mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
New Divide Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Linkin Parkin DJ, Mr. Hahn. Video julkaistiin yhtyeen MySpace-sivulla 11. kesäkuuta 2009. Videosta on kaksi versiota, Transformers-versio ja toinen versio, jossa näytetään Linkin Parkia soittamassa. Video on pakattu kahden levyn "Transformers: Kaatuneiden kosto" -erikoisjulkaisuun DVD:lle ja Blu-raylle.
Transformers: Kuun pimeä puoli Transformers: Kuun pimeä puoli () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Michael Bayn ohjaama tieteiselokuva, joka perustuu Hasbron Transformers-leluihin. Se on jatko-osa vuoden 2009 elokuvalle "" sekä "Transformers"-elokuvasarjan kolmas osa. Elokuva sijoittuu kolme vuotta "Kaatuneiden koston" jälkeen, ja seuraa Autobottien ja Decepticonien välistä taistelua Kuuhun jäänestä voimakkaasta cybertronilaisesta teknologiasta.
Meltdown (elokuva) Meltdown (, tunnetaan myös nimellä High Risk) on hongkongilainen toimintakomedia vuodelta 1995. Elokuva parodioi osittain elokuvia "Die Hard" ja "Speed – Kuoleman kyydissä". Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Jacky Cheung, Kelvin Wong, Valerie Chow, Billy Chow, Chingmy Yau ja Charlie Yeung. Elokuvan on ohjannut Wong Jing. Elokuva oli Kelvin Wongin viimeinen.
Transformers: Kaatuneiden kosto Transformers: Kaatuneiden kosto () on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut brittiläis-amerikkalainen tieteiselokuva, joka perustuu Hasbron Transformers-leluihin. Elokuvan ohjasi Michael Bay ja jonka vastaavaan tuottajana toimi Steven Spielberg. Se on jatko-osa vuoden 2007 elokuvalle "Transformers" sekä "Transformers"-elokuvasarjan toinen osa. Sam Witwicky joutuu jälleen osaksi Optimus Primen johtamien Autobottien ja Megatronin johtamien Decepticonien välistä sotaa. Hän alkaa kokea outoja näkyjä cybertronilaisista symboleista ja joutuu Decepticonien takaa-ajamaksi. Megatronin mestari ja ikivanha Decepticon nimeltä Fallen haluaa aktivoida koneen, jolla tuottaa energonia tuhoamalla Auringon sekä kaiken elämän maapallolta. Tässä elokuvassa esiintyi enemmän yksilöllisiä transformereita kuin yhdesäkään muussa elokuvasarjan osassa.
Frank Borzage Borzagen 1940-luvun elokuvat eivät ole niin kiinnostavia kuin 1920- ja 1930-luvuilla. Hänen 1940-luvun elokuvia ovat muun muassa "Sotapesä tähdille" (1943) ja "Rakkauden sinfonia" (1946). Borzagen viimeinen elokuva 1940-luvulla oli "Kuun noustessa" ("Moonrise" 1948). Borzagen tavallisesta tyylistä poiketen se on film noir -elokuva ja sitä pidetään hänen parhaimpana 1940- ja 1950-lukujen elokuvistaan. Elokuvan jälkeen Borzage ei ohjannut elokuvia lähes kymmeneen vuoteen.
Tappajahain kosto Tappajahain kosto ("Jaws: The Revenge") on vuonna 1987 valmistunut, "Tappajahai"-elokuvasarjan neljäs ja viimeinen osa. Elokuvan on ohjannut Joseph Sargent.
Sergio Leone Leone oli jo päättänyt, että "Huuliharppukostaja" olisi hänen viimeinen lännenelokuvansa, mutta italowesternin politisoituminen 1960-luvun lopulla innosti hänet kirjoittamaan käsikirjoituksen elokuvaan "Maahan, senkin hölmö!". Koska elokuvalle ei kuitenkaan löytynyt ohjaajaa, Leone suostui tekemään sen itse. Se ei menestynyt elokuvateattereissa. Tämän jälkeen Leone ei ohjannut elokuvia yli kymmeneen vuoteen. Hän kieltäytyi jopa "Kummisedästä".
Transformers: The Last Knight (soundtrack) Transformers: The Last Knight – Music from the Motion Picture on 21. kesäkuuta 2017 ilmestyneen yhdysvaltalaisen elokuvan "" sävellyksiä sisältävä soundtrack. Sävellykset on tehnyt Steve Jablonsky. Toisin kuin aiempien "Transformers"-elokuvien sävellykset, näiden kesto oli yli kaksi tuntia.
Transformers (soundtrack) Transformers: The Album on soundtrack vuoden 2007 yhdysvaltalaiseen elokuvaan "Transformers". Ainoa varsinainen single albumilta on Samin ja Mikaelan tunnuskappale Goo Goo Dollsin esittämä ”Before It’s Too Late”. Soundtrack julkaistiin samana päivänä kuin itse elokuva eli 4. heinäkuuta 2007.
Reno Wilson Wilson on usein esiintynyt televisiosarjoissa, kuten "Bel-Airin prinssi", "Chicagon lääkärit", "NYPD Blue", "Las Vegas" ja "Enkelin kosketus". Hän on näytellyt myös elokuvissa, kuten "Crank", "Kersantti Bilko", "City of Industry – pelon kaupunki" ja "Kadotettu". Wilson on esiintynyt ääniroolissa useissa Transformers-elokuvissa: vuoden 2007 "Transformersissa" Wilson toimi Frenzyn äänenä. Vuonna 2009 hän toimi Mudflapin äänenä elokuvassa "", vuosina 2011 ja 2014 hän oli Brainsin äänenä elokuvissa "" ja "Transformers – Tuhon aikakausi", sekä vuonna 2017 Autobotti Sqweeksin ja Decepticon Mohawkin ääninä elokuvassa "".
Iridescent Transformers-elokuvaa varten kappaleesta on tehty myös lyhyempi versio. Mike Shinoda sanoi, että yhteistyö alkoi siitä, kun Transformersin ohjaaja Michael Bay soitti hänelle, ja kysyi yhtyeen mahdollisuutta jatkaa Transformersin teemakappaleen tekemistä. Yhdessä he päättivät, että "Iridescent" voisi olla sopiva kappale elokuvaan, koska se on ollut yhtyeen keikoilla fanien suosikkikappale.
James Wong James Wong (s. 20. huhtikuuta 1959 Hongkong) on yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjasta "Salaiset kansiot", jossa hän käsikirjoitti työparinsa Glen Morganin kanssa. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Final Destination – viimeinen määränpää" (2000), "The One" (2001) ja "Final Destination – viimeinen määränpää 3" (2006).
Simon Furman Simon Furman on brittiläinen sarjakuvien käsikirjoittaja. Furmania pidetään yleisesti "Transformers"-universumin tärkeimpänä ja siihen eniten vaikuttaneena käsikirjoittaja. Hän aloitti "Transformersien" käsikirjoittamisen sarjan brittiversiossa, ja siirtyi tämän jälkeen yhdysvaltalaisen Marvelin käsikirjoittajaksi. Furman tunnetaan synkistä maailmankuvistaan, epätoivoisista hahmoista, uskonnillisista teemoista ja hahmojen tapattamisesta. Hän myös kirjoitti alkuperäisen "Transformers"-sarjakuvan loppuun ja on konsultoinut vuonna 2007 julkaistavan "Transformers"-elokuvan käsikirjoittamisessa. Hän myös kirjoitti elokuvan tarinaa ennakoivan esitarinan, joka julkaistaan sarjakuvana.
Monty Python – Elämän tarkoitus Monty Python – Elämän tarkoitus () on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut brittiläisen Monty Python -komediaryhmän tekemä episodielokuva elämän tarkoituksesta ja ihmisen eri elämänvaiheista. "Elämän tarkoitus" on ryhmän viimeinen elokuva. Elokuvan on ohjannut Terry Jones.
