mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Dynamic Systems Development Method Projektin on oltava toteutumismahdollisuudeltaan realistinen. Projektin tavoitteet on määriteltävä tarkasti liiketoiminnan määrittely aikana. Tämän perusteella arvioida, voidaanko tavoite toteuttaa käytettävissä olevassa ajassa. Projektin aikana tehdyt ominaisuuksien lisäykset voidaan koettaa rakentaa siirtämällä projektin valmistumisajankohtaa eteenpäin tai lisäämällä projektiin kehittäjiä. Uusien kehittäjien lisääminen projektiin on tehotonta, koska heidän kouluttamisensa kuluttaa projektin alkuperäisten jäsenten resursseja.
Pedagogiikka Pedagogiikalla perustellaan koulutuksen tavoitteita, arvoja ja käytäntöjä, sekä menetelmävalintoja. Perusteluissa voidaan korostaa joko yhteiskunnan etua tai yksittäisen oppijan etua. 2000-luvun Suomessa makrotason pedagogiikka on välineellistynyt (kriittisesti puhutaan "ohennetusta pedagogiikasta") ja hakee koulutuksesta nimenomaan hyötyä yhteiskunnalle.
Interplanetary Transport System Interplanetary Transport System (ITS, ) SpaceX:n kehitteillä oleva avaruuskuljetusjärjestelmä. Ensimmäisenä tavoitteena on saada aikaan kuljetusjärjestelmä Maan ja Marsin välille.
Turvallisuuskomitea Yhteiskunnan turvallisuusstrategia on valtioneuvoston joulukuussa 2010 hyväksymä periaatepäätös, joka muodostaa yhteisen varautumisen ja kriisijohtamisen perustan yhteiskunnan kaikille toimijoille. Se konkretisoi valtioneuvoston antaman turvallisuus- ja puolustuspoliittisten selontekojen tavoitteita ja periaatteita. Strategia on jatkoa vuonna 2003 laaditulle ja vuonna 2006 päivitetylle valtioneuvoston periaatepäätökselle yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen strategiasta (YETT). Vuoden 2010 päivityksen yhteydessä sen nimi muutettiin asiakirjan sisältöä paremmin kuvaavaksi. Yhteiskunnan turvallisuusstrategia on laadittu yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen näkökulmasta. Elintärkeät toiminnot ovat yhteiskunnalle välttämättömiä toimintakokonaisuuksia, joiden jatkuvuus on turvattava kaikissa turvallisuustilanteissa. Strategiassa määritetään
Konfliktiteoria C. Wright Millsiä on kuvattu modernin konfliktiteorian isäksi. Millsin mukaan yhteiskunnalliset rakenteet syntyvät konfliktista ihmisten erilaisten intressien ja resurssien välillä. Nämä rakenteet vaikuttavat vuorostaan yksilöihin ja resursseihin, samoin kuin "epätasaiseen vallan ja resurssien jakoon yhteiskunnassa".
Yksin Marsissa (elokuva) Lopulta Hermeksen miehistö päättää lähteä luvatta takaisin pelastamaan Watneyn. Hermes kulkee Maan linkoradan avulla takaisin Marsin lähelle, mutta ei pääse laskeutumaan planeetan pinnalle, joten Watney on saatava kyytiin ohilennon aikana.
SpaceX Interplanetary Transport System (lyhenne ITS) on SpaceX:n suunnittelema superraskaan luokan kantorakettiin perustuva järjestelmä. ITS-hankkeen päätavoite on Marsin kolonisaatio, sillä alus kykenee lähettämään jopa sata astronauttia Maan matalalta kiertoradalta suoraan Marsin pinnalle.
Tuottavuus Kansakunnan pääasiallisena tavoitteena on tuottaa korkea ja kasvava elintaso kansalaisilleen. Tavoitteen saavuttaminen ei riipu hämärästä ”kilpailukyvyn” käsitteestä, vaan kansakunnan resurssien eli työvoiman ja pääoman käytön tuottavuudesta. Tuottavuus on pitkällä aikavälillä maan tärkein osatekijä, koska se vaikuttaa suoraan kansantuloon. Korkea tuottavuus mahdollistaa korkeat palkat ja antaa kansalaisille paremmat mahdollisuudet valita vapaa-ajan ja työn välillä. Se luo myös kansantulon, josta maksettavilla veroilla kustannetaan elintasoa kohottavat julkiset palvelut.
Moniheli Moniheli ry on keväällä 2010 perustettu ruohonjuuritason monikulttuuri- ja maahanmuuttajajärjestöjen yhteistyöverkosto, jonka kotipaikka on Helsinki. Verkosto pyrkii edesauttamaan yhteistyötä eri järjestöjen kesken kehittääkseen suomalaisen yhteiskunnan monimuotoisuutta ja yhdenvertaisuutta. Moniheli edistää, kehittää ja tukee kaikkien jäsentensä ja jäsenjärjestöjensä fyysistä ja henkistä hyvinvointia sekä taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Järjestön tavoitteena onkin avoin, yhtenäinen ja monikulttuurinen suomalainen yhteiskunta, jossa kulttuurillista, kielellistä ja uskonnollista erilaisuutta ymmärretään, arvostetaan ja tuetaan, ja joka toimii reilusti ja oikeudenmukaisesti. Moniheli on puoluepoliittisesti sitoutumaton, mutta kannustaa jäseniään täysivaltaiseen poliittiseen osallistumiseen suomalaisessa yhteiskunnassa.
Mars Marsista on laadittu karttoja 1800-luvun lopulta lähtien. Varhaisissa kartoissa näkyy tummia ja vaaleita alueita. 
1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Marsista laativat kaukoputkihavaintojen perusteella karttoja muun muassa Green, J. N. Lockyear, Giovanni Schiaparelli, Earl Charles Slipher, Percival Lowell ja Eugène Antoniadi. Eräässä vaiheessa oltiin näkevinään kanavia Marsin pinnalla. Nykyiset kartat perustuvat avaruusluotainten ottamiin kuviin. Ensimmäisen laajan Marsin kartoituksen teki amerikkalaisen Marsia kiertänyt Mariner 9. Sitä seurasivat Viking 1 ja Viking 2. Tulevia luotainlentoja varten ja tiedon saamiseksi on tarvetta kartoittaa Marsia yhä tarkemmin. Nykyään Marsia kartoittaa Euroopan Mars Express.
Nepalin historia Maassa järjestettiin demokraattiset vaalit vuonna 1991. Vaalit voitti kongressipuolue, ja pääministeriksi nimettiin Girija Prasad Koirala. Maan uusi demokratia joutui nopeasti ongelmiin. Maan hallintoon levinnyt laajamittainen korruptio ja poliittinen kaaos heikensivät kansan luottamusta hallintoon ja hallitus kaatui nopeasti. Maan köyhän maaseutuväestön keskuudessa kommunismin ideologia alkoi tuntua houkuttelevalta. Maan maolainen kommunistinen liike sai runsaasti tukea maan köyhiltä maanviljelijöiltä, ja liike kasvoi nopeasti maan suurimmaksi poliittiseksi liikkeeksi. Vuonna 1996 maolaiset aloittivat kansansodan maan hallitusta vastaan, tavoitteenaan monarkian lopettaminen ja kommunistisen yhteiskunnan perustaminen. Hallituksen armeija yritti tukahduttaa kapinan, mutta väestöön kohdistuva väkivalta johti maolaisen liikkeen saaman tuen kasvuun. Sota oli luonteeltaan sissisotaa, jota hallituksen joukkojen oli vaikea tukahduttaa. Maolaisten saama tuki oli vahvaa etenkin maan länsiosassa, missä liike perusti omia hallituksiaan. Yhdysvallat piti maolaississejä terroristeina ja tuki sodassa Nepalin hallitusta. Maan demokratia oli 1990-luvun epävakaassa tilassa, GP Koirala palasi pääministeriksi vuonna 2000, ja muodosti yhdeksännen hallituksen kymmenen vuoden sisään.
