mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Brillouinin vyöhyke Joillakin Brillouinin vyöhykkeeseen liittyvillä pisteillä, joita sanotaan sen "kriittisiksi pisteiksi", on symmetrian vuoksi erityinen merkitys. Kuutiollisten ja heksagonaalisen hilan kriittiset pisteet on lueteltu seuraavassa taulukossa:
Käänteishila Käänteishila on käänteisavaruuden jaksollinen pistejoukko, johon kuuluvat ne pisteet formula_63, jotka muodostavat jaksollisen avaruushilan Fourier’n muunnoksen. Brillouinin vyöhyke on tämän avaruuden alue, joka käsittää ne yksikäsitteiset k-vectorit, jotka esittävät jaksollisessa rakenteessa mahdollisia klassisia tai kvanttiaaltoja.
Brillouinin vyöhyke Olkoon ketjussa atomien välimatka vakio "r". Sen suoran hilan pisteitä ovat tällöin suoran pisteet "nr", missä "n" on mielivaltainen kokonaisluku. Ketjun käänteishilan muodostavat "k"-avaruuden pisteet formula_1 Näin ollen sen ensimmäisen Brillouinin vyöhykkeen muodostaa väli formula_2
Léon Brillouin Brillouinin mukaan on saanut nimensä kiinteän aineen kidehilan käänteishilan alkeiskoppi, Brillouinin vyöhyke.
Käänteishila Käänteishila on kiinteän olomuodon fysiikan keskeisimpiä käsitteitä. Sen ja siihen liittyvien Brillouinin vyöhykkeiden merkitys kiinteiden aineiden teoriassa on niin keskeinen, että niitä on verrattu Maxwellin yhtälöihin, sillä niistä voidaan johtaa suuri osa koko teoriasta, samoin kuin koko sähkömagnetismin teoria voidaan johtaa Maxwellin yhtälöistä.
Brillouinin vyöhyke Tarkastellaan kahta tällaisessa ketjussa etenevää aaltoa, joiden aaltovektorit ovat formula_3 ja formula_4 ja joilla on sama amplitudi A. Tällöin näistä ensimmäinen on ensimmäisellä Brillouinin vyöhykkeellä, jälkimmäinen sen ulkopuolella. Näiden aaltojen aallonpituudet ovat formula_5 ja formula_6 Olkoon "m" mielivaltainen kokonaisluku, jolloin "mr" on jokin ketjuun kuuluva hilapiste, toisin sanoen jonkin atomin sijaintipaikka.
Brillouinin vyöhyke Myös elektronit voivat liikkua kiteen sisällä ja olla vuorovaikutuksessa atomien kanssa. Atomihilan jaksollisuuden vuoksi myös tähän vuorovaikutukseen liittyvät voimat ovat jaksollisia. Kvanttimekaniikan mukaan elektroneillakin on aaltoluonne, ja niiden mahdolliset aaltofunktiot vastaavat Schrödingerin yhtälön ratkaisuja. Elektronin aaltoluonteesta seuraa myös, että niillä on tietyn suuruinen aaltovektori, minkä vuoksi Schrödingerin yhtälö ratkaisuineen voidaan esittää myös käänteishilassa. Elektroneille voidaan määritellä myös Brillouinin vyöhyke aivan vastaavalla tavalla kuin atomien värähtelyjen tapauksessa. Ratkaisuna saadaan muotoa
olevia funktioita. Funktio formula_15 on hilan tavoin jaksollinen, mutta näiden ratkaisujen huomattava ominaisuus on, että ovat epäjatkuvia Brillouinin vyöhykkeen rajoilla. Tämä merkitsee, että on olemassa energian arvoja, joita ei vastaa mikään etenevää elektronia kuvaa ratkaisua. Täten tuloksena saadaan joukko energiavöitä, joiden välissä on energia-aukkoja.
Käänteishila Käänteishilan Wigner–Seitzin koppia sanotaan Brillouinin vyöhykkeeksi.
Käänteishila Käänteishilan yksikkökoppia eli Wigner–Seitzin koppia sanotaan Brillouinin vyöhykkeeksi.
Brillouinin vyöhyke Muilla hiloilla on erityyppisiä korkean symmetrian keskuksia. Niitä on kuvissa jäljempänä.
Brillouinin vyöhyke Jos kiteessä etenee aalto, jonka aaltovektori on formula_3 ja jos sen vaihekulma origossa jollakin hetkellä on formula_8, pisteessä "mr" olevan atomin poikkeama tasapainopisteestä samalla hetkellä on formula_9. Jos aallon aaltovektori onkin formula_10, saman atomin poikkeama tasapainopisteestä samalla hetkellä onkin formula_11 = formula_12 Tämä on kuitenkin sama kuin ensimmäisenkin aallon tapauksessa, koska "n" on kokonaisluku ja sinifunktio saa saman arvon, kun sen argumenttiin lisätään formula_13 kerrottuna millä tahansa kokonaisluvulla. Nämä aallot ovat siis aina samassa vaiheessa jokaisen hilapisteen eli atomin kohdalla, eikä sillä, missä vaiheessa ne ovat hilapisteiden välissä, ole fysikaalista merkitystä. Jälkimmäinen aalto on siis ekvivalentti edellisen kanssa, jonka aaltovektori on ensimmäisellä Brillouinin vyöhykkeellä.
Käänteishila Olkoon ketjussa atomien välimatka vakio "r". Sen suoran hilan pisteitä ovat tällöin suoran pisteet "nr", missä "n" on mielivaltainen kokonaisluku. Ketjun käänteishilan muodostavat "k"-avaruuden pisteet formula_67 Näin ollen sen ensimmäisen Brillouinin vyöhykkeen muodostaa väli formula_68
Käänteishila Tarkastellaan kahta tällaisessa ketjussa etenevää aaltoa, joiden aaltovektorit ovat formula_69 ja formula_70 ja joilla on sama amplitudi A. Tällöin näistä ensimmäinen on ensimmäisellä Brillouinin vyöhykkeellä, jälkimmäinen sen ulkopuolella. Näiden aaltojen aallonpituudet ovat formula_71 ja formula_72 Olkoon "m" mielivaltainen kokonaisluku, jolloin "mr" on jokin ketjuun kuuluva hilapiste, toisin sanoen jonkin atomin sijaintipaikka.
Rombidodekaedri Rombidokdekaedrien kyky täyttä tilaa ilmenee esimerkiksi pintakeskisessä kuutiollisessa (fcc) kidehilassa. Tällaisessa kidehilassa se kutakin atomia ympäröivä tila, joka on lähempänä kyseisen atomin ydintä kuin minkään naapuriatomin ydintä, on rombidodekaedrin muotoinen. Lisäksi tilakeskeisen kuutiollisen (bcc) hilan Brillouinin vyöhyke on rombidodekaedri. Rombidodekaedrin kaltainen rakenne esiintyy myös timanttirakenteisessa kidehilassa. Siitä tosin puuttuu puolet niistä rombidodekaedrin kärkipisteistä, joissa kolme tahkoa kohtaa toisensa.
Puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeet Suomessa Suomen ensimmäinen menestymisvyöhyke käsittää Ahvenanmaan sekä Manner-Suomen lounaisimmat osat suunnilleen Rauman seudulta pääkaupunkiseudulle. Vyöhyke jakautuu kahtia vyöhykkeiksi Ia ja Ib. Vyöhyke Ia käsittää Ahvenanmaan, Saaristomeren ja joitakin aivan lounaisimpia osia mantereesta.
Lämpövyöhyke Trooppinen vyöhyke käsittää likimain kääntöpiirien välisen alueen (23,5°N–23,5°S). Subtrooppinen vyöhyke sijaitsee kääntöpiireiltä noin 40. leveyspiirille, ja siihen kuuluu muun muassa Meksiko, Yhdysvaltain eteläosa, Välimeren alue, Lähi-itä, Etelä-Kiina, Japanin eteläosa, Australia pohjoisosia lukuun ottamatta, Uuden-Seelannin Pohjoissaari, Afrikan eteläosa ja Etelä-Amerikan keskiosat. Lauhkea vyöhyke käsittää suurimman osan Pohjois-Amerikkaa ja Euraasiaa niiden pohjoisia ja eteläisia osia lukuun ottamatta, Patagonian, Tasmanian ja Uuden-Seelannin Eteläsaaren. Kylmään vyöhykkeeseen kuuluvat Antarktis sekä Pohjoisen jäämeren saaret ja rannikkoseudut Pohjois-Norjaa lukuun ottamatta.
