mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Oromot Useimmat oromot ovat joko muslimeja tai kristittyjä. Jotkut oromot harjoittavat lisäksi perinteistä uskoa, jonka pääjumala on "Waqaayo". Lisäksi uskonnossa on useita "ayanas"-nimellä tunnettuja pyhimyksiä. Uskonnolliset johtajat tunnetaan nimellä "quallus". Heidän asemansa on periytyvä. Naispuolisia uskonnollisia johtajia kutsutaan nimellä "qalittis". Osa muslimeista ja kristityistä oromoista harjoittaa uskontonsa sivussa perinteistä uskoa. Islamin suosio perustuu kristittyjen amharojen historialliseen valta-asemaan oromoihin nähden. Perinteinen usko on säilynyt etenkin oromojen alueiden eteläosissa.
Suomen Islam-seurakunta Suomen Islam-seurakunnan toiminta alkoi 24. huhtikuuta 1925, kun valtioneuvosto hyväksyi sen säännöt. Vielä tuolloin seurakunta toimi nimellä Suomen muhamettilainen seurakunta. Toiminnan alussa jäseniä oli 528. Alun perin osa tataareista oli vastustanut seurakunnan perustamista, mutta siitä tuli nopeasti tärkeä tataareja yhdistänyt organisaatio.
Itämainen kulttuuri Jo ennen vuotta 3000 eaa. Mesopotamiassa ja Egyptissä kehittyivät ensimmäiset varhaiset korkeakulttuurit ja varsinaiset valtiot, ja kummassakin maassa tunnettiin jo kirjoitustaito. Lähi-itä on monien uskontojen kuten kristinuskon, islamin, juutalaisuuden, jesidismin ja Iranin mithralaisuuden, zarathustralaisuuden, manikealaisuuden ja bahai-uskon syntypaikka ja hengellinen keskus. Keskiajalta lähtien islam on ollut valtauskontona melkein koko Lähi-idässä, ja islamilainen kulttuuri vaikuttaa koko alueella.
Itämainen filosofia Islamilainen filosofia voidaan kuvata pyrkimykseksi luoda harmonia toisaalta järjen ja filosofian, ja toisaalta uskon ja islamin uskonnollisten opetusten välille.
Ismael Ismaelin jälkeläisinä pidetyt "ismaelilaiset" olivat pohjoisarabialainen beduiiniheimo, josta on muutamia mainintoja myös Vanhan testamentin myöhemmissä kohdissa. Myöhempinä aikoina sekä juutalainen että islamilainen perinne ovat pitäneet Ismaelia muidenkin arabien kantaisänä. Sen takia Ismael on muslimeille erityisen tärkeä hahmo ja yksi islamin profeetoista. Ismaelia pidetään islamissa myös Muhammadin esi-isänä.
Mansur (šeikki) Ušurma syntyi pienessä Aldy-aul-nimisessä kylässä Sunžajoen varrella lähellä nykyistä Groznyitä. Hän sai naqshbandi-suufilaisen koulutuksen Dagestanissa, joka oli tuolloin tärkeä paikallinen islamilaisen koulutuksen keskus. Palattuaan kotiseuduilleen hän alkoi käyttää nimeä "Al-Imam al-Mansur al-Mutawakil ‘ala", ja häntä kutsuttiin šeikki- tai imaami Mansuriksi. Naqshbandi-suufilaisuus painottaa niin sanottua puhdasoppista islamia, ja siihen kuuluu usko, että muslimien epäonni johtuu siitä, ettei islamilaista lakia noudateta tarpeeksi tarkasti. Paluu oikeaoppisuuteen ja jihad vääräuskoisia sortajia vastaan palauttaisi puolestaan muslimien hallitsemat alueet entiseen loistoonsa. Mansur kielsikin monia tšetšeenien harjoittamia epäislamilaisina pidettyjä tapoja, ja vaikka näistä ei luovuttukaan helposti, Mansur sai kannattajia Venäjän muodostaman alati suurenevan uhan takia.
Zeila Antiikin aikana Zeila tunnettiin nimellä "Alaviten". Nykyistä nimeä siitä on käytetty ainakin vuodesta 891, kun arabimaantieteilijä Al-Yaqubi mainitsee kaupungin kirjassaan. Zeilan merkityksen tärkeänä satamakaupunkina tuovat esille arabitieteilijät Abu Abdillah Muhammad al-Idrisi ja Ibn Said al-Maghribi, jotka kertovat Zeilan olevan etiopialaisten hallitsema orjakaupan keskus 1200-luvulla.
Zeilan merkitys kaupankäynnissä kasvoi myöhemmin ja 1500-luvulla se hallitsi orjien lisäksi kahvin, kullan ja strutsin sulkien kauppaa Lähi-itään, Kiinaan ja Intiaan. Kaupunki kehittyi myös alueen islamin uskon keskukseksi. Se kohosi lopulta oman Adalin sulttaanikuntansa pääkaupungiksi. Vuosien 1560–1660 välillä etiopialaisten sotaretket tuhosivat Zeilan ja Berberasta tuli alueen tärkein keskus.
Fundamentalismi Fundamentalismi-termin käyttökelpoisuutta islamin yhteydessä on usein epäilty. Kaikki muslimit voitaisiin nähdä fundamentalisteina, sillä myös "maltilliset" islamilaiset piirit yleensä pitävät Koraania ainoan oikean Jumalan kirjaimellisena ja erehtymättömänä sanana. Uskontokriitikko Sam Harrisin mukaan fundamentalististen ja maltillisten muslimien ero on siinä, missä määrin he katsovat poliittisen ja sotilaallisen toiminnan olevan luontaista uskonsa harjoittamiselle. Nimitystä on ehdotettu islamin yhteydessä korvattavaksi esimerkiksi termeillä ”traditionalismi”, ”islamismi”, ”revivalismi”, ”radikalismi”, ”militanttius” ja ”ekstremismi”. Jihadismintutkija Atte Kalevan mukaan traditionalistiset muslimit eivät kuitenkaan katso yhtä kauas menneisyyteen kuten fundamentalistit, eivätkä he näe ristiriitaa modernin elämänmenon ja islamin pyhien kirjoitusten välillä ja siksi pyri yhteiskunnalliseen muutokseen.
Maailmanhistoria Islam syntyi Arabian niemimaalla 600-luvulla profeetta Muhammadin opetusten pohjalle. Muhammed yhdisti beduiiniheimot. He kapinoivat pian Muhammedin kuoleman jälkeen, mutta hänen seuraaja Abu Bakr rauhoitti kapinoivat heimot. Muhammadin seuraajat eli kalifit valloittivat tämän jälkeen nopeassa tahdissa suurimman osan Lähi-itää, Pohjois-Afrikan ja Espanjan. Valloitetut saivat pitää uskonsa ja tapansa, kunhan tunnustivat islamin ylivallan ja maksoivat veroja Medinan keskushallinnolle.
Jumala (islam) Islaminuskossa Jumala loi ihmisen, ja koko ihmiskunta palaa Jumalan luokse. Koraani oli profeettaketjun viimeinen ilmoitus, jonka avulla hän puuttui ihmiskunnan historiaan. Jumala ilmestyi Koraanin kautta, mutta silti hän pysyi täysin tuntemattomana. Koraanin ydinsanoma on Jumalan ykseys, tawḥīd. Islaminuskossa elämä on merkityksetöntä, mikäli se ei suuntaudu Jumalaan ja kuolemanjälkeiseen elämään. Uskosta Jumalaan seuraa usko rangaistukseen tai palkitsemiseen tuonpuoleisessa.
Rohingyat Rohingyat harjoittavat islamin uskoa, mikä erottaa heitä heidän valtaosin buddhalaisista ja osittain kristityistä naapurikansoista. Rohingyojen naapuristoissa ja kylissä on tavallisesti moskeija ja madrasa eli islamilainen koraanikoulu.
