mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
HMS Anthony (H40) "Anthony" liitettiin operaatio ER:n Liinahamariin ja Kirkkoniemeen hyökkäävään osastoon, jossa se suojasi Murmanskiin matkannutta miinalaiva "HMS Adventurea". Alus lähti hävittäjien mukana tankkaamaan Islantiin. "Achatesin" moottori sammui veden sekaisen polttoaineen vuoksi Islannin rannikolla, ja ohjauskyvytön alus ajautui 25. heinäkuuta Islannin rannikolle laskettuun pohjoiseen sulkuun kuuluneeseen miinakenttään SN69. Alus osui brittiläiseen Mk XXSB -miinaan (), jolloin sen keula tuhoutui kokonaan. Kaksitoista minuuttia räjähdyksestä aluksen moottorit saatiin käyntiin, ja se peruutti kahdeksan solmun nopeudella pois miinakentästä. Kaksi tuntia myöhemmin aluksen koneet jälleen sammuivat, ja "Anthony" hinasi pahoin vaurioituneen liikuntakyvyttömän sisaraluksensa Islantiin Seyðisfjörðuriin, jonne ne saapuivat 26. heinäkuuta kello 01.00.
Talvisodan merisotatoimet Ensimmäiset laskuvarjomiinat pudotettiin 29. tammikuuta Turkuun ja viimeiset 20. helmikuuta. Yhteensä 45 miinaa pudotettiin, joista 20 Turun, 15 Porin ja 10 Rauman edustalle. Näistä 27 miinaa osui vesiväyliin. Merkittävin haitta suomalaisille miinoista oli, että Turun sataman liikenne oli poikki 29. tammikuuta–4. helmikuuta.
HMS Active (H14) Komentaja R. St. A. Mallesonin päällikkyydessä alus lähti maanantaina 15. helmikuuta 1937 Valettan Grand Harbourista 3. hävittälaivueen mukana kolmipäiväisiin sotaharjoituksiin. Merenkäynti oli kovaa edellisen yön Gregale-myrskyn jälkeen. Seuraavana päivänä kello 11 laivue eteni Hurdin matalikolla () jonossa risteilijä "HMS Galatean" perässä noin 25 solmun nopeudella ja "HMS Antelope" (komentajakapteeni H. G. Graham) seurasi erillään osastoa. "HMS Activen", jonka perässä oli "HMS Worcester" (komentajakapteeni W. R. Marshall), yritti ajaa "HMS Antelopen" keulan editse, kun peräsin jumittui. Alus pyörähti 180 astetta törmäten takanaan olevaan "Worcesteriin". Törmäys palautti "Activen" alkuperäiseen suuntaansa ja se törmäsi "HMS Antelopeen". Onneksi vain sivuuttaen kylkien hipoessa toisiaan. "HMS Hood" hinasi "Worcesterin" Valettaan peräedellä, koska iso pala sen keulasta oli irronnut. "Antilopen" polttoainesäiliö vuoti ja "Activen" keula oli vaurioitunut, mutta alukset kykenivät palaamaan omin avuin satamaan. Pahojen vaurioiden korjaaminen kesti Maltan telakalla aina 1. kesäkuuta saakka. Aluksen palattua palvelukseen se siirrettiin 2. hävittäjälaivueeseen, jossa se korvasi Espanjan rannikolla miinaan ajaneen "Hunterin". Alus palveli laivueessa kuusitoista kuukautta lukuun ottamatta aikaa telakalla 29. marraskuuta 1937 – 12. tammikuuta 1938 Maltalla.
HMS Hunter (D80) Valmistuttuaan 11. tammikuuta HMS "Hunteriksi" nimetty alus aloitti koeajot, joita jatkettiin 31. tammikuuta alkaen Länsi-Intian saaristossa. Alus siirtyi maaliskuun alussa koeajojen päätyttyä Norfolkiin Virginiassa.
Jiyuan (1883) "Saien" osui miinaan Port Arthurin edustalla ja se upposi 30. marraskuuta 1904.
HMS Myrtle (1915) Alus lähetettiin ensimmäisen miinanraivaajalaivueen mukana Itämerelle ja se upposi Koivistonsalmessa 16. heinäkuuta 1919 osuttuaan raivauksen aikana miinaan. Aluksen miehhistöä pelastamaan pyrkinyt "HMS Gentian" tuhoutui myös osuttuaan miinaan. Aluksilla menehtyi yhteensä kymmenen merimiestä.
Matthias Gallas Matthias Gallas (oik. Matthias di Gallasso, Campon kreivi ja Luceran herttua; 16. syyskuuta 1584 Trento – 25. huhtikuuta 1647 Wien) oli itävaltalainen sotilas ja toimi keisarillisen armeijan komentajana kolmikymmenvuotisessa sodassa. Hänen johtamansa sotaretket vuosina 1637, 1638 ja 1644 tuhosivat keisarin toiveet sodan voittamisesta. Hän oli jatkuvasti humalassa ja huolimaton komentaja. Häntä kutsuttiinkin nimellä ”vanha armeijoiden tuhoaja”. Gallas hyötyi henkilökohtaisesti kolmikymmenvuotisesta sodasta rikastumalla huomattavasti ja hankkimalla suuren maaomaisuuden. Hänen johtamillaan armeijoilla oli erityisen huono maine kolmikymmenvuotisen sodan aikana, koska ne olivat julmimpia ja ryöstelivät eniten.
Seikkailukas Simplicissimus Seikkailukas Simplicissimus: rehevän vallaton kuvaus kolmikymmenvuotisen sodan ajoilta ("Der abenteuerliehe Simplicissimus") on vuonna 1668 ilmestynyt Hans Jacob von Grimmelshausenin kolmikymmenvuotisen sodan aikaan sijoittuva veijariromaani, jonka päähenkilö on Simplicissimus.
Dossenheim Landshutin perimyssodan yhteydessä Hessenin maakreivin sotaväki tuhosi Dossenheimin vuonna 1504, samoin tekivät Tillyn joukot Kolmikymmenvuotisen sodan aikaan 1622. Kolmikymmenvuotisen sodan sekasorrossa Dossenheim ehti palata väliaikaisesti Mainzin alaisuuteen, mutta sodan päätyttyä se palautettiin Kurpfalzille. 1600-luvun sodissa ranskalaiset valtasivat Dossenheimin kolme kertaa, 1674, 1689 ja 1693.
Nördlingenin taistelu Kolmikymmenvuotisen sodan voimasuhteita muutti vuonna 1634 kaksi tapahtumaa: Ensinnäkin ruotsalaiset joutuivat varautumaan kuusikymmenvuotisen sodan jatkumiseen Puolan kanssa, koska Altmarkissa solmittu välirauha oli päättymässä ja Venäjä oli solminut rauhan Puolan kanssa Smolenskin sodan jälkeen. Tämän vuoksi Oxenstierna siirsi Baltian varusväeksi tuntuvan määrän kansallisia joukkoja, jotka olivat palkkasotureita luotettavampia. Toiseksi Espanja osallistui aikaisempaa aktiivisemmin kolmikymmenvuotiseen sotaan, kun se antoi Hollantiin tarkoitetut täydennysjoukot keisari Ferdinand II:n käyttöön.
Nördlingenin taistelu Nördlingenin taistelu (joskus myös Allbuchin taistelu) käytiin 6. syyskuuta 1634 kolmikymmenvuotisen sodan aikana lähellä Nördlingenin kaupunkia Etelä-Saksassa. Taistelussa Matthias Gallasin johtamat keisarilliset löivät perin pohjin protestanttien yhdistyneen armeijan. Taistelu oli yksi sodan tärkeimmistä ja täydellinen katastrofi ruotsalaisille. Se käänsi sotaonnen keisarille suotuisaksi ja tuhosi ruotsalaisten haaveet sodan lopettamisesta heille edullisilla ehdoilla. Taistelun jälkeen Ranskan oli pakko puuttua kolmikymmenvuotiseen sotaan aktiivisesti, ja Saksan sisäinen uskonsota muuttui valtioiden väliseksi konfliktiksi.
