalla sekä päässä että taululla), kirjoitus ja laulu.
Kiertokoulu Kiertokoulu oli koulumuoto, jossa omaa koulurakennusta ei ollut, vaan opettaja liikkui kylästä toiseen opettamassa lapsia siten, että koulurakennuksena toimi yleensä jokin kylän taloista, kievari tai esimerkiksi pappila. Kiertokoulutoiminta alkoi Suomessa 1600-luvulla puhdasoppisuuden aikana. Juhana Gezelius vaati rovasteja hankkimaan seurakuntien kiertokouluihin opettajia. Kiertokoulu oli suosittu varsinkin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Kiertokoulut lakkautettiin asteittain kansakouluasetuksen myötä 1860-luvulla ja oppivelvollisuuden tultua voimaan vuonna 1921, johon asti kiertokoulu oli tärkeä alkuopetuksen järjestäjä.
Anders Svedberg Svedberg oli viiden vuoden ajan Munsalaan vuonna 1856 perustetun kiertokoulun opettajana. Kun kiertokoulu lakkautettiin 1861, Svedbergin aloitteesta sen tilalle perustettiin 1862 valtion tuella vakinainen kansakoulu, joka oli ensimmäisiä lajissaan Suomessa. Svedberg toimi myös uuden koulun opettajana ja hän sai tässä yhteydessä paljon julkisuuttakin. Svedberg kirjoitti lehtiin kansakouluja käsitelleitä artikkeleita ja hänet kutsuttiin 1861 jäseneksi komiteaan joka valmisteli kansakoululaitosta koskevaa ehdotusta.
Kuusjoen kiertokoulu Kiertokoulussa lasten tiedot kasvoivat niin, että heistä tuli vanhempia ikäluokkia etevämpiä. Vuonna 1874 pidetyssä Perttelin rovastintarkastuksessa enin osa lapsista luki tyydyttävästi ja muutama jopa erinomaisesti. Ripilläkäyneistä pitäjäläisistä ainoastaan 20 prosenttia luki tyydyttävästi, 50 prosenttia välttävästi ja 30 prosenttia heikosti.
Kuusjoen kiertokoulu Ennen Kuusjoen kiertokoulun perustamista lukutaitoa ja kristinopin hallintaa levitettiin kotiopetuksena, yökunnissa pidetyillä lukukinkereillä ja kirkossa järjestetyissä katekismuskuulusteluissa. Aikakauden uutuus oli kaikille nuorille pakollinen seurakunnallinen rippikoulu, jollainen Pertteliin perustettiin 1763. Kuusjoki kuului siihen aikaan Perttelin seurakunnan alaisuuteen. Varakkaampien perheiden lapsia opetettiin yksityiskouluissa, mikä vapautti perheet kotiopetuksen antamisesta. Ylioppilas Abraham Mollenius piti kouluaan Uskelan Moisiossa 1763–1770 ja lastenopettaja Matias Weckman Perttelin Kaukolassa 1772–1796. Perimätiedon mukaan joitakin kuusjokelaisia oppilaita oli myös Halikon Joensuun kartanon ylläpitämässä Halikon Toijalan pedagogiossa ja opiskelipa jokunen etevä kulmakunnan poika Turun katedraalikoulussa ja Turun kuninkaallisessa akatemiassa.
Peräseinäjoki Koulutus alkoi Peräseinäjoella lukutaidon huolehtimisella, ja kirkko tarjosi opetusta kinkereillä. Koulumestari Johan Sandel aloitti lastenopetuksen marraskuussa 1854 Viitalan-, Luoman- ja Peräseinäjoenkylässä, ja opetus jatkui syksyyn 1867. Koulutupa tehtiin juhannukseksi 1869, mutta kiertokoulun opettajia saatiin vasta lain määräyksellä. Kiertokoulu toimi Peräseinäjoella vuoteen 1890, kunnes kansakouluaate teki tuloaan. Varsinainen yläkansakoulu aloitettiin 1892. Oppilasmäärä vaihteli ensimmäisinä vuosina 62 ja 71 välillä. Kirjastopalvelut tulivat Peräseinäjoelle 1883, ja se oli paikallisten keskuudessa vilkkaassa käytössä.
Vilho Reima Reima oli ensin kiertokoulun opettajana. Hän kävi sitten opettajaseminaarin ja valmistui 1890. Hän toimi Kymin Hurukselan kansakoulun ensimmäisenä opettajana. Vuonna 1893 hän siirtyi opettajaksi Helsinkiin. Haluten nostaa vähävaraisten elintasoa Reima perusti kansakouluja Helsingin ympäristöön. Hän oli edistämässä myös Kymenlaakson kansanopiston perustamista. Myös raittiusasia oli hänen sydäntään lähellä. Hän kirjoitti useita raittius- ja kasvatusalan teoksia. Kotikasvatusyhdistyksen toiminnanjohtajana hän kirjoitti kasvatukseen liittyviä kirjoja, joita on painettu 400 000 kappaletta. Pohjois-Amerikan siirtolaiset pyysivät häneltä neuvoja ja ohjausta. Matkallaan Yhdysvalloissa 1910 Reima tutustui sikäläiseen äitienpäivän viettoon.
Oskari Jalkio Småböndersin kylässä syntyneen Jalkion vanhemmat olivat Jonas Andersson Storbacka ja Serafiina Mattsdotter Karvonen. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten jonkin aikaa kiertokoulun opettajana kotiseudullaan.