Ramadan Lähellä maapallon pohjois- tai etelänapaa asuvilla voi Ramadanin vietto osua ajanjaksolle, jolloin aurinko ei nouse tai laske horisonttiin. Tässä tapauksessa on olemassa fatwoja, joiden mukaan paaston voi rikkoa, mutta tulee huomata, etteivät nämä käytännön syistä välttämättömät fatwat perustu Koraaniin tai Haditheihin. Ramadania vietettiin Arabian niemimaalla jo ennen islamin profeetta Muhammedia, ja myös muut islamin uskon pilarit olivat yleisinä tapoina monijumalaisten pakanoiden keskuudessa, lukuun ottamatta muslimien uskontunnustusta.
Muhammed-pilapiirrosjupakka Ulkoasiainministeriön matkustustiedotteissa 3. helmikuuta 2006 todettiin Arabiemiraattien liittoa ja Bahrainia koskien sekä 1. helmikuuta Omania koskien että "Islamin uskosta johtuvat käyttäytymissäännöt huomioitava."
Sabantuy Sabantuyta vietettiin jo ennen islamin uskon leviämistä alueelle. Tuolloin juhlistettiin kylvökauden alkua laulamalla perinteisiä lauluja, joihin oletettavasti liittyi myös uskonnollisia merkityksiä.
Nahitševan Neuvostoaikana Nahitševan oli tärkeä teollisuusalue varsinkin kaivosteollisuuden alalla. Alueella oli myös tärkeä geopoliittinen merkitys, koska se oli lähellä Nato-maa Turkkia ja Irania, joka oli ensin lännen tärkeä liittolainen ja sen jälkeen radikaalin islamin tukikohta. Terveydenhuolto ja elinolot kohenivat alueella huomattavasti neuvostoaikana ja esimerkiksi vuosisadan alussa vaivannut malariaepidemia saatiin taltutettua. Alue muodostui yhä enemmän azerienemmistöiseksi, kun suuri osa armenialaisväestöä muutti Armeniaan.
Islamin kritiikki Ranskalainen Ernest Renan kirjoitti tunnetun esseen "L'islamisme et les sciences" (Islam ja tieteet), jossa hän argumentoi, että islamilaisen maailman sivistyksellinen ja tiedollinen alennustila johtui nimenomaan islamin opista. Renanin mukaan keskiajan islamilaisen kulttuurin kukoistus ei johtunut islamista, vaan tapahtui siitä huolimatta ja oli itse asiassa olennaisesti islamille vastaisten kulttuuristen virtausten aikaansaannosta. Islamilaiset valloitukset merkitsivät Sassanidi-imperiumin romahtamista, mutta Abbasidit onnistuivat vallankaappauksellaan palauttamaan imperiumin kukoistuksen. Renan kutsui tätä nykyään "islamin kultakautena" tunnettua ajanjaksoa persialaiseksi renessanssiksi ja näki sen perusolemukseltaan olennaisesti epäislamilaisena, paluuna sassanidi-imperiumin Khosrau I: aikaiseen kukoistukseen: Islamin kauhistuttava puhuri pysähdytti, noin sadan vuoden ajaksi, kaiken tämän kauniin iranilaisen kehityksen. Mutta Abbasidien saapuminen muistutti Khosraun kukoistuksen uudestisyntymää. Vallankumous, joka nosti tämän dynastian valtaistuimelle koostui persialaisista joukoista persialaisine päällikköineen. [...]Bagdadista tuli tämä persialaisen renessanssin pääkaupunki. Valloittajien kieltä, arabiaa, ei voitu syrjäyttää kuten ei uskonnostakaan voitu kauttaaltaan luopua; mutta uuden sivilisaation henki on oli olennaisesti sekoittunut. Parsit, kristityt, johtivat sitä; hallinto, poliisi erityisesti, olivat kristittyjen käsissä.Vastaavasti Renan katsoi, että juuri islam oli syy tämän kukoistuksen päättymisen. Islam suvaitsi filosofiaa ja tiedettä vain koska se oli liian heikko ja hajanainen ja "huonosti varustautunut terroriin" tehdäkseen niistä lopun, missä se onnistui Abbasidi-imperiumin kukistuttua. Renanin mukaanliberaalit, jotka puolustavat islamia, eivät sitä tunne. Islam on hengellisen ja ajallisen erottamaton liitto, se on dogman valtakunta, se on raskain kahle, minkä ihmiskunta on koskaan synnyttänyt.Renanin mukaan islamille on leimaa antavaa viha tiedettä kohtaan ja kaiken tutkimuksen pitäminen "jonninjoutavana ja lähestulkoon jumalattomana". Luonnontiede on islamin näkökulmasta kilpailua Jumalan kanssa, ja historia, kun sitä sovelletaan islamia edeltävään aikaan, arveluttavaa, koska se palauttaisi mieliin muinaiset virhekäsitykset.
Englantilainen kirjailija ja vakaumuksellinen katolilainen Hillaire Belloc oli 1900-luvun alkupuoliskon tunnettu islam-kriitikko. Jotkut oman aikamme islam-kriitikot pitävät joitain hänen teoksessaan Great Heresies esittämiä näkemyksiä profeetallisina. Belloc kirjoitti, että vaikka islamilainen maailma oli hänen aikanaan jäänyt länsimaista jälkeen, ei ole mitään syytä, miksei voisi "oppia läksyään ja tulla vertaiseksemme kaikissa ajallisissa asioissa, joista voimme kiittää ylivaltaamme—missä "Uskon" suhteen olemme olemme sen alapuolella." Belloc piti islamia edelleen Euroopan ja Lännen vihollisena ja katsoi, että aikalaistensa lapset ja lastenlapset saattaisivat joutua kokemaan ikiaikaisen kristityn lännen ja islamilaisen idän konfliktin uusiutumisen.
Filippiinien historia Filippiinien saariryhmän aluetta ovat alun perin asuttaneet australo-melanesialaiset kansanryhmät, jotka saapuivat alueelle Aasian mantereelta maasiltaa pitkin. Noin 5 000–2 000 vuotta sitten alueelle muutti malaijeja ja alkuperäisasukkaat muuttivat heidän tieltään saarten sisäosiin. Filippiinien saariston malaijit kävivät kauppaa Malaijien saariston ja Intian suunnasta tulleiden muslimikauppiaiden kanssa, mikä vauhditti islamin leviämistä. Suurin osa nykyisen Filippiinien alueen asukkaista kääntyi islamin uskoon 1200-luvulla.
Temnet Temnet tulivat todennäköisesti alun perin Guinean Fouta Djallonista paetessaan alkuperäisiltä asuinpaikoiltaan fulbejen maahanhyökkäystä. He vaelsivat etelään ennen Sierra Leonen Kolentén ja Rokelin välisen alueen asuttamista 1400-luvulla. Heidän alkuperäisiin uskontoihinsa kuuluivat salaseurat poro ja sande, joihin kuuluu salaisia initiaatioseremonioita. Islam saapui temnejen keskuuteen muslimikauppiaiden kautta, ja niihin aikoihin suurin osa temneistä kääntyi islamiin. Siirtomaavallan aikana jotkut temnet kääntyivät kristinuskoon kun taas toiset ovat säilyttäneet perinteisen uskon.
Irakin sisällissota Aluksi Yhdysvallat epäonnistui Osama bin Ladenin kiinniotossa ja joutui mm. Afganistanissa vaikeaan sotaan 2000-luvulla. Yhdysvaltojen sotilaallinen toiminta Irakissa toi al-Qaidalle lisää tukijoita ja kannatusta. Al-Qaida paheksuu vääränlaisen islamin uskon harjoittamista myös läntisen maailman vaikutusta. Järjestö vastustaa välillä väkivaltaisesti muita islamin harjoittajia, jotka ryhmän mukaan tulkitaan harhauskoisiksi. Ryhmittymä on tappanut tuhansia arabeja sekä sunni että shia ryhmittymistä esimerkiksi Irakissa.