Taking Chance Taking Chance (televisioesityksessä myös nimellä "Sotilaan viimeinen matka") on tositapahtumiin perustuva yhdysvaltalainen televisioelokuva. Vuonna 2009 valmistuneen elokuvan on ohjannut Ross Katz.
Transformers (elokuva) "Transformers" sai sekä faneilta että kriitikoilta sekalaisen vastaanoton ja tuotti noin 709 miljoonaa dollaria. Ylistävää kritiikkiä saivat LaBeoufin roolisuoritus sekä Cullenin paluu Optimus Primen ääninäyttelijäksi 80-luvun animaatiosarjan jälkeen. Elokuvalle on julkaistu tähän mennessä neljä jatko-osaa: "" (2009), "" (2011), "Transformers – Tuhon aikakausi" (2014) ja "" (2017).
Heikki Nykänen Kaarlo "Heikki" Nykänen (19. syyskuuta 1920 Helsinki – 7. joulukuuta 2011 Pori) oli suomalainen johtaja, insinööri, sotaveteraani ja Mannerheim-ristin ritari numero 118. Nykänen oli toiseksi viimeinen elossa olleista ritareista Tuomas Gerdtin ollessa viimeinen.
Beast Machines Beast Machines on spin-off -sarja "" -animaatiolle, jonka tuotti Mainframe Entertainment. Se on myös samalla viimeinen spin-off -sarja alkuperäisessä "Transformers"-animaatiouniversumissa, jonka aloitti "The Transformers". Sarja kesti kahden tuotantokauden verran, ja siinä oli yhteensä 26 jaksoa.
Ritari Ritariksilyönti suoritettiin usein joko taistelukentällä tai turnajaisten yhteydessä. Tässä tilaisuudessa vanhempi ritari ensin löi nuorta aseenkantajaa voimakkaasti mahaan (”viimeinen isku, jonka ritari sai vastaanottaa siihen vastaamatta”), komensi tämän kumartumaan ja kosketti tätä olkapäihin miekan lappeella. Tämän jälkeen toverit kiinnittivät ritarin jalkoihin kultaiset kannukset ritarin arvon merkiksi. Tästä tulee sanonta ”ansaita kannuksensa”.
Transformers: Kaatuneiden kosto Kolmas elokuva, "", sai ensi-iltansa 29. kesäkuuta 2011 ja neljäs elokuva, "Transformers – Tuhon aikakausi", 27. kesäkuuta 2014. Viides elokuva, "", sai ensi-iltansa 21. kesäkuuta 2017.
Tytöstä tyttöön Tytöstä tyttöön on yhdysvaltalainen musikaalinen komediaelokuva vuodelta 1968, jossa pääosaa esittää Elvis Presley. Elokuvan ohjasi Norman Taurog, joka oli ennen elokuvaa ohjannut useita muita Presleyn elokuvia. "Tytöstä tyttöön" oli Taurogin viimeinen elokuva, sillä pian elokuvan jälkeen hän sokeutui. Elokuva sisältää kappaleen ”A Little Less Conversation”, jonka alankomaalaisen artistin Junkie XL:n remix palautti Presleyn albumimyyntilistoille kansainvälisesti vuonna 2002. Elokuvassa Presley näyttelee toisen kuuluisan laulajan Rudy Valléen kanssa.
Snarl (Transformers) Snarl on elokuvaan "Transformers – Tuhon aikakausi" pohjautuvien lelujen mukaan yksi Dinoboteista ja muuntautuu "Stegosaurukseksi". Slashin ja Slogin tavoin häntä ei kuitenkaan nähdä itse elokuvassa.
Pitch Perfect 3 Pitch Perfect 3 on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut musikaalikomediaelokuva, jonka on ohjannut Trish Sie. Se on jatko-osa elokuvalle "Pitch Perfect 2" (2015) ja elokuvatrilogian viimeinen osa. Elokuva on kaupallisesti kaikkien aikojen toiseksi menestynein musikaalikomedia, trilogian toisen osan ollessa menestynein.
Mosku Moskusta on vuonna 2003 julkaistu Sakari Kännön edellä mainittuun kirjaan pohjautuva elokuva "Mosku – lajinsa viimeinen". Elokuvan on ohjannut Tapio Suominen ja sen pääosassa esiintyy Kai Lehtinen. Elokuva käsittelee Moskun elämää tavalla, jota on luonnehdittu ihannoivaksi ja romantisoivaksi. Elokuva nosti Moskun yleiseen tietoisuuteen. Se herätti myös kommentteja, joiden mukaan Mosku oli varsinkin kolttien näkökulmasta katsottuna brutaali ja väkivaltainen hahmo.Ala-Ponku, Moskun asuinpaikka
Transformers Transformersista on tehty useita televisiosarjoja, sarjakuvia ja pelejä sekä vuonna 1986 tehty animaatioelokuva "". Heinäkuussa 2007 sai ensi-iltansa Michael Bayn ohjaama "Transformers"-elokuva, jonka tuotti Steven Spielberg.
Kätketty linnake Kätketty linnake (, 'Kätketyn linnakkeen kolme roistoa') on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut japanilainen elokuva. Sen on ohjannut Akira Kurosawa. "Kätketty linnake" sai vuonna 1959 Berliinin elokuvajuhlien Hopeisen karhun sarjassa paras ohjaaja.
Kahden aiemman elokuvan "Rashomonin" ja "Seitsemän samurain" menestyksen jälkeen Kurosawa luopui moderniin ympäristöön asettuvista tarinoista ja siirtyi historiallisiin aiheisiin, jidaigeki-elokuviin, ritareineen, seikkailuineen ja historiallisine tarinoineen. Tässä elokuvassa huipentuvat hänen moraaliset pohdiskelunsa. Kyseisen elokuvalajin piirissä Kurosawan elokuva muistuttaa eniten läntisiä vastineitaan. Sen merkitystä elokuvahistoriassa on verrattu John Fordin "Hyökkäys erämaassa" -elokuvaan. Juonen kulku paljastaa Kurosawan kiinnostukseen Hollywood-elokuvaan, ja Masaru Saton musiikkikin korostaa tarinan kulkua osittain hollywoodilaiseen tyyliin.
Rosie Huntington-Whiteley Toukokuussa 2010 ilmoitettiin, että Huntington-Whiteleysta tulee naispääosan esittäjä "Transformers: Kuun pimeä puoli" -elokuvaan. Aiemmin "Transformers"-elokuvien naispääosaa oli esittänyt Megan Fox.
Rankka velvollisuus Rankka velvollisuus (engl. "Jury Duty") on vuonna 1995 julkaistu komediaelokuva, joka perustuu televisiosarjan "Studio One" jaksoon "Twelve Angry Men" vuodelta 1954. Elokuvan pääosia esittävät Pauly Shore, Tia Carrere, Stanley Tucci, Brian Doyle-Murray, Shelley Winters ja Abe Vigoda. Elokuvan on ohjannut John Fortenberry. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta. Elokuva oli Billie Birdin viimeinen.
Ritari Ässä (vuoden 2008 elokuva) Ritari Ässä () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut televisioelokuva, joka esitteli uudenlaisen Ritari Ässän. Elokuva toimi uuden Ritari Ässä -televisiosarjan pilottijaksona, joka jatkaa 1980-luvulla tuotetun alkuperäisen Ritari Ässä -sarjan pohjalta.
Lana Clarkson Clarkson esiintyi myös lukemattomissa muissa b-elokuvissa ja television tietoiskuissa ja mainoksissa muun muassa Mercedes-Benzille, Kmartille, Nikelle, Mattelille ja Anheuser-Buschille. Hän esiintyi myös televisiosarjoissa "Night Court", "Silk Stalkings", "Riptide", "Three's Company", "Ritari Ässä" ja "Wings", sekä vierailevana näyttelijänä roiston roolissa Roger Cormanin elokuvan "Black Scorpion" televisiosovituksessa vuonna 2001, josta tuli hänen viimeinen roolinsa.
