mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Fysiikka Vaikka fysiikalla on usean tuhannen vuoden historia, fyysikot eivät olleet 1900-luvun alussa vieläkään yhteisymmärryksessä aineen rakenteesta. Tuolloin vallitsevana mielipiteenä oli samankaltainen kuin Demokritoksen aiemmin esitetty idea. Fyysikot totesivat, että aine koostuu atomeista. Ennen 1900-lukua J. J. Thomson suunnitteli kokeen, joka vaikutti käsitykseen atomien rakenteesta. Kokeessa havaittiin, että katodisäteet koostuivat negatiivisesti varautuneista hiukkasista, elektroneista. Yksi atomin rakenneosista oli löytynyt. Thomson sai havainnostaan Nobelin fysiikanpalkinnon ja myöhemmin hänen poikansa sai Nobelin fysiikanpalkinnon elektronien aaltoluonteen löytämisestä.
Modernin fysiikan ja klassisen fysiikan taitteessa Pierre Curie ja Marie Curie havaitsivat, että jotkin aineet olivat radioaktiivisia. Henri Becquerel löysi samaisen ilmiön tosin aiemmin, muttei ollut varma mitä oli löytänyt. Marie Curie oli fysiikan ja kemian harvoja merkittäviä naishahmoja. Curien löytöjen pohjalta syntyi uusi fysiikan haara, ydinfysiikka. Aivan alkuaikoina röntgensäteilyn ja radioaktiivissa prosesseissa syntyneen säteilyn vaarallisuutta ei tiedostettu, ja monet tutkijat altistuivat vaaralliselle säteilylle liiaksi. Myös Marie Curie työskenteli radioaktiivisten aineiden kanssa ilman kunnollisia suojavarusteita. Hän kuoli leukemiaan 1934.
Marie Curie Marie Curie oli ensimmäinen nainen joka sai Nobelin, ja toistaiseksi ainoa nainen joka on saanut kaksi Nobelia. Tuohon aikaan naisten äänioikeudesta keskusteltiin paljon, ja vaikka Curie ei aktiivisesti osallistunut kampanjointiin sen puolesta, hänen saavutuksensa ja palkintonsa rohkaisivat monia.
Marie Curie: Elämä Marie Curie: Elämä () on Susan Quinnin vuonna 1995 julkaisema Marie Curien elämäkerta. Teoksen on suomentanut Kimmo Pietiläinen ja julkaissut suomeksi Terra Cognita vuonna 2001.
Pierre Curie Curie meni naimisiin puolalaisen Maria Skłodowskan (myöh. Marie Curie) kanssa, joka oli aiemmin muuttanut Ranskaan opiskelemaan matematiikkaa ja fysiikkaa. Curiet kokivat paljon vastoinkäymisiä heidän radioaktiivisuuteen liittyvissä tutkimuksissaan. Laboratorion olosuhteet olivat huonoja, ja jotta toimeentulo oli mahdollista, oli heidän pakko tehdä paljon opetustyötä. Suuri työtaakka heijastui stressaantumiseen. Pierre ja Marie saivat kaksi tytärtä, Irène Curien (1897) ja Ève Curien (1905).
Marie Curie Curien terveys heikkeni äkisti vuonna 1934. Hän tapasi viimeisen kerran sisarensa pääsiäisenä, ja laboratoriossa hän kävi viimeisen kerran toukokuussa. Lääkärit eivät kyenneet diagnosoimaan, mikä häntä vaivasi, mutta häntä kehotettiin menemään terveyskylpylään Sveitsin rajan tuntumaan. Geneveläiselle asiantuntijalle selvisi, että Curiella oli aplastinen anemia, jossa luuytimet eivät kykene tuottamaan tarpeeksi verisoluja. Curie kuoli Sancellemozin terveyskylpylässä Passyn kylässä perjantaina 6. heinäkuuta 1934. Curie haudattiin kaksi päivää myöhemmin Sceaux’n hautausmaalle aviomiehensä vierelle. 60 vuotta myöhemmin sekä Marie että Pierre Curie haudattiin uudelleen Panthéoniin.
Pierre ja Marie Curien yliopisto Pierre ja Marie Curien yliopisto (ransk. "L'université Pierre-et-Marie-Curie" eli "UPMC"), tunnetaan myös nimellä "université Pierre et Marie Curie (Paris 6)". Se sijaitsee latinalaiskorttelissa Pariisissa. Se perustettiin vuonna 1971 Pariisin yliopiston jaettaessa useiksi eri yksiköiksi. Yliopistossa on yli 30 000 opiskelijaa.
Pierre Curie Marie ja Pierre Curie alkoivat tutkia vuonna 1897 säteilyilmiötä, jonka Henri Becquerel oli aiemmin löytänyt. Helmikuussa vuonna 1898 Curiet löysivät pikivälkkeestä ja eskyniittimineraalista selvästi uraanin lähettämää säteilyä voimakkaampaa säteilyä. Säteilyn alkuperäksi Curiet päättelivät olevan jonkin uuden alkuaineen. Alkuaineelle annettiin Marie Curien synnyinmaan, Puolan mukaan nimeksi polonium. Alkuaine tunnetaan hyvin myrkyllisenä. Heinäkuussa 1898 julkaistussa artikkelissa Curiet kertovat havainnoistaan ja antavat ilmiölle nimen radioaktiivisuus. Vielä saman vuoden joulukuussa he löysivät spektroskooppisin menetelmin uuden alkuaineen, jolle he antoivat nimen radium, joka tulee latinan sanasta "radius" eli säde.
Marie Curie Marie Skłodowska-Curie (alun perin "Maria Salome Skłodowska"; ; 7. marraskuuta 1867 – 4. heinäkuuta 1934) oli puolalainen fyysikko (hänellä oli myös Ranskan kansalaisuus), kemisti ja Nobel-palkittu radioaktiivisuuden tutkimuksen uranuurtaja.
Eusapia Palladino Palladinon kykyjen muiden tutkijoiden joukkoon kuului Charles Richet. Myös Bolesław Prus sekä Marie ja Pierre Curie osallistuivat hänen istuntoihinsa. Marie Curie pidätteli Palladinoa, kun Pierre Curie tarkkaili huoneessa esiintyneitä ilmiöitä. Pierre Curie vakuuttui ilmiöiden aitoudesta ja puolusti näkemystään kirjeissään ystävälleen Georges Gouylle. Pierre Curie kuvasi sellaisia ilmiöitä kuin pöydän leijumista ilmassa, esineiden liikkumista, käsien kosketuksia ja valonväläyksiä. Hänen mukaansa Palladinolla ei ollut paikalla ketään mahdollista avustajaa. Huoneen valaistus oli riittävä, jotta kaiken siellä tapahtuneen saattoi nähdä.
Palladinon ikääntyessä hänen kykynsä heikkenivät. Skeptikkojen mukaan tämä johtui siitä, että tarkkailijat olivat tulleet tietoisemmiksi mahdollisista huijausmenetelmistä, minkä seurauksena istuntojen valvonta oli tiukentunut.
Marie Curie Väitöstyö valmistui vasta kesäkuussa 1903, sillä uusien alkuaineiden löytäminen oli vienyt hänen kiinnostuksensa muualle, eikä hänellä ollut aikaa kirjoittaa tutkimusta. Curiet olivat ehtineet saada mainetta tiedepiireissä ympäri Eurooppaa. Nousujohteista uraa varjosti kuitenkin Marien isän kuolema sekä hänen sisarensa lapsen kuolema; myös Pierren terveys oli alkanut heiketä. Arvostusta oli kuitenkin tulossa vielä lisää joulukuussa 1903, kun Marielle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto. Aiemmin Nobel-säätiö oli hakenut ehdokkaita vuoden 1903 nobelisteiksi, ja Ranskan tiedeakatemia ehdotti Henri Becquereliä ja Pierre Curieta. Marieta ei ehdotettu. Pierren saatua tiedon tästä hän ilmoitti kirjeitse ehdokaskomiteassa jäsenenä olleelle matemaatikko Magnus Gösta Mittag-Lefflerille, että ”jos todella kaavailette minua nobelistiksi, niin minä todella toivoisin teidän harkitsevan myös madame Curien ehdokkuutta kunnioittaaksenne hänen työtään radioaktiivisuuden parissa”. Mittag-Leffler osasi vedota oikeisiin ihmisiin, ja juuri hänen ansiostaan Marie ja Pierre Curie saivat vuoden 1903 joulukuussa jaetun Nobelin fysiikanpalkinnon radioaktiivisuuden alalla tehdyistä keksinnöistä; toisen puolen sai Henry Becquerel.
