mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Albus Dumbledore Dumbledorea pidetään aikansa mahtavimpana velhona ja lisäksi ainoana, jota lordi Voldemort on koskaan pelännyt. Dumbledore voitti velhoyhteiskuntaa uhanneen pimeyden velhon Grindelwaldin kaksintaistelussa vuonna 1945. Voldemortin noustua valtaan ensimmäisen kerran, Dumbledore perusti häntä vastaan taistelevan salajärjestön Feeniksin killan. Velhoyhteisössä kunnioitettavassa asemassa olevaa Dumbledorea ehdotettiin usein taikaministeriksi, mutta hän kieltäytyi virasta joka kerta, muistaen kuinka hänen pyrkimyksensä valtaan oli ollut hänen heikkoutensa.
Albus Dumbledore Dumbledore on erityisen kuuluisa velhomaailmassa varsinkin pimeyden velho Grindelwaldin kukistamisesta, lohikäärmeenveren 12 käyttötarkoituksen keksimisestä sekä Nicolas Flamelin avustamisesta alkemiaan liittyvissä kokeiluissa. Dumbledore osallistuu myös Viisasten kiven suojaamiseen kirjassa "Harry Potter ja viisasten kivi".
Albus Dumbledore Dumbledorella on lemmikkinä feenikslintu Fawkes, joka luovutti taikaa täynnä olevan sulkansa kahteen taikasauvaan. Toinen näistä päätyi Lordi Voldemortille, toinen Harry Potterille.
Gellert Grindelwald Grindelwald syntyi vuoden 1883 tienoilla. Hän opiskeli Durmstrangin velhokoulussa ja oli älykäs oppilas ja Grindelwald hurmaantui pimeyden voimiin jo nuorena. Hän oli lahjakas ja teki kouluaikoinaan lähes kuolettavia kokeiluja muihin koululaisiin. Grindelwald pystyi loitsimaan niin voimakkaan harhautus-loitsun, että se teki hänet kokonaan näkymättömäksi. Grindelwald erotettiin hänen kuudentena opiskeluvuonna, kun hänen kieroutuneita pimeyden voimien kokeilujaan ei voitu enää katsoa sormien läpi. Erotetuksi tulemisensa jälkeen Grindelwald matkusti kesäksi Godrickin notkoon isotätinsä Bathilda Bagshotin luokse kyläilemään. Hän solmi todella läheisen ystävyyssuhteen nuoren Albus Dumbledoren kanssa, joka asui Notkossa Bathildan naapurissa. Nämä kaksi poikkeuksellisen nerokasta, ja kyvyiltään varhaiskypsää nuorta miestä, aikoivat etsiä Kuoleman varjeluksia ja alkoivat kehittelemään suunnitelmia jästien alistamisen ja velhojen ylivallan toimeen panemiseksi. Kumpikin tosin halusi kuoleman varjelukset hieman eri syistä; Albuksen hartain toive oli saada käsiinsä Elpymyskivi, nähdäkseen sukunsa taas ja saadakseen pyytää anteeksi. Gellert taas halusi voimaikkaimmin Seljasauvan, Elpymiskivi tarkoitti hänelle pääasiassa manaliusarmeijaa. Grindelwald omaksui Dumbledoren lausahduksen "yhteiseksi hyväksi" oikeutukseksi teoilleen. Grindelwald oli loistava manipuloimaan ihmisiä. Jotain kertoo se, että hänen onnistui vietellä Albus Dumbledore, joka jo tuolloin oli äärimmäisen loistava ja nerokas velho, auttamaan häntä suunnitelmissaan, käyttämällä Dumbledoren kokemaa vetovoimaa hyväkseen. Grindelwald oli myös todella kyvykäs okklumoija. Hän pystyi peittämään todelliset ajatuksensa Albus Dumbledorelta.
Sudanin kansalliskirjasto Sudanin kansalliskirjasto (, lyh. NLS, ) on Sudanin pääkaupunki Khartumissa toimiva kansalliskirjasto. Se on hallinnollisesti maan kulttuuriministeriön alaisuudessa.
Keski-Ekvatoria Keski-Ekvatoria (, ) on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on maan pääkaupunki Juba. Keski-Ekvatoriassa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 1 103 592 asukasta, ja sen pinta-ala on 22 956 neliökilometriä.
Juba (kaupunki) Angloegyptiläisen Sudanin alkuvuosina nykyisen Etelä-Sudanin alueen hallinnollinen pääkaupunki oli Gondokoro. Juban perustivat kreikkalaiset kauppiaat vuonna 1922, jotka toimittivat tarvikkeita brittiarmeijalle. Yhden tarinan mukaan kaupunki sai nimensä paikallisen heimopäällikkö Jubén mukaan, joka pakkosiirettiin johtamansa kylän kera Juban rakentamisen tieltä. Alueen hallinnollinen pääkaupunki siirrettiin Jubaan 1920-luvulla dinkojen kapinan jälkeen vuosina 1919–1920. Kreikkalaisia oli tuolloin noin 2 000 ja heillä oli suuri vaikutus kaupungin liikekeskustan rakennuksessa. 1920- ja 1930-luvuilla rakennettiin myös hotelleja ja rautatieasema. Vuonna 1947 kaupungissa järjestettiin Juban konferenssi, jossa päätettiin Etelä-Sudanin säilymisestä osana Sudania eikä sitä liitetty Ugandaan. Paikallisissa kouluissa käytettiin kuitenkin englantia ja Pohjois-Sudanin kauppiailta kiellettiin toiminta etelässä.
Sudan Sudan on Afrikan kolmanneksi laajin valtio ja sijaitsee mantereen koillisosassa. Sen pinta-ala on 1,88 miljoonaa neliökilometriä. Valtiolla on yhteistä rajaa Egyptin ja Libyan kanssa pohjoisessa, lännessä Tšadin ja Keski-Afrikan tasavallan kanssa, etelässä Etelä-Sudanin kanssa sekä idässä Etiopian ja Eritrean kanssa. Idässä sillä on myös noin 850 km rantaviivaa Punaisellamerellä. Pääkaupunki Khartum sijaitsee maan keskiosassa. Sudanilla on erimielisyyksiä rajoista Egyptin, Etiopian ja Etelä-Sudanin kanssa. Egyptin ja Sudanin välejä hiertää Hala'ibin kolmio, joka on käytännössä Sudanin hallinnassa, mutta molemmat maat pitävät sitä osana itseään. Etelä-Sudanin kanssa on kiistaa etenkin Abyelin alueen jakamisesta.
Warrap Warrap () on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Kuajok. Warrapissa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 972 928 asukasta, ja sen pinta-ala on 31 027 neliökilometriä.
Jonglei Jonglei () on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Bor. Jongleissa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 1 358 602 asukasta, ja sen pinta-ala on 122 479 neliökilometriä.
Unity (Etelä-Sudan) Unity () on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Bentiu. Unityssä oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 585 801 asukasta, ja sen pinta-ala on 35 956 neliökilometriä.
Lakes (Etelä-Sudan) Lakes () on Etelä-Sudanin osavaltio, jonka pääkaupunki on Rumbek. Lakesissa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyn väestönlaskennan mukaan 695 730 asukasta. Osavaltion pinta-ala on 40 235 neliökilometriä.
Juban yliopisto Juban yliopisto (, ) on Etelä-Sudanin pääkaupunki Jubassa toimiva julkinen yliopisto. Yliopisto on perustettu laajemman Sudanin aikana vuonna 1975. Ensimmäiset Juban yliopiston opiskelijat aloittivat vuonna 1977.
Länsi-Ekvatoria Länsi-Ekvatoria () on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Yambio. Läntisessä Equatoriassa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 619 026 asukasta, ja sen pinta-ala on 79 319 neliökilometriä.
Itä-Ekvatoria Itä-Ekvatoria () on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Torit. Itä-Ekvatoriassa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 906 126 asukasta, ja sen pinta-ala on 82 542 neliökilometriä.