Brillouinin vyöhyke Jokaisella aaltovektorilla "k" on vastine "-k", joka kuvaa vastakkaiseen suuntaan etenevää elektroniaaltoa. Täytetyssä vyössä kumpaankin suuntaan eteneviä elektroneja on yhtä paljon, mikä merkitsee, että sähkövirtaa ei esiinny. Sähköjännitteen avulla elektronit voidaan kuitenkin järjestää uudstaan, mutta sähkötekniikassa tavallisesti käytetyillä jännitteillä pystytään aiheuttamaan ainoastaan pieniä energia­siirtymiä verrattuna energia-aukon kokoon. Metallien sähkönjohtavuus perustuu siihen, että niillä energiavyöt ovat vain osittain täytettyjä. Aineet, joilla energiavyöt ovat kokonaan täytettyjä, ovat eristeitä. On myös aineita, joilla täytettyjen vöiden välissä on energia-aukkoja, mutta ne ovat pienempiä kuin atomin keski­määräinen lämpöliike-energia huoneen­lämpö­tilassa. Tällaiset aineet ovat puolijohteita. Ne ovat hyvin matalissa lämpötiloissa eristeitä, mutta korkeissa lämpötiloissa melko hyviä johteita.
Milano Milanon kunta on tiheään asuttu ja lähes täyteen rakennettu. Se jaettiin 1999 yhdeksään alueeseen, joita kutsutaan nimellä "municipio". Aiemmin vyöhykkeitä oli 20 ja niitä kutsuttiin nimellä "zona". Kaupungin säteittäinen rakenne näkyy vyöhykejaossa. Municipio yksi käsittää ydinkeskustan, muut kahdeksan vyöhykettä ympäröivät sitä säteittäisesti. Vyöhykkeet ulottuvat keskusvyöhykkeeltä kaupungin hallinnolliselle rajalle.
Lähikehityksen vyöhyke Lähikehityksen vyöhyke () on Lev Vygotskin teoriaan liittyvä psykologian käsite. Lähikehityksen vyöhyke jää yksilön aktuaalisen kehitystason eli nykyisen taito- ja tietotason ja hänelle mahdollisen potentiaalisen kehitystason väliin. Kun yksilö toimii yhdessä häntä kehittyneemmän ohjaajan kanssa, hän pystyy suoriutumaan tehtävistä korkeammalla tasolla (potentiaalinen kehitystaso), kuin hänen on mahdollista toimiessaan yksin (aktuaalinen kehitystaso). Yksilö pystyy lähikehityksen vyöhykkeellä toimiessaan esimerkiksi ratkaisemaan monimutkaisempia ongelmia, kuin pelkän aktuaalisen kehitystason perusteella voitaisiin olettaa. Yksi erittäin yleinen esimerkki potentiaalisen tason saavuttamisesta on se, kun vanhempi opettaa lastansa ajamaan polkupyörällä ilman apurattaita.
Trooppinen vyöhyke Trooppinen vyöhyke eli tropiikki käsittää maapallon lähellä päiväntasaajaa olevat alueet. Eri yhteyksissä sillä voidaan tarkoittaa joko kääntöpiirien välistä aluetta taikka suunnilleen saman alueen käsittävää "kuumaa vyöhykettä" eli lämpövyöhykettä, jossa vuoden keskilämpötila on yli 18 °C. Ilmastollisiin rajoihin vaikuttavat kuitenkin maan pinnanmuodot, tuulet, merivirrat ja etäisyys merestä. Kääntöpiirien välisellä alueellakin korkealla vuoristossa on viileämpien lämpövyöhykkeiden alueita, joilla voi esiintyä lunta ja pakkasta.
Rannikko Rannikon leveys voi olla useita kilometrejä. Rannikko jaetaan vyöhykkeisiin, joita ovat mesolitoraali, supralitoraali ja infralitoraali. Mesolitoraali on varsinainen rantavyöhyke, jossa maa ja meri kohtaavat alati vaihtuvassa paikassa. Sen alarajana on matalimman merenpinnan taso ja ylärajana taso, jossa merenpinta on korkeimmillaan. Merenpinnan alinta korkeutta nimitetään hydrografiseksi nollapisteeksi. Supralitoraali käsittää rannan yläpuoliset alueet eli merenpinnan korkeimmasta tasosta mantereelle päin olevan vyöhykkeen. Siellä meren vaikutus on tavallisesti välillistä eli alueella vaikuttaa meri-ilmasto. Infralitoraali on rannan alapuolinen vyöhyke, jonka ylärajana on merenpinnan matalin taso. Tällä alueella ei ole täsmällistä alarajaa, vaan se on rannanläheistä vyöhykettä, jossa aallot ja tuulet aikaansaavat virtauksia.
Rannikko Rannikon leveys voi olla useita kilometrejä. Rannikot jaetaan vyöhykkeisiin, joita ovat mesolitoraali, supralitoraali ja infralitoraali. Mesolitoraali on varsinainen rantavyöhyke, jossa maa ja meri kohtaavat alati vaihtuvassa paikassa. Sen alarajana on matalimman merenpinnan taso ja ylärajana taso, jossa merenpinta on korkeimmillaan. Merenpinnan alinta korkeutta nimitetään hydrografiseksi nollapisteeksi. Supralitoraali käsittää rannan yläpuoliset alueet eli merenpinnan korkeimmasta tasosta mantereelle päin olevan vyöhykkeen. Siellä meren vaikutus on tavallisesti välillistä eli alueella vaikuttaa meri-ilmasto. Infralitoraali on rannan alapuolinen vyöhyke, jonka ylärajana on merenpinnan matalin taso. Tällä alueella ei ole täsmällistä alarajaa, vaan se on vyöhyke, jossa aallot ja tuulet aikaansaavat virtauksia.
Tähteä ympäröivä elämänvyöhyke Vuonna 1953 Hubertus Strughold määritteli elinkelpoisen vyöhykkeen "ekosfäärin". Samana vuonna Harlow Shapley kirjoitti nestemäisen veden vyöhykkeestä. Tämän vyöhykkeen esittelivät myös Philip Morrison ja Giuseppe Cocconi SETI-aiheisessa tutkimusartikkelissaan vuonna 1959. Samoihin aikoihin sitä tutki myös Su-Shu Huang, joka väitti asuttavien planeettojen olevan harvinaisia moninkertaisilla tähdillä painovoimahäiriöiden vuoksi. Vuonna 1961 Frank Drake teki käsitteestä tunnetun Draken yhtälön yhteydessä. Vuonna 1964 planeettojen elinkelpoisuutta käsittelevän tutkimuksen julkaisi Stephen H. Dole, ja Isaac Asimov kiinnostui planeettojen elinkelpoisuudesta. 2000-luvulla Peter Ward, Donald Brownlee ja Guillermo Gonzalez toivat esille ja syvensivät galaktisen elinkelpoisen vyöhykkeen ajatusta.
Marcel Brillouin Brillouin syntyi Mellessä, Ranskassa. Brillouinin isä oli ammatiltaan maalari. Pian Brillouin synnyttyä perhe muutti Pariisiin, jossa hän opiskeli Lycée Condorcet'ssa. Aika oli kuitenkin hankala sillä Ranska julisti sodan Preussia vastaan 19, heinäkuuta 1870. Perhe muutti takaisin Melleen välttääkseen sodan tuomat ongelmat. Mellessä Brillouin luki isoisänsä filosofian kirjoja. Ranska antautui Preussille vuoden 1871 alussa ja rauha solmittiin 10. toukokuuta. Brillouinilla oli nyt mahdollisuus palata Pariisiin opiskelemaan. Hän jatkoi opiskelujaan vuonna 1874 École Normale Supérieure ja päätti opintonsa siellä neljä vuotta myöhemmin.