Guy Hocquenghem Guy Hocquenghem syntyi arvostetussa Pariisin esikaupungissa ja kävi Lycée Lakanal -koulua Sceaux'ssa. Hänen äitinsä toimi opettajana samassa kaupungissa sijaitsevassa Lycée Marie-Curiessa. Tuosta ajasta on tietoja hyvin vähän, mutta 12–13-vuotiaana otettu valokuva on kuitenkin olemassa.
Marie Curie Myös Curien tytär Irène Curie ja tämän aviomies Frédéric Joliot-Curie tutkivat radioaktiivisuutta ja selvittivät keinotekoisen radioaktiivisuuden periaatteen, mikä pohjusti tietä neutronin löytymiselle. Koska radioaktiivisuus oli Curien aikana täysin uusi ilmiö, radioaktiivisuuden haitallisista vaikutuksista eläviin kudoksiin ei ollut tietoa. Radioaktiivisuutta luultiin pikemminkin terveyttä edistäväksi. Curie altistui tutkimuksissaan runsaalle määrälle ionisoivaa säteilyä. Siksi Curien luuydin tuhoutui, ja hän kuoli pahaan anemiaan vuonna 1934.
Irène Joliot-Curie Irène Joliot-Curie (o.s. "Curie", s. 12. syyskuuta 1897 − k. 17. maaliskuuta 1956) oli ranskalais-puolalainen fyysikko ja kemisti. Hän oli Marie ja Pierre Curien tytär ja naimisissa Frédéric Joliot-Curien kanssa. Yhdessä miehensä kanssa hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1935 alkuaineiden radioaktiivisten isotooppien syntetisoinnista.
Marie Curie Töitä 20 autosta ja lähes 200 näille varatusta hoitopisteestä oli liikaa kahdelle henkilölle, joten Curie valjasti Radium-instituutin naisten kouluttamiseen vuonna 1916. Lähes 150 naista sai sodan aikana röntgenapulaisen koulutuksen. Curie auttoi haavoittuneita sotilaita myös myymällä molemmat Nobel-palkintonsa ja osti saamillaan rahoilla sidetarpeita. Sota päättyi vuoden 1918 lopulla, mutta Curie jatkoi humanitaarista toimintaansa vielä pitkälle seuraavaan vuoteen.
Marie Curie Curie oli kuitenkin agnostikko ja entinen katolinen kristitty, mutta juutalaisväitteet pysyivät elossa vielä pitkän aikaa. "Excelsior"-lehti hyökkäsi voimakkaasti Curieta vastaan rasistisilla kommenteilla, jotka perustuivat Curien kasvonpiirteiden erittelyyn. Liberaalilehdistö tuki Curien valintaa, mutta oikeistolehdet olivat onnistuneet vahingoittamaan Curien julkisuuskuvaa tarpeeksi, ja Branly valittiin 23. tammikuuta 1911 suoritetussa äänestyksessä kahden äänen enemmistöllä.
Marie Curie Jo kesällä 1911 alkoi levitä huhuja Curien ja fyysikko Paul Langevinin suhteesta. Huhujen alettua Langevinin vaimo pani avioeron vireille. Juutalaisvihamielinen lehdistö jatkoi Curien painostamista väittäen Langevinin ja Curien suhteen alkaneen Pierren ollessa vielä elossa ja tämän kuoleman olleen todellisuudessa itsemurha. Väitteet saivat lisäpontta, kun Marie ja Paul osallistuivat ensimmäiseen Solvay-konferenssiin Brysselissä syksyllä 1911. Curie kärsi munuaisvaivoista ja lehdistön painostuksen takia ajoittaisesta masennuksesta.
Anders Pape Møller Møller työskentelee tutkijaryhmän johtajana Pierre ja Marie Curien yliopiston (Université Pierre-et-Marie-Curie) Laboratoire d’Ecologie Evolutive Parasitairessa Pariisissa.
Marie Curie Ensimmäinen maailmansota syttyi kesällä 1914, ja Saksa julisti sodan Ranskalle. Curien perustaman Radium-instituutin rakennustyöt olivat valmistuneet, mutta tutkimustoiminta pääsi alkuun vasta sodan päätyttyä. Useimmat tukijat olivat rintamalla, ja Curie itsekin käytti osaamistaan sotaponnisteluihin.
Curie (yksikkö) Curie (tunnus Ci) on radioaktiivisessa lähteessä tapahtuvien hajoamisten lukumäärää eli aktiivisuutta kuvaava yksikkö. Curien käyttö on vähentynyt vuoden 1975 jälkeen kun SI-järjestelmän mukainen yksikkö becquerel otettiin käyttöön. Curien käyttöä ehdotti ensimmäisenä Marie Curie vuonna 1910 julkaisemassaan "A Treatise on Radioactivity" -oppikirjassa. Täysin selvää ei ole nimettiinkö yksikkö Marien vaiko hänen aviomiehensä Pierre Curien mukaan. Mahdollisesti molempien. Hän johti yksikön siten, että yksi curie vastaa yhdessä grammassa radium-226-isotoopissa tapahtuvien hajoamisien lukumäärää (radium-226-isotoopin puoliintumisajan ollessa 1580 vuotta). Toisin sanoen yksi curie vastaa 3,7·10 hajoamista yhdessä sekunnissa (1 Ci = 3,7·10 Bq).
Marie Curie Nobelin fysiikanpalkinnon ehdokaskomitea perusteli palkinnonsaajia tarkoin sanamuodoin. Sanaakaan radiumista tai poloniumista ei sanottu, koska Nobelin kemianpalkinnon ehdokaslautakunta oli viestittänyt, että Curie olisi korkealla kemianpalkinnon saajaksi, kun palkintoja tulevaisuudessa jaettiin. Lisäksi uusia alkuaineita oli kyetty eristämään vasta pieniä määriä.
Marie Curie Curie oli merkittävä henkilö myös lääketieteen historiassa. Hänen löytämäänsä radiumia käytettiin aikoinaan laajasti syövän ja iho-ongelmien hoitamisessa. Ensimmäisen Maailmansodan aikana hän kehitti siirrettäviä röntgenlaitteistoja, joilla paikallistettiin luoteja ja sirpaleita haavoittuneiden päästä ja vartalosta, ja koulutti niitä käyttäviä hoitajia.
Marie Curie Vuonna 1911 Curie vastaanotti Tukholmasta saapuneen tiedotteen, jossa kerrottiin hänen saavan Nobelin kemianpalkinnon löytämiensä alkuaineiden ansioista. Alkuaineet tarjosivat tärkeää tietoa atomien luonteesta, mutta myös Maan entistä tarkempi iänmääritys oli mahdollista. Palkinnon hän sai joulukuussa vuonna 1911.
