mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Schläflin symboli Korkeampiulotteisten säännöllisten polytooppien Schläflin symbolit määritellään rekursiivisesti. Ne ovat muotoa {"p", "p", ..., "p"}, kun "n"-polytoopin "n"-1 -ulotteisen sivun Schäflin symboli on {"p","p", ..., "p"} ja särmäkuvion {"p","p", ..., "p"}.
Om-tavu Om-symboli (käytetään myös nimeä Pranava) on hindulaisuuden pyhin symboli. Merkki on sanskritin kieltä ja lausutaan joko "Om", "Aum" tai "Ohm". Vaikka symboli on mainittu kaikissa hindujen kirjoituksissa, sen merkitys selitettiin tarkasti upanishadeissa.
Euroopan unionin symbolit Euroopan unionin symbolit on tarkoitettu edustamaan EU:ta ja yhdistämään unionin kansoja ja kansalaisia. Symboleita on viisi ja ne ovat lippu, motto, hymni, juhlapäivä ja yhteinen raha. Euroopan unionilla ei ole vaakunaa, mutta lipun tähtikuviota käytetään usein sen sijassa.
Gorgoneion Gorgoneion () oli alun perin Antiikin Kreikassa pahan karkottamiseen käytetty symboli. Symbolissa oli Gorgotin pää ja se liitettiin Zeukseen ja Atheneen, joiden molempien sanotaan käyttäneen symbolia. Se oli suosittu myös kuninkaallisissa aigiksissa ja se on nähtävissä muun muassa Aleksanteri-mosaiikissa.
Kemiallinen reaktio Kemiallinen reaktio on prosessi, jossa aineet muuttuvat toisiksi aineiksi: atomien ja molekyylien elektronijakaumat muuttuvat, ja yleensä sidoksia syntyy tai katkeaa. Reaktiossa atomi voi muuttua ioniksi, molekyylit voivat yhdistyä tai hajota tai molekyylien atomit voivat järjestyä uudestaan.
Taikaviitta Taikaviitta () on Disneyn sarjakuvissa seikkaileva supersankari, jonka Giovan Battista Carpi, Guido Martina ja Elisa Penna keksivät vuonna 1969. Hän on Aku Ankan salainen alter ego, joka taistelee Ankkalinnan rikollisuutta vastaan. Taikaviitta esiintyy enimmäkseen italialaisten Disney-taiteilijoiden tarinoissa, ja on suosittu hahmo Aku Ankan taskukirjoissa.
Taikaviitta Taikaviitta sai alkunsa, kun italialaiset Disney-sarjakuvien ystävät valittivat Aku Ankan jatkuvasta huonosta onnesta. Arvostelun seurauksena Disney-taiteilijat Giovan Battista Carpi, Guido Martina ja Elisa Penna päättivät tehdä Akusta naamioidun kostajan ja antoivat tälle "alter egolle" nimen "Paperinik", joka oli viittaus suosittuun italialaiseen sarjakuvahahmoon Diabolikiin. Taikaviitta sai vaikutteita myös Batmanista, Fantômasista ja Zorrosta.
Aku Ankka Tuplanolla on Aku Ankan alter ego, salainen agentti, joka työskentelee salaiselle toimistolle, joka on niin salainen, että sillä ei ole edes nimeä. Tuplanollan pomona toimii Jori J, jonka yläpuolella toimii salaperäinen "Pääjohtaja".
Guido Martina Guido Martina (9. helmikuuta 1906 Carmagola – 6. toukokuuta 1991 Rooma) oli italialainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka loi Aku Ankan supersankari- alter egon Taikaviitan. Hän käsikirjoitti ensimmäisen Disney-klassikkosovituksen Mikin Inferno. Hän teki tarinoita paitsi Aku Ankka -sarjakuviin, myös perusti ja käsikirjoitti "Pecos Bill" -sarjakuvalehden.
Tuplanolla Tuplanolla on Aku Ankan alter ego, salainen agentti, joka työskentelee salaiselle toimistolle, joka on niin salainen, että sillä ei ole edes nimeä. Tuplanollan pomona toimii Jori J, jonka yläpuolella toimii salaperäinen "Pääjohtaja".
Taikaviitta Aku Ankan taskukirjassa numero 56, "Taikaviitta saa vastustajan", Ankkalinnan naisyhdistyksen puheenjohtaja Hanhikki Hanhi antoi Iines Ankalle erikoisvarusteita ja teki hänestä Naistaikaviitan. Taikaviitta ja Naistaikaviitta kohtasivat viiden ruudun mittaisessa kohtauksessa Taikaviitan napattua Karhukoplan. Tarina on julkaistu uudelleen Aku Ankan taskukirjan teemanumerossa "Kääk! – Aku Ankan monet kasvot".
Taikaviitta Taikaviitta teki ensiesiintymisensä 8. kesäkuuta 1969 julkaisussa kaksiosaisessa tarinassa "Paperinik il diabolico vendicatore", joka ilmestyi Suomessa Aku Ankan taskukirjan numerossa 41 nimellä "Akun hahmonvaihdos". Tarinassa Aku saa selville voittaneensa arpajaisissa hylätyn Ruusulinna-huvilan. Pian hän kuitenkin huomaa, että omistuspaperit toimittanut postinkantaja oli sekoittanut hänet Hannu Hanheen, joka arpajaiset todellisuudessa voitti. Aku ei piittaa virheen oikaisemisesta vaan lähtee tarkistamaan rakennuksen sijaintia. Sisältä huvilasta hän löytää nojatuolin tyynyn alta vanhan päiväkirjan, joka aikoinaan kuului Ruusulinnan alkuperäiselle omistajalle, herrasmiesvaras Fantom Ankalle. Päiväkirjan avulla hän löysi Fantom Ankan asun ja päätti esiintyä Taikaviittana kostaakseen henkilöille, jotka olivat tehneet vääryyttä hänelle. Tarinan lopussa Hannu tuhoaa vahingossa Ruusulinnan sytyttämällä kynttiläksi naamioidun dynamiittipötkön. "Akun hahmonvaihdos" on julkaistu myös Aku Ankan taskukirjan erikoisnumerossa "Viitan varjo" ja 19. teemanumerossa "Kaksoiselämää".
Iines Ankka "Viitatar" eli Naistaikaviitta (ital. "Paperinika") on käsikirjoittaja Guido Martinan ja piirtäjä Giorgio Cavazzanon luoma Iines Ankan alter ego. Hahmo ensiesiintyi tarinassa "Pyssyllä ei rahaa saa", joka julkaistiin Aku Ankan taskukirjassa numero 56. Hanhikki Hanhi avusti Iinestä tekemällä hänelle Viitattaren puvun sekä muita välineitä, kuten pillerin, joka saa uhrin nukkumaan jopa vuorokauden.
Taikaviitta Taikaviitta käyttää taistelussa rikollisuutta vastaan Pelle Pelottoman suunnittelemia erikoislaitteita. Näihin kuuluvat muun muassa korkeita hyppyjä mahdollistavat pomppusaappaat, muistinmenetyksen aiheuttavat unohduspillerit ja suuri joukko erilaisia naamareita. Akun makuuhuoneen vaatekaapissa on salainen hissi, jonka avulla pääsee Taikaviitan salaiseen piilopaikkaan. Piilopaikka sijaitsee Akun kotitalon alapuolella ja toimii Taikaviitan varusteiden varastona.
Viitatar Viitatar eli Naistaikaviitta () on Disneyn eläinmaailmassa esiintyvä Iines Ankan alter ego. Viitattaren loi käsikirjoittaja Guido Martina ja piirtäjä Giorgio Cavazzano. Hahmo ensiesiintyi tarinassa "Pyssyllä ei rahaa saa", joka julkaistiin Aku Ankan taskukirjassa numero 56. Hanhikki Hanhi avusti Iinestä tekemällä hänelle Viitattaren puvun sekä muita välineitä, kuten pillerin, joka saa uhrin nukkumaan jopa vuorokauden.