Läntinen Bahr el-Ghazal Läntinen Bahr el-Ghazal () on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Wau. Läntisessä Bahr el-Ghazalissa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 333 431 asukasta, ja sen pinta-ala on 93 900 neliökilometriä.
Pohjoinen Bahr el-Ghazal Pohjoinen Bahr el Ghazal () on Etelä-Sudanin osavaltio. Osavaltion pääkaupunki on Aweil. Pohjoisessa Bahr el Ghazalissa oli Sudanin vuoden 2008 kiistellyssä väestönlaskennassa 720 898 asukasta, ja sen pinta-ala on 33 558 neliökilometriä.
Sudan Sudanin presidentin- ja parlamenttivaalit oli tarkoitus järjestää vuonna 2009, mutta niitä lykättiin seuraavaan vuoteen, perusteena vaalien järjestelyssä ilmenneet vaikeudet. Kansanäänestyksestä ja Etelä-Sudanin kuuden vuoden autonomiasta päätettiin al-Bashirin ja etelän kapinallisten (Sudanin kansan vapautusarmeija, SPLA) johtajan John Garangin välillä vuonna 2005 pitkän sisällissodan päätteeksi. Siinä sovittiin myös vallan ja varojen jakamisesta 39 000-henkisen armeijan ylläpitämisestä (taistelijoita molemmilta puolilta) ja šaria-lain ulottumisesta vain pohjoiseen pääkaupunkia lukuun ottamatta.
Bor (Etelä-Sudan) Bor on Jonglein osavaltion pääkaupunki Etelä-Sudanissa.
Valkoinen-Niili Barh el Jabalin varrella ovat Etelä-Sudanin pääkaupunki Juba, joka on Niilin jokialueen eteläisin purjehduskelpoinen kohta, sekä Kodok, jossa vuonna 1898 tapahtunut Fashodan selkkaus merkitsi siirtomaavaltojen suorittaman Afrikan jaon päätekohtaa. Valkoinen-Niili ja Etiopiasta alkava Sininen-Niili yhtyvät toisiinsa Sudanin pääkaupungissa Khartumissa, ja niiden yhtymäkohdasta alkaa varsinainen Niili.
Wadi Fira Alueen pääkaupunki on Biltine. Se sijaitsee maan itäosassa, Sudanin vastaisella rajalla.
Kassala Kassala (, ) on Sudanin itäisen Kassalan osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 234 622 vuonna 1993.
Wau Wau on Western Bahr el-Ghazalin osavaltion pääkaupunki. Se on Etelä-Sudanin toiseksi suurin kaupunki.
Juba (kaupunki) Sudanin itsenäistyessä 1956 aloitettiin alueen arabialaistamistoimet. Sotilaat Toritissa olivat kapinoineet jo vuonna 1955, mikä aloitti vuoteen 1972 saakka jatkuneen Sudanin ensimmäisen sisällissodan. Sodan aikana Juba oli useaan otteeseen taisteluiden keskipisteessä. Sisällissota alkoi uudestaan vuonna 1983 ja Etelä-Sudanin itsenäisyyttä tavoitelleet liikkeet yrittivät useaan otteeseen vallata Jubassa sijainneen sotilastukikohdan. Sota päättyi rauhansopimukseen vuonna 2005, jonka perusteella Etelä-Sudan sai itsehallinnon. Etelä-Sudanin itsenäistyessä vuonna 2011 Jubasta tuli maan pääkaupunki. Sittemmin on tosin esitetty ehdotuksia maan pääkaupungin siirtämisestä Ramcieliin Jubasta pohjoiseen. Heinäkuussa 2016 presidentti Salva Kiirille ja varapresidentti Riek Macharille uskollisten joukkojen välisissä taisteluissa Jubassa sai surmansa 300 henkilöä ja taistelut ajoivat tuhannet pakolaisiksi.
Ouaddaï Alueen pääkaupunki on Abéché. Se sijaitsee maan itäosassa, Sudanin vastaisella rajalla. Väestöstä pääosa on arabeja ja maboja. Pääelinkeino on maatalous.
Soba (kaupunki) Soba oli keskiaikaisen Alwan pääkaupunki nykyisessä Sudanissa. Se sijaitsi Sinisen-Niilin itärannalla 22,5 kilometrin päässä joen suusta.
Omdurman Omdurman tai Omdur () on Sudanin suurin kaupunki ja kaupan keskus. Omdurman sijaitsee Niilin länsirannalla, joen vastarannalla sijaitsee maan pääkaupunki Khartum.
Borkou-Ennedi-Tibesti Alueen pääkaupunki oli Faya-Largeau. Se sijaitsi maan vuoristoisessa ja aavikkomaisessa pohjoisosassa Libyan, Sudanin ja Nigerin rajanaapurina. Tibestivuoristo on keskellä aluetta.
Kuš Kuš (myös Kush) oli kuningaskunta Nubiassa, nykyisen Sudanin alueella Koillis-Afrikassa vuosina 1069 eaa. – 350 jaa. Kušin pääkaupunkeja olivat Napata ja Meroë.
Dotawo Dotawo oli viimeinen nykyisen Sudanin alueella sijainneista Nubian kristityistä kuningaskunnista. Sen pääkaupunki oli Do (arabiaksi Daw, nykyinen Gebel Adda) Nasserjärven rannalla Egyptissä.
Tšad Huhtikuussa 2006 FUCDin joukot etenivät pääkaupungin tietämille, mutta hallitus sai torjuttua hyökkäyksen Ranskan joukkojen tuella. Déby syytti FUCD:tä Sudanin hallituksen tukemaksi tai värväämäksi. Déby katkaisi tämän jälkeen suhteensa Sudaniin. Myös marraskuussa 2006 pääkaupunki julistettiin hätätilaan aseistettujen ryhmien toiminnan kiihtymisen vuoksi. Rauha neuvoteltiin lokakuussa 2007, jolloin FUCD:n johtaja Mahamat Nour Abdelkerim liittyi Débyn hallitukseen puolustusministeriksi. Marraskuussa 2007 hän kuitenkin syytti Déby hyökkäyksestä omia taistelijoitaan vastaan ja erosi hallituksesta ja liittyi taas kapinallisiin.
Tšad Tšadin hallitusta vastaan toimivat kapinallisryhmät valtasivat tammikuun 2008 lopussa Oum Hadjerin kaupungin keski-Tšadissa ja jatkoivat sieltä etenemistään pääkaupunkia kohti. Joukot etenivät viikossa noin 1000 km tukikohdistaan länsi-Sudanissa ja aloittivat 2. helmikuuta 2008 hyökkäyksen pääkaupunki N’Djamenaan ja piirittivät raporttien mukaan presidentinpalatsin, mutta muutaman päivän taistelujen jälkeen kaupunki jäi hallituksen haltuun ja kapinalliset hyväksyivät Libyan Muammar Gaddafin neuvotteleman tulitauon.
Niili Niili koostuu alkuosaltaan kahdesta päähaarasta, Valkoisesta-Niilistä ja Sinisestä-Niilistä, joiden yhteenvirtaus sijaitsee lähellä Sudanin pääkaupunkia Khartumia. Joet on nimetty niiden veden värin mukaan. Khartumin jälkeen Niiliin laskee vielä Atbarajoki.
Kayes Ranskalaiset rakensivat vuonna 1855 kaupungin lähistölle Médinen linnoituksen. Vuonna 1892 Kayesista tuli Ranskan Sudanin hallinnollinen keskus. Se oli myös tärkeä arabikumin kauppapaikka. Vuonna 1907 siirtomaan pääkaupunki siirrettiin Bamakoon.
Barentu Kaupunki on maanteiden risteyskohta ja sijaitsee linnuntietä noin 147 kilometriä pääkaupunki Asmarasta länteen ja noin 125 kilometriä Sudanin rajalta itään, Akordatista Teseneyn kaupunkiin johtavan maantien varrella. Etiopian raja on lähimmillään noin 42 kilometriä kaupungista kaakkoon.