Marie Curie Kesällä 1906 lordi Kelvin kirjoitti "The Times" -lehdelle, että hänen mielestään radium ei ole laisinkaan uusi alkuaine vaan lyijystä ja viidestä heliumatomista koostuva yhdiste. Curie ryhtyi heti toimiin Kelvinin väitteen kumoamiseksi, sillä se voisi olla suuri takaisku radioaktiivisuuden tutkimiselle. Curien apuna oli André Debierne. Yhdessä he onnistuivat osoittamaan Kelvinin olleen väärässä ja radiumin olevan alkuaine. Curie perusti Pariisiin samalla Radium-instituutin Pierren muistoksi. Rahoitusta hän sai yhdysvaltalaiselta teollisuusyrittäjä Andrew Carnegielta ja ranskalaisilta poliitikoilta, joihin Curien sisäpiirillä oli hyvät välit. Töiden käydessä rasittaviksi Curie keskittyi laboratorioon ja opetustyöhön Sorbonnessa ja luopui naisopettajien kouluttamisesta Sèvresin koulussa.
Pierre Curie Curie syntyi vuonna 1859 Pariisissa tohtori Eugène ja Sophie-Claire Curien (o.s. Depouilly) perheen toiseksi pojaksi. Curiella oli Jacques niminen kolme vuotta vanhempi isoveli. Curie sai perusopetuksen kotona. Teini-ikäisenä hän kiinnostui matematiikasta, etenkin avaruusgeometria oli hänen mielenkiinnonkohteitaan. 16-vuotiaana hän oli suorittanut vaadittavan tutkinnon Sorbonnen yliopistoa varten.
Marie Curie Joulukuussa Marie aloitti oman väitöstyönsä kirjoittamisen. Hänen tutkimuskohteenaan olivat Henri Becquerelin vasta löytämät ”uraanisäteet” (radioaktiivisuus). Muu fyysikkoyhteisö sivuutti Becquerelin löydön, koska sitä kiinnostavampana pidettiin röntgensäteilyä, jonka saksalainen Wilhelm Röntgen oli havainnut muutama kuukausi ennen Becquerelia.
Marie Curie Curie jatkoi aktiivisesti uraansa ensimmäisen maailmansodan jälkeenkin, ja vuosina 1919–1934 hän kirjoitti 483 julkaisua. Puhtaan aktiniumin ja poloniumin eristäminen nousivat hänen mielenkiintonsa kohteiksi. Pariisiin perustetusta Radium-instituutista muodostui yksi maailman johtavimmista radioaktiivisuuden tutkimuskeskuksista. Vain Cambridgen Cavendish Laboratory, Berliinin Kaiser Wilhelm -kemiainstituutti ja Wienin Radium-instituutti kykenivät samalle tasolle.
Marie Curie Palkinto jaettiin perinteen mukaisesti 10. joulukuuta 1903, mutta uupuneet Curiet eivät jaksaneet matkustaa Tukholmaan. Pierre ei myöskään liiemmin pitänyt julkisuudesta ja suurista tapahtumista. Nobelisteilta vaaditaan luennon pitämistä, missä he kuvailevat oman työnsä tärkeyttä. Luennon vuoksi Curiet kuitenkin tekivät matkan Ruotsiin vuonna 1905. Pierren pitämässä luennossa hän erottaa selvästi, mikä osa oli Marien ansiota ja mikä yhteistä. Nobel-palkinto oli perheelle erittäin tervetullut, sillä palkinnon ohella nobelisteille annettiin suurehko rahasumma, puolet Nobelista merkitsi 70 000 silloista kultafrangia (vuoden 1903 kurssilla 141 358 kruunua, vuoden 2008 kurssilla noin 743 000 €).
Riley Keough Keoughin näyttelijänura alkoi roolilla Marie Curriena musiikkielokuvassa "The Runaways", jonka ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 19. maaliskuuta 2010.
Marie Curie Marie Curien radioaktiivisuuteen liittyvät tutkimukset toivat hänelle mainetta sekä fysiikassa että kemiassa, ja johtivat kahteen Nobelin palkintoon. Hän keksi sanan "radioaktiivisuus" kuvailemaan havaitsemiaan uraanin ominaisuuksia. Curien hypoteesi, että radioaktiivisuus johtui atomitason ilmiöstä, oli mukana fysiikan todellisuuskäsityksen murroksessa: atomeilla, joiden oltiin ajateltu olevan aineen pienimpiä, jakamattomia osasia, olikin sisäinen rakenne.
Solvay-konferenssi Keskellä, vasemmalta: Fritz Hasenöhrl, J. H. Jeans, William Lawrence Bragg, Marie Curie, Arnold Sommerfeld, Albert Einstein Martin Knudsen, Paul Langevin
Marie Curie Kesällä 1894 Skłodowska matkusti takaisin kotimaahansa. Hän oli rakastunut, mutta hänellä oli velvollisuudentunteita iäkästä ja huolenpitoa tarvitsevaa isäänsä kohtaan. Pierren lähettämät rakkauskirjeet vetosivat Marieen kuitenkin niin, että hän palasi syksyllä Ranskaan. Päätös ei ollut helppo, sillä Skłodowska ajatteli haaveidensa Puolan itsenäisyydestä ja oman sisäisen puolalaisuutensa kuolevan, jos hän lähtisi Ranskaan. Vuoden kuluttua, 26. heinäkuuta 1895 vasta tohtoriksi valmistunut Pierre ja Marie saivat siviilivihkimyksen Pariisin Sceaux-lähiössä. Marie oli äitinsä kuoleman takia menettänyt katolisen uskonsa, ja Pierren perhe kyllä kuului protestantteihin, mutta he eivät muuten olleet kovin uskonnollisia. He muuttivat asumaan Rue de la Glacière 24:ssä sijainneeseen huoneistoon.
Marie Curie Curien tehdessä väitöstyötään fysiikan ainekäsitys muuttui. Vanhan atomikäsitteen, jonka mukaan atomi on jakamaton eikä sitä pienempiä osasia ole, murenemisesta oli ollut merkkejä jo vuoden 1897 aikana, kun J. J. Thomson suoritti omia kokeitaan katodiputkilla ja löysi elektronin. Tuolloin ei kuitenkaan vielä tunnettu atomin sisäistä rakennetta eikä siihen sitoutuneen energian määrää. Curiekaan ei vielä osannut arvata, mistä säteily oikein johtui. Hän ryhtyi tutkimaan kaikkia tuolloin tunnettuja alkuaineita. Vuonna 1898 hän havaitsi toriumin säteilevän uraaniakin enemmän. Toriumin ja uraanin aktiivisuutta kuvailevaksi sanaksi hän keksi ”radioaktiivisuuden”. Toriumin radioaktiivisuuden löytyminen antoi viitteitä siitä, että radioaktiivisuus johtui todella atomitason ilmiöstä. Marien löydettyä ilmiön Pierre jätti omat kidetutkimuksensa ja ryhtyi auttamaan vaimoaan. Saman vuoden heinäkuun 18. päivänä he ilmoittivat löytäneensä uuden alkuaineen, poloniumin, jonka Marie oli nimennyt isänmaansa Puolan mukaan.. Samana vuonna he ilmoittivat löytäneensä toisenkin alkuaineen, radiumin.
Marie Curie Maria Skłodowska syntyi Varsovassa Puolassa Venäjän keisarikunnassa vuonna 1867. Hänen opettajavanhempansa Władysław ja Bronisława Skłodowska (o.s. Boguska) kastoivat viidennen ja viimeiseksi jääneen lapsensa Maria-nimiseksi, mutta hänestä puhuttiin yleensä Manyana, perhepiirissä hän oli Manya aina. Hän itsekin käytti Manya-nimeä esimerkiksi allekirjoituksissaan. Äiti oli ollut paikallisen tyttökoulun rehtori – tässä koulussa Maria itse asiassa oli syntynyt – ja isä opetti julkisessa oppilaitoksessa matematiikkaa ja fysiikkaa. He pitivät myös puolankielisiä oppitunteja salaa, sillä venäläiset olivat kieltäneet sen venäläistämisohjelmassa. Radikaaleja he eivät olleet, vaikka toivoivatkin Puolalle vähintään itsehallintoa. Marian isän isä Józef Skłodowski oli myös pätevöitynyt opettajan ammattiin.