Life (vuoden 2017 elokuva) Marsista Maahan palaava vaurioitunut näytteennoutoluotain saadaan napattua kiinni avaruusaseman robottikädellä. Näytteiden joukosta löytyy horrostava yksisoluinen eliö, joka on tarinan todellisuudessa ensimmäinen Maan ulkopuolinen eliö. Kun olento saadaan eloon, miehistö ei osannut edes kuvitella, miten suuressa vaarassa he olivat.
Red planet – punainen planeetta Elokuvassa eletään vuotta 2050, ja Maan asukkaat ovat kuolemaisillaan. Ihmiset yrittävät epätoivoisesti löytää pelastautumiskeinon ja katseet kohdistuvat Marsiin, josta suunnitellaan siirtokuntaa ihmisille. Pieni ryhmä lähetetään tutkimaan Marsia, mutta matkalla ilmenee ongelmia. Monitoimirobotti AMEE muuttuu tappajakoneeksi toimintavirheen seurauksesta, ja aikoo tuhota koko miehistön. Miehistön jäseniä odottaa yllätys myös Marsin pinnalla, sillä planeetta on kaukana asumattomasta.
Marsin vuodenajat Marsin vuoden pituus on 1,88 Maan vuotta eli noin 687 Maan päivää. Siten vuodenajat Marsissa ovat Maan vuodenaikoja pidempiä. Marsin vuorokausi sol (24 tuntia, 39 minuuttia ja 36 sekuntia) on hieman Maan vuorokautta pidempi. Marsin solia kohti tulee keskimäärin 371 kaloria/cm2/sol säteilyä, kun taas Maahan 839 cal/cm2/päivä. Ero johtuu siitä, että Mars on keskimäärin 1,52 kertaa niin kaukana Auringosta kuin maa.. Kun lisäksi Marsin harvan kaasukehän aiheuttama kasvihuoneilmiö on vähäinen, on Marsin ilmasto huomattavasti Maan ilmastoa kylmempi.
Mongolian asevoimat Mongolian asevoimat ovat edelleen pienet ja aliaseistettu. Maan panssaroidut ajoneuvot ovat vanhentuneita ja ilmavoimilla ei ole taistelulentokoneita muutamia helikoptereita lukuun ottamatta. Maa on ottanut osaa kansainvälisiin operaatioihin muun muassa lähettämällä 850-sotilasta Etelä-Sudaniin, mutta asevoimilla ei ole resurseja huoltaa joukkojaan itsenäisesti kansainvälisissä tehtävissä. Tilanteen parantamiseksi maan asevoimat ovat harjoitelleet Euroopan maiden, Yhdysvaltojen ja Kiinan kanssa. Koulutuksen ja valmiuden taso onkin kalusto-ongelmista huolimatta melko hyvä.
Taiteilijaresidenssi Taiteilijaresidenssien tavoitteena on tarjota resursseja työskentelyyn, rohkaista vuorovaikutusta ja aktivoida taide-elämää residenssipaikkakunnalla. Taiteilijat valitaan useimmiten hakemusten perusteella, mutta joskus myös kutsumenettelyllä. Residenssin ylläpitäjä määrittelee siihen liittyvät ehdot, kuten kuinka pitkäaikaiseen käyttöön residenssi voidaan myöntää, ja minkä taiteenalan ammattilaisille se on tarkoitettu.
Škoda Favorit Sosialismin aikakaudella autontuotannossa oli keskitytty valmistusmääriin, ja takamoottori-Škodat olivat onnistuneet maan kommunistijohdon tavoitteessa nostaa Tšekkoslovakia pyörille. 1980-luvun loppupuoliskolla jo lähes jokaisella halukkaalla oli auto. Kuitenkin jo 1970-luvun lopulle tultaessa takamoottorinen Škoda-mallisto oli pahasti vanhentunut. AZNP oli useaan otteeseen anonut rahaa investointeihin, mutta maan johto käytti liikenevät varat Slovakian teollistamiseen. Tuotekehitykseen liikenevillä resursseilla kyettiin vain ajoittain päivittämään olemassa olevaa mallistoa.
Robert Bigelow Bigelow toimi 1960-luvun lopulta alkaen aktiivisesti erilaisissa kiinteistöhankkeissa, joihin kuului hotelleja, motelleja ja asuntoja. Bigelow perusti Bigelow Aerospacen vuonna 1999. Vuonna 2013 julkaistussa haastattelussa Bigelow kuvaa, että jollain tasolla aiemman yritystoiminnan tavoitteena oli hankkia resursseja avaruustoiminnan harjoittamiseksi.
Gliese 581 c Olettaen, että minimimassa on oikea massa, säde voidaan laskea erilaisilla tavoilla. Esimerkiksi, jos Gliese 581 c on kivinen planeetta jolla on suuri rautaydin, se olisi Urdyn ryhmän mukaan noin 50% Maata suurempi. Tällöin painovoima planeetan pinnalla olisi noin 2,24 kertaa voimakkaampi kuin Maan pinnalla. Jos Gliese 581 c onkin vetinen tai jäinen planeetta, sen säde olisi vähemmän kuin 2 kertaa maan säde, vaikka sillä olisikin todella suuri ulkoinen vesikehä. Tämän on laskenut Diana Valencian ryhmä. Tällöin painovoima planeetan pinnalla olisi 1,25 kertaa voimakkaampi kuin Maan pinnalla.
Toivo Särkkä Särkkä kuoli kotonaan Helsingin Marjaniemessä aivohalvaukseen 9. helmikuuta 1975.
Toivo Särkkä Toivo Jalmari ”T. J.” Särkkä (alk. Toivo Hjalmar Silén; 20. marraskuuta 1890 Mikkeli – 9. helmikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hän oli Suomen Filmiteollisuus -yhtiön toimitusjohtaja.
Hilja – maitotyttö Hilja – maitotyttö on Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1953. Sen myös tuotti Toivo Särkkä. Käsikirjoitus perustuu Johannes Linnankosken novelliin ”Hilja, maitotyttö” vuodelta 1913.
Toivo Särkkä Särkkä avioitui venäläis-liettualaisen Margariitta Beljavskyn kanssa 1914. Avioliitosta syntyi yksi tytär. Särkän harrastuksiin kuului kenneltoiminta.
Jumalan tuomio Jumalan tuomio on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama elokuva vuodelta 1939. Särkän käsikirjoitus perustuu Arvi Pohjanpään näytelmään "Jumalan käskynhaltija" (1937). Särkkä ja Norta ohjasivat yhteistyössä yksitoista elokuvaa, joista tämä on viimeinen.
Ihana seikkailu Ihana seikkailu on Toivo Särkän ohjaama värillinen epookkielokuva vuodelta 1962. Se oli Särkän viimeinen ohjaus.
Pohjalaisia (vuoden 1936 elokuva) Pohjalaisia on vuonna 1936 valmistunut suomalainen elokuva, jonka ohjasi Toivo Särkkä avustajanaan Yrjö Norta. Elokuva pohjautuu Artturi Järviluoman tekijännimellä julkaisemaan näytelmään Pohjalaisia (1914), joka sijoittuu 1850-luvun Härmään. Elokuvan käsikirjoituksen teki näytelmän pohjalta Järviluoma yhdessä tuottaja-ohjaaja Toivo Särkän kanssa.
Toivo Särkkä Vuonna 1965 Särkkä haki Suomen Filmiteollisuuden konkurssiin. Siihen vaikuttivat television kilpailu, suhdanteiden heikkeneminen ja näyttelijöiden lakko.
Yrjänän emännän synti Toivo Särkkä kirjoitti "Yrjänän emännän syntiin" synkän lopun, jossa haudotaan itsemurhaa ja Antti jättää Selman. Laine muutti loppuratkaisun valoisammaksi yhdessä toimittaja Olavi Vesterdahlin kanssa. Selman poikaa Tuomasta esitti vuonna 1942 syntynyt Jarmo Laine, Edvin Laineen ja Mirjam Noveron esikoinen, joka kuoli keuhkokuumeeseen talvella 1944.