Taikaviitta Taikaviitta on pääosassa monessa Aku Ankan taskukirjassa, muun muassa seuraavissa:
Aku Ankka Aku Ankan muut (salaiset) henkilöllisyydet ovat Taikaviitta ja Tuplanolla. Hän toimii myös PAM- ja ATP-agenttina yhdessä Touho-serkkunsa kanssa. ATP:ssa eli Ankan tiedustelupalvelussa hänen agenttinimensä on LäPä 7 (Lähes Pätevä 7).
Taikaviitta Taikaviitta on pääosassa myös Aku Ankan taskukirjan erikoisnumerossa "Viitan varjo" ja taskukirjan teemanumerossa 19: "Kaksoiselämää".
Disney’s PK: Out of the Shadows Taikaviitan syntytarina on kirjoitettu peliä varten uudelleen. Pelin esinäytöksessä esitellään Aku Ankka, joka on saanut töitä Ducklair-pilvenpiirtäjän talonmiehenä. Aku väsähtää tuoliinsa, ja näkee unta, jossa hän haaveilee olevansa supersankari. Akun nukkuessa Ducklair-tornin salaisessa ullakkokerroksessa majaileva keinoäly Yksi (One) on kuullut Akun höpisseen unissaan. Yksi sieppaa Akun tornin ullakolle, ja tekee hänestä Taikaviitan.
Roope Ankka Ankronikassa Roopella on myös alter-ego nimeltä Naamio-ankka.
Aku Ankka Vuonna 1996 toteutetussa sarjassa Nokkapokka Aku asuu teini-ikäisten sisarenpoikiensa Tupun, Hupun ja Lupun kanssa.
Sarjakuvien Aku on säilyttänyt suosionsa Euroopassa aina nykyaikaan saakka. Erityisen suosittu Aku on Italiassa, Norjassa ja Suomessa. Italialaiset sarjakuvataiteilijat, kuten Giorgio Cavazzano, Massimo De Vita ja edesmennyt Romano Scarpa, ovat luoneet oman ankkamaailmansa, jonka luomuksia ovat esimerkiksi Akun toinen minä, naamioitu sankari Taikaviitta sekä Akun serkku Into Ankka.
Taikaviitta Ensiesiintymisessään Taikaviitalla ei vielä ollut naamiota kasvoillaan. Hän käytti sitä ensimmäistä kertaa seuraavassa Taikaviitta-tarinassa, "Taikaviitta vauhdissa" ("Paperinik alla riscossa"), joka on Suomessa julkaistu taskukirjassa "Aku Taikaviitta" ja myöhemmin "Viitan varjossa". Varhaisissa esiintymisissään Taikaviitta ei ollut supersankari vaan pikemminkin kostaja, jonka yleisimpiä uhreja olivat Hannu Hanhi ja Roope Ankka. Myöhemmin Disney-taiteilijat kuitenkin muuttivat hänet nykyisenlaiseksi supersankariksi, koska he alkoivat pitää Taikaviittaa liian synkkänä hahmona – toisinaan Taikaviitta saattoi kohdella uhrejaan hyvinkin julmilla ja häijyillä tavoilla. Nykyisin Taikaviitta on paljon sankarillisempi hahmo, jonka vastustajia ovat muun muassa Karhukopla, Milla Magia, Kroisos Pennonen sekä suuri joukko kertakäyttöhahmoiksi tarkoitettuja superkonnia ja rikollisneroja.
Taikaviitta Kesäkuusta 2014 lähtien "Taikaviitta 2000" -sarjaa alettiin julkaista suomessa uudelleen osana "Aku Ankan taskukirja: Super" -kirjasarjaa. Tällä kertaa sarja on tarkoitus julkaista alkuperäisessä järjestyksessä ensimmäisestä osasta lähtien.
Pelle Peloton Pelottoman ystäviä ovat Aku Ankka ja muut Ankan perheen jäsenet. Roope Ankka vaatii yleensä Pelottoman töihin itselleen palkatta. Häneltä apua on myös saanut Taikaviitta, jolle Peloton suunnittelee ja valmistaa sekä aseita että varusteita.
Touho Ankka Into, tarmokkuus ja liki pohjaton hyväntahtoisuus paikkaavat kuitenkin aukot taidoissa ja värikkäänä ja ennakkoluulottomana elämäntaiteilijana Touho on täydellinen aisapari toisinaan jopa liialliseen varovaisuuteen taipuvaiselle Akulle. Vaikka Touho tarkoittaa aina hyvää, hän ajautuu todella helposti erilaisten muotivirtausten pauloihin ja saa yleensä myös Akun vaikeuksiin. Touho ja Aku nähdään monissa Aku Ankan Taskukirjoissa agentteina joko Roope-sedän perustamassa ATP:ssä (Ankan Tiedustelu Palvelussa) tai sitten muukalaisia vastaan olevassa PAM:issa (Päihitämme Avaruuden Muukalaiset). Brasiliassa Touho nähdään myös Taikaviitan apurina.
Hessu Hopo Hessulla on myös alter ego Superhessu ("Super Goof"). Hessu saa supervoimansa takapihallaan kasvavista maapähkinöistä, joita hän usein varastoi hattuunsa. Maapähkinöiden teho ei ole kuitenkaan ikuinen, ja usein Superhessu muuttuu takaisin Hessuksi silloinkin, kun supervoimia vielä tarvittaisiin. Aku Ankka -lehdessä Superhessu esiintyi ensi kertaa numerossa 23/1968 tarinassa "Kauniin Helunan ryöstö". Superhessu on esiintynyt myös kerran Mikin klubi -ohjelmassa. Superhessun on luonut Paul Murry.
Disney’s PK: Out of the Shadows Disney’s PK: Out of the Shadows on videopeli, jonka päähenkilönä on Aku Ankka -sarjakuvista tuttu Taikaviitta. Peli on julkaistu myös nimillä Disney's Donald Duck PK, Disney's PK, Platyrhynchos Kineticus, ja Who is PK? Kirjainyhdistelmä PK on alun perin lyhenne Taikaviitan italiankielisestä nimestä Paperinik. Pelissä se on kuitenkin selitetty toisin: kirjaimet ovat lyhenne sanoista "Platyrhynchos Kineticus", mikä on Latinaa, ja tarkoittaa vapaasti käännettynä "Energistä ankkaa"
Giovan Battista Carpi Suomessa Carpi muistetaan paitsi ensimmäisen Taikaviitta-tarinan piirtäjänä, myös Sudenpentujen käsikirjan kuvittajana ja Aku Ankka -klassikot -sarjan kansikuvista.
Taikaviitta "Taikaviitta 2000" -albumit erosivat suuresti muusta Aku Ankka -tuotannosta. Ne sisälsivät paljon väkivaltaa ja nopeatempoista toimintaa – sarjan edetessä henkilöitä saattoi jopa kuolla. Albumien visuaalinen tyyli oli saanut vaikutteita mangasta ja yhdysvaltalaisista supersankarisarjakuvista. Sarjat olivat usein juoneltaan, tematiikaltaan ja tapahtumiltaan perinteisiin Disney-sarjakuviin nähden aikuismaisempia, käsitellen usein esimerkiksi ekologisia, inhimillisiä tai jopa yhteiskunnallisia aiheita.
Claudio Sciarrone Claudio Sciarrone (s. 1962 Milano) on italialainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan erityisesti Aku Ankka- ja Taikaviitta-tarinoista. Hän teki ensimmäisen piirrostyönsä Disneylle jo vuonna 1987 ja on ollut yksi vakinaisista piirtäjistä vuodesta 1992 lähtien.
Della Ankka Della Ankan aviomiehen henkilöllisyys ei ole selvillä, ja Don Rosan piirtämässä Aku Ankan sukupuussa lintu onkin peittänyt hänen kasvonsa. Eräässä varhaisessa sarjakuvassa hänen paljastettiin joutuneen sairaalaan, kun Tupu, Hupu ja Lupu räjäyttivät ilotulitteen hänen nojatuolinsa alla. Tämän kepposeksi tarkoitetun onnettomuuden takia Della sai hermoromahduksen ja lähetti heidät pariksi viikoksi veljensä Aku Ankan huostaan. Sitten Aku saa sähkösanoman Dellalta, joka tahtoo poikien palaavan kotiin, ja Aku lähettää pojat Dellalle. Myöhemmin pojat tulivat käymään Akun luona. Sen jälkeen Della Ankasta ei ole kuulunut mitään.