Eriocaulaceae Alaheimo käsittää yksi tai kaksi sukua, joissa on 420 tropiikissa ja osin lauhkeassa vyöhykkeessä kasvavaa lajia. Suvussa "Eriocaulon" on 400 lajia.
Desertassaaret Desertassaarilla pesii 15 lintulajia joista 8 on merilintuja. Kapverdenviistäjä pesii ainoastaan Bugio-saarella. Kaniinit hyökkäävät toisinaan lintujen pesiin ja niitä on ehdotettu poistettaviksi lintujen suojelutoimena. Muita Desertassaarilla pesiviä merilintuja ovat keltanokkaliitäjä, kääpiöliitäjä, tyrskyliitäjä ja madeirankeiju, sekä vähemmissä määrin etelänharmaalokki, ruusu- ja kalatiira. Saarella pesiviä maalintuja ovat muun muassa kalliokyyhky, kanariankirvinen, kanarianhemppo ja hemppo. Desertassaarilla elää pieni yhdyskunta uhanalaisia munkkihylkeitä, mikä vaikutti siihen, että saaret julistettiin suojelualueeksi vuonna 1990. Suojelualue käsittää Desertassaaret, sekä niitä ympäröivän vesialueen 100 metrin syvyyteen asti. Suojelualue muodostuu kahdesta vyöhykkeestä: eteläisempi vyöhyke käsittää Deserta Granden ja Bugio-saaren, eikä sitä saa lähestyä 100 metriä lähemmäksi. Pohjoisella vyöhykkeellä veneet voivat tulla lähemmäs rantaa. Desertassaarten hyljekanta on lähtenyt suojelustoiminnan ansiosta jälleen kasvuun. Ihminen on tuonut saarille muun muassa kaniineita, vuohia, kissoja ja hiiriä. Euroopan unioni on rahoittanut ohjelmaa, jonka tarkoituksena on hävittää kaniinit ja vuohet Deserta Grandelta. Myös hiiriä on yritetty hävittää saarelta, mutta tämä on osoittautunut vaikeaksi. Desertassaarilla elää Madeiran ainoa myrkyllinen eläinlaji, juoksuhämähäkkeihin kuuluva "Lycosa ingens".
Liljakasvit 1. Lilioideae Eaton. Alaheimo käsittää 11 sukua ja 595 lajia lauhkeassa vyöhykeessä, erityisesti Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa. Alaheimossa on kaksi tribusta:
Puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeet Suomessa Suomen kuudes menestymisvyöhyke käsittää Meri-Lapin ja Kainuun alueita. Tiettyjä alueita Kainuussa ja Peräpohjolassa voidaan lukea joko VI- tai VII-vyöhykkeeseen.
Vuoristokasvillisuus Alpiiniselle kasvillisuudelle on tyypillistä laikuittainen esiintyminen, joka johtuu vähäistenkin pinnanmuotojen aiheuttamista elinolosuhteiden muutoksista. Esimerkiksi Lapin tunturipaljakoilla vallitseva hemiarktinen (puoliarktinen) kasvillisuus käsitetään usein alpiiniseksi kasvillisuudeksi eikä aidoksi arktiseksi tundraksi, jota esiintyy lähimmillään vasta Norjassa Varangin niemimaalla sekä Venäjän pohjoisosissa. Alpiininen kasvillisuus on saanut nimensä Alppien kasvillisuudesta, joka on kasvillisuustyypin malliesimerkki. Vuoristokasvillisuudelle on tyypillistä, että se muodostaa kasvillisuusvyöhykkeitä vuorten rinteille, koska ilma viilenee ylöspäin mentäessä. Vyöhykkeet vastaavat päiväntasaajan ja napojen välisiä vyöhykkeitä, vaikka ilmasto- ja valaistusolot ovat erilaiset. Korkeuden lisäksi rinteiden suunta ja jyrkkyys vaikuttavat kasvillisuuteen. Varjoisilla rinteillä vyöhykkeiden rajat ovat alempana ja jyrkillä rinteillä maaperän ohuuden takia kasvillisuus on vaatimatonta. Myös tuulisuus vaikuttaa kasvillisuuteen, jolloin puut ovat matalampia ja tuulen vuoksi taipuneita.
Oireyhtymä Avicenna kirjallaan Lääketieteen kaanon (julkaistu 1025) oli varhaisimpia oireyhtymän käsitteen kehittäjiä, ja sovelsi sitä tiettyjen sairauksien toteamiseen. Syndrooman käsitettä kehitti 1600-luvulla edelleen Thomas Sydenham.
Geopolitiikka Klassiseen geopolitiikkaan liitetyistä käsitteistä ja teorioista mainittakoon maavalta (mannervalta), merivalta, sydänmaa, etupiiri, reunavaltio, sisämaavaltio, harmaa vyöhyke, puskurivaltio, valtion elintila, geopoliittiset suuralueet, dominoteoria ja voimatasapaino.
Tieteellinen vallankumous Paradigman rinnalle Kuhn kehitti normaalitieteen käsitteen. Sillä tarkoitetaan tilaa, jossa uutta tietoa tuotetaan vallitsevan paradigman ehdoilla. Vallitsevia teorioita kumoavia tai haastavia teorioita ei niinkään kehitetä. Normaalitiede ei ole Kuhnin mukaan stabiilitila, vaan tutkimuksen takia esiin nousee normaalitieteen paradigmasta poikkeavia ilmiöitä, anomalioita. Näitä ilmiöitä lopulta kasautuu niin paljon, että anomalioita selittäviä ja vanhan paradigman oikeellisuutta haastavia teorioita kehitetään. Lopulta vanha näkemys on pakko hylätä ja tilalle otetaan uusi paradigma. Tätä muutosta vanhasta uuteen Kuhn kutsuu "tieteelliseksi vallankumoukseksi". Termillä saatetaan siis viitata yleisempään käsitteeseen kuin 1500–1700-lukujen tieteen tilaan. Vallankumousta ei pidä ymmärtää yksittäisen tieteilijän saavutukseksi, vaan normaalitieteen edustajien töiden summaksi. Kuhn myös huomauttaa, että vallankumousten kestotkin saattavat olla useita sukupolvia. Tätä selittää Planckin periaate.
Puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeet Suomessa Suomen viides menestymisvyöhyke käsittää Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun ja Pohjois-Karjalan alueita. Tiettyjä alueita erityisesti Kainuussa ja Suomenselällä voidaan lukea joko V- tai VI-vyöhykkeeseen.
Ympäristötieteiden historia Aristoteles halusi kehittää filosofian, joka pureutui voimakkaammin tietoon aineellisesta maailmasta. Hän omaksui mm. näkemyksen maapallon "klimoista" (vyöhykkeistä), jotka voitiin määrittää niiden saaman auringonvalon perusteella. Aristoteles piti maapallon perusrakennetta muuttumattomana, mutta ymmärsi kuitenkin, että luonnon prosessit muokkaavat jatkuvasti maanpintaa.
Tšernobylin suojavyöhyke Ukrainassa Tšernobylin suojavyöhykeen valvonnasta ja siellä asuneiden ihmisten uudelleensijoittamisesta vastaa erityinen valtionvirasto. Tšernobylin suojavyöhyke jakautuu nykyään toiminnallisesti kahteen laajempaan rajoitusvyöhykkeeseen. Lisäksi Tšernobylin kaupunki muodostaa oman rajoitusalueensa. Sisin 10 kilometrin vyöhyke on vakavimmin saastunut, tiukemmin rajoitettu ja valvottu. Ulompi suojavyöhyke käsittää sisemmän suojavyöhykkeen ulkopuoliset Tšernobylin suojavyöhykeen osat Tšernobylin kaupunkia lukuun ottamatta. Molemmille vyöhykkeille pääsy on rajoitettua, tapahtuu rajattujen valvontapisteiden kautta ja edellyttää erityistä kulkulupaa. Kulkulupia voi hakea myös ohjattuihin turistikäynteihin.