Rovaniemen markkinoilla Reino Helismaa laati elokuvan käsikirjoituksen ollessaan kiertueella Kainuussa ja Pohjois-Pohjanmaalla Esa Pakarisen ja Jorma Ikävalkon kanssa keväällä 1951. Toivo Kärki kirjoitti 106-sivuisen käsikirjoituksen puhtaaksi ja lähetti sen nähtäväksi Suomen Filmiteollisuus (SF):n toimitusjohtajalle T. J. Särkälle. Kärki oli jo ennenkin säveltänyt elokuvamusiikkia SF:lle ja tutustuttanut Särkän Helismaahan, Pakariseen ja Ikävalkoon vietyään tämän katsomaan kolmikkoa Tapanilan työväentalolle maaliskuussa 1951. Kärki toivoi elokuvan ohjaajaksi Matti Kassilaa tai Edvin Lainetta, mutta Kassila kieltäytyi eikä Särkkä ilmeisesti edes kysynyt Laineelta tämän suostumusta. Särkkä valitsi ohjaajaksi silloisen Turun Kaupunginteatterin johtajan Jorma Nortimon. Vuotuan Villen rooliin Särkkä pestasi Veikko Uusimäen eikä Kärjen ehdottamaa "Rovaniemen markkinoilla" -jenkan levyttänyttä Kauko Käyhköä, joka ei saanut lopulta mitään osaa elokuvasta. SF:n näyttelijöitä hämmästytti eniten se, että tulevan elokuvan pääroolit oli annettu kolmelle amatöörille, joista kukaan ei ollut heille edes nimeltä tuttu. Toivo Kärki tiesi Särkän olevan täysin epämusikaalinen ja päättävän musiikin valinnasta pelkästään liikemiesvaiston varassa seuraamalla, miten ja missä kohdin yleisö reagoi esitykseen.
Tauno Palo Keskeiset Tauno Palon uraa avittaneet elokuvatuottajat olivat Suomi-Filmin Risto Orko ja Suomen Filmiteollisuuden Toivo Särkkä. Palo näytteli kumpaisenkin yhtiön tuotannoissa, ja hänellä oli hyvät välit sekä Orkoon että Särkkään.
Anna Liisa (vuoden 1945 elokuva) Anna Liisa on Orvo Saarikiven ja Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1945. Elokuva perustuu Minna Canthin näytelmään "Anna Liisa" (1895), josta Särkkä muokkasi käsikirjoituksen.
Toivo Särkkä Oy Suomen Filmiteollisuuden perustajaomistajan Erkki Karun kuoltua Särkkä otti yhtiössä johdon. Hän tuotti kaikkiaan 233 ja ohjasi 49 kokoillan elokuvaa. Hän on yhä eniten kokoillan elokuvia tuottanut ja ohjannut suomalainen.
Esa Pakarinen Säveltäjä Toivo Kärki, Reino Helismaan työtoveri, yllytti Suomen Filmiteollisuuden toimitusjohtajan T. J. Särkän katsomaan Pakarista, Helismaata ja Ikävalkoa heidän esiintyessään maaliskuussa 1951 Oulunkylän työväentalolla. Särkkä piti näkemästään ja pyysi kolmikon välittömästi koekuvauksiin.
Toivo Särkkä Tunnetuimpia Särkän ohjaamia elokuvia ovat muun muassa "Suomisen perhe", "Helmikuun manifesti", "Kulkurin valssi", "Vaivaisukon morsian", "Nuoruus sumussa", "Katupeilin takana", "Hilja – maitotyttö", "Juha" ja "Kuu on vaarallinen". "Juha" oli ensimmäinen suomalainen kokoillan värielokuva, ja se oli CinemaScope- eli laajakangasmenetelmällä kuvattu.
Toivo Särkkä Särkkä kirjoitti ylioppilaaksi 1911 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan venäjän kieli vuonna 1914. Hän aloitti jatko-opinnot oikeustieteellisessä tiedekunnassa, mutta jätti ne kesken. Hänet promovoitiin maisteriksi itsenäisessä Suomessa 1918. Ennen elokuvauraansa hän toimi pankinjohtajana ja toimitusjohtajana Kotimaisessa Työssä.
Isäntä soittaa hanuria Kassila sai käsikirjoituksen tuottaja Toivo Särkältä, joka lausui: ”Tästä saatte nyt oman filmin, ottakaa tai jättäkää”. Särkkä oli seurannut Kassilan työskentelyä hänen toimiessaan apulaisohjaajana elokuvassa "Aaltoska orkaniseeraa". Ensi-ilta oli 19. elokuuta 1949 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa ja eräillä muilla Suomen paikkakunnilla.
Tauno Palo Suomi-Filmin ja Suomen Filmiteollisuuden kamppailu johti siihen, että jälkimmäisen johtaja Toivo Särkkä palkkasi näyttelijöitä ja kuvaajia kilpailijaltaan. Tauno Paloa filmiyhtiön vaihtaminen houkutti lähinnä sen vuoksi, että se avasi tien ulkomaanmatkaan. Hän esitteli yhdessä Jorma Nortimon kanssa Särkälle kevättalvella 1938 suunnitelman, jonka mukaan parivaljakko saisi etukäteen tarvittavan rahasumman ulkomaanmatkaa varten. Särkkä suostui sopimukseen kunhan molemmat henkilöt olisivat loppukesän käytettävissä kuvauksiin Suomen Filmiteollisuudelle. Ulkomaanmatkan jälkeen Palo näytteli kolmessa perättäisessä elokuvassa: "Eteenpäin – elämään" (1939), "Helmikuun manifesti" (1939) ja "Jumalan tuomio" (1939). Hänen urakehitykselleen elokuvayhtiön vaihdos merkitsi takaiskua. Särkän ohjaustyyli suosi perinteistä teatraalista tapaa, jonka soveltuvuutta elokuvamaailmaan pidetään kyseenalaisena.
Pikku pelimanni Pikku pelimanni on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1939.
Toivo Särkkä Hän sai ensimmäisen Suomessa myönnetyn elokuvaneuvoksen arvonimen vuonna 1967.
Nuoruus sumussa Nuoruus sumussa Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1946.
Uuteen elämään Uuteen elämään on Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1942.
Murheenkryynin poika Murheenkryynin poika on Aarne Laineen ohjaama komedia vuodelta 1958. Se on lajityypiltään sotilasfarssi ja suoranaista jatkoa 20 vuotta aiemmin valmistuneelle Suomen ensimmäiselle sotilasfarssille, Yrjö Nortan ja Toivo Särkän ohjaamalle "Rykmentin murheenkryynille", jonka senkin käsikirjoitus oli Toivo "Topias" Kauppisen.
Orvo Kärkönen Kärkönen toimi 1930-luvulla tamperelaisen Aamulahden teatteri- ja elokuva-arvostelijana käyttäen nimimerkkejä "Erve" ja "-rk-". Hän teki Topiaksen eli Toivo Kauppisen näytelmän pohjalta käsikirjoituksen Toivo Särkän 1939 ohjaamaan elokuvaan Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut.
Nuoria ihmisiä Nuoria ihmisiä on Ossi Elstelän ja Toivo Särkän ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1943.
Neljästoista vieras Neljästoista vieras on Toivo Särkän vuonna 1948 ohjaama elokuva, johon hän laati myös käsikirjoituksen.
Tanssi yli hautojen (vuoden 1950 elokuva) Tanssi yli hautojen on suomalainen elokuva vuodelta 1950. Elokuvan on ohjannut Toivo Särkkä.
Kulkurin valssi Alun perin Toivo Särkkä kaavaili kirjoituskilpailua "Kulkurin valssista". Hän kuitenkin päätyi tilaamaan käsikirjoituksen Mika Waltarilta, jonka tehtäväksi tuli hahmotella J. Alfred Tannerin sanoittamaan valssiin pohjautuva tarina. "Suomalaisen elokuvan kultaisessa kirjassa" kerrotaan, että Särkkä ja Waltari kohtasivat Kouvolan junassa. Waltari vastasi elokuvamogulin ehdotukseen: "Juu, juu, kyllä minä sen teen". Hänelle maksettiin käsikirjoituksesta 50 000 mk.