Irshad Manji Irshad puhuu avoimesti Ijtihadin puolesta, joka on hänen mukaansa kadotettu kriittisen ajattelun perinne islamissa. Hän kritisoi muslimien Israel-vastaisuutta ja antisemitismia sekä arvostaa Israelia Lähi-idän ainoana demokratiana. Maaliskuussa 2006 hän julkaisi 11 muun (joista kuuluisin oli Salman Rushdie) kanssa kirjeen jossa vastustettiin islamilaisen maailman väkivaltaisia protesteja Muhammedin pilapiirrosjupakassa. Irshad kritisoi avoimesti konservatiivista islamia, etenkin naisten kohtelussa. Hän uskoo että hunnun käyttö on jokaisen henkilökohtainen valinta. Hän myös kyseenalaistaa Koraanin historiallisen tulkinnan.
Mesopotamian muinaisusko ja Raamattu Uskontojen synnyssä tulee usein vaikutteita muualta. Myöhään syntynyt islam on tunnettu esimerkki monien vaikutteiden pohjalta syntyneestä uskonnosta. Islamissa ovat sekä Mooses että Aabraham pyhiä. Näin islam sai vaikutteita Israelin suunnasta. Mutta islam pohjautuu osin paikalliseen vanhaan heimouskontoonkin.Mooseksen julistama usko oli Lähi-idässä harvinainen, koska siinä ei palvottu muita Jumalia. Yksijumalaisuuden, monoteismin, ajatus oli esiintynyt Lähi-idässä jo hieman aiemmin, kun egyptiläinen Ekhnaton palvotti auringonjumala Atenia. Monissa monijumalaisissa, polyteistisissa uskonnoissa yhden jumalan vaikutusvalta kasvoi, kuten zarathustralaisuudessa ja Kreikassa. Myös muinaisen Sumerin ja Eblan muinaisuskossa oli ajatus, että jotkut jumalat ovat muita mahtavampia. Suuria temppeleitä rakennettiin Mesopotamiassa monesti vain yhdelle tai muutamalle kaupungin jumalalle. Myöhäisantiikin Roomassa eräät keisarit pyrkivät myös siirtymään yksijumalaisuuteen kuten Sol Invictuksen (Voittamaton Aurinko) palvontaan. Näin tapahtui etenkin jo kristinuskon synnyttyä, 200-luvulla jaa.
Sunnalaisuus Sunnalaisuus on yksi kahdesta islamin päähaarasta (toinen on šiialaisuus). Muutamia tärkeitä hallitsevia periaatteita sunnalaisuudessa ovat:
Medina Kaupunki oli tärkeä islamin alkuaikojen keskus; profeetta Muhammad asettui sinne lähdettyään Mekasta. Nykyään Medinaa pidetään islamin toiseksi pyhimpänä kaupunkina ja se on suosittu pyhiinvaelluskohde. Vain islaminuskoiset saavat tulla kaupunkiin. Siellä sijaitsee Masjid al-Nabawi, profeetan moskeija (koordinaatit ) ja ensimmäinen rakennettu moskeija, "Masjid al-Quba". Lisäksi siellä toimii esimerkiksi Medinan islamilainen yliopisto.
Damat Hasan pašša Morali Hasan oli taustaltaan kreikkalaissukuinen. Hän kääntyi islamin uskoon jo nuorena. Hän toimi Osmanien hovin asemestarina ja yleni suurvisiiriksi 1704 seuraten venäläissyntyistä Kavanoz Ahmed paššaa.
Muhammed Tässä esitetty elämäkerta perustuu tavanomaisiin islamilaisiin lähteisiin, ei kriittiseen ja tieteelliseen tutkimustietoon ellei toisin mainita. Se toisin sanoen vastaa ortodoksisen islamin käsitystä, ja sitä, mitä enemmistö muslimeista Muhammedin elämästä uskoo.
Islamin uskonkappaleet Usko enkeleihin on keskeinen osa islamia. Arabiankielinen sana enkelille, "malāk" (), tarkoittaa "sanansaattajaa" niin kuin vastinkappaleensa hepreassa ("malakh", ) ja kreikassa ("angelos", ). Koraanin mukaan enkeleillä ei ole vapaata tahtoa ja ne palvovat Jumalaa totellen Häntä kaikessa. Enkelien tehtäviin kuuluu kertoa Jumalan ilmestyksistä, ylistää Jumalaa, tallentaa ihmisten teot ja ottaa ihmisen sielu kuolemanhetkellä. Niiden ajatellaan myös sovittelevan ihmisten puolesta. Koraani kuvaa enkeleitä "siivekkäiksi lähettiläikseen ja antanut heille kaksi, kolme tai neljä paria. Hän luo kaikkea niin paljon kuin tahtoo, (...)".
Torajat Kristinusko on keskeinen osa torajojen identiteettiä ja vuonna 1983 yhteensä 81 prosenttia heistä oli kristittyjä. Vain 11 prosenttia harjoitti tuolloin perinteistä uskoa nimeltä " Aluk to Dolo". Vielä pienempi vähemmistö harjoitti islamia. Perinteisen uskon mukaan kuolleet matkaavat "Puya"-nimiseen paikkaan, joka sijaitsee jossakin torajojen asuinalueiden lounaispuolella. Jotta kuollut löytäisi sinne, hänen perheenjäsentensä on suoritettava usein kalliiksi tulevia rituaaleja. Jos sielu ei löydä paikkaansa, se muuttuu "bombo"-nimiseksi pahaksi hengeksi, joka saattaa uhata eläviä. Uskoon kuuluvat myös esimerkiksi uhrit esi-isille, jotka saattavat suojella näin eläviä.
Islamin kritiikki Dante sijoitti tunnetusti "Jumalaisen näytelmänsä" ensimmäisessä osassa Infernossa Muhammedin helvettiin sen toiseksi alimpaan piiriin toisten harhaoppien saarnaajien kanssa, missä hänet kuvataan kahtia halkaistuna sisälmykset ulkona roikkuen, esittäen näin hänen skismaattista asemaansa.
Toinen tunnettu keskiajan kristillinen islamin kriitikko on Bysantin keisari Manuel II Palaiologos. Vuonna 1391 kirjoitetussa keisarin Persialaisen oppineen kanssa käymässä dialogissa, joka tuli kuuluisaksi vuonna 2006 Paavi Benedictus XVI:n lainatessa siitä seuraavia Palaiologoksen vuorosanoja:Osoita minulle, mitä uutta Muhammed toi ja tulet löytämään vain julmia ja epäinhimillisiä asioita kuten hänen määräyksensä levittää miekalla oppia, jota hän saarnasi. [...] Veri ei miellytä Jumalaa, ja se että toimii järjettömästi on Jumalalle vierasta. [...] Usko syntyy sielusta, ei ruumiista. Kuka ikinä johtaakaan ihmisiä uskoon tarvitsee kykyä puhua hyvin ja järkeillä asianmukaisesti ilman väkivaltaa ja uhkauksia. [...] [V]akuuttaakseen järkevän sielun ei tarvita vahvaa kättä tai aseita tai mitään muita keinoja uhata henkilöä kuolemalla.
Sirppi Kaareva sirppi on tunnettu symboli, jolla on useita merkityksiä. Uskotaan, että kuunsirppi on yhdistetty kasvuun ja naiseuteen. Kuunsirpin muotoinen "hedelmällinen puolikuu" oli alue Lähi-idässä, jolla maanviljely paikallisesti syntyi. Islamin tunnuksia on kuunsirppi.