Puola Tärkeitä kulttuurivaikuttajia ovat olleet säveltäjä Frédéric Chopin ja muut romantikot sekä elokuvaohjaajat, kuten Andrzej Wajda, Roman Polański ja Krzysztof Kieślowski. Tieteen suurista nimistä muistetaan ainakin Nikolaus Kopernikus ja Marie Curie.
Marie Curie Muutettuaan Ranskaan Maria Skłodowska halusi muuttaa etunimensä paikallisten kieleen paremmin istuvaksi; "Marie" oli hänen tuleva nimensä. Skłodowska aloitti kemian ja fysiikkan opiskelut vuonna 1891 Sorbonnen luonnontieteellisessä tiedekunnassa. Hän asettui asumaan ”latinalaiskortteliin” Pariisin Quartier Latiniin, joka sijaitsi lähellä yliopistoa. Siellä asui muitakin opiskelijoita ja myös paljon taiteilijoita. Ennen muuttoaan Marie oli asunut sisarensa ja tämän kihlatun luona. Olot eivät olleet latinalaiskorttelissa kummoiset. Skłodowskan kerrotaan joutuneen pitämään talvella kaikkia omistamiaan vaatteita päällään. Hänen sanotaan olleen niin uppoutunut opiskeluun, ettei hän voinut tuhlata aikaa syömiseen.
Malakoff Malakoffin tunnetuihin asukkaisiin kuuluu monia kuvataiteilijoita, kuten taiteilijapariskunta Annette Messager ja Christian Boltanski. 1900-luvun alkuvuosina siellä asuivat Pierre ja Marie Curie, jotka tekivät vuokraamansa omakotitalon pihavajassa kokeita radioaktiivisilla aineilla.
Radon Marie Curie huomasi vuonna 1899, että ilma muuttuu radioaktiiviseksi, kun se altistuu radiumille. Curie ei kuitenkaan tutkinut ilmiötä enempää. Saksalainen fyysikko Friedrich Ernst Dorn tutki Curien löytämää ilmiötä radiumyhdisteillä ja löysi radonkaasun vuonna 1900. Hän havaitsi kaasun tulevan radiumista ja kutsui sitä radiumin "emanaatioksi". Nykyisin termein Dornin löytämä aine oli Rn. Ernest Rutherford tunnisti radonin alkuaineeksi kaksi vuotta myöhemmin. William Ramsay ja Robert Gray eristivät ensimmäisenä radonin vuonna 1908 ja nimesivät sen "nitoniksi". Myöhemmin 1923 niton nimettiin radoniksi radiumin mukaan. Radon oli järjestyksessä viides löydetty radioaktiivinen alkuaine.
Marie Curie Työn ohessa hän ryhtyi omatoimisesti lukemaan eri tieteenalojen kirjallisuutta, koska ei ollut täysin varma mitä lähtisi opiskelemaan. Vähitellen fysiikka ja matematiikka alkoivat tuntua ilmeisimmiltä valinnoilta. Kemiaa hän ei unohtanut täysin, vaan kävi kemiantunneilla erään sokerijuurikastehtaan työntekijän luona.
Polonium Polonium () on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Po ja järjestysluku 84 sekä CAS-numero 7440-08-6. Se on radioaktiivinen puolimetalli, joka nimettiin löytäjänsä Marie Curien syntymämaan Puolan mukaan. Curie löysi poloniumin vuonna 1898 tutkiessaan Joachimsthalin uraniniitin radio­aktiivisuutta.
Solvay-konferenssi Istumassa, oikealta: Théophile de Donder, Pieter Zeeman, Pierre-Ernest Weiss, Arnold Sommerfeld, Marie Curie, Paul Langevin, Albert Einstein, Owen Willans Richardson, B. Cabrera, Niels Bohr, Wander Johannes de Haas
Radiumkloridi Radiumkloridi eli RaCl on valkoista kiinteää ainetta. Se muodostuu radiumista ja kloorista. Aineesta käytetään myös nimiä "radiumdikloridi" ja "radium(II)kloridi". Marie Curie käytti radiumkloridia väliaineena metallisen radiumin eristämisessä pikivälkkeestä saadun bariumkloridin ja radiumkloridin seoksesta.
Pariisin yliopisto Sorbonnen yliopistossa ovat opiskelleet monet kuuluisat tutkijat, esimerkiksi Marie ja Pierre Curie. Yliopistossa on ollut jo keskiajalta lähtien myös suomalaisia opiskelijoita ja opettajia, kuten Jacobus Petri Röd ja hänen oppilaansa Turun piispa Olavi Maununpoika 1400-luvulla.
André-Louis Debierne Pierre Curien kuoltua 1906, Debierne auttoi Marie Curieta kemian tutkimuksessa ja opetuksessa usean vuosikymmenen ajan. Vuonna 1910 he ensimmäisinä valmistivat metallista radiumia nähtävissä olevia määriä. Tätä he käyttivät muiden radiumyhdisteiden valmistamiseen ja niiden ominaisuuksien tutkimiseen.
Uraniniitti Martin Klaproth löysi Joachimsthalin (nyk. Jáchymovin) pikivälkkeestä uraanin 1789. Marie Curie eristi radiumin siitä 1898. Siten radioaktiivisuuden keksiminen tapahtui nimenomaan uraniniittien hyvin korkean uraanipitoisuuden seurauksena. Jáchymovin rikkaat uraniniittiesiintymät olivat maailman ensimmäisen uraanikaivoksen sijaintipaikka.
Fysiikan historia Ranskalainen Henri Becquerel teki myös suuren löydön, joka on sittemmin mullistanut maailman energiantuotantoa. Hän löysi vuonna 1896 uraanin radioaktiivisuuden, muttei osannut selittää sitä. Tiedemaailma ei aluksi ollut Becquerelin havainnoista kiinnostunut, sillä löydön arveltiin olleen vain yksi valon esiintymismuoto. Vasta muutamaa vuotta myöhemmin Pierre ja Marie Curie alkoivat tutkia sitä systemaattisesti, jolloin he löysivät uusia, vielä voimakkaammin radioaktiivisia alkuaineita kuiten radiumin. Curiet ja Becquerel saivat löydöstään Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1903. Curiet havaitsivat, että kyseessä oli atomin sisäinen ominaisuus, joka johtui sen epästabiilisuudesta. Säteilyn ominaisuuksien tarkempi tutkimen johti myös atomiytimen löytämiseen. Todettiin, että vain osa ytimistä on stabiileja, muut hajoavat tietyllä nopeudella ja tämä hajonta aiheuttaa radioaktiivista säteilyä. Löytö perusti täysin uuden fysiikan tutkimiseen keskittyneen haaran, ydinfysiikan. Kaikkien alkuaineiden atomiytimien todettiin koostuvan samoista hiukkasista, protoneista ja neutroneista. Ydinfysiikkaa sovelletaan ydinreaktoreissa energian tuottamiseen.
Radioaktiivisuus Ensin uusi säteily vaikutti olevan samankaltaista kuin röntgensäteily. Kuitenkin jatkotutkimus, jota Becquerel, Pierre ja Marie Curie, Ernest Rutherford ja muut tekivät, paljasti useita eri radioaktiivisuuden tyyppejä. Nämä tutkijat havaitsivat myös, että useilla eri alkuaineilla esiintyy luonnossa radioaktiivisia isotooppeja.
International Committee on Intellectual Cooperation Komitea perustettiin alkujaan vuonna 1922, ja sen puheenjohtaja oli ranskalainen filosofi Henri Bergson. Komiteaan kuului 12 arvostettua henkilöä. Bergsonin lisäksi siinä olivat mukana muun muassa Albert Einstein, Marie Curie, Béla Bartók, Thomas Mann ja Paul Valéry.