...som en tjuv om natten Elokuvan käsikirjoitukseen perustuu Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva "Uuteen elämään" vuodelta 1942.
Suopursu kukkii Suopursu kukkii on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1947. Se perustuu Matti Hällin menestysromaaniin "Suopursu kukkii" (1943).
Vaivaisukon morsian Vaivaisukon morsian on suomalainen elokuva vuodelta 1944. Jarl Hemmerin näytelmään perustuvan elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Toivo Särkkä.
Suomi 1950-luvulla Värielokuvat alkoivat yleistyä 1950-luvun jälkipuoliskolla. Ensimmäinen suomalainen värielokuva on Toivo Särkän vuonna 1956 ohjaama "Juha".
Kaikenlaisia vieraita Kaikenlaisia vieraita on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan yhteistyössä ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1936. Se perustuu Agapetuksen samannimiseen näytelmään.
Viimeiset kiusaukset Paavo on lähdössä matkoilleen: "Missä kontti? Olet taas piilottanut sen." "Niin olenkin. Pysy kotona. Mikä lieska sinulla on jaloissa, kun aina pitää olla menossa?" Kaksi erilaista elämäntapaa iskeytyy vastakkain. Toinen on taiteilija, jonkinlainen boheemi, ja toinen vastaa jokapäiväisestä käytännön elämästä. Syntyy vakava riita, jonka Riitan huuto lopettaa: "Minä tapan sinut. Säästän sinut häpeästä. Sitten on minun syyni, jos kuolemme nälkään." Kirveenterä kolahtaa ovenpieleen. Paavo löytää kontin, ottaa talosta ainoan leivän ja lähtee taipaleelle, mutta hänen edessään on jälleen suljettu ovi. Sanoinko sinua tuulen koiraksi? Minä olen tuulen koira: haukuin tuuleen. Ja tuuli vihelsi minua lähtemään milloin juosten, milloin veneellä, milloin hevosella järven jäätä myöten pakkasella aisakello soiden. Ja taas edessä on puomi. Kirveellä sen saisi särjetyksi, mutta se taisi särkeä minut. "Riitta, missä olet?"
Suomi 1930-luvulla Äänen tallentaminen mullisti elokuvataiteen 1930-luvulla. Ensimmäiset äänielokuvat olivat kömpelöitä yritelmiä, mutta tekniikka kehittyi ripeästi ja vuosikymmenen lopulla syntyi jo suomalaisen elokuvan klassikoita. Erkki Karu oli perustanut Suomi-Filmin 1919, mutta hän jätti yhtiön riitauduttuaan sen kanssa ja perusti Suomen Filmiteollisuuden 1933. Karu kuoli loppuvuonna 1935 ja Toivo Särkästä tuli SF:n voimahahmo. Suomi-Filmiä luotsasi Risto Orko. Lisäksi oli pienempiä toimijoita, kuten turkulainen Lahyn-Filmi, joka tuotti varhaisen äänielokuvan "Sano se suomeksi" (1931). Suomi-Filmi profiloitui urbaanin elokuvan tekijäksi, kun taas SF tuotti maalaisempaa elokuvaa.
Juha (vuoden 1956 elokuva) Juha on Toivo Särkän vuonna 1956 ohjaama suomalainen värielokuva. Se pohjautuu Juhani Ahon samannimiseen romaaniin vuodelta 1911.
Matti Kassila "Lasisydämen" taloudellisen mahalaskun jälkeen Kassila joutui kääntymään jälleen SF:n ja Toivo Särkän puoleen. Särkkä ehdotti Kassilalle Mika Waltarin salapoliisiromaanin "Komisario Palmun erehdys" filmaamista. Kassila kuitenkin torjui aluksi koko ajatuksen. Kirja on perinteinen palapelidekkari, jossa murhaajaa piilotellaan viimeisille sivuille asti, ja jonka juonenkuljetus perustuu pitkille vuoropuheluille, ja Kassila piti sitä "epäfilmaattisena". Lopulta hän kuitenkin suostui, ja käsikirjoitusta tehdessään ihastui vähitellen romaanin värikkäisiin henkilöhahmoihin ja dramaattisiin kohtauksiin. Valmis elokuva oli yhdistelmä komediaa ja draamaa, eikä kuvakerronnassa myöskään unohdettu kauhuelokuvan elementtejä. Kassila sai Särkän suostumaan elokuvan filmaamiseen 1930-luvun epookissa ja parhaiden saatavilla olevien näyttelijöiden palkkaamiseen.
Kuu on vaarallinen Kuu on vaarallinen on suomalainen vuonna 1961 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Toivo Särkkä. Pääosissa esiintyivät Liana Kaarina, Toivo Mäkelä ja Esko Salminen. Elokuva pohjautuu tanskalaisen Hans Severinsenin romaaniin "Besættelse" (1942), joka oli ilmestynyt suomeksi vuonna 1945 nimellä "Kirottu kuu" ja josta oli tehty Tanskassa elokuvasovitus "Besættelse" jo vuonna 1944.
Lapatossu (elokuva) Lapatossu on Toivo Särkän ohjaama vuonna 1937 ensi-iltansa saanut ensimmäinen Lapatossu-elokuva. Elokuva kertoo kansantarinoihin pohjautuvasta hahmosta Lapatossusta.
Anja, tule kotiin Anja, tule kotiin on Toivo Särkän ohjaama suomalainen melodramaattinen elokuva vuodelta 1944. Ruotsalaiseen näytelmään perustuva elokuva sijoittuu työläismiljööseen.
Onni pyörii Onni pyörii on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1942. Mika Waltarin käsikirjoitus perustuu Matti Jurvan ja Tatu Pekkarisen lauluun "Väliaikainen".
Taas tapaamme Suomisen perheen Taas tapaamme Suomisen perheen on Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1959. Se on kuudes ja viimeinen elokuva sarjassa Suomisen perhe.
Olenko minä tullut haaremiin (vuoden 1932 elokuva) Toivo Särkkä on ohjannut samasta aiheesta samannimisen elokuvan vuonna 1938. Joel Rinne palasi samaiseen rooliinsa myöhemmässä filmatisoinnissa.
Asessorin naishuolet (vuoden 1937 elokuva) Asessorin naishuolet on Yrjö Nortan ja Toivo Särkän ohjaama suomalainen farssielokuva vuodelta 1937. Se perustuu Agapetuksen samannimiseen romaaniin vuodelta 1935.
Suotorpan tyttö (vuoden 1940 elokuva) Suotorpan tyttö on Toivo Särkän ohjaama suomalainen romanttinen elokuva vuodelta 1940. Se perustuu Selma Lagerlöfin pienoisromaaniin "Suotorpan tyttö" (1908).
Viisi vekkulia Viisi vekkulia on Toivo Särkän ohjaama komediaelokuva vuodelta 1956. Se perustuu Suomen Kansallisteatterissa viisi vuotta aikaisemmin ensi-iltaan tulleeseen Agapetuksen näytelmään "Viisi vekkulia".
Rykmentin murheenkryyni (vuoden 1938 elokuva) Rykmentin murheenkryyni on Yrjö Nortan ja Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1938. Lajityypiltään se on sotilasfarssi. Elokuva perustuu nimimerkki Topiaksen näytelmäkäsikirjoitukseen.
Ballaadi Ballaadi on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1944.
Tarina on sepitteellinen kertomus perheellisen säveltäjän Fredrik Paciuksen (Thure Bahne) ja nuoren Ebba Dunckertin (Maaria Eira) romanssista.
Eteenpäin – elämään Eteenpäin – elämään on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1939. Elokuva perustuu Juhani Tervapään eli Hella Wuolijoen näytelmään "Justiina" (1937).