Ylä-Niili (osavaltio) Ylä-Niili, vanhalta arabiankieliseltä nimeltään A’āli an Nīl () on yksi Etelä-Sudanin kymmenestä osavaltiosta. Osavaltion pinta-ala on 77 773 km². Pääkaupunki on Malakal. Osavaltion läpi virtaa Valkoinen-Niili.
Nakfa Nakfan kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 155 kilometriä pääkaupunki Asmarasta pohjoiseen ja noin 157 kilometriä aluekeskus Massawasta luoteeseen. Sudanin raja on linnuntietä noin 103 kilometrin päässä luoteessa ja Punainenmeri 70 kilometriä kaupungista itään. Maanteitse etäisyydet ovat edellä kuvattua pidempiä.
Juba (kaupunki) Juba on Etelä-Sudanin pääkaupunki, joka sijaitsee Valkoisen-Niilin varrella. Vuonna 2008 kaupungissa oli 82 346 asukasta ja koko kunnan alueella 368 436. Jubassa on jokisatama, ja ennen sisällissotaa se oli tärkeä risteyspaikka, josta oli hyvät maantieyhteydet Keniaan, Ugandaan ja Kongoon.
Mukurra Mukurra oli kuningaskunta nykyisen Sudanin ja Egyptin rajoilla. Se oli Alwan ja Nobatian ohella yksi Nubian kuningaskunnista, jotka nousivat Kushin romahdettua vuoden 350 paikkeilla. Makurra hallitsi aluetta Niilin varrella kolmannelta kataraktilta viidennen tai kuudennen kataraktin paikkeille. Mukurraa kutsutaan joskus Dongolaksi pääkaupunkinsa mukaan.
Napata Napata oli Niilin länsirannalla sijainnut kaupunki. Se oli noin 400 kilometrin päässä Sudanin nykyisestä pääkaupungista. Kaupungin rakennutti faarao Thutmosis III vuoden 1450 eaa. paikkeilla kun hän laajensi alueitaan etelään, Gebel Barkalin vuoren luokse. 300 vuotta myöhemmin Napatasta tuli Kushin kuningaskunnan pääkaupunki.
Nubia Nubia on Ylä-Egyptin eteläpuolella sijaitseva alue. Nubia ulottuu pohjois–eteläsuunnassa Niilin ensimmäisestä kataraktista Assuanin kaupungin kohdalla Sudanin pääkaupunkiin Khartumiin ja itä–länsisuunnassa Punaiseltamereltä Libyan aavikkoon. Nubia jaetaan Ylä-Nubiaan ja Ala-Nubiaan, joiden raja on Niilin ensimmäisen ja toisen kataraktin välissä.
Teseney Teseney tai Tesseney (tigrinjaksi ተሰነይ) on kaupunki ja alialue Eritrean Gash-Barkan alueen (Zoba Gash-Barka) länsiosassa. Teseney sijaitsee linnuntietä noin 247 kilometriä pääkaupunki Asmarasta länteen, 101 kilometriä (maanteitse 119 km) aluekeskus Barentusta länteen sekä noin 24 kilometriä (maanteitse 45 km) Sudanin rajalta itään.
Etelä-Sudan Väestö edustaa uskonnoltaan kansanuskontoja ja kristinuskoa. Maan virallinen kieli on englanti. Muut pääkielet ovat arabia ja juban arabia, joka on paikallinen pidgin-kieli. Maan suurin kaupunki ja pääkaupunki on Juba. Sudanin jakautuessa suurin osa sen tunnetuista öljy­varoista jäi etelän puolelle. Etelä-Sudan on presidenttijohtoinen tasavalta. Pääministerin virkaa ei ole.
Bamako Bamako on ollut asutettuna paleoliittiselta kaudelta lähtien, mutta varsinainen Bamakon perustaminen tapahtui 1600-luvulla. Kaupunki oli tärkeä markkinapaikka ja Malin imperiumin tärkein islamilaisuuden tutkimus- ja opintokeskus, kunnes kaupunki alkoi 1800-luvulla rappeutua. Vuonna 1883 ranskalaiset joukot valloittivat alueen ja vuonna 1908 Bamakosta tuli Ranskan Sudanin pääkaupunki.
Khartum Khartum (joskus muodossa Khartoum, arabiaksi الخرطوم al-Ḫarṭūm) on Sudanin pääkaupunki. Se sijaitsee kohdassa, jossa Valkoinen-Niili kohtaa Sinisen-Niilin. Kaupungin asukasluku on noin 1,4 miljoonaa, mutta yhdessä naapurikaupunkien miljoonan asukkaan al-Khartûm Bahrîn (Pohjoinen Khartum) ja 1,8 miljoonan Omdurmanin (Umm Durmân) kanssa se muodostaa yli neljän miljoonan asukkaan suurkaupunkialueen.
Al-Bahr al-Ahmar Al-Bahr al-Ahmar on yksi Sudanin 15 osavaltiosta. Alueen pinta-ala on 212 800 km² ja asukasluku noin 1,4 miljoonaa. Osavaltion pääkaupunki on Port Sudan. Idässä aluetta rajaa Punainenmeri, luoteessa sijaitsee Nubian aavikko ja pohjoisessa kiistelty Hala'ibin kolmio, alue jota Sudan vaatii itselleen.
Etelä-Sudanin punta Etelä-Sudanin punta ("SSP") on Etelä-Sudanin rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 2011 lähtien. Se luotiin korvaamaan Sudanin puntaa Etelä-Sudanin itsenäistyttyä vuonna 2011. Etelä-Sudanin punta jakaantuu 100 piasteriin.
Gao (kaupunki) Sorkojen ilmeisesti vuoden 690 tienoilla perustama Gao mainitaan ensimmäisen kerran 800-luvun arabialaisten maantieteilijöiden teoksissa nimellä "Kawkaw". Vuonna 890 siitä tuli Songhaivaltakunnan pääkaupunki ja 1000-luvun alkuun mennessä tärkeä Pohjois-Afrikan ja Sudanin alueen välisen kaupan keskus. Gaon hallitsija kääntyi muslimiksi vuonna 1010.
Dinkat Niloottiset kansat saapuivat 1000-luvun alussa Bahr al Ghazaljoesta lounaaseen sijaitseville alueille. 1500-luvulla he levittäytyivät dinkojen nykyisille asuinalueille. Tällöin alkoi myös eri dinkaryhmien eriytyminen. 1820-luvulla Etelä-Sudanin väestö pieneni tuntuvasti orjakaupan ja kulkutautien takia. Orjakauppiaat saapuivat dinkojen alueelle 1840- ja 1850-luvuilla. Vuodesta 1882 Sudania hallitsivat Iso-Britannia ja tämän alusmaa Egypti. Ensimmäinen Sudanin sisällissota alkoi vuonna 1955. Sen syyt juontuivat arabien hallitsevasta asemasta Sudanin yhteiskunnassa. Ensimmäinen sisällissota loppui vuonna 1972, kun Etelä-Sudanille annettiin autonomia. Vuonna 1983 Sudanin hallitus yritti vähentää dinkojen vaikutusvaltaa Etelä-Sudanissa jakamalla alueen kolmeen hallintoalueeseen. Tämä ja šarialain käyttöönotto samana vuonna johtivat uuteen sisällissotaan. Etelä-Sudanin sissiliikkeet toimivat paljolti dinkojen tuella. Etelän sissiliikkeet syyttivät vuonna 1988 Sudanin hallitusta dinkojen kansanmurhan yrityksestä. Myöhemmin Etelä-Sudanista tuli autonominen osa Sudania ja kansanäänestyksen myötä myös itsenäinen valtio 9.7.2011.
Etelä-Sudanin vaakuna Etelä-Sudanin vaakuna on maan kansallislaulun ja lipun ohella Etelä-Sudanin kansallistunnus. Vaakuna hyväksyttiin Etelä-Sudanin väliaikaisessa parlamentissa toukokuussa 2011, ja se otettiin käyttöön heinäkuussa 2011 maan itsenäistyttyä Sudanista.
Sudanin jalkapallomaajoukkue Sudanin jalkapallomaajoukkue edustaa Sudania jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Sudanin jalkapalloliitto.