Jussi S. Jauhiainen Jauhiainen on ollut useaan otteeseen tutkimustehtävissä Suomen Akatemian rahoittamana ja lisäksi Marie Curie -tutkijana Saarlandin yliopistossa. Hän on työskennellyt Tarton yliopistossa vuodesta 1995 lähtien. Jauhiaisen tutkimuksen kohteina ovat aluepolitiikka, aluesuunnittelu ja aluekehitys, innovaatioiden ja tietoyhteiskunnan maantiede, innovaatiopolitiikka, kaupunkipolitiikka, talousmaantiede ja poliittinen maantiede.
Marie Curie Marie Skłodowskan oli syytäkin uppoutua opiskeluun, sillä hänen taidoissaan oli vielä parannettavaa muihin saman ikäisiin verrattuna. Myös uuden kielen opetteluun meni aikaa. Skłodowska saavutti ensimmäisen päämääränsä ahkeran opiskelunsa ansiosta kesällä 1893, kun hän sai suoritettua fysiikan maisterintutkinnon (). Matematiikan maisterintutkinto oli vielä kesken, sillä heikon taloudellinen tilanteen takia Skłodowska ei ollut pystynyt suorittamaan sitä loppuun. Sorbonnessa oli jo huomattu nuoren naisen kyvyt, ja ranskalaiset onnistuivat vaikuttamaan siihen, että Skłodowskalle myönnettiin stipendi. Ennen matematiikantutkinnon suorittamista ”Yhteisö kansallisen teollisuuden rohkaisemiseksi” oli pyytänyt Skłodowskaa tutkimaan erilaisten teräslaatujen magneettisia ominaisuuksia ja vertailemaan niitä teräslaatujen kemiallisiin rakenteisiin. Työtä varten hän tarvitsi laboratoriota, jota hän ryhtyikin seuraavaksi etsimään. Hänen magnetismitutkimuksiaan johti maineikas fyysikko ja värivalokuvauksen kehittäjä Gabriel Lippmann.
Laboratorion etsimisen yhteydessä Skłodowskalle selvisi, että hänen tarpeisiinsa soveltuvan laitteiston hankkimiseen saattaisi löytyä apua itsekin magneettisia ilmiöitä tutkineelta Pierre Curielta. Sopiva laboratorio löytyi Pariisin Teollisuusfysiikan ja -kemian kunnallisesta koulusta (, EPCI; nyk. ESPCI), jonka laboratoriotoimintaa Pierre itse johti. He tapasivat ensi kerran keväällä 1894, ja heidän suhteensa alkoi heti lämmetä.
Uraanikaivos Vuonna 1896 Henri Becquerel havaitsi ensi kertaa radioaktiivisuuden nimenomaan uraanissa ja vuonna 1898 Marie Curie eristi Jáchymovin pikivälkkeestä uraanin hajoamistuotteen, selvästi sitä radioaktiivisemman radiumin. Samalla radioaktiivisuuteen liittyvä innostus valtasi Euroopan, ja kun radioaktiivisuuden vaarallisuudesta ei ollut tietoa, uraanimalmialueille perustettiin terveyskylpylöitä, niin myös Jáchymoviin.
Marie Curie Lehdistö oli tarkkaillut kiinnostuneena puolalaista maahanmuuttajaa ja etevää tutkijaa jo vuodesta 1902 lähtien. Erityisen tarkan silmän alle Curie joutui vuonna 1910 hakiessaan fyysikon paikkaa Ranskan tiedeakatemiassa. Paikkaan otettiin vain yksi fyysikko, ja Curien kilpailijana oli langatonta lennätintä kehittänyt Edouard Branly. Ranskalaiset isänmaanystävät tukivat vahvasti Branlyn valintaa, sillä heitä harmitti edelleen Guglielmo Marconin saama Nobel-palkinto vuonna 1909 langattoman lennättimen eli radion keksimisestä. Myös Ranskan konservatiiviset katoliset menivät Branlyn taakse, sillä hän oli paavin suosiossa ja opetti Ranskan suurimpiin kuuluvassa katolisessa oppilaitoksessa. Ranskan oikeistolainen lehdistö levitti tahallisesti tietoa Curien olevan juutalainen eikä siis heidän mukaansa ”oikea ranskalainen”.
Eugène-Anatole Demarçay Vuonna 1896 hän havaitsi että näytteet juuri löydetystä samarium alkuaineesta sisälsivät vielä jotain muuta, ennestään tuntematonta ainetta. Hän eristi tämän vuonna 1901 ja totesi sen olevan uusi alkuaine, jonka hän nimesi europiumiksi. Vuonna 1898 Demarçay avusti Marie ja Pierre Curieta osoittamalla spektroskopian avulla Curien pariskunnan valmistaneen radiumia.
Marie-Anne Pierrette Paulze Antoine Lavoisier pyrki muuttamaan kemian systemaattiseksi tieteeksi sekä kehittämään uuden kemian kielen. Madame Lavoisier auttoi miestään näissä pyrkimyksissä. 1770–80-luvulla oli vallalla niin kutsuttu Flogiston-teoria, jota kaikki merkittävät brittiläiset kemistit kannattivat. Flogiston-teorian mukaan kaikki kappaleet koostuivat ilmasta, vedestä, elohopeaisesta ja kivisestä maasta sekä "flogistonista" eli erittäin hienojakoisesta aineesta. Flogiston voitiin havaita vain silloin, kun se pakeni kappaleesta palamisessa. Palaminen siis toisin sanoen oli flogistonin irtoamista kappaleesta. Lavoisier kritisoi flogiston-teoriaa voimakkaasti ja piti sitä epämääräisenä. Epämääräisyys salli teorian soveltamisen miten milloinkin: milloin flogiston oli vapaata, milloin maahan sidottua tulta, joskus flogiston virtasi astian huokosten läpi ja toisinaan se taas ei pystynyt läpäisemään astian seinämää. Antoine ja Marie osoittivat, että ilma on seos eikä alkuaine. He pystyivät erottamaan ilmasta hapen ja onnistuivat todistamaan kokeellisesti, että palaminen on aineen yhtymistä happeen. Näin Lavoisier't todistivat flogiston-teorian vääräksi.
Marie Krøyer Marie maalasi vain vähän ollessaan aviossa P. S. Krøyerin kanssa. Hän koki huonommuutta taiteilijapuolisonsa rinnalla. Marie oli hyvin itsekriittinen ja turhautui, koska hän ei voinut omistautua täysin taiteelle perheenemännän ja äidin velvollisuuksiensa takia. Hän ei omasta mielestään voinut milloinkaan saavuttaa mitään todella suurta. Marien ystävä Anna Ancher ei sen sijaan rasittanut itseään taloudenhoidon velvoitteilla. Lisäksi Annan puolison maalaukset erosivat tyyliltään ja aihepiiriltään niin paljon Annan töistä, että vertailulle ei ollut sijaa.
Wendelin Werner Werner sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1977. Hän opiskeli École Normale Supérieuressa vuosina 1987–1991. Hän teki väitöskirjansa vuonna 1993 Université Pierre-et-Marie-Curiessa, ja sen ohjasi Jean-François Le Gall. Werner oli tutkimusavustaja CNRSssa vuosina 1991–1997. Samaan aikaan hänelle myönnettiin kaksivuotinen Leibniz Fellowship Cambridgen yliopistoon.
Juhani Knuuti Hänet on palkittu työstään Scandinavian Society of Clinical Physiology and Nuclear Medicinen myöntämällä Big Scientific Prize -palkinnolla. Vuonna 2005 hänet kutsuttiin pitämään Marie Curie -luento radiolääketieteen vuosittaisessa kongressissa. Vuonna 2016 lääkäriseura Duodecium myönsi hänelle tiedottajapalkinnon ansioikkaasta lääketieteen kansantajuistamisesta Knuutin Turun Sanomille laatimiensa terveysblogien vuoksi.