Terrorismi Israelilaisen konfliktintutkimuslaitoksen tutkija Shmuel Bar on kritisoinut uskonnon roolin väheksymistä, koska sen väheksyminen jättää huomiotta terrorismin leviämistä edistävän uskonnollisen kulttuurin ja erityisesti islamiin liittyvän käsitteen "din wa-dawlah", jonka mukaan islam ohjaa myös politiikkaa. Islamilaisen terrorismin oikeutus tulee uskonnollisista määräyksistä "fatwoista" ja terroristit ovat usein itse korostaneet toimineensa kuten "fatwat" määräävät. Professori Vincenzo Olivetin mukaan uskonnon roolin väheksyminen sivuuttaa myös "wahhabi"- eli "salafisti"-liikkeen leviämisen, sen suhtautumisen terrorismiin ja tämän uskonnollisen ryhmän dominoivan roolin sunniterrorismissa. Toisaalta Oliveti kritisoi myös terrorismin liittämistä islamiin kokonaisuudessaan huomauttaen, että vain 5 % muslimeista on äärimielisiä ja vain 0,01 % tuosta 5 %:sta on osoittanut taipumusta terrorismiin tai uskonnolliseen väkivaltaan.
Islam Yhdysvalloissa Moorish Science Temple yhdisteli omaperäistä islamilaista ja nationalistista liikettä. Sen perustaja Drew Ali julistautui liikkeen profeetaksi ja kirjoitti sille oman versionsa Koraanista. Alin mukaan Yhdysvaltain mustat olivat aasialaisia maureja, joiden alkuperäinen uskonto oli islam ja äidinkieli arabia. Ali korosti uurastamisen, yrittäjyyden, raittiuden ja perheen merkitystä. Alin kuoltua vuonna 1929 liike hajosi, mutta liikkeen nimen pitänyt osa toimii edelleen.
Nation of Islamin perustaja Wallace Fard saarnasi, että mustat ovat jumalallinen rotu, jonka valkoiset, saatanallinen rotu, olivat ryöstäneet neljäsataa vuotta aiemmin Mekan pyhästä kaupungista ja orjuuttaneet. Islam oli mustien alkuperäinen uskonto, joka heidän tulee saada takaisin. Fard perusti Nation of Islamin instituutiot ja rakenteet kuten uskontokoulun. Liike yhdysvaltalaisti islamia muokkaamalla esimerkiksi rukouksista ja paastosta omanlaiset muunnelmansa. Se tavoitteli myös afroamerikkalaisten omaa valtiota Yhdysvalloissa ja saarnasi väkivaltaista oppia. Vaikka liikkeen jäsenmäärä ei koskaan ylittänyt sataatuhatta, sillä oli tärkeä merkitys afroamerikkalaisessa yhteydessä, sillä sen lehden "Muhammad Speaks" levikki oli 1960-luvulla parhaimmillaan jopa yksi miljoona. Liikkeen tunnetuimman puhemiehen Malcolm X:n aikana Nation of Islamista tuli huomattavin afroamerikkalaisten nationalistinen liike. Liike hiipui 1970-luvulta alkaen ja hajosi kahtia vuonna 1975. Louis Farrakhanin johtamana liike on lähentynyt skientologian kanssa.
Lähetyshiippakunta Lokakuussa 2016 Lähetyshiippakunta avasi luterilaisen uskonpuhdistuksen juhlavuoden julkaisemalla luterilainen.net -verkkosivuston, joka on tarkoitettu tunnustuksellisen luterilaisuuden näyteikkunaksi Suomessa.Lähetyshiippakunta ilmoittaa noudattavansa sitä uskoa ja oppia, joka perustuu Vanhan ja Uuden testamentin profetaalisiin ja apostolisiin kirjoituksiin ja joka on julkilausuttu luterilaisissa tunnustuskirjoissa. Lähetyshiippakunnan mukaan sen korkeimpana ohjeena toimii periaate, jonka mukaan "kaikki oppi, käytäntö ja elämä tulee koetella, toteuttaa ja ohjata Jumalan sanan perusteella." Hiippakunnan perustamisasiakirjan mukaan se kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jatkumoon ja "jatkaa sitä luterilaista uskoa ja seurakunnallista elämää, joka Suomessa on vaikuttanut". Samalla Lähetyshiippakunta toimii "täysin itsenäisesti kirkkona".
Suomen luterilainen tunnustuskirkko SLT tunnustautuu kaikkiin luterilaisen kirkon tunnustuskirjoihin, jotka koottiin vuoden 1580 Yksimielisyyden kirjaan, koska ne ovat kaikilta osin yhdenmukaiset Raamatun opin kanssa. SLT uskoo, opettaa ja tunnustaa, että Raamattu on Jumalan sana ja siksi se on kaikilta osin luotettava ja erehtymätön. Se on ainoa normi, sääntö ja ohje uskon, opin ja elämän asioissa. SLT:n kanta naispappeuteen on kielteinen, sillä kirkon tunnustuksen mukaan Jumala ei ole tarkoittanut saarnavirkaa naisille. Mitään muita vanhempia tai uudempia kirjoituksia ei saa nostaa pyhän Raamatun rinnalle, vaan niiden on alistuttava sen alle. Tällaiset kirjoitukset ovat ainoastaan todistajia siitä, kuinka profeetaallinen ja apostolinen oppi on säilytetty apostolisen ajan jälkeen. SLT uskoo Raamatun opetuksen mukaiseen vanhurskauttamisoppiin. Raamatun mukaan ihminen pelastuu yksin uskon kautta evankeliumin lupaamaan syntien anteeksiantamukseen ja iankaikkiseen elämään. Laki ohjaa uskovaa Jumalan tahdon mukaiseen elämään. Tällä perusteella kirkko kutsuu evankeliumin omistamiseen ja yhteyteensä kaikkia, jotka ajassamme elävät vailla turvallista hengellistä kotia ja alttaria, sekavien oppien ja epäkristillisen etiikan tuulissa.
Almu Almujen antaminen uskonnollisena velvollisuutena on myös yksi islamin viidestä peruspilarista. Koska niiden antamisesta on tarkat ohjeet, niiden suorittaminen on rinnastettavissa veroihin, ja niitä tarkoittava termi zakat onkin toisinaan suomennettu "almuveroksi".
Viini Viinillä on tärkeä osa joissain kristinuskon ja juutalaisuuden seremonioissa. Kristityille viini edustaa Jeesuksen verta, kun sitä nautitaan ehtoollisella leivän kanssa. Viini kuuluu moniin juutalaisten seremonioihin, kuten "kidduš"-rukoukseen sapattina. Juutalaisille viinin tulee olla košer eli puhdasta. Islamin pyhä kirja Koraani kehottaa pidättäytymään viinistä (5:91), joskin profeetta Muhammad myöhemmin puhuu viinin iloista. Yleisin tulkinta islamissa on, että alkoholin nauttiminen on kiellettyä.
Islam Muhammedin kuoleman myötä vanha rakennelma natisi liitoksissaan. Muhammed toimi eläessään niin maallisena kuin hengellisenäkin johtajana, mutta hänen kuollessaan beduiiniheimot kapinoivat. He olivat sitoutuneet Muhammediin – eivät hänen seuraajaansa. Muhammedin seuraajaksi eli kalifiksi äänestettiin hänen läheinen seuraajansa Abu Bakr, joka palauttikin kapinoivat heimot takaisin ruotuun ridda-sodissa. Tämän jälkeen muslimit lähtivät valloittamaan Arabian niemimaan ulkopuolisia alueita. Alkuislamilaisuudessa Muhammed ei pakottanut ei-muslimeja kääntymään heti islaminuskoon. Valloitetut saivat pitää uskonsa ja tapansa, kunhan tunnustivat islamin ylivallan ja maksoivat veroja Medinan keskushallinnolle.
Kollegah Blume syntyi Friedbergissä Saksassa vuonna 1984. Hänen äitinsä on saksalainen ja isänsä kanadalainen, joka jätti perheen pian Blumen syntymän jälkeen. Blume varttui Simmernissä ja kääntyi teini-ikäisenä islamin uskoon isäpuolensa kautta.
Tauhid Tauhid (, "tawḥīd") eli Jumalan ainutkertaisuus on islamissa ehdoton keskeinen periaate, ja se kiteytyy Koraanin suuraan 112 eli Vilpittömän uskon suuraan. Muslimit uskovat että Jumalaa ei voi pitää samanarvoisena kuin mitään luotua. Tämä monoteismi on absoluuttista.