Sawa Sawa (myös nimellä Forto) on koulutus-, sotilastukikohta- ja vankilataajama tai -kaupunki Eritrean Gash-Barkan alueen (Zoba Gash-Barka) länsiosassa. Forto (Sawa) on myös yksi Gash-Barkan alueen alialueista. Sawan taajama sijaitsee linnuntietä noin 215 kilometriä pääkaupunki Asmarasta länsiluoteeseen, ja noin 92 kilometriä aluekeskus Barentusta luoteeseen. Sudanin raja on lähimmillään noin 27 kilometriä Sawan taajamasta luoteeseen.
Etelä-Sudanin jalkapallomaajoukkue Etelä-Sudanin jalkapallomaajoukkue edustaa Etelä-Sudania jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Etelä-Sudanin jalkapalloliitto.
Etelä-Sudan Öljytulot muodostavat 98 prosenttia Etelä-Sudanin tuloista. Sudanien alueella tuotetaan päivässä yhteensä puoli miljoonaa barrelia öljyä, josta kolme neljäsosaa tulee Etelä-Sudanin alueelta. Öljy kulkee putkea pitkin Port Sudanin satamaan pohjoisessa Sudanin poikki. Toista öljyputkea Kenian suuntaan on suunniteltu. Nykyisin tunnettujen öljyvarojen arvellaan ehtyvän lähivuosikymmeninä ja tuotannon olleen huipussaan vuosina 2011–2012. Sudanin kanssa käydyt kiistat öljyn kuljetuksesta ovat pienentäneet kansantuotetta dramaattisesti.
Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä 2011 Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä oli Etelä-Sudanissa tammikuussa 2011 pidetty kansanäänestys siitä, pitäisikö alueen jäädä osaksi Sudania vai itsenäistyä.
Etelä-Sudanin sisällissota Etelä-Sudanin sisällissota on käynnissä oleva konflikti, jossa vastakkain ovat Etelä-Sudanin hallitus ja sitä vastustavat liikkeet. Sodassa hallitusta vastaan taistelevat SPLM-IO eli Sudanin kansan vapautusliike, Nuerin valkoinen armeija, Kansallinen pelastusrintama ja Etelä-Sudanin demokraattinen liike. Hallituksen puolella taistelevat Etelä-Sudan ja sitä tukevat YK, Uganda ja Etiopia.
Nubialaisdynastia Nubialaisdynastia eli muinaisen Egyptin 25. dynastia oli nubialaisten faaraoiden johtama hallitsijasuku, joka saapui Egyptiin Nubiasta eli Kushista, nykyisestä Sudanista. Nubialaiset valtasivat Egyptin ja kaappasivat vallan Piankin (Piyen) johdolla. Tunnetuin ajan kuningas oli Taharqa. Assyrialaiset ajoivat nubialaiset takaisin Nubiaan, minne uusi 26. dynastia perusti kuningaskunnan, jonka pääkaupunki oli Napata (656–590 eaa.) ja myöhemmin Meroë (590 eaa. – n. 400 eaa.).
Peter Gadet Gadetilla on pitkä ja mutkikas historia Sudanin kansan vapautusarmeijassa (SPLA), joka aikanaan taisteli Sudania vastaan ja joka muodostaa nykyisin Etelä-Sudanin asevoimat. Hän erosi ja liittyi uudestaan järjestöön useaan otteeseen ennen Etelä-Sudanin itsenäisyyttä ja hän on myös saanut ajoittain tukea Khartumista taisteluihin Sudanin kansan vapautusarmeijaa vastaan. Taisteluja käytiin etenkin öljyvarannoistaan tunnetun Unityn osavaltion alueella. Myöhemmin hän työskenteli jälleen SPLA:n riveissä toimien 8. divisioonan komentajana Jonglein osavaltiossa. Hän kuului myös Jarch Management Groupin neuvonantajaryhmään ja yhtiö on saanut öljynporauslupia laajoilta alueilta Etelä-Sudanista.
Herran vastarinta-armeija LRA on jatkanut sotaa jo 23 vuotta, välillä Sudanin islamistisen hallituksen tuella. Vuonna 1999 Sudanin ja Ugandan hallitukset sopivat kuitenkin, että Sudan lopettaa tukensa LRA:lle ja Uganda vastavuoroisesti veti tukensa pois Etelä-Sudanissa toimivalta SPLA:lta ("Sudan People’s Liberation Army"). Ugandan hallituksen joukot ovat myös vuodesta 2002 saaneet jahdata LRA:n kapinallisia Sudanin puolelle niin sanotun punaisen linjan eteläpuolella. Ugandan joukot tunkeutuivat heinäkuussa 2004 punaisenkin linjan yli Sudanin armeijan luvalla ja tuhosivat LRA:n tukikohtia Sudanissa.
Salva Kiir Mayardit Sudanin toisessa sisällissodassa Kiir Mayardit toimi Sudanin kansanvapautusarmeijan/liikkeen johtoportaassa ja kohosi myöhemmin puolueen aseellisen siiven johtoon. John Garangin kuoltua vuonna 2005 Kiir Mayardit valittiin hänen työnsä jatkajaksi Etelä-Sudanin alueen presidenttinä ja Sudanin ensimmäisenä varapresidenttinä. Etelä-Sudan itsenäistyi Kiir Mayarditin presidenttikauden aikana, ja hän on itsenäisen Etelä-Sudanin ensimmäinen valtionpäämies.
Sudanin historia Keskushallitus on pyrkinyt käymään sotaa kapinallisia vastaan yrittäen saada heidät taistelemaan toisiaan vastaan. Lopulta tämä johti kapinallisten yhdistymiseen eversti John Garangin alaisuuteen. Vastustaakseen Sudanin ulkopolitiikkaa kapinallisia ovat tukeneet Etiopia, Eritrea ja Uganda. Vuoden 1993 alusta nämä maat pyrkivät Kenian ohella neuvottelemaan rauhaa Sudanin tilanteeseen. Sudanin hallitus suostui allekirjoittamaan periaatejulistuksen tästä 1997 kärsittyään vakavia tappioita Etelä-Sudanin Sudanin kansanvapautusarmeijalle (SPLA). Sopimukseen valtion ja uskonnon roolista päästiin heinäkuussa 2002 Kenian Machakosissa käytyjen neuvottelujen jälkeen ja hallitus ja SPLA solmivat rauhansopimuksen 9. tammikuuta 2005.
Etelä-Sudanin koripallomaajoukkue Etelä-Sudanin koripallomaajoukkue edustaa Etelä-Sudania miesten koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Etelä-Sudanin lippu Etelä-Sudanin lippu on Etelä-Sudanin kansallistunnus. Sen värien sanotaan kuvaavan Etelä-Sudanin ihmisiä (musta), rauhaa (valkoinen), vapauden puolesta vuodatettua verta (punainen), maata (vihreä) ja Niilin vettä (sininen). Kultainen tähti, Betlehemin tähti, kuvaa maan yhtenäisyyttä.
Tšad Vuonna 1989 Habré syytti vallankaappausyrityksestä kenraali Idriss Débya, joka pakeni Libyaan, perusti Sudanissa Isänmaallisen pelastusliikkeen (MPS) ja aloitti sodan Habréa vastaan lokakuussa 1989. Ratkaisevan marraskuussa 1990 alkaneen taistelun jälkeen Débyn joukot marssivat 2. joulukuuta pääkaupunkiin ja Habré pakeni Senegaliin. Déby salli poliittiset puolueet ja hänet valittiin uuden perustuslain hyväksymisen jälkeen presidentiksi 1996 ja 2001. Vuonna 2005 perustuslaista poistettiin kansanäänestyksellä kausirajoitukset ja Déby valittiin uudelleen 2006.
Sudanin vaakuna Sudanin vaakuna on Sudanin tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se on otettu käyttöön vuonna 1969.