Alter ego Kuuluisia alter egoja ovat muun muassa Borat Sagdiyev (Sacha Baron Cohen), Dame Edna Everage (Barry Humphries), Slim Shady (Eminem), Pee-wee Herman (Paul Reubens) ja Nicki Minaj ja kirjallisuudessa Charles Bukowski (Henry Chinaski). Myös pianisti-laulaja-säveltäjä Tori Amos on käyttänyt alter egoja. Hänen 2007 ilmestyneellä "American Doll Posse" -albumilla ja ADP-kiertueella esiintyvät hänen alter egonsa Pip, Isabel, Santa ja Clyde.
Raphael (sarjakuvahahmo) Archie Comics sovelsi 1980-luvun animaatiosarjan sarjakuvaansa ja esitteli Raphaelin, joka oli luonteeltaan hyvin samankaltainen kuin animaatiossa. Hänellä oli hetkellisesti salainen alter ego, ja hän pukeutui ihonmyötäiseen, mustaan asuun. Samaan aikaan Raphaelilla oli antropomorfinen tyttöystävä, joka oli myös ninja.
Nicki Minaj Debyyttialbumiaan varten Minaj loi uuden alter egon nimeltä "Roman Zolanski". Hän on todennut, että kappaleissa, kuten Trey Songzin kanssa tehdyssä "Bottoms Up" -kappaleessa, ei räppää Nicki, vaan sen sijaan Roman Zolanski, ja on kertonut Romanin olevan hänen "kaksoisveljensä". Romania on verrattu Eminemin alter egoon, "Slim Shadyyn", ja "Pink Fridayn" kappaleella "Roman's Revenge" Eminem ja Nicki Minaj tekevät yhteistyötä käyttäen näitä alter egoja. Minaj totesi, että hänen debyyttialbumillaan fanit tulevat tapaamaan Nickin, Romanin ja Onikan.
18. marraskuuta 2010 Nicki esittäytyi uutena alter egona nimeltä "Nicki Teresa". "Fuse studioilla" New Yorkissa Nicki tapasi fanejaan "The Garden Of Dreams Foundation"issa käyttäen värikästä huivia päänsä ympärillä ja hän kulki ympäriinsä ollen "faniensa parantaja". Minaj esiintyi Lopez Tonight -ohjelmassa 6. joulukuuta 2010 ja esitteli uuden alter egon, Espanjan inspiroimaan ohjelmaan, nimeltä Rosa (äännetään Rrrosa). Nicki Minajilla on useita muitakin alter egoja, mm. "Harajuku Barbie", "Baddest Bitch" ja "Nicki Lewinski".
Indiana Hopo Indianan loivat vuonna 1988 käsikirjoittaja Bruno Sarda ja piirtäjä Maria Luisa Uggetti elokuvahahmo Indiana Jonesin pohjalta. Indiana Hopon ensiesiintyminen on julkaistu Suomessa Aku Ankan taskukirjassa 139, "Taikaviitta ja Kumi-Kalle", tarinassa "Kadonneen temppelin metsästys".
Alter ego (täsmennyssivu) Alter ego tarkoittaa seuraavia asioita:
Mummo Ankka Don Rosan käsikirjoittama ja piirtämä Roopen Ankan menneisyyttä valottava "Roope Ankan elämä ja teot" -sarja sekä siihen liittyvä "Aku Ankan sukupuu" -juliste ovat vakiinnuttaneet Mummon aseman Ankkojen sukupuussa, vaikkakin sukupuu pohjaa jo Carl Barksin laatimaan kaavioon. Sukupuu muun muassa kumosi Euroopassa laajalti levinneen käsityksen, jonka mukaan Roope ja Mummo olisivat sisaruksia. Tämän tarinaperinteen huomionarvoinen edustaja on Marco Rotan vuonna 1984 ilmestynyt tarina ”Onneksi olkoon Aku Ankka”, jonka mukaan sisarukset Roope ja Mummo löysivät vastakuoriutuneen Akun orpona tienposkesta vuonna 1934 ja ottivat omakseen.
Hannu Hanhi Aku Ankan suhteen Hannu Hanhi on Iines Ankan kilpakosija, minkä takia serkuksilla on usein kovia riitoja. Suhde Iinekseen onkin yksi niitä harvoja asioita, joissa Aku enimmäkseen voittaa Hannun.
Alter ego Kirjailija voi luoda jostain kirjansa hahmosta "alter egonsa", ja tällöin termillä tarkoitetaan sitä, että kirjailija samaistaa itsensä tuohon hahmoon. Termiä käytetään usein viihteessäkin, kuten sarjakuvissa (esimerkiksi Karvinen/Liehuviittainen kostaja) sankarin tai vihollisen salaiselle identiteetille (esimerkiksi Clark Kent/Teräsmies). Myös roolipeleissä saatetaan käyttää alter ego -hahmoa. Samantyylisiä käsitteitä ovat muun muassa avatar, kaksoisolento tai jakautunut persoonallisuus.
Alter ego Alter ego () on toinen minä, toinen persoonallisuus tai persoonan sisällä oleva persoona. Termiä käytetään yleisimmin kirjallisuudentutkimuksessa kuvaamaan henkilöitä, jotka ovat persoonallisuudeltaan samanlaisia.
Alter Ego (kappale) Alter Ego () on Minus One -yhtyeen kappale, jolla se edusti Kyprosta . Se julkaistiin 22. helmikuuta 2016. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet sekä yhtyeen jäsenet.
Alter Ego (yhdistys) Alter Ego ry on Helsingin yliopiston roolipeliyhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää ja kehittää roolipeli- ja larp-harrastusta yliopistolla ja sen ulkopuolella sekä tarjota harrastemahdollisuuksia jäsenilleen.
Massimo De Vita 1980-luvulla De Vita omaksui tyylin, joka oli lähempänä Giorgio Cavazzanoa. "Indiana Hopo" -tarinat edustavat tätä tyyliä. 1980-luvulla hän loi myös Taikamiekka -tarinasarjan. De Vita on luonut muun muassa Professori Zapotekin ja Marlinin. 1990-luvulla on julkaistu paljon hänen klassisia taikaviitta tarinoita ja hän on muutenkin ollut melkein alusta saakka Aku Ankan Taskukirjan kantava voima.
Tohtori Kaivanto Kaivanto toimii melkein aina yksin ja tuntuu seuraavan Indianaa lähes missä maailmankolkassa tahansa tämä liikkuukin. Tohtori Kaivannon loivat vuonna 1988 käsikirjoittaja Bruno Sarda ja piirtäjä Maria Uggetti elokuvahahmo Indiana Jonesin vihollisen Rene Belloqin pohjalta. Tohtori Kaivannon ensiesiintyminen on julkaistu Suomessa Aku Ankan taskukirjassa 139, "Taikaviitta ja Kumi-Kalle", tarinassa "Kadonneen temppelin metsästys".
Aku Ankka Lataamo Aku Ankka Lataamo (nykyään nimellä Aku Ankka Digipalvelu, puhekielessä edelleen Lataamo) on digitaalinen palvelu, josta löytyy kaikki Suomessa julkaistut "Aku Ankka" -lehdet sekä Aku Ankan taskukirjat. Aku Ankka Lataamo on palkittu Paras ajanvietepalvelu 2014 -palkinnolla.
Alter Ego Alter Ego on suomalaisen popyhtye Egotripin elokuussa 1998 julkaistu kolmas studioalbumi. Levy on ensimmäinen, jolla rumpalina toimi Sampo Haapaniemi ja basistina Mikko Mäkelä. Albumin viimeinen kappale "Lautturi" on alun perin Eppu Normaalin kappale.