Islamin historia Tämän jälkeen muslimit lähtivät valloittamaan Arabian niemimaan ulkopuolisia alueita. Muhammad ei pakottanut ei-muslimeja kääntymään islaminuskoon. Valloitetut saivat pitää uskonsa ja tapansa, kunhan tunnustivat muslimien hallinnon ja maksoivat veroja Medinan keskushallinnolle.
Mathieu Kérékou Kérékou muutti maansa nimen Dahomeysta Beniniksi 1. joulukuuta 1975. 28. syyskuuta 1980 hän kääntyi islamin uskoon ja muutti etunimensä Ahmediksi, mutta alkoi myöhemmin käyttää Mathieuta uudelleen ja kääntyi takaisin kristityksi.
Berberit Arabien maahantunkeutuminen alkoi 640-luvulla ja berberit kääntyivät valloittajien tuomaan islamin uskoon. Arabien maahanhyökkäyksen takia monet berberit muuttivat pois rannikoilta sisämaan vuoristoihin ja aavikoille. Suuri osa myös sulautui arabiväestöön.
Nora Roberts Moni Robertsin kirjoista käsittelee laajasti perheen teemaa. Roberts uskoo, että perhe on tärkeä osa hänen elämäänsä ja kehittymistään, mistä syystä perhe on tärkeä osa hänen kirjoituksiaan.
Pier Paolo Pasolini Pasolinin isä oli tykistöupseeri Carlo Alberto Pasolini, joka tuli tunnetuksi Benito Mussolinin hengen pelastaneena sotilaana, ja hänen äitinsä oli kansakoulunopettaja Susanna Colussi. Pasolini oli heidän esikoisensa. Perhe asui pojan syntymän aikoihin Bolognassa ja muutti sieltä Coneglianoon perheen isän sotilastehtävien takia. Pier Paolon veli Guidalberto syntyi Bellunossa 1925.
Pier Paolo Pasolini Yliopisto-opiskeluissaan Pasolini keskittyi kirjallisuuden opiskeluun ja gradunsa hän kirjoitti Giovanni Pascolista.
Pier Paolo Pasolini Nauhan päätteeksi Pasolini kuvaa, miten Pariisin asukkaat elokuvassa, natsien ja fasistien sotajoukkojen piirittäminä, sitoutuvat joukkoitsemurhaan.
Pier Paolo Pasolini Pasolini oli kiistelty intellektuelli, filosofi, romaani- ja näytelmäkirjailija, elokuvien käsikirjoittaja, sanoma- ja aikakauslehtien toimittaja, näyttelijä ja myös poliittinen henkilö.
Pier Paolo Pasolini Juuri tämän saman aikakauden aikana Pasolini ryhtyi kirjoittamaan dialogeja friulin kielellä, hänen ystävilleen lähettämät runot olivat tässäkin vaiheessa italiankielisiä.
Pier Paolo Pasolini Kun Pasolini palasi takaisin opiskelukaupunkiinsa, hänelle selvisi kuinka paljon hänelle merkitsi Friulin alue Italiassa ja alueella puhuttu kieli. Pasolini kirjoitti runoja, joista on koottu pieni friulinkielinen kirjanen nimeltään ”Poesie a Casarsa”. Kirjanen julkaistiin tekijänsä kustannuksella.
Pier Paolo Pasolini Sodan jälkeen Pasolini ryhtyi opettajaksi ja perusti yhdessä ystäviensä kanssa vuonna 1945 "L’academiuta di Lenga Fiurlanan", jonka tarkoituksena oli puolustaa friulilaista kulttuuria.
Franco Citti Franco Cittin isä oli näyttelijä Santino Citti ja hän kasvoi veljensä Sergion kanssa Rooman esikaupungissa Marranellassa. Hän oli ammatiltaan sekatyömies, kunnes Pier Paolo Pasolini kiinnitti huomiota hänen ulkomuotoonsa ja vahvaan roomanmurteeseensa. Vuonna 1961 Pasolini valitsi hänet elokuvansa "Pummi" päärooliin. Seuraavana vuonna oli vuorossa Tomasson rooli Paolo Heuschin ja Brunello Rondin elokuvassa "Une vita violenta".
Pier Paolo Pasolini Näiden kolmen suuren elokuvan välillä Pasolini sai valmiiksi 1971 elokuvan "Le mura si Sana", joka ei päässyt kovin laajasti yleisön tietoisuuteen, sillä samana vuonna valmistunut "Decamerone" vei yleisön huomion.
Pier Paolo Pasolini Kuten jokaisena vuotena aiemminkin, niin Pasolinin perhe vietti kesän 1941 Casarassa, missä Pasolini kirjoitti runonsa, jotka hän lähetti bolognalaisille ystävilleen Serralle, Fancesco Leonettille ja Roberto Roversille. Nämä säkeet kertovat voimakkaasta solidaarisuudesta:
Pier Paolo Pasolini Nämä neljä nuorukaista suunnittelivat perustavansa kirjallisuuslehden nimeltään Eredi (Perilliset), jonka Pasolini toivoi julistavan sosiaalista ohjelmaa. Lehti ei kuitenkaan koskaan päässyt ilmestymään, sillä sodan tähden hallitus rajoitti voimakkaasti paperin käyttöä.
Pier Paolo Pasolini Porno-Teo-Kolossal olisi sisältänyt julkisen teloituksen sekä kohtauksia irvailusta, jolla Pasolini pyrki kuvaamaan Gomorra-Milanoa uusliberaalin kapitalismin vaikutuksessa. ”Kaikki asukkaat ovat sen kammottavien oireiden vaikutuksen alaisia”, Pasolini sanoo nauhalla. ”Jotkut oksentavat. Toiset ovat loppumattoman ripulin vaikutuksessa ulostaen kadulle ja kuollen omaan ulosteeseensa. Toiset kuolevat omaan oksennukseensa.”
Pier Paolo Pasolini Pasolinin kirjallista tuotantoa on suomennettu melkoisen vähän.
Pier Paolo Pasolini Pasolini teki laajan uran myös kriitikkona, ja Officina-lehdessä julkaistut kritiikit ilmestyivät uuden vuosikymmen alkajaisiksi vuonna 1960 koottuna artikkelikokoelmana "Passione e ideologia". Samainen vuosikymmen on myös hänen elokuvatuotantonsa keskeistä aikaa.
Pier Paolo Pasolini Pasolini liittyi fasistisen nuorisojärjestön, Giovenù Italiana del Littorio, jäseneksi. Järjestö perusti ”Il Setaccio”” –nimisen kulttuurilehden, ja Pasolinista tuli pian sen päätoimittaja. Pasolini joutui melko nopeasti konfliktiin kustantajan kanssa, joka halusi pysyä uskollisena fasismin retoriselle sanomalle. Vain seitsemän numeroa ilmestyi tästä lehdestä, mutta Pasolini sai tästä toiminnasta myönteisen kokemuksen, sillä tämän jälkeen hän ymmärsi fasismin taantumuksellisen sekä provinsiaalisen luonteen ja lähti kehittämään antifasistista ajattelua.
Pier Paolo Pasolini Pasolini oli monen intohimoisen kannattajansa mielestä 1970-luvun elokuvillaan pettänyt itsensä ja taiteensa. Kolmen värikylläisen, sisällöltään vähäpätöiseksi leimatun elokuvan jälkeen tuo kannattajajoukko ei odottanut suuria mullistuksia tai voimakasta paluuta yhteiskunnallisesti kantaa ottavaan elokuvaan.
Pier Paolo Pasolini Pier Paolo Pasolinin kuolema on yhä, vuosikymmeniä myöhemmin, ajankohtainen. Italian television Rai 3:n lähetyksessä "Ombre sul giallo" 7. toukokuuta 2005 Pino Pelosi kertoi olevansa syytön Pasolinin kuolemaan. Hänet oli aikanaan tuomittu syylliseksi murhaan ja hän oli kärsinyt rangaistuksensa. Välittömästi tämän ohjelman jälkeen aloitettiin murhan tutkimukset uudelleen.