Transformers: Prime Transformers: Prime on yhdysvaltalainen "Transformersiin" perustuva ja Emmy-palkittu tietokoneanimaatiosarja. Sen oli tarkoitus alkaa 10. lokakuuta 2010, mutta viivästyi marraskuun 29. päivään. Sarja alkoi 5-osaisella minisarjalla ja ensimmäisen kausi alkoi 11. helmikuuta 2011. Toinen kausi alkoi 18. helmikuuta 2012. Kolmas ja sarjan viimeinen kausi lisänimellä "Beast Hunters" alkoi 22. maaliskuuta 2013. Vaikka sarja päättyi 26. heinäkuuta 2013, koko sarjan tarina päättyi varsinaisesti syksyllä 2013 ilmestyneeseen televisioelokuvaan nimeltä "".
Isoviha (elokuva) Isoviha on suomalainen historiallinen elokuva vuodelta 1939. Sen on ohjannut Kalle Kaarna. Se perustuu Jyrki Mikkosen isonvihan (1700–21) aikaan sijoittuvaan nuortenromaaniin "Vaeltavan sinitakin alla". "Isoviha" on avoimen isänmaallinen ja venäläisvastainen, minkä takia se kiellettiin Suomessa ennen talvisotaa ja toistamiseen välirauhan aikana. "Isoviha" oli Kalle Kaarnan viimeinen ohjaustyö.
Yön ritari "Yön ritarin paluu", trilogian viimeinen osa, sai ensi-iltansa 20. heinäkuuta 2012.
Transformers: Kuun pimeä puoli Elokuva sai sekalaisen vastaanoton, mutta sitä kehuttiin "Kaatuneiden kostoa" paremmaksi. Ylistystä saivat Steve Jablonskyn sävellykset sekä elokuvan visuaaliset efektit, mutta elokuvan pituus, käsikirjoitus ja näytteleminen saivat moitteita. Elokuvan jatko-osa, "Transformers – Tuhon aikakausi", sai ensi-iltansa 27. kesäkuuta 2014. Viides elokuva, "", sai ensi-iltansa 21. kesäkuuta 2017.
Transformers: Revenge of the Fallen (soundtrack) Transformers: Revenge of the Fallen – The Score on sisältää Steve Jablonskyn elokuvaa varten tekemät sävellykset. Kauppoihin se ilmestyi samaan aikaan kuin elokuvan soundtrack.
Transformers: Age of Extinction (soundtrack) Transformers: Age of Extinction – The Score on 27. kesäkuuta 2014 ilmestyneen yhdysvaltalaisen elokuvan "Transformers – Tuhon aikakausi" sävellyksiä sisältävä kaksiosainen soundtrack. Sävellykset on tehnyt Steve Jablonsky yhteistyössä Hans Zimmerin ja Imagine Dragonsin kanssa. Neljä elokuvan ääniraitaa EP-levynä 30. kesäkuuta 2014 ja loput julkaistiin 3. heinäkuuta 2014. Soundtrack on elokuvasarjan ensimmäinen, joka ei sisällä Linkin Parkin musiikkia.
Transformers: The Game Transformers: The Game on Traveller's Talesin kehittämä kolmannen persoonan ammuntapeli. Se perustuu elokuvaan "Transformers". Peli on julkaistu vuonna PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Portable, Wii, Xbox 360 ja Windows -alustoille.
Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (elokuva) Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu ("The Lord of the Rings: The Return of the King") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut eeppinen fantasiaelokuva, jonka on ohjannut Peter Jackson. Elokuva perustuu J. R. R. Tolkienin samannimiseen romaaniin. Se on "Taru sormusten herrasta" -elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa, ja jatko-osa elokuville "" (2001) ja "" (2002).
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut J. K. Rowlingin samannimiseen romaaniin perustuva fantasiaelokuva. Se on jatko-osa elokuvalle "Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1" sekä samalla "Harry Potter" -elokuvasarjan kahdeksas ja viimeinen osa. Sen on ohjannut David Yates ja käsikirjoittanut Steve Kloves. Elokuvan on tuottanut Rowling yhdessä David Heymanin ja David Barronin kanssa. Viimeinen osa seuraa Harry Potteria, kun tämä yrittää löytää ja tuhota Lordi Voldemortin hirnyrkit. Elokuvan pääosissa esiintyvät Daniel Radcliffe, joka näyttelee Harry Potteria, Rupert Grint (Ron Weasley) sekä Emma Watson (Hermione Granger). Muita päärooleja elokuvassa esittävät Ralph Fiennes, Helena Bonham Carter, Alan Rickman ja Maggie Smith.
Stonerville Stonerville on vuonna 2010 kuvattu ja vuonna 2011 julkaistu komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Patrick Cavanaugh, Joey Diaz, Cameron Goodman, Brian Guest, Alex Mauriello, Phil Morris, Leslie Nielsen, Bob Rumnock, Pauly Shore ja Preston Vanderslice. Elokuvan on ohjannut Bill Corcoran. Elokuva julkaistiin suoraan videolle. Elokuva oli Nielsenin viimeinen näyttelijänä. Hän kuitenkin ehti ennen kuolemaansa äänittää osuutensa Ready Espanosa -nimiselle hahmolle elokuvaan "The Waterman Movie", jonka on tarkoitus ilmestyä joulukuussa 2012.
Brains (Transformers) Michael Bayn ohjaamiin "Transformers"-elokuviin pohjautuvien sarjakuvien mukaan Brains oli alun perin Decepticon Shockwavelle kuulunut aivoyksikkö, joka pakeni luojiensa käsistä. Hän päätyi lopulta Sam Witwickyn ja Carly Spencerin luokse. Brainsin äänenä elokuvissa on Reno Wilson, joka oli aiemmissa elokuvissa Decepticon Frenzyn ja Autobotti Mudflapin ääninä.
Living Things Albumin viimeinen kappale, ”Powerless”, soi "" -elokuvan lopputekstien aikana. Kappaleeseen tehdyn musiikkivideon on ohjannut myös itse elokuvan ohjannut Timur Bekmambetov. Videon ensiesitys oli verkkopalvelu Yahoossa 18. kesäkuuta 2012. ”Lost in the Echo” -kappaleen virallinen lyriikkavideo julkaistiin Linkin Parkin virallisella YouTube-kanavalla 29. kesäkuuta 2012 ja virallinen musiikkivideo 4. syyskuuta 2012. 5. lokakuuta 2012 ”Lost in the Echo” julkaistiin albumin toisena singlenä. 10. lokakuuta 2012 Linkin Park julkaisi musiikkivideon ”Castle of Glass” -kappaleeseen. ”Castle of Glass” julkaistiin albumin kolmantena singlenä 1. helmikuuta 2013.
Shockwave (Transformers) Elokuvassa Shockwavella ei ole muuntautumismuotoa, mutta Shockwaven leluversio muuntautuu cybertronilaiseksi panssarivaunuksi, mutta huomattavasti erilaiseksi kuin Megatronin edellinen panssarivaunumuoto. Corey Burtonia, joka oli ollut Shockwaven äänenä myös "The Transformers"-sarjassa sekä "issa", oli pyydetty palaamaan äänirooliin tätä elokuvaa varten, mutta Burton ei ollut kiinnostunut. Shockwaven ääniefektit ja ainoan repliikin elokuvaan teki Frank Welker.
Charlie Adler Adlerilla oli myös pienirooli vuoden 2007 "Transformers"-elokuvassa, jossa hän toimi Starscreamin äänenä. Hän oli Peter Cullenin ohella ainoa elokuvassa ääninäytellyt henkilö, jolla oli ollut rooli myös alkuperäisessä 1980-luvun "The Transformers" -piirrossarjassa. Kaksi vuotta myöhemmin Adler uusi roolinsa elokuvan jatko-osassa "", jossa hänen hahmollaan oli tällä kertaa suurempi rooli. Lisäksi Adler esitti Starscreamia elokuvaan perustuvassa videopelissä "".