The Runaways Joan Jett ja Lita Ford ovat menestyneet hyvin rock-musiikin alalla, myiden platina-levyn verran musiikkiaan, Joan Jett parhaiten useammankin rock-menestyskappaleen julkaisijana ja kuuluisuutena. Cherie Currie esiintyi 80-luvulla mm. elokuvassa 'Tyttölaakso' (englanninkielinen nimi 'Foxes') Jodie Fosterin kanssa, ja on levyttänyt musiikkia sisarensa Marie Currien kanssa.
Marie Curie Maria Skłodowska aloitti 11-vuotiaana toisen asteen opinnot venäjänkielisessä oppikoulussa. Hän valmistui koulusta 1883 luokkansa parhaana. Tuon ajan Puolassa tyttöjen opinnot yleensä päättyivät, kun he täyttivät 15 vuotta. Koulun jälkeen useimmat suunnittelivat avioliittoa, mutta tällaiset suunnitelmat eivät olleet Marialle itsestäänselviä. Masennuksen vuoksi hän piti välivuoden, jonka aikana hän kierteli Puolaa tapaamassa sukulaisiaan.
Aplastinen anemia Nobel-palkittu radioaktiivisen säteilyn tutkija Marie Curie kuoli säteilyn aiheuttamaan aplastiseen anemiaan.Diagnoosi voidaan tehdä vain tutkimalla luuydin. Ennen siihen ryhtymistä potilaalle on yleensä tehty muita verikokeita, joista saadaan viitteitä taudista: tutkitaan esimerkiksi täydellinen verenkuva, munuaisten toiminta ja elektrolyytit, maksan ensyymit, kilpirauhasen toiminta, B12-vitamiinin ja foolihapon määrä.
Puola Kaksinkertainen nobelisti Marie Curie kasvoi Puolassa, joskin työskenteli ja opetti myöhemmin Ranskassa. Hänen jälkeensä fysiikan nobelin ovat saaneet Albert Michelson 1907, Isidor Rabi 1944, Maria Goeppert-Mayer 1963, Klaus von Klitzing 1985 ja Georges Charpak 1992. Curien lisäksi muita puolalaistaustaisia kemian nobelisteja ovat olleet Walther Nernst 1920 ja Roald Hoffmann 1981.
Marie Curie Ennen lähtöään Maria ymmärsi, ettei hänellä ollut juuri kokemusta laboratoriotyöskentelystä. Kokemuksesta olisi paljon apua yliopistossa, joten hänen oli saatava käsiinsä joku, joka suostuisi toimimaan tsaarin käskyä vastaan ja opettamaan naiselle laboratoriotyöskentelyä. Marian serkku Józef Boguski, joka oli ollut maineikkaan kemisti Dmitri Mendelejevin apulaisena, suostui opettamaan häntä ylläpitämässään Teollisuus- ja maanviljelymuseossa, joka todellisuudessa oli puolalaisille tieteilijöille opetusta tarjoava laboratorio.
Pierre Curie Tämän jälkeen Curie tutki etenkin magnetismia, jossa hänet muistetaan erityisesti niin sanotun Curie-pisteen löytämisestä. Curie-piste on lämpötila, jossa ferromagneettinen aine muuttuu paramagneettiseksi.
Curie-piste Curie-piste T (myös Curien lämpötila ja Curie-lämpötila) on Pierre Curien mukaan nimetty lämpötila, jossa ferromagneettinen aine muuttuu paramagneettiseksi. Curien pisteessä tapahtuu toisen kertaluvun faasitransitio. Esimerkiksi ferromagneettisen raudan Curie-piste on noin 770 °C ja nikkelin 358 °C. Curie-pistettä korkeammissa lämpötiloissa magneettikenttä ei vedä niitä enää voimakkaasti puoleensa.
Panthéon Edellä mainittujen lisäksi Panthéonin kuuluisimpiin vainajiin kuuluvat kirjailija Émile Zola (1902), hävittäjä-ässä Georges Guynemer (1917), pistekirjoituksen keksijä Louis Braille (1952), toisen maailmansodan vastarintaliikkeen sankari Jean Moulin (1964), Euroopan unionin luojiin kuulunut Jean Monnet (1988) ja kirjailija Alexandre Dumas vanhempi (2002). Vuonna 1995 fyysikko Marie Curiestä tuli ensimmäinen Panthéoniin haudattu nainen.
Radioaktiivisuus Ennen kuin radioaktiivisuutta ja säteilyä koskeva turvallisuus saavutti nykyisen tasonsa, oli monenlaisia poppamiehiä ja kauppiaita, jotka markkinoivat radioaktiivisia aineita lääkkeinä, kosmetiikkana ja ylipäänsä hienoina uutuuksina. Esimerkkejä riittää: radioaktiiviset shampoot, ihovoiteet, kylvyt ja jopa peräruiskeet. Jo silloin monet tutkijat, muun muassa Marie Curie, vastustivat tällaista kaupustelua varoittaen, että säteilyllä voi olla haittavaikutuksia. 1930-luvulle tultaessa tuotteet olivatkin miltei kadonneet markkinoilta.
Kokeellinen fysiikka Kokeellisia fyysikoita ovat olleet muiden muassa Galileo Galilei, Michael Faraday, Ernst Mach, Ernest Rutherford, Wilhelm Conrad Röntgen, Antoine Henri Becquerel, Marie Curie, John William Strutt, Sir Joseph John Thomson, Max von Laue, William Lawrence Bragg, Albert Abraham Michelson, Robert Andrews Millikan, Sir Chandrasekhara Venkata Raman, Enrico Fermi, Ernest Orlando Lawrence, William Bradford Shockley ja John Bardeen.
Réseau Sentinelles Réseau Sentinelles (Sentinelles-verkosto) on 1 260 vapaaehtoisen Ranskan Euroopassa sijaitsevilla alueilla työskentelevän yleislääkärin muodostama verkosto (2 % kaikista ammatinharjoittajista tällä alueella). Jokainen jäsenlääkäri tunnetaan ”Sentinelles-lääkärinä”. Marraskuussa 1984 professori Alain-Jacques Valleron aloitteesta perustettua verkostoa pitää yllä l’Unité mixte de recherche en Santé Inserm – Université Pierre et Marie Curie (tutkimuskeskus). Verkoston tavoite on tarjota 14 kliinisen terveysindikaattorin seurantaa.
Jalokaasut Vuonna 1899 Ernest Rutherford ja Robert B. Owens tekivät havainnon, jonka mukaan torium tuottaa radioaktiivista kaasua. Samana vuonna Pierre ja Marie Curie havaitsivat radiumista lähtevän radonia. Vuonna 1900 Friedrich Ernst Dorn havaitsi, että ampulleihin suljettu radium tuottaa kaasua. He olivat ensimmäisiä, jotka tekivät havaintoja radonista. Pian löydetiin pitkäikäinen isotooppi radon, jonka puoliintuisaika on 3,8 vuorokautta. Se radon, jota Rutherford havaitsi, oli radon, joka puoliintumisaika on vain 56 sekuntia.
Martin Marietta Martin Marietta oli vuonna 1961 perustettu ase- ja lentokonevalmistaja, joka syntyi kun American-Marietta Company ja Glenn L. Martin Company yhdistyivät.
Ève Curie Curie nimitettiin vuonna 1952 NATO:n pääsihteerin erikoisneuvonantajaksi. Ève Curielle myönnettiin 13. heinäkuuta 2005 Kunnialegioonan merkki.
Radium Radium () on maa-alkalimetalleihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ra, järjestysluku 88 ja CAS-numero 7440-14-4. Se on radioaktiivinen, hopeanvalkoinen, pehmeä metalli, jonka elektronegatiivisuus on 0,9 ja ensimmäinen ionisoitumisenergia 510 kJ/mol. Sen löysivät Pierre ja Marie Curie vuonna 1898 Joachimsthalin (nyk. Jáchymovin) pikivälkkeestä. Kymmenestä tonnista piki­välkettä saatiin kuitenkin vain milli­gramma radiumia.