Malakal Kaupunki on Ylä-Niilin osavaltion ja Malakalin piirikunnan keskus. Suurin osa asukkaista on dinkoja, nuereja ja šillukeja. Malakalissa on satama, lentokenttä ja yliopisto. Sudanin sisällissodan aikana siellä oli Sudanin armeijan varuskunta. Marraskuussa 2006 kaupungissa käytiin verinen yhteenotto Sudanin armeijan ja Sudanin kansan vapautusarmeijan välillä.
Sudan Ulkopoliittisissa suhteissa aiheuttaa hankaluuksia Sudanin jyrkkä islamilaisuus. Naapurimaat Kenia, Tansania ja Uganda tukivat vuonna 1997 etelän SPLA:ta islamin rajoittamiseksi ja Yhdysvallat liittyi tukijoihin syyttäen Sudania kansainvälisen terrorismin tukemisesta. Samaan aikaan Sudan tuki Ugandan kapinallisia. Vuoden 1998 Itä-Afrikan lähetystöpommi-iskujen jälkeen Sudanin hallitus on suostunut joihinkin myönnytyksiin. Osama bin Laden asui Sudanissa 1991–1996. Häntä viehätti juuri Sudanin islamilaisuus. Hän osallistui tienrakennukseen ja muuhun rakennustoimintaan.
Sudanin sota (1881–1885) Sudanin sota eli Mahdi-kapina oli 1800-luvun lopulla käyty siirtomaasota. Sen osapuolina olivat Mahdi-sudanilaiset ja Egyptin ja myöhemmin Britannian joukot. Sodan lopputuloksena nykyisen Sudanin alueelle perustettiin riippumaton mahdin valtio, joka kesti aina vuoteen 1899 asti, kunnes britit valloittivat alueen seuraavassa Sudanin sodassa.
Orja: Kaapatun tytön tie Sudanista Lontooseen Orja: Kaapatun tytön tie Sudanista Lontooseen () on sudanilaissyntyisen Mende Nazerin kirja, jonka on toimittanut Damien Lewis. Nazer kertoo teoksessa kuinka hänet kaapattiin 12-vuotiaana orjuuteen Khartumiin, josta hän joutui Lontooseen Sudanin lähetystön diplomaatin orjaksi. Hänen paettuaan orjuudesta hänen tarinansa nousi julkisuuteen, ja samalla paljastui Sudanissa yhä vallalla ollut orjuus.
Sudanin episkopaalinen kirkko Sudanin episkopaalinen kirkko on anglikaanisen yhteisön jäsenkirkko Sudanissa. Siihen kuuluu 24 hiippakuntaa, joiden piispat valitsevat keskuudestaan arkkipiispan, joka toimii kirkon priimaksena.
Sudanin historia Etelä-Sudania hallitseva Sudanin kansanvapautusarmeija vetäytyi yhteishallituksesta 2007 syyttäen kansallista hallitusta rauhansopimuksen rikkomuksista, jonka myötä koko sopimuksen pelättiin vaarantuneen.
Ranskan Sudan Ranskan Länsi-Afrikan federaatio hajosi lokakuussa 1958 ja Ranskan Sudanista muodostettu Sudanin tasavalta ("Republique Soudanaise") sai autonomian Ranskan yhteisön jäsenenä. Sudanin tasavalta ja Senegal muodostivat Malin liittovaltion, joka itsenäistyi 20. kesäkuuta 1960. Senegal erosi liittovaltiosta jo 20. elokuuta, minkä jälkeen Sudanin tasavalta julistautui itsenäiseksi Malin tasavallaksi 22. syyskuuta 1960.
Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä 2011 Koska suurin osa Sudanin öljyvaroista sijaitsee Etelä-Sudanissa, pelätään, että alueen itsenäistyminen johtaa kiistoihin alueiden omistuksesta tai jopa sotaan.
Sudan Keskushallitus on pyrkinyt käymään sotaa kapinallisia vastaan yrittäen saada heidät taistelemaan toisiaan vastaan. Lopulta tämä johti kapinallisten yhdistymiseen eversti John Garangin alaisuuteen. Vastustaakseen Sudanin ulkopolitiikkaa kapinallisia ovat tukeneet Etiopia, Eritrea ja Uganda. Vuoden 1993 alusta nämä maat pyrkivät Kenian ohella neuvottelemaan rauhaa Sudanin tilanteeseen. Sudanin hallitus suostui allekirjoittamaan periaatejulistuksen tästä 1997 kärsittyään vakavia tappioita Etelä-Sudanin Sudanin kansanvapautusarmeijalle (SPLA). Sopimukseen valtion ja uskonnon roolista päästiin heinäkuussa 2002 Kenian Machakosissa käytyjen neuvottelujen jälkeen ja hallitus ja SPLA solmivat rauhansopimuksen 9. tammikuuta 2005.
Sudanin lippu Sudanin nykyisen lipun punainen väri kuvaa Sudanin marttyyrejä ja taistelua Britannian siirtomaavaltaa vastaan. Valkoinen kuvaa myönteisyyttä, musta itsenäisyyttä ja vihreä maataloutta ja islamia.
Sudanin historia Kristinusko levisi Sudaniin vielä Meroën kuningaskunnan loppuvaiheessa. Alueelle saapuneet kristityt olivat lähinnä pohjoisen vainoja pakenevia, mutta Rooman keisari Konstantinus Suuren käännyttyä kristityksi pakolaisvirta väheni ja kauppiaiden ja saarnaajien osuus lisääntyi. Lähetyssaarnaajia lähetettiin Sudaniin edelleen 500-luvulla Justianianuksen hallintokaudella, jolloin Sudanin kolme edellä mainittua kuningaskuntaa omaksuivat koptilaisuuden ja valtiot yhdistyivät Nubiaksi ja Alawaksi.
Baggarat Beduiiniarabit tulivat Pohjois-Afrikkaan 1000-luvulla. 1500-luvulla baggarojen esi-isät muuttivat Itä-Sudaniin ja heihin sekoittui beduiineja. 1700-luvulla he muuttivat jälleen, tällä kertaa Etelä-Sudaniin. Vuonna 1821 Etelä- ja Pohjois-Sudanin välille syntyi kauppareitti 1840-luvulla baggaroista tuli aktiivisia orjakaupassa. Vuonna 1881 Muhammad Ahmad julistautui Mahdiksi, eli henkilöksi, jonka muslimit uskovat tulevan pelastamaan ja vapauttamaan maailman. Ahmad johti tukijoitaan kapinaan egyptiläisiä ja brittejä vastaan, jotka tunkeutuivat maahan vuonna 1882. Vuonna 1885 mahdistit ottivat haltuunsa Khartumin. Britit ja egyptiläiset kukistivat mahdistit vuonna 1898. Vuonna 1955 alkoi Sudanin etelä- ja pohjoisosan välinen sisällissota, ja seuraavana vuonna Sudanista tuli itsenäinen. Sisällissodassa baggarat ovat taistelleet pohjoisen puolella, vaikkakin he asuvat Etelä-Sudanissa. Taisteluja on käyty erityisesti nubien kanssa. Nubia vastaan on taisteltu organisoidusti vuodesta 1984. Baggarat saivat ase-apua Sudanin hallitukselta. Vuonna 1988 perustettiin Popular Defence Force eli PDF. PDF on ottanut osaa etnisiin puhdistuksiin nubia vastaan.
Sudan Sudanin eläimistö on tyypillistä Keski-Afrikan eläimistöä sorkka- ja petoeläimineen. Sudanin ja Etelä-Sudanin aluee nisäkkäistä on tunnistettu vuoteen 2002 mennessä 282 lajia ja linnuista 280. Näissä maissa elää Afrikassa tavattavista 13 nisäkäslahkosta kahdentoista lahkon lajeja. Nisäkkäistä 16 ja linnuista kymmenen on IUCN:n mukaan uhanalaisia. Uhanalaisiin lajeihin kuuluvat esimerkiksi valkogaselli, helmikirjorastas ja töyhtöiibis. Sapelibeisa eli muun muassa Sudanissa, mutta nyt se on kuollut kokonaan sukupuuttoon luonnossa.