Rob Reiner Reiner oli perustamassa vuonna 1987 Castle Rock Entertainment -nimistä tuotantoyhtiötä, joka sai nimensä Stephen Kingin luoman fiktiivisen kaupungin mukaan. Reiner on ohjannut kaksi Kingin teoksiin perustuvaa elokuvaa, "Stand by Me – viimeinen kesä" sekä "Piina".
Transformers: Dark of the Moon (soundtrack) Transformers: Dark of the Moon – The Score on sisältää Steve Jablonskyn elokuvaa varten tekemät sävellykset. Se julkaistiin 28. kesäkuuta 2011 eli päivä ennen elokuvan ensi-iltaa.
Transformers: Rise of the Dark Spark "Transformers: Rise of the Dark Spark" yhdistää toisiinsa Michael Bayn elokuvan "Transformers – Tuhon aikakausi" sekä High Moon Studiosin suunnittelemien videopelien "" ja "" tarinat. Peli sisältää myös G1-versioita joistain hahmoista.
The Transformers: The Movie Elokuvan tapahtumat sijoittuvat alkuperäisen televisiosarjan, The Transformersin jatkumoon ja tapahtumat sijoittuvat toisen ja kolmannen tuotantokauden välille, esitellen uusia hahmoja ja maailmoja. Toisin kuin ensimmäinen ja toinen tuotantokausi, elokuva ei sijoitu 1980-luvulle, vaan tulevaisuuteen, vuoteen 2005. Elokuva eroaa myös animaatiosarjasta suuresti sen synkemmällä ja aikuismaisemmalla toteutuksellaan. Elokuva on saavuttanut vankkumattoman kulttisuosion sarjan fanien keskuudessa.
Brains (Transformers) Brains on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2011 elokuvassa "".
Ritari Siniparta (elokuva) Ritari Siniparta () on vuonna 1947 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Charlie Chaplin. Luonteeltaan "Ritari Siniparta" on musta komedia.
Kauhea kankkunen 3 Kauhea kankkunen 3 on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka on "Kauhea kankkunen" -trilogian viimeinen osa. Elokuvan on ohjannut Todd Phillips, ja pääosissa esiintyvät Bradley Cooper, Ed Helms, Zach Galifianakis ja Ken Jeong.
Batman: Gothamin ritari Batman: Gothamin ritari ("Batman: Gotham Knight") on vuonna 2008 suoraan DVD:lle julkaistu kuudesta lyhytanimaatiosta koostuva anime-elokuva, joka sijoittuu elokuvien "Batman Beginsin" ja "Yön ritarin" väliin. Se kertoo Batmanin alkuvuosista ensimmäisen elokuvan tavoin ja päättää tarinansa samana vuonna ilmestyvään jatko-osaan "Yön ritariin". Batman kohtaa samalla vanhoja ja hieman tuntemattomampia vihollisiaan kuten Linnunpelättimen, Killer Crocin ja Deadshotin.
Vodkaa, komisario Palmu Vodkaa, komisario Palmu on vuonna 1969 ensi-iltansa saanut Komisario Palmu -elokuvasarjan neljäs ja viimeinen osa ja ainoa värillinen. Sen on ohjannut Matti Kassila ja käsikirjoittaneet Kassila ja Georg Korkman. Palmun roolissa on edellisten elokuvien tapaan Joel Rinne.
Transformers (elokuva) Transformers on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, joka perustuu Hasbron Transformers-leluihin. Michael Bay ohjasi elokuvan ja vastaavana tuottajana toimi Steven Spielberg. Se on "Transformers"-elokuvasarjan ensimmäinen osa. Shia LaBeouf esittää Sam Witwickyä, joka joutuu osaksi kahden ajoneuvomuovoiksi muuntautumaan kykenevien avaruusrobottien ryhmittymän, Autobottien ja Decepticonien, välistä sotaa. Autobotit etsivät Allsparkiksi kutsuttua kuutiota jälleenrakentakseen kotiplaneettansa Cybertronin, kun taas Decepticonit haluavat luoda sillä aan koneista armeijan valloitustarkoituksiin. Muissa rooleissa Shia LaBeoufin lisäksi esiintyvät Tyrese Gibson, Josh Duhamel, Anthony Anderson, Megan Fox, Rachael Taylor, John Turturro, Jon Voight, sekä Optimus Primea ja Megatronia ääninäyttelevät Peter Cullen ja Hugo Weaving.
Slag (Transformers) Slug on yksi Michael Bayn ohjaamassa "Transformers – Tuhon aikakausi" -elokuvassa esiintyvistä Dinoboteista ja muuntautuu piikikkääksi ja petomaiseksi "Triceratopsiksi".
Mudflap Mudflap ei esiintynyt alkuperäisessä Michael Bayn ohjaamassa "Transformers"-elokuvassa. Mutta hänestä julkaistiin Decepticoneihin kuuluva leluversio, joka oli uudelleenväritys "Transformers: Cybertronin" versiosta.
Transformers (soundtrack) Transformers: The Score on sisältää Steve Jablonskyn elokuvaa varten tekemät sävellykset. Kauppoihin se ilmestyi 9. lokakuuta 2007.
Oravaisten taistelu Oravaisten taistelun muistopilari on Karlsbergetin vuorella.
Oravaisten vaakuna Oravaisten kunnanvaakuna oli Oravaisten kunnan virallinen tunnus, ja se on saanut aiheensa paikkakunnan historiasta. Vaakunan väkivasara viittaa vuonna 1703 perustettuun Kimon ruukkiin ja 1736 rakennettuun Oravaisten masuuniin. Kranaatit symbolisoivat Oravaisten taistelua, joka käytiin 14. syyskuuta 1808.
Taistelutantereentie Taistelutantereentie () on museotie Vöyrillä, entisen Oravaisten kunnan alueella. Liikenneviraston museotiekokoelmassa se edustaa 1600–1700-luvun tieverkon rakentumista ja on osa historiallista Pohjanmaan rantatietä. Taistelutantereentien museoimisen oleellisena perusteena oli kuitenkin Suomen sodan Oravaisten taistelu 14. syyskuuta 1808. Tie kulkee Oravaisten taistelukentän läpi ja tien ympäristössä on taisteluun liittyviä muistomerkkejä.
Oravaisten taistelu Oravaisten taistelu käytiin 14. syyskuuta 1808 Oravaisissa Pohjanmaalla. Sitä pidetään yleisesti yhtenä Suomen sodan ratkaisutaisteluista. Taistelussa kreivi Nikolai Kamenskin komentamat 7 000 venäläistä voittivat kenraali Carl Johan Adlercreutzin 5 000 suomalaista ja ruotsalaista sotilasta.
Oravainen Oravainen () on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pohjanmaan maakunnassa. Oravainen ja Vöyri-Maksamaa liittyivät maaliskuussa 2010 tehdyn päätöksen mukaisesti vuoden 2011 alusta uudeksi Vöyri-nimiseksi kunnaksi. Oravaisten kunnassa asui lakkautushetkellä ihmistä, ja sen pinta-ala oli  km², josta  km² oli sisävesistöjä. Väestötiheys oli asukasta/km². Kunta oli kaksikielinen. Enemmistö, 79 prosenttia asukkaista, puhui ruotsia ja 11 prosentilla oli suomi äidinkielenään. Muunkielisten osuus oli huomattavan korkea eli 10 prosenttia. Oravaisten naapurikunnat ennen yhdistymistä olivat Kauhava, Uusikaarlepyy ja Vöyri-Maksamaa. Näistä Kauhava tuli Oravaisten rajanaapuriksi vuonna 2009 kun siihen liitettiin Oravaisten rajanaapurina ollut Alahärmä. Oravaisissa oli runsaasti havumetsän peittämiä mäkiä eli entisiä saaria. Mäkiä ympäröivät alavat pellot. Oravainen sijaitsee meren rannalla, ja on tuttu taukopaikka valtatie 8:n varrella. Kunnassa oli turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus.