Radium muistuttaa kemiallisilta ominaisuuksiltaan bariumia, mutta on sitä reaktiivisempaa. Radiumyhdisteet värjäävät liekin voimakkaan punaiseksi.
Cherie Currie Elokuvia joissa Currie on esiintynyt, ovat muun muassa "Tyttölaakso" (1979) ja "Kahlittu kauhu" (1983). Hän oli 1990-luvulla naimisissa Robert Haysin kanssa. Nykyään Currie työskentelee moottorisahataiteilijana.
Marie Bonaparte Marie Bonaparte oli Napoleon Bonaparten sukulainen: Hänen isänsä Roland Bonaparte (1859–1924) oli ranskalaista aatelisukua. Hänen isoisänsä Pierre Napoleon Bonaparte oli Napoleonin veljen Lucien Bonaparten poika. Marie Bonaparten äiti Marie-Félix Blanc (1859–1882) oli varakkaan kiinteistövälittäjän ja sijoittajan François Blancin tytär; tällä oli kiinteistöjä mm. Monte Carlossa. Marie Bonaparte syntyi Saint-Cloudissa Ranskassa.
Phoenix Marie Marie syntyi Arizonassa ja kasvoi Kaliforniassa. Hän harrastaa urheilua ja lukee sarjakuvia. Erityisesti Marvelin julkaisemia. Marie keksi myös esiintyjänimensä Phoenixin mukaan. Hän työskenteli ennen aikuisviihdealaa talouspäällikkönä moottoripyöräliikkeissä.
Ydinfysiikka Ydinfysiikan historian voi laskea alkavan radioaktiivisuuden löytämisestä vuonna 1896. Tuolloin ranskalainen fyysikko Henri Becquerel havaitsi, että uraanisuolat lähettävät näkymätöntä säteilyä, joka tummentaa lähelle asetettuja hyvin suojattuja valokuvauslevyjä. Tämän löydön motivoimana Marie Curie alkoi tutkia järjestelmällisesti erilaisia metalleja, suoloja, oksideja ja mineraaleja löytäen toriumin radioaktiivisuuden. Yhdessä aviomiehensä Pierre Curien kanssa hän onnistui löytämään ja erottelemaan vuonna 1898 tutkimistaan mineraaleista pieniä määriä kahta radioaktiivista ennestään tuntematonta alkuainetta, radiumia ja poloniumia.
Helsingin seutu Helsingin seutu on ylivoimaisesti Suomen vaurainta aluetta. Se tuottaa koko maan bruttokansantuotteesta yli kolmanneksen. Asukasta kohti BKT on 46 517 € kun se koko maassa on 33 337 € ja Euroopan unionissa keskimäärin 24 400 €. Myös työllisyysaste on parempi ja työttömyys alhaisempi kuin maassa keskimäärin. Alueella sijaitsee noin 744 600 työpaikkaa.
Luzern (kantoni) Luzernin seutu on tunnettu järvistään, joista suurimmat ovat Vierwaldstättersee () ja Sempachersee.
Appenzell Ausserrhoden Seutu on valta osin kumpuilevaa maastoa. Kantoni on Sankt Gallenin kantonin keskellä; myös Appenzell Innerrhodenin kantoni on rajanaapuri etelän puolella. Kantonin korkein kohta on Säntisvuori (2 502 m mpy.) Appenzellin kantonien rajalla, kantonin etelänurkassa. Maa-alasta yli puolet on maatalouskäytössä.
Jura (kantoni) Jura sijaitsee Luoteis-Sveitsissä Juravuoristossa, josta se on saanut nimensäkin.
Keski-Bosnian kantoni Keski-Bosnian kantoni (, , ) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Bosnia ja Hertsegovinan keskiosassa ja rajautuu Serbitasavaltaan sekä Zenica-Doboj’n kantoniin, Sarajevon kantoniin, Hertsegovina-Neretvan kantoniin ja Kantoni 10:een. Keski-Bosnian kantonin pinta-ala on 3 189 neliökilometriä ja siellä on 273 149 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu 12 kuntaan: Bugojno, Busovača, Dobretići, Donji Vakuf, Fojnica, Gornji Vakuf-Uskoplje, Jajce, Kiseljak, Kreševo, Novi Travnik, Travnik ja Vitez. Pääkaupunkina toimii Travnik.
Zürich (kantoni) Zürichin kantoni sijaitsee Sveitsin pohjoisosassa. Kantoni on väkiluvultaan maan suurin: siellä on lähes 1,5 miljoonaa asukasta. Kantonissa sijaitsee Sveitsin väkiluvultaan suurin kaupunki, Zürich, joka on myös kantonin pääkaupunki.
Geneve (kantoni) Geneve oli kalvinistisen uskonpuhdistuksen keskus, ja alue on perinteisesti ollut protestanttista seutua. 1950-luvulta katolisten määrä on kasvanut ja nykyisin he ovat kantonissa suurin uskonnollinen ryhmä.
Yongzhou Kaupunkipiirit (2)
Autonominen piirikunta (1)
Piirikunnat (8)
Kaupunki sijaitsee Xiangjoen (eli Xiangjiang, etelästä Dongtingjärveen laskeva Jangtsejoen sivujoki) varrella lähellä Xianjoen liittymäkohtaa siihen. Seutu tunnettiin nimellä "Lingling" ennen Sui-dynastian aikaa (581–618 jaa.). Linglingin piirikunta perustettiin jo Qin-dynastian vuosina (221 eaa.–206 eaa.) ja muutettiin myöhemmin Linlingin kreivikunnaksi. Sittemmin seutu on nimettiin uudelleen ja on tunnettu myös uudella nimellä "Yongzhou".
Kantoni 10 Paikallishallitus käyttää kantonista nimeä "Hercegbosanska županija", mikä viittaa Bosnian kroaattien Jugoslavian hajoamissotien aikaiseen laillisuudeltaan kyseenalaiseen Hertseg-Bosnian valtiomuodostelmaan. Tämä vuoksi siitä on käytetty eri nimiä kuten Länsi-Bosnian kantoni (Западнобосански кантон) tai Livnon kantoni (Livanjski kanton). Federaation perustuslaillinen oikeus tuomitsi paikallishallituksen nimen olevan perustuslain vastainen. Oikeus on lisäksi kieltänyt kantonin perustuslaissa määritellyn lipun ja vaakunan.
Solothurn (kantoni) Kantoni sijaitsee pääosin Aarejoen laaksossa, Sveitsin Mittellandissa.
Neuchâtel (kantoni) Kantoni sijaitsee Neuchâtelinjärven luoteispuolella, järven rantamailla ja Juravuoristossa.
Una-Sanan kantoni Kantoni on saanut nimensä Una- ja Sanajoilta. Kantoni on bosniakkienemmistöinen. Pääosa serbivähemmistöstä elää Bosanski Petrovacin kunnassa.
Geneve (kantoni) Geneven kantoni on maan läntisin kantoni, joka sijaitsee Genevejärven länsipään ympärillä ja sen laskujoen, Rhônen sekä Rhônen sivujoen Arven varrella. Ranskan ympäröi kantonia kaikilla muilla suunnilla paitsi pohjoisessa, jossa se rajoittuu Vaud’n kantoniin.
Zug (kantoni) Zugin kantoni sijaitsee Sveitsin keskiosassa. Zugin kantonin pääkaupunki on Zugin kaupunki.
Kantoni 10 Kantoni 10 (, , ) tai Hertseg-Bosnian kantoni () on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan länsiosassa ja rajautuu Serbitasavaltaan, Una-Sanan, Keski-Bosnian, Hertsegovina-Neretvan ja Länsi-Hertsegovinan kantoneihin sekä Kroatiaan. Kantoni 10:n pinta-ala on 4 934 neliökilometriä ja siellä on 90 727 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu kuuteen kuntaan: Bosansko Grahovo, Drvar, Glamoč, Kupres, Livno ja Tomislavgrad. Kantonin pääkaupunkeina toimivat Livno ja Tomislavgrad.