Tupu, Hupu ja Lupu Englanninkielinen sana ”nephew” tarkoittaa sekä veljen- että sisarenpoikaa. Termi suomennettiin Aku Ankassa ensi alkuun veljenpojiksi, vaikka termi on Tupun, Hupun ja Lupun tapauksessa väärä. Aku onkin poikien eno vaikka tätä Aku-sedäksi sanotaankin. Virheellinen nimitys vakiintui Aku Ankka -sarjakuvissa käyttöön vuosikymmenien ajaksi, mutta nykyään suomalaisissa ankkajulkaisuissa puhutaan Tupusta, Hupusta ja Lupusta yleensä pelkästään ankanpoikina tai sukulaispoikina, ei veljen- tai sisarenpoikina. Ankanpoikien isän nimi on hämärän peitossa, mutta hänen kerrotaan joutuneen sairaalaan, kun pojat räjäyttivät raketin hänen tuolinsa alla.
Alter Ego (yhdistys) 22. maaliskuuta 1996 Alter Ego laajeni koko Helsingin yliopiston roolipeliyhdistykseksi, yhdistyttyään muiden tiedekuntien roolipelijärjestöjen kanssa. Yhdistyksen kaksi tärkeää vuosittaista juhlapäivää ovat syksyllä perustamis- eli vuosijuhla sekä keväällä laajenemisjuhla, joiden viettotavat nykyään vaihtelevat.
Aku Ankka Aku Ankalla on kaksossisko Della Ankka, jonka lapsia ovat Tupu, Hupu ja Lupu. Hortensia MacAnkka on Akun äiti ja on Roope Ankan (sukunimi vaihtui jossain vaiheessa MacAnkasta Ankaksi) sisko, eli Roope on Akun eno. Iines Ankka taas ei ole Akulle mitään sukua vain pelkkä tyttöystävä.
Alter Ego (yhdistys) Yhdistys on perustajajäsen Ropecon ry:ssä, joka järjestää Suomen suurimman ja kansainvälisestikin tunnetun roolipelitapahtuma Ropeconin. Alter Egon tunnuksessa on kuvattuna kaksi liitävää korppia. Järjestö julkaisee Alterations-nimistä jäsenlehteä. Kerhohuone sijaitsee HYYn tiloissa uudella ylioppilastalolla.
Aku Ankka Jumbo Aku Ankka Jumbo sarjakuvakirjasarja sisältää enimmäkseen Aku Ankoissa ja aikaisemmissa albumeissa julkaistuja sarjoja. Ensimmäinen Aku Ankka Jumbo ilmestyi vuonna 1999. Kirjojen koko on suurempi kuin Aku Ankan taskukirjojen ja kirjojen sivumäärä on 416 sivua.
Sisuvius Ankka Sisuvius Ankka () on Disneyn sarjakuvahahmo ja Aku Ankan serkku, joka esiintyi ensimmäistä kertaa Carl Barksin tarinassa "Aku Ankka tukinuitossa" vuonna 1962. Sittemmin Sisuvius on vilahtanut myös Daniel Brancan kuvittamassa tarinassa "Tosimiesten mittelö", joka julkaistiin Aku Ankassa 17/2004. Don Rosan piirtämän Aku Ankan sukupuun mukaan Sisuvius on Touho Ankan veli ja hänen vanhempansa ovat Aino ja Unto Ankka. Sisuvius esiintyi myös numerossa 13/2012.
Aku Ankka Pikku-Aku -tarinat kertovat Aku Ankan lapsuudesta. Tarinat sijoittuvat maaseudulle Akun kouluaikaan. Akun holhoojana tarinoissa on Mummo Ankka. Sarjoissa ei Mummoa ja Akua lukuun ottamatta esiinny muita Aku Ankka -sarjakuvista tuttuja hahmoja (paitsi Roope tarinassa "Lunta tupaan"). Suomessa julkaistuissa Pikku-Aku -sarjoissa vakituisia hahmoja ovat mm. Karo Kaakkuri ja Veka. Joissakin vanhemmissa tarinoissa Karo esiintyy nimellä Kimmo Kiljuhanhi.
Punainen lohikäärme Graham antaa Freddy Loundsille yksinoikeudella haastattelun, jossa hän kertoo murhaajasta FBI:n profiilin määrittelemiä halveksivia yksityiskohtia: hän muun muassa haukkuu Hammaskeijua impotentiksi homoseksuaaliksi ja säälittäväksi ihmiseksi. Dolarhyde raivostuu lukiessaan haastattelun, ja tämän seurauksena hän kidnappaa Loundsin. Dolarhyde vie Loundsin kotitalolleen, jossa hän väkivaltaisesti kiduttaa ja lopuksi surmaa tämän. Ollessaan töissä St. Louisissa sijaitsevassa valokuvalaboratoriossa Dolarhyde rakastuu sokeaan työtoveriinsa Reba McClaneen, mutta hänen lohikäärmeen alter egonsa vaatii häntä tappamaan tämän. Dolarhyde pyrkii vapautumaan alter egonsa hallinnasta ja matkustaa New Yorkin Brooklyn Museumiin, jossa hän pyytää museovirkailijaa esittämään hänelle Blaken alkuperäisen vesivärimaalauksen ”Punainen lohikäärme ja aurinkoon puettu nainen”. Hän kolkkaa kaksi museovirkailijaa, syö maalauksen päästäkseen irti alter egostaan ja pakenee takaisin kotiseudulleen.
Taikaviitta 1990-luvun loppupuolella italialaiset ankkataiteilijat kehittelivät uuden albumisarjan nimeltä "PKNA – Paperinik New Adventures", joka tunnetaan Suomessa parhaiten nimellä "Taikaviitta 2000". Uudessa sarjassa Ankkalinna esitettiin jokseenkin perinteistä futuristisempana paikkana, ja Taikaviitan seikkailut veivät hänet usein erilaisiin science fiction -tyyppisiin ympäristöihin kuten avaruuteen, tulevaisuuteen tai virtuaalitodellisuuteen. Apurikseen Taikaviitta sai Pelle Pelottoman tilalle keksijä Everett Ducklairin kehittämän Yksi-nimisen tekoälyn, joka asuu Roope Ankan omistaman Ducklair-tornin salaisessa kerroksessa. Taikaviitan uusia arkkivihollisia edustivat muun muassa sotaisat muukalaisvalloittajat Evronit sekä 2200-luvulta aikamatkustanut rikollinen Ajastaja.
Aku Ankka Aku Ankalla on huollettavanaan kolme sisarenpoikaa, Tupu, Hupu ja Lupu, jotka kuuluvat Sudenpentujen partiolaisjärjestöön. Akun tyttöystävä on Iines Ankka, jota kilpakosija Hannu Hanhi (Akun serkku) yrittää viekoitella omakseen. Akun miljardöörieno Roope Ankka (kutsutaan myös nimellä Roope-setä) on usein ollut hänen työnantajansa ”nälkäpalkalla”.
Nicki Minaj Minajin alter egot heräävät henkiin hänen lyriikoissaan vaihdellen brittikorostuksesta lempeään Harajuku Barbieen. "Billboard"in mukaan: "Minaj vaihtaa vaivattomasti jalat maassa-Onikasta energiseen Nickiin ja sitten hänen myrskyisään alter egoonsa Roman Zolanskiin. Hän heittää pois brittikorostuksen ja Jamaikan aksentin, eläimellisen murinan, kuiskaavan vokaalin ja nopean tuliset riimit silmänräpäyksessä".
Aku Ankka 1930-luvulta 1960-luvulle tehdyt Aku Ankka -animaatiot ovat nykyisin hyvin arvostettuja. Aku olikin alun perin nimenomaan animaatiohahmo. Aku Ankka -piirretyt ovat lyhyitä ja toiminnallisia. Välillä niissä koetaan seikkailuja, mutta useimmiten liikutaan jonkin arkiaskareen ympärillä. Toisinaan Aku Ankalla on vastustaja, kuten Tiku ja Taku tai muita eläimiä, mutta usein Akun vaikeudet seuraavat kenenkään järjestämättä. Varsinaisia Aku-piirrettyjä tehtiin 128.
Tupu, Hupu ja Lupu Tupun, Hupun ja Lupun äiti on Della Ankka ja isä tuntematon. Vaikka pojat kutsuvatkin Akua jatkuvasti "Aku-sedäksi", Aku Ankka on todellisuudessa heidän enonsa. Englanninkielessä ei tehdä eroa sanan "Uncle" sisällä tarkoittaako se äidin vai isän veljeä, joten tässä ristiriidassa kyse on todennäköisesti tekstien alkuperäisen suomentajan sanavalinnasta. 