Pier Paolo Pasolini Casarsan rauhan lopettivat alkaneet pommitukset sekä fasistien jatkuvat väkivaltaiset väenotot perustetun Salòn tasavallan armeijaan, mikä kuitenkin sai aikaiseksi ensimmäisten vastarintaliikkeiden perustamisen alueella. Pasolini kuitenkin omistautui opiskelulle ja runoudelle sekä avasi yhdessä äitinsä kanssa pienen koulun heidän omassa asunnossaan. Tämä pieni koulu oli tarkoitettu lapsille, jotka eivät voineet enää käydä koulua Pordenonessa tai Udinessa. Lokakuussa 1944 Pasolini ja hänen äitinsä muuttivat Versutaan, joka vaikutti rauhallisemmalta paikalta ja oli kaukana sotilaallisista kohteista. Pasolinin veli Guido oli liittynyt aiemmin Carmia-vastarintaliikkeeseen. Tämänkään kylän lapset eivät voineet käydä koulua ja niin Susanna ja Pier Pasolini avasivat täälläkin kodissaan ilmaisen koulun kylän lapsille.
Pier Paolo Pasolini Vuonna 1968 ilmestyi "Sikolätti", joka ulkoisista tapahtumista köyhänä, mutta dialogiltaan pursuavan runsaana, kuvaa länsimaisen yhteiskunnan tilaa ja sen parantamiseksi tehtyjä ehdotuksia. Siinä yhteiskunnallinen vaikuttaja Pasolini on voimakkaimmillaan. Samaan aikaa valmistui myös elokuva "Apuntin per un’Orestiade africana".
Pier Paolo Pasolini Elämä Casarassa kävi kestämättömäksi, ja 28. tammikuuta 1950 Pasolini muutti yhdessä äitinsä Susannan kanssa Roomaan. Äiti ja poika asettuivat asumaan köyhälistön esikaupunkialueella, lähelle Rebibbian vankilaa, ja siellä he kohtasivat alueen asukkaiden kautta pääkaupungin köyhälistön arkielämän. Äiti löysi töitä kotiopettajana. Pasolini oli Roomassa asumisen alkuvaiheessa kaksi vuotta työttömänä, kunnes lopulta sai toimen yksityiskoulun opettajana.
Pier Paolo Pasolini Vuonna 1957 Pasolinille myönnettiin Viareggio-palkinto runokokoelmasta "Le ceneri di Gramsci".
Pier Paolo Pasolini Tämän elämänvaiheensa aikana Pasolini koki ensimmäisen todellisen rakkauden erääseen oppilaaseensa ja tämä näkyi myös hänen runoudessaan. Samaan aikaan nuori slovenialainen viulistityttö rakastui Pasoliniin. Pasolinin rakkaus nuorukaiseen ja nuoren tytön rakastuminen häneen sekoittuivat keskenään ja monimutkaistivat Pasolinin elämää sodan viimeisiä kuukausina.
Pier Paolo Pasolini 30. syyskuuta 1949 Pasolini lähti kyläjuhlista yhdessä kolmen nuorukaisen kanssa läheiselle maaseudulle, missä heillä oli yhteisiä seksuaalisia kokemuksia. Tapahtumasta seurasi suuri skandaali, sillä siitä ilmoitettiin poliisille, ja näin Pasolini sai syytteen alaikäisten poikien seksuaalisesta hyväksikäytöstä sekä siveettömyydestä julkisella paikalla. Hän menetti opettajan virkansa, ja hänet erotettiin myös Italian kommunistisesta puolueesta. Elämää italialaisessa pikkukylässä, jossa tämä elämän suurta muutosta ennakoiva skandaali tapahtui, Pasolini kuvaa muun muassa romaanissaan "Siritti corsari" sekä runoteoksissaan "La meglio giventù" ja "Poesia in forma di rosa".
Medeia (Euripides) Pier Paolo Pasolini ohjasi näytelmästä samannimisen elokuvan "Medeia" ("Medea") vuonna 1969. Sen päärooliissa Medeiana oli Maria Callas.
Pier Paolo Pasolini "Matteuksen evankeliumia" edelsivät Pasolinin elokuvat "Mamma Roma" vuonna 1962 sekä "La Ricotta" ja "La Rabbia" vuonna 1963.
Pier Paolo Pasolini Pasolinilla oli ollut tapana hakea maksullista seksiseuraa Rooman, usein jopa vaarallisiksi tunnetuista, ”iskupaikoista”. Eräs tunnetuimpia oli Rooman päärautatieasema, josta hän kuoliniltanaan oli ottanut mukaansa poikaprostituoidun Pino Pelosin. Yhteinen ilta päättyi Ostian merenrantakaupunkiin, jossa Pasolini sai surmansa. Ajan tutkimusten ja tunnustusten mukaan Pelosi oli tehnyt teon yksin ja sai siitä oikeudessa tuomionsa.
Pier Paolo Pasolini Pasolini osallistui opiskelukaupunkinsa Bolognan vilkkaaseen ja monipuoliseen kulttuurielämään. Hän sai Francesco Arcangelilta erittäin myönteistä kritiikkiä maalauksistaan, ja hän suunnittelikin kirjoittavansa opinnäytetyönsä Italian nykytaiteesta professori Roberto Longhille, jonka avustuksella hän tuon taiteen löysi ja lähtökohtana olivat Masolino, Masaccio, Piero della Francesca sekä Caravaggio. Tämän vaikutuksensa hän siirsi myöhemmin elokuviinsa, ja erittäin hyvin tämä tulee esille Pasolinin viimeisissä elokuvissa. Pasolini ei kuitenkaan kirjoittanut kuin ensimmäisen luvun nykytaidetta käsittelevästä opinnäytteestä, hän siirtyi aivan toiseen aiheeseen, jota hän piti motivoivampana. Näin hän kirjoitti pro gradu -työnsä Giovanni Pascolista. Tämä käsikirjoitus katosi vuonna 1943.
Decamerone Ohjaaja Pier Paolo Pasolini teki vuonna 1970 elokuvan Il Decameron, joka perustui joihinkin kirjan tarinoista. Decameronen uusin elokuvaversio on David Lelandin ohjaama Virgin Territory, joka tuli elokuvateattereihin joulukuussa 2007.
Pier Paolo Pasolini Pasolinin elokuvista on suurin osa esitetty myös Suomessa, joskin useat niistä ovat olleet vain pienen harrastajajoukon kiinnostuksen kohteina. "Sodoman 120 päivää" puolestaan pääsi sensuurin käsistä vapauteen vasta 2001.
Pier Paolo Pasolini Vähän ennen kuolemaansa Pasolini julkaisi kirjan "La Nuova Gioventu", joka on hänen poliittinen testamenttinsa Italian nuorisolle. Pasolinin tuotantoa on julkaistu runsaasti hänen kuolemansa jälkeen. Eritoten tämä on koskenut hänen runojaan ja artikkeleitaan. Pasolinin nimeä kantava säätiö jatkaa Pasolinin yhteiskunnallista toimintaa. Useissa Pasolinin elokuvissa näytellyt Laura Betti, joka oli Pasolinille hyvin läheinen ystävä, niin taiteessa kuin ihmissuhteissakin, on pitkään johtanut tätä säätiötä, samoin mukana on ollut tunnettu kirjailija Alberto Moravia.
Pier Paolo Pasolini Vuonna 1946 ilmestyi jo vuodelle 1945 päivätty runokokoelma ”i Darii”, jonka julkaisi ”Edizioni dell’Accademiuta” Pasolinin omalla kustannuksella. Hän julkaisi myös Montalen kommentein kaksi valittua runoa tuosta kokoelmasta firenzeläisessä lehdessä ”Il Mondo”. Ollessaan eristyksissä Versutassa (Casarasan koti oli tuhoutunut pommituksessa) Pasolini koetti rakentaa uudelleen yhteyksiään kirjallisuuden maailmaan. Hän kirjoitti Gianfranco Continille esitelläkseen ”Il Stroligùt” -lehden muuttamista yksinkertaisesta arkkipainatteesta todelliseksi aikakauslehdeksi.