Kartanolaisuus Alma Kartano opiskeli vuodesta 1910 alkaen puolentoista vuoden ajan Sortavalan diakonissalaitoksessa valmistumatta kuitenkaan diakonissaksi. Vuonna 1915 hän suoritti Hämeenlinnan opettajaseminaarissa yksivuotisen kiertokoulunopettajan kurssin.
Alma Kartano nimitettiin vuonna 1915 kiertokoulunopettajaksi, tämän jälkeen hän alkoi pitää julkisia hengellisiä kokouksia Huhtamon puolessa, kokoukset olivat suosittuja ja kuulijoita oli runsaasti. Kansalaissodan jälkeen kokouksia järjestettiin usein jokaisena iltapäivänä. Alma Kartano oli vuosina 1915–1921 kiertokoulunopettajana muun muassa Vampulassa Sallilan kylässä, Huittisissa Kalliokorven kulmakunnalla ja Kangasniemellä. Huittisten kirkkoneuvosto puuttui 1918 Alma Kartanon kiertokoulun opettajana toimimiseen, syyttäen Kartanoa siitä, ”että oli hengellisten kokousten muodossa harjoittanut kiihotusta vallankumouksellisten hyväksi ja Hallituksen asettamaa asevelvollisuutta vastaan.” Vaikka Alma Kartano kielsi syytökset, kirkkovaltuusto erotti hänet kiertokoulun opettajan virasta. Kirkkoneuvosto perusteli erottamista näin: ”katsoen siihen vaaraan joka uhkaa koulua ja oppilaita tällaisen henkisesti sairaan ja hengellisesti ylpeän ja kiihkomielisen opettajan kautta.” Alma Kartanon veli kuoli mielisairaassa ja toinen veljistä joka oli toiminut punakaartin plutoonan päällikkönä kaatui Lamminkoskella. Epävarmana pidetyn muistitiedon mukaan Alma Kartano olisi ollut ammuttavien joukossa, mutta Kalliokorven varakkaan isännän sanottiin olleen Alma Kartanon hengen pelastaja. Alma Kartano haki vuoden 1918 lopulla kiertokoulun opettajan virkaa Etelä-Savosta Kangasniemeltä ja sai viran taustastaan huolimatta. Kangasniemellä Alma Kartano tutustui Kalvitsan kylästä Mikkelin maalaiskunnasta kotoisin olleeseen horrossaarnaaja Adam Härköseen. Opiskeltuaan Suistamon seminaarissa hän toimi Kymenlaaksossa alakoulunopettajana 1923–1925. Alma Kartano kutsui Adam Härkösen saarnaamaan Huittisiin ja lähetti hänelle matkarahat. Adam Härkösen kokoukset Huittisissa saivat aikaan jonkinlaisen uskonnollisen innostumisen, jonka johdosta, Härkösen kertoman mukaan, Huittisiin tilattiin 60 Raamattua. Tämä menestys johti siihen, että Alma Kartano luopui kiertokoulun opettajan tehtävistään ja muutti takaisin Huittisiin. Härkönen, jonka vaikutuspiirissä oli myös Tilda Reunanen, kehotti Kartanoa ryhtymään saarnaajaksi.
J. H. Tuhkanen Kainuussa mäkitupalaisen poikana syntynyt J. H. Tuhkanen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1872 ja toimi sitten opettajana eri puolilla Suomea kunnes asettui asumaan Hämeenlinnaan. Hän perusti 1890 Hämeenlinnaan yksityisen yksivuotisen kierto- eli pikkukouluseminaarin, joka koulutti opettajia kiertokouluja varten. Seminaari toimi vuoteen 1919 saakka ja sieltä sai seminaarin toiminnan aikana päästötodistuksen yhteensä 1 182 naista ja 123 miestä.
Sanginkylä Sangin kansakoulua varten hankittiin 1919 peräti 162 hehtaarin suuruinen Hiltulan tila, mahdollisesti tuolloin Suomen suurin kansakoulun tontti. Koulurakennuksen valmistuttua Anna Rautio aloitti ensimmäisenä opettajana syksyllä 1921 4-osastoisessa yksiopettajaisessa koulussa, johon tuli 40 oppilasta. Sivukylillä pidettiin kuitenkin yhä kiertokouluja. Koulu muuttui kaksiopettajaiseksi vuonna 1936 ja kolmiopettajaiseksi 1954. Sangin ala-aste toimii yhä tuona vuonna käyttöön vihityssä ja 2002 remontoidussa koulurakennuksessa.
Aliina Salomaa Salomaan vanhemmat olivat suutari, urkujenpolkija Aleksander Viljaminpoika Sohlman ja Maria Leander. Salomaa toimi aluksi jonkin aikaa kiertokoulun opettajana Ylöjärvellä mutta kävi sitten 1885-1889 Jyväskylän seminaarin valmistuen sieltä kansakoulunopettajaksi. Hän oli opettajana Korpilahden Muuramen kansakoulussa 1889–1891, Espoon Åminnen kansakoulussa 1891–1893 ja vuodesta 1893 Tampereen Aleksanterin ylemmässä tyttökansakoulussa.