Kaivopuiston kaunis Regina Kaivopuiston kaunis Regina on Toivo Särkän ohjaama suomalainen draamaelokuva, joka valmistui vuonna 1941. Alkuteoksen kirjailijasalanimen "Tuulikki Kallio" taakse kätkeytyy myös elokuvaohjaajana toimineen taidemaalari Kalle Kaarnan puoliso Kaarina Kaarna (o.s. Viitainoja). Kaarina Kaarna kävi kirjeenvaihtoa Särkän kanssa Tornion postin kautta salanimellä "Tuulikki Kallio". Filmin pääosissa ovat kaksi suomalaisen elokuvan kulta-ajan tähteä, Tauno Palo ja Regina Linnanheimo. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1853 Helsinkiin.
Helmikuun manifesti (elokuva) Helmikuun manifesti on Yrjö Nortan ja Toivo Särkän ohjaama mustavalkoinen suomalainen elokuva vuodelta 1939. Se on Suomen itsenäistymiskehitystä kuvaava paatoksellinen historiallinen draama, jonka käsikirjoituksen laati Särkän aiheen pohjalta kirjailija Mika Waltari. Elokuvan pääosissa ovat Tauno Palo ja Regina Linnanheimo. "Helmikuun manifesti" oli tuotantoyhtiö Suomen Filmiteollisuuden ensimmäinen varsinainen suurelokuva. Se oli suuri yleisömenestys ja sai aikansa elokuvakriitikoilta valtaosin kiittävät arvostelut. venäläisvastaisuutensa vuoksi se oli Suomessa kielletty ulkopoliittisista syistä vuosina 1944–1987.
Miljoonavaillinki Miljoonavaillinki on suomalainen elokuva vuodelta 1961. Sen on käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut Toivo Särkkä. Ansa Ikonen esitti viimeiseksi jääneen roolinsa suomalaisessa elokuvassa. Elokuva perustuu Mika Waltarin näytelmään.
Pieni luutatyttö Pieni luutatyttö on suomalainen elokuva vuodelta 1958. Sen on ohjannut ja tuottanut Toivo Särkkä. Käsikirjoituksesta vastasivat Reino Helismaa ja Olavi Karu, kovalla kiireellä, sillä kuvaukset käynnistettiin jo ennen sen valmistumista.
Irja Lautia Elokuvanäyttelijänä Lautia oli aktiivisimmillaan vuosina 1937–1944. Hänen sivurooleihin ja avustajatasoisiin rooleihin painottuneen elokuvauransa tähtihetkiä oli keskeinen Martan osa Valentin Vaalan Hella Wuolijoki -filmatisoinnissa "Niskavuoren naiset". Hän näytteli myös useissa Vaalan ohjaamissa komediaelokuvissa, kuten "Dynamiittitytössä", jossa hän oli sisäkkö. Niin ikään Toivo Särkkä käytti Lautiaa useaan otteeseen. Särkän ja Yrjö Nortan epookkidraamassa "Runon kuningas ja muuttolintu" Lautialla oli Tilda Runebergin rooli. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli isoäidin rooli vuonna 1964 valmistuneessa teoksessa "Onnelliset leikit", jossa oli mukana lukuisia Elstelän suvun jäseniä.
Ghedi Lönnberg Teatterikoulussa opiskellessaan Lönnberg koekuvattiin SF:n studiossa esittämässä kohtauksia Henrik Ibsenin "Nukkekodista". Tuottaja Toivo Särkkä otti häneen myöhemmin yhteyttä, mikä johti sairaanhoitajaoppilas Aino Lahden rooliin Hannu Lemisen elokuvassa "Synnin jäljet" vuonna 1946. Se on niin kutsuttu ”probleemielokuva”, joka varoittaa sukupuolitaudeista. Lönnberg toisti roolinsa myös elokuvan ruotsinkielisessä versiossa "Synd". Suomi-Filmin tuottamassa Aleksis Kivi -elämäkertaelokuvassa "”Minä elän”" hän näytteli Charlotte Raata. Särkän ohjaamassa draamassa "Suopursu kukkii" vuonna 1947 Lönnbergin rooli oli tohtorinna Mirjam Rantala.
Katarina kaunis leski Aikalaiskriitikot suhtautuivat elokuvaan "Katarina kaunis leski" sangen nuivasti. Aamulehden kriitikko löysi myönteistä kerrottavaa ohjaajasta: ”Juuri tällaiset romanttis-historialliset ajankuvat ovat Toivo Särkän varsinaista ohjaajanalaa ja niiden parissa hän on päässyt erinomaisiin saavutuksiin.” Elokuva nähtiin jatkumona Särkän ohjaamille epookkiteoksille "Runon kuningas ja muuttolintu" ja "Katupeilin takana". Yleisesti kriitikot pitivät elokuvaa heikompana kuin vuotta aiemmin valmistunutta elokuvaa "Katupeilin takana", jossa pääosassa oli niin ikään Volanen ja naissivuosassa Valjus. Helsingin Sanomat piti kuvausta epäonnistuneena, Peronkoskelta oli totuttu näkemään tasokkaampaa jälkeä.
Onnellinen ministeri Onnellinen ministeri on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1941. Elokuva perustuu saksalaiseen Fred Hellerin ja Bruno Englerin kamarinäytelmään "Das Ministerium ist beleidigt" (1927, suom. "Ministeriötä on loukattu").
Pohjalaisia (näytelmä) Näytelmän pohjalta Leevi Madetoja sävelsi oopperan "Pohjalaisia". Siitä on tehty kaksi elokuvaa, vuonna 1925 valmistui Lahdensuon ohjaama mykkäelokuva "Pohjalaisia" (1925) ja Toivo Särkän ohjaama elokuva "Pohjalaisia" (1936).
Kuin uni ja varjo Kuin uni ja varjo on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama elokuva, joka on valmistunut vuonna 1937. Elokuva perustuu Eino Railon samannimiseen romaaniin vuodelta 1935, joka on kirjailija Railon omakohtaisten kokemuksien muisteloa.
Arvi Pohjanpää Pohjanpää on julkaissut muun muassa novellikokoelmat "Tuntureilta" (1913) ja "Revontulten alla" (1916) sekä näytelmän "Jumalan käskynhaltija" (1937), johon pohjautuu Yrjö Nortan ja Toivo Särkän yhteistyössä ohjaama elokuva "Jumalan tuomio" (1939).
Naiskohtaloita Naiskohtaloita on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1947. Se perustuu Guy de Maupassantin romaaniin "Une vie" (1883; "Elämän tarina", suom. Martti Wuori 1918 ja "Naiskohtalo", suom. Olavi Linnus 1945).
Maija löytää sävelen Elokuva on draamakomedia, jossa kohtaavat orpo Sörnäisten työläiskortteleiden kasvatti ja kulttuurikodissa kasvanut säveltäjä. Romanssia varjostaa Maijan menneisyyden paljastuminen. Elokuva on Kassilan kolmas ohjaus, jonka jälkeen hän teki läpimurron rikoskomedialla "Radio tekee murron". Säveltäjä Ahti Sonninen palkittiin ensimmäisellä musiikki-Jussilla. Käsikirjoituksen tekijätiimi Matti Kassila ja tuottaja Toivo Särkkä on ilmoitettu elokuvan tiedoissa salanimellä Toivo Mattila. Käsikirjoitus perustuu Itävallasta Tukholmaan muuttaneen juutalaispariskunnan tarinaan.
Runon kuningas ja muuttolintu Runon kuningas ja muuttolintu on Yrjö Nortan ja Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1940. Peri-isänmaallinen elokuva kertoo J. L. Runebergin (Eino Kaipainen) ja nuoren laulajattaren Emilie Björksténin (Ansa Ikonen) romanssista.
Pikku pelimanni Aikalaisarvioissa elokuvaan suhtauduttiin yleisesti ottaen myönteisesti, joskin Greta Brotherus rohkeni todeta, että "onpa poikkeuksellisen huono elokuva - - kun siitä olisi "voinut" tulla iloinen ja loistava", ja suuntasi syyttävän sormensa Toivo Särkkään, joka hänen mielestään onnistui pilaamaan laatuunkäyvän käsikirjoituksen.