Pier Paolo Pasolini Pasolini oli esittänyt viisi päivää ennen kuolemaansa lähitulevaisuuden suunnitelmiaan nauhoituksessa, joka esitettiin ensimmäistä kertaa julkisesti 24 vuotta ohjaajan kuoleman jälkeen. Tämä esitys tapahtui Italiassa, Reggio Calabrian eteläisessä kaupungissa taidefestivaaleilla 1999. Hänen seuraava hankkeensa Porno-Teo-Kolossal olisi kertonut tarinan nykypäivän viisaasta miehestä ja hänen palvelijastaan, jotka seuraavat tähteä etsiessään uudelleen syntynyttä Messiasta siveettömäksi turmeltuneessa maailmassa. Viisaan miehen roolia olisi näytellyt Eduardo De Filippo.
Pier Paolo Pasolini Nuoruutensa kesät ja lomat Pasolini vietti Friulissa sijaitsevassa Casarsa della Delizian kylässä, jonka hän on tuotannossaan tehnyt kuuluisaksi. Se oli ”vanha kylä... harmaa ja kätkeytyi loputtomaan puolihämärään sateeseen, jotenkin asutettu ikivanhoilla maalaisilla, ja kylän kello antoi sen elämälle ajattoman rytminsä”. 
Vuonna 1929 perhe muutti jälleen isän työn vuoksi Sacilen kaupunkiin, ja samana vuonna Pasolini löysi intohimon piirtämiseen ja runoihin, joiden kohteet olivat Casarsaa ympäröivän luonnon ilmiöt. Tuon nykyisin Sloveniaan kuuluvassa Idrijassa vietetyn ajan jälkeen perhe palasi takaisin Sacileen, jossa Pasolini suoritti lyseon sisäänpääsykokeen, ja Coneglianossa hän aloitti ensimmäisen lyseoluokkansa. Kesken kouluvuotta 1932–1933 perheen isä siirrettiin toiseen tehtävään Cremonaan, ja siellä perhe oli aina vuoteen 1935 saakka, jolloin jälleen muutettiin, nyt Scandianoon, ja seurauksena oli sopeutumisvaikeuksia. Pasolini tutustui uudenlaiseen kirjallisuuteen, ja samalla hänen kiinnostuksensa uskontoon hiipui.
Pier Paolo Pasolini Pasolini kirjoitti 26. tammikuuta 1947 julistuksen udinelaiseen ”Liberta”-lehteen, jota luettiin enimmäkseen kommunistien parissa. Tässä kirjoituksessaan hän osoitti liittyneensä Italian kommunistiseen puolueeseen (PCI). Sodan jälkeen hän olikin epäröinyt pitkään kahden leirin välillä. Hän oli seurannut johtajien ja kaikkein vähäosaisimpien suhteiden kehitystä ja valitsi lopulta itselleen sopivan viiteryhmän, joka hänen mielestään parhaiten ajoi köyhien asiaa. Aluksi hän päätti tutustua Karl Marxin teorioihin, mutta eritoten italialaisen kommunistijohtajan ja filosofin Antonio Gramscin ajatuksiin.
Pier Paolo Pasolini Tekemättömässä elokuvassa olisi Sodoma siirretty 1950-luvun Roomaan, jossa ainoastaan homoseksuaalinen rakkaus oli sallittu. Gomorrana olisi taas kuvattu Milano, missä homoseksuaalisuus oli kielletty ja jossa rähinöivät miehet ryöstivät ja raiskasivat uhrejaan. Kolmas kaupunki olisi ollut versio sodanaikaisesta Pariisista akselivaltojen piirittämänä.
Medeia Elokuvan muotoon tapahtumat ovat (nimellä "Medea") kääntyneet muun muassa vuonna 1969 (ohjaajana Pier Paolo Pasolini, pääosassa Maria Callas) ja vuonna 1988 (ohjaajana Lars von Trier). Samannimisen minisarjan TV:lle teki vuonna 2004 hollantilainen Theo van Gogh.
Pier Paolo Pasolini Italialaisen, keskiajalla vaikuttaneen, Giovanni Boccaccion tarinoista koostuvan teoksen "Decamerone" pohjalta Pasolini ohjasi elämän trilogiaksi kutsutun sarjan ensimmäisen elokuvan vuonna 1971. Tässä teoksessa tulevat keskiaikaisessa kontekstissa esille ne monet uskomukset, käsitykset, ennakkoluulot jne., jotka vielä tänäänkin rasittavat italialaisen miehen miehisyyttä ja yhteiskunnan toimintaa. Elokuva sai ristiriitaisen vastaanoton, sillä monet Pasolinin elokuvien kiihkeät fanit kokivat ohjaajan pettäneen aatteensa ja yleisönsä. Teoksen ylipursuava eroottisuus kuitenkin toi Pasolinille uutta yleisöä ja arvostusta uusilla tahoilla.
Pier Paolo Pasolini Koulussa Reggio Emiliassa hän kohtasi ensimmäisen todellisen nuoruudenystävänsä Luciano Serran, jonka hän tapasi myös seuraavana vuonna Bolognan Galvanin lyseossa. Hän jäi Bolognaan seitsemäksi vuodeksi (–Kaunis ja suloinen Bologna! Vietin siellä seitsemän vuotta, ehkä elämäni kauneimmat…–) Bolognassa Pasolini harrasti uusiakin asioita, joista eräs oli jalkapallo, ja hän jatkoi vahvaa lukemisharrastustaan ja hankki käytettyjä kirjoja Portico della Marten antikvariaateista. Hän luki sekä klassikkoja, kuten Fjodor Dostojevski, Lev Tolstoi ja William Shakespeare, että romanttisia runoilijoita, kuten Samuel Taylor Coleridge ja Novalis.
Pier Paolo Pasolini Lähtökohtanaan Pasolinilla oli tässä osittain postuumina vuonna 1975 valmistuneessa elokuvassaan markiisi de Saden teos "Sodoman 120 päivää". Tapahtumat hän kuitenkin sijoitti Italian fasismin loppuvaiheeseen, ns. Salòn tasavaltaan. Aihe kosketti syvästi ohjaajaa, sillä olihan hän menettänyt tuossa sodassa veljensä.
Pier Paolo Pasolini Samana vuonna hän vieraili Saksassa. Kyseessä oli järjestetty vierailumatka ja sen tavoitteena oli lisätä kahden fasistisen maan yliopistonuorison tapaamisia ja yhteistyötä. Palattuaan matkaltaan kotiin, hän kirjoitti artikkelin Gruppo Universitaria Fascistan lehteen. Artikkeli on nimeltään ”Cultura italiana e cultura europea a Weimar”.
Pier Paolo Pasolini "Pummi" vuonna 1961 aloitti hänen uransa itsenäisenä ohjaajana. Elokuva koostuu pitkälti kahden 1950-luvulla ilmestyneen romaanin aineksista. Siinä proletariaattiin kuuluvat hahmot pääsevät esille kaiken aineellisen kurjuutensa keskellä, jossa kuitenkin on omia hienoja inhimillisiä piirteitä, jotka paremmin toimeentulevilta usein puuttuvat.
Pier Paolo Pasolini "Sodoman 120 päivää" on monimerkityksinen elokuva. Elokuva tuo esille fasismin ja natsismin kaikkein synkimmän maailmankuvan sekä ihmistä henkisesti ja fyysisesti tuhoavan luonteen. Elokuva on ollut kiellettynä monissa maissa, luultavasti väkivaltaisuutensa ja pornografisuutensa vuoksi. Suomessa se vapautui sensuurista vasta lähes 30 vuotta valmistumisensa jälkeen.