Juho Haanpää Juho Haanpää toimi nuoruudessaan kiertokoulun opettajana. Käytyään Nivalan Maliskylään perustetun kaksivuotisen maamieskoulun hän oli Pulkkilan Leskelän kylässä sijainneiden Myllymäen ja siihen liitetyn Leskisenojan tilojen tilanhoitajana kymmenisen vuotta ja hankki sen jälkeen nämä tilat omistukseensa.
Ester Ahokainen Ester Ahokainen toimi opettajana Jäppilässä 1930–1938, Juvalla 1938–1940, Pernajassa 1940–1945, Kuusjoella 1945–1948. Pisimpään hän opetti vuosina 1948–1970 Someron Hirsjärvellä, missä hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa tuleva laulaja Rauli Somerjoki. Ahokainen oli myös toimittajana Pyrkijässä, Nuorten Päivässä ja Opettaja-lehdessä. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1978.
Kaarle Werkko Werkon vanhemmat olivat räätäliammattikunnan vanhin Johan Olaf Wickström ja Helena Margareta Forsman. Hän valmistui opettajaksi Jyväskylässä 1873 ja toimi sitten opettajana Huittisissa, Tuusulassa ja Turussa. Helsingissä hän johti vuodesta 1896 vuoteen 1916 sinne perustamaansa esi-, pikku- ja kiertokouluseminaaria. Hän kirjoitti ja toimitti kouluasioista useita teoksia ja vuodesta 1905 aikakauskirjaa "Alempi kansakouluopetus". Hän myös perusti ja johti alan opettajien ja harrastajien yhdistyksiä sekä toimitti 1893–94 matrikkelin Suomen kansakouluista ja kansanopistoista ja 1909 Suomen pikku- ja kiertokouluista.
Santeri Mäkelä Mäkelä syntyi maanviljelijän perheeseen. Hän sai isältään virikkeitä kirjallisiin töihin. Mäkelä oli lahjakas itseoppinut, ja hänet otettiin 19-vuotiaana pitäjän kiertokoulun opettajaksi. Kiinteässä yhteydessä Santeri Alkioon hän perusti 23-vuotiaana Järviseudun ensimmäisen nuorisoseuran.
Kuusjoki (Ypäjä) Kuusjoen kulmakunnalla toimi vuosina 1922–1967 Kuusjoen kansakoulu. Vuoden 1963 kartassa Kuusjoella ja siihen kuuluvalla Ruokosuolla on kummassakin ollut kauppa.
Maijakaisan koulu Koulun toiminta siirtyi ensin Kangasalle ja sitten vuonna 1883 Pirkkalaan sen jälkeen kun kansakoulu perustettiin Tampereelle. Täällä koulu toimi kiertokouluna ja opettaja Maija-Kaisa sai opetustyöstään tunnustuksena Topelius-rahaston palkinnon. Koulun toimintaa Kangasalla on kuvannut kirjailija Jalmari Finne.
Juho Menander Menanderin vanhemmat olivat Kokemäen Paistilan Köönikän torppari Juho Vilhelm Juhonpoika ja Maria Kristina Matintytär. Hän työskenteli aluksi renkinä Kullaalla ja Kokemäellä kunnes lähti opiskelemaan Turkuun. Menander oppi Turussa luku- ja kirjoitustaidon Bell-Lancaster-koulussa jossa yksi opettaja opetti suurta oppilasmäärää niin että oppilaat oli jaettu pieniin ryhmiin ja pidemmälle opinnoissa päässeet oppilaat toimivat opettajan avustajina opetuksessa. Hän sai myös sukunimensä koulussa (Meinander=kunnon mies). Vuonna 1857 hän muutti Punkalaitumelle mäalariksi. Hän toimi Punkalaitumella myös sunnuntaikoulun pitäjänä ja jonkin aikaa kiertokoulun opettajana. Lisäksi Menander oli kunnallislautakunnan jäsenenä ja kuntakokouksen esimiehenä.
Anton Vuorinen Vuorinen lahjoitti 1911 Hollolan pitäjän Jalkarannan kylässä sijainneen kesäasuntonsa Korpikodin Pikku- ja Kiertokoulun opettajain ja opettajatarten liitolle (nykyisin Alkuopetuksen Opettajain Liitto ry) lepokodiksi. Hän oli rakennuttanut Korpikodin vuonna 1905.
Julius Immanuel Bergh Opettajan uransa Julius Immanuel Bergh aloitti 1835, aluksi Gripenbergin naisopistossa ja 1836 Helsingin yksityislyseossa. Tästä toimesta hänet erotettiin, koska hän oli joutunut Porvoon piispan Carl Gustaf Ottelinin epäsuosioon erään sanomalehtiväittelyn johdosta. Vuonna 1844 hän tuoreena teologian kandidaattina ja pappina siirtyi Kuopion lukion uskonnon ja heprean opettajaksi. Aluksi hän oli virkaa tekevä lehtori, mutta sai pian vakituisen viran. Hän toimi lukion rehtorina vuosina 1850–1853. Kuopiossa ollessaan hän kannatti tyttökoulun perustamista ja piti koulun vihkiäisjuhlassa puheen opettajille. Limingan kirkkoherraksi siirryttyään hän huolehti lukutaidon leviämisestä ja perusti lisää kiertokouluja kirkkoherrakuntansa seurakuntiin. Hän edisti suomenkielisten oppikoulujen perustamista muun muassa toimiessaan pappissäädyn edustajana valtiopäivillä.