Oravaisten alueella käytiin eräs Ruotsin tappioon Suomen sodassa johtaneista taisteluista, Oravaisten taistelu, josta kertoo muun muassa Johan Ludvig Runebergin Vänrikki Stoolin tarinat. Tarinoissa mainitun Lotta Svärdin todellinen esikuva nähtiin viimeksi 14. syyskuuta 1808 Oravaisten kunnassa sijainneella taistelutantereella.
Vöyri Nykyisen kunnan alueella käytiin eräs Ruotsin tappioon Suomen sodassa johtaneista taisteluista, Oravaisten taistelu, 14. syyskuuta 1808.
Oravaisten taistelu Kulnev rohkaistui tästä käänteestä, vaikka Kamenskin apuvoimat eivät olleet vieläkään saapuneet. Ilmeisesti hän päätti voittaa taistelun yksinään ja lähti tekemään kiertoliikettä suomalaisten oikeaa sivustaa vastaan. Hänen joukkonsa juuttuivat kuitenkin Fjärdsån virran kohdalle ja yritys torjuttiin. Samaan aikaan saapuivat kenraali Demidovin venäläisjoukot suomalaisten vasemmalle sivulle, jossa 4. Prikaati oli asemissaan ja yrittivät niin ikään murtaa näiden linjat. Hyökkäys ei onnistunut, ja suomalaiset, ilman Adlercreutzin käskyä, tekivät epäonnistuneen vastahyökkäyksen. Rynnäkkö söi pahasti puolustajien kuluneita voimia.
Ruonan taistelu Ruonan taistelu käytiin Kuortaneella, Ruonan ja Salmen alueella, Suomen sodan aikana 31. elokuuta ja 2. syyskuuta 1808 välisenä aikana. Taistelua pidetään Oravaisten ohella sodan ratkaisseena yhteenottona, joka nujersi armeijan taistelutahdon.
Oravaisten taistelu Oravaisten taistelu oli Suomen sodan verisin yhteenotto. Suomalaisruotsalaiset joukot menettivät 740 miestä ja Kamenski kärsi vielä enemmän, yli 900 miehen tappion. Sodan lopputulos sinetöitiin Oravaisissa. Haavoittuneiden huudot kaikuivat yössä, kun Suomen armeija laahautui kuolemanväsyneenä ja tappiomielialan murentamana pohjoiseen, aina Vetelinjoen toiselle puolelle, jonne se varusti asemat itselleen. Venäläiset yrittivät katkaista suomalaisten tien myös Kruunupyyssä, josta he hyökkäsivät Kokkolassa Kaukon sillalla olevien majuri von Fieandtin joukkojen kimppuun 1500 miehellä. Yritys kuitenkin torjuttiin, ja kun kenraali Gripenberg prikaateineen iski venäläisten kimppuun oli näiden vetäydyttävä Alaveteliin.
Toivalan taistelu Sandels lähti Toivalansalmelta 29. syyskuuta 1808, kun ruotsalaiset olivat kärsineet tappion Oravaisten taistelussa ja aloittaneet vetäytymisen kohti pohjoista. Sandelsin joukot vetäytyivät pohjoiseen ja asettuivat uusiin asemiin Iisalmen Koljonvirran seudulle.
Taistelutantereentie Tien nimi oli aikaisemmin Minnesstodsintie (), nimi johtuu Oravaisten taistelun muistoksi pystytetystä obeliskimaisesta muistopatsaasta, Minnesstodista ().
Suomen sota Von Döbelnin joukot voittivat Juuttaan taistelussa armeijan perääntymistien katkaisemista yrittäneet venäläisjoukot 13. syyskuuta. Adlercreutz kärsi kuitenkin Oravaisten taistelussa 14. syyskuuta musertavan tappion ja tämä pakotti koko armeijan perääntymään uudelleen pohjoiseen.
Taistelutantereentie Taistelutantereentie kulkee läpi taistelukentän. Oravaisten taistelu käytiin 14. syyskuuta 1808. Sitä pidetään Suomen sodan verisempänä taisteluna ja sodan käännekohtana, jonka seurauksena Suomi siirtyi Venäjän keisarikunnan osaksi. Maankohoamisesta johtuen maisema on muuttunut suuresti runsaassa 200 vuodessa.
Kalajoki Mestarihiihtäjä Jussi Kurikkalan patsas on Kalajoella, kuten myös muun muassa Oravaisten taistelussa kunnostautuneen Wilhelm von Schwerinin hauta.
Pälkjärven taistelu Malmin Pälkjärvellä saavuttama voitto poisti Sandelsin Savossa olleisiin joukkoihin kohdistuneet sivustauhkan. Sandels saattoi pitää asemansa Toivalassa aina syyskuun lopulle saakka jolloin hän joutui ruotsalaisten Oravaisten taistelussa kärsimän tappion vuoksi vetäytymään pohjoiseen Iisalmen Koljonvirralle.
Oravaisten kirkko Oravaisten kirkko on Vöyrin seurakunnan Oravaisten kappeliseurakunnan kirkko. Seurakunta kuuluu Porvoon hiippakuntaan, koska jäsenistön enemmistön (88,2 %, elokuu 2018) äidinkielenä on ruotsi.
Magnus Björnstjerna Magnus Fredrik Ferdinand Björnstjerna (1779–1847) oli ruotsalainen kenraali ja diplomaatti. Suomen sodan aikana 1808 hän oli Suomen armeijan yleisesikunnan yliadjutanttina ja osallistui Siikajoen, Lapuan ja Oravaisten taisteluihin. Hänen ansiostaan solmittiin marraskuussa 1808 Olkijoen sopimus.
Jakov Kulnev Kulnev oli Suomen sodan alussa everstiluutnantti, husaarirykmentin komentaja ja suhteellisen tuntematon sotapäällikkö. Hän johti huhtikuussa 1808 venäläisten kärkijoukkoa, joka ahdisteli perääntyvää Ruotsin armeijaa. Kulnev komensi joukkoja Yppärin (16. huhtikuuta) ja Siikajoen (18. huhtikuuta) taisteluissa. Taistelut olivat Ruotsin armeijan pääjoukon ensimmäiset sodassa. Syyskuun 1808 alussa Kulnev komensi venäläisiä joukkoja Ruonan ja Salmen taistelussa. Hän komensi Oravaisten taistelussa 14. syyskuuta Venäjän armeijan yhtä kolmannesta, ja johti venäläisten toimia taistelun alkuvaiheessa. Kulnev komensi venäläisiä Yppärin ja Viirteen taisteluissa marraskuussa 1808. Kulnev komensi myös osastoa, joka hyökkäsi venäläisten valtaamalta Ahvenanmaalta maaliskuussa 1809 Ruotsiin Grisslehamniin.
Oravaisten ruukki Yhtiön nimeksi tuli vuonna 1935 Oravaisten Verkatehdas Oy (Oravais Klädesfabrik Ab). Päätuotteina olivat 1950-luvulla huopa-, sarka- ja diagonaalikankaat, 1960-luvun puolivälissä naistenvaatteissa suosioon nousseet keinokuituiset jersey- ja crimplenekankaat. Vielä vuonna 1975 Oravaisten tehtaalla oli 430 työntekijää mutta tekstiiliteollisuus päättyi Oravaisissa vuoteen 1988 mennessä.
Oravaisten tehdas Oravaisten tehdas – Oravais fabrik on myös oma postinumeroalueensa, numeroltaan 66830.
Johan Reinhold von Törne Johan Reinhold von Törne (1752–1810) oli ruotsalainen kapteeni, joka oli kotoisin Kirkkonummelta. Hän kunnostautui Porrassalmella sekä Suomen sodassa vuosina 1808–09. Hän toimi pataljoonan päällikkönä Lapuan, Alavuden sekä Oravaisten taisteluissa. Hän on yksi "Vänrikki Stoolin tarinoiden" sankareita.