Hockenheim Ranskalaiset tuhosivat kaupungin kahdesti 1600-luvulla: kolmikymmenvuotisessa sodassa 1644 sekä Ranskan–Hollannin sodassa 1674.
Weißenfels Weißenfelsin huomattaviin nähtävyyksiin lukeutuu "Schloss Neu-Augustusburg". Nykyisen linnan rakennuttivat ruhtinaat August ja Johann Adolf I vuosina 1660–1694 kolmikymmenvuotisessa sodassa tuhoutuneen linnan tilalle. "Geleitshaus Weißenfels" rakennettiin renessanssityyliin vuonna 1552. Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf, joka kuoli Lützenin taistelussa kolmikymmenvuotisessa sodassa 6. marraskuuta 1632, palsamoitiin Geleitshausissa. Toimenpiteestä vastasi apteekkari Casparus König. Talon eräässä erkkerihuoneessa on säilynyt tapahtumasta muistuttava veritahra. Nykyisin rakennuksessa toimii museo ja ravintola.
Bernhard Weimar Sotilasuransa Weimar aloitti kolmikymmenvuotisen sodan alussa palvelemalla vuosina 1621–23 ja 1625–27 protestanttien armeijassa. Hollannin armeijan palveluksessa hän oli vuosina 1623–25 ja 1627–30. Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin liittyessä kolmikymmenvuotiseen sotaan, Weimar siirtyi hänen palvelukseensa 1630.
Breisachin piiritys Breisachin linnoitus rakennettiin juuri ennen kolmikymmenvuotisen sodan puhkeamista, kun Eurooppa varautui tulevaan suursotaan. Se sijoitettiin poikkeuksellisen hyvälle paikalle, jyrkälle luonnon muovaamalle kalliolle Reinin itärannalle. Breisachista kulki silta Reinin länsirannalle kahden saaren kautta. Linnoitukset jäänteet ovat yhä nähtävissä, mutta suurin osa näkyvistä puolustuslaitteista on rakennettu kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen myöhemmin 1600-luvulla, jolloin linnoitus kuului Ranskalle.
Linnoitus oli tärkeä tukikohta espanjalaisen tien varrella. Tie oli espanjalaisten ja keisarillisten päähuoltoväylä, joka kulki Alppien yli Pohjois-Italiasta Espanjan Alankomaihin. Se oli ainoa reitti, jota pitkin kahdeksankymmenvuotisessa sodassa taistelleita espanjalaisjoukkoja voitiin huoltaa ja täydentää, koska meritiet olivat hollantilaisten ja englantilaisten valvonnassa.
Arvid Wittenberg Arvid Wittenberg (1606, Porvoo – 7. syyskuuta 1657, Zamosc) oli ruotsalainen marsalkka ja valtaneuvos. Hän palveli Ruotsin armeijassa kolmikymmenvuotisessa sodassa ja Pohjan sodassa.
Kaarle IV (Lothringen) Kaarle IV () oli Lothringenin herttua vuosina 1624–1634 ja 1661–1675. Hän taisteli kenraalina keisarillisessa armeijassa kolmikymmenvuotisessa sodassa ja Ranskan-Hollannin sodassa.
Kolmikymmenvuotinen sota Ruotsi soti kolmikymmenvuotisen sodan lopulla (1643–1645) myös Tanskaa vastaan. Voitto tässä sodassa ja alueluovutukset Westfalenin rauhassa merkitsivät Ruotsin suurvalta-aseman alkua.
Mainz Kolmikymmenvuotisessa sodassa Mainz oli ruotsalaisten päämaja 1631–1632.
Kolmikymmenvuotinen sota Kolmikymmenvuotinen sota käytiin Euroopassa 1618–1648 suurimmaksi osaksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alueella. Sodan pääasiallisena alkusyynä olivat katolisten ja protestanttien väliset ristiriidat. Sodan laajetessa siihen liittyi vallanhaluisten ruhtinaiden ja maiden, etenkin Ruotsin ja Ranskan, pyrkimys rajoittaa Habsburg-suvun hallitseman keisarikunnan valtaa. Sota alkoi Saksan sisäisenä uskonsotana, mutta päättyi yleiseurooppalaisena sotana, jossa uskonnolliset seikat olivat menettäneet merkityksensä.
Hönow Hönöwin ainoa kolmikymmenvuotisesta sodasta selvinnyt rakennus on myöhäisromaanista arkkitehtuuria edustava kirkko.
Lützenin taistelu Lützenin taistelu käytiin kolmikymmenvuotisessa sodassa juliaanisen kalenterin mukaan 6. marraskuuta 1632. Se oli yksi sodan ratkaisutaisteluista. Taistelussa protestanttisen Ruotsin armeija liittolaisineen hyökkäsi katolisen Pyhän saksalaisroomalaisen keisarikunnan armeijan kimppuun.
Els Segadors Laulu kertoo kolmikymmenvuotiseen sotaan liittyvän Elonkorjaajien sodan tapahtumista 1600-luvun puolivälissä.
Anklam Kolmikymmenvuotisessa sodassa Anklam kärsi ihmistappioita. Sota toi kaupunkiin myös jälleen ruton. Westfalenin rauhassa vuonna 1648 Anklamista muodostui ruotsalainen raja- ja kasarmikaupunki. Pohjan sodassa puolalaiset hävittivät ruotsalaisten hallussa ollutta Anklamia.
Evankelinen unioni Evankelinen unioni eli Protestanttinen unioni oli kolmikymmenvuotisen sodan aikoihin toiminut Saksan protestanttien puolustusliitto.
Philippsburg Kolmikymmenvuotisen sodan aikana linnoitus vaihtoi omistajaa useaan kertaan, mutta lopuksi linnoitus jäi ranskalaisten haltuun.
Stadtlohnin taistelu Stadtlohnin taistelu 6. elokuuta 1623 oli Katolisen liigan ja saksalaisten protestanttien yhteenotto kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Laufenburg (Saksa) Ensimmäiset maininnat kaupungista ovat vuodelta 1207. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Weimarin sotaretki pyyhkäisi kaupungin yli.
Defenestraatio Toinen Prahan defenestraatio vuonna 1618 tunnetaan tapahtumana joka käynnisti kolmikymmenvuotisen sodan. Kaksi vuotta aiemmin Böömin valtaistuimelle oli noussut kiihkokatolinen Ferdinand II, jonka käskystä protestanttien uskonnonvapautta rajoitettiin. Böömin protestantit pitivät tätä keisari Rudolf II:n myöntämän uskonnonvapauden loukkauksena. 23. toukokuuta 1618 joukko protestantteja tunkeutui Prahan linnaan ja heitti ulos ikkunasta kaksi katolista neuvosherraa, Wilhelm Slavatan ja Jaroslav Borsita von Martinicin, sekä näiden kirjurin. Kaikki kolme säilyivät hengissä 15-metrisestä ilmalennosta putoamalla linnan puutarhassa olleeseen lantakasaan; tosin katolilainen propaganda väitti myöhemmin enkeleiden varjelleen heitä. Defenestraatiosta alkanut sisällissota Böömin katolisten ja protestanttien välillä kärjistyi lopulta kolmikymmenvuotiseksi sodaksi.
Kahdeksankymmenvuotinen sota Sota päättyi 30. tammikuuta 1648 Münsterin sopimuksessa. Se oli osa Westfalenin rauhaa, joka päätti kolmikymmenvuotisen sodan.
Johannes Nepomukilainen Hussilaiset keskeyttivät katolisen pyhimyskultin vuosisadoiksi, mutta se elpyi jälleen Böömin uudelleenkatolisoinnin yhteydessä kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen.