Matti Sippola Sippolalla oli kokemusta myös opettajana, sanomalehtimiehenä, pakinoitsijana, arkkiviisujen kirjoittajana ja ohjelmanikkarina. Metallinkaiverruksessa hän oli erittäin taitava, useissa näyttelyissä palkittu ammattilainen. Kaivertajan ammatin ohella Sippola ahkeroi maalarina, suutarina, puuseppänä, kalastajana, väliaikaisena kiertokoulun opettajana, tukkimiehenä ja kauppamiehenä.
Kuusjoki Kuusjoen kirkko on vuodelta 1823. Sen yhteydessä oleva kellotapuli on vuodelta 1882 ja näiden lähellä sijaitsee kivinen makasiini vuodelta 1927. Kuusjoella toimi 1857–1890 Iloniemen lasitehdas. Sen rakennuksista on jäljellä enää kunnostettu paja.
Benjamin Leino Leinon vanhemmat olivat kiertokoulun opettaja Matias Ahlgren ja Gustava Nordström. Leino työskenteli ensin kauppa-apulaisena Vaasassa, mutta toimi sittemmin näyttelijänä Suomalaisessa teatterissa 1873–1902 ja Kansallisteatterissa 1902–1908. Hänen esittämään rooleja olivat muun muassa Nummisuutarien Esko, Kuningas Lear, Shylock, Filip II, Macbeth, Mefisto, Brand, Skule-jaarli, Stockman sekä Hebbelin sankarit. Kuningas Learin roolissa Leino sai suuren suosion, näytelmä pysyi ohjelmistossa parikymmentä vuotta.
August Toivonen Toivonen syntyi maalaistalon pojaksi Längelmäellä. Perheen lapset saivat alkeisopetusta äidiltään ja 1870-luvulla myös kiertokouluissa, minkä talon töiltä ehtivät. Ripille päästyään 1880 hän meni leipärengiksi sukulaistaloon. Vuonna 1883 hän sai suoritettua ylemmän kansakoulun oppimäärän täyteen, jonka jälkeen palasi vanhempiensa luokse. Tämän jälkeen Toivonen toimi muutaman vuoden kiertokoulun opettajan, kunnes rahat loppuivat. Vuonna 1887 Toivonen määrättiin kutsunnoissa astumaan sotapalvelukseen, ja vuoden 1892 alusta määräys tuli nuoremman konstaapelin virkaan Lopelle, jolloin hänestä tuli paikkakunnan ensimmäinen poliisi (1892–1910). Vuonna 1892 Toivonen meni naimisiin kätilö Aurora (Ruura) Sandholmin kanssa. Omia lapsia pari ei saanut, mutta heillä oli kasvattitytär Emmi Snellman.
Aurora kuoli 1937, jonka jälkeen Toivonen avioitui Martta Toposen kanssa. Toponen toimi monissa luottamustehtävissä ja oli kiinnostunut sivistyksestä ja kulttuurista. Hän maalasi tauluja, keräsi kotiseutuperinnettä Suomalaisen kirjallisuuden seuralle sekä Sanakirjasäätiölle, kirjoitti, luki jne. Nämä ominaisuudet tekivätkin tästä pariskunnasta ideologialtaan Nuorsuomalaisuuden kannattajia, mitä kuvaa hyvin se, että Toivonen sulatti kaikki saamansa hopeiset venäläiset ansiomerkit lusikoiksi.
Pyhän koulu Vuoden 1921 oppivelvollisuuslain myötä myös Pyhän koulu muuttui kuusiluokkaiseksi. Perustetun kaksiluokkainen alakansakoulun takia koulun toiseksi opettajaksi valittiin miesopettajan virkaan vuonna 1922 Kustaa Anttila. Vuotta myöhemmin perustettuun alakansakoulun opettajan virkaan valittiin puolestaan kiertokoulun opettaja Margit Salonen. Koulua laajennettiin ja korjattiin 1930-luvun alussa, muta opettajakunta pysyi muuttumattomana sota-ajan loppuun asti. Koulun lisärakennus puolestaan valmistui 6. marraskuuta 1960.
Aku Räty August "Aku" Räty (19. kesäkuuta 1897 Kiuruvesi – 1. joulukuuta 1965 Kuopio) oli heränneisiin eli körttiläisiin kuulunut merkittävä maallikkosaarnaaja. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä, kiertokoulun opettaja ja matkapuhuja.
Kuusjoki Salosta Somerolle johtava kantatie 52 kulkee entisen Kuusjoen kunnan alueella lyhyen matkaa Kanungin kylässä lännessä. Kantatieltä 52 etelästä Salon suunnasta Kuusjoelle johtaa yhdystie 2407, joka jatkuu Kuusjoen Raatalan kautta Koskelle. Kuusjoen Impolassa tästä haarautuu kantatiehen 52 Kanungissa lähellä Someron rajaa yhtyvä yhdystie 2404, jonka varrelle jää pääosa Kuusjoen asutuksesta. Näiden puolivälissä kantatieltä 52 Kuusjoen kirkolle johtaa vielä yhdystie 2408.
Kuusjoen vaakuna Kuusjoen vaakuna oli Kuusjoen kunnan tunnus, jonka havu- ja aaltokorot tekevät puhuvaksi.