Asessorin naishuolet (vuoden 1958 elokuva) Asessorin naishuolet on Lasse Pöystin ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1958. Se perustuu Agapetuksen romaaniin "Asessorin naishuolet" (1935), josta myös Toivo Särkkä ja Yrjö Norta ovat ohjanneet elokuvan "Asessorin naishuolet" vuonna 1937.
Yrjö Norta Norta perusti 1920-luvun alussa Lennart ja Alvar Hambergin kanssa Turkuun Lahyn-Filmin, jonka nimissä he tekivät kaksi pitkää näytelmäelokuvaa, "Kihlauskylpylän" (1924) ja "Sano se suomeksi" (1931). Jälkimmäinen oli Suomen elokuvahistorian ensimmäinen äänielokuva. Norta toimi vuosina 1934–1942 Suomen Filmiteollisuudessa, ensin äänittäjänä ja sitten Toivo Särkän aisaparina ohjaustyössä. Särkkä antoi hänelle potkut heikosti menestyneen elokuvan "Jos oisi valtaa..." jälkeen, ja jo sovitun "Katariina ja Munkkiniemen kreivi" sai ohjattavakseen Ossi Elstelä. Norta siirtyi Fenno-Filmiin, jonka perustajaosakkaisiin hän kuului. Hän toimi yhtiön tuotantopäällikkönä vuosina 1942–1949.
Leif Wager Huhtikuussa 1942 SF:n johtaja Toivo Särkkä tarjosi Wagerille elokuvasopimusta. Sopimus oli Wagerille taloudellisesti varsin edullinen, sillä SF maksoi hänelle säännöllistä kuukausipalkkaa, vaikka hän oli suurimman osan ajasta rintamalla. Kuvaukset hoidettiin sitä varten myönnetyillä lomilla, jotka useimmiten olivat melko lyhyitä.
August järjestää kaiken August järjestää kaiken on suomalainen komediaelokuva vuodelta 1942. Sen on ohjannut ja tuottanut Toivo Särkkä. Se pohjautuu Emil A. Pehrssonin ohjaamaan ruotsalaiseen elokuvaan "Kehno sulhanen" (1940), joka vuorostaan pohjautuu Alexander Faragón näytelmään "Der Herr Schlögl".
Maaria Eira Eira herätti huomiota myös kauneudellaan ja lavasäteilyllään, mikä sai suomalaisen elokuvan kiinnostumaan hänestä. Filmidebyytti tapahtui Toivo Särkän elokuvassa "Ballaadi" vuonna 1944. Arvostelijat ylistivät hänen roolisuoritustaan Ebba Dunckertina. Eiralla toivottiin kuitenkin vielä perusteellisempaa harjaantumista näyttelemiseen.
Guy de Maupassant "Rasvapallo" kertoo lihavasta prostituoidusta, joka joutuu uhrautumaan preussilaisia pakenevan, raukkamaisen seurueensa puolesta Ranskan–Preussin sodan aikana. "Une vie", eli "Elämän tarina" tai "Naiskohtalo" kertoo yksinäisen naisen turhaumista, ja sen on filmannut myös Toivo Särkkä.
Tulipunainen kyyhkynen Tulipunainen kyyhkynen on Matti Kassilan elokuva vuodelta 1961. Elokuvan idea tuli ohjaaja Kassilan omasta unesta. Tulipunainen kyyhkynen on "[Komisario] Palmuja selvästi vakavahenkisempi, film noir -vaikutteinen teos". Elokuvan on tuottanut Toivo Särkkä, ja tuotantoyhtiö on Suomen Filmiteollisuus.
Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1949. Se kertoo viulutaiteilija Heimo Haiton nuoruudesta. Siihen sisältyy lyhennettynä elokuva "Pikku pelimanni" ja 15 minuutin mittainen jatko, joka tehtiin, kun Yhdysvalloissa asunut Haitto oli käymässä Suomessa.
Helena Kara Kara ja Leminen tekivät yhdessä kaikkiaan 12 elokuvaa. Avioitumisensa jälkeen Kara näytteli vain kolme kertaa muiden ohjaajien tekemissä elokuvissa. Näitä olivat Toivo Särkän elokuvat "Sylvi" (1944) ja "Anja, tule kotiin" (1944) sekä Edvin Laineen "Tapahtui kaukana" (1950).
Rakas lurjus Rakas lurjus on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1955. Se pohjautuu Mika Waltarin näytelmään "Rakas lurjus" (1947), jonka Waltari kirjoitti alkuaan tilaustyönä Joel Rinteen autoon mahtuvalle kolmen hengen teatteriseurueelle kesäkiertuetta varten. Elokuva toteutettiin kymmenessä työpäivässä.
Tavaratalo Lapatossu &amp; Vinski Tavaratalo Lapatossu & Vinski on Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1940. Elokuva on kolmas ja viimeinen Lapatossu-elokuva. Suosittu elokuvasarja jäi kesken Vinskin esittäjän Kaarlo Kartion kuoltua. Aku Korhonen esitti Lapatossua myöhemmin myös radiokuunnelmissa.
Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut on Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1939. Sen ensi-ilta oli Helsingissä 1. tammikuuta 1940 Rexissä ja Bio-Biossa. Elokuvan aihe perustuu Topiaksen näytelmään vuodelta 1938.
Olenko minä tullut haaremiin (vuoden 1938 elokuva) Olenko minä tullut haaremiin on vuonna 1938 valmistunut suomalainen elokuva, jonka ohjasivat Toivo Särkkä ja Yrjö Norta. Elokuva perustuu Agapetuksen samannimiseen huvinäytelmään vuodelta 1927. Elokuvan ensi-ilta oli 27. helmikuuta 1938 Helsingissä Bio Rexissä.
Juha (romaani) Leevi Madetoja ja Aarre Merikanto sävelsivät "Juhan" pohjalta oopperat. Merikannon "Juha" sävellettiin vuonna 1922, mutta kantaesitettiin vasta 1958. Madetojan versio kantaesitettiin vuonna 1935. "Juhasta" on tehty myös elokuvia, kuten Nyrki Tapiovaaran elokuva vuodelta 1937, Toivo Särkän elokuva vuodelta 1956 ja Aki Kaurismäen mykkäelokuva vuodelta 1999. Myös Mauritz Stillerin "Juha" (, 1921) pohjautuu Ahon teokseen. Tapiovaaran elokuvassa Juhaa esitti Hannes Närhi, Stillerin elokuvassa Mathias Taube, Särkän elokuvassa Eino Kaipainen ja Kaurismäen elokuvassa Sakari Kuosmanen. Mikko Roiha ohjasi "Juhan" pohjalta samannimisen tanssiteatteriteoksen, jonka ensi-ilta oli Korjaamossa tammikuussa 2010.
Suomalaisen elokuvan festivaali Vuonna 2011 festivaali vietti 20-vuotisjuhlia. Juhlafestivaalin teemoja olivat dokumentti-, tieteis- ja juhlasarjaelokuvat. Juhlavuoden kunniaksi esitetyssä rajassa näytettiin mm. Teuvo Puron mykkäelokuva Anna-Liisa (1922) sekä Toivo Särkän Hilja – maitotyttö (1953). Juhlafestivaalin vieraina oli mm. näyttelijä Anneli Sauli.
Suomisen Ollin tempaus Elokuvan ohjaajan vaihduttua Toivo Särkästä Orvo Saarikiveen varatuomari Suominen ei enää seikkaillut liike-elämässä, vaan oli nyt hieman syrjemmälle siirretty lempeän huolehtiva, mutta tarvittaessa johtajuutta osoittava perheen pää. Päärooleihin nousivat selkeästi perheen keskimmäiset lapset Olli (Lasse Pöysti) ja Pipsa (Maire Suvanto).
Aaltoska orkaniseeraa Elokuva oli useiden aikakaudella elokuva-alalla työskennelleiden mukaan huono, ja elokuvan apulaisohjaaja Matti Kassilan mukaan Edvin Laineelta jopa pohjanoteeraus. Tässä elokuvassa Matti Kassila kuitenkin pääsi näyttämään kykynsä ohjata pitkiä elokuvia. Tuotannon jälkeen Toivo Särkkä antoi Kassilalle ohjattavaksi elokuvan "Isäntä soittaa hanuria".