Oravaisten ruukki Oravaisten masuuni rakennettiin sen jälkeen kun sen emäruukkina toiminut Kimon ruukki sai perustamisprivilegion 1703. Masuunin käyttämä rautamalmi tuli meritse Utöstä, Pohjanmeren eteläsaaristosta ja Ruotsista Herrängin kaivokselta Roslagenissa. Valmistunut takkirauta kuljetettiin sitten Kimojokea ylös Kimon ruukille jossa se taottiin kankiraudaksi. Oravaisten masuuni ja Fiskarsin masuuni olivat 1700-luvun lopulla Suomen suurimmat takkiraudan tuottajat.
Oravaisten vaakuna Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2011, kun Oravaisten kunta yhdistyi Vöyri-Maksamaan kunnan kanssa Vöyrin kunnaksi.
Oravaisten ruukki Oravaisten ruukki sijaitsi Vöyrissä Kimojoen varrella noin kahden kilometrin päässä Pohjanlahden rannasta. Ruukin masuuni oli toiminnassa vuosina 1703–1866.
Oravaisten taistelu Eversti Georg Carl von Döbelnin joukot voittivat Juuttaan taistelussa Suomen armeijan perääntymistien katkaisemista yrittäneet venäläisjoukot 13. syyskuuta. Adlercreutz oli ryhmittänyt 5000 miehen joukkonsa Oravaisiin ja toivoi pysäyttävänsä vastustajansa siellä. Huomionarvoista taistelussa on, että asemissa oli ensimmäistä kertaa sodan aikana enemmän ruotsalaisia kuin suomalaisia joukkoja. Ruotsalaisilta puuttui kuitenkin kokemusta, jota olisi kipeästi tarvittu ja suomalaiset taas olivat lopen uupuneita monen päivän marssimisesta ja kesän uuvuttavista sotatoimista. Oravaisissa oli hyvää vauhtia kehittymässä sodan ratkaiseva isku, joka tuhoaisi lopullisesti Ruotsin kuninkaan Kustaa IV Aadolfin unelmat Suomen takaisinvaltauksesta.
Ernst Gustav von Hertzen Suomen sodan aikana von Hertzen toimi Uudenmaan jääkäripataljoonan komentajana ja hän onnistui saamaan Siikajoen taistelun kääntymään ruotsalaisille voitokkaaksi. Von Hertzen oli mukana myös Ruonan, Salmin ja Oravaisten taisteluissa ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1809. Hän palasi Suomeen Kainuun sopimuksen jälkeen ja erosi palveluksesta vuonna 1810. Eron yhteydessä von Hertzen ylennettiin everstiksi. Hän kieltäytyi vuonna 1812 tarjotusta upseerinvakanssista kun Venäjän keisari Aleksanteri I perusti uusia suomalaisia joukko-osastoja.
Ruonan taistelu Perääntyminen voittoisan Ruonan torjuntavoiton jälkeen aiheutti Suomen armeijan henkisen luhistumisen. Sotilaat alkoivat tajuta taistelevansa turhaan ja niin tajusi rahvaskin, jonka kapinahenki Etelä-Pohjanmaalla kuoli nyt lopullisesti. Talonpoikaiskapinointi, joka oikein tuettuna olisi voinut olla venäläisille yhtä tuhoisaa kuin ranskalaisille Espanjassa, lakkasi yksinkertaisesti olemasta. Kamenskin voitto oli ennen kaikkea psykologinen ja siten ratkaisevan tärkeä miehittäjille. Siitä hän saattoi kuitenkin kiittää Klingsporin varovaisuutta kuin omia taktisia kykyjään. Suomen Armeija vetäytyi rannikolle ja valmistautui Oravaisten taistelun ankaraan loppunäytökseen.
Odert Reinhold von Essen nuorempi Suomen sodassa Hämeenlinnan jääkäripataljoonaa vuodesta 1798 komentanut eversti von Essen taisteli Yppärissä, Pyhäjoella sekä Siikajoella ja myöhemmin toimiessaan 6. prikaatin päällikkönä hän osallistui Alavuden, Salmin ja Oravaisten taisteluihin. Sodan päätyttyä von Essen sai eron Ruotsin armeijan palveluksesta vuonna 1809 kenraalimajurina.
Wilhelm Mauritz Klingspor Runsaan puolentoista kuukauden peräytymisen jälkeen Klingsporin kenraaliadjutantti, eversti Carl Johan Adlercreutz löi venäläiset joukot Siikajoen taistelussa 18. huhtikuuta 1808, ja sota sai uuden käänteen. Yhdeksän päivän kuluttua venäläiset voitettiin Revonlahden taistelussa. Perääntyminen päättyi siihen, ja armeija kääntyi takaisin, tosin hitaasti ja viivytellen. Vaikkei Klingsporilla ollut taistelun kanssa mitään tekemistä, kuningas ylensi hänet Revonlahden voiton jälkeen sotamarsalkaksi. Elokuussa Karstulassa kärsityn tappion jälkeen pääarmeija alkoi vetäytyä uudelleen, Oravaisten taistelussa kärsityn tappion jälkeen 29. syyskuuta Klingspor solmi Lohtajan aselevon. Samana päivänä saapui kuninkaan käskykirje, jossa ilmoitettiin Klingsporille armeijan ylipäällikkyyden siirto kenraali af Klerckerille.
Oravaisten tehdas Oravaisten tehtaan tiloja on vuodesta 1977 käyttänyt KWH-yhtymään kuuluva hiomatuotevalmistaja Mirka. Tehtaan vanhalla asuntoalueella toimii vuonna 1992 avattu työväenasuntomuseo Virgo.
Gustaf Adolf Ehrnrooth Suomen sodan puhjetessa talvella 1808 Ehrnrooth toimi Savon jalkaväkirykmentissä pataljoonankomentajana. Savon prikaatin perääntyessä pohjoiseen sekä myöhemmin edetessä takaisin hän osallistui muun muassa Jynkän, Leppävirran, Revonlahden, Lapuan, Alavuden, Ruonan ja Vähänkyrön taisteluihin. Alavuden taistelussa hänen joukkonsa valtasivat pääosan venäläisten kuormastoa. Merkittävin Ehrnroothin panos oli kuitenkin Oravaisten taistelussa 14. syyskuuta 1808, jossa hänen taitavat liikkeensä pelastivat Länsipohjan rykmentin joutumasta vihollisen saartamaksi. Hän haavoittui tässä taistelussa ja joutui jäämään joksikin aikaa syrjään sotatoimista. Kuningas myönsi hänelle Miekkaritarikunnan suurristin erityisesti Oravaisilla osoitetuista ansioista. Talvella 1809 Ehrnrooth komensi Ruotsin armeijan etuvartiojoukkoja Tornionjokilaakson Kaakamajoella. Taisteluissa Merenkurkun yli Ruotsin puolelle edenneitä Mihail Barclay de Tollyn komentamia venäläisjoukkoja vastaan Ehrnrooth onnistui viivyttämään vihollisen etenemistä yhdellä päivällä.
Oravaisten ruukki Oravaisten tehtaan tiloja käyttää nykyisin KWH-yhtymään kuuluva hiomatuotevalmistaja Mirka joka on toiminut alueella vuodesta 1977 alkaen. Tehtaan vanhalla asuntoalueella toimii vuonna 1992 avattu työväenasuntomuseo Virgo.
Oravainen Kunnan alueella sijainnut Kimon ruukki oli yksi Suomen ensimmäisistä rautaruukeista. Ruukki perustettiin 1703 ja siellä valmistettiin taoksia noin 200 vuotta. Vuonna 1736 rakennettiin Oravaisten masuuni, josta syntyi 1800-luvun lopulla Oravaisten tehdasyhdyskunta.