Boreaalinen vyöhyke Boreaalinen vyöhyke käsittää noin 15 prosenttia mantereiden pinta-alasta ja sen metsäalueet ovat maailman suurimmat – noin 15 miljoonaa neliökilometriä. Sen ohella havumetsiä kasvaa erityisesti eteläisemmillä vuoristoseuduilla, kuten Kalliovuorilla, Alpeilla, Karpaateilla ja Himalajalla, ja Kalifornian itäisillä ylängöillä kasvaa havumetsiksi luokiteltavia punapuumetsiä. Jopa trooppisilla vuorilla esimerkiksi Borneossa kasvaa trooppisiin vuoristo-oloihin sopeutuneita havupuita, ja Välimeren kasvillisuusalueella kasvavat havupuut pinja ja rannikkomänty ovat sopeutuneet sateiseen talveen ja kuumaan ja kuivaan kesään. Eteläisemmillä havumetsillä ja havupuilla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä boreaalisten havumetsien kanssa.
Robert FitzRoy FitzRoy hyväksyttiin Royal Societyn jäseneksi 1851. Hän sai vastuulleen merisäähavaintojen keruun ja analysoinnin, Hän kehitti käsitteen Synoptinen säähavaintokartta, ja julkaisi Britannian ensimmäiset sääkartat. Hän pyrki kehittämään helppokäyttöisiä barometriä, ja siinä yhteydessä kehitti myrskylasin, jolla piti voida ennustaa säätilaa.
Anti-Oidipus Vaikka deterritorialisaation käsite (kuten useimmat Deleuzen & Guattarin käsitteet) liukuu tarkoituksellisesti alueelta toiselle ja tarkoittaa esimerkiksi mielenfilosofiassa, taloustieteessä ja geopolitiikassa hieman eri asioita, sen voi löyhästi määritellä liikkeeksi, joka suuntautuu poispäin tiukasti määrätystä hierarkkisesta, puumaisesta kontekstista, jonka tarkoitus on pakata asiat (käsitteet, objektit, jne.) erillisiin kategorioihin koodattuina ”merkityksineen”, ja kohti rihmastomaista moneuden ja virran vyöhykettä, missä merkitykset ja käytöt virtaavat vapaasti asioiden välissä. Deterritorialisaatiosta seuraa dynaaminen, jatkuvasti muuttuva, toisiinsa liitettyjen asioiden systeemi, jonka erilaiset rajat ovat sumeita. Deterritorialisaatio viittaa siis hajautumisen, hajaantumisen ja rajoista irrottautumisen prosesseihin.
Puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeet Suomessa Suomen neljäs menestymisvyöhyke käsittää Pietarsaaren ja Kokkolan seutujen, Etelä-Pohjanmaan, Keski-Suomen ja Pohjois-Savon alueita. Alueita Pohjois-Karjalassa voidaan lukea joko IV- tai V-vyöhykkeeseen.
Sironta Epäelastista sirontaa voi tapahtua useilla eri tavoilla, joita ovat muun muassa "Ramanin sironta", "Comptonin sironta" ja "Brillouinin sironta". Epäelastinen sironta on useilla säteilylajeilla huomattavasti epätodennäköisempi vuorovaikutustapa kuin elastinen sironta.
Uudenmaan maakunta Uudenmaan maakunta – sekä historiallinen että nykyinen – kuuluu suomen kielen osalta kokonaisuudessaan länsimurteiden vyöhykkeeseen. Maakunnan länsiosa on lounaisten välimurteiden alueeseen kuuluvaa Länsi-Uudenmaan murrealuetta. Alue käsittää muun muassa Espoon, Kirkkonummen, Lohjan ja Vihdin. Keski- ja Itä-Uusimaa kuuluvat hämäläismurteiden alueeseen. Keski-Uusimaa on etelähämäläisten murteiden aluetta, kyseinen alue käsittää muun muassa Hyvinkään, Nurmijärven, Tuusulan ja Vantaan. Itä-Uusimaa Mäntsälästä Ruotsinpyhtäälle kuuluu kaakkoishämäläisten murteiden Porvoon ryhmään.
Topologia (matematiikka) Järjestelmällisesti topo­logiaa alettiin kuitenkin kehittää vasta 1800-luvun lopulla. Avoimen joukon käsitteen otti euklidisissa avaruuksissa käyttöön Georg Cantor 1880-luvulla. Metrisen avaruuden käsitteen määritteli Fréchet vuonna 1906. Topologisen avaruuden käsitteen määritteli peri­aatteessa ensimmäisenä F. Hausdorff vuonna 1914, joskin hänen antamaansa määritelmään sisältyi eräs lisäehto, jonka täyttäviä avaruuksia sanotaan nykyään Hausdorff-avaruuksiksi. Yleisemmän topo­logisen avaruuden käsitteen, jossa tämä lisä­ehto ei välttämättä ole voimassa, määritteli Kazimier Kuratowski vuonna 1922.
Warcraft-universumin maailmat ja paikat Lisäosassa Northrendista tuli pelin päätoiminen keskittymispiste. Kooltaan sen arvioidaan olevan noin edellisen lisäosan mukana tulleiden Outlandin kokoinen. Northrend-alueelle tulee noin yksitoista pienempää vyöhykettä, joissa pelaajat voivat kehittää hahmoaan noin tasolta 68 ylöspäin. Alueelle matkustaminen onnistuu tosin hahmoilta tasosta huolimatta.
Yrjö-Paavo Häyrynen Häyrynen kehitti 1970-luvun aikana psykologiasta omaperäisen yhteiskuntatieteellisesti suuntautuneen tulkinnan, jota hän kutsui "makropsykologiaksi". Käsite ei vakiintunut yleiseen käyttöön, mutta Joensuun yliopistossa myöhemmin tehty koulutettavuuden ja elämänkulun tutkimus edustaa pitkälti "makropsykologian" käsitteessä viitoitettua psykologista ajattelutapaa.
Ei-kenenkään-maa Ei-kenenkään-maa on maa-alue, joka ei ole minkään valtion tai ryhmittymän hallitsema. Yleisimmin käsitettä ”ei-kenenkään-maa” käytetään sodassa rintamalinjojen välisestä alueesta tilanteessa, jossa osapuolet ovat jumiutuneet asemasotaan juoksuhautoihinsa ja linjojen väliin jää vyöhyke, joka ei ole kummankaan osapuolen hallinnassa.
Peliteoria Reinhard Selten esitti vuonna 1965 alipelitäydellisen tasapainon () käsitteen, joka täydensi Nash-tasapainoa. Bayesilaisen pelin ja complete information -käsitteen kehitti John Harsanyi vuonna 1967. Nash, Selten ja Harsanyi palkittiin Ruotsin keskuspankin taloustieteen Alfred Nobel -muistopalkinnolla vuonna 1994.
Diagonaali (sommittelu) Diagonaali on kuvataiteessa sommittelun käsite, joka tarkoittaa viistoa väreistä ja muodoista koostuvaa vyöhykettä tai viivaa. Nimitys tulee geometrian lävistäjää tarkoittavasta sanasta. Diagonaali voi lävistää koko taideteoksen kuvatilan tai vain osan siitä. Diagonaalien katsotaan lisäävän kuvan dramatiikka ja dynaamisuutta.
Operationalisointi Operationalisointi tarkoittaa teoreettisen käsitteen yhdistämistä kohteessa havaittaviin mitattaviin ominaisuuksiin. Tavoitteena on pystyä mittaamaan ja havainnoimaan teorian käsittelemiä asioita mahdollisimman tarkasti. Jotta teoriaa voidaan tutkia ja kehittää empirian tasolla, on teorian käsitteet operationalisoitava ja siihen perustuen mitattava. Operationalisointi on välttämätön linkki teorian ja empirian välillä.