Don Rosan laatiman Aku Ankan sukupuun mukaan poikien isovanhemmat (eli Dellan ja Akun vanhemmat) ovat Hortensia McAnkka ja Aaron Ankka. Roope Ankka on poikien isoeno, Mummo Ankka puolestaan isoisoäiti.
Marco Rota Marco Rota (s. 18. syyskuuta 1942 Milano) on italialainen sarjakuvapiirtäjä ja yksi suosituimmista Aku Ankka -sarjakuvataitelijoista. ”Milanon maestroksi” ja joskus ”Italian Carl Barksiksi” kutsuttu Disney-taiteilija rinnastetaan Don Rosan ja Daan Jippesin ohella yhdeksi Carl Barksin manttelinperijäksi. Marco Rota onkin italialaisista Disney-taiteilijoista tyylillisesti kaikkein lähinnä Barksia. Rota tunnetaan persoonallisesta piirrostyylistään ja erityisesti panoraamoistaan ja elokuvamaisesta kuvakerronnasta sekä taitavasta kuvakulmien, valojen ja varjojen käytöstä, historiaan ja eksoottisiin ympäristöihin sijoittuvista sarjakuvista sekä kauniista naishahmoistaan. Hänellä on myös oma tapansa piirtää Aku Ankan lakki kallelleen tämän päähän. Rota ei aina väritä piirtämiään tarinoita, vaan joskus vain muutaman ruudun. Ankkahahmojen puhtaaksipiirtämisessä hän käyttää kynää, kun taas Mikki Hiiren hahmoon hän kokee siveltimen sopivammaksi. Barksin ja Rosan tavoin Rota on huolehtinut siitä, että historialliset ja maantieteelliset yksityiskohdat ovat todellisia. Hän on mieltynyt keskiaikaan ja viikinkeihin ja on luonut Aku Ankan esi-isän, Augustus Ankan, hahmon. Augustus Ankka on skotlantilainen linnanherra, joka toimii Sorsalinnan käskynhaltijana ja taistelee maahan hyökkääviä viikinkejä vastaan.
Luettelo Aku Ankan ammateista Aku on toiminut lukuisissa työpaikoissa. "Roope-setä"-lehden elokuun 2004 numerossa selvitettiin Akun ammatteja. Siinä mainittiin Akun olleen töissä Kattivaaran margariinitehtaalla, Roope Ankalla kolikonkiillottajana ”ja kymmenissä muissakin paikoissa”. Tietotoimiston selvityksen mukaan Aku ”saa luonteensa vuoksi potkut aina säännöllisin väliajoin” ja on tämän takia työskennellyt niin monessa paikassa. Ensimmäisessä suomenkielisessä "Aku Ankka & kumppanit" -lehdessä joulukuussa 1951 Aku toimi koulusalapoliisina (Carl Barksin tarinassa "Aku Ankka koulusalapoliisina") ja yritti saada kiinni koulusta lintsaavia sisarenpoikiaan.
Minä Aku Ankka Minä Aku Ankka on vuonna 1972 julkaistu 280-sivuinen Aku Ankka -jättikirja.
Paul Halas Paul Halas (s. 1949 Woking, Iso-Britannia) on englantilainen sarjakuvataiteilija. Opiskeluaikoinaan hän opiskeli lontoolaisessa elokuva-alan koulussa nimeltä "London International Film School" vuosina 1969–1971. Vuodesta 1978 lähtien hän on kuitenkin käsikirjoittanut sarjakuva-tarinoita tanskalaiselle Egmont-yhtiölle. Hänen käsikirjoittamansa sarjakuvat ovat olleet pääosin Aku Ankka-tarinoita, vaikka hän onkin käsikirjoittanut myös monia Mikki Hiiri -tarinoita. Paul Halasin käsikirjoittamia Aku Ankka-tarinoita ovat esimerkiksi seuraavat tarinat:
Aku Ankka (lehti) "Aku Ankassa" julkaistavat sarjakuvat valitaan Helsingin Munkkivuoressa sijaitsevassa "Aku Ankan" toimituksessa. Toimitus valitsee tarinat tanskalaisen Egmont-kustantamon laajasta Disney-tuotannosta. Toimituksen lisäksi lehden palveluksessa on joukko freelancer-toimittajia, jotka muun muassa tekevät suuren osan "Aku Ankan" käännöstyöstä.
Aku Ankka Aku Ankan ensimmäinen suomennos oli alkujaan "Ankka Lampinen". Aku esiintyi Suomessa ensimmäisen kerran pilakuvassa.
Lavis Vuonna 2003 Henriksén julkaisi kokopitkät albumit "Lazyfatboy 4 Life", "Elämätön luuseri", "Evoluutio" ja "Miehen maailma". Vuonna 2004 hän kehitti alter egon HEATH, jonka nimellä julkaistiin albumi "Sex with Cacodemon". Levyllä Lavis räppäsi englanniksi. Hän käytti levyllä Heathin mukaan lukien jopa viittä eri alter egoa, joista Noob Saiboot esiintyy peräti yhdeksällä levyn kahdestakymmenestä kappaleesta.
Karvinen Joskus, jos Karvinen on löytänyt jonkun kiinnostavan piirteen tai kiinnostavan esineen, hän keksii itselleen alter egon. Sarjakuvissa Karvisen alter egoja ovat olleet muun muassa:Jim Davis aloittaa stripin keksimällä vitsin. Yleensä hän katselee päässään elokuvaa Karvisesta ja kun tulee hauska kohtaus, Jim kelaa taaksepäin ja jakaa vitsin kolmeen ruutuun. Karvinen täytyy saada liikkumaan ja sanomaan kaikki kolmen ruudun ajaksi.
Kumi-Kalle Kumi-Kalle () on toisesta ulottuvuudesta kotoisin oleva sarjakuvahahmo. Kumi-Kalle tavattiin ensi kerran Topolinon lehden numerossa 1707 vuonna 1988. Kumi-Kallen ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Aku Ankan taskukirjan numerossa 139, Taikaviitta ja Kumi-Kalle. Kumi-Kallen kyky on muokata purukumista mitä vain: tuoleja, narua, tauluja jne. Ensimmäisessä seikkailussaan Kumi-Kalle oli rikollinen ja ryösti purukumia, mutta hän myöhemmin on parantanut tapansa ja lopettanut rikolliset toiminnat. Kumi-Kalle on Giulio Chierchinin luoma hahmo vuonna 1988.
Taavi Ankka Professori Taavi Ankka () on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä hahmo. Taavi on Don Rosan mukaan naimisissa Matilda MacAnkan kanssa. 1960-luvulla Taavi esiteltiin Aku Ankka -lehdessä Akun enona. "Disneyn ihmeellinen maailma" -televisiosarjassa ensiesiintymisessä Walt Disney kertoi että Taavi on Akun setä isän puolelta, eurooppalaista sukuhaaraa.
Aku Ankka Ekstra Aku Ankka Ekstra on kuukausittain ilmestyvä sarjakuvalehti, jota kustantaa Sanoma Media Finland. Vuonna 1999 lanseerattu lehti on vain Aku Ankka -lehden tilaajien tilattavissa, eli sitä ei ole irtomyynnissä. Lehti tunnettiin alun perin nimellä Kuukauden sarjisekstra ja tammikuusta 2006 joulukuuhun 2007 nimellä Aku Ankka Sarjisekstra.
Aku Ankka Ekstra Aku Ankka Ekstran tarinoissa seikkaillaan Disney-sarjakuvien maailmassa. Tarinoissa esiintyy paljon sellaisia hahmoja, jotka ovat harvinaisia Aku Ankka -lehden tarinoissa, kuten José Carioca, Panchito Pistoles, Dumbo, Veli Kani, Polle Koninkaulus, Ossian Ötökkä ja Matami Mimmi. Useimmat sarjat ovat hollantilaisia, eivätkä ne ole toivesarjoja lukuun ottamatta ennen Suomessa julkaistuja. Aku Ankasta poiketen Aku Ankka Ekstrassa ei ole sarjakuvien lisäksi mitään muuta sisältöä, kuten artikkeleja tai kilpailuja. Elokuussa 2007 ilmestyi sadas ja joulukuussa 2013 200. numero.