Vöyri Kunnan alueella sijainnut Kimon ruukki oli yksi Suomen ensimmäisistä rautaruukeista. Ruukki perustettiin 1703 ja siellä valmistettiin taoksia noin 200 vuotta. Vuonna 1736 rakennettiin Oravaisten masuuni, josta syntyi 1800-luvun lopulla Oravaisten tehdasyhdyskunta.
Juuttaan taistelu Kauan eivät Döbelnin joukot ennättäneet levätä, kun venäläiset aloittivat hyökkäyksen 13. syyskuuta 1808 kello 3 iltapäivällä. Döbeln itse riensi Uudestakaarlepyystä johtamaan prikaatiaan Juuttaalle, jossa hän saikin eloa puolustajiin. Venäläiset aloittivat hyökkäyksen saartoyrityksellä metsien kautta, mutta tähän Döbelnillä oli tarjota vastauksena ketjutaktiikka, jota hän oli opettanut joukoilleen kevään aikana. Lopullisesti venäläiset joukot lyötiin tykistön tukemalla vastahyökkäyksellä, ja ne perääntyivät aina Alahärmään saakka. Döbelnin voitto Juuttaalla takasi nyt pääarmeijan peräytymistien, mikä olikin tarpeen, sillä jo seuraavana päivänä koki Klingsporin armeija lopullisen kuoliniskun hieman etelämpänä käydyssä Oravaisten taistelussa.
Nikolai Kamenski (kenraali) Suomen sodassa Kamenski komensi venäläisten 5. divisioonaa Ruonan ja Oravaisten taisteluissa. Kamenski oli venäläisten neuvottelija, kun vihollisuudet Suomessa päättänyt Olkijoen sopimus 18. marraskuuta allekirjoitettiin. Kamenski oli myös torjumassa Ruotsin armeijan viimeistä merkittävää sotatointa, maihinnousuhyökkäystä Uumajaan, elokuussa 1809. Selvästä alivoimasta huolimatta venäläisten onnistui Kamenskin johdolla pysäyttää Ruotsin armeijan hyökkäys.
Oravaisten taistelu Ruotsin ja Venäjän välinen Suomen sota oli kääntynyt Ruotsille epäedulliseksi. Suomen armeija oli käyttänyt suuren osan kesää 1808 sotatoimissa Etelä-Pohjanmaalla lyöden venäläiset muun muassa Lapuan, Alavuden ja Kauhajoen taisteluissa, mutta armeijan ylipäällikkö Wilhelm Mauritz Klingspor ei osannut käyttää näitä menestyksiä hyväkseen. Tuntuvia vahvistuksia saanut kreivi Friedrich Wilhelm von Buxhoevden määräsi alaisensa kenraali Kamenskin aloittamaan elokuussa operaatiot suomalaisten työntämiseksi pois Pohjanmaalta. Murskattuaan suomalaisten vastarinnan Karstulan taistelussa Kamenski hyökkäsi kenraali Carl Johan Adlercreutzin komentaman pääarmeijan kimppuun Kuortaneen Ruonan kylässä 30. elokuuta 1808. Kolme päivää kestänyt taistelu päättyi lopulta Kamenskin voittoon ja suomalaisten mahdollisuudet maansa puolustamiseksi alkoivat himmetä. Armeija perääntyi rannikolle ja varusti uudet asemat Oravaisiin, jossa sitä täydennettiin ruotsalaisilla rykmenteillä.
Oravaisten taistelu Kamenski oli kaapannut jälleen aloitteen itselleen ja hän käski Demidovin vielä kerran hyökätä oikealla Adlercreutzin vasempaan sivustaan. Venäläiset työntyivät tappioista välittämättä kiivaassa kuulasateessa eteenpäin ja pian alkoi ruotsalaissuomalaisen armeijan tilanne olla kestämätön. Masentuneet joukot joutuivat katselemaan, kun 100 Uplannin Rykmentin miestä saarrettiin avoimella niityllä ja pakotettiin antautumaan. Jatkuvan kahakoinnin seurauksena Suomen Armeija kirjaimellisesti vuoti kuiviin. Kello seitsemän aikoihin illalla, kun taistelu oli jo kestänyt 14 tuntia, antoi Adlercreutz viimein käskyn jättää viimeisetkin asemat. Pimeyden laskeutuessa armeija perääntyi hätäisellä kiireellä pohjoiseen. Se oli tehnyt voitavansa ja epäonnistunut.
Oravaisten ruukki Vuonna 1818 Oravaisten ruukin omistajaksi tuli kapteeni Lars Magnus Björkman joka teki ruukissa merkittäviä uudistuksia. Rautamalmi tuli 1800-luvulla ruukille Suomesta Sillbölen ja Jussarön kaivoksista. Lisäksi käytettiin järvimalmia ja suomalmia. Masuuni ja valimo toimivat vuoteen 1866 saakka. Masuuni purettiin vuosien 1900-1915 vaiheilla.
Oravaisten tehdas Oravaisten tehdas (Oravais fabrik) on Oravaisissa 1700-luvulta toimineesta Kimon ruukin masuunista kehittynyt teollisuuslaitos ja tehdasyhdyskunta. Tehdas on toiminut eri yhtiönimillä ja monella eri toimialalla vuodesta 1893 tähän päivään asti. Kuusikymmenluvun puolivälistä se tunnettiin naistenvaatteiden valmistajana tuotemerkillä Oravais. 1970-luvun puolivälissä vaatetuotanto työllisti Oravaisissa ja Kauhavalla 430 henkeä.
Oravaisten tehdas Yhtiön nimeksi tuli vuonna 1935 Oravaisten Verkatehdas Oy (Oravais Klädesfabrik Ab). Päätuotteina olivat 1950-luvulla huopa, sarka ja diagonaalikankaat, 1960-luvun puolivälissä naistenvaatteissa suosioon nousseet keinokuituiset jersey- ja crimplenekankaat. Yhtiö luopui karjanjalostuksesta vasta 1960-luvun puolivälissä, kun uudeksi omistajaksi tuli turkistarhayritys Keppo Oy. Oravaisten tehtaalla ryhdyttiin valmistamaan tämän maailman suurimman minkinkasvattajan raaka-aineista turkkeja ja turkishattuja. Kankaiden kudonta lopetettiin 1977 ja lankojen kehruu 1979. Turkisten lisäksi vaatteita tehtiin myös Guy Rökmanin suunnittelemista tekstiileistä naistenvaatemerkillä Oravais. Mallistoihin kuului leninkejä, yhdistelmäasuja ja Laponia-ilta-asuja. Niiden suunnittelijoina toimivat Irma Sikow, Gunn Andersson ja sveitsiläinen Nelly Steinhilber. Tuotannosta jopa 70 prosenttia meni vientimarkkinoille: muihin Pohjoismaihin, Neuvostoliittoon, Isoon-Britanniaan ja Benelux-maihin.
Vöyri Oravaisten kunnassa asui lakkautushetkellä 2 192 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 277,09 km², josta 4,55 km² oli sisävesistöjä. Väestötiheys oli 10,75 asukasta/km². Kunta oli kaksikielinen. Enemmistö, 79 prosenttia asukkaista, puhui ruotsia ja 11 prosentilla puhui suomea äidinkielenään. Muunkielisten osuus oli huomattavan korkea eli 10 prosenttia. Oravaisten keskusta sijaitsee meren äärellä. Oravainen onkin monelle valtatietä 8 matkaavalle tuttu taukopaikka kauniissa merellisissä maisemissa.
Albert Rosenholm Rosenholm komennettiin Saksasta Suomeen 2. joulukuuta 1917, jonne hän saapui 8. joulukuuta 1917 aselaiva S/S Equityn toisella retkellä. Aspuskäriin Merikarvialle. Merikarvialta hän matkusti Vaasaan. mistä hänet komennettiin kouluttamaan Vöyrin, Oravaisten ja Maksamaan suojeluskuntajoukkoja. Tehtävät täytettyään hänet komennettiin sen jälkeen 18. tammikuuta 1918 alkaen päälliköksi Vöyrin pataljoonan konekiväärikomppaniaan (pataljoona oli muodostettu Vöyrin koulun komppanioista)) . Rosenholm osallistui komppanianpäällikkönä venäläisten aseistariisumiseen Ylistarossa ja Raahessa sekä sisällissodan taisteluihin Oulussa, Vaskivedellä, Kurussa, Teiskossa, Messukylässä, Sorilassa ja Lapinniemessä sekä Tampereella.