Siperia Siperia () on pääosin Venäjällä sijaitseva suuri maantieteellinen alue, joka käsittää lähes koko Aasian pohjoisosan. Eri yhteyksissä ja eri aikoina Siperian rajauksia on tehty eri tavoilla. Nykyisellä Venäjällä Siperiaan luetaan valtion Aasian puoleiset alueet kuitenkin aivan itäisimpiä osia eli Venäjän kaukoitää (kartassa oranssilla) lukuun ottamatta. Historiallisesta näkökulmasta myös jälkimmäinen, Tyynenmeren rannikkoalueet kattava vyöhyke on luettu Siperiaan. Lisäksi se käsittää Kazakstanin alavan pohjoiskolkan (ei merkitty kartassa). Lännessä Siperia rajoittuu Uralvuoriin, pohjoisessa Jäämereen ja etelässä Kazakstanin keskiosan ylänköön, Mongoliaan ja Kiinaan. Hallinnollisena alueena Siperian liittovaltiopiiri on maantieteellistä Siperiaa kapeampi ja käsittää vain sen keskiosan ilman Sahan tasavaltaa ja Uralvuorten tuntumassa sijaitsevia alueita.
Varsinainen Ruotsi Käsitteen varsinainen Ruotsi kehitti E. G. Geijer teoksessaan "Svenska folkets historia".
Mannermainen filosofia Dekonstruktio on keskeinen käsite mannermaisessa filosofiassa ja kirjallisuuskritiikissä. Sen kehitti jälkistrukturalistinen filosofi Jacques Derrida.
Holomorfinen funktio Käsitettä analyyttinen funktio käytetään usein synonyyminä käsitteelle “holomorfinen funktio” 
, vaikka sanaa "analyyttinen" käytetään myös laajemmassa merkityksessä: se voi olla mikä tahansa funktio (reaalinen, kompleksinen tai vielä yleisempi tapaus), joka voidaan kehittää Taylorin sarjaksi jokaisessa määrittelyjoukkonsa pisteessä. Holomorfinen funktio on siis kompleksiarvoinen analyyttinen funktio.
Gaon piiri Gaon piiri rajoittuu pohjoisessa Gaon alueen Bouremin piiriin ja Kidalin alueeseen, idässä Ménakan ja etelässä Ansongon piireihin sekä lännessä Timbuktun alueeseen. Se käsittää Tilemsin ja Gourman tasangot, joiden keskellä virtaa Nigerjoki. Ilmasto on erittäin kuiva ja kuuma. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Suomen metsäkasvillisuusvyöhykkeet Etelä-Suomi on toiseksi eteläisin metsäkasvillisuusvyöhyke. Se käsittää suunnilleen saman alueen kuin eteläboreaalinen vyöhyke. Siihen kuuluu Etelä-Suomi tammivyöhykettä lukuun ottamatta, Järvi-Suomi ja Pohjanmaan rannikkoa noin Kalajoelle asti. Lehtojen luokittelussa erotetaan omaksi alueekseen eteläosasta vuokkovyöhyke (Lounaismaa tai Lounais-Kaakkoismaa).
Poliittinen broileri Poliittinen broileri on politiikassa käytetty negatiivissävytteinen termi, jolla tarkoitetaan henkilöä, joka on lähtenyt mukaan politiikkaan olematta juuri ollenkaan mukana työelämässä. Käsitteen kehitti RKP:n kansanedustaja Jutta Zilliacus 1970-luvulla kuvaamaan nuorina politiikkaan ponnahtaneita henkilöitä. Myöhemmin käsitteellä on voitu tarkoittaa myös poliitikkoa, joka on urallaan muuten osoittanut kokemattomuuttaan.
Kansankokonaisuus Kansankokonaisuuden käsitteen kehitti Saksan ns. konservatiivinen vallankumous kuvaamaan yhteiskuntaa joka on vastakohta modernille poliittisten ja sosiaalisten ristiriitojen leimaamalle yhteiskunnalle. Käsite oli monen saksalaisen liikkeen ohjelmassa - sekä liberaalien, natsien, kansallisbolshevikkien että kristillis-konservatiivien. Romanttinen nuoriso- ja luontojärjestö Wandervogels näki kansankokonaisuuden vaihtoehdoksi taloudellisen egoismin (Homo Economicus) ja individualismin leimaamalle modernismille.
Suomen metsät Suomen metsät kuuluvat pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen, joka levittäytyy pohjoisella pallonpuoliskolla Alaskasta Siperian kautta Kamtšatkan niemimaalle Kaukoidässä. Havumetsävyöhyke käsittää 40 prosenttia maailman metsistä. Vyöhykkeellä kasvaa vain muutamia puulajeja. Pohjoisessa Utsjoella ja Enontekiössä kulkee metsäraja, jonka pohjoispuolella avautuu puuton tundra.
Luovuus Guilford halusi selkeyttää luovuustutkimusta tuomalla siihen logiikkaa ja täsmällisyyttä. Hän halusi kehittää luovuustestejä, joiden avulla luovuuden taso voitaisiin määritellä kuten älykkyyden taso mitataan älykkyystestein. Guilford halusi luovuustestin tuottavan useita luovuuden tunnuslukuja, sillä luovuus on hänen mukaansa moniulotteinen teoreettinen käsite eikä yksi ja sama jakamaton ilmiö. Guilford kehitti testistön, joka perustuu kuvioiden täydentämiseen.
Salsalbé Kunnan alueesta neljä viidesosaa on Nigerin ja sen haarajoen Diakan tulvatasankoa. Vesistöjä ovat Nigerin haarajoet Ballel, Bouroudhé, Fakolewel, Kagnawol, Koulé Gnagné, Koulé Kagna, Mayel Sango, Mayo Diboli, Mayo Kouna ja Mayo Sango. Luonnonvarainen kasvillisuus käsittää tulvaniittyjä ja metsiä. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Homeostaasi Sana homeostaasi tulee kreikankielen sanoista homois (sama) ja stasis (pysyvä). Käsitteen kehitti Walter Cannon vuonna 1932.
Kasvillisuusvyöhyke Kasvillisuusvyöhykkeet eli kasvillisuusalueet ovat kasvillisuudeltaan toisistaan eroavia alueita. Pääasiassa alueen kasvillisuus määrittyy ilmaston ja maannoksen perusteella. On olemassa useita eri tapoja jakaa maapallon kasvillisuus vyöhykkeisiin. Läheinen käsite "biomi" – tietynlainen eliöiden elinympäristö – vastaa kuivalla maalla sijaitessaan lähestulkoon kasvillisuusvyöhykettä, mutta ne ovat kuitenkin eri asioita.
Brasilian maantiede Brasilian ilmasto on pääosin trooppinen, maan eteläosassa myös subtrooppinen, vaikka ylängöillä ja etelässä on viileämpääkin. Trooppinen vyöhyke jakaantuu sademetsäilmastoon jota on Brasilian pohjoisosissa ja osittain rannikolla, sekä savanni-ilmastoon jota on suurimmaksi osaksi Brasilian koillisilla- ja keski-läntisillä alueilla, sekä osittain kaakkoisella alueella ja pohjoisen alueen eteläosissa. Eteläinen subtrooppinen vyöhyke käsittää kesäsadeilmaston jota tavataan kaakkoisella ja eteläisellä alueella, sekä ruohoaroilmaston joka ulottuu Brasilian eteläisimpiin osiin Pampana. Amazonin alangolla sataa erityisen paljon joulu-kesäkuussa, mutta alueella sataa ympäri vuoden; rankat kuurosateet liittyvät iltapäivän ukonilmoihin. Kylmää vuodenaikaa ei ole laisinkaan, vaan vuorokauden keskilämpötila on lähes aina 25 ja 27 celsiusasteen välillä. Sademäärien ja lämpötilan seurauksena ilman kosteusprosentti on lähes 90 %.
Alois Riegl Riegl oli vaikutusvaltainen teoreetikko, ja hän kehitti taidetahdon () käsitettä, jota hän piti tyylikauden määräävänä voimana. Riegl edisti myös muinaismuistojen suojelua.
Eksergia Eksergia ( 'pois' + "ergia" 'työ') on energian työhön kykenevä osuus. "Anergia" taas on työhön kykenemätön osuus. Nimen käsitteelle esitti Zoran Rant vuonna 1956, mutta käsitteen kehitti J. Willard Gibbs vuonna 1873. Eksergian synonyymejä ovat mm. ekserginen energia, hyödynnettävissä oleva energia, käyttökelpoinen työ, maksimi- tai minimityö, palautuva työ ja ideaalinen työ.