Kuusjoki (joki) Kuusjoki on pienehkö joki Varsinais-Suomessa. Entinen Kuusjoen kunta sai nimensä joen mukaan. Joki saa alkunsa Kuusjoella nykyisen Salon kaupungin pohjoisosissa ja se virtaa länteen. Kuusjoki yhdistyy Vaskion eteläpuolella Vaskionjokeen. Joet muodostavat yhdistyessään Halikonjoen. Kuusjoen suurin sivujoki on siihen pohjoisesta laskeva Kosken alueelta alkunsa saava Viepjoki. Joen valuma-alueesta suuri osa on savitasankoa. Kuusjoen ylittävät lähellä sen suuta seututie 224 ja Kuusjoella yhdystie 2407.
Yhdystie 2405 Yhdessä yhdystieltä 2407 Kuusjoen Impolassa Kuusjoen keskustan kautta kantatielle 52 Kuusjoella johtavan yhdystien 2404 ja yhdystieltä 2410 Kiikalan keskustassa yhdystielle 2403 Kiikalan Rekijoella johtavan yhdystien 2411 kanssa tie muodostaa suorimman yhteyden Kuusjoen ja Kiikalan keskustaajamien välille.
Armfeltin koulu Armfeltin koulu on peruskoulu Salon kaupungissa Halikossa. Koulun nimi oli vuoteen 2009 asti Halikon yläaste. Koulu palvelee Halikon, Kuusjoen, Pajulan ja osaa Ollikkalan alueiden 1.–9 -luokkalaisia, joita koulussa on yhteensä n. 880. Opettajia koulussa on 75.
Adam Ivendorff Adam Ivendorff (1814 – 29. toukokuuta 1897) oli suomalainen Vesilahdessa asunut kirkonvartija, suntio ja kiertokoulun opettaja. Opettajana toimiessaan Ivendorff alkoi vuodesta 1846 alkaen pitää päiväkirjaa, johon hän merkitsi omia tekemisiään, seurakunnan ja paikkakunnan tapahtumia sekä valtakunnan uutisia. Ivendorff kuvasi päiväkirjassaan myös suurten nälkävuosien tapahtumia Vesilahdella 1866–1868. Viimeiset päiväkirjamerkintänsä hän teki keväällä 1897 muutamia viikkoja ennen kuolemaansa. Ivendorffin yli 300 käsinkirjoitetun liuskan mittainen päiväkirja on julkaistu kirjana 2006.
Kuusjoen kirkko Kuusjoen kirkko on Salon seurakunnan kirkko Kuusjoella Salossa Varsinais-Suomessa. Kirkko valmistui silloisen Kuusjoen saarnahuonekunnan saarnahuoneeksi vuonna 1823. Hirsirakenteinen kirkko on tyypiltään torniton pitkäkirkko, jossa on runkohuonetta matalammat kylkiäiset. Puinen kellotapuli on vuodelta 1882. Kirkossa on tilaa 350 ihmiselle. Lähellä kirkkoa on kivimakasiini vuodelta 1927.
Väinö Peltonen Peltosen vanhemmat olivat pientilallinen, kiertokoulun opettaja Johan Peltonen ja Ida Maria Mikkola. Kirjailija Johannes Linnankoski eli Vihtori Peltonen oli hänen setänsä. Peltonen osallistui 1918 koulupoikana Suomen sisällissotaan. Talvisodassa ja jatkosodassa hän oli rintamalehtien kuten Karjalan Viestin toimittaja ja TK-komppanian kirjeenvaihtaja. Toimittajan kokemusta Peltosella oli jo opiskeluajalta, Keski-Uusimaasta ja Iltalehdestä. Valmistuttuaan filosofian kandidaatiksi 1928 hän tuli Aamulehden kaupunki- ja artikkeliosaston toimittajaksi Tampereelle. Hän toimi toisaalta jopa muotitoimittajana ja perusti lehteen mainostoimiston. 1933 hän siirtyi aikakauslehtien pariin, sitten mainosmieheksi, opettajaksi ja ammattiyhdistystyöhön, mutta palasi 1951 Aamulehteen päätoimittajan työpariksi, ensin Jaakko Tuomikoskelle ja sitten Jaakko Hakalalle. Päätoimittajana hän työskenteli itse vuodesta 1964 aina eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1970. Lehtimiehenä Peltosta kiinnostivat erityisesti politiikka ja talous, kolumnistina hän käytti nimimerkkiä "Jumi". Poliittiseen keskusteluun Peltonen osallistui aktiivisesti vielä eläkkeellä ollessaankin.
Seurakuntien Lapsityön Keskus Pyhäkouluja oli sekä maalla että kaupungeissa. Niiden toimintaedellytykset olivat hyvin erilaiset. Kaupungeissa välimatkat olivat lyhyet, ja koulua voitiin pitää säännöllisesti. Maalla koulut toimivat harvoin ympäri vuoden. Opettajien koulutuspohja oli hyvin erilainen. Kaupunkilaislapset olivat usein saneet myös kouluopetusta, mutta maalla lapset kävivät korkeintaan satunnaisesti kiertokoulua.