Sudanin historia Valtiota Ahmadin kuolema ei romuttanut, vaan hänen seuraajansa laittoivat asevoimansa liikkeelle valloittamaan alueita kaikista ilmansuunnista vannomalla pyhän sodan nimeen tarkoituksenaan uudistaa koko islam. Joidenkin hetkellisten voittojen jälkeen vuonna 1889 lakannut laajentumissota johti kaikilla rintamilla tappioihin. Tappioita seurasi laajempi kurjuus, sillä huonot sadot ajoivat kansan nälänhätään ja tautikuolemiin. Kansan edessä Ahmadin seuraajan Abdallahi ibn Muhammad suosio ei laskenut, vaan heidän silmissään hän oli uusi mahdi. Mahdivaltio kukistui imperialistipyrkimyksiään jouduttavalle Britannialle pääkaupunki Omdurmanissa käydyssä taistelussa vuonna 1898.
MV Faina Laiva oli matkalla Mombasaan Keniaan. On myös väitetty että aseet olivat menossa Etelä-Sudaniin Sudanin kansanvapautusarmeijalle (SPLA), joka on taistellut Sudanin keskushallitusta vastaan 21 vuotta. Ukrainan pääministeri Julija Tymošenko vaati asekaupan tutkintaa.
Sudanin historia Vuodesta 2005 myös Etelä-Sudanin pohjoispuolella Etelä-Kordofanissa Nubavuorilla kyti uusi konflikti, kun keskushallitus ja Etelä-Sudanin vallanpitäjät aseistivat alueen väestöä toivoessaan tukijoidensa saavan voiton paikallisvaaleissa 2009. Alueelta on löydetty öljyä, ja hallitus on perustellut alueen aseistamista sillä, että kapinalliset havittelevat tätä öljyä. Etelä-Sudanissa oli elokuuhun 2009 mennessä saanut surmansa yli 1 000 ihmistä. Pelkästään Lou nuer -ryhmän ja murle-heimon välisissä yhteenotoissa oli kuollut 700 ihmistä.
Hala’ibin kolmio Vaikka molemmat maat edelleen vaativat aluetta itselleen, käytännössä se pysyi niiden yhteisessä hallinnassa vuoteen 1992 saakka, jolloin Egypti syytti Sudania siitä, että se oli myöntänyt eräälle kanadalaiselle öljy-yhtiölle tutkimus­oikeuden alueelle. Neuvottelut aloitettiin, mutta yhtiö päätti vetäytyä alueelta, kunnes kiista oli ratkaistu. Heinäkuussa 1994 Sudan lähetti YK:n turvallisuus­neuvostolle, Afrikan yhtenäisyysjärjestölle (OAU) ja Arabiliitolle muistion, jonka mukaan Egypti oli tunkeutunut Sudanin alueelle sotilaallisesti tai puuttunut sen asioihin hallinnollisesti 39 kertaa sen jälkeen, kun Sudan edellisen kerran toukokuussa 1993 oli jättänyt alueloukkauksista muistion. Tammikuussa 1995 Egypti hylkäsi Sudanin OAU:lle tekemän pyynnön, että kiista­kysymyksistä olisi neuvoteltava järjestön seuraavassa kokouksessa Addis Abebassa. Egyptin presidentti Hosni Mubarak kuitenkin saapui kokoukseen Addis Abebaan sen jälkeen, kun hänet oli yritetty murhata. Siellä hän syytti selkkauksesta Sudania, ja vastatoimena Sudanin vaatimuksiin hän lujitti maansa valta-asemaa Hala'ibin kolmiossa lähettämällä sinne sotajoukkoja ja karkottamalla sieltä Sudanin poliisin ja muut viranomaiset.
Salva Kiir Mayardit Salva Kiir Mayardit (s. 1951 Bahr el Ghazal) on eteläsudanilainen poliitikko ja entinen kapinallisjohtaja. Hän on nykyinen Etelä-Sudanin presidentti. Aikaisemmin hän toimi Sudanin ensimmäisenä varapresidenttinä ja Etelä-Sudanin alueen ensimmäisenä varapresidenttinä.
Guor Marial Makerin kahdeksan sisarusta kuolivat Sudanin sisällissodassa. Maker selviytyi sodasta pakenemalla maan pohjoisosissa asuneen enonsa luokse. Hän ei voinut edustaa vuoden 2012 olympialaisissa juuri itsenäistynyttä Etelä-Sudania, eikä hän halunnut edustaa Sudania.
Peter Gadet Peter Gadet on Sudanin kansan vapautusarmeijan entinen kenraali ja nykyisin yksi Etelä-Sudanin hallitusta vastaan taistelevan Etelä-Sudanin vapautusarmeijan komentajista. Gadet on tukenut entistä varapresidenttiä Riek Macharia presidentti Salva Kiiriä vastaan.
Jean-Marie Koné Koné oli yksi Sudanin liiton perustajista ja sen politbyroon jäsen. Hän toimi Ranskan Sudanin ja sitä seuranneen Sudanin tasavallan hallituksen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1957–1959. Vuonna 1959 hänestä tuli oikeusministeri ja vuonna 1962 Malin taloussuunnitteluministeri.
Malakal Malakal on kaupunki Etelä-Sudanissa. Se sijaitsee Valkoisen-Niilin rannalla lähellä Sobatjoen suuta ja Sudanin rajaa. Matkaa Etelä-Sudanin pääkaupungista Jubasta on noin 650 kilometriä maanteitse suoraan pohjoiseen. Asukkaita on 130 000 henkeä (vuonna 2005).
Sudanin historia Uuden Sudanin ensimmäinen kenraalikuvernööri oli lordi Kitchener, mutta hänen tilalleen nousi 1899 Sudanin tilanteen hyvin tuntenut ja kansaan ymmärtäväisesti suhtautunut Reginald Wingate. Hän ei jouduttanut uudistamishankkeita ja piti verotuksen kevyenä. Rautatieverkkoa laajennettiin ja viestintäyhteyksiä parannettiin, mutta maa oli taloudellisesti riippuvainen Egyptistä. 1900-luvun alussa perustettiin myös peruskouluja, jotka tuottivat maahan länsimaisen sivistyneistön yläluokan, joka vieraantui perinteisistä heimokulttuurista ja -elämästä. Egyptiläisten nationalismin nousun hengessä nämä oppineet synnyttivät oman kansallishengen Sudaniin. Sudanilaisten nationalistien kapinat laajenivat maailmansotien välissä, mutta ne tukahdutettiin. Yhtenä liikkeenä oli Valkolippuliitto. Egyptiläiset nationalistit liittoutuivat sudanilaisten nationalistien kanssa kahden erillisen valtion perustamiseksi. Toisessa maailmansodassa Sudanin vuonna 1925 perustettu armeija otti osaa Itä-Afrikan taisteluihin.
Sudanin kansallismuseo Sudanin kansallismuseo on Sudanin Khartumissa sijaitseva 1960-luvun puolessavälissä rakennettu museo. Siellä on maan laajin ja tärkein arkeologinen kokoelma. UNESCO otti vuosina 2004–2006 hankkeekseen turvata museon vaarantuneiden esineiden säilyminen parantamalla turvallisuutta sekä esineiden varastointia ja näytteillepanoa.
Mamadou Madeira Keita Keita oli yksi Guinean demokraattisen puolueen perustajista ja sen ensimmäinen pääsihteeri. Palattuaan Ranskan Sudaniin hänestä tuli Sudanin liiton politbyroon jäsen. Vuosina 1957–1962 hän toimi autonomisen Sudanin tasavallan ja sen jälkeen Malin puolustus- ja sisäministerinä ja vuosina 1962–1968 oikeusministerinä.
Darfurin konflikti Sudanin rajalla sijaitsevaan Adren kaupunkiin hyökättiin joulukuussa 2005 ja 300 kapinallista sai surmansa. Sudania syytettiin hyökkäyksestä. Alueen kiristynyt tilanne sai Tšadin hallituksen julistamaan Sudanin viholliseksi ja kutsumaan kansalaiset yhteiseen rintamaan taistelussa "yhteistä vihollista" vastaan.