Lämpövyöhyke Lämpövyöhyke on maapallon alue, jolla vallitsee tietynlainen lämpötila. Karkeimmillaan maapallo voidaan jakaa neljään erilaiseen lämpövyöhykkeeseen: trooppiseen eli kuumaan vyöhykkeeseen, subtrooppiseen eli lämpimään vyöhykkeeseen, lauhkeaan vyöhykkeeseen ja kylmään vyöhykkeeseen. Muut lämpövyöhykkeet ympäröivät trooppista vyöhykettä sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla siten, että subtrooppinen vyöhyke sijaitsee trooppisen ja lauhkean vyöhykkeen välissä ja kylmä vyöhyke lähimpänä napoja.
Alfred Adler Alfred Adler () oli itävaltalainen psykiatri ja psykoterapeutti, joka kehitti yksilöpsykologiaa ja lanseerasi muun muassa alemmuuskompleksin käsitteen. Adler oli juutalainen, joka oli omaksunut kristinuskon.
Sarjakukkaiskasvit 5. Apioideae. Kasvien lehdet ovat sormilehdykkäisiä, tavallisesti moneen kertaan lehdykkäisiä. Sarja kerrannainen. Hedelmä tavallisesti perällinen ja siinä on vapaa, kaksiosainen karpofori. Ryhmä on sarjakukkaisten viidestä ryhmästä suurin ja käsittää noin 380 sukua ja 3 200 lajia kaikkialla maapallolla, enimmäkseen kuitenkin pohjoisella temperaattisella vyöhykkeellä. Ryhmässä on neljä, oikeastaan viisi alaryhmää:
Kaarnapaju Kaarnapaju kasvaa luonnonvaraisena Koillis-Aasiassa hyvin laajalla vyöhykkeellä, joka ulottuu Honshun subtrooppisista lehtimetsistä Siperian karuille tundrille. Levinneisyysalue käsittää Baikaljärven ja Lenajoen itäpuoliset osat Itä-Siperiasta, lähes koko Venäjän kaukoidän (mukaan lukien Sahalinin saaren ja Kamtšatkan niemimaan), Mantšurian, Korean niemimaan koillisosat sekä Hokkaidon ja Honshun saaret Japanissa.
Puʻu ʻŌʻō Puʻu ʻŌʻō on tulivuori Kīlauean tulivuoren itäisellä rift-vyöhykkeellä () Havaijilla. Puʻu ʻŌʻō on purkautunut jatkuvasti 3. tammikuuta 1983 alkaen. Se on pisimpään yhtäjaksisesti jatkunut purkaus 500 vuoden aikana. Purkaus alkoi yhdestä aukosta mutta kesäkuuhun jälkeen se alkoi laajentumaan ja käsitti kolmen vuoden kuluttua 44 erillistä laavapurkausta.
Subtrooppinen vyöhyke Subtrooppinen vyöhyke eli lämmin vyöhyke on maapallon lämpövyöhyke trooppisen ja lauhkean vyöhykkeen välillä. Se ulottuu molemmilla pallonpuoliskoilla suunnilleen kääntöpiireiltä leveysasteelle 40. Pohjoisella pallonpuoliskolla subtrooppiseen vyöhykkeeseen kuuluvat muun muassa Välimeren maat, suurin osa Lähi-itää, Etelä-Kiina, Meksikon pohjoisosa ja Yhdysvaltojen eteläosa. Eteläisellä pallonpuoliskolla subtrooppisella vyöhykkeellä ovat Etelä-Afrikka, suuri osa Australiaa sekä Etelä-Amerikassa, Argentiinan ja Chilen pohjoisosat sekä Uruguay. "Meridionaalinen" vyöhyke on viileämpi osa subtrooppisesta vyöhykkeestä. Sademäärien ja kasvillisuuden puolesta vyöhyke on hyvin vaihteleva.
Ulrich Beck Viimeisinä vuosinaan Beck keskittyi tutkimuksessaan ja opetuksessaan työelämän murroksen ja sosiaalisen eriarvoisuuden kysymyksiin sekä kehitti kosmopoliittisuuden käsitteeseen pohjaavaa sosiologista teoriaa.
Saint-Louisin alue Saint-Louisin alue käsittää kymmenen prosenttia Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu etelässä Lougan ja idässä Matamin alueisiin, pohjoisessa Mauritaniaan ja lännessä Atlantin valtamereen. Tärkeimmät vesistöt ovat Senegaljoki ja Guiersjärvi. Luonnonalueita ovat Walo joen varrella, Diéri sen eteläpuolella ja Niayes eli Gandiolais meren rannalla. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Neliapilaliittymä Neliapilaliittymän kehitti ja vuonna 1916 patentoi yhdysvaltalainen insinööri Arthur Hale. Suunnittelun aikana ei tunnettu moottoritien käsitettä ja siksi alkuperäinen suunnitelma on mittasuhteiltaan nykyisestä poikkeava.
Kuiperin vyöhyke Kuiperin vyöhyke on Aurinkokunnan ulko-osissa sijaitseva vyöhyke, jossa on harvassa jäisiä pikkuplaneettoja ja komeettoja. Useimmiten kohteet näkyvät suurillakin kaukoputkilla vain pieninä valopisteinä. Monien Kuiperin vyöhykkeen kohteiden läpimitta on alle 1 500 km, eli ne ovat suunnilleen saman suuruisia kuin monet planeettojen kuut. Se on pääosin Neptunuksen radan takana. Näin ollen useimpia Kuiperin vyöhykkeen kohteita pitäisi kutsua transneptunisiksi kohteiksi. Transneptunisia kohteita ei yleensä pidetä asteroideina, mutta ne luetaan asteroidien tapaan pikkuplaneetoiksi. IAU:n vuoden 2006 planeetan määritelmässäkin asteroidit ja transneptuniset kohteet mainittiin erikseen. Kuiperin vyöhykkeessä on hyvin kylmää, ja muun muassa metaani ja typpikin jäätyvät siellä. Siellä on muutamia suhteellisen suuria kappaleita, kuten Pluto, Ixion ja Quaoar. Kuiperin vyöhykettä pidetään lyhytjaksoisten komeettojen lähtöalueena. Monien Kuiperin vyöhykkeen kohteiden radat ovat soikeita ja kaltevia, ja niiden kiertoajat ovat tietty murtoluku kerrattuna Neptunuksen kiertoaikaan. Ne ovat siis rataresonanssissa Neptunuksen kanssa. Mutta niin sanotut klassiset Kuiperin vyöhykkeen kohteet eli cubewanot eivät ole resonanssissa Neptunuksen kanssa. Kuiperin vyöhykkeen uskotaan sisältäneen aikaisemmin enemmän kohteita. Muilta tähdiltä on havaittu Kuiperin vyöhykettä muistuttavia pölykiekkoja, joiden pienkappaleita ei tosin näy Maahan asti.
Kuiperin vyöhykkeen pääosa ulottuu Auringosta 30–55 AU:n päähän. Varsinaiset Kuiperin vyöhykkeen kohteet ovat cubewanoja noin 40–50 AU:n päässä Auringosta. Kuiperin vyöhykkeen ulompi osa, hajanainen kiekko ulottuu yli 200 AU:n päähän. Kuiperin vyöhykkeen kohteita ei voi havaita kaukoputkea tehottomammilla laitteilla tai paljain silmin. Myös aikaisemmin uloimpana planeettana pidetty Pluto lasketaan kuuluvaksi Kuiperin vyöhykkeeseen. Muita tunnettuja Kuiperin vyöhykkeen kohteita ovat Haumea, Makemake, Ixion, Quaoar ja Varuna.