Gustaf Adolf Lewenhaupt Lewenhaupt osallistui rykmentinpäällikkönä kolmikymmenvuotisen sodan Leipzigin taisteluun vuonna 1642 ja taisteli myöhemmin voitokkaasti Baltiassa.
Ruotsin Pommeri Ruotsi sai Pommerin ruhtinaskunnan hallintaansa vuosien 1626–1629 Puolan sodan myötä. Myöhemmin kolmikymmenvuotisen sodan päättäneessä Westfalenin rauhassa Ruotsin haltuun tulivat vielä Etu-Pommeri, Rügenin, Usedomin ja Wolinin saaret sekä pieni kaistale Taka-Pommeria.
Nicolas Fouquet Vuonna 1647 Fouquet sai nimityksen Picardiessa olevan armeijan intendentiksi. Tämä nimitys tapahtui kolmikymmenvuotisen sodan viimeisessä vaiheessa.
Villers-la-Ville Johann Tilly, joka kuului katolilaisten tärkeimpiin komentajiin kolmikymmenvuotisessa sodassa, syntyi Villers-la-Villessä vuonna 1559.
Sveitsin historia Kolmikymmenvuotisen sodan päättäneen Westfalenin rauhan yhteydessä 1648 muut eurooppalaiset valtiot tunnustivat Sveitsin itsenäisyyden keisarikunnasta ja sen suvereniteetin.
Christian Braunschweig Herttua Christian Braunschweig (oikeastaan Christian Braunschweig-Wolfenbüttel (20. syyskuuta 1599 Gröningen Saksa – 16. kesäkuuta 1626 Wolfenbüttel) oli saksalainen palkkasoturi kolmikymmenvuotisessa sodassa ja protestanttiseksi kääntyneen Halberstadtin hiippakunnan johtaja vuodesta 1616. Braunschweig oli Hollannin armeijan palveluksessa vuosina 1620 ja 1622. vuosina 1621–22 ja 1623–25 hän oli Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik V:n palveluksessa. Tanskan liityttyä kolmikymmenvuotiseen sotaan Braunschweig siirtyi Tanskan kuningas Kristian IV:n palvelukseen 1625. Häntä kutsuttiin lisänimellä "Hullu halberstadtlainen" ().
Waiblingen Varhaisin tunnettu maininta Waiblingenistä on peräisin vuodelta 885, jolloin se mainittiin karolingisessa asiakirjassa. Waiblingenille myönnettiin kaupunginoikeudet vuonna 1250. Kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1634 kaupunki tuhottiin lähes täysin. Se jälleenrakennettiin sodan jälkeen, ja kaupungin nykyinen vanhakaupunki on peräisin vuosilta 1640–1700.
Malborkin linna Puolalaiset valtasivat linnan kesäkuussa 1457 kolmetoistavuotisen sodan aikana. Puolan hallussa se säilyi noin kolmen vuosisataa, eikä siihen tehty tuona aikana juurikaan muutoksia. Sitä käytettiin hallintokeskuksena, asevarastona ja väliaikaisesti kuninkaan asuinpaikkana. Linna kärsi hieman kolmikymmenvuotisen sodan, Pohjan sodan ja suuren Pohjan sodan aikana. Enemmän vahinkoa teki toukokuussa 1644 tapahtunut päälinnan kattopalo, jossa keskiaikaiset galleriat tuhoutuivat. Ne kuitenkin rakennettiin pian uudelleen, tosin barokkityylillä.
Johann von Werth Johann von Werth () (1591/n. 1595, Kaarst – 16. syyskuuta 1652, Königgrätz) oli saksalainen palkkasotilas ja ratsuväenkenraali kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Rudolf II Usein sanotaan Rudolf II:n virheiden johtaneen kolmikymmenvuotisen sodan syttymiseen, mutta häntä muistetaan myös renessanssin taiteiden suojelijana ja varhaisten luonnontieteiden edistäjänä.
Schwabach Varhaisin tunnettu maininta Schwabachin kaupungista on peräisin vuodelta 1117, jolloin se tunnettiin nimellä "Villa Suabach". Sille myönnettiin kauppaoikeudet vuonna 1303 ja kaupunginoikeudet vuonna 1371. Suuri osa kaupunkia tuhoutui kolmikymmenvuotisessa sodassa 1630-luvulla. Sodan jälkeen kaupunkiin saapui muun muassa ranskalaisia hugenotteja.
Lützen Kaupunki on tullut tunnetuksi kahdesta sen lähellä käydyistä taisteluista. Kolmikymmenvuotisessa sodassa vuoden 1632 taistelussa ruotsalaiset voittivat Albrecht von Wallensteinin joukot. Taistelussa kaatui kuitenkin Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf. Kuudennen liittokunnan sodan taistelussa puolestaan Napoleonin joukot voittivat preussilaiset ja venäläiset.
Jämsä Kolmikymmenvuotisen sodan aikaiset värväykset rasittivat Jämsää. Useimmat halusivat välttää sotaan joutumisen ja he pakenivat korpeen. Ratsumiehiä varustivat Auvilan, Heikkilän ja Yijälän tilat.
Deggendorf Deggendorf koki kolmikymmenvuotisessa sodassa väestöllisen katastrofin. Sodan aikana, vuosina 1633-34, kaksi kolmaosaa kaupungin asukkaista kuoli ruttoon. Espanjan ja Itävallan perimyssotien aikana osia kaupungista poltettiin ja tuhottiin maan tasalle. Deggendorfin keskiaikainen kaupunginkuva katosi 1800-luvulla kaupunginporttien ja -muurien hävityksen yhteydessä.
Carl Gustaf Wrangel Vuonna 1646 sodan edelleen jatkuessa hän palasi Saksaan marsalkkana ja seurasi Lennart Torstenssonia Ruotsin joukkojen ylipäällikkönä. Tämä aseman hän piti kolmikymmenvuotisen sodan viimeiset kolme vuotta, joina Wrangelin ja Henri Turennen johtamat ruotsalaiset ja ranskalaiset joukot taistelivat Baijerissa ja Württembergissä. Sodan päätyttyä 1648 hänestä tuli Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööri. Hän hoiti virkaa vuoteen 1652 saakka sekä vielä vuosina 1656–1676.
Kainuun prikaati Kainuun prikaatin vuosipäivää vietetään 5. huhtikuuta. Tuona päivänä vuonna 1632 perinnejoukko-osasto Savon rykmentti kunnostautui kolmikymmenvuotisessa sodassa Lech-virran taistelussa.
Fischbachin linna Fischbachin linna (, , ) on linna Fischbachin kunnassa, Keski-Luxemburgissa. Sitä on historiansa aikana muutettu ja vaurioitettu useaan otteeseen. Vuonna 1635 se tuhoutui täydellisesti kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Lindau Uskonpuhdistuksen myötä Lindau kääntyi protestanttisuuteen vuonna 1528. Kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen vuonna 1655 kaupungissa pidettiin sota-ajan muistoksi ensimmäinen Lindauer Kinderfest.
Peter Hagendorf Peter Hagendorf oli palkkasotilas, joka taisteli kolmikymmenvuotisessa sodassa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan puolella protestantteja vastaan. Erityisen kuuluisan hänestä tekee hänen päiväkirjansa, joka on säilynyt nykypäiviin asti.
Riika Vuonna 1581 Riika joutui Puolan alaisuuteen, kunnes Ruotsin Kustaa II Aadolf valloitti kaupungin ja sen läheisyydessä sijainneen Daugavgrīvan linnoituksen kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1621.
Ruotsin juoma Ruotsin juoma on 1600-luvulla kolmikymmenvuotisessa sodassa käytetty kidutuskeino. Tätä Ruotsin armeijan sotilaiden virtsasta ja ulosteesta valmistettua juomaa käytettiin mm. saksalaisten sotavankien kiduttamiseen.