Ansa Ikonen Toivo Särkkä ohjasi Waltarin komediasta "Rakas lurjus" samannimisen elokuvan, joka sai ensi-iltansa keväällä 1955. Komediaa oli esittänyt kesäkiertueilla kolmikko Ansa Ikonen, Edvin Laine ja Joel Rinne. He roolittivat myös elokuvaversion pääosat, joten se valmistui pikavauhtia. Aivan kuten näytelmä, myös elokuva oli katsojamenestys.
Reino Lahtinen Lahtinen muistetaan erityisesti kahden, aikanaan suositun televisiosarjan "Heikki ja Kaija" (1961-1971) sekä "Rintamäkeläiset" (1972-1978) käsikirjoittajana. Niiden lisäksi hän on kirjoittanut monia näytelmiä ja kuunnelmia. Vuonna 1961 Toivo Särkkä ohjasi ja tuotti elokuvan "Me", joka perustui Lahtisen Tampereen teatterissa 25. marraskuuta 1959 kantaesitettyyn näytelmään "Arvottomat".
Me (vuoden 1961 elokuva) Me on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1961. Elokuva perustuu Reino Lahtisen näytelmään "Arvottomat" vuodelta 1959. Moralistisen elokuvan päähenkilö on alkoholisoitunut entinen pappi Urpo, joka on vietellyt nuoren tytön Meerin ja saanut vankilatuomion. Viinaa myyvää Ullaa esittävä Rauha Rentola palkittiin naissivuosa-Jussilla.
Pekka ja Pätkä -elokuvat Pekka Puupään muokkaaminen elokuvaksi oli SF:n käsikirjoittajan Reino Helismaan idea. Elokuvaa enteili Toivo Kärjen säveltämä, Helismaan sanoittama ja Esa Pakarisen vuonna 1952 levyttämä hieman haikea jenkka "Pekka Puupää", joka oli tarkoitettu vastineeksi rillumarei-huumorin tuominneille kriitikoille. SF:n johtaja T. J. Särkkä ilmestyi pian Ola Fogelbergin kuoleman jälkeen tämän lesken Laura Fogelbergin luo, esittäytyi tämän miesvainajan ystäväksi ja tarjoutui ostamaan Puupää-hahmon elokuvausoikeudet 50 000 silloisella markalla. Särkkä mitä ilmeisimmin huijasi leskeä kaupanteossa: suullisesti puhuttiin vain yhdestä elokuvasta, mutta tammikuussa 1953 allekirjoitettu sopimuspaperi antoi SF:lle pysyvät oikeudet Pekka Puupäähän ja muihin Fogelin luomiin hahmoihin.
Kulkurin valssi "Sininen laulu" -teoksessa puolestaan kirjoitetaan: "["Kulkurin valssi" oli] ajan olosuhteet muistaen melkein ironisesti nimenomaan slaavilainen romanssi ja sellaisena lempeä korvike ajan väkivaltaiselle konfliktille. Tämä laji oli tuottaja-ohjaaja Toivo Särkän, entisen venäjänkielen maisterin, erikoista taitamisen aluetta". Elokuva määritellään historiallisen melodraaman erääksi huipuksi.
Juha (vuoden 1937 elokuva) Tapiovaaran ohjaama elokuva on toinen aiheesta tehty filmatisointi, ensimmäinen on Mauritz Stillerin ruotsalainen mykkäelokuva "Juha" ("Johan") vuodelta 1921. Toivo Särkkä on ohjannut Ahon teokseen pohjautuvan "Juhan" vuonna 1956. Se on ensimmäinen suomalainen kokoillan värielokuva. Aki Kaurismäen ohjaama mykkäelokuva "Juha" valmistui 1999.
Suomi 1960-luvulla Elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja Aarne Tarkaksen urotyö jäi historiaan: vuosina 1960–1966 hän ohjasi vielä lähes 20 elokuvaa, muun muassa "Oksat pois..." (1961) ja viimeisenä "Johan nyt on markkinat" (1966). Myös muun muassa Erik Blomberg, Veikko Itkonen, Armand Lohikoski ja Toivo Särkkä tekivät viimeiset ohjauksensa.
Heimo Haitto Viulukilpailun voiton jälkeen suomalaislehdet kirjoittivat Heimon tulevaisuudensuunnitelmista, että hän aikoi käydä koulunsa loppuun Suomessa ennen kuin parin vuoden kuluttua ottaisi vastaan palkintona saamansa opiskelupaikan Lontoossa. Ennen talvisodan alkamista kuvattiin Toivo Särkän ohjaama elokuva "Pikku pelimanni", joka kertoi ihmelapsi Heimo Haiton tarinan. Heimo esitti itseään elokuvassa.
Katarina kaunis leski Katarina kaunis leski on Toivo Särkän ohjaama suomalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1950. Se perustuu Serpin samannimiseen rokokoo-näytelmään. Elokuvan tapahtumat ajoittuvat 1790-luvun alkuun. Tyyliltään se on epookkikomedia, jonka aiheena on nuoren ja rikkaan turkulaislesken Katarina Thorwöstin hupaisat lemmenkiemurat. Vahvasti karrikoidut kilpakosijat piirittävät Katarinaa, mutta komea luutnantti sekoittaa kuviot.
Värielokuva Värielokuvalla tarkoitetaan elokuvaa, johon on tallennettu värit. Ensimmäiset elokuvat tallennettiin mustavalkoisina ja ainoastaan valovoima kyettiin tallentamaan. Aluksi värillisiä elokuvia tehtiin käsin värittämällä. Ensimmäinen värielokuva oli vuonna 1895 valmistunut Thomas Edisonin käsin väritetty kinetoskooppi-elokuva "Annabellen tanssi". Ensimmäinen suomalainen värielokuva oli Toivo Särkän ohjaama "Juha" vuodelta 1956.
Riitta Hämäläinen (näyttelijä) Hämäläinen näytteli kahdessa elokuvassa, molemmissa päärooleja. Hän näytteli Ilona Tarvaista Jorma Nortimon ohjaamassa elokuvassa "Pikku Ilona ja hänen karitsansa" (1957) sekä Liisa Kaarina Salmista Toivo Särkän ohjaamassa elokuvassa "Pieni luutatyttö" (1958). Savon satutytöksi kutsutulta Hämäläiseltä julkaistiin vuonna 1957 satukirja "Riitan satuja", jonka hän sekä kirjoitti että kuvitti.
Toivo Vilppula Toivo Vilppula kuoli sydänkohtaukseen 53-vuotiaana elokuussa 1941 kesäpaikassaan Kangasalassa.
Pekka Puupää Suomen Filmiteollisuuden (SF) johtaja Toivo Särkkä osti Pekka Puupää -hahmon elokuvausoikeudet pian Fogelbergin kuoleman jälkeen tämän leskeltä Laura Fogelbergiltä. Maksettuaan oikeuksista 50 000 markan kertakorvauksen Särkkä tuotti vuosina 1953–1960 yhteensä kolmetoista "Pekka ja Pätkä" -elokuvaa, joissa sarjan päähahmot esiintyivät. Särkkä mitä ilmeisimmin huijasi leskeä kaupanteossa: suullisesti puhuttiin vain yhdestä elokuvasta, mutta tammikuussa 1953 allekirjoitettu sopimuspaperi antoi SF:lle pysyvät oikeudet Pekka Puupäähän ja muihin Fogelin luomiin hahmoihin. Ensimmäinen, Reino Helismaan käsikirjoittama ja Ville Salmisen ohjaama elokuva "Pekka Puupää" saattiin teattereihin jo vapuksi 1953. Kun aikanaan yhä uusia Pekka ja Pätkä -elokuvia ilmestyi teattereihin, Laura Fogelberg otti yhteyttä ohjaaja Armand Lohikoskeen ja kertoi tulleensa petetyksi. Lohikoski ei kuitenkaan voinut tehdä asialle mitään, ja lisäksi sopimus elokuvaoikeuksista oli laadittu rajattomaksi ajaksi, minkä myöhemmin tulkittiin kattavan myös erilaiset tallenteet kuten videojulkaisut. Fogelbergin perikunnan palkkaama lakimies totesi vielä 1980-luvulla, ettei sopimusta voitu kumota.