Lauhkea vyöhyke Lauhkean vyöhykkeen pohjoisemmassa osassa, viileässä vyöhykkeessä vuoden keskilämpötila on -3 ja +5 asteen välillä. Lauhkean vyöhykkeen lämpimämmässä osassa +5 ja +13 asteen välillä. Viileässä vyöhykkeessä kesän pituus on 2 – 4 ja lämpimämmässä osassa 4 – 7 kuukautta. Talven pituus on viileässä vyöhykkeessä 4 – 7 ja lämpimässä eteläosassa alle 4 kuukautta. Esimerkiksi Suomi sijaitsee lähes kokonaan viileällä vyöhykkeellä: Pohjoisimmassa Lapissa vuoden keskilämpötila on alle -2 °C ja etelärannikolla noin +5 °C ja lounaassa jopa hieman yli, jolloin aivan lounaisimmat osat rannikkoa ja lounaissaaristo kuuluvat jo enemmänkin lauhkeaan vyöhykkeeseen. Suomen lähiseuduilla, Ruotsissa sen sijaan Tukholman pohjoispuoliset alueet ovat viileää vyöhykettä ja eteläisemmät osat varsinaista lauhkeaa vyöhykettä. Virosta vain koillisosat lähellä Narvaa ovat viileää vyöhykettä, muu Viro on lauhkeaa vyöhykettä. Norjassa lauhkea vyöhyke sen sijaan tulee pitkälle pohjoiseen länsirannikkoa pitkin meren ja Golfvirran lämmittävän voiman ansiosta.
Köppenin ilmastoluokituksessa lauhkeiksi ilmastoiksi nimitetään luokkia C ja D. Luokkaan C kuuluu myös subtrooppisia alueita.
Hybridisodankäynti Hybridisodankäynnin käsite kuvaa sodankäynnin muutosta. Sodankäynnissä käytetään jatkuvasti uusia keinoja. Epätavanomaisista sodankäynnin keinoista tulee tavanomaisia ja epätavanomaisiksi keinoiksi kehitetään jatkuvasti jotakin aivan uutta. Hybridisodankäynti käsitteenä laajentaa käsitystä siitä, mikä voidaan luokitellaan sodankäynniksi. Hybridisodankäynnissä ei ole teoreettisessa mielessä mitään radikaalisti uutta. Kiinnostavampaa on tosin pohtia miksi sentyyppiseen varautuminen ja siihen liittyvien sotataidollisten ajatusten omaksuminen on ollut länsimaisille osapuolille perinteisesti niinkin työlästä.
Taskukamera Taskukameraksi () kutsutaan taskuun sopivaa kameraa. Aikaisemmin suuri osa kameroista oli suurikokoisia, minkä vuoksi käsite "pokkari" oli myynnillisesti tarpeellinen. Vuosisadan alussa Leica kehitti taskukokoisen kinokameran.
Edward Frankland Sir Edward Frankland (18. tammikuuta 1825 – 9. elokuuta 1899) oli englantilainen kemisti. Hän oli veden analysoinnin ekspertti ja kehitti valenssin käsitteen. Hän oli myös yksi organometallikemian kehittäjistä.
Lauhkea vyöhyke Lauhkea vyöhyke on maapallon ilmastovyöhyke subtrooppisen ja kylmän vyöhykkeen välillä, suunnilleen 40. leveysasteen ja napapiirin välissä molemmilla pallonpuoliskoilla. Eurooppa kuuluu suurimmaksi osaksi lauhkeaan vyöhykkeeseen, lukuun ottamatta subtrooppista Välimeren aluetta ja kylmään vyöhykkeeseen kuuluvia alueita Jäämeren rannikolla. Molemmilla pallonpuoliskoilla lauhkea vyöhyke ulottuu nauhamaisena maapallon ympäri.
Inadiatafane Inadiatafanen kunta rajoittuu lännessä Gourma-Rharousin piirin Bambara Maoudén, luoteessa Haribomon, pohjoisessa Hamzakoman, koillisessa Ouinerdenin ja idässä Gossin kuntiin sekä etelässä Moptin alueen Douentzan piiriin. Se käsittää 25 kylää ja paimentolaisryhmää. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Väestön pääelinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat lampaat, vuohet, naudat, aasit ja kamelit. Eläintuotteet myydään naapurikuntien markkinoilla.
Yleissivistys Käsitys yleissivistyksestä syntyi länsimaissa humanistisen liikkeen yhteydessä 1500- ja 1600-luvuilla. Erityisesti tšekkiläinen Johan Amos Comenius kehitti käsitettä ja esitti, että kaikkien yksilöiden olisi omaksuttava tietty perussivistys.
Kulutus John Maynard Keynes kehitti kulutusfunktion käsitteen. Kulutusfunktio "C(Y)" kertoo kulutuksen määrän tulojen "Y" funktiona. Kulutuksen muutosta tulojen muuttuessa "dC/dY" kutsutaan rajakulutusalttiudeksi.
Nikolai Žukovski Hän oli ensimmäisiä insinöörejä, jotka kiinnostuivat lentokoneen nostovoiman laskemisesta. Samaan aikaan Martin Wilhelm Kuttan kanssa hän kehitti Kutta–Žukovski-teoreeman. Näin hän määritteli siipiprofiilin käsitteen. Hän rakensi Venäjän ensimmäisen tuulitunnelin.
Taklimakan Taklimakan on tyypillisen mannerilmaston lauhkean vyöhykkeen sisämaan aavikko. Lämpötilavaihtelu on suurta ja aavikko on hyvin kuiva. Aavikko käsittää valtaosan Tarimin altaasta ja sen pinta-ala on noin 320 000 neliökilometriä, toisen lähteen mukaan 337 600 km. Suurin osa aavikosta on hiekkadyynejä; lisäksi on kiviaavikkoa. Alueelta löydettiin öljyä 1950-luvulla ja laajempia öljyvaroja 1980-luvulla. Lisäksi alueella kerätään eräitä lääkekasveja.
Compiègnen aselepo (1940) Aselepoehtojen mukaisesti Ranska jaettiin kahteen vyöhykkeeseen. Saksan miehityshallinnon alaisuuteen alistettu alue käsitti kolme viidesosaa Ranskasta, mukaan lukien maan koko pohjoisosan, sen koko Atlantin rannikon sekä Saksan- ja Belgian-vastaiset rajat. Ranskan hallitus säilytti suvereniteettinsa lopussa osassa maata. Poikkeuksena tästä olivat lentokentät, jotka oli annettava kaikkialla maassa Saksan tai Italian valvontaan. Ranskan oli maksettava saksalaisen miehitysarmeijan ylläpitokulut.
Ruutakasvit 2. Myös alaheimon Amyridoideae kasvit ovat puuvartisia. Se käsittää 113 sukua ja 1740 lajia trooppisessa vyöhykkeessä; jokunen laji kasvaa lauhkeilla alueilla. Runsaslajisimmat suvut ovat "Melicope" (235 lajia), limopuut ("Zanthoxylum", 225 lajia), bukot ("Agathosma", yli 150 lajia), "Boronia" (150 lajia), "Vepris" (80 lajia), "Acronychia" (48 lajia), "Conchocarpus" (45 lajia) ja lehakit ("Zieria", 45 lajia).
Kuiperin vyöhyke Monien toisilta tähdiltä havaittujen pölykiekkojen uskotaan olevan Kuiperin vyöhykkeitä. Niissä oleva valtava määrä pölyä säteilee muun muassa infrapunasäteilyä. Noin 15–20 % Auringon tyyppisistä tähdistä säteilee paljon kaukoinfrapunasäteilyä, joka liittyy Kuiperin vyöhykkeeseen. Muilta tähdiltä havaittuja Kuiperin vyöhykettä muistuttavia pölykiekkoja on kahdenlaisia: 20–30 AU:n etäisyydellä olevia kapeita vyöhykkeitä, ja yli 50 AU:n päässä olevia leveitä vyöhykkeitä.
Cleanroom Ohjelmia käsitellään matemaattisina funktioina käyttäen apuna laatikkorakenteeseen perustuvaa määrittelyä ja suunnittelua sekä sekvenssipohjaista määrittelyä. Kehitettävän ohjelman ulkoinen käyttäytyminen määritellään täydellisesti yhdistämällä kaikki sen mahdollisesti saamat syötesarjat yhteen vasteeseen. Syötteet määritellään käyttäen apuna edellä mainittua sekvenssipohjaista määrittelyä. Ohjelman ulkoisen toiminnan, eli mustan laatikon, kuvaus kehitetään tilalaatikoksi, joka kuvaa ohjelman kaikkia mahdollisia tiloja. Tilalaatikko kehitetään edelleen läpinäkyväksi laatikoksi, eli mustan laatikon ja tilalaatikon kuvaaman toiminnallisuuden toteuttavaksi algoritmiksi.