Ferdinand III (keisari) Wallenstein murhattiin 1634, ja Ferdinandista tuli keisarillisen armeijan muodollinen ylipäällikkö kolmikymmenvuotisessa sodassa. Hän voitti ruotsalaiset Nördlingenin taistelussa ja karkotti siten heidät Etelä-Saksasta.
Sotahuuto (sodankäynti) Kolmikymmenvuotisessa sodassa 1618–1648 suomalaiset muodostivat ratsurykmenttejä Ruotsin armeijaan. Suomalaisilla oli omalaatuinen sotahuuto "Hakkaa päälle!", jonka takia ruotsalaiset nimesivät suomalaisten ratsurykmentit "hakkapeliitoiksi".
Alankomaat Saksa ja Espanja tunnustivat Alankomaat itsenäiseksi valtioksi Westfalenin rauhassa vuonna 1648. Rauhansopimus päätti kolmikymmenvuotisen sodan. Samalla päättyi myös Espanjan ja Alankomaiden kahdeksankymmenvuotinen sota.
Eberswalde Eberswalden perusti rajakreivi Johann I vuonna 1254 nimellä "Everswolde". Se sai kauppaoikeudet vuonna 1300. Kaupungin läpi kulki Stettinin ja Frankfurt an der Oderin välinen kauppareitti. Vuonna 1499 kaupunkia runteli suuri tulipalo. Kaupungin uudelleenrakennuksen jälkeen siitä muodostui huomattava teollisuuskaupunki. Kolmikymmenvuotisessa sodassa Eberswaldea piiritettiin ja kaupunki valloitettiin useaan otteeseen sodan eri osapuolten tahoilta. Sodan jälkeen kaupunki oli pahoin vaurioitunut.
Ferdinand II (keisari) Ferdinand seurasi serkkuaan Matiasta keisariksi vuonna 1619. Hän oli kiihkokatolinen, jonka tavoite edistää vastauskonpuhdistusta ja karkottaa protestantismi keisarikunnasta johti kolmikymmenvuotisen sodan syttymiseen vuonna 1618.
Katolinen liiga (Saksa) Katolinen liiga () oli saksalaisten katolisten ruhtinaitten liitto kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Se perustettiin vuonna 1609 protestanttisten ruhtinaitten vuotta aikaisemmin perustaman Evankelisen unionin vastavoimaksi.
Kaarle IV (Lothringen) Kolmikymmenvuotisen sodan päätyttyä 1648 Kaarle siirtyi Espanjan palvelukseen, mutta joutui epäsuosioon vuonna 1654, ja espanjalaiset vangitsivat hänet. Hän vapautui vankeudesta Pyreneiden rauhan jälkeen 1659.
Schweinfurt Kolmikymmenvuotisessa sodassa Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf valloitti kaupungin ja rakennutti sinne linnakkeita. Vuonna 1802 Schweinfurt siirtyi Baijerin kuningaskunnalle ja se lakkasi toimimasta vapaana valtakunnankaupunkina.
Fleurusin taistelu Fleurusin taistelu käytiin 29. elokuuta 1622 kolmikymmenvuotisen sodan aikana lähellä Fleurusin kaupunkia nykyisen Belgian alueella. Taistelussa espanjalaiset kohtasivat protestanttien yhdistyneen armeijan.
München Vuonna 1609 Münchenissä perustettiin Katolinen liiga. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuonna 1623 Münchenistä tuli vaaliruhtinaallinen residenssi, kun Baijerin herttua Maximilian I nousi vaaliruhtinaaksi. Samassa sodassa vuonna 1632 kaupunkia miehitti Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin joukot. Vuosina 1634 ja 1635 rutto surmasi kolmanneksen kaupungin asukkaista.
Liechtenstein Kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuosina 1618–1648 Liechtensteinin alueen miehittivät ensin Itävallan joukot ja vuonna 1647 Ruotsin joukot. Sodan jälkeen aluetta hallinneet von Hohenemsit ajautuivat talousvaikeuksiin ja he päätyivät myymään vuonna 1699 Schellenbergin ja vuonna 1712 Vaduzin Liechtensteinin suvulle, jotka omistivat jo ennestään suuria maa-alueita muualla.
Anaksimenes Anaksimeneen ajatus oli kenties tarkoituksella suunnattu vastaamaan Anaksimandrokselle, joka oli ehdottanut alkusyyn olevan rajaton "apeiron". Anaksimandroksen ajatukseen ei kuitenkaan kuulunut "apeironin" tarkempi määritelly. Anaksimeneen ilmalla on monia "apeironin" piirteitä, mutta päinvastoin kuin Anaksimandros hän määritteli alkusyynsä täsmällisesti yhdeksi klassisista alkuaineista.
Dietrich von Falkenberg Dietrich von Falkenberg (noin 1585–1631) oli saksalaissyntyinen sotilas, joka siirtyi Ruotsin armeijaan 1615. Hän oli kolmikymmenvuotisessa sodassa puolustamassa Magdeburgia ja kaatui kun Johann Tillyn joukot tunkeutuivat kaupunkiin.
Magdeburgin tuomiokirkko Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Johann Tillyn joukot valloittivat ja ryöstivät Magdeburgin 20. toukokuuta 1631 ja kaupunki paloi lähes kokonaan. Tuomiokirkko kuitenkin säästyi tuholta kuin ihmeen kautta.
Rukouspäivä Rukouspäivien edeltäjänä voidaan pitää Rooman kristittyjen jo kolmannella vuosisadalla neljästi vuodessa viettämiä quatember-päiviä. Saksissa yleistä rukouspäivää vietettiin vuonna 1633 kolmikymmenvuotisen sodan johdosta.
Torsten Stålhandske Torsten Stålhandske (1. syyskuuta 1593 Porvoon pitäjä – 21. huhtikuuta 1644 Haderslev) oli suomalainen Ruotsin armeijassa palvellut ratsuväen kenraali ja hakkapeliittojen päällikkö kolmikymmenvuotisen sodan aikana.
Plön Plön sai kaupunkioikeudet vuonna 1236, ja siellä sijaitsee muun muassa kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1600-luvulla rakennettu Plönin linna, joka on osavaltion suurimpia, sekä ainoa mäen päälle rakennettu.
Albrecht von Wallenstein Wallenstein valtuutettiin Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan puolesta kokoamaan armeija ja kukistamaan protestanttiset kapinalliset. Valtansa huipulla Wallensteinilla oli, alaistensa komennossa, omassa yksityisarmeijassaan noin 50 000 miestä. Hän oli Böömin epälegitiimi hallitsija ja hänelle syntyi poliittisia pyrkimyksiä sen myötä kun hän menestyi sodassa. Näiden petosepäilyjen takia Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vallanpitäjät murhauttivat hänet kesken kolmikymmenvuotisen sodan.
Uskonpuhdistus Protestanttisen uskon omaksunut Ruotsi oli myöhempinä vuosina merkittävä voimatekijä Euroopan katolilaisten ja protestanttien välisissä riidoissa. Esimerkiksi kolmikymmenvuotisessa sodassa Ruotsilla oli kuningas Kustaa II Aadolfin johdolla merkittävä osa.
Kroměřížin linna Ensimmäinen paikalla asunut piispa oli Stanislas Thurzo vuonna 1497. Tuolloinen rakennus oli myöhäisgotiikkaa, johon oli sekoitettu hieman renessanssiarkkitehtuuria. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Ruotsin armeija tuhosi linnan vuonna 1643.
Dinkelsbühl Dinkelsbühlin linnoitti Saksan keisari Henrik V. Vuonna 1305 kaupunki sai Ulmin kaupungin kanssa yhteiset kunnanoikeudet. Nykyisin Dinkelsbühl juhlistaa joka vuosi kaupungin antautumista ruotsalaisille joukoille kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Blutenburgin linna Linna rakennettiin entisen, palaneen linnan paikalle. Albertin pojan Sigismundin määräyksestä linnaa laajennettiin myöhemmin. Linnan päärakennus tuhoutui kolmikymmenvuotisen sodan melskeissä, mutta se jälleenrakennettiin vuosina 1680–1681.