Zenica-Doboj’n kantoni Toinen kantonin nimessä mainittu kaupunki Doboj jäi Serbitasavallan puolelle, vaikka osa entistä kuntaa sijaitseekin federaation puolella. Enemmistönä kantonissa ovat bosniakit (83 %), seuraavaksi eniten on kroaatteja (13 %) ja serbejä (2,5 %).
Liberty City Algonquin on varakkainta seutua, jossa sijaitsevat useat nähtävyydet, kuten Star Junction (Times Square) ja Rotterdam Tower (Empire State Building). Saaren keskellä sijaitsee myös New Yorkin Central Parkia jäljittelevä puisto nimeltään Middle Park. Algonquinin lähettyvillä sijaitsee myös Vapaudenpatsaalle irvaileva saari. Saaren nimi on Happiness Island, ja patsas taas Statue of Happiness. Patsas pitää kädessään soihdun sijasta kahvimukia, joka on viittaus Hot Coffee -modin aiheuttamaan kohuun. Patsaan sisältä löytyy myös pääsiäismunaksi piilotettu ”sydän”. Muutamaa aluetta lukuun ottamatta Algonquin on rauhallista seutua.
Kuohatti Kuohatin kylän runsasväkisin alue on nimensä mukaisesti alavaa seutua. Se sijaitsee Kuohattijoen rannalla. Alueen maisemaa hallitsevat peltoaukeat, ja siellä on runsaasti uudempaa rakennuskantaa.
Puolisuunnikas Bimediaanit, joita käsitellään yleensä vain nelikulmioiden yhteydessä, piirretään sivun keskipisteestä vastakkaisen sivun keskipisteeseen. Niitäkin on vain kaksi, joista "m" piirretään kantojen välille ja "n" kylkien välille. Kylkien välistä bimediaania kutsutaan englanninkielisessä kirjallisuudessa myös nimellä ""median"" ja se on yhdensuuntainen kantojen kanssa ("a" || "m" || "c"). Bimediaanit leikkaavat toisensa pisteessä "F". Lävistäjien keskipisteet "R" ja "Q" sijaitsevat aina puolisuunnikkaan kylkiä yhdistävällä bimediaanilla "n" ja leikkauspiste "E" sijaitsee aina kannat yhdistävällä bimediaanilla "m". Leikauspisteet "E "ja "F" sijaitsevat yleensä eri kohdissa.
Suomalainen maatiaiskana Kantojen nimet viittaavat kantojen löytöpaikkoihin.
Länsi-Hertsegovinan kantoni Länsi-Hertsegovinan kantoni (, , ) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan eteläosassa ja rajautuu Hertsegovina-Neretvan kantoniin, Kantoni 10:een ja Kroatiaan. Länsi-Hertsegovinan kantonin pinta-ala on 1 362 neliökilometriä ja siellä on 97 893 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu neljään kuntaan: Grude, Ljubuški, Posušje ja Široki Brijeg. Pääkaupunkina toimii Široki Brijeg.
Sankt Gallen (kantoni) Sankt Gallenin kantoni on yksi Sveitsin 26 kantonista. Se sijaitsee maan koillisosassa. Kantonin pääkaupunki on Sankt Gallen.
Glarus (kantoni) Glarus on kantoni Sveitsin itäosassa. Kantonin pääkaupunki on nimeltään Glarus.
Una-Sanan kantoni Una-Sanan kantoni () on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan luoteiskulmassa Kroatian rajalla. Idässä se rajautuu Bosnian serbitasavaltaan ja etelässä Kantoni 10:een. Una-Sanan kantonin pinta-ala on 4 125 neliökilometriä ja siellä on 299 343 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu kahdeksaan kuntaan: Bihać, Bosanska Krupa, Bosanski Petrovac, Bužim, Cazin, Ključ, Sanski Most ja Velika Kladuša. Pääkaupunkina toimii Bihać.
Posavinan kantoni Posavinan kantoni (, , ) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan pohjoisosassa Kroatian rajalla Savajoen varrella. Se koostuu kahdesta federaation eksklaavista ja on pinta-alaltaan federaation kantoneista pienin. Kroatian lisäksi kantoni rajautuu Serbitasavaltaan ja Brčkon piirikuntaan. Posavinan kantonin pinta-ala on 325 neliökilometriä ja siellä on 48 089 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu kolmeen kuntaan: Domaljevac-Šamac, Odžak ja Orašje. Pääkaupunkina toimii Orašje.
Luxemburg (kantoni) Luxemburg on yksi Luxemburgin kantoneista. Kantoni jakautuu 11 kuntaan, ja sen alueella asuu 177 969 asukasta. Maan pääkaupunki Luxemburg sijaitsee Luxemburgin kantonissa.
Hertsegovina-Neretvan kantoni Hertsegovina-Neretvan kantoni (, , ) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan eteläosassa ja rajautuu Serbitasavaltaan, Sarajevon, Keski-Bosnian ja Länsi-Hertsegovinan kantoneihin, Kantoni 10:een sekä Adrianmereen ja Kroatiaan. Hertsegovina-Neretvan kantonin pinta-ala on 4 401 neliökilometriä ja siellä on 236 278 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu yhdeksään kuntaan: Čapljina, Čitluk, Jablanica, Konjic, Mostar, Neum, Prozor-Rama, Ravno ja Stolac. Pääkaupunkina toimii Mostar.
Helsingin seutu Helsingin seutu () on Suomessa sijaitseva 1 437 799 asukkaan kasvukeskus ja metropolialue. Viranomaiskielen "Helsingin seutu" koostuu pääkaupunkiseudun kunnista, jotka ovat Helsinki, Espoo, Vantaa ja Kauniainen sekä kehyskunnista Hyvinkää, Järvenpää, Kerava, Kirkkonummi, Nurmijärvi, Sipoo, Tuusula, Vihti, Mäntsälä ja Pornainen. Helsingin seutu sijaitsee Suomen eteläosassa Suomenlahden rannalla.
Akaa Kun Kylmäkosken kunta liittyi vuoden 2011 alusta Akaaseen, Akaan kaupunkikuva täydentyi myös maaseudulla ja pienillä kylillä. Kylmäkosken alue käsittää Akaan lounaisosan Toijalan ja Viialan taajamien eteläpuolella. Kylmäkosken seutu on vanhastaan maatalousaluetta ja melko väljästi asutettua seutua. Kylmäkosken kirkonkylä sijaitsee Valtatie 9:n varrella. Kylmäkoski ei ole erityisen teollistunutta seutua ja elinkeinoina on pääasiassa maatalous sekä kauppa. Kylmäkosken suurin teollisuus- ja yritysalue on Tipuri, jossa sijaitsee myös vankila.
Schwyz (kantoni) Kantoni sijaitsee keskisessä Sveitsissä. Lounaassa se rajoittuu Vierwaldstätterseejärveen, luoteessa Zuginjärveen ja pohjoisessa Zürichinjärveen. Naapurikantoneita ovat pohjoisessa Zug, Zürich ja Sankt Gallen, idässä Glarus, etelässä Uri sekä lännessä Nidwalden ja Luzern.
Bosnian Podrinjen kantoni Bosnian Podrinjen kantoni Goražde (, , ) on yksi Bosnia ja Hertsegovinan valtioon kuuluvan Bosnia-Hertsegovinan federaation kymmenestä kantonista. Se sijaitsee Bosnia ja Hertsegovinan itäosassa ja rajautuu Serbitasavaltaan ja Sarajevon kantoniin. Bosnian Podrinjen kantonin pinta-ala on 505 neliökilometriä ja siellä on 25 336 asukasta (vuonna 2013). Kantoni jakautuu kolmeen kuntaan: Foča-Ustikolina, Goražde ja Pale-Prača. Pääkaupunkina toimii Goražde.