Analyysi (matematiikka) Analyysi on matematiikan osa-alue, joka käsittelee reaalilukuja ja kompleksilukuja ja niiden funktioita. Sen tavoitteena oli alun perin kehittää jatkuvuuteen liittyville käsitteille täsmälliset matemaattiset määritelmät. Siinä tutkitaan muun muassa jatkuvuutta, integroituvuutta ja derivoituvuutta.
Vadelma Vadelmapensas voi kasvaa noin kaksi metriä korkeaksi. Vadelman varsi on yleensä piikikäs. Sen vihreät lehdet ovat sahalaitaisia. Vadelman kukka kasvaa noin yhden senttimetrin kokoiseksi ja on normaalisti vihertävänvalkoinen. Itse marja on väriltään kypsänä tummanpunainen.
Maksimaalinen hapenottokyky Harjoittelulla maksimaalista hapenottokykyä voidaan parantaa yleensä 5–15 prosenttia, joissakin tapauksissa jopa 60%. Perimä asettaa rajoituksia sille, kuinka korkeaksi VOmax voi kasvaa. Harjoittelun aiheuttama vaste hapenottokyvyssä vaihtelee huomattavasti eri yksilöiden välillä. Koska hapenkulutus on tapana suhteuttaa painoon, voivat ylipainoiset ihmiset parantaa tulostaan merkittävästi pelkästään painoa pudottamalla.
Idänplataani Idänplataani on nopeakasvuinen puu, joka voi kasvaa 30 metriä korkeaksi. Puun muoto vaihtelee. Joskus se voi kasvaa yhdestä korkeasta rungosta, mutta yleensä runko haarautuu melko matalalta, jolloin siinä ei ole selvää huippuoksaa.
Meritähtipäivikki Meritähtipäivikki on ruohovartinen, ja se voi kasvaa lähes pystynä, suikertavasti tai köynnöstävästi. Kasvi voi kasvaa 30 senttimetriä korkeaksi.
Amerikanlehmus Amerikanlehmus on nopeakasvuinen puu, joka alkaa tuottaa siementä 15 vuoden iässä ja voi elää yli 200 vuoden ikäiseksi. Yleensä se kasvaa 23–40 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 90–120 senttimetriä paksuksi. Suotuisissa olosuhteissa se voi kuitenkin kasvaa jopa 43 metriä korkeaksi ja 140 senttimetriä paksuksi.
Amerikanpersimoni Amerikanpersimoni on hidaskasvuinen pensas tai puu, joka kasvaa keskimäärin 9–18 metriä korkeaksi. Huonoilla paikoilla se jää alle 6 metriä korkeaksi, kun taas suotuisissa olosuhteissa se voi kasvaa yli 20 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 50–60 senttimetriä paksuksi. Eri puuyksilöt kasvavat usein hyvin lähellä toisiaan ja muodostavat sankkoja tiheiköitä.
Vaarinkaktus Vaarinkaktus kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa. Se voi kasvaa 11 metriä korkeaksi ja halkaisijasta voi tulla 45 cm. Kasvu käy kuitenkin hitaasti; 20 vuodessa siitä tulee vasta 60 cm pitkä. Luonnossa kasvi kukkii viisisenttisin, vaaleanpunaisin kukin.
Saitanpuut Puut voivat kasvaa hyvin kookkaiksi; esimerkiksi malesiansaitanpuun ("A. pneumatophora") on raportoitu tulleen 60 metrin korkeaksi ja rungon halkaisijaltaan yli kaksimetriseksi. "Alstonia longifolia", joka on Keski-Amerikan ainoa saitanpuulaji, on pääasiassa pensas, mutta voi kasvaa 20 m korkeaksi puuksi.
Sävel Sävelkorkeus määrittelee, kuinka "korkeana" ääni aistitaan. Esimerkiksi laulajista sopraanon ääniala on korkea, ja basson ääniala on matala. Sävel on sitä korkeampi, mitä suurempi on ääniaallon taajuus. Kun taajuus kasvaa kaksinkertaiseksi, sävelkorkeus nousee oktaavilla.
Voipuu Voipuu on pienehkö puu, joka kasvaa tavallisesti noin 10–15 metriä korkeaksi. Se voi kasvaa suurimmillaan noin 25 metriä korkeaksi ja rungon läpimitaltaan noin metrin levyiseksi. Latvus on yleensä pyöreähkö. Kaarna on paksua ja pitkittäin syvän uurteista. Puu tuottaa paksua valkoista maitiaisnestettä.
Dyynielämänlanka Dyynielämänlanka on köynnöstävä ruohovartinen kasvi, joka kasvaa yleensä 10-15 senttimetriä korkeaksi mutta jonka varsi voi köynnöstää 30 metriä maata pitkin. Se kasvattaa ison pääjuuren, joka voi olla kolme metriä pitkä ja viisi senttimetriä halkaisijaltaan.
Virginiantuomi Virginiantuomi on juurivesallinen, oraton pensas tai pieni puu, joka kasvaa 2–9 metriä korkeaksi ja muodostaa usein tiheikköjä. Great Basinin alueella se voi kasvaa jopa 12 metriä korkeaksi ja rungoltaan 20 senttimetriä paksuksi. Sillä on monihaarainen runko, pystyt tai siirottavat haarat, harmaan- tai punertavanruskea kuori, juurakkomainen maavarsi ja laaja juuristo.
Kanelo Kanelo ("Drimys winteri") on ikivihreä puu, joka voi kasvaa 20 metriä korkeaksi. Se kasvaa luonnonvaraisena Chilessä ja Argentiinassa, ja sitä kasvatetaan koristekasvina muuallakin.
Isotöyhtöangervo Isotöyhtöangervo kasvaa noin puolitoista metriä korkeaksi. Töyhtömäiset, valkoiset kukat aukeavat heinäkuussa. Kasvilla on erikseen hede- ja emikukkia. Isotöyhtöangervo on perenna, mutta sitä voi käyttää pensaiden tapaan istutuksissa, aikanaan siitä kasvaa tuuhea ja peittävä kasvusto.
Kalvassara Kalvassara kasvaa löyhinä mättäinä ja se voi kasvaa noin 20–80 cm korkeaksi. Kalvassara kasvaa monenlaisilla, kohtuullisen viljavilla kasvupaikoilla, kuten niityillä, pientareilla sekä metsissä. Kalvassaran lehdet ovat lehtiruodittomat, vihreät ja muutaman millimetrin levyiset.
Jalavakarhunvatukka Jalavakarhunvatukka ("Rubus ulmifolius") on vadelman sukuinen kasvi, joka kasvaa noin kolme metriä korkeaksi.
Sen voi erottaa muista karhunvatukoista siitä, että lehden alapinta on valkoinen ja kukat vaaleanpunaiset.
Himalajankoivu Himalajankoivu on 20 metriä korkeaksi kasvava puu, joka kukkii huhtikuussa ja tekee siemeniä lokakuussa. Sitä kasvaa aivan puurajan yläosassa 4500 metrissä. Himalajankoivua kasvaa hiekkaisissa ja savisissa maastoissa maan happamuudesta piittaamatta. Kasvi tarvitsee kuitenkin kostean kasvupaikan ja se voi kasvaa varjottomassa tai puolivarjoisessa paikassa.
Orjanruusu Orjanruusu voi kasvaa kolme metriä korkeaksi. Varsissa ja oksissa kasvaa koukkupäisiä piikkejä. Lehdet ovat parilehdykkäiset, siniharmaan sävyiset. Kukat ovat noin viisisenttiset, vaaleanpunaiset tai valkoiset, ruusunmarjat soikeat ja melko pehmeät. Orjanruusu muistuttaa paljon koiranruusua. Kurtturuususta sen voi erottaa kiulukan muodon ja kasvutapansa perusteella.
Kalifornianmansikkapuu Kalifornianmansikkapuu on pieni tai keskikokoinen puu. Se kasvaa yleensä 4–10 metriä korkeaksi, mutta voi kasvaa huomattavasti korkeammaksikin suotuisalla paikalla. Karummilla kasvupaikoilla se jää usein pensasmaiseksi.