Akun tehdas (televisiosarja) Akun tehdas (, 1999–2000) oli piirrossarja, jossa esitettiin uusia Disney-piirrettyjä. Akun tehdasta on esittänyt Suomessa televisiossa MTV3 ja Nelonen. Useimmiten vain tutuimmat Disney-hahmot Aku Ankka, Hessu Hopo, Mikki Hiiri, Minni Hiiri, Pluto, Iines Ankka, Tupu, Hupu ja Lupu Ankka ja Taavi Ankka esiintyivät ohjelmassa. Myös Roope Ankka, Musta Pekka, Mustakaapu ja Simo Sisu ovat joskus osallisena tarinan kulkuun.
Panchito Pistoles Aku Ankka, José Carioca ja Panchito kutsuvat "tiimiään" kolmeksi caballeroksi, toisaalta Panchito kutsuu Akua Aguelloksi ja José Aqueliksi. "Kolme caballeroa" onkin aika osuva nimi heille, sillä nämä kolme rämäpäätä osaavat todella hankkiutua hankaluuksiin ja ennen kaikkea selviytyä niistä.
Augustus Ankka Suomessa Augustus Ankan tarinoita on julkaistu "Aku Ankka" -lehdessä sekä Aku Ankan taskukirjassa.
Aku Ankan taskukirja "Aku Ankan taskukirjoista" on julkaistu useita erikielisiä muunnelmia lukuisissa maissa. Näihin lukeutuvat muun muassa sisarjulkaisut "Lustiges Taschenbuch" Saksassa ja "Kalle Ankas Pocket" Ruotsissa. "Aku Ankan taskukirja" on tunnettu myös nykyajan ilmiöitä toisinaan jäljittelevistä sarjoista. "Aku Ankan taskukirjan" kannet ja sarjat ovat jäljitelleet muun muassa "Tähtien sotaa" ja "Tintin seikkailuita".
Aku Ankan sukupuu Aku Ankan sukupuu on Aku Ankka -sarjakuvan henkilöhahmojen sukulaisuussuhteita selventävä piirros. Alla mainittujen lisäksi ovat monet ihailijat ja taiteilijat tehneet omia versioitaan sukupuusta. Don Rosan piirtämä, Carl Barksin tarinoiden antamiin tietoihin pohjautuva versio on kuitenkin tunnetuin, minkä vuoksi käsitteellä "Aku Ankan sukupuu" viitataankin useimmiten kyseiseen versioon.
Aku Ankka Walt Disney kertoi saaneensa ajatuksen Aku Ankasta äänen perusteella, kun hän kuuli imitaattori Clarence Nashin matkivan lintuja ja muita eläimiä radiossa. Nash palkattiin esittämään Aku Ankkaa elokuvaan "Viisas Kana Kananen", jonka jälkeen hän toimi Akun äänenä kuolemaansa saakka vuoteen 1985.
Aku Ankka teki ensiesiintymisensä Bert Gillettin ohjaamassa lyhytpiirroselokuvassa "Viisas Kana Kananen" ("Wise Little Hen"), joka ilmestyi 9. kesäkuuta 1934. Piirretyssä Aku yritti ystävänsä Petteri Possun kanssa vältellä rouva Kanan antamia työtehtäviä. Akusta tehtiin merimiespukuinen siksi, että ensiesiintymisessään hän asui asuntolaivassa keskellä lampea.
Aku Ankan satasivuiset Aku Ankan satasivuiset on vuosina 2005-2009 julkaistu Aku Ankka -sarjakuvakirjojen sarja. Sarjan kirjoissa on nimensä mukaisesti 100 sivua.
Pelle Peloton Pellen ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1952 "Walt Disney’s Comics and Stories" -lehden tarinassa "Onnen kantamoinen" ("Gladstone's Terrible Secret"), jossa hän pomppii hyppy­kepillä Hannu Hanhen talon ohi. Peloton kertoo Hannulle yrittäneensä kehittää Mummo Ankalle uuden tavan kirnuta voita, mutta keksintö ei toiminut. Tästä turhautuneena Peloton lahjoittaa hyppykepin Hannulle. Suomessa "Onnen kantamoinen" julkaistiin ensimmäisen kerran "Aku Ankan" numerossa 6/1953.
Aku Ankka ja punainen postimerkki Aku Ankka ja punainen postimerkki (engl. "The Gilded Man") on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1952. Se julkaistiin alun perin "Donald Duck" -lehden numerossa 422. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa kirjassa "Minä Aku Ankka" vuonna 1972. Se on julkaistu myös "Aku Ankka" -lehden numeroissa 40-42/1973.
Aku Ankan juhlasarjat 2 Aku Ankan juhlasarjat 2 on Carl Barksin tarinoita sisältävän Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan vuonna 1992 ilmestynyt toinen osa.
Aku Ankka: Universumin sankari Aku Ankka: Universumin sankari ("Donald Duck: Qu@ck Att@ck/Goin’ Qu@ckers*!", suomeksi myös "Aku Ankka: "Universum!n Sank@r!?*!"") on Disney Interactiven kehittämä tasohyppelytyyppinen videopeli, joka julkaistiin usealle alustalle vuonna 2000. Pelissä Aku Ankka kilpailee Hannu Hanhea vastaan siitä, kumpi saa pelastettua Iineksen pahalta taikuri Merlockilta.
Pianosonaatti nro 1 (Schumann) Robert Schumann sävelsi ensimmäisen pianosonaattinsa fis-mollissa (op. 11) vuosina 1833–1835. Teos koostuu kahdesta pitkästä osasta, joiden väliin jää kaksi lyhyttä osaa. Schumann julkaisi sonaatin alter egojensa nimillä Florestan ja Eusebius. Teoksen neljännessä osassa, rondossa, kuullaan vaihtelua, joka oletettavasti ilmentää säveltäjän alter egojen luonteita; Florestan on levoton ja Eusebius pohtiva. Sonaatista on käytetty lisänimeä "Suuri".
Aku Ankan juhlasarjat 9 Aku Ankan juhlasarjat 9 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan 9. osa. Siinä on Carl Barksin tarinoita. Kirjan kannessa oli Barksin öljyvärityö "Blizzard tonight".
Aku Ankka (lehti) Aku Ankka on Sanoma Media Finlandin Suomessa julkaisema viikoittainen sarjakuvalehti, joka sisältää Disneyn sarjakuvia. Lehden maskotti ja päähenkilö on Aku Ankka, mutta on myös paljon tarinoita, joissa hän ei esiinny.
Aku Ankka Aikaisemmasta suomennostavasta huolimatta Aku on Roopen sisarenpoika, ei veljenpoika. Tämä kuitenkin vaihtelee: Giovan Battista Carpin tarinoissa Kaino-Vieno Ankka eli Mummo Ankka on Akun mummo ja Roopen sisko.
Aku Ankan sukupuu Don Rosan versio sukupuusta julkaistiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 1994 Aku Ankan taskukirjan numerossa 168. Julisteen henkilöhahmot olivat julisteeseen liimattavia tarroja, jotka ilmestyivät numeroissa 168 ja 169. Tämän jälkeen sukupuujuliste on julkaistu vielä viisi kertaa: "Roope Ankan elämä ja teot" -kirjan ensipainoksen julisteliitteenä vuonna 1997, "Aku Ankka" -lehden julisteliitteenä vuonna 1999 numerossa 30, "Aku Ankan" vuoden 2004 juhlakalenterin osana, sekä "Roope-setä" -lehden n:o 314 keräilykuvassa lokakuussa 2005.
Kun taivaalta satoi rahaa Suomeksi tarina on julkaistu muutaman kerran "Aku Ankka" -lehdessä sekä lisäksi Aku Ankan parhaat-sarjaan kuuluvassa nimikkoalbumissaan, kirjassa "Aku Ankka ja kumppanit: näköispainos 1951-1952, osa 1" sekä albumissa "Mahtiankka Roope", joka on julkaistu myös Pohjanmaan murteella nimellä "Ison taloon Ankka".