Idriss Déby Déby kunnostautui tuhoamalla Libyan tukemat joukot Itä-Tšadissa 1984. Tämän jälkeen Habré lähetti hänet Ranskaan École de Guerreen. Palattuaan hän toimi presidentin sotilasneuvonantajana. Déby aiheutti Libyalle suuria tappioita myös vuoden 1987 taisteluissa. Habrén ja Débyn välit huononivat kuitenkin 1989 ja Habré syytti Débyä vallankaappauksen valmistelusta, jonka jälkeen Déby pakeni Libyaan. Hän siirtyi sieltä Sudaniin ja perusti Kansallisen pelastusliikkeen ja aloitti taistelun Habréa vastaan lokakuussa 1989. Ratkaiseva hyökkäys alkoi 10. marraskuuta 1990 ja Débyn joukot marssivat 2. joulukuuta pääkaupunkiin.
Riek Machar Macharin kriitikot pitivät ajan myötä hänen valtaansa liian suurena ja maan presidentti Salva Kiir erotti hänet varapresidentin tehtävistään heinäkuussa 2013 ilman ilmoitettua syytä. Machar vastasi tähän ilmoittamalla haastavansa Kiirin ja Etelä-Sudanin kansanvapautusliikkeen tulevissa vuoden 2015 vaaleissa. Vielä tuolloin hän kehotti kannattajiaan pidättäytymään väkivallasta, sanoen Kiirin käyttävän sitä tekosyynä hätätilan julistamiseksi. Maan hallituksen joukkojen otettua yhteen kapinoineiden armeijan jäsenten kanssa pääkaupunki Jubassa, Kiir syytti Macharia vallankaappauksen suunnittelusta. Molemmat osapuolet ovat sittemmin ajoittain luvanneet lopettaa taistelut, jotka ovat tästä huolimatta edelleen jatkuneet.
Hala’ibin kolmio Lokakuussa 2009 vaalikomissio, joka valmisteli Sudanissa huhtikuussa 2010 pidettäviä yleisiä vaaleja, julisti, että Hala'ib on yksi Al-Bahr al-Ahmarin osavaltioon kuuluvista vaalipiireistä ja että sen asukkailla oli perustuslaillinen oikeus rekisteityä voidakseen osallistua vaaleihin. Vaaliluetteloa ei Hala'ibin alueella kuitenkaan voitu laatia, koska Egyptin viranomaiset eivät päästäneet vaalikomission asettamaa työryhmää alueelle. Joulukuussa 2009 Sudanin presidentin edustajaa Musa Mohamed Ahmedia ei myöskään päästetty alueelle. Hänen tarkoituksenaan oli vahvistaa Sudanin oikeus Hala'ibin kolmioon, tutkia alueen väestön asemaa sekä antaa moraalista ja taloudellista tukea niille sudanilaiselle sotilaille, jotka olivat jääneet vangeiksi alueelle, kun Egypti miehitti sen. Tällöin tuli ensimmäisen kerran virallisesti myönnetyksi, että Egyptin hallinnassa olevalle alueelle oli jäänyt Sudanin armeijan henkilökuntaa. Ahmed vakuutti myös, että Hal'ibin kolmio on osa Sudania eikä sitä hylätä missään olosuuiteissa.
Etelä-Sudanin kansanäänestys itsenäisyydestä 2011 Abyein alue on öljyrikas alue, joka tulee äänestämään myöhemmin samana vuonna siitä, jääkö alue osaksi Sudania vai liittyykö Etelä-Sudaniin. On myös muita kiistanalaisia alueita, joilla äänestyksen pitäminen on toistaiseksi epäselvää ja liittyminen ratkaistaan luultavasti keskusteluina vielä samana vuonna.
Luettelo Sudanin kaupungeista Tämä on luettelo Sudanissa sijaitsevista kaupungeista.
Ihmisoikeudet Sudanissa Tämä artikkeli käsittelee ihmisoikeuksien tilaa Sudanissa.
Sudanin vaakuna Vaakunan lintu on sihteeri, joka on Sudanin alueella tyypillinen lintu. Linnun yläpuolella on valtion arabiankielinen tunnuslause "النصر لنا, An-nasr lana", suomeksi "voitto on meidän". Alhaalla lukee maan virallinen arabiankielinen nimi " جمهورية السودان‎, Jumhūriyyat as-Sūdān". Valtion vaakuna on myös Sudanin presidentin lipussa.
Henry Morton Stanley Vuoden 1885 lopulla tuli Eurooppaan kirje Sudanin eteläisestä maakunnasta Emin Pashalta, joka oli alueen egyptiläisen hallinnon virkamies, ja joka oli jäänyt mahdi-kapinan ahdistamaksi. Tapaus sai suurta julkisuutta, koska vähän aiemmin Sudanissa oli tapettu Sudanin kenraalikuverööri britti Charles George Gordon. Lehdistö vaati Pashan pelastamista.
Baréma Bocoum Ranskan kansalliskokouksen vaaleissa vuonna 1956 Bocoum oli Mamadou Konatén ja Modibo Keïtan jälkeen Sudanin liiton kolmas ehdokas. Konatén kuoltua hänet valittiin kansalliskokoksen edustajaksi. Bocoum oli myös Sudanin liiton politbyroon jäsen sekä Sudanin tasavallan ja itsenäisen Malin lainsäädäntökokousten edustaja. Hän toimi maan ulkoministerinä ja vuosina 1964–1966 sisäministerinä.
Sudanin sisällissota Sudanin etelä- ja pohjoisosilla oli varsin erilainen tausta. Brittien siirtomaahallinnon alkuaikoina, vuoteen 1946 asti, Etelä- ja Pohjois-Sudania hallittiin erikseen. Eteläosassa elää kristittyjä ja animisteja, pohjoisessa muslimeita. Pohjoisen ja etelän välisessä konfliktissa kuoli arviolta kaksi miljoonaa ihmistä, ja neljä miljoona ihmistä joutui jättämään kotinsa.
Sudan Sudanin luontoa uhkaa Sahelin alueen voimakas aavikoituminen, metsien tuhoutuminen, ylilaiduntaminen ja kontrolloimaton metsästäminen. Ennen sisällissotia Sudan oli suosittu turismimaa ja eurooppalaiset matkustivat Sudaniin metsästämään paikallisia eläimiä. Sudania on myös syytetty uhanalaisten eläinten, kuten norsujen salametsästämisestä. Norsuja metsästetään norsunluun arvokkuuden vuoksi ja vuonna 2005 kansainvälinen luonnonsuojeluryhmä löysi lähes 11 000 norsunluusta tehtyä korua pääkaupungista Khartumista. Sisällissodat ovat keskittäneet ihmisten huomion pois luonnonsuojelualueista, mutta siitä huolimatta Sudan on laajentanut merkittävästi luonnonsuojelualueidensa kokoa. Tärkeimpiä luonnonsuojeluorganisaatioita ovat maan yliopistot, SECS ja Sudanin tutkimuskeskus ja Wildlife Reasearch Center.
Hermione Granger Hermione Jean Granger (s. 19. syyskuuta 1979) on kuvitteellinen henkilö, kirjailija J. K. Rowlingin kirjoittamassa Harry Potter -kirjasarjassa. Emma Watson on näytellyt Hermionea kaikissa julkaistuissa Harry Potter -elokuvissa.
Tylypahkan henkilökunta Amore Burbage () on jästitiedon opettaja Tylypahkassa vuodesta 1993 eteenpäin. kun Hermione Granger alkoi opiskella jästitietoa kolmantena vuonnaan, hänestä tuli Burbagen lempioppilas. Myös Ernie Macmillan alkoi opiskella jästitietoa sen kiehtovuuden takia. Hermione kuitenkin lopetti jästitiedon opiskelun vaikka sai kokeesta yli 320 prosenttia oikein. Myöhemmin Burbage kirjoittaa jästejä puolustavan artikkelin "Päivän Profeettaan". Hänen mielestään muun muassa velhot ja noidat voisivat avioitua jästien kanssa ja puhdasverisyyden katoaminen olisi suotavaa. 
Teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset lordi Voldemort vangitsi Burbagen Malfoyden kartanoon ja kuolonsyöjien läsnä ollessa tappaa Burbagen Avada kedavra-kirouksella ja antaa hänet käärmeensä Naginin syötäväksi. Myöhemmin "Päivän Profeetta" kirjoittaa Burbagen eronneen tehtävästään. Burbage yritti ennen kuolemaansa anella Kalkarosta auttamaan häntä sanoen että he ovat ystäviä, mutta Kalkaros ei voinut tehdä elettäkään hänen auttamisekseen ettei hän paljastuisi Dumbledoren kaksoisagentiksi.
Hermione Granger Hermione on korvaamaton apu ystävilleen muun muassa kehitellessään keinoja, joilla ympäri maan matkustaminen tulee kolmikolle helpommaksi ja pelastaessaan Ronin verenhukalta. Hermione käy myös Harryn kanssa tämän vanhempien haudalla ja auttaa tätä pelastumaan Voldemortin Nagini-käärmeen hyökkäykseltä. Harryn, Ronin ja Hermionen jäädessä kuolonsyöjien käsiin nämä kiduttavat Hermionea, mutta hän pääsee pakenemaan.
Hermione Granger Hermione opiskelee Tylypahkan noitien ja velhojen koulussa. Hän on jästisyntyinen. Hermionen ystäviä ovat Harry Potter ja Ron Weasley. Hänen vanhempansa ovat ammatiltaan hammaslääkäreitä. Hän on perheen ainoa lapsi. Lisäksi Hermione omistaa Koukkujalka-nimisen sekarotuisen kissan, jonka toinen vanhempi on gäätä. Myöhemmin Hermione jätti Koukkujalan Kotikoloon Ginnyn hoiviin ennen seitsemättä kouluvuottaan. Ei ole tiedossa palautettiinko Koukkujalka Hermionelle Toisen Velhosodan jälkeen Voldemortin kukistuttua.
Hermione Granger Hermione on luonteeltaan ahkera ja innokas opiskelija. Hän osoittautuu hyvin pian yhdeksi taitavimmista noidista, joita koulussa opiskelee. Hermione tuntuu osaavan oppikirjat ulkoa jo ennen kuin muut ovat edes avanneet niitä ja oppii loitsut nopeasti. Hän onkin vuosikurssinsa paras oppilas ja yksi koulun parhaita. Vaikka hänen tietämystään myös ihaillaan, jotkut pitävät häntä lähinnä ärsyttävänä ja kaikkitietävänä tyttönä, joka koettaa päteä jokaisen tilaisuuden tullen. Tästä syystä häntä pidetään usein kunnianhimoisena vaikkei hän ehkä tarkoituksella ole sitä, eikä hän ole itseriittoinen kuten esimerkiksi Ronin isoveli Percy Weasley. Teoksessa Harry Potter ja Azkabanin vanki Hermionen opiskellessa kolmannella luokalla, hänen tiedonhalunsa on niin suuri, että hän joutuu kääntämään aikaa ja elämään saman tunnin kahteen kertaan päästäkseen kaikille haluamilleen oppitunneille. Hermionella on kuitenkin hänen älykkyydestään ja kirjaviisaudestaan huolimatta myös tunneälyä. Hän on hyvä kuuntelemaan ja on empaattinen toisia kohtaan. Silloin kun hän ei jaksa tiettyyn pisteeseen asti enää kritisoida tai nuhdella Harryn ja Ronin tapoja toimia, esimerkiksi koulutehtävien teossa, hän auttaa heitä avuliaasti.
Hermione Granger Epilogikappaleessa kerrotaan, että yhdeksäntoista vuotta myöhemmin Hermione ja Ron ovat naimisissa ja heillä on kaksi lasta, Rose ja Hugo. Hermione ja Ron ovat Harryn pojan James Siriuksen kummeja. J. K Rowling on myös kertonut, että Hermione työskentelee taikaministeriössä taikalainvartijaosastolla. Myöhemmin Harry Potter ja kirottu lapsi -näytelmässä paljastetaan että Hermionesta tuli uusi Taikaministeri Kingsley Kahlesalvan jäätyä eläkkeelle vuonna 2019.
Hermione Granger Hermione on vuosikurssinsa vanhin ja kaikin puolin viisain oppilas. Koska Tylypahkassa aloitetaan koulu 1. syyskuuta, Hermione olisi ollut liian nuori Harrya ja Ronia ylemmälle luokalle, joten hän aloitti koulun hieman ennen kuin täytti 12. Tylypahkassa opiskeleminen aloitetaan 11-vuotiaana.
Hermione Granger Mitä Hermionen rakkauselämään tulee, hän tutustuu neljäntenä kouluvuotenaan kuuluisaan huispaajaan Viktor Krumiin. Romaanissa Harry Potter ja puoliverinen prinssi vuorostaan Hermione joutuu seuraamaan mustasukkaisena vierestä, kun Ron alkaa seurustella Lavender Brownin kanssa. Kostoksi Ronille, neuvokas Hermione alkaa tapailemaan Cormac McLaggenin kanssa. Heidän yhteinen aikansa jää lyhyeksi, kun Hermione tajuaa, ettei voi kostaa toisen ihmisen kustannuksella. Hermione on myös aikoinaan ollut ihastunut pimeyden voimilta suojautumisen opettajaan Gilderoy Lockhartiin, vaikkei hän sitä myöntänytkään. Hermione alkaa seurustella Ronin kanssa Tylypahkan lopputaistelun jälkeen.
Korpinkynsi Lunan isä, Ksenofilius Lovekiva, on "Saivartelija"-nimisen lehden päätoimittaja, ja Luna tuntuu uskovan kaiken, mitä hänen isänsä tälle kertoo. Hermione Granger pitää Saivartelija-lehteä roskana ja ilmaistuaan mielipiteensä Lunan kuullen tämä suutahtaa Hermionelle. Luna ei siis liiemmin pidä Hermionesta, joka perustaa kaiken tosiasioihin.
Hermione Granger Vuonna 2014 kirjailija J. K. Rowling arveli haastattelussa, että hän oli päättänyt Ronin ja Hermionen avioliitosta liian varhaisessa vaiheessa ja pitänyt liian lujasti kiinni tästä ratkaisustaan.
Hermione Granger Hermionen ystävyys on usein osoittautunut Harry Potterille kultaakin arvokkaammaksi ja Harry mainitseekin teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset, että Hermione on kuin sisko hänelle. Hermionen hyvä tiedonhakutaito on auttanut ystävykset monesta pulasta. Kuudentena opiskeluvuotenaan teoksessa Harry Potter ja puoliverinen prinssi Harry ja Ron järkyttyvät, kun Hermione ei löydäkään selitystä oudolle Hirnyrkki-sanalle. Hermionen järkytys tuntuu olevan vieläkin suurempi, sillä koulun kirjasto ei ole kuin kerran aikaisemmin pettänyt hänen luottamuksensa. Harry ja Ron eivät aina noudata tai usko Hermionen neuvoja koska he eivät aina jaksa kuunnella hänen iänikuista, " tärkeilevää nalkutustaan" ja sen takia he useimmiten joutuvatkin ikävyyksiin.
Harry Potter ja Azkabanin vanki Harryn ystävät Hermione Granger ja Ron Weasley riintaantuvat keskenään, kun Hermionen uusi kissa, Koukkujalka yrittää tappaa Ronin lemmikkirotan Kutkan. Lisää kinaa aiheuttaa Harryn joululahjaksi saama Tulisalama-luuta. Pakettiin ei ollut merkitty lähettäjää ja Hermione epäilee luudan tulleen Sirius Mustalta. Hermione kertoo asiasta McGarmiwalle, joka takavarikoi luudan. Sen seurauksena Ron ja Harry suuttuvat Hermionelle. He kuitenkin leppyvät, kun luuta tuodaan takaisin turvalliseksi todettuna.