mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Pukinmäki Pukinmäkeen Eskolantielle rakennettiin 2013–2014 neljä 5-7-kerroksista puukerrostaloa (89 asumisoikeus- ja vuokra-asuntoa). Rakentajana toimii SRV yhteistyössä Stora Enson kanssa, joka voitti Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimisto ATT Suunnittele- ja Rakenna -kilpailun.
J. G. Granö Granö esitti puhtaan maantieteen idean vuonna 1929 julkaistussa teoksessa "Reine Geographie" (suomennettu nimellä "Puhdas maantiede"). Granön mukaan ihmisen kaksi havaintoalaa ovat suppeampi lähiympäristö, eli lähiö, ja laajempi maisema. Lähiön havainnointiin ihminen käyttää kaikkia aistejaan, mutta kauempana olevaa maisemaa hän havainnoi pääasiassa näköaistin avulla. Maisema onkin puhtaan maantieteen keskeisin alueellinen tutkimuskohde. Tutkimuksen tavoitteena on hahmottaa laajoja, maisemaltaan mahdollisimman yhtenäisiä alueita. Granön mukaan tähän ei pelkkä pinnanmuotojen tutkiminen riittänyt.
Haukilahden historia Haukilahden rakentamisesta 1950-luvulta lähtien vastasivat yksittäiset rakennusyhtiöt ja arkkitehdit toisin kuin monissa muissa Helsingin ympäristön lähiö- ja esikaupunkihankkeissa. Haukilahden rakennuskanta onkin tästä syystä vaihtelevaa.
Pukinmäen rautatieasema Paikkakunnan suomenkieliseksi nimeksi omaksuttiin vuonna 1921 Pukinmäki. Suomalaisyhdistyksen sai liikkeelle todellinen into, osittain jopa suorastaan kiihko kielikysymyksessä. Erityisesti rautatieseisakkeen nimi kärjisti silloista kielikiistaa, ja suomenkielisiä ärsytti asemarakennuksen katolla ollut ruotsinkielinen kyltti ”Boxbacka”. Pukinmäen Suomalaiset –yhdistys päätti kevätkokouksessa 1923 esittää Valtionrautateille, että Boxbackan pysäkin suomenkieliseksi nimeksi määrättäisiin Pukinmäki.
Koillinen suurpiiri Helsingin virallisen aluejaon mukaan koillinen peruspiiri jaetaan myös viiteen kaupungin­osaan, jotka ovat Viikki, Pukinmäki, Malmi, Tapaninkylä, Suutarila ja Suurmetsä. Näistä Pukinmäki ja Suutarila ovat alueeltaan samat kuin saman­nimiset perus­piirit. Viikin kaupunginosa käsittää Latokartanon peruspiirin lukuun ottamatta Pihlajä­mäkeä, joka kuuluu Malmin kaupungin­osaan. Malmin kaupunginosaan kuuluu myös Malmin perus­piirin alue lukuun ottamatta Tapanilaa ja Tapanin­vainiota, jotka muodostavat Tapanin­kylän kaupungin­osan. Suur­metsän kaupungin­osan muodostavat Puistolan ja Jako­mäen perus­piirit yhdessä.
Pukinmäki Pukinmäki-nimi on suomennos nimestä "Boxbacka". Alun perin Boxbacka tarkoitti kylän suurinta ja eräinä aikoina myös ainoaa taloa, Boxbackan rälssitilaa. Tilan aateliset asukkaat tunnettiin nimellä Bock. Arvellaan, että kantasanaa "bock" eli "pukki" olisi käytetty henkilön liikanimenä. Toisaalta sillä olisi voitu tarkoittaa palvonnan kohteena ollutta pukkia. Pukinmäen kartanon 1800-luvun lopussa rakennettu nykyinen päärakennus sijaitsee Pukinmäen aseman tuntumassa junaradan pohjoispuolella osoitteessa Rälssintie 15.
Pallokerho-35 PK-35 ei kuollut Jokerien perustamiseen, vaan jatkoi pelaamista alasarjoissa ydinalueinaan Pihlajamäki ja Pukinmäki. Kolmosessa pelanneesta reservijoukkueesta tuli uusi edustusjoukkue. Vuonna 2001 joukkue nousi Kakkoseen ja kauden 2004 päätteeksi Ykköseen. Kaudet 2005–2007 PK-35 vietti ”evakossa” Myllypuron liikuntapuiston ykkösnurmella (kapasiteetti 1 000). Kauden 2008 alla seura ja kaupunki kuitenkin päättivät, että yleisötapahtumia ja olosuhteita on jatkossa helpompi kehittää Pukinmäen liikuntapuistossa, ja kaudeksi 2008 seura palasikin Pukinmäkeen.
Pukinmäki Yhdistykset ja järjestöt:
Pukinmäki Pukinmäki oli aiemman Helsingin pitäjän vanhimpia kyliä. 1910-luvulla kaavoitettiin Pukinmäen aseman tuntumaan omakotialue. Pukinmäestä tuli taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1915. Alue liitettiin Helsinkiin vuonna 1946 osana Helsingin suurta alueliitosta. Joitain kerrostaloja alueelle nousi jo 1960-luvulla. Suurelta osaltaan alueen nykyinen rakennuskanta on 1970- ja 1980-luvuilta, jolloin vanhan pientaloalueen paikalle rakennettiin kerrostaloja. Myös radan eteläpuolinen, Vantaanjokeen rajoittuva Savelan alue on vanha pientaloalue, mutta nykyisin sekin on suurelta osaltaan muutettu kerrostaloalueeksi.
Luettelo Suomen lähiöistä Tutkimuksissa lähiöitä on määritelty niiden syntyhistorian kautta: lähiöitä ovat kerrostalovaltaiset asuinalueet, joita on toteutettu toisen maailmansodan jälkeen Suomeen tuodun lähiöperiaatteen sovelluksina. Lähiöihin liittyy myös olennaisesti suomalaisen yhteiskunnan sodanjälkeinen kehitys, sillä suomalainen lähiö liitetään ”ajatuksellisesti aluerakentamiseen, rationalisointiin ja standardointiin sekä elementtirakentamiseen”. Lähiön määritelmää on kutsuttu yleiseksi ja epätarkaksi.
Montrouge Montrouge on Ranskan kunta ja Pariisin eteläinen lähiö noin 4,5 kilometriä Pariisin keskustasta etelään. Siellä on arviolta 48 954 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2,07 neliökilometriä. Montrouge onkin yksi tiheimmin asuttuja kuntia koko Euroopassa: kunnassa asuu 23 649 asukasta neliökilometrillä.
Savela (Helsinki) Savelassa on skeittipuisto ja ruokakauppa sekä Shell Pukinmäki.
Lähiöt Suomessa Tutkimuksissa lähiöitä on määritelty niiden syntyhistorian kautta: lähiöitä ovat kerrostalovaltaiset asuinalueet, joita on toteutettu toisen maailmansodan jälkeen Suomeen tuodun lähiöperiaatteen sovelluksina. Käytännössä lähiö tarkoittaa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua asuntoaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista ja sen työpaikoista, palveluista ja joukkoliikenteestä. Lähiöihin liittyy myös olennaisesti suomalaisen yhteiskunnan sodanjälkeinen kehitys, sillä suomalainen lähiö liitetään ”ajatuksellisesti aluerakentamiseen, rationalisointiin ja standardisointiin sekä elementtirakentamiseen”.
Lähiöt Suomessa Riitta Hurmeen mukaan lähiöperiaate kariutui Suomessa ”toteutettujen esimerkkien sisällöttömyyteen, toiminnalliseen puutteellisuuteen ja sinänsä onnistuneiden toteutusten vanhentuneiksi ja vääriksi koettuihin ihanteisiin”. Lähiöiden parantelu ja täydentäminen jälkikäteen tekee niistä hänen mukaansa lähiöitä sanan varsinaisessa merkityksessä. Kirsi Saarikankaan mukaan lähiöiden suunnittelua leimasi ihanne ”kaikille ja kaikkialle sopivista keskivertoasunnoista”, mikä on häivyttänyt lähiöiden välisiä ja sisäisiä eroja: lähiöiden on ajateltu olevan keskenään samanlaisia sijaintipaikastaan huolimatta.
