mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Danny Miller Daniel Benedict "Danny" Miller (s. 2. tammikuuta 1991) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan Aaron Dinglenä ITVn saippuasarjassa "Emmerdale" ja Rob Waddingtonina poliisisarjassa "Scott & Bailey".
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Nyt Lisa on töissä Sharman makeistehtaalla. Dinglen perheen elättäminen ja sen jäsenistä huolehtiminen ja pitäminen kaidalla tiellä on rankkaa työtä, josta Lisa suoriutuu hienosti ja päättäväisesti. Hän on ahkera, iloinen ja temperamenttinen sekä tarvittaessa ankara.
Mark Charnock Mark Charnock on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Marlon Dinglen roolista televisiosarjassa "Emmerdale" (1996–). Hän esiintyy televisiosarjassa Cadfael veli Oswinin roolissa. Hän tekee esiintymisen myös Coronation Street televisiosarjassa. Hän on järjestänyt zombiefestivaalit.
Amy Nuttall Amy Nuttall (s. 7. kesäkuuta 1982, Bolton, Lancashire) on englantilainen näyttelijä. Hän näytteli vuodesta 2000 vuoteen 2005 Chloe Atkinsonia saippuasarjassa "Emmerdale". Hän on myös esiintynyt nuorten oopperassa 16 vuoden ikäisenä. "Hotel Babylon" -televisiosarjassa hän näytteli Melanie Hughesia. Hänet on nähty myös televisiosarjassa "Downton Abbey", jossa hän näytteli Ethel Parksia. Hän oli mukana sarjan toisella ja kolmannella kaudella.
Siobhan Finneran Siobhan Finneran (s. 1967 Lancashire, Englanti, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt useissa englantilaisissa televisiosarjoissa kuten "Sydämen asialla" (Gloria Brown, 1993-2003), "Coronation Street" (Josie Phillips, 1989-1990), "Emmerdale" (Heather Hutchinson, 1998) sekä "Happy Valley, varjojen laakso" (Clare Cawood, 2014-). Hän näyttelee sarjassa "Benidorm". Hän on näytellyt sarjassa vuodesta 2007 Janice Garvey -nimistä naista. Hän näytteli myös sarjassa "Downton Abbey" neiti Sarah O´Brieniä.
Dominic Power Dominic Power (s. 5. heinäkuuta 1973 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Vuosina 2011–2013 hän näytteli "Emmerdalessa" Cameron Murraytä, joka murhasi sarjassa kolme päähahmoa; Carl Kingin, Alex Mossin ja Gennie Sharman. Power näytteli rikossarja "Minkä taakseen jättää" (2015) ensimmäisellä kaudella, vastanäyttelijöinään Tom Courtenay ja Gemma Jones.
Joe Gilgun Joseph William ”Joe” Gilgun (s. 9. maaliskuuta 1984 Chorley, Lancashire) on brittiläinen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa rooleistaan Eli Dinglena televisiosarjassa "Emmerdale", Woodyna elokuvassa "This Is England" ja sen spin-off-televisiosarjoissa sekä Rudy Wadena televisiosarjassa "Misfits".
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Myöhemmin kuvioihin astuivat pojantytär Debbie sekä tämän Sarah-vauva, jotka Zak mielellään otti suuren talonsa turviin. Myöhemmin Zak on setvinyt sukunsa ongelmia kerta toisensa jälkeen, mutta useimmiten huolella ja myötätunnolla. Huolta perheelle aiheuttivat mm. Eli, Aaron, nyt jo edesmennyt Shadrach, Debbie sekä Ukrainasta tullut laiton siirtolainen Olena, jota Dinglet piilottelivat talonsa suojissa. Zak on tinkimätön läheistensä suojelemisen suhteen, ja tahtoo aina tehdä kaikkensa pelastaakseen heidät minkälaisesta pulasta tahansa. Perhetragedioita on seurannut toisensa perään – miniä Alice kuoli syöpään ja siihen liittyneestä armomurhasta seurasi selkkauksia ja oikeudenkäynti. Gennie Walker joutui vakavaan auto-onnettomuuteen ja Cameron Murray tappoi Zakin rakkaan veljentyttären. Lopulta Zak syyllistyi elämänsä karmeimpaan tekoseen, kun vuonna 2012 hän melkein tappoi oman poikansa Cainin, sillä tämä oli aiheuttanut harmeja niin monille. Syyllisyydentuskissa rypevän Zakin mielenterveys alkoi horjua, ja tästä seurasi eräänlainen perheen sisäinen romahdus. Siitä saakka Zak on yrittänyt olla avoimempi vaimolleen eikä tahdo aiheuttaa yhdellekään perheenjäsenelleen enempää kärsimystä. Hän on nyt myös töissä Butlerin tilalla Moiran leivissä.
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Nuorena rajuakin elämää viettänyt, hyväksyntää väärillä tavoilla hakeva mies joutui panemaan elämänsä uusiksi saatuaan tietää Zakin olevankin hänen biologinen isänsä. Kunnioituksen sijasta hän taipui tekemään varsin röyhkeitä temppuja. Cainin nuoruuden ensirakkaus oli pikkuserkku Charity, ja heillä on ollut monimutkainen ja intohimoinen suhde lapsuudesta lähtien. Aikoinaan Charity tuli varhaisteininä raskaaksi, mutta Cain ei tiennyt asiasta mitään ja poistui kuvioista pitkäksi aikaa. Hän raivostui kuullessaan Charityn suhteesta suvun arkkivihollisen Chris Taten kanssa. Suhde naapurinrouvaan Angieen eteni ja myös päättyi traagisesti. Cain ei tiennyt mitä odottaa suhteestaan Angien kanssa, mutta oli omalla tavallaan rakastunut tähän ja pettyi raskaasti, kun Angie pani suhteen poikki. Cain otti käyttöön kovat otteet, yritti tappaa Angien ja alkoi tosissaan vietellä tämän tytärtä. Hän tuhosi lopulta säälimättä koko Reynoldsien perheen elämän. Rakkauselämän karikot heijastuivat kotielämään, kun Zak heitti poikansa lopulta pihalle velipuoli Samin kiusaamisesta. Angien uusi suhde sai Cainissa aikaan mustasukkaisen raivon. Hän varasti matkapuhelimia kuljettaneen pakettiauton, pakeni sillä poliisia ja takaa-ajo päättyi poliisiauton ulosajoon ja Angien kuolemaan.
Billy Hartman Billy Hartman (s. 1957) on skotlantilainen näyttelijä, joka näytteli "Terry Woodsia" Emmerdale-saippuasarjassa vuodesta 1995 vuoteen 2011, jolloin hahmo poistui sarjasta. Hän on näytellyt lähinnä televisiosarjoissa mutta myös muutamissa musikaaleissa.
Elizabeth Estensen Elizabeth Estensen (s. 10. elokuuta 1949, Stockton-on-Tees, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka on tunnettu televisiorooleistaan. Hän näytteli 1975–1979 sarjassa The Liver Birds. Hänen tunnetuin roolinsa lienee "Diane Blackstock" saippuasarjassa "Emmerdale". Dianen roolia Elizabeth on näytellyt vuodesta 1999 lähtien. Hän on näytellyt myös 1996-1998 tv-sarjassa Coronation Street.
Emmerdale Emmerdale on Kevin Laffanin luoma englantilainen saippuasarja, joka kuvaa kuvitteellisen yorkshireläisen kylän asukkaiden elämää. Sen ensimmäinen jakso lähetettiin 16. lokakuuta 1972. Vuoteen 1989 asti sarja tunnettiin nimellä "Emmerdale Farm". Emmerdalea tuottaa Yorkshire Television ja kotimaassaan sitä lähetetään ITV-televisiokanavalla. Suomessa sarjaa on esitetty MTV3:lla viitenä päivänä viikossa vuodesta 1997 lähtien. Suomen television ensimmäinen "Emmerdale"-jakso nähtiin MTV3-kanavalla 7. tammikuuta 1997.
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Sam tulee yleensä hyvin toimeen kaikkien, kuten pikkusisarpuolensa Bellen kanssa. Aika ajoin hän on hävinnyt toviksi näkyvistä, kuten vankilaan ja Irlantiin. Ensimmäisen kerran Sam joutui nuorisovankilaan muutamaksi kuukaudeksi vaadittuaan lunnasrahoja Robert Sugdenista tämän kadottua keväällä 1998 (UK kevät 1995). Varastettuaan vahingossa Pollardeilta Sam olisi joutunut jälleen telkien taa, mutta Lisa hommasi pojan Irlantiin. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän palasi ja selvisi sakoilla. Isoveljensä Butchin hautajaisiin hän palasi marraskuussa 2000 (UK maaliskuu 2000). Cain-serkun takia Sam joutui jos jonkinlaisiin vaikeuksiin. Cain painosti hänet Kuljetusliikkeen murhapolttoyritykseen. Sam oli ihastunut Emilyyn, mutta ei saanut vastarakkautta ja oli jo aikeissa häipyä Irlantiin äitinsä Nellien perässä. Cain onnistui houkuttelemaan Samin mukaan seuraavaankin pilaansa, jolloin pojan hermot eivät kestäneet ja hän ilmoitti lähtevänsä Irlantiin äitinsä luo syyskuussa 2001 (UK lokakuu 2000).
Dudley Sutton Sutton näytteli "Lovejoyssa" Tinker Dilliä, ja hän näytteli myös saippuasarjoissa "Emmerdale" ja "EastEnders". Myöhemmin hän näytteli ohjaaja Joan Littlewoodin pienessä teatteriryhmässä.
Shirley Stelfox Shirley Rosemary Stelfox (11. huhtikuuta 1941 Dukinfield, Cheshire, Britannia – 7. joulukuuta 2015 Buckden, North Yorkshire, Britannia) oli englantilainen näyttelijä, joka näytteli Edna Birchin roolia saippuasarjassa "Emmerdale" vuosina 2000–2015. Hänen näyttelijänuransa kesti 1960-luvulta 2010-luvulle. Vuonna 1990 hän näytteli Rosea komediasarjan "Pokka pitää" ensimmäisellä tuotantokaudella. Stelfox piipahti myös muun muassa sarjoissa "Eastenders", "Coronation Street" ja "Sydämen asialla".
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Vuonna 2012 (Britanniassa 2009–2010) Sam tapasi ukrainalaisen Olena Petrovichin ja ihastui häneen. Olena ei kuitenkaan tuntenut Samia kohtaan kuin ystävyyttä ja ihastui Samin serkkuun Eliin. Pian Dingleillä asustellut Olena karkotettiin maasta laittoman oleilunsa takia. Eli lähti kylästä, mutta Sam sai korjattua välinsä Zakin kanssa, jotka olivat viileinä Olenan takia.
Christopher Villiers Christopher Villiers (s. 7. syyskuuta 1960 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän näyttelee tällä hetkellä brittisarjassa Emmerdale Grayson Sinclairia. Hän on näytellyt myös sarjassa Kymppikerho sekä elokuvissa Verinen sunnuntai, Lancelot - ensimmäinen ritari, Sliding doors - yksi hetki, kaksi tarinaa ja .
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Sam lähti ihastuksensa Alicen matkaan Norfolkiin kanafarmille. Hän kuitenkin palasi jonkin ajan päästä hyvin hämmentyneenä takaisin, eikä halunnut olla tekemisissä Alicen kanssa. Pian paljastui, että Alice oli raskaana, eikä Sam tiennyt miten suhtautua asiaan. He myivät Norfolkin farminsa ja asuivat Dinglen talossa. Sam pääsi töihin Natashan omistaman Kartanon maille, jonka omistaa nykyään Lawrence White.
Mark Jordon Mark Jordon (s. 25. tammikuuta 1965 Oldham, Lancashire, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten konstaapeli Phil Bellamyn roolista englantilaisessa draamasarjassa "Sydämen asialla". Hän näytteli konstaapeli Bellamya sarjassa 15 vuoden ajan 1992–2007. Lisäksi hän on näytellyt lukuisissa muissa sarjoissa, kuten "Kyläsairaala", "Coronation Street" ja "Emmerdale". Jordon on myös ohjannut ja tuottanut vuonna 2006 ilmestyneen lyhytelokuvan "To the Sea Again".
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Eric Pollardia näyttelee (es. Chris Chittell) on yrittäjä ja ollut sarjassa mukana vuodesta 1986. Hän omisti kylän nurinmenneen pajan, jonka johtoon hän otti rinnalleen Steph Stokesin, joka aloitti pajassa omat hämärät toimensa. Tästä koitui Ericille paljon harmia ja oikeudenkäynti. Eric on vuosien aikana huijannut useita ja hänellä on kylässä kieron miehen maine, joka käyttää muiden heikkoa tilannetta edukseen. Hän on naimisissa Valerie Pollardin kanssa, ja he omistavat yhdessä Emmerdalen majatalon. Pari asuu Toivonlähteentuvan vieressä Dinglejen naapurissa. He ovat yhdessäolonsa aikana selvinneet useista aviokriiseistä. Vuonna 2006 kylään saapui Ericin poika, David. Ericin vaimo Valerie kuoli vuonna 2015 helikopterionnettomuuden seuraksena syntyneissä räjähdyksissä.
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Chasilla on läheinen suhde serkkuunsa Charityyn. Hänellä on poika Aaron, jonka tämän isä on kääntänyt häntä vastaan, joten hänellä on aina ollut ristiriitaiset välit poikaansa. Chas on sanavalmis, huoleton, räväkkä ja iloinen nainen, joka käyttää mustia vaatteita ja korkokenkiä. Hänen äkkipikainen luonteensa saa Dianen varoittamaan häntä tavan takaa, vaikka tämä toisaalta pitääkin hänestä. Chasin temperamentti aiheutti hänelle potkut syksyllä 2006 (UK helmikuu 2004) ja hän joutui muuttamaan takaisin Dingleille. Kiivas luonne myös katkaisi välit Aaroniin, eikä pojan isä enää hevillä antanut tämän tavata äitiään. Chas seurusteli pitkään Carl Kingin kanssa. Chloe sai isoja riitoja aikaiseksi Carlin vaimon Colleenin, Chasin ja Carlin välille, ja lopulta Carlin ja Chasin suhde päättyi eroon. Chasilla oli kuitenkin yhä tunteita Carlia kohtaan, vaikka yrittikin kestää Chloen suhtautumista mieheen raskausilmoituksen jälkeen. Lopulta hän löysi yllättävän poikaystävän poliisivoimista ja esitteli Dingleille Denzel Calburnin. Shadrach aiheutti hankaluuksia heidän suhteelleen varastamalla poliisiauton ja ryöstämällä viinakaupan. Denzel ei hyväksynyt valehtelua, Carlin rakkaudentunnustus meni mönkään ja Chas päätti lähteä armeijaan (kesäkuu 2008). Carl viihtyi Chasin serkun Delilah Dinglen seurassa vaikka haikaili yhä tyttöystävänsä perään.
Jo-Anne Knowles Jo-Anne Knowles (s. 1971 Oldham) on englantilainen näyttelijä. Tällä hetkellä hän näyttelee Mia Perrya televisiosarjassa "The Bill". Aiemmin hän on esiintynyt muun muassa sarjoissa "Emmerdale" ja "Holby Cityn sairaala". "Kymppikerhossa" (2003–2005) hän oli Janis Steelen roolissa. Hän on myös näytellyt Mina Van Helsingin roolia nuortensarjassa Teinidracula (2007–2008).
Stan Richards Stanley "Stan" Richards (8. joulukuuta 1930 – 11. helmikuuta 2005) oli englantilainen näyttelijä. Richards tunnetaan Seth Armstrongin roolista saippuasarjassa Emmerdale, jossa hän näytteli vuodesta 1978 vuoteen 2003, jolloin hän joutui jäämään pois sarjasta sairautensa vuoksi. Richards nähtiin sarjassa vielä kerran joulukuussa 2004, mutta hän kuoli muutamaa kuukautta myöhemmin keuhkoahtaumatautiin helmikuussa 2005. Richardsin kuoltua myös roolihahmo Seth kuoli. Richards on näytellyt myös saippuasarjassa Coronation Street.
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Syksyllä 2009 Marlonin ja Donnan arpajaisissa voittama unelmakoti Kingien uudella asuntoalueella räjähti (UK kesä 2006). Keväällä 2010 Marlonilla oli epätoivoinen talonrakennushanke Dinglen mailla. Hän otti loparit Villapakasta. Donna valmistui poliisiksi, mutta Marlon ei ollut läsnä Vivin synnytyksen takia. Marlon joutui vedonvälittäjän huijaamaksi ja Eli ampui häntä vahingossa asian jälkiselvittelyssä. Keväällä 2011 Marlon teki kiivaasti uraa, kun Villapakka voitti Vuoden pubin parhaan ruoan palkinnon hänen ansiostaan. Hän sai vakiopaikkansa Villapakan kokkina takaisin. Samoihin aikoihin Donna ja Marlon erosivat, koska selvisi että Donnalla oli ollut suhde hänen työkaveriinsa Ross Kirkiin. Donna muutti pian pois Emmerdalen kylästä. Marlon ja Eli yrittivät selvitellä Shanen murhaajaa, josta Elikin oli syytteessä. Veljekset joutuivat myös uuden vuokralaisensa, vale-ennustaja Lizzien huijaamaksi.
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Lokakuussa 2015 Robertia ammuttiin, ja suuri juonitarina käynnistyi, jossa useita kyläläisiä oli epäilyksen alla ja syytettiin vuorotellen. Lopulta Aaron joutui oikeuteen Robertin ampumisesta, kun tämän nähtiin piilottavan aseen, jolla Robertia oli ammuttu. Robert sai kuitenkin tietää, että Andy oli järjestänyt ampumisen, ja todisti oikeussalissa niin, että Aaron pääsi vapaaksi. Aaronin elämä normalisoitui vain hetkeksi, kun hänen syöpää sairastanut isänsä Gordon palasi Emmerdaleen törmättyään Robertin äitipuoleen Diane Sugdeniin sairaalassa. Gordon tarjosi Aaronille rahallista tukea, mutta tämä halusi isänsä lähtevän pois. Chas ja Gordon alkoivat tapailla vuosien jälkeen, mitä vastaan Aaron oli täysin. Aaron kertoi lopulta Chasille karmean totuuden isästään; että tämä oli raiskannut hänet lapsena. Chas raivostui ja teki aluksi Cainin kanssa suunnitelman päästääkseen Gordonin päiviltä. Lopulta Aaron kuitenkin kertoi isänsä teon poliisille, ja todisteet veivät Gordonin lopulta oikeuteen. Hänet todettiin syylliseksi, mutta pian tuomionluvun jälkeen hän teki itsemurhan vankilassa. Aaron sai pikkusisarpuolensa Livin takaisin, kun Livin äiti Sandra muutti Irlantiin. Liv jäi asumaan Aaronin ja Chasin luokse Emmerdaleen.
Maxwell Caulfield Caulfield on näytellyt vakituisesti monissa televisiosarjoissa. Vuosina 1985–1987 hän näytteli Miles Colbyn roolia "Dynastiassa" ("Dynasty") ja sarjan spin-offissa "Colbyt" ("The Colbys"). Hän uusi roolinsa vuonna 1991 minisarjassa "Dynastia – viimeinen luku" ("Dynasty: The Reunion"). Vuosina 2000–2001 Caulfield oli Rafe Barrett Comedy Centralin tilannekomediasarjassa "Strip Mall" ja vuosina 2003–2004 lastenlääkäri Jim Brodie brittiläisessä sairaalasarjassa "Sairaalaelämää" ("Casualty"). Tammikuusta 2009 tammikuuhun 2010 hän esitti liikemies Mark Wyldea brittiläisessä saippuasarjassa "Emmerdale". Wylden puolisoa Natasha Wyldea näytteli Amanda Donohoe.
Luettelo televisiosarjasta Emmerdale poistuneista hahmoista Muut Dinglet ottivat Gennien avosylin vastaan, mutta Chas oli aluksi mustasukkainen uudelle siskolleen isältä saamasta huomiosta. Gennien biologinen äiti oli kuollut synnytyksessä, ja tämä oli ollut Shadrachin suurin rakkaus, ei suinkaan Chasin äiti. Dinglejen boheemi elämäntyyli kiehtoi keskiluokkaisen kasvatuksen saanutta Gennietä, joka alkoi viettää yhä enemmän aikaa Toivonlähteentuvassa salaa adoptioäidiltään Brendalta. Kun Brenda sai lopulta tietää totuuden Gennien uudesta biologisesta suvusta, hän paheksui tyttären valintaa ja muutti tämän harmiksi itsekin kylään.
Chris Chittell Hän naimisissa näyttelijä Lesley Dunlopin kanssa, joka näyttelee Brenda Walkeria "Emmerdalessa".
Charity Dingle Charity on ollut vankilassa miehensä Chris Taten murhasta, mutta hänet vapautettiin syytteistä. Todellisuudessa Chris tappoi itsensä ja lavasti Charityn syylliseksi. Raskaudestaan Charity sai tietää oikeudenkäynnissä. Pian Noahin syntymän jälkeen hän meni Kingeille töihin, vikitteli itselleen johtajan, rikkaan perheenpään Tomin ja sai tämän rakastumaan itseensä ja kosimaan siinä samassa. Lapsensa Charity luovutti Zoelle rahallisen sopimuksen ehdoilla. Aluksi Charity halusi Tomin vain rahojen takia, mutta sittemmin rakastui häneen todella. Jimmy Kingin vaimo Sadie ei alusta saakka hyväksynyt Charityn ja Tomin suhdetta ja yritti sabotoida sitä kaikin tavoin. Lopulta hän lavasti Charityn syylliseksi sulhasen pettämisestään Cainin kanssa eräillä valokuvilla, jotka sulhanen Tom King sai hääpäivän aamuna. Tom jätti Charityn alttarille. Pian Charity kuitenkin tajusi, kuka oli metkujen takana ja päätti kostaa Sadielle. Hän pelehti Sadien miehen Jimmyn kanssa ja kiristi tältä huomattavan summan rahaa. Saatuaan rahansa Jimmyltä Charity näytti Jimmyn syntymäpäivillä videonauhan, jossa he olivat sängyssä. Nauhalla Jimmy todisti, että Sadie oli valehdellut Charityn ja Cainin suhteesta. Charity tajusi, ettei enää voinut jäädä kylään, ja Tomin vetoomuksista huolimatta tämä ei voinut antaa anteeksi epäluottamusta. Charityn voittoa laimensi hieman, että Debbie päätti jäädä kotiin isänsä Cainin kanssa. Charity otti Noahin mukaansa ja lähti kylästä pää pystyssä.
Eli Dingle Eli saapui sarjaan samana päivänä kun Kingien esittelytalo räjähti. Eli on aina ollut pahanteossa, ja ollut myös vankilassa teoistaan. Kukaan Dingleistä ei ollut erityisen iloinen nähdessään Elin ensimmäistä kertaa kylässä, varsinkaan hänen veljensä Marlon. Eli saikin aikaan sotkua heti kylään saavuttuaan.
Jamie Hope James "Jamie" Hope on kuvitteellinen henkilö saippuasarja "Emmerdalessa". Häntä näyttelee Alex Carter.
Tom King (Emmerdale) Tom King murhattiin hääpäivänään, joulupäivänä 2006 (UK). Hänet tönäistiin kuolemaansa Kartanon ikkunasta. Tapauksesta käynnistyi poliisitutkinta ja epäiltyjä on useita. Kuolemansyyntutkija kertoi lopulliseksi kuolinsyyksi pudotuksen aiheuttaman niskan katkeamisen yhdistettynä kallonmurtumaan. Ennen kuin hänet tönäistiin ikkunasta ulos, häntä oli lyöty pronssisella hevospatsaalla päähän. Oikeaa patsasta ei löydetty, vain patsaan pari, jonka Eli Dingle varasti Kartanosta murhapäivänä. Tomin hautajaiset pidettiin 20. helmikuuta. Seuraavana päivänä testamentinlukutilaisuudessa paljastui että Tomilla oli tytär. Hänen omaisuutensa jaettiin tasan Jimmyn, Matthewin, Carlin ja Scarlettin kesken.
Patsy Kensit Vuonna 2004 Kensit alkoi näytellä Sadie King -nimistä roolihahmoa saippuaooppera Emmerdalessa, ja hän vierailee säännöllisesti myös "Bo Selecta" -sarjassa ja sen spin-offissa "A Bear's Tail". Elokuussa 2006 Kensit lopetti Emmerdalessa ja siirtyi näyttelemään Holby Cityn sairaala -sarjaan.
Leah Bracknell Leah Bracknell (s. 12. heinäkuuta 1964 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän saavutti suuren suosion Emmerdale-sarjassa. Bracknell on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Bracknell esitti yhtä sarjan merkittävimmistä pääosahahmoista, Zoe Tatea televisiosarjassa Emmerdale vuodesta 1989 aina syksyyn 2005, jolloin hän jätti sarjan. Emmerdalen lisäksi hän on näytellyt 1970-luvulta lähtien teatterissa ja useissa brittisarjoissa. Viime aikoina hän on työskennellyt lähinnä joogaohjaajana. Lokakuussa 2016 uutisoitiin Bracknellin sairastuneen keuhkosyöpään, eikä kasvainta voi leikata. Sairastumista voidaan pitää yllättävänä, sillä Bracknell on kasvissyöjä eikä tupakoi. Hänen miehensä Jez Hughes on käynnistänyt varainkeruun, jotta Bracknell voitaisiin siirtää hoitoon Saksaan.
Luettelo televisiosarjan Emmerdale henkilöistä Elämänhalunsa menettänyt Declan löysi tukijansa Charitystä, mutta Charity rakastuikin odottamatta ex-miehensä parhaaseen ystävään. Hän ja Declan aloittivat suhteen, mutta se oli tuhoon tuomittu alusta saakka; he junailivat kartanon tulipalon Samin ja Rachelin syyksi, ja Charity kiristi Rachelia ajaen tämän pois kylästä Archie mukanaan, vain saadakseen osansa vakuutusrahoista. Charity myös avioitui Declanin kanssa vain saadakseen selville, miten vaarallinen hänen uusi miehensä saattoi olla. Parin välillä sattui ja tapahtui, kunnes Declan yritti tappaa Charityn keskellä metsää. Charity pääsi pakoon, mutta kuolemalta ei kuitenkaan vältytty. Kun Declan pakeni poliisia kaiken menettäneenä, hän tunnusti videolla Charityn osuuden vakuutuspetokseen ja Rachelin tapaukseen. Kun Dinglet saivat tämän selville, he hylkäsivät Charityn. Hän joutui oikeuteen rikoksestaan ja sai kahden vuoden vankilatuomion. Linnasta käsin Charitylla oli kuitenkin vielä yksi yllätys Dinglen ja Bartonin suvulle; hän oli raskaana. Moses-poika syntyi ja isäksi paljastui Ross Barton, joka ei kuitenkaan halunnut vauvaa itselleen. Moses annettiin siis Debbien huollettavaksi.
Liiviläiset Liiviläiset () ovat nykyisen Latvian alueella historiallisesti asunut itämerensuomalainen kansa. Liiviläiset muodostivat aikoinaan merkittävän osan Baltian väestöstä, mutta nykyisin he ovat enää pieni kansansirpale. Liiviläisten määrän hupenemiseen vaikuttivat muun muassa latvialaistuminen, Baltiassa riehuneet taudit ja alueella käydyt sodat. 1900-luvulle tultaessa liiviläisiä oli enää eristäytyneellä Kuurinmaan pohjoisrannikolla, jota kutsuttiin myös nimellä Liivinranta. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Latviassa asui yhteensä 250 liiviläistä. Liiviläisten oma kieli on latvian kielen syrjäyttämä ja äärimmäisen uhanalainen: viimeinen liiviä äidinkielenään puhunut henkilö, Grizelda Kristiņa, kuoli vuonna 2013, mutta kielen myöhemmin opetelleita on jonkin verran. Liiviläinen kulttuuri ja kieli ovat latvialaisten niitä kohtaan kokeman mielenkiinnon takia hiljattain kokeneet uuden nousukauden.
Valkoisen hiekan kansa Valkoisen hiekan kansa: Liiviläisten historiaa ja kulttuuria on Edgar Vaalgamaan kirjoittama liiviläisten historiaa ja kulttuuria käsittelevä kirja, joka ilmestyi vuonna 2001. Teos käsittelee liiviläisten menneisyyttä esihistoriasta alkaen, mutta keskittyy 1900-luvun historiaan ja erityisesti Vaalgamaan omiin muistelmiin tuolta ajalta. Kirjan jälkisanat on kirjoittanut Valda Šuvcāne, joka kertoo kirjassa liiviläisten neuvostoajan jälkeisistä vaiheista.
Liiviläisten liitto Liiviläisten liitto () on liiviläisiä edustava latvialainen järjestö, jonka toiminta alkoi vuonna 1922. Liiton tarkoituksena oli edistää liivin kielen opetusta ja kouluttaa liiviläisiä parempiin ammatteihin. Yhdistys toimi paljolti Virosta ja Suomesta saadun tuen varassa. Neuvostoliitto lopetti järjestön toiminnan miehittäessään Baltian maat toisen maailmansodan sytyttyä. Liiviläisten liitto aloitti toimintansa kuitenkin uudelleen vuonna 1988. Liiviläisten liitossa on noin 360 jäsentä, jotka ovat kansallisuudeltaan pääasiassa liiviläisiä, latvialaisia ja venäläisiä.
Liiviläiset Monet latvialaiset, joilla on liiviläisiä sukujuuria, ovat kiinnostuneet liiviläisestä taustastaan. Tästä kertoo esimerkiksi liiviläisten nuorisoleirien suosio ja liivin kielen opiskelijoiden kasvava määrä. Sellaiset järjestöt kuin Liiviläisten ystävät ry ja Liiviläisten kulttuurikeskus toimivat liiviläisen kulttuurin säilyttämiseksi.
Maamme Liiviläisten kansallislaulussa Min izāmō on sama sävelmä kuin Suomen ja Viron kansallislauluissa. Min izāmō -laulun esitti 1923 ensimmäisen kerran nelihenkinen kuoro samassa juhlallisuudessa, jossa nostettiin salkoon liiviläisten lippu. Kōrli Stalte oli kirjoittanut lauluun sanat. Sävellyksen valinnalla haluttiin korostaa liiviläisten yhteenkuuluvuutta suomalaisten ja virolaisten kanssa.
Min izāmō Min izāmō on liiviläisten kansallislaulu. Tekstin kirjoitti Korli Stalte vuonna 1923 juhlallisuuksiin Mazirben kylässä, jossa nostettiin salkoon liiviläisten lippu. Laulun esitti nelihenkinen liiviläinen kuoro. Melodia on Fredrik Paciuksen säveltämä, sama kuin Suomen ja Viron kansallislauluissa. Sävellyksen valinnalla haluttiin korostaa liiviläisten yhteenkuuluvuutta suomalaisten ja virolaisten kanssa.
Liiviläisten ystävät