Pier Paolo Pasolini Perheen useat muutot lapsuudessa jättivät jälkensä Pasoliniin. Vuonna 1927 perhe muutti uudelleen Coneglianoon, jossa Pasolini ilmoitettiin kunnalliseen alakouluun jo viisivuotiaana. Seuraavana vuonna perhe muutti jälleen, nyt äidin kotikylään Casarsa della Deliziaan, sillä isä oli pidätetty peliveloista. Äiti ryhtyi aiempaan ammattinsa opettajana saadakseen kohennusta perheen vaikeaan taloudelliseen tilanteeseen. Äidistä muodostuikin Pasolinin elämän, myös aikuisiän, tärkein henkilö, joka tulee usein esille, niin hänen teoksissaan kuin häntä koskevissa haastatteluissa ja tutkimuksissa. Hänen nuoruuttaan varjostivat perheen isän vankeus ja toistuvat, lähes vuosittaiset muutot.
Pier Paolo Pasolini Friulissa tapahtui 7. helmikuuta 1945 Porzusin verilöyly, jossa kommunisteja sympatisoivien partisaanien miliisit tappoivat Osoppon ryhmän, jotka puolestaan edustivat maltillisia partisaaneja. Verilöylyn uhrien joukossa oli Pier Paolo Pasolinin nuorempi veli Guido. Tieto tapahtuneesta saapui Casarsaan vasta muutama viikko aselevon jälkeen ja aiheutti syvän surun veljelle ja äidille. Opetus jatkui kuitenkin äidin ja pojan perustamassa pienessä koulussa Versutassa, jossa Pasolinia pidettiin aivan oikeana opettajana. Vähän verilöylyn jälkeen 18. helmikuuta 1945 perustettiin «Acadeemiuta du lenga furiana», joka kokosi yhteen pienen nuorten runoilijoiden ryhmän, joka Pasolinin esimerkin mukaisesti perusti tuotantonsa Friulin alueen paikallistunteeseen ja murteeseen.
Maurizio Lucidi Lucidi työskenteli aluksi leikkaajana sekä muun muassa Pier Paolo Pasolini apulaisohjaajana elokuvassa "Matteuksen evankeliumi". Hänen ensimmäinen oma ohjaustyönsä oli "La sfida dei giganti" (”Jättiläisten haaste”) vuonna 1965. Myöhemmin hän ohjasi muun muassa spaghettiwesternejä ja sotaelokuvia sekä työskenteli televisiossa. Lucidi tunnetaan myös taitelijanimellä "Maurice Bright".
Corriere della Sera Corriere della Seran perusti Eugenio Torelli Viollier 5. maaliskuuta 1876. 1910–1920-luvuilla siitä tuli Italian luetuin sanomalehti Luigi Albertinin johdolla. Monet tunnetut italialaiset kirjailijat ja älyköt ovat kirjoittaneet lehteen, muiden muassa Eugenio Montale, Italo Calvino, Pier Paolo Pasolini ja Oriana Fallaci.
Pier Paolo Pasolini Seuraavana vuonna, 1972, valmistui englantilaisen Geoffrey Chaucerin (1340–1400) teokseen "Canterburyn tarinoita" perustuva elokuva, joka oli selkeätä jatkoa "Decameronen" kerronnalle. Teos on kuitenkin selvästi aisti-iloisempi ja siinä tuodaan esille myös entistä enemmän homoseksuaalisia teemoja, joita tosin jo esimerkiksi "Teoreemassa" käsiteltiin hyvinkin avoimesti.
Pier Paolo Pasolini Sodan pitkittyessä Pasolinin perhe päätti paeta Friuliin ja Casarsaan, jossa he uskoivat olevan turvallisempaa odotella sodan loppumista. Aselevon (8. syyskuuta 1943) alla Pasolini kutsuttiin asepalvelukseen. Näin hänen oli pakko matkustaa Livornoon. Aselevon jälkeen hän jätti kuitenkin tottelematta määräyksen luovuttaa aseet saksalaisille ja pakeni maalaiseksi pukeutuneena Casarsaan. Siellä hän muodosti yhdessä muutamien runoudesta kiinnostuneiden nuorten kanssa kulttuuriryhmän, joka sitoutui käyttämään friulin kieltä torjuakseen Udinen hegemonian. Ryhmä perusti lehden nimeltä ”Stroligùt di cà da l’aga Stroligùt di cà da l’aga”. Lehti mainosti runoutta ja sen ensimmäinen numero ilmestyi toukokuussa 1944.
Pier Paolo Pasolini Uudessa käänteessä Pelosi kuitenkin on todennut toimineensa painostuksen ja perheeseensä kohdistuneen väkivallanuhan alaisena. Tämä ei ole ainoa mysteeri Pasolinin murhan yhteydessä, vaan myös Italian salaisen poliisin sekaantuminen tapahtumiin murhan jälkiprosessissa on vielä selvittämättä. Usein on epäilty Pasolinin murhaa tilaustyöksi, jonka taustalla ovat olleet yhteiskunnan merkkihahmot, jotka pelkäsivät runoilijan kasvavan liian voimakkaaksi ja vaikutusvaltaiseksi voimaksi.
Pier Paolo Pasolini Saman vuoden elokuussa ilmestyi ensimmäinen numero ”Il Stroligùt” –lehdestä, jonka haluttiin eroavan aiemmasta ”Stroligùt di cà da l’aga” –lehdestä ainakin numeroinnin perusteella. Näihin samoihin aikoihin on päivätty ilmestyneeksi kirjoittajansa kustannuksella myös Pasolinin pieni runokokoelma ”Diarii”. Vielä samana vuonna hän liittyi jäseneksi kotialueensa itsenäisyyttä kannattavaan Associazione per l’autonomia del Friuli –järjestöön. Kun perheen isä oli palannut kotiin oltuaan englantilaisten vankina Keniassa, saattoi Pasolini hyväksyttää opinnäytteensä ”Antologia della poesia pascoliana: introduzioni e commenti”. Hän sai todistuksensa, ja niin poistui ongelma, jonka oli aiheuttanut Pasolinin toiminta opettaja-koulunjohtajana ilman diplomia, mitä maan opetusministeriö oli voimakkaasti kritisoinut.
Pier Paolo Pasolini Galvanin lyseossa hän tapasi myös muita ystäviään, ja Ermes Parinin, Franco Farolfin ja Elio Melin kanssa hän perusti kirjallisen keskusteluseuran samalla kun hän jatkoi hyvin edenneitä opintojaan. Todistuksessa hänellä oli vain erinomaisia arvosanoja, ja vuonna 1939 hän saattoi niiden ansiosta hypätä yhden vuosiluokan ylitse ja osallistua ylioppilaskirjoituksiin saman vuoden syksyllä. Hän oli vasta 17-vuotias. Tämän jälkeen hän kirjoittautui Bolognan yliopiston humanistiseen tiedekuntaan.
Sodoman 120 päivää (elokuva) Sodoman 120 päivää () on Pier Paolo Pasolinin ohjaama italialainen draamaelokuva vuodelta 1975. Se perustuu markiisi de Saden saman nimiseen romaaniin, mutta Pasolini siirsi tapahtumat Mussolinin fasistiseen Salòn tasavaltaan. Elokuva kertoo Mussolinin fasistien vangeiksi joutuneista ihmisistä, jotka joutuvat kulkemaan alasti ja ovat jatkuvasti alistettuja ja nöyryytettyjä. Elokuvan kuuluisassa kohtauksessa yksi vangeista pakotetaan syömään ulostetta.
Pier Paolo Pasolini Muita 60-luvulla valmistuneita elokuvia olivat "Haukat ja varpuset" vuonna 1965, "Maa kuusta katsottuna" episodina elokuvaan "Nykypäivän noitia" vuonna 1966, "Ce cosa sono le nuovelo?" episodina elokuvaan "Capriccio all’italiana" vuonna 1967, Intiaa kuvaava elokuva "Luonnos elokuvaksi Intiasta" vuonna 1968 sekä episodi "La sequenza del fiore di carta" elokuvaan "Amore e rabbia" vuonna 1968.