Kemin sarjakuvakeskus Lisäksi sarjakuvakeskuksen tuottamat kolmiulotteiset Viivi ja Wagner ja Aku Ankka-näyttelyt, myös Hannu Sainion Kemiin tuottama, ovat 
vierailleet Riihimäen taidemuseossa. Aku Ankka- ja Karvinen-näyttelyt 
olivat näytillä myös Silja Linen laivoilla kesällä 2011. Kemissä Aku Ankat ja muut ankat olivat palaa Kulttuurikeskuksen kahvion palossa.
Aku Ankka -lautapeli Aku Ankka -lautapelissä pelaajan tavoitteena on palauttaa Roope Ankan ensilantti takaisin rahasäiliöön. Pelissä liikutaan Ankkalinnassa ja tavataan sen tuttuja asukkaita kuten Iines Ankka, Pelle Peloton ja Mummo Ankka. Pelissä edetään vastaamalla Ankka-aiheisiin kysymyksiin.
Aku Ankka Don Rosan sukupuun mukaan Aku Ankka on Hortensia MacAnkan ja Aaron Ankan lapsi. Rosan mukaan Akulla on kolme serkkua: Touho, Hannu ja Sisuvius. Kaikki serkut ovat Mummo Ankan lapsenlapsia. Carl Barks ei käyttänyt tarinoissaan Touho-serkun hahmoa, joten Rosa lisäsi Touhon piirtämäänsä sukupuuhun vain kustantamon pyynnöstä.
Aku Ankka päivästä päivään "Aku Ankka joka päivä 365" -kirjan sarjakuvat vuosilta 1936–37 julkaistiin alun perin osana "Hassunkuriset sinfoniat" (Silly Symphonies) -sarjakuvia. "Aku Ankka" -sarjakuva alkoi ilmestyä vuonna 1938.
Sepe Susi Sepe Susi eli Iso paha susi on Walt Disneyn piirroshahmo, joka esiintyy "Aku Ankka"- ja "Aku Ankka Ekstra" -lehtien sivuilla. Pikku Hukka on Sepen poika. Sepe on siis yksinhuoltaja – kuten Aku Ankkakin.
Aku Ankan juhlasarjat 4 Aku Ankan juhlasarjat 4 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan neljäs osa. Siinä on Carl Barksin tarinoita 1940–1960-luvuilta. Kannessa on Carl Barksin öljyvärityö "Red Sails in the Sunset
Aku Ankan juhlasarjat 5 Aku Ankan juhlasarjat 5 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan viides osa. Kirja sisältää sekalaisen luettelon Carl Barksin tarinoita. Kirjan kannessa on Carl Barksin öljyvärityö "Sheriff of Bullet Valley".
Aku Ankka 7.2.1938 alkaen amerikkalaisissa sanomalehdissä alettiin julkaista Al Taliaferron piirtämiä sarjakuvastrippejä, joiden päähenkilönä oli Aku. Aiemmin Aku oli nähty pääosassa jo vuonna 1936 Ted Osbornen käsikirjoittamassa "Silly Symphonies featuring Donald Duck" -sunnuntaistripissä. Taliaferro ja käsikirjoittaja Bob Karp kehittelivät Akun tulista luonnetta ja loivat Mummo Ankan, Hansu Hanhen, Pulivarin sekä Tupun, Hupun ja Lupun. He myös keksivät Aku Ankan auton. Suomessa Akun sunnuntaistrippiä alettiin julkaista Ilta-Sanomissa 25.1.1941 alkaen
Juuso (Aku Ankka) 1980-luvulla Juuso alkoi selvästi esiintyä nykyisen näköisenä, ja onkin nykypäivänä vakiinnuttanut paikkansa Roopen hovimestarina, ainakin italialaisissa tarinoissa.
Carl Barks Barks oli ensimmäinen merkittävä pitkiä Aku Ankka -tarinoita piirtänyt taiteilija. Ennen häntä Aku Ankan seikkailut olivat lähinnä Al Taliaferron strippejä ja sitä ennen pieniä sivuosia muissa Disney-sarjakuvissa ja -piirroselokuvissa. Näissä sivuosissa Aku useimmiten seikkaili Mikki Hiiren ja Hessu Hopon kanssa, kunnes Barksin ansiosta Ankka- ja Hiiri-maailmat erkaantuivat toisistaan lähes kokonaan. Barks loi Aku Ankasta hahmona suositumman kuin Mikki Hiiri. Barks piirsi elämänsä aikana vain yhden Mikki-tarinan, ”Punaisen hatun arvoituksen”.
Aku Ankan juhlasarjat 8 Aku Ankan juhlasarjat 8 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan kahdeksas osa. Kirja sisältää Carl Barksin tarinoita 40-, 50- ja 60-luvuilta. Joukossa on Suomessa aikaisemmin julkaisematon tarina "Aku Ankan atomipommi (Donald Duck's Atom Bomb)". Erikoisuutena kirjassa on julkaistu Barksin ainoa Mikki Hiiri -aiheinen tarina "Punaisen hatun arvoitus (The Riddle of the Red Hat)". Puolet kirjassa julkaistuista tarinoista julkaistaan ensimmäistä kertaa Suomessa alkuperäisessä asussaan.
Aku Ankan juhlasarjat 10 Aku Ankan juhlasarjat 10 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan 10. ja viimeinen osa. Siinä on Carl Barksin tarinoita. Kirja on sarjan viimeinen osa ja se ilmestyi vuonna 2000. Kirjan kannessa on Barksin öljyvärityö "Lavender and old lace".
Käännössarjakuva Suomessa Toisen maailmansodan jälkeen amerikkalaiset ilmiöt tulivat muotiin, mukaan lukien sarjakuvalehdet. Vuonna 1951 Sanoma aloitti "Aku Ankan" julkaisemisen. "Aku Ankasta" tuli poikkeuksellisen suosittu. Se oli ensimmäinen kokonaan nelivärinen sarjakuvalehti, ja sen kohderyhmänä olivat sekä tytöt että pojat. Tärkein tekijä suosion taustalla oli kuitenkin Carl Barksin käsikirjoittamat ja piirtämät sarjat, joita julkaistiin alkuvuosina runsaasti. Suomalaisen "Aku Ankan" kieli oli alusta alkaen huolellista ja rikasta, ja se on tuonut sanontoja yleiskieleen. Parhaita Aku Ankan piirtäjiä, muiden muassa Barksia ja myöhemmin Don Rosaa on julkaistu albumeissa.
Albus Dumbledore Tylypahkassa Dumbledore oli ainoita opettajia, jotka epäilivät nuorta Voldemortia. Dumbledore pitikin tätä tiukasti silmällä. Dumbledore alkoi jo aavistella Voldemortin pyrkimyksiä tämän tultua pyytämään opettajan paikkaa rehtoriksi kohonneelta Dumbledorelta. Dumbledore teki selväksi, ettei Voldemort ole enää tervetullut Tylypahkaan. Sen jälkeen Voldemort katosi pitkäksi aikaa ja palasi vasta kaikkien pelkäämänä pimeyden velhona.
Albus Dumbledore Toinen Dumbledoren hyvä ystävä Tylypahkassa oli riistanvartija Rubeus Hagrid, jonka käsiin Dumbledore olisi sanojensa mukaan ollut valmis luovuttamaan henkensä. Lisäksi Harry Potter ja Dumbledore olivat lämpimämmissä väleissä kuin opettaja ja oppilas yleensä.
Albus Dumbledore Dumbledore oli ensimmäinen velho, joka tapasi Lordi Voldemortin (silloisen Tom Lomen Valedron). Silloinen muodonmuutoksien opettaja Dumbledore kertoi Voldemortille Tylypahkasta ja tarjoutui opastamaan tätä koulutarvikkeiden hankkimisessa.