Mäntsälän seurakunta Mäntsälän vanhin säilynyt lastenkirja, jonka avulla seurattiin lukutaidon ja kristinopin tuntemusta, alkaa vuodesta 1753. Vuonna 1782 pitäjänkokous asetti rangaistukset lukutaidon ja kristinopin puutteellisesta osaamisesta. Seurakunta alkoi perustamaan sunnuntaikouluja 1850-luvulla. Rovasti Abraham Ehnroos kuoli lapsettomana vuonna 1863 ja määräsi testamentissaan puolet omaisuudestaan Mäntsälään perustettavaa kansakoulua varten. Koulu alotti vuonna 1869 ja kunta tuki sitä ensimmäisten viiden vuoden ajan. Koulu oli aluksi Porvoon tuomiokapitulin alaisuudessa ja sen esimiehenä ja johtokunnan puheenjohtajana toimi Ehnroosin seuraaja, rovasti Carl Edvard Aspelund. 1880-luvun lopulta lähtien Mäntsälään kyliin alettiin perustaa yksityisiä kansakouluja. 1890-luvulla seurakunta perusti kiertokoulun, joka toimi suppeampani niissä kylissä, joissa oli jo kansakoulu. Vuonna 1916 seurakunnan kiertokoulun tehtäväksi määrättiin opettamaan lapset lukemaan, totuttamaan seuraamaan opetusta ja noudattamaan koulujärjestystä. Ne toimivat siis eräänlaisina esikouluina. Mäntsälän seurakunnan kiertokoulu lopetti toimintansa vuonna 1931, minkä jälkeen seurakunnalle jäi opetus pyhäkoulussa ja rippikoulussa.
Leo Harmaja Harmajan vanhemmat olivat maanviljelijä Kaarle Wilhelm Schadewitz (vuodesta 1906 Harmaja) ja Fredrika Häyrinen. Perheeseen kuuluivat pojat Leo ja Martti sekä tyttäret Aino, Hilja, Tyyni, Liina ja Rauha. Isä Kaarle Schadewitz oli aikanaan opiskellut vuoden verran Jyväskylän seminaarissa, mutta hän joutui rahanpuutteen takia lopettamaan opintonsa. Myöhemmin Kaarle piti vaimonsa Fredrikan kanssa kotikoulua vaimon kotitalossa Virtasalmen Häyrilässä. Kaarle Schadewitz viljeli omistamaansa Kurkimäen tilaa Juvalla ja toimi siinä ohella myös rokottajana ja kiertokoulun opettajana. Vaikka perheen toimeentulo oli niukkaa kaikki lapset pääsivät käymään oppikoulua Mikkelissä. Tämän teki mahdolliseksi Fredrika Häyrisen veljen valtiopäivämies Aapeli Häyrisen testamenttilahjoitus.
Nurkkilanpyöli Nurkkilanpyöli () on kylä Salossa, entisen Halikon kunnan alueella Vaskiolla. Se sijaitsee Kuusjoen varrella Mustakrotin, Kukkulamäen ja Kuusjoen rajaamalla alueella siinä kohdassa, missä silta ylittää Kuusjoen.
Kuusjoki (Ypäjä) Kylällä toimii Kuusjoen Puu -niminen yritys ja siellä harjoitetaan maataloutta.
Keskikylän koulu Rakennusmestari Birlingin piirtämä koulutalo valmistui 1906, ja sen pihapiiriin nousivat myös sauna, navetta, varastorakennukset ja kaivo. Tilat olivat kuitenkin niin pienet, että Keskikylän kansakoulu pysyi supistettuna ilman alimpia luokkia aina vuoteen 1953 saakka, ja alkuopetuksesta huolehti kiertokoulu. 1940-luvulla Keskikylän koulun yhtenä opettajana oli Lempi Koivusaari, o.s. Aittoniemi.
Koskue Koskuella oli myös kiertokoulutoimintaa, joka alkoi vähentyä, kun kylät saivat omia alakouluja. Koskuen kirkonkylän alueella kiertokoulut loppuivat vuonna 1935. Mustalammilla kiertokoulu loppui vuonna 1933, kun perustettiin Mustalammin kansakoulu. Ala-Koskuen Erkkilänmäellä pidettiin kiertokoulua vielä 1940-luvulla.
Karl Thorsten Brunou Kestilän kunnanvaltuuston ja verolautakunnan jäsenenä hän toimi vuosina 1944–1945. Hänet on haudattu Kuusjoelle.
Kuusjoki Itsenäinen kunta ja Perttelin seurakunnan kappeliseurakunta Kuusjoesta tuli vappuna 1886. Vuonna 1913 Kuusjoesta tuli myös itsenäinen kirkkoherrakunta. Kuusjoen taival itsenäisenä kuntana tuli näin kestäneeksi runsaat 122 vuotta ja itsenäisenä seurakuntana runsaat 95 vuotta.
Martinin pirut Martinin torppa sijaitsi Keijärven kylässä Ylöjärvellä. Talon isäntä Efraim Martin oli kiertokoulun opettaja ja kuntakokouksen puheenjohtaja. Hän oli toiminut kirkon isäntänä vuosina 1847–1876. Hän ansaitsi myös asiakirjoja laatimalla, mutta kummittelu lopetti tehtävät ja aiheutti taloudellista vahinkoa. Talon emäntä oli Efraimin vaimo Eva Charlotta Martin. Heidät vihittiin Teiskossa vuonna 1839 ja he muuttivat Ylöjärvelle 1842.
Pertteli Itsenäinen seurakunta Perttelistä tuli vuonna 1869, ja Perttelin kunta perustettiin vain vähän tätä ennen, vuonna 1867. Kunnallishallinnon perustamisen myötä myös Kuusjoen saarnahuonekunnassa heräsi ajatus itsenäisyydestä, ja Kuusjoesta tuli Perttelin kappeliseurakunta ja itsenäinen kunta vuonna 1886. Itsenäinen kirkkoherrakunta Kuusjoesta tuli vuonna 1913.