Heilbronnin liitto Heilbronnin liitto toimi Kolmikymmenvuotisessa sodassa Katolisen liigan vastapuolena. Siihen kuuluivat Ruotsi, Ranska sekä Läntisen Saksan protestanttiset ruhtinaat. Liitto solmittiin Heilbronnin kaupungissa Saksassa 23. huhtikuuta 1633.
Viimeinen laakso Viimeinen laakso ("The Last Valley") on paremmin kirjailijana tunnetun James Clavellin ohjaama historiallinen draamaelokuva vuodelta 1971. Siinä rosvojoukko asettuu kolmikymmenvuotisen sodan loppuvaiheessa talveksi rauhalliseen kylään.
Ústí nad Labem Ústí on mainittu kauppapaikkana 993. Kuningas Otokar II Přemysl perusti sen 1200-luvulla. Vuonna 1423 keisari Sigismund luovutti sen Meissenin vaaliruhtinas Fredrik I:lle. Vuonna 1426 sitä piirittäneet hussiitit löivät moninkertaisen saksalaisarmeijan ja ryöstivät kaupungin, joka rakennettiin uudelleen vasta kolmen vuoden kuluttua. Se kärsi merkittävästi myös kolmikymmenvuotisessa sodassa ja seitsemän vuoden sodassa.
Heinrich Matthias von Thurn Katolisten ja protestanttien välien kiristyessä Böömissä Thurn oli kiihkeästi protestanttien puolella. Hän johti Prahassa joukkoa, joka aloitti kolmikymmenvuotisen sodan heittämällä keisari Matiaksen kaksi ministeriä (Slavata ja Martinic) ikkunasta. Hän johti tapahtumasta alkanutta Böömin kapinaa (1618–1625), joka oli sodan ensimmäinen vaihe. Vuonna 1620 hän osallistui rykmentinkomentajana Valkeavuoren taisteluun Ferdinand II:ta vastaan.
Münster Kolmikymmenvuotisen sodan päättänyt Westfalenin rauha solmittiin Münsterissä 1648 ja kaupunki määrättiin katolilaiseksi. Vuonna 1802 Preussi valloitti kaupungin Napoleonin sotien aikana ja siitä tuli Preussin Westfalenin provinssin pääkaupunki vuonna 1815.
Askaisten kirkko Ulko-ovessa on alkuperäiset 1600-luvulta peräisin olevat taotut lyötteet, kolkutin ja avaimet. Ovilevyssä on vinoneliöpanelointi ja runsaasti koristeellisia isoja takonauloja. Tarinan mukaan ovi olisi tuotu sotasaaliina kolmikymmenvuotisesta sodasta saksalaisesta luostarista.
Rheinfeldenin taistelu Rheinfeldenin taistelu käytiin vuonna 1638 kolmikymmenvuotisen sodan aikana kahdessa osassa (28. helmikuuta ja 3. maaliskuuta). Taistelussa olivat vastakkain keisarilliset ja Bernhard Weimarin johtamat joukot. Taistelu päättyi Weimarin murskavoittoon.
Plönin linna Plönin linna () on Plönin kaupungissa Saksan Schleswig-Holsteinin osavaltiossa sijaitseva linna. Plönin linna sijaitsee kukkulalla Großer Plöner See -järven rannalla, ja se rakennettiin 1600-luvulla kolmikymmenvuotisen sodan aikana.
Seikkailukas Simplicissimus Teos kuuluu veijariromaanin lajiin. Sen tapahtumat sijoittuvat 1600-luvulle, kolmikymmenvuotisen sodan aikaan. Päähenkilö Simplex (Yksinkertainen) kuvailee elämänvaiheitaan. Teoksen arvostus on noussut 1800-luvulta alkaen, kun satiiri tuli kiinnostuksen kohteeksi.
Lyypekki Lyypekin valta-asema heikentyi 1500-luvulla ja kolmikymmenvuotisessa sodassa se menetti lopullisesti poliittisen ja kaupallisen johtoasemansa. Hansapäivät kokoontuivat kaupungissa viimeistä kertaa vuonna 1669. Itämeren kaupan kannalta Lyypekki oli jatkossakin merkittävä keskus.
München Kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen Münchenistä muodostui huomattava barokkielämän keskus. Vaaliruhtinas Ferdinand Marian puoliso, Savoijin Henriette Adelaide kutsui kaupunkiin lukuisia italialaisia arkkitehteja ja taiteilijoita suunnittelemaan muun muassa Theatinerkirchen ja Nymphenburgin linnan.
Keisari Varsinkin kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen keisarius menetti käytännössä merkityksensä, sillä keisarikunnan alueella sijainneet ruhtinaskunnat olivat käytännöllisesti katsoen itsenäisiä valtioita. Saksan keisarit olivat kuitenkin yleensä samalla Itävallan hallitsijoita, mutta Itävallan ulkopuolella heillä ei ollut todellista valtaa.
Corveyn luostari Corveyn luostari on luostari Saksassa Höxterin kaupungissa. Se perustettiin vuonna 815, ja se kukoisti 1200-luvulle saakka. kolmikymmenvuotisen sodan aikana se kärsi pahoin, mutta luostari rakennettiin kuitenkin uudelleen. Luostari lisättiin 2014 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Louis II Condé Condé valloitti Dunkerquen vuonna 1646. Hän oli kuitenkin vähemmän menestyksekäs Kataloniassa, sillä hän ei onnistunut valloittamaan Lleidan kaupunkia, mutta 1648 hän kuitenkin voitti Artois’ssa arkkiherttua Leopoldin Lensin taistelussa, joka oli viimeinen suuri taistelu kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta Sata vuotta kestäneiden riitelyiden jälkeen konflikti muuttui kolmikymmenvuotiseksi sodaksi (1618–1648), mikä tuhosi keisarikunnan. Ulkomaat, muun muassa Ranska ja Ruotsi sekaantuivat sotaan ja liittivät merkittäviä alueita valtakunnasta itseensä.
Yrjö Vilhelm Yrjö Vilhelm (, ) oli Hohenzollern-sukuinen Brandenburgin vaaliruhtinas ja Preussin herttua vuosina 1619–1640. Hän oli kalvinisti, mutta koetti pysyä ensin kolmikymmenvuotisen sodan ulkopuolella. Siitä huolimatta koko hänen hallintokauttaan leimasi sotivien osapuolten aiheuttama hävitys Brandenburgissa.
Donauwörth Donauwörth on kaupunki Saksassa, Baijerin osavaltiossa noin 45 km Augsburgista pohjoiseen. Vuonna 2015 siellä oli 18 972 asukasta. Se tunnetaan eritoten Kolmikymmenvuotisen sodan ja Espanjan vallanperimyssodan tapahtumista. Kaupunki sijaitsee "Romantische Straße" -maisemareitin varrella.
Greifswald Kolmikymmenvuotisen sodan päätteeksi vuonna 1631 Greifswald liitettiin Ruotsin kuningaskuntaan. Kaupunki pysyi Ruotsin hallussa lähes 200 vuotta, kunnes 1815 siitä tuli osa Preussia. Vuosina 1720–1815 Greifswald oli Ruotsin Pommerin pääkaupunki.
Tachov Tachov mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1115. Ottokar II Přemysl perusti alueelle linnan ja samalla muurin ympäröivän kaupungin linnan lähelle. Hussilaissotien aikana Tachov vaihtoi omistaa useasti ja kaupunki kärsi pahoin kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Nördlingenin taistelu Taistelun tärkein seuraus oli kuitenkin se, että Ranska ei enää voinut piiloutua Ruotsin sotilaallisen mahdin taakse kolmikymmenvuotisessa sodassa.Kardinaali Richelieu julistikin sodan 19. toukokuuta 1635 Espanjalle, kun espanjalaiset joukot olivat hyökänneet ranskalaista varuskuntaa vastaan Trierissä.