Tylypahkan henkilökunta Taikaministeriö nimittää Pimennon Tylypahkan pimeyden voimilta suojautumisen opettajaksi kirjassa Harry Potter ja Feeniksin kilta. Dolores yrittää "tehdä Tylypahkasta parempaa paikkaa" poistamalla harhaoppisuutta. Pimento kuten koko Taikaministeriö luulee, että Albus Dumbledore kokoaa armeijaa ministeriötä vastaan saadakseen taikaministerin tittelin, vaikka Dumbledore on siitä jo kerran kieltäytynyt. Kukaan ei pidä Pimennosta lukuun ottamatta muutamaa Luihuisen oppilasta (mm. Draco Malfoy). Henkilökunnastakin ainoastaan Voro yrittää parhaansa mukaan auttaa häntä.
Tylypahkan henkilökunta Minerva McGarmiwa (, s. 4. lokakuuta noin vuonna 1925) on Tylypahkan velhokoulun vararehtori, Rohkelikkojen tuvanjohtaja ja muodonmuutosten opettaja. Teoksessa Harry Potter ja puoliverinen prinssi hänestä tulee Tylypahkan rehtori Albus Dumbledoren kuoltua, kunnes uusi vakituinen rehtori nimitetään teoksessa Harry Potter ja kuoleman varjelukset.
Albus Dumbledore Albus Dumbledore on kuvitteellinen hahmo J. K. Rowlingin "Harry Potter" -kirjasarjassa. Hän on Tylypahkan velhokoulun rehtori ja päähenkilö Harry Potterin mentori.
Ihmeotukset: Grindelwaldin rikokset Ohjaaja David Yates kertoi "Entertainment Weeklyn" haastattelussa, että toisen elokuvan käsikirjoitus kuljettaisi tarinaa aivan uuteen suuntaan. Syksyllä 2016 hän kertoi elokuvan sijoittuvan Britanniaan ja Ranskaan; elokuvassa esiteltäisiin uusia hahmoja ja ja tavattaisiin tuttuja, esimerkiksi Albus Dumbledore. Sosiaalinen media täyttyi ensimmäisen elokuvan jälkeen ihailijoiden Dumbledore-rooliehdotuksista. Monet tahtoivat Michael Gambonin palavaan rooliinsa, kun taas toiset halusivat edesmenneen Richard Harrisin pojan Jared Harrisin kunnioittavan isänsä roolityötä. Keväällä 2017 Jude Law valittiin näyttelemään nuorta Albus Dumbledorea, joka elokuvan tapahtuma-aikaan toimi muodonmuutosten opettajana Tylypahkassa.
Lisko Scamander Scamander kävi koulua Tylypahkassa, aloittaen ensimmäisen vuotensa 1908 ja hänet lajiteltiin Puuskupuhin tupaan. Tylypahkassa hän ystävystyi Leta Lestrangen kanssa. Kaksikosta tuli sittemmin hyvin läheisiä. Myös hänen pimeyden voimilta suojautumisen opettajansa, Albus Dumbledore tykästyi oppilaaseen. Lisko vietti päivät hoivaten erilaisia taikaolentoja, joita hän löysi koulun tiluksilta.
Albus Dumbledore Tylypahkan noitien ja velhojen koulu on Dumbledoren elämäntyö. Dumbledoresta tuleekin ainoa koulun rehtori, joka on haudattu koulun maille.
Rubeus Hagrid Hagridin käydessä Tylypahkaa hänet erotettiin koulusta kolmantena kouluvuotenaan. Syynä oli lordi Voldemort, silloinen Tom Valedro, joka syytti Hagridia Luihuisen perilliseksi ja salaisuuksien kammion avaajaksi, vaikka oli itse syyllinen. Tuolloinen muodonmuutosten opettaja Albus Dumbledore ei kuitenkaan uskonut Hagridin syyllisyyteen vaan sai suostuteltua silloisen rehtorin Armando Dippetin jättämään Hagridin tilustenhoitajaksi. Tästä syystä Hagrid on ollut erittäin uskollinen rehtori Dumbledorelle.
Taikaministeriö Griselda Maahisvalli (eng. Griselda Marchbanks) työskenteli taikaministeriössä Velhoneuvoston vanhimpana. Maahisvalli oli myös opettamassa V.I.P- ja S.U.P.E.R-kokeita Dumbledoren ollessa koulussa oppilaana ja yllättyneensä Dumbledoren taikomiskyvyistä. Maahisvalli oli läsnä Harry Potterin oikeudenkäynnissä vilkuttaen Dumbledoren saavuttua paikalle ja äänesti Harry Potterin vapauttamisen puolesta. Myöhemmin Cornelius Toffeen säädettyä uuden lain opetusasetus 23:sen, joka ylensi Dolores Pimennon Yli-Inviksiittoriksi, Maahisvalli yhdessä Tiberius Ogdenin kanssa erosi virastaan vastalauseena todeten Päivän Profeetassa Tylypahkan olevan koulu eikä Cornelius Toffeen toimiston jatke ja asian olevan häpeällinen yritys saada Albus Dumbledore huonoon valoon. Maahisvalli myöhemmin nähtiin Tylypahkassa V.I.P-kokeiden opettajana viitosluokkalaisille. Myöhemmin kerrottiin Maahisvallin olevan Lucius Malfoyn ystävä ja illastaneen tämän kotona vuoden 1996 tienoilla.
Albus Dumbledore Dumbledore oli lämpimissä väleissä Tylypahkan opettajakunnan kanssa. Esimerkkinä ystävien lojaalisuudesta Dumbledorea kohtaan mainittakoon Minerva McGarmiwa, joka oli valmis taistelemaan taikaministeriä, kahta auroria ja ministeriön virkailijaa vastaan auttaakseen Dumbledorea. Poikkeuksen tekee Dolores Pimento, joka yritti kaikkensa Dumbledoren 
potkujen eteen.
Harry Potter ja liekehtivä pikari (elokuva) Tylypahkassa rehtori Albus Dumbledore (Michael Gambon) esittelee Alastor ”Villisilmä” Vauhkomielen (Brendan Gleeson) uutena pimeyden voimilta suojautumisen opettajana. Hän ei kuitenkaan tiedä, että Barty Kyyry nuorempi (David Tennant) on aikaisemmin nujertanut Vauhkomielen ja naamioitunut täksi moniliemijuoman avulla. Dumbledore ilmoittaa myös, että koulu isännöi Kolmivelhoturnajaisia, joissa kolmesta taikakoulusta valitut kolme oppilasta suorittavat kolme vaikeaa tehtävää. Kilpailijat valitsee maaginen liekehtivä pikari, jonne kilpailijaehdokkaiden nimet laitetaan. Kuudesluokkalainen puuskupuh Cedric Diggory (Robert Pattinson) valitaan edustamaan Tylypahkaa. Huispauksen maailmanmestari Viktor Krum (Stanislav Ianevski) valitaan Durmstrangin koulun edustajaksi, ja Fleur Delacour (Clémence Poésy) valitaan puolestaan Beauxbatons'n koulun edustajaksi. Yllättäen pikari valitsee myös neljännen kilpailijan, Harryn. Koska Harry on alaikäinen, eikä hänen näin ollen pitäisi kelvata kilpailijaksi, sekä Tylypahkan opettajat että oppilaat ovat epäluuloisia.
Albus Dumbledore Yksi Dumbledoren hyvistä nuoruuden ystävistä oli Elfias "Koiranhenki" Doze. Doze oli Dumbledoren koulutoveri, kun opiskeli Tylypahkassa. Rita Luodiko kuvailee Dozea kirjassaan, "Dumbledoren elämä ja valheet" näin: "Vähä-älyinen, mutta uskollinen apuri ja kaveri, jonka hän oli pyydystänyt koulusta"
Albus Dumbledore Teoksessa Harry Potter ja Feeniksin kilta Dumbledore julistetaan lainsuojattomaksi, koska tämä ottaa niskoilleen syyn Albuksen Kaartin perustamisesta ilman lupaa. Häneltä riistetään kaikki hänen arvonimensä ja hänen paikalleen Tylypahkan rehtoriksi nimitetään ministeriön virkailija Dolores Pimento. Dumbledoren todistaessa Lordi Voldemortin paluun, Dumbledore saa asemansa koulun rehtorina takaisin.