Kerkola Kerkola on Someron lounaisin kylä Kosken ja Salon, aiemmin Kuusjoen rajalla. Kerkolan naapurikyliä Somerolla ovat Syvänoja ja Häntälä idässä sekä Jurvala ja Kärilä pohjoisessa. Lännessä se rajoittuu Kosken Hongiston ja Tapalan kyliin, etelässä Kuusjoen Kuusjoenperän ja kaakkoiskulmassan Kuusjoen Kanungin kylään Salossa. Tärkeimpiä liikenneväyliä kylän alueella ovat paikallistietasoiset yhdystiet Koskentie, Kerkolantie ja Kaurakedontie.
Kaarlo Rahikainen Myllärin perheeseen Mäntyharjulla Anetun kylässä syntynyt Rahikainen sai perusopetuksen kiertokoulussa ja oppi lukemaan ja kirjoittamaan. Pieksämäen kappalaisen avulla hän pääsi vuonna 1863 Jyväskylään 1847 perustettuun Grahnin koulun nimellä tunnettuun ala-alkeiskouluun, joka oli saanut nimensä koulun opettajan, varapastori Fredrik Grahnin (1809–1864) mukaan. Päästyään koulusta 1868 hän yritti turhaan päästä sotilasuralle Helsingin venäläisen junkkarikoulun oppilaaksi.
Sergei Okulov Papisto piti lisäksi suljetun kokouksen, jossa päätettiin että siellä missä kansa tahtoo
käytetään paikallista kieltä. Papiston olisi siis osattava suomea, ja siksi päätettiin ehdottaa että Uhtuan kirkollinen kansakoulu muutetaan kuusiluokkaiseksi ja siellä annettaisiin koulutusta sisälähetystyöhön ja pienten lasten opetukseen. Näin saataisiin opettajia elintärkeisiin kiertokouluihin. Lisäksi päätettiin perustaa veljeskuntaverkosto tekemään 
sisälähetystyötä ja vastustamaan luterilaistamista. Kunkin osaston esimiehenä olisi paikallinen seurakuntapappi.
Lestijärvi Tervanpolton merkitys oli vielä 1800-luvun alkupuolella melko suuri Lestijärvellä. Kaikki muut Suur-Lohtajan kylät halusivat lopettaa tervanpolton, koska heillä ei ollut enää metsiä siihen tarkoitukseen. Tammikuussa 1840 annetulla kuvernöörin päätöksellä tervaveroa vastaan tapahtuva tervanpoltto kruununmetsistä loppui vähitellen. Erityisen vaikeata määräyksen noudattaminen oli lestiläisille, rangaistiin käräjillä useasti metsän haaskauksesta. Suuret kato- ja nälkävuodet vaikeuttivat jo ennestään vähävaraista Lestijärven elämää. Pitäjän kokous teki 11. marraskuuta 1867 anomuksen keisari ja suuriruhtinas Aleksanteri II:lle saada muuttaa pois johonkin Venäjän eteläosaan. Samalla lestijärveläiset kieltäytyivät vastaanottamasta kuvernöörin tarjoamaa lainaa, koska vain muutamat harvat talolliset joutuisivat vastaamaan siitä pääosan asukkaista ollessa varattomia. Kirkonkokous päätti 30. marraskuuta 1880 perustaa Lestijärvelle kiertokoulun, jos kuvernöörinvirasto sallisi käyttää kunnan osuuden viinaverorahoista koulun ylläpitoon. Kun viinaverorahoja ei saatukaan käyttöön, lykkäytyi kiertokoulun perustaminen vuoteen 1884, jolloin päätettiin kouluajaksi vuodessa neljä kuukautta. Kiertokoulu toimi vuoteen 1924. Ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa kirkonkylässä 1895.
Viinamäen kansakoulu Ensimmäisenä opettajana Viinamäen koulussa toimi Hilma Ruha, ja muita vakituisia opettajia olivat vuosikymmenten mittaan Alli Autio, Kerttu Santalahti, Jaakko Yli-Rekola sekä koulun viimeisinä opettajina Maria Salmela ja Juhani Kungsbacka.
Kuusjoen koulu Kuusjoen koulu on vuonna 2010 käyttöön otettu alakoulu Kuusjoella. Se jatkaa aiempien Raatalan, Kurkelan ja Ylikulman koulujen toimintaa. Koulun yhteydessä ovat myös päiväkoti ja esikoulu. Koulu on yhteydessä Kuusjokitaloon, joka on myös koulun liikuntasali. Koulu koostuu kolmesta siivestä ja keskiosasta: vihreä A-siipi (4.-6.lk.), keltainen B-siipi (1.-3.lk.) ja sininen siipi (esikoulu ja päiväkoti).
Kiertokoulu Kiertokoulun oppiaineet olivat lukeminen, luvun lasku, kirjoittaminen, virsien laulaminen ja kristinopintaito. Lukutaito oli kuitenkin lähinnä vain Katekismuksen ulkolukua eikä ymmärtävän lukemisen opettelua.