Valkeavuoren taistelu Valkeavuoren taistelu 8. marraskuuta 1620 Katolisen liigan ja böömiläisten protestanttisten kapinallisten varhainen yhteenotto kolmikymmenvuotisessa sodassa. Taistelu käytiin Bílá horassa () lähellä Prahaa. Taistelu päättyi alle tunnissa kapinallisten tappioon ja Prahan antautumiseen.
Taka-Pommeri Kolmikymmenvuotisen sodan seurauksena osa Taka-Pommerin alueesta siirtyi Ruotsille, mutta Ruotsi menetti sen 21. tammikuuta 1720 Tukholman rauhassa, jolloin Ruotsin hallintaan jäi vielä 700 km² muita alueita nimellä Ruotsin Pommeri.
Ehrenbreitsteinin linnoitus Kaksituhatta vuotta myöhemmin, noin vuonna tuhat Ehrenbert-niminen ruhtinas rakennutti linnan, joka antoi vuorelle nimen.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikoihin Ehrenbreitsteinin linnoitus oli yksi harvoista ranskalaisten hallitsemista tukikohdista, joista käsin saattoi hyökätä Reinin yli Saksaan.
Saksa Varsinkin kolmikymmenvuotisen sodan ja sen lopettaneen Westfalenin rauhansopimuksen (1648) jälkeen Saksa oli valtiollisesti hajanainen. Virallisesti keisarikunta oli yhä olemassa, mutta käytännössä siihen kuuluneet ruhtinaskunnat olivat tämän jälkeen lähes täysin itsenäisiä valtioita. Keisarilla ei ollut käytännössä mitään valtaa muualla kuin Itävallassa, jonka hallitsija hän samalla oli. Muista Saksaan kuuluneista ruhtinaskunnista mahtavimmaksi nousi pian Brandenburgin rajakreivikunta, joka vuonna 1701 muutettiin Preussin kuningaskunnaksi. Preussi sai Pommerin Ruotsilta suuressa Pohjan sodassa ja Sleesian Seitsenvuotisessa sodassa. Vuonna 1772 Preussi laajeni jälleen, kun se osallistui Puolan jakamiseen.
Hämeen rykmentti Rykmentin perinne juontaa juurensa Kustaa II Aadolfin 1626 perustamaan kolmikymmenvuotisen sodan aikaiseen ratsuväkirykmenttiin. Suomessa vain Uudenmaan rakuunarykmentti Lappeenrannassa on perinteeltään vanhempi. Se perustettiin jo vuotta ennen kolmikymmenvuotista sotaa, 7. syyskuuta 1617.
Völklingen Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Völklingenin asukasluku väheni melkein 84 prosentilla. Vuonna 1797 Campo Formion rauhassa koko Reinin vasemmanpuoleinen alue Völklingen mukana luovutettiin Ranskalle. Waterloon taistelun jälkeen 1815 Völklingen siirtyi Preussin hallintaan.
Klaus von Klitzing Klaus von Klitzing syntyi vuonna 1943 saksalaisten miehittämässä Puolassa. Hän suoritti perustutkintonsa Braunschweigin yliopistossa ja jatkoi tohtoriksi Würzburgin yliopistossa. 1970-luvulla hän työskenteli Oxfordissa ja Grenoblessa, 1980-luvun alussa Münchenin yliopistossa ja vuodesta 1986 johtajana Stuttgartin Max Planck -instituutissa.
Hans von Euler-Chelpin Von Euler-Chelpin syntyi Saksassa ja opiskeli kemiaa Berliinin yliopistossa Hermann Emil Fischerin ja A. Rosenheimin sekä fysiikkaa E. Warburgin ja Max Planckin johdolla. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1895. Valmistumisen jälkeen von Euler-Chelpin työskenteli 1896–1897 Göttingenin yliopistossa Walther Hermann Nernstin alaisena. Kesällä 1897 hän siirtyi Tukholmaan Svante Arrheniuksen laboratorioon.
Aldo Rossi Vuonna 1981 Rossi julkaisi tieteellisen omaelämäkerran ("Autobiografia scientifica") Max Planckin esimerkin viitoittamana. Teoksessaan hän "hienostuneessa epäjärjestyksessä" ("in discreto disordine") kertailee muistojaan, esineitä, paikkoja, muotoja, valoja ja yrittää etsiä tapaa kuvailla niistä jääneitä vaikutelmia ("cercare un modo di descrivere"). Rossi vakuutteli itselleen: "Ajattelin kirjassani analysoida projektejani ja kirjoituksiani, työtäni jatkumona; käsittää ne ja selittää ne sekä saman aikaisesti esittää ne. Mutta olen nähnyt, että kirjoittaessani näistä asioista syntyikin aivan uusi projekti, jossa itsessään on jotain ennalta aavistamatonta."
Stanislav Smirnov Smirnov syntyi Leningradissa vuonna 1970. Hän opiskeli kotimaassaan matematiikkakoulussa ja Pietarin valtionyliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän jatkoi uraansa Kalifornian teknillisessä insituutissa, jossa hän suoritti tohtorin tutkinnon Nikolai G. Makarovin ohjauksessa vuonna 1996. Tämän jälkeen hän työskenteli lyhyen aikaa Yalen yliopistossa, Institute for Advanced Studyssä ja Max Planck -instituutissa matematiikan tutkimuskeskuksessa. Vuodesta 1998 Smirnov asui Ruotsissa, jossa hän toimi professorina Kuninkaallisessa teknillisessa korkeakoulussa ja tutkijana Ruotsin kuninkaallisessa tiedeakatemiassa. Vuodesta 2003 hän on ollut professorina Geneven yliopistossa.
Carl Ludwig Siegel Siegel syntyi vuonna 1896 Berliinissä, missä hän aloitti yliopisto-opintonsa 1915. Hänen opettajiaan Humboldt-yliopistossa olivat muun muassa Max Planck ja Ferdinand Georg Frobenius. Siegel suunnitteli suuntautuvansa tähtitieteeseen, mutta Frobeniuksen vaikutuksesta hän kääntyi lukuteoriaan, josta tulikin hänen uransa päätutkimusala. Siegelin opiskelut katkesivat 1917, kun hänet värvättiin armeijaan. Hän ei sopeutunut armeijaan, ja hänet vapautettiin palveluksesta ennen ensimmäisen maailmansodan loppua. Sodan jälkeen Siegel jatkoi opintojaan Göttingenin Georg-August-yliopistossa. Edmund Landau oli Siegelin väitöskirjan ohjaaja, ja Siegel valmistui tohtoriksi vuonna 1920.
Karl Ziegler Ziegler syntyi 26. marraskuuta 1898 Saksassa Kasselin lähellä Helsassa ja opiskeli Marburgin yliopistossa. Työskenneltyään vähän aikaa Frankfurtin yliopistossa hän oli kymmenen vuotta luennoitsijana Heidelbergissä. Vuonna 1936 hänestä tuli Hallen yliopiston professori ja kemian instituutin johtaja. Samana vuonna hän myös luennoi vierailevana luennoitsijana Chicagon yliopistossa. Vuodesta 1943 vuoteen 1969 hän johti Max Planck -instituutin hiilitutkimusyksikköä Mühlheimissa. Sodan jälkeen hän oli myös perustamassa Saksalaisten kemistien seuraa, jonka puheenjohtajana hän toimi viiden vuoden ajan. Vuodesta 1954 vuoteen 1957 hän oli Saksan maaöljytieteen ja hiilikemian yhdistyksen puheenjohtaja.