Pukinmäki Kaupat ja kioskit:
Alepa,R-kioski ja K-Market.
Lähiöt Suomessa Muihin kaupunkimaisiin alueisiin verrattuna lähiöt eivät ole erityisen rauhattomia. Lähiöissä havaitaan silti enemmän epäjärjestystä kuin muilla alueilla. Pääkaupunkiseudulla erityisesti radanvarren lähiöissä on havaittu keskimäärin enemmän sosiaalisia häiriöitä. Kaikkiaan suomalaiset lähiöt ovat hyvin turvallisia, rauhallisia ja luonnonläheisiä asuinalueita, joissa asukkaat viihtyvät.
Pukinmäki Asukkaita Pukinmäessä on 8292 (1.1.2010) ja työpaikkoja 1478 hengelle (31.12.2008).
Lähiö Kaikkien lähiöiden rakentamiselle yhteistä on kuitenkin ollut tavoite asuntopulan voittamisesta. Esimerkiksi Ruotsissa asuntopolitiikan keinoksi otettiin miljoonaohjelma, jonka puitteissa oli tarkoitus rakentaa miljoona asuntoa kymmenen vuoden aikana. Suomessa lähiöitä rakennettiin miltei samoihin aikoihin, erityisesti 1960- ja 1970-luvuilla. Suomalaiset lähiöt ovat kehittyneet ulkomaisiin lähiöihin verrattuna sosioekonomisesti kestävämmin.
Lähiö Yhdysvaltalainen slummi tai ghetto poikkeaa eurooppalaisesta lähiöstä rakenteeltaan, kehitykseltään ja sosiaaliselta dynamiikaltaan. Yhdysvalloissa keskiluokka muutti pois kaupungin keskustoista esikaupunkialueiden omakotitaloihin, Euroopassa työväenluokka asuu kaupungin ulkokehillä lähiöissä. Entisten sosialististen maiden lähiöt ovat muiden Euroopan maiden lähiöihin verrattaessa yksitoikkoisempia, mittakaavaltaan isompia ja väestöltään heterogeenisempiä. Asunnoissa korostuvat yksiöt ja kaksiot. Mervi Ilmosen mukaan jälkisosialistisissa maissa ”lähiöihin kohdistuvassa syrjinnässä on voimakas symbolinen lataus: ne ovat epäsuositun sosialismin ajan näkyvin ja konkreettisin aikaansaannos ja merkki kaupunkikuvassa.”
Luettelo Suomen lähiöistä Seuraava lähiöluettelo perustuu vuonna 1990 ilmestyneeseen "Suomen lähiöt" -julkaisuun, jonka lopussa liitteissä on luettelo lähiöistä kunnittain. Julkaisun taustalla on osalle kunnista lähetetty kyselytutkimus lähiöistä, jotka on rakennettu 1950–1980-lukujen aikana.Itäkeskus
Vartiokylä
TammisaloJyväskylän maalaiskunta on nykyään osa Jyväskylän kaupunkia.
Lohjan kunta on nykyään osa Lohjan kaupunkia.Porvoon maalaiskunta on nykyään osa Porvoon kaupunkia.
Kuusankoski on nykyään osa Kouvolan kaupunkia.Turussa on erään lähteen mukaan seuraavat lähiöt:
Myös Jäkärlää on sanottu lähiöksi.
Lähiöt Suomessa Kaupunkisosiologiasta väitöskirjaa tekevän Teemu Kemppaisen mukaan osa 1960- ja 1970-luvun lähiöistä saattaa jäädä tulevaisuudessa yhä enemmän jälkeen muun seudun talouskehityksestä. Lähiöiden tilanne on markkinoilla epäedullinen, sillä ne eivät voi tarjota pientaloalueiden rauhaa ja tilaa tai kantakaupungin palveluita ja urbaania elämäntapaa. Kantakaupungille ominainen ”kaupunkimainen rauhattomuus” on läsnä lähiössäkin, mutta lähiö jää altavastaajaksi palvelutarjonnassa ja urbanismissa.
Lähiöt Suomessa Kielitoimiston sanakirjan mukaan ”lähiö on taajaman osa, jolla on oma liikekeskuksensa tärkeimpine palveluineen”. Määritelmä perustuu enemmän Meurmanin lähiöperiaatteeseen kuin alueisiin, jotka rakennettiin lähiöiksi. Kaikissa toteutuneissa lähiöissä ei välttämättä ole tärkeimpiä palveluita.
Luettelo Suomen lähiöistä Lähiö tarkoittaa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua asuntoaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista ja sen työpaikoista, palveluista ja joukkoliikenteestä. Tässä artikkelissa on lueteltu Suomessa sijaitsevia lähiöitä. Lähiöt on lueteltu kunnan nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä.
World in Conflict Vaikka peli sijoittuu vuoteen 1989, siinä on vaihtoehtoinen historia: Neuvostoliitto onkin yllättäen hyökännyt Yhdysvaltojen länsirannikolle ajaakseen heidät pois Euroopan taisteluista. Neuvostoliitto avaa uuden rintaman Yhdysvaltojen länsirannikkolle yllätysmaihinnousulla Seattleen. Pelaaja on kapteeni Parker, joka komentaa eversti Sawyerin alaisena pientä komppaniaa. Taistelut kuljettavat pelaajaa Yhdysvaltojen suurkaupungeista ja lähiöistä aina Eurooppaan asti.
Neighborhood unit Perryn mukaan lähiön koon tuli perustua ala-asteen oppilasmäärään. Pinta-ala oli riippuvainen asukastiheydestä. Lähiön tuli rajautua joka sivulta katuihin, jotka mahdollisivat ohikulun. Lisäksi lähiössä tuli olla virkistysalueita ja keskustasta etäämpänä kaupallisia palveluita. Instituutioiden, kuten koulun, tuli sijaita keskeisellä paikalla. Katuverkon tehtävänä oli palvella ensisijaisesti lähiön sisäistä liikennettä ja tehdä läpikulusta hankalaa. Työpaikkoja ei lähiöön tulisi luoda omaa palveluntarvetta enempää. Perryn lähiö kiinnittyi olemassaolevaan kaupunkirakenteeseen kiinteästi, ja sen suositeltu asukasmäärä oli 5 000–6 000 ja pinta-ala noin 65 hehtaaria.
Lähiöt Suomessa Eri alueiden sosioekonomiset erot ovat kasvaneet 1990-luvulta lähtien. Julkisessa keskustelussa lähiöitä käsitellään usein yhtenä eriytymiskierteessä olevana kokonaisuutena, vaikka Suomessa on useita erityyppisiä ja eri lailla kehittyviä lähiöitä. Monet 1960–1970-luvun lähiöistä ovat kuitenkin kehittyneet epäsuotuisasti: niiden työttömyys ja pienituloisten määrä on kasvanut ja asukkaiden koulutustaso madaltunut. Etninen ja sosioekonominen eriytyminen on myös keskittynyt usein samoihin lähiöihin.
Pukinmäki Matti Yrjänä Joensuun kirja "Harjunpää ja heimolaiset" (1984) tapahtuu suurelta osin Pukinmäessä.
Lähiöt Suomessa Aluesuunnitelmien yleiseksi suunnitteluperiaatteeksi omaksuttiin siis lähiöperiaate. Tämä käy ilmi Flodinin vuonna 1956 pitämästä esitelmästä, jossa hän selvitti Helsingin aluesuunnittelun tilaa. Hän sanoi, että ”seutusuunnitelma koskee – yleisesti ottaen – asumisen ryhmittämiskysymystä, sillä liiton suunnittelutoiminnan pääpyrkimyksenä on saada asutus keskitetyksi naapuruusryhmiin, asumalähiöiksi, pääkaupungin tyttäriksi”. Tavoitteita olivat muun muassa lähiöiden kehittyminen itsenäisiksi toiminnoiltaan, niiden erottelu toisistaan sekä niiden välisen maan pitäminen vapaana asutuksesta ja säilyttäminen luontaisessa käytössä. Lähiöihin tuli sijoittaa ostoskeskus sisääntulon kohdalle tyydyttämään lähiön (tai useamman lähiön) oma ostotarve. Ostoskeskuksesta myös sanottiin, että sen sijoittelu ohjaa lähiön rakennetta.
Lähiö 1940-luvun englantilaisessa kaupunkisuunnittelussa lähiö yhdistettiin hajakeskitykseen. Lontoon ylikaupungistumista pyrittiin purkamaan jäsentämällä kaupunki yhdyskunniksi, joihin muodostettaviin lähiöihin väestöä siirrettäisiin ruuhkautuneimmilta alueilta. Lähiön tarkoituksena oli parantaa olemassaolevaa kaupunkirakennetta ja toimia mallina uusille alueille.
Lähiöt Suomessa Lähiöiden sosioekonomisesta kehityksestä väitöskirjaa tekevä Mats Stjernberg on ryhmitellyt lähiöitä rakennuskohtaisen ja ruututason aineiston perusteella. Mikäli 250 m x 250 m tilastoruudulla yli puolet ihmisistä asuu 1960–1970-luvuilla rakennetussa kerrostalossa, alue sijaitsee keskustan ulkopuolella sekä taloja on vähintään viisi kappaletta ja ne sijaitsevat vähintään 250 metrin päässä toisistaan, hän on kelpuuttanut alueen lähiöksi. Tällä menetelmällä hän on saanut lähiöiden lukumääräksi 604 kappaletta.
Pukinmäki Pukinmäessä sijaitsee Pukinmäen tukikoti osoitteessa Sunilantie 2, joka on tarkoitettu päihdeongelmaisille ja muille asunnottomille miehille.
La Castellane La Castellane on yksi Marseillen lähiöistä. Lähiö sijaitsee noin 10 kilometrin päässä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Se on rakennettu 1960-luvulla, ja sen asukkaat ovat taustaltaan maahanmuuttajia. Asukkaista on valtaosa työttömänä. La Castellanen lähiö on Marseillen pahamaineisin. Lähiötä hallitsevat aseistautuneet rikollisjengit, jotka pyörittävät siellä huumekauppaa. Jalkapalloilija Zinédine Zidane on kasvanut La Castellanessa. Lähiötä on ryhdytty puhdistamaan rikollisuudesta ja muun muassa Zidanen kotitalo G on purettu, koska se oli kokonaan huumekauppiaiden hallinnassa.
Lähiöt Suomessa Lähiöitä on rakennettu Suomeen hyvin erityyppisille alueille: ei vain suurimpiin kaupunkeihin vaan myös pienemmille paikkakunnille. Yhteensä lähiöitä on noin 50 kaupungissa, ja niiden määräksi on arveltu 270–290 tai jopa 350–450. Lähiöiden väestöpohjan kehityksestä ei ole tehty koko maata kattavaa tutkimusta sitten 1980- ja 1990-luvuilla julkaistujen ympäristöministeriön lähiöselvitysten. Ei ole myöskään selvitetty valtakunnallisesti, missä lähiöt sijaitsevat tai kuinka paljon niissä on asukkaita. Asuntomääräksi on arvioitu noin 400 000, joista 320 000 on kerrostaloasuntoja.
Luettelo Suomen lähiöistä Lähiöitä on rakennettu Suomeen hyvin erityyppisille alueille: ei vain suurimpiin kaupunkeihin vaan myös pienemmille paikkakunnille. Yhteensä lähiöitä on noin 50 kaupungissa, ja niiden määräksi on arveltu 270–290 tai jopa 350–450. Lähiöiden väestöpohjan kehityksestä ei ole tehty koko maata kattavaa tutkimusta sitten 1980- ja 1990-luvuilla julkaistujen ympäristöministeriön lähiöselvitysten. Ei ole myöskään selvitetty valtakunnallisesti, missä lähiöt sijaitsevat tai kuinka paljon niissä on asukkaita. Asuntomääräksi on arvioitu noin 400 000, joista 320 000 on kerrostaloasuntoja.
Lähiöt Suomessa 1940-luvun englantilaisessa kaupunkisuunnittelussa lähiö yhdistettiin hajakeskitykseen. Lontoon ylikaupungistumista pyrittiin purkamaan muuttamalla kaupunki toiminnallisiksi yksiköiksi, joihin osa väestöstä siirrettäisiin ruuhkautuneimmilta alueilta. J. H. Forshaw’n ja Patrick Abercrombien suunnitelmissa Lontoon alue jäsenneltiin yhdyskuntiin, jotka puolestaan jakautuivat lähiöihin (). Lähiön tarkoituksena oli parantaa olemassa olevaa kaupunkirakennetta ja toimia mallina uusille alueille.
Pukinmäki 1990-luvulla syntyi ennestään rakentamattomalle alueelle rautatien ja Kehä I:n väliin noin tuhannen asukkaan ns. Pukinmäen kolmio asuin- ja toimitilarakennuksineen.
Lähiöt Suomessa "Helsingin Sanomien" kirjoittelussa 1950-luvun lopulta 1960-luvun alkuun lähiö nähtiin modernina ja sen uutuutta korostettiin, mutta sen jälkeen kirjoittelu arkipäiväistyi ja vaimeni. 1960-luvulta 1990-luvun alkupuolelle lähiöt nähtiin pääosin ongelmakeskeisinä. Irene Roivaisen tutkimuksen mukaan lähiöstä tuotettiin 1960-luvun lopulta alkaen kuvaa ”rumasti rakennettuna, sosiaalisesti köyhänä ja toiminnallisesti virikkeettömänä asuinalueena”.
Runosmäki Runosmäen lähiöön kuuluvat vanhan Runosmäen lisäksi Palli, Kiikku ja Aurinkolaakso. Runosmäen lähiön eteläosassa oleva Pallin alue kuuluu hallinnollisesti Kaerlaan, mutta toiminnallisesti Runosmäen lähiöön.
Lähiö Lähiö (alk. asumalähiö) on suomen kielessä nimitys asuinalueelle, joka sijaitsee esikaupunkialueella ja jonka rakennuskanta koostuu tyypillisesti elementtikerrostaloista. Yleensä lähiöt ovat ensisijaisesti asuinalueita eikä niissä juuri ole työpaikkoja peruspalveluita lukuun ottamatta.
Lähiö Käytännössä lähiö tarkoittaa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua asuntoaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista ja sen työpaikoista, palveluista ja joukkoliikenteestä. Kielitoimiston sanakirjan mukaan ”lähiö on taajaman osa, jolla on oma liikekeskuksensa tärkeimpine palveluineen”.
Lähiöt Suomessa Keskeisestä roolista suomalaisen kaupunkirakentamisen historiassa huolimatta lähiö on ollut Kirsi Saarikankaan mukaan ”oudon näkymätön modernisuuden kertomuksissa ja kaupunkien kuvauksissa.” Hänen mukaansa kaupunkien kuvauksissa on keskitytty urbaaniin tilaan, ja lähiöitä on pidetty perinteettöminä.
Ranskan lähiöiden väkivaltaisuudet 2005 Ranskassa useiden kaupunkien lähiöissä puhkesi väkivaltaisia nuorisomellakoita lokakuun lopussa 2005. Voimakkaat väkivaltaisuudet jatkuivat useita öitä noin kolmen viikon ajan ennen kuin tilanne lähiöissä laantui.
Pukinmäen rautatieasema Helmikuussa 1924 Pukinmäen Suomalaiset sai tietoa siitä, että Valtionrautatiet suunnitteli lakkauttavansa Boxbackan rautatiepysäkin. Tarkoituksena oli siirtää Malmin rautatieasemaa parisataa metriä etelään. Yhdistys lähetti jyrkän vaatimuksen siitä, ettei Valtionrautatiet toteuttaisi suunnitelmaansa. Tämän jälkeen aseman suunnitellusta lakkauttamisesta ei ole kuulunut mitään. Myöhemmin samana vuonna yhdistys tilasi peltisen kyltin, johon maalattiin sana Pukinmäki. Kyltti oli yhdistyksen yritys vauhdittaa pysäkkien nimien muuttamista. Valtionrautatiet ei sallinut Pukinmäki-kyltin sijoittamista omistamalleen maalleen, ja siksi yhdistys anoi kaupunginagronomi Arvo Tammiselta lupaa pystyttää kyltti kaupungin maalle pysäkin lähettyville, varsinaisen rautatiealueen ulkopuolelle. Nimikyltti ärsytti Pukinmäessä asuvia ruotsinkielisiä, eikä kyltti ollut kauan paikallaan. Se löydettiin myöhemmin ojasta, Vantaanjoen läheltä. Yhdistys palautti kyltin alkuperäiselle paikalleen ja tällä kertaa paremmalla menestyksellä. Lopulta kyltti päätyi Laitakarin pihalle moottoripyöräkatoksen reunaan kiinni.
Lähiöt Suomessa Lähiöt Suomessa ovat toista maailmansotaa seuranneen kaupungistumisen aikaansaamia, "lähiöperiaatteen" mukaan rakennettuja asuinalueita. Sana lähiö tarkoittaa Suomessa kiinteästä kaupunkirakenteesta erilleen rakennettua kerrostalovaltaista asuinaluetta, joka on riippuvainen varsinaisesta kaupungista, ja jonka olemassaolo perustuu varsinaisen kaupungin työpaikkoihin, palveluihin ja joukkoliikenneyhteyksiin. Toisaalta lähiö on myös sellainen asuinalue, jonka suunnittelussa, toteutuksessa ja markkinoinnissa on hyödynnetty kaupungin asutuksen hajakeskittämiseen perustunutta lähiöperiaatetta. Lähiöperiaatteen toi Suomeen 1940-luvulla Otto-Iivari Meurman, jonka "Asemakaavaoppi"-teoksesta on peräisin uudissana "asumalähiö".
Lähiöt Suomessa Lähiöperiaatteen esitteli alun perin Clarence Perry vuonna 1929 teoksessaan "Neighborhood unit", joka julkaistiin New Yorkin aluesuunnittelua käsittelevässä julkaisusarjassa. Hänen ajattelemana lähiön (eli neighborhood unit) oli tarkoitus jäsentää kaupunki toimiviksi yksiköiksi. Lähiön keskellä oli koulu ja julkiset rakennukset. Se rajautui liikenneväyliin ja oli täten osa jatkuvaa kaupunkirakennetta. Työpaikkoja oli vain lähiön omaan palvelutarpeeseen ja suositeltu asukasluku 5 000–6 000. Perrylle tärkeää oli sosiaalisen hyvinvoinnin edistäminen.
Hervanta Hervantaan on aikoinaan rakennettu myös hyppyrimäki, josta parhaimmillaan 1980-luvulla hyppäsi Suomen mäkihyppääjien terävin kärki Matti Nykäsen johdolla. Hervannan Näyttämönpuistossa sijaitsee myös yksi Tampereen frisbeegolfpuistoista.Hervanta lähiöalueena on aina herättänyt Tampereella keskustelua, onhan kaupunginosassa monenlaisia asuinalueita korkeista tiheään rakennetuista tornitaloryhmistä aina omakotialueisiin asti ja sosiaalis-yhteiskunnallisesti toisistaan paljonkin eroavia asukkaita. Hervanta sai kuitenkin mainesanan ”lähiöiden ykkönen” "Helsingin Sanomien" lähiövertailussa (17.8.2003).
Lähiöt ja tehokkuuden yhteiskunta Lähiöt ja tehokkuuden yhteiskunta on Johanna Hankosen väitöskirja vuodelta 1994. Kirjassa Hankonen kuvaa toisen maailmansodan jälkeistä rakennemuutosta Suomessa, tarkoituksenaan tehdä ymmärrettäväksi ”hyvinvointivaltion kehittämiskauden tuottamien uusien asuinympäristöjen, lähiöiden syntyä”
Pakila Idässä Pakilaa rajaa Vantaanjoki, jonka toisella puolella on Pukinmäki. Etelässä Pakila rajoittuu Oulunkylään ja lännessä Helsingin keskuspuistoon, jonka toisella puolella on Kaarela. Pohjoisessa Pakilaa rajaa Tuomarinkylä.
Toivo Wallenius Toivo Kaarle Wallenius (16. heinäkuuta 1881 Hämeenlinna – 13. huhtikuuta 1919 Pukinmäki) oli suomalainen opettaja, kääntäjä ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Kari Vallio".
Lähiöt Suomessa Toisen aallon faktahakuisuus korostuu Roivaisen mukaan selvityksissä, jotka tuotettiin kaupunkisuunnittelun tarpeisiin. Näitä lähiöselvityksiä leimasi ”viranomaisten huoli lähiöistä rapautuvina asuinalueina ja pyrkimys ennaltaehkäistä laajamittaisia ongelmia.” 1990-luvun puolivälissä tutkimus suuntautui lähiöiden kehittämiseen ja parantamiseen.
Pukinmäki Kaupunginosan ja lähistön ulkoilualueista laajimpia ovat Pukinmäen rantapuisto Vantaanjoen äärellä, Sinimetsä, Savelanpuisto ja Pukinmäen urheilupuisto. Pukinmäessä sijaitsevia kouluja ovat muun muassa Pukinmäenkaaren koulu ja Helsingin kristillinen koulu.
Pukinmäki Ravintolat ja pubit:
Pub Istuva Härkä, Puksupub, Ravintola Simrik, Ravintola Station ja Ravintola Kaari 18 (aiempi ravintola Green Star paloi vuonna 2010). Sekä Hesburger ja McDonald’s
Lähiöt Suomessa Toisen maailmansodan jälkeen Suomi alkoi nopeasti kaupungistua, ja asuntopulaa helpottamaan rakennettiin lähiöitä kantakaupungin ulkopuolelle. 1960-luvulla lähiöitä ryhdyttiin toteuttamaan aluerakentamiskohteina, jotka perustuivat kuntien ja rakennusliikkeiden tekemiin sopimuksiin. ”Metsälähiöt” saivat pian julkisuudessa huomiota huonoista liikenneyhteyksistään ja palveluiden puutteesta. 1970-luvulla kolme neljäsosaa pääkaupunkiseudun uudisrakentamisesta tapahtui lähiöissä, muissa kaupungeissa lähes puolet. Väljien metsälähiöiden sijaan alettiin rakentaa ”kompaktikaupunkeja”, joilla pyrittiin luomaan tiivistä ja tehokasta kaupunkirakennetta. 1980-luvulla lähiörakentaminen oli lähinnä täydennysrakentamista.
Lähiöt Suomessa Suomessa on toteutettu erilaisia lähiöiden kehittämishankkeita 1970-luvulta asti. Vuonna 1994 arvioitiin, että hankkeita oli siihen mennessä toteutettu yhteensä noin 100 kappaletta. 1970-luvulla Kaupunkitutkimus 70 -hankkeessa korostettiin lähiöiden tiivistämistä, laajentamista ja täydentämistä riittävän palvelutason varmistamiseksi. Ensimmäinen varsinainen kerrostalolähiön alueellinen peruskorjaushanke oli Porin Pormestarinluodon kehittämisprojekti, joka toteutettiin vuosina 1984–1989. Suuri osa Suomen lähiöiden rakennuskannasta ei kuitenkaan vielä 1980-luvulla ollut peruskorjauksen tarpeessa, ja parannustoimenpiteet kohdistuivat 1990-luvulle asti lähinnä ympäristöön.
Koillinen suurpiiri Suur­piirin aluetta nimitetään toisinaan myös "Matapupu"-alueeksi. Nimi on muodostettu akronyyminä nimistä Malmi, Tapanila, Pukinmäki ja Puistola, ja alueella on aikoinaan ilmestynyt myös Matapupu-niminen paikallislehti.
Luettelo Suomen lähiöistä Näin yleisessä määrittelyssä ongelmallista on se, että eri aikoina ja erikokoisina rakennetut alueet eroavat toisistaan huomattavasti. Lähiötä käytetään myös symbolisena kategoriana: lähiöksi saatetaan helpommin mieltää tietyt alueet, kuten Kontula ja Jakomäki, kuin vauraammat asuinalueet, kuten Oulunkylä ja Kulosaari.
Keskusta (taajaman osa) Kun Suomen kaupungit kasvoivat, kaikki asukkaat eivät enää mahtuneet asumaan keskustassa ja lähiöiden rakentaminen alkoi. Vaikka lähiöissä oli paikallisia palveluja, kuten ruokakauppa, niistä käytiin hoitamassa työ-, asiointi-, erikoiskauppa- sekä vapaa-ajantarpeet keskustassa. Tätä tarvetta palvelemaan rakennettiin säteittäiset bussi- ja katuyhteydet keskustasta lähiöihin. Keskustojen asukasluvun kasvua jarrutti myös se, että keskustoista tuli suuren palvelujen määrän takia usein hieman levottomia paikkoja. Kaupunkikeskustan asema on yleensä sen verran tärkeä, että kulkeakseen johonkin toiseen lähiöön tai kaupungin ulkopuolelle, on kuljettava usein keskustan kautta.
Lähiöt Suomessa Lähiöt ovat saaneet kritiikkiä mittakaavattomuudesta, hierarkiattomuudesta sekä näiden yhteisvaikutuksena syntyvästä jäsentymättömyydestä. Kritiikkiä ovat saaneet myös rakennusten ”suunnittelemattomuus” ja huonolaatuiset rakennusmateriaalit. Yksi syy lähiöiden ongelmille oli liiketoimintamallisen rakennustuotannon korostuminen. Lähiöissä puuttuu usein kaupunkirakenteellinen hierarkia julkisen ja yksityisten tilojen välillä: yleisen liikkumiseen tarkoitetun ja yksityisen suljetun piha-alueen eroa ei välttämättä huomaa. Hierarkiattomuutta saattavat lisätä paikoitusalueet, sekä talojen julkisivut, joista ei erota katu- ja pihajulkisivua. "Suomalainen kerrostalo 1960–1975" -kirjassa sanotaan, että ”60-luvun ’puoliurbaanit puolikaupungit’ sisälsivät ”kaikkea vähän jäsentymättömänä kokonaisuutena”: ”puolimetsää, puolipuistoja, puolikatua”.
Lähiö Lähiörakentaminen tuli ajankohtaiseksi toisen maailmansodan jälkeen, kun tarvittiin nopeasti nykyaikaisia asuntoja kasvavalle kaupunkiväestölle. Termiä lähiö käytettiin uusien, sodan jälkeen rakennettujen asuinalueiden suunnittelussa, toteutuksessa ja markkinoinnissa. Pian lähiöihin alettiin liittää negatiivisia piirteitä, ja niiden käsittely mediassa oli 1960-luvun lopulta lähtien pääasiassa ongelmakeskeistä.
Lähiöt Suomessa Lähiöperiaate omaksuttiin Suomeen 1940-luvun lopulla Englannista, sekä suoraan että Ruotsin kautta. Merkittävässä roolissa oli Suomen ensimmäinen asemakaavaopin professori Otto-Iivari Meurman. Hän otti lähiön opetuksensa, sitä tukevan "Asemakaavaoppi"-teoksensa (1947), suunnittelutyönsä ja lehtikirjoitustensa ohjaavaksi periaatteeksi. Juuri Meurman toi lähiö-termin suomalaiseen kaupunkisuunnitteluun uudissanallaan "asumalähiö".
Tapiolan syntyvaiheet Lähtinen lähiö, johon kuuluu myös Jousenkaaren alue, rakennettiin pääosin vuosina 1956–1961, ja se täydentyi 1960-luvun alkupuolella. Alue on maankäytöltään tehokkaampi kuin itäinen lähiö. Itäisessä lähiössä kalliiksi osoittautunutta elementtirakentamista ei Asuntosäätiö halunnut enää kokeilla. Julkisivut ovat mineriittiä tai roiskerappausta. Pientalot ovat rivitaloja, alueen harvat omakotitalot ovat yksityisten rahoittamia.
Hepokulta Hepokullassa on lisäksi seurakuntatalo ja liikekeskus, jotka sijaitsevat Varkkavuorenkadun varrella lähiön ytimessä. Liikekeskuksessa (os. Varkkavuorenkatu 34) toimii pubi, parturikampaamo, K-market sekä kebab-pizzeria. Varkkavuorenkadun lisäksi lähiötä halkovat poikkikatu Jahtilähteenkatu ja kävelytie Ruohomäenpolku. Lähiön luoteiskärjessä sijaitsee Hepokullan alakoulu sekä koilliskärjessä kaupungin ylläpitämä, talvisin luistelukentäksi muunnettava urheilukenttä.
Lähiöt Suomessa Suomen akatemia myönsi vuonna 2011 rahoitusta professori Matti Kortteisen ja professori Mari Vaattovaaran 5-vuotiselle yhteishankkeelle ”Uusi kaupunkiköyhyys ja lähiöiden peruskorjaus”. Hanke koostui kolmesta erillisestä väitöskirjatutkimuksesta. Yksi tutkimuksista muun muassa pyrkii selvittämään, miten ”lähiöt ovat kehittyneet väestöpohjaltaan ja sosioekonomiselta profiililtaan viimeisten kahden vuosikymmenen aikana suhteessa niiden laajempaan kaupunkiseutuun”.
Lähiöt Suomessa Suomalaisessa rap-musiikissa lähiö esitetään ainakin kolmesta eri näkökulmasta. Kantaa ottava rap pyrkii toimimaan lähiön äänitorvena (Asa, Fintelligens), kun taas ”ostarirap” korostaa päihteiden käyttöä ja juhlivaa elämäntapaa (MC Taakibörsta). Näistä kahdesta näkökulmasta poikkeaa Notkean Rotan lähiöpastissi, jonka tarkoituksena on kunnioittaa itä-helsinkiläistä elämää sen kaikissa muodoissa mustan huumorin keinoin.
Lähiöt Suomessa Irene Roivainen on luokitellut suomalaista lähiötutkimusta aaltoihin. Ensimmäinen aalto käynnistyi 1970-luvun lopulla Elämäntapa-tutkimushankkeesta, ja sitä edusti sosiologinen ja etnografinen tutkimus. Roivainen kutsuu sen tutkimusotetta ”antropologiseksi uteliaisuudeksi lähiötä kohtaan”. Elämäntapa-tutkimuksessa korostuivat 1960-luvun murroksen aiheuttamat vaikutukset suomalaisten arkeen. Eräs tunnetuimpia tämän ajan tutkimuksia on Matti Kortteisen "Lähiö" (1982), jossa hän pyrki selvittämään miten lähiöön muuttaneiden ihmisten elämäntavat ovat muuttuneet. Kortteinen käytti tutkimusmetodiaan syvähaastattelua, joka perustui ajatukseen siitä, että haastateltavat kertovat ensin onnellisempia kertomuksia, ja vasta myöhemmin ikävempiä – tämän ”onnellisuusmuurin” ylittämisellä uskottiin pystyvän kaivamaan esiin todelliset kokemukset. Ronkaisen mukaan tutkimus on ”aikaansa kuvaava” sekä sisällöllisesti että metodisesti.
Kontula Kontulasta on erilaisia käsityksiä, mutta jotkut pitävät sitä rauhattomana, jotkut laatulähiönä. Kontula peri maineen rauhattomana lähiönä Siilitieltä 1960-luvulla, ja se oli tiedotusvälineiden, etenkin lehdistön, silmätikku. Syyksi voidaan katsoa 1960-luvun jälkeen noussut lähiökielteinen ilmapiiri, joka kohdistui etenkin Kontulaan, silloin Suomen suurimpaan lähiöön. 1980-luvulla Kontula nähtiin jo valoisampana paikkana, mutta 1990-luvun alun lama synkisti Kontulan kuvaa tiedostusvälineissä. Kontula valittiin vuoden kaupunginosaksi vuonna 2006, jolloin sen ansioiksi laskettiin muun muassa Kontukeskuksen aktiivisuus ja lähiön monikulttuurisuus. Vuonna 2007 Helsingin lähiöprojektin yhteydessä 183 toimittajalta kysyttiin, ”mikä lähiö tulee ensimmäisenä mieleen”, ja 32 % osanottajista vastasi "Kontula".
Lähiöt Suomessa Koska lähiöt piti rakentaa kaupungista erilleen, ne rakennettiin yleensä metsään; syntyi suomalainen ”metsäkaupunki”. Metsäisestä kaupunkiympäristöstä kehittyi myönteinen ideologia, jonka mukaan ihmisten piti päästä nauttimaan ympäröivästä luonnosta vastarakennetuissa asunnoissaan. Lähiöiden kehittymiseen vaikutti voimakkaasti elementtitekniikka, jota käytettiin ensi kertaa isossa mittakaavassa Helsingin Pihlajamäessä 1962. Raskaat elementit vaativat nostokalustoa ja nosturiratoja, mikä teki rakennettavista alueista yhä säännönmukaisempia.
Lähiöt Suomessa Lähiötutkimuksen toinen aalto alkoi 1980-luvun loppupuolella. Silloin ensimmäisen aallon kriittinen tiedonhalu korvautui teknisellä, ja ”uteliaan katseen” tilalle tuli ”hallinnollinen katse”. Roivainen määrittelee kaksi tutkimusta näiden aaltojen välipintaan: Juha Kääriäisen kirjoittama "Sosiaaliset ongelmat, asuinalueiden segregoituneisuus ja paikallisyhteisyys" (1987) ja Timo Piiraisen väitöskirjan "Vuokra-asuminen ja sosiaaliset ongelmat" (1993), joka on kuitenkin edellistä selkeästi faktahakuisempi. Toiseen aaltoon kuuluvat myös suuret lähiökertomukset, Riitta Hurmeen "Suomalainen lähiö Tapiolasta Pihlajamäkeen" (1991) ja Johanna Hankosen "Lähiöt ja tehokkuuden yhteiskunta" (1994). Nämä sijoittuvat taiteen ja tieteen tutkimuksen välimaastoon, ja niiden pyrkimyksenä on kuvata lähiörakentamisen ”suuri linja”. Hankonen kuvaa lähiöiden syntyä historiallisten tapahtumaketjujen ja yhteiskunnallisten rakenteiden kautta.
Lähiöt Suomessa Vuosina 1969–1976 esitettiin kahden perheen elämästä kertovaa "Naapurilähiö"-televisiosarjaa, joka sijoittui kuvitteelliseen Katajamäen lähiöön. Toinen perheistä asui rintamamiestalossa ja toinen oli muuttanut kerrostaloon kantakaupungista. Sarjaa on pidetty ajankuvana pääkaupunkiseudulle suuntautuneesta suuresta muutosta. Vuonna 1997 tuotettiin kolmiosainen "Paluu naapurilähiöön", joka oli jatkoa aikaisemmalla sarjalle. Elokuvissa lähiö kuvataan usein paikkana, josta halutaan pois. 2010-luvun elokuvista lähiötä käsittelevät muun muassa "Korso" (2014) ja  "Korsoteoria" (2011), jotka sijoittuvat Vantaalle Korsoon, sekä itä-Helsinkiin sijoittuva "Pahan kukat" (2016). Vuoden 1968 "Vihreässä leskessä" käsitellään lähiönaisten seksuaalista turhautumista. "Hölmö nuori sydän" (2018) kuvaa lähiömiljöötä ”rumentelematta tai kaunistelematta sitä mitenkään”.
Tukholman mellakat 2013 Tukholman mellakat alkoivat Husbyssa sunnuntaina 19. toukokuuta 2013, kun vähintään sata autoa ja rakennuksia sytytettiin tuleen. Husbyn asukkaista 80 prosenttia on maahanmuuttajataustaisia. Mellakat levisivät myöhemmin Tukholman muihin maahanmuuttajataustaisiin lähiöihin: ainakin Rinkeby, Tensta, Kista ja Fittja saivat osansa levottomuuksista. Mellakoiden välitön syy oli ampumisvälikohtaus, mutta perusongelmat oli kuitenkin rakennettu lähiöiden sisälle, sillä kyseiset lähiöt ovat Tukholman köyhimpiä alueita, joissa syrjäytymisennuste on suuri.
Koillis-Helsingin Lähitieto Koillis-Helsingin Lähitieto on Koillis-Helsingin alueella keskiviikkoisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Sen levikki on kaikkiaan 37 600 kpl. Se jaetaan koteihin alueilla: Malmi, Tapanila, Tapaninvainio, Puistola, Pukinmäki, Pihlajamäki, Pihlajisto, Siltamäki, Suutarila, Tapulikaupunki, Viikki, Jakomäki ja Alppikylä.
Tukholma Asutus levisi 1950-luvulla maanalaisen varrelle rakennettuihin ABC-lähiöihin, joista Vällingby oli ensimmäinen. 1960- ja 1970-luvuilla aloitettiin niin sanottu "miljoonaohjelma", jonka aikana Tukholman lähelle rakennettiin useita uusia lähiöitä. Tukholman keskustan uudelleenrakennuksen alta väestöä muutti pois kaupungin keskustasta uusiin lähiöihin. Tukholman kaupungin asukasluku oli korkeimmillaan 810 000, vuonna 1961. Tämän jälkeen asukasluku on laskenut hieman, samalla kun Tukholman naapurikuntien asukkaiden määrä on noussut.
Tukholman historia Asutus levisi 50-luvulla maanalaisen varrelle rakennettuihin ABC-lähiöihin, joista Vällingby oli ensimmäinen. 1960- ja 70-luvuilla aloitettiin niin sanottu "miljoonaohjelma", jonka aikana Tukholman lähelle rakennettiin useita uusia lähiöitä. Tukholman keskustan uudelleenrakennuksen alta väestöä muutti pois kaupungin keskustasta uusiin lähiöihin. Tukholman kaupungin asukasluku oli korkeimmillaan 810 000, vuonna 1961. Tämän jälkeen asukasluku on laskenut hieman, samalla kun Tukholman naapurikuntien asukkaiden määrä on noussut.
Ranskan lähiöiden väkivaltaisuudet 2005 Väkivaltaisuudet syttyivät 27. lokakuuta ensin Île-de-Francen alueella Pariisin siirtolaisvaltaisissa lähiöissä, mutta ne laajenivat pian muiden kaupunkien lähiöihin ympäri Ranskaa. Tuhoja tehtiin mm. Nizzassa, Dijonissa, Marseillessa, Strasbourgissa, Rennesissä, Nantesissa, Lyonissa ja Orléansissa. Pahimmillaan ne olivat 7. marraskuuta, jonka jälkeen tilanne alkoi hitaasti rauhoittua. 17. marraskuuta vastaisena yönä tuhopoltettiin alle 100 autoa, mikä on ”normaalia” Ranskassa vuonna 2005.
Lähiöt Suomessa Lähiö-käsityksiin vaikutti voimakkaasti myös Ebenezer Howardin vuonna 1893 esittelemä puutarhakaupunki. Sen tarkoituksena oli yhdistää maaseudun ja kaupungin parhaat puolet.
Tapiolan syntyvaiheet Tapiola rakennettiin osissa. Ensimmäisenä, pääosin 1950-luvun puolivälissä rakennettu "Itäinen lähiö" loi suomalaisen kaupunkisuunnittelun maailmanmaineen. Itäinen lähiö konkretisoi von Hertzenin ihanneyhdyskunnan ajatukset. Alue rakentui vuosina 1953–1957 ja täydentyi vielä seuraavan vuosikymmenen alussa. Myös seuraava rakennusvaihe, "Läntinen lähiö" suunniteltiin ja rakennettiin kaartuvien katulinjojen ja maastoon sommiteltujen eri rakennustyyppien kokonaisuutena. Kolmas vaihe, "pohjoinen osa" perustuu täysin erityyppiseen, suorakulmaiseen ruutukaavaan.
Siltamäki Siltamäki on yksi hienoimmista esimerkeistä 1970-luvun alun lähiörakentamisessa. Siltamäen asemakaavan on laatinut ja rakennukset suunnitellut arkkitehti Pentti Ahola. Alue on säilynyt poikkeuksellisen hyvin pitkäjännitteisten asukkaiden, taloyhtiöiden ja isännöitsijän ansiosta. Lähiö on yleiskaavassa merkitty rakennustaiteellisesti arvokkaaksi alueeksi. Matalat kaksi- ja kolmikerroksiset elementtitalot valmistuivat vuosina 1968–74. Maasto on tasaista lukuun ottamatta lähiön ja Keravanjoen välissä olevaa kumpuilevaa rantapuistoa ja lounaassa sijaitsevaa Kauriinpuistoa. Kummut ovat lähiön rakentamisen aikana tehtyjä jätemäkiä.
Pukinmäki Muut palvelut:
Apteekki, Nuorisotalo , Parturi-kampaamo Black&Blond, asiamiesposti (R-kioskissa), Pukinmäen peruskoulu, Kirjasto, Helsingin kristillinen koulu, Pukinmäen fysiopalvelu, Pukinmäen taidekoulut, Kauneushoitola Beautyzone, Hyvän Treenin Autokoulu, Kampaamo Salon Pörrö, Parturi-kampaamo Pellawa, Verkkokauppa Jopatuu.
Helsingin seudun lähijunaliikenteen linjat Kehäradan linjat ajavat reittiä Helsinki–Pasila–Ilmala–Huopalahti–Pohjois-Haaga–Kannelmäki–Malminkartano–Myyrmäki–Louhela–Martinlaakso–Vantaankoski–Vehkala–Kivistö–Aviapolis–Lentoasema–Leinelä–Hiekkaharju–Tikkurila–Puistola–Tapanila–Malmi–Pukinmäki–Oulunkylä–Käpylä–Pasila–Helsinki.
Lähiöt Suomessa Tutkimuksissa lähiö on usein ymmärretty ”avaruudellisena pintana ja rakenteellisena reunaehtona, jossa sosiaalinen elämä ja kulttuuri tapahtuvat”. Toinen yleinen, ja myöhemmin haastettu, piirre on ollut käsitys lähiöistä ongelmallisena asuinalueena. Tämä piirre on näkynyt tutkimusten kysymyksenasetteluissa. 1980-luvun tutkijat olivat enemmän irti tästä ongelmallisuuden lähestymistavasta, mikä näkyi muun muassa kuvauksissa paikallisten yhteisöjen syntymisestä pubien tikkaremmeinä ja kotiäitien hiekkalaatikkoyhteisöinä; silloisessa lähiökeskustelussa ongelmalliseksi oli nähty juuri yhteisöllisyyden puute. Toisaalta törmätessään myönteisiin lähiökertomuksiin tutkijat saattoivat tulkita ne defensiiviksi onnellisuusmuurin tuotteiksi.
Irene Roivainen Irene Roivainen (s. 14. joulukuuta 1955 Sotkamo) on suomalainen sosiaalitieteilijä ja poliitikko. Hänen puolueensa on Vihreä liitto.
Roivainen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1999, pääaineenaan sosiaalityö. Hänen väitöskirjansa, nimeltään "Sokeripala metsän keskellä – lähiö sanomalehden konstruktiona", käsitteli lähiöstä rakennettua kuvaa "Helsingin Sanomissa". Myös hänen pro gradunsa vuodelta 1987 ja lisensiaatintyönsä vuodelta 1992 liittyivät lähiöihin. Roivainen on työskennellyt muun muassa sosiaalityön yliassistenttina ja määräaikaisena professorina sekä sosiaalipolitiikan ja sosiaalityön laitoksen johtajana Tampereen yliopistossa.
Ranskan lähiöiden väkivaltaisuudet 2005 Uskonto ei ollut motiivi mellakoinnille, ja ranskalaiset suuret islamilaiset järjestöt julistivatkin rettelöinnin uskonvastaiseksi. Sen sijaan pahinta tuhoa aiheuttavien mellakoijien johdossa arveltiin olevan köyhien lähiöiden järjestäytynyttä rikollisuutta, jonka taloudellisessa intressissä oli poliisin toiminnan häirintä ja estäminen. Minkäänlaisia varsinaisia vaatimuksia hallitukselle mellakoijat eivät esittäneet; tuhopoltot haittasivatkin käytännössä eniten lähiöiden muiden asukkaiden elämää ja alueella toimivia yksityisyrittäjiä. Rikollisten toiminnan epämääräisyyttä kuvannee se, että heidän hyökkäystensä kohteena ovat muutamassa tapauksessa olleet myös median edustajat.
Pukinmäen rautatieasema Aloite Pukinmäkeen rakennettavasta seisakkeesta tuli Sonabyn tilalta. Valtioneuvoksen poika Hjalmar von Bonsdorff oli kyllästynyt siihen, että Helsinkiin mentäessä piti ajaa hevoskyydillä Malmille. Myös muissa taajamissa esitettiin vastaavanlaisia toivomuksia pysäkkien saamisesta. Silloin liikenteen lisäämistä hidastivat kalustopula ja kiskojen huono laatu.
Lähiö Suomen kielessä lähiö-sanasta on myös tullut kaupunkihierarkian alimmaista asuinaluetta kuvaava sana, vaikka alun perin sanaa käytettiin myönteisemmässä merkityksessä. Muiden maiden sanoja, joilla viitataan kaupunkihierarkian alimmaiseen asuinalueeseen, ovat muun muun muassa amerikkalainen getto, ranskalainen banlieue, italialainen quarteri degradati, brasilialainen favela ja argentiinalainen villa miseria. Yhteistä keskustelulle slummeista, lähiöistä ja getoista on, että niitä syrjitään symbolisesti ja sosiaalisekonomisesti. Mervi Ilmosen mukaan ne ovat alueita, "joille on ominaista isolaatio ja sosiaalinen alemmuus, jonne kaupungin köyhin väestönosa sijoittuu ja jotka kärsivät sosiaalisen stigmatisaation kierteestä".
Ranskan lähiöiden väkivaltaisuudet 2005 Ranskan siirtolaisnuorten keskuudessa on pitkään ollut syrjäytymistä ja turhautumista, työttömyysaste on noin 30 prosenttia ja useat alaikäiset ovat laiminlyöneet koulunkäynnin kokonaan. Näiden syiden epäillään olleen riehumisen ja mellakoinnin taustalla, mutta myös jengien sisäisen näyttämisen halu ja lähiöiden välinen kilpailu lienevät rohkaisseet jatkamaan mellakointia yö toisensa jälkeen. Myös sisäministeri Nicolas Sarkozyn antamien lausuntojen lähiöiden tilanteesta sekä hänen aiemmin ajamien lakiuudistusten ja niitä seuranneiden poliisin yleisesti suorittamien henkilötarkastusten epäillään pahentaneen tilannetta. Siirtolaistaustaiset lähiönuoret syyttivät poliisin otteita rasistisiksi.
Purppura (Kuben albumi) Purppura on Kuben neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 4. joulukuuta 2015 Monsp Recordsin kautta. Albumin kappaleista "Lähiö Lähiö", "Purppura", "Guccin Lakanois", "Duuni" ja "Mun Vuosi" on julkaistu musiikkivideo.
Lähiöt Suomessa Tampereen teknillisen yliopiston Muutosmallit-hankkeessa havaittiin, että kymmenen erilaista asuntopohjaa kattaa noin 80 prosenttia kaikista Suomen lähiöasunnoista. Tutkijoiden mukaan asuntojen yhdistely isommiksi voisi auttaa lapsiperheiden muuttamista lähiöön.
Asuntomessut Messualue rakennettiin rantavyöhykkeelle osana lähiön uudistushanketta. Yleistavoitteena oli rakentaa mittakaavaltaan ja rakennusmuodoiltaan monipuolinen asuinalue, joka sovitetaan yhteen osaksi Suvilahden 30 vuotta vanhaa lähiötä kolmen kilometrin päässä Vaasan keskustasta.
Härkämäki Härkämäki on lähiö Turun Pahaniemen kaupunginosassa Raision rajalla. Alue sijaitsee Suikkilan, Jyrkkälän ja Vienolan lähiöiden naapurissa Suikkilantien varressa, Naantalintien ja Rauman valtatien välissä. Myös HK-areena sijaitsee Härkämäen lähellä.
Lähiöt Suomessa Riitta Hurmeen mukaan lähiö oli suunnittelussa käytetty ryhmittely-yksikkö, joka vastasi kooltaan asumalähiötä tai puutarhakaupunkia, mutta josta puuttui niiden toiminnallinen sisältö. Suhteessa muuhun kaupunkiin se muistutti pientä satelliittikaupunkia ja vihreydessään puutarhaesikaupunkia. Arkkitehtuuri sai vaikutteita funktionalismista ja saksalaisista Siedlungeista, jotka olivat kaupungin lähelle rakennettuja uusia, yhtenäisesti suunniteltuja asuinalueita. Hurmeen mukaan lähiön kaltaista hajautettua kaupunkiyksikköä ei ole syytä pitää jonkin tietyn aatesuuntauksen välineenä. Yleisesti asutuksen järjestelemisellä sopivan kokoisiin yksiköihin on ollut tarkoitus palvella vallankäyttöön liittyviä tavoitteita. Yhteistä kaikille aatesuuntauksille on ollut pyrkimys tehdä yksiköistä toimivia ja palveluiltaan monipuolisia.
Lähiöt Suomessa Meurman esitti oman lähiöteoriansa yhteydessä myös asumalähiön englanninkielisen nimen () sitoakseen sen englantilaisiin taustalähteisiinsä. Clarence A. Perryn "neighborhood unit" kuitenkin tarkoitti kaupunkirakenteeseen kiinteästi kuuluvaa yksikköä toisin kuin Meurmanin lähiö.
Lähiö Lähiö on suomenkielinen termi, jonka Otto-Iivari Meurman lainasi maantieteestä omaa lähiöperiaatettaan varten 1940-luvulla. Meurman viittasi asumalähiöllä kaupunkirakenteelliseen yksikköön, johon sopi 6000 asukasta. Lähiöperiaatteessa korostui yksikön sijainti erillään vanhasta kaupunkirakenteesta.
Hieronymus Pyhä Hieronymus (Latinaksi: Eusebius Sophronius Hieronymus, kreikaksi: Εὐσέβιος Σωφρόνιος Ἱερώνυμος) (noin 347 Stridonissa – 30. syyskuuta 420 Betlehemissä) oli pappi, teologi ja historioitsija, joka käänsi Raamatun hepreasta ja kreikasta latinan kielelle. Tämä käännös, "Vulgata", on edelleen katolisen kirkon virallinen Raamatun versio. Hieronymus luetaan kirkkoisien joukkoon. Katolinen kirkko lukee hänet yhdeksi kirkonopettajista, joksi hänet korotettiin vuonna 1298. Pyhä Hieronymus oli muun muassa pyhän Augustinuksen (354 – 430), pyhän Ambrosiuksen (n. 340 – 397) ja pyhän Johannes Khrysostomoksen (347 – 407) aikalainen. Läntisessä kristinuskossa häntä muistetaan 26. syyskuuta ja itäisessä 15. kesäkuuta. Hieronymusta kunnioitetaan esimerkiksi arkeologien, kirjastonhoitajien, kirjastojen, koululasten, opiskelijoiden ja kääntäjien suojeluspyhimyksenä.
Hieronymus Elokuussa 385 hän palasi Antiokiaan seuranaan veljensä Paulinianus sekä joitakin muita ystäviä. Hieman myöhemmin häntä seurasivat myös Paula ja Eustochium, jotka olivat päättäneet luopua ylellisestä elämästään Roomassa ja halusivat aloittaa uuden elämän Pyhässä Maassa. Talvella vuonna 385 Hieronymus liittyi heidän seuraansa ja toimi heidän hengellisenä oppaanaan. Pyhiinvaeltajiin liittyi myös Antiokian piispa Paulinus. He vierailivat Jerusalemissa, Betlehemissä ja Galilean pyhissä paikoissa, ja matkustivat sen jälkeen Egyptiin, jossa asui paljon tunnettuja askeettista elämää viettäviä munkkeja.
Hieronymus Francken II Hieronymus Francken II (1578 Antwerpen – 1623 Antwerpen) oli Hollannin kultakauden taidemaalari. Hänen sukuunsa kuului useita taidemaalareita. Hän opiskeli taidetta isänsä johdolla ja hänet otettiin Pyhän Luukkaan taidemaalarikillan jäseneksi 1607. Hieronymus Francken II:n maalaus Taiteenystäviä galleriassa kuuluu Valtion taidemuseon kokoelmaan.
Hieronymus Viimeksi mainitun kirjan hän käsitteli ainoastaan pintapuolisesti, ja hyödynsi siinä katkelmaa Pohjois-Afrikkalaisen Tichoniuksen kommentaariosta, joka on säilynyt myös Beatus Libanalaisen laajemman työn osana. Hieronymus omisti Ilmestyskirjalle myös toisen kommentaarion, joka oli melko mielivaltainen muokkaus Pyhän Victorinuksen (k. 303) kirjoittamasta kommentaariosta.
Hieronymus Hieronymus palasi Antiokiaan vuonna 378 tai 379. Piispa Paulinus vihki hänet papiksi. Hieronymus ilmeisesti vastusteli jonkin verran, ja suostui sillä ehdolla, että saattoi jatkaa askeettista elämäänsä. Pian hän muutti Konstantinopoliin jatkamaan Raamatun opiskelua Gregorios Nazianzilaisen alaisuudessa. Hän vietti siellä noin kaksi vuotta. Seuraavat kolme vuotta, 382–385, hän oli jälleen Roomassa, läheisessä yhteydessä paavi Damasukseen ja muihin johtaviin kristityihin. Hänet oli kutsuttu Roomaan alun perin osallistumaan vuoden 382 kirkolliskokoukseen, jonka tarkoituksena oli lopettaa Antiokiassa syntynyt skisma. Hän teki itsestään korvaamattoman paaville, ja sai merkittävän aseman tämän konsistorissa.
Hieronymos Hieronymos (, ”pyhä nimi”) tai Hieronymus voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Suojelusenkeli Kristinuskossa ei ole varsinaisesti määritelty, onko jokaisella ihmisellä suojelusenkeli vai ei. Enkeleiden käsitettä ja enkelihierarkioita kehitti muun muassa pseudo-Dionysios Areopagita 400-luvulla. Pyhä Ambrosius uskoi, että pyhimykset menettävät enkelinsä joutuakseen suurempiin kiusauksiin ja taisteluihin. Pyhä Hieronymus ja Pyhä Basileios sanoivat, että synti ajaa enkelit pois.
Codex Eyckensis Evankeliumin teksti on Vulgatan versio, jonka on suurimmaksi osaksi kääntänyt pyhä Hieronymus (Stridonin Hieronymus, 347–420) monin lisäyksin ja vaihdoin. Evankeliumitekstien vertailtavia versioita löytyy "Book of Kells"istä (Dublin, Trinity College, ms 58), "Book of Armagh"ista (Dublin, Trinity College, ms 52) ja "Echternach Gospels"ista (Paris, Bnf, ms Lat.9389).
Anastasius I (paavi) Pyhä Anastasius I (k. 401) oli paavina 27. marraskuuta 399 – 19. joulukuuta 401. Hän julisti Origeneen kirjoitukset harhaoppisiksi pian sen jälkeen kun ne oli käännetty latinaksi. Hänen ystävänsä Hieronymus kuvaa häntä pyhänä miehenä, joka oli köyhyydessään rikas.
Hieronymus Bosch Bosch kuoli elokuussa 1516. Hänen kuolinsyytään ei tiedetä. Hänet haudattiin kotikaupunkinsa Pyhän Johanneksen kirkkoon.
Hieronymus Hänen asemaansa katolisen kirkon piirissä kuvaa se, että kuvallisissa esityksissä hänellä on usein kardinaalinhattu päässään, ja jopa silloin, kun hänet kuvataan puolialastomana erakkona, punainen hattu on nähtävissä jossain muualla kuvassa. Tämä kuvaamisperinne lienee syntynyt vastapainona sille, että hän ei ollut piispa (ollakseen kardinaali, piispuus ei ole ehtona). Hieronymus lasketaan läntisen kirkon neljän suuren kirkon opettajan ja kirkkoisän joukkoon, muut ovat Hippon piispa Augustinus, Milanon piispa Ambrosius ja paavi Gregorius Suuri.