Kuusjoki Luonnonympäristöltään Kuusjoki on savitasankoa, jota paikoin puhkovat kalliosydämiset moreenimäet. Vaihtelua maisemaan tuovat Halikonjoen sivujoen Kuusjoen ja sen suurimman sivuhaaran Viepjoen saveen uurtuneet matalahkot jokilaaksot ja muutamat suot. Pohjoisessa Someron rajalla kulkee katkonainen harjujakso, joka lähellä Kuusjoen, Kosken ja Someron rajaa laajenee Kerkolannummen sora- ja hiekkamuodostumaksi. Täällä sijaitsevat Kuusjoen ainoat järvet, joista 14 hehtaarin laajuinen, laskujoeton, syvä ja kirkasvetinen Nummijärvi Someron rajalla on suurin.
Yrjö Kiuru Kiurun vanhemmat olivat maanviljelijä Anders Kiuru ja Maria Kuparinen. Hän oli maanviljelijänä Antreassa ja toimi kiertokoulun- ja kansakoulunopettajana. Kiuru oli lisäksi Antrean Korpilahden osuuskassan kirjanpitäjänä ja Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen saarnaajana Karjalassa.
Hilja Pärssinen Pärssinen kävi tyttökoulun ja Sortavalan opettajaseminaarin, josta valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1896. Hän aloitti uransa opettajana nimellä Hilja Liinamaa Helsingin maalaiskunnan pitäjän kirkonkylässä, missä toimi vuosina 1896–1900 juuri perustetun suomenkielisen koulun "Suomelan" ensimmäisenä opettajana. Sieltä hän siirtyi opettajaksi Viipuriin, jossa toimi vuoteen 1906 saakka. Opettaja-aikanaan Suomelassa Pärssinen osoitti menestystä opettamisessa ja oli paikkakunnan pidetty kansanvalistaja yleensäkin. Pärssinen johti Hgin pitäjän nuorisoseuran kuoroa ja oli sanomalehti "Uusimaan" asiamies pitäjässä saaden jopa ruotsinkielistä väestöä tilaamaan lehden.
Ryysyrannan Jooseppi Ryysyrannan Joosepin esikuvana pidetyn Jooseppi Kyllösen (1886–1933) vanhemmat olivat Suomussalmen Pesiökylän Pesiöjärven rannalla Keinänen-nimistä uudistilaa pitänyt Pekka Kyllönen ja Liisa Maria Räisänen. Jooseppi Kyllönen oli naimisissa kiertokoulun opettajan tyttären Valpuri Sofia Seppäsen kanssa ja heillä oli 10 lasta. Kyllönen asui 1920-luvulla "Kauhala"-nimisessä torpassa Pesiöjärven rannalla. Jooseppi Kyllönen on haudattu Pesiöjärven Kirkkosaaren saarihautausmaan pohjoisrannalle merkitsemättömään paikkaan. Kyllösen veljenpojanpojantytär on europarlamentaarikko Merja Kyllönen.
Kirkkoherrakunta Kirkkoherrakunnan perustaminen ja samalla seurakunnan itsenäistyminen oli toisinaan pitkä ja monivaiheinen tapahtuma. Kuusjoen kappeliseurakunnalla oli velvollisuus osallistua Perttelin kirkkoherran palkkaukseen ja Perttelin pappilan kunnossapitoon. Koska se koettiin hankalaksi, haluttiin asiaan muutos. Kuusjoen kirkonkokous päätti 12. joulukuuta 1907 asettaa toimikunnan edistämään asiaa ja laatimaan ehdotus tulevan kirkkoherran palkkauksesta. Kirkonkokous hyväksyi 21. tammikuuta 1908 toimikunnan ehdotuksen. Seuraavaksi anottiin tuomiokapitulilta, että se määräisi pidettäväksi asian vaatimat kirkonkokoukset Kuusjoella ja Perttelissä.
Häntälä (Somero) Häntälä on kylä, kyläkeskus ja postinumeroalue (31450 Häntälä) Somerolla Varsinais-Suomen maakunnassa. Kylä sijaitsee Someron haja-asutusalueella kaupungin lounaisosassa Salon, aiemmin Kuusjoen rajalla. Sen lähimpiä naapurikyliä Somerolla ovat Häntälässä toimivan Lounais-Someron kyläyhdistyksen toiminta-alueeseen kuuluvat Kerkola ja Syvänoja lännessä ja Talvisilta idässä. Pohjoisessa rajanaapureina ovat vielä Someron Kimala, Saarentaka ja Härkälä. Etelässä Häntälän kylä rajoittuu Kuusjoen Kanungin ja kaakkoiskulmastaan Kuusjoen Kuusjoenperän kylään Salossa.
Karl Thorsten Brunou Jatkosotaan hän liittyi Raahen suojeluskuntapiirin esikuntaan adjutantiksi ja edelleen hänet siirrettiin adjutantiksi Jalkaväenkoulutuskeskus 15:sta, huoltopäällikkönä hän toimi vuodesta 1942 lähtien. Sotien aikana ja jälkeen hän toimi maanviljelijänä Kestilässä vuosina 1941–1946 sekä Kuusjoella vuosina 1947–1968. Henkivakuutusyhtiö Salaman piiritarkastajana hän toimi vuonna 1947. Hän työskenteli H. Brunou Ky:n palveluksessa vuosina 1958–1963.
Wilhelm Roos Roos toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna. Hän oli eri aikoina Kuusjoen kunnallislautakunnan, Uudenkaupungin maalaiskunnan kunnallislautakunnan ja Uudenkaupungin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli lisäksi muun muassa Suomen ruotsinkielisen seurakuntatyön keskusliiton hallituksen puheenjohtajana.