Oravaisten taistelu Suomen armeijan ylipäällikkö, sotamarsalkka Klingspor perusti päämajansa Lohtajalle, ja kun Kamenski oli edennyt Kokkolaan, ryhtyi hän neuvottelemaan venäläisen kollegansa von Buxhoevdenin kanssa aselevosta. Yleisen nääntymyksen vallitessa kummallakin puolella, venäläiset suomalaisten yllätykseksi suostuivat sopimukseen. Venäläisten suuret huoltovaikeudet kärjistyivät syyssateiden piiskaamilla huonoilla teillä. Lohtajalla 29.9. kirjoitettu aseleposopimus oli venäläisille sikäli varsin edullinen, että siinä määriteltiin armeijoiden uudet rajat. Rannikolla oli suomalaisten peräännyttävä Himangalle (Himanka) ja venäläiset puolestaan pysähtyisivät Lohtajalle. Paikkakuntien välille jäävää aluetta ei saanut miehittää.
Oravaisten taistelu Mutta Kulnev ei ollut tullut Oravaisiin luovuttaakseen. Kello kahden aikoihin iltapäivällä hän toisti hyökkäyksensä vasemmalla Adlercreutzin oikeaa sivustaa vastaan. Adlercreutz havaitsi nyt venäläisten heikentyneen keskustan ja antoi joukoilleen hyökkäyskäskyn. Eversti Brandströmin kaksi pataljoonaa suorittivat niin ankaran ja hurjuutta uhkuvan pistinrynnäkön, että venäläisetkin sitä ihailivat. Kulnevin miehet murtuivat ja pakenivat metsän suojiin tasalle, josta taistelu oli alkanutkin. Mutta menestys sai Adlercreutzin jatkamaan hyökkäystään liian pitkälle. Pian ruotsalaisilla oli vastassaan Kulnevin lisäksi Kamenskin koko armeija, yhteensä n. 7000 miestä. Brandström totesi joutuneensa harjanteen taakse sijoitetun 3000 venäläisen väijytykseen. Kun sotilaat vielä olivat väsyneitä ankarasta rynnäköstään, työnsi venäläisten ylivoima nämä katkerasti taistellen takaisin. Kamenskin oli siis onnistunut houkutella Adlercreutz ulos erinomaisista asemistaan, Kulnevin miesten pako oli ilmeisestikin vain nopeasti kyhäilty sotajuoni.
Wilhelm von Schwerin Von Schwerinin patteri nousi maihin Kristiinankaupungissa elokuun lopussa, mutta ei päässyt osallistumaan vielä seuraavana päivänä Lapväärtin luona käytyyn yhteenottoon, jossa venäläiset peräätyivät. Patteri sijoitettiin sen jälkeen everstiluutnantti Thure Drufvan joukkojen tueksi turvaamaan etuasemaa Metsälän kylään kahden peninkulman päässä Lapväärtistä. Venäläisten palattua von Schwerin sai tulikasteensa 6. syyskuuta Omössassa käydyssä taistelussa ja herätti huomiota rohkeudellaan, vaikka ruotsalaiset joutuivatkin vetäytymään. Everstiluutnantti Drufva kirjoitti taistelusta virallisessa lausunnossaan, että von Schwerin oli ”neuvokas ja kylmä”.
Ratkaisevassa Oravaisten taistelussa 14. syyskuuta 1808 Wilhelm von Schwerinin patteri oli aluksi jälkijoukoissa estämässä eversti Jakov Kulnevin kasakoita ylittämästä pientä siltaa, kun von Schwerin sai luodista osuman jalkaansa. Hän kieltäytyi kuitenkin jättämästä asemaansa ja vihollisen apujoukkojen saapuessa onnistui vielä rynnäköllä pelastamaan patterinsa saartorenkaasta omien puolelle. Teon merkitystä on vaikea arvioida, mutta pidättelemällä venäläisiä von Schwerinin patteri joka tapauksessa antoi taistelussa kärsineille ja ilman ammuksia jääneille ruotsalaisten etujoukoille mahdollisuuden perääntyä pääasemaan. Myöhemmin samana päivänä hän haavoittui ruotsalaisten vastahyökkäystä seuranneessa taistelussa uudelleen ja joutui vihdoin jättämään taistelukentän. Ruotsalaisten linjojen murtuessa hän onnistui vain vaivoin pelastautumaan joutumasta vangiksi.
Oravaisten tehdas Oravaisten tehtaan historia alkaa Kimon ruukin vuonna 1867 lakkautetun masuunin yhteyteen 1880-luvulla perustetusta Evert Holmbergin villakutomosta ja -värjäämöstä nimeltä "Masugns Yllevefveri och Färgeri". Se teki konkurssin 1893, mutta Holmberg jatkoi kutomotoimintaa nimellä Oravais-Fabrik Ab. Tehdas valmisti sarka- ja pukukankaita, saaleja ja huopia sekä karstalankoja. Tehdas paloi, mutta vuonna 1905 valmistui uusi kehräämö. Ajan tavan mukaan yritys huolehti myös työntekijöistä ja paikkakunnan kehityksestä perustamalla Oravaisiin muun muassa alakansakoulun ja kirjaston. Vuonna 1918 villatehdas ja sen yhteydessä toiminut maatila työllistivät yhdessä noin 300 ihmistä.
Oravaisten kirkko Alttaritaulut "Ristiinnaulittu" ja "Ehtoollinen" on maalannut taidemaalari J.E. Lindh vuonna 1819.
Taistelutantereentie Oravaisten taistelutanner ja Taistelutantereentie sisältyvät Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Tiestä tuli museotie 1982.
Oravainen Oravaisten pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla riisipuuro ja sekahedelmäsoppa, jota tarjoiltiin aikoinaan häissä, hautajaisissa ja muissa suurissa juhlissa.
Oravaisten taistelu Suomalaiset odottivat jännittyneinä 14.9. asemissaan venäläisten saapumista. Aamu oli vielä pimeä kello viiden aikaan, kun etuvartion miehet alkoivat kuulla ratsuväen kavioiden kopsetta. Heillä oli selkänsä takana joki ja silta, jotka oli tarkoitus jättää, mikäli venäläiset hyökkäisivät. Kasakkakenraali Jakov Kulnevin johtamat kärkijoukot törmäsivät sillan kohdalla ruotsalaiseen kenttävartioon ja ensimmäiset laukaukset vaihdettiin. Kamenski oli käskenyt Kulnevin edetä suomalaisten tuntumaan, mutta välttämään hyökkäystä. Kulnev, joka useampaan otteeseen oli jo hyökännyt mahdottomissa olosuhteissa, kävi nyt täysin selittämättömästi omin päin hyökkäämään ruotsalaisten etuvartioihin, joita täydennettiin nopeasti. Eversti von Platenin komentama Hälsingen Rykmentti kävi urhoollista vastarintaa Kulnevin jatkuvia hyökkäyksiä vastaan. Viisi tuntia kestänyt kiivas tulitaistelu kulutti kuitenkin Adlercreutzin miehiä ihan yhtä lailla kuin venäläisiäkin ja niin kenraali päätti vetää miehensä taaksepäin. Taistelussa sankarin maineeseen nousseen, vain 15-vuotiaan aliluutnantti Wilhelm von Schwerinin tykkipatteri tuki menestyksellisesti tätä irtaantumista. Urhea teiniupseeri sai lopulta sirpaleen rintaansa ja kuoli muutamaa viikkoa myöhemmin.