Toivo Horelli Toivo Johannes Horelli (11. lokakuuta 1888 Kokemäki – 28. kesäkuuta 1975 Tampere) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja poliitikko, joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1933–1945 ja Suomen sisäministerinä 1941–1943. Hänet muistetaan erityisesti Suomen jatkosodan aikana natsi-Saksalle tekemistä ihmisluovutuksista. Horelli ja valtiollisen poliisin päällikkö Arno Anthoni olivat vastuussa Gestapolle marraskuussa 1942 luovutetuista 27 pakolaisesta, joiden joukossa olleet kahdeksan juutalaista surmattiin lähes välittömästi. Sodan jälkeen Horellia ei asetettu syytteeseen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä, eikä hän milloinkaan joutunut luovutuksista oikeudelliseen vastuuseen.
Masa Niemi Masa Niemi teki itsemurhan Tampereella Pyynikin uimahallin retkeilymajassa ottamalla yliannostuksen unilääkettä toukokuussa 1960, hän kuoli muutamaa päivää myöhemmin sairaalassa. Niemi oli pyytänyt Esa Pakarista kysymään maisteri Särkältä, että vieläkö tehtäisiin uusia Puupää-elokuvia. Särkän vastaus oli kieltävä, ja Niemi masentui siitä uskoen, että tähän hänen uransa päättyi. Niemi oli jättänyt viestin: "Hyvä on olla, kun on nolla. Hyvästi. -T. Masa". Häneltä jäi näkemättä viimeisen elokuvansa "Kaks’ tavallista Lahtista" ensi-ilta, joka oli 20. toukokuuta 1960.
Esko Vettenranta Vettenranta kävi 1940-luvun alkupuolella Suomen Filmiteollisuuden perustaman filmikoulun, jolla etsittiin uusia lupaavia näyttelijöitä esiintymään Toivo Särkän johtaman yhtiön elokuvissa. Samassa koulussa opiskelivat myös muun muassa Kyllikki Forssell, Sirkka Sipilä ja Teijo Joutsela. Vuonna 1945 Vettenranta solmi avioliiton kosmetologi Aija Vilannon kanssa, joka samana vuonna teki pari näyttävää elokuvaroolia.
Paaviuden historia Gregorius XVI:n noustessa paavinistuimelle, Kirkkovaltio pysyi pystyssä enää Itävallan sotilaallisen tuen avulla. Uusi paavi perui edeltäjänsä yritykset uudistaa Kirkkovaltion hallintoa. Paavi oli uudistushaluton ja vanhan järjestelmän puolella, hänen aikanaan Kirkkovaltiota pidettiinkin Turkin ohella Euroopan takapajulana. Munkkina ennen paaviksi tuloaan toiminut Gregorius XVI oli syvästi modernia maailmaa vastaan. Hän edusti vielä vanhaa aatesuuntausta, jonka mukaan paavi oli erehtymätön ja kaikkien hallitsija. Maailma oli kuitenkin muuttunut ja paavi oli menettänyt valtansa. Uudistuksia vihaava Gregorius XVI kuoli 1. kesäkuuta 1846, eikä häntä silloin surtu edes Rooman kaupungissa.
Paavit 1800-luvulta nykypäivään Gregorius XVI:n noustessa paavinistuimelle, Kirkkovaltio pysyi pystyssä enää Itävallan sotilaallisen tuen avulla. Uusi paavi perui edeltäjänsä yritykset uudistaa Kirkkovaltion hallintoa. Paavi oli uudistushaluton ja vanhan järjestelmän puolella, hänen aikanaan Kirkkovaltiota pidettiinkin Turkin ohella Euroopan takapajulana. Munkkina ennen paaviksi tuloaan toiminut Gregorius XVI oli syvästi modernia maailmaa vastaan. Hän edusti vielä vanhaa aatesuuntausta, jonka mukaan paavi oli erehtymätön ja kaikkien hallitsija. Maailma oli kuitenkin muuttunut ja paavi oli menettänyt valtansa. Uudistuksia vihaava Gregorius XVI kuoli 1. kesäkuuta 1846, eikä häntä silloin surtu edes Rooman kaupungissa.
Paavi Samoin toiveet Kirkkovaltion vanhan pappisjohtoisen hallintojärjestelmän muuttamisesta kokivat kolauksen 1800-luvun alkupuolella, sillä vaikka uudistusmieliset paavit saattoivat yrittää uudistaa vanhaa Kirkkovaltiota, peruivat heidän seuraajansa nämä uudistukset nopeasti. Esimerkiksi paavi Gregorius XVI perui edeltäjänsä Pius VIII:n uudistukset, joilla oli yritetty modernisoida Kirkkovaltiota. Kirkkovaltiota pidettiinkin Gregorius XVI:n paavinkaudella yhtenä Euroopan takapajuisimpana maana. Samalla Gregorius XVI antoi tukensa erilaisille sananvapautta rajoittaville toimille eri puolilla Eurooppaa, koska Kirkkovaltio oli sotilaallisesti riippuvainen näiden Euroopan valtioiden antamasta tuesta. Gregorius XVI tuomitsi sananvapauden muun muassa kiertokirjeessään "Mirari vos":
Paavit 1800-luvulta nykypäivään Samoin toiveet Kirkkovaltion vanhan pappisjohtoisen hallintojärjestelmän muuttamisesta kokivat kolauksen 1800-luvun alkupuolella, sillä vaikka uudistusmieliset paavit saattoivat yrittää uudistaa vanhaa Kirkkovaltiota, peruivat heidän seuraajansa nämä uudistukset nopeasti. Esimerkiksi paavi Gregorius XVI perui edeltäjänsä Pius VIII:n uudistukset, joilla oli yritetty modernisoida Kirkkovaltiota. Kirkkovaltiota pidettiinkin Gregorius XVI:n paavinkaudella yhtenä Euroopan takapajuisimpana maana. Samalla Gregorius XVI antoi tukensa erilaisille sananvapautta rajoittaville toimille eri puolilla Eurooppaa, koska Kirkkovaltio oli sotilaallisesti riippuvainen näiden Euroopan valtioiden antamasta tuesta. Gregorius XVI tuomitsi sananvapauden muun muassa kiertokirjeessään "Mirari vos":
Gregorius XVI Paavi Gregorius XVI, syntymänimeltään Bartolomeo Alberto Mauro Cappellari (18. syyskuuta 1765, Belluno – 1. kesäkuuta 1846, Rooma) toimi paavina vuosina 1831–1846.
Gregorius XVI Gregorius XVI vastusti kaikkia moderneja keksintöjä. Esimerkiksi hän kielsi rautatiet hallitsemillaan alueilla – hän kutsui niitä nimellä "chemins d'enfer ("paholaisen tiet")"; rautatie on ranskaksi "chemins de fer ("rautaiset tiet")".
Benedictus XVI 11.2.2013 Benedictus XVI ilmoitti eroavansa paavin virasta. Paavin eroaminen on harvinaista; edellinen virastaan luopunut paavi oli vuonna 1415 eronnut Gregorius XII.
Alphonsus Liguori Pyhä Liguori kuoli Paganissa ajalle epätavanomaisessa 90 vuoden iässä. Hänet julisti autuaaksi 15. paavi Pius VII syyskuuta 1816, hänet kanonisoi paavi Gregorius XVI postuumisti 26. maaliskuuta 1839, ja vuonna 1871 autuas paavi Pius IX julisti hänet kirkonopettajaksi. Pyhän Alphonsus de Liguorin arvonimi kirkonopettajana on "Doctor zelantissimus" eli "Innokkain tohtori".