Kosminen taustasäteily Kosminen taustasäteily syntyi maailmankaikkeuden ollessa noin 380 000 vuoden ikäinen, jolloin 2 900 kelvinin lämpötilassa ensimmäiset atomit syntyivät rekombinaatiossa ytimistä ja elektroneista. Maailmankaikkeus muuttui läpinäkyväksi mahdollistaen näin säteilyn kulun. Säteily, joka alun perin lähti punertavana hohtona koostuen infrapunasäteilystä ja näkyvästä valosta, on punasiirtymän takia muuttunut lyhytaaltoiseksi radiosäteilyksi. Aallonpituus on ehtinyt kasvaa yli tuhatkertaiseksi, eli taustasäteilyn punasiirtymä formula_1. Tässä aaltojen venymisprosessissa säilyi kuitenkin säteilyn ”mustan kappaleen säteilyn” luonne, mikä teoreettisesti voidaan näyttää toteen. Säteilyn spektri on niin sanottu Max Planckin spektraalikäyrä.
Ada E. Yonath Yonath syntyi Jerusalemissa vähävaraiseen perheeseen ja joutui jo nuorena isänsä kuoleman jälkeen osallistumaan perheen elättämiseen. Hän suoritti asevelvollisuutensa lääkintäjoukoissa ja opiskeli sen jälkeen Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa kemiaa, biokemiaa ja biofysiikkaa. Kollageenin rakenteeseen liittyvän väitöskirjansa hän teki Weizmannin instituutissa. Sen jälkeen Yonath siirtyi Yhdysvaltoihin suorittamaan tohtorin tutkinnon jälkeisiä opintoja proteiinien parissa ensin Pittsburghissa ja myöhemmin MIT:ssa. Hän palasi Weizmann-instituuttiin 1970. Johtaen edelleen tutkimusryhmää Weizmann-instituutissa Yonath johti myös Max Planck -instituutin ribosomin rakenteen tutkimusyksikköä DESYssä Hampurissa vuosina 1986–2004.
Reimar Lüst Lüst syntyi papin pojaksi. Hän kävi keskikoulua ja lukiota vuodet 1933–1941 Wilhelmsgymnasium Kasselissa ja Humanistische Gymnasiumissa Kasselissa. Toisen maailmansodan aikana hän oli Saksan laivastoon kuuluneen sukellusveneen luutnantin arvoinen konepäällikkö. Vuodet 1943–1946 hän oli sotavankina Yhdysvalloissa Texasissa ja Englannissa. 
Lüst opiskeli vuodet 1946–1949 fysiikkaa Johann Wolfgang Goethe-Universität -yliopistossa Frankfurt am Mainissa. Hän väitteli vuonna 1951 teoreettisesta fysiikasta. Hän toimi Göttingenissä sijaitsevassa Max Planck -instituutissa. Vuodet 1955–1956 hän oli Fulbright-stipendiaattina Enrico Fermi Institutessa Chicagossa ja Princetonin yliopistossa. Vuonna 1959 hän alkoi opettaa Ludwig-Maximilians-Universität-yliopistossa Münchenissä.
Timiș (piirikunta) Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 8 697 km² (3,6 prosenttia Romanian pinta-alasta), mikä tekee siitä Romanian suurimman piirikunnan.
Botoșani (piirikunta) Piirikunta sijaitsee Siret- ja Prutjokien välissä Romanian koilliskulmassa Ukrainan ja Moldovan rajalla. Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 4 986 km², mikä on 2,1 % Romanian pinta-alasta.
Caraș-Severin Piirikunnan pinta-ala on 8 514 km², mikä tekee siitä Romanian kolmanneksi suurimman piirikunnan Timişin ja Suceavan piirikuntien jälkeen. Tonava virtaa Romanian puolelle piirikunnan alueella Rautaportin kautta. Alueen pinta-alasta 67 % on Karpaattien peittämää.
Alföld Alföld () eli Unkarin suuri alanko on laaja tasankoalue, joka kattaa Unkarin itä- ja eteläosat, läntisen Romanian, pohjoisen Serbian ja itäisen Kroatian. Sen pinta-ala on noin 100 000 neliökilometriä, ja se kattaa puolet Unkarin pinta-alasta. Luonnontilassa alföld on aroa, jota rikkovat tulva-alankojen lehdot ja suot, mutta keinokastelun, tulvapatojen ja soiden kuivatuksen avulla laajat maa-alueet on saatu viljelykelpoisiksi.
Arad (piirikunta) Piirikunnan pinta-ala on 7,754 km², yhteensä 3,6 % Romanian pinta-alasta. Piirikunnassa virtaa kaksi jokea sekä useita niiden sivujokia: Mureṣ (sekä sen sivujoet Valea Corbeṣti, Troaṣ, Bârzava, Milova ja Cladova) ja Criṣul Alb (sekä sen sivujoet Hălmăgel, Leuci, Tăcășele, Cremenoasa, Zimbru, Valea Deznei, Valea Monesei, Tălagiu, Honțisor, Chisindia ja Cigher).
Romania Romania () on maa Kaakkois-Euroopassa. Sen naapurimaita ovat Ukraina, Moldova, Bulgaria, Serbia ja Unkari. Romanialla on myös kaistale Mustanmeren rantaa. Romanian pinta-ala on 238 391 neliökilometriä ja maassa on noin 19 miljoonaa asukasta. Maan pääkaupunki on Bukarest. Karpaattien vuoristo ja Tonavan valuma-alue hallitsevat sen pinnanmuotoja.
Neamț (piirikunta) Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 5 896 km². Alueella sijaitsee Romanian suurin tekojärvi Bicaz.
Giurgiu Kaupungin pinta-ala on 5233,31 hehtaaria. Se sijaitsee E70 ja E85 teiden varrella noin 64 kilometrin etäisyydellä Romanian pääkaupungista Bukarestista.
Turda Turda on kaupunki Clujin piirikunnassa Romanian lounaisosassa. Vuonna 2011 kaupungissa oli 47 744 asukasta ja sen pinta-ala on 91,56 neliökilometriä.
Aghireșu Aghireșu (, ) on kunta Romanian Clujin piirikunnassa maan luoteisosassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 7 116 asukasta. Sen pinta-ala on 105,79 neliökilometriä.
Dolj (piirikunta) Dolj on piirikunta Romanian Olteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Craiova. Sen pinta-ala on 7 414 km² ja siellä on noin 650 548 asukasta (vuonna 2014).
Tulcea (piirikunta) Tulcea on piirikunta Romanian Dobrudžassa. Piirikunnan pääkaupunki on Tulcea. Sen pinta-ala on 8 499 km² ja siellä on noin 208 242 asukasta (vuonna 2014).
Vaslui (piirikunta) Vaslui on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Vaslui. Sen pinta-ala on 5 318 km² ja siellä on noin 389 463 asukasta (vuonna 2014).
Brașov (piirikunta) Brașov () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Brașov. Sen pinta-ala on 5 363 km² ja siellä on noin 550 765 asukasta (vuonna 2014).
Hunedoara (piirikunta) Hunedoara () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Deva. Sen pinta-ala on 7 063 km² ja siellä on noin 407 892 asukasta (vuonna 2014).
Prahova (piirikunta) Prahova on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Ploiești. Sen pinta-ala on 4 716 km² ja siellä on noin 752 322 asukasta (vuonna 2014).
Iași (piirikunta) Iași on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Iași. Sen pinta-ala on 5 476 km² ja siellä on noin 780 948 asukasta (vuonna 2014).
Ialomița (piirikunta) Ialomița on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Slobozia. Sen pinta-ala on 4 453 km² ja siellä on noin 269 251 asukasta (vuonna 2014).
Arad (piirikunta) Arad on piirikunta Romanian Crișanassa. Piirikunnan pääkaupunki on Arad. Sen pinta-ala on 7 754 km² ja siellä on noin 427 974 asukasta (vuonna 2014).
Bacău (piirikunta) Bacău on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Bacău. Sen pinta-ala on 6 621 km² ja siellä on noin 606 589 asukasta (vuonna 2014).
Botoșani (piirikunta) Botoșani on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Botoșani. Sen pinta-ala on 4 986 km² ja siellä on noin 403 088 asukasta (vuonna 2014).
Constanța (piirikunta) Constanța on piirikunta Romanian Dobrudžassa. Piirikunnan pääkaupunki on Constanța. Sen pinta-ala on 7 071 km² ja siellä on noin 684 257 asukasta (vuonna 2014).
Argeș (piirikunta) Argeș on piirikunta Romanian Valakiassa. Piirikunnan pääkaupunki on Pitești. Sen pinta-ala on 6 826 km² ja siellä on noin 604 058 asukasta (vuonna 2014).
Brăila (piirikunta) Brăila on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Brăila. Sen pinta-ala on 4 766 km² ja siellä on noin 312 089 asukasta (vuonna 2014).
Buzău (piirikunta) Buzău on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Buzău. Sen pinta-ala on 6 103 km² ja siellä on noin 440 931 asukasta (vuonna 2014).
Călărași (piirikunta) Călărași on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Călărași. Sen pinta-ala on 5 088 km² ja siellä on noin 301 251 asukasta (vuonna 2014).
Teleorman (piirikunta) Teleorman on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Alexandria. Sen pinta-ala on 5 790 km² ja siellä on noin 367 120 asukasta (vuonna 2014).
Dâmbovița (piirikunta) Dâmbovița on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Târgoviște. Sen pinta-ala on 4 054 km² ja siellä on noin 512 668 asukasta (vuonna 2014).
Galați (piirikunta) Galați on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Galați. Sen pinta-ala on 4 466 km² ja siellä on noin 527 979 asukasta (vuonna 2014).
Giurgiu (piirikunta) Giurgiu on piirikunta Romanian Munteniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Giurgiu. Sen pinta-ala on 3 526 km² ja siellä on noin 278 425 asukasta (vuonna 2014).
Cluj (piirikunta) Cluj () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Cluj-Napoca. Sen pinta-ala on 6 674 km² ja siellä on noin 698 929 asukasta (vuonna 2014).
Gorj (piirikunta) Gorj on piirikunta Romanian Valakiassa. Piirikunnan pääkaupunki on Târgu Jiu. Sen pinta-ala on 5 602 km² ja siellä on noin 334 819 asukasta (vuonna 2014).
Alba (piirikunta) Alba () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Alba Iulia. Sen pinta-ala on 6 242 km² ja siellä on noin 337 658 asukasta (vuonna 2014).
Bistrița-Năsăud Bistrița-Năsăud () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Bistrița. Sen pinta-ala on 5 355 km² ja siellä on noin 283 832 asukasta (vuonna 2014).
Covasna (piirikunta) Covasna () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Sfântu Gheorghe. Sen pinta-ala on 3 710 km² ja siellä on noin 208 603 asukasta (vuonna 2014).
Harghita (piirikunta) Harghita () on piirikunta Romanian Transilvaniassa. Piirikunnan pääkaupunki on Miercurea Ciuc. Sen pinta-ala on 6 639 km² ja siellä on noin 310 336 asukasta (vuonna 2014).
Neamț (piirikunta) Neamț on piirikunta Romanian Moldaviassa. Piirikunnan pääkaupunki on Piatra Neamț. Sen pinta-ala on 5 896 km² ja siellä on noin 461 869 asukasta (vuonna 2014).
Bihor (piirikunta) Bihor () on piirikunta Romanian Crișanan historiallisessa maakunnassa. Piirikunnan pääkaupunki on Oradea. Sen pinta-ala on 7 544 km² ja siellä on noin 573 691 asukasta (vuonna 2014).
Sibiu (piirikunta) Sibiu () on piirikunta Romaniassa Transilvanian historiallisella alueella. Piirikunnan pääkaupunki on Sibiu. Sen pinta-ala on 5 432 km² ja siellä on noin 400 193 asukasta (vuonna 2014).
Suceava (piirikunta) Suceava [suˈt͡ʃe̯ava] on piirikunta Romanian Moldaviassa ja Bukovinassa. Piirikunnan pääkaupunki on Suceava. Sen pinta-ala on 8 554 km² ja siellä on noin 631 410 asukasta (vuonna 2014).
Timiș (piirikunta) Timiș (IPA: [], , ) on piirikunta Romanian Baanaatin historiallisella alueella. Piirikunnan pääkaupunki on Timișoara. Sen pinta-ala on 8 697 km² ja siellä on noin 693 104 asukasta (vuonna 2014).
Maramureș (piirikunta) Maramureș () on piirikunta Romanian Maramureșin historiallisella alueella. Piirikunnan pääkaupunki on Baia Mare. Sen pinta-ala on 6 304 km² ja siellä on noin 472 335 asukasta (vuonna 2014).
Sălaj Sălaj ([səˈlaʒ] ) on piirikunta Romanian Crișanan ja Transilvanian historiallisilla alueilla. Piirikunnan pääkaupunki on Zalău. Sen pinta-ala on 3 864 km² ja siellä on noin 220 447 asukasta (vuonna 2014).
Vâlcea (piirikunta) Vâlcea on piirikunta Romanian Oltenian ja Muntenian historiallisilla alueilla. Piirikunnan pääkaupunki on Râmnicu Vâlcea. Sen pinta-ala on 5 765 km² ja siellä on noin 365 630 asukasta (vuonna 2014).
Moinești Moinești on kaupunki Bacăun piirikunnassa Romaniassa. Siellä on arviolta 21 787 asukasta (vuonna 2011) ja sen pinta-ala on 45,83 neliökilometriä. Kunnan pormestarina toimii Konservatiivipuoluetta edustava Violer Ilie.
Craiova Craiova on Romanian kaupunki Oltenian alueella Doljin piirikunnassa. Se sijaitsee Tonavan sivujoen Jiun varrella. Kaupungissa on vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 269 506 asukasta ja sen pinta-ala on 81,41 neliökilometriä.
Caraș-Severin Caraș-Severin () on piirikunta Romanian Baanaatin historiallisella alueella. Caraș-Severinin piirikunnan pääkaupunki on Reșița. Sen pinta-ala on 8 520 km² ja siellä on noin 288 925 asukasta (vuonna 2014).
Mehedinți (piirikunta) Mehedinți on piirikunta Romanian Oltenian ja Baanaatin historiallisilla alueilla. Piirikunnan pääkaupunki on Drobeta-Turnu Severin. Sen pinta-ala on 4 933 km² ja siellä on noin 259 011 asukasta (vuonna 2014).
Satu Mare (piirikunta) Satu Mare () on piirikunta Romanian Crișanan ja Maramureșin historiallisilla alueilla. Piirikunnan pääkaupunki on Satu Mare. Sen pinta-ala on 4 418 km² ja siellä on noin 340 986 asukasta (vuonna 2014).
Álmosd Álmosd on kunta Romanian rajalla Hajdú-Biharin läänissä Unkarissa. Siellä asui 1 673 ihmistä vuonna 2001. Kunnan pinta-ala on 34,13 neliökilometriä ja asukastiheys 49,02 asukasta neliökilometriä kohden.
Otopeni Otopeni [otoˈpenʲ] on kaupunki Ilfovin piirikunnassa Romanian eteläosassa. Pinta-alaa kaupungilla on 31,52 neliökilometriä. Otopenissä asui vuoden 2011 väestönlaskennassa 12 671 asukasta. Vuoden 2002 väestönlaskennassa väkiluku oli 10 215.
Olt (piirikunta) Olt on piirikunta Romanian Muntenian ja Oltenian historiallisilla alueilla. Se on saanut nimensä samannimisestä joesta. Piirikunnan pääkaupunki on Slatina. Sen pinta-ala on 5 498 km² ja siellä on noin 423 352 asukasta (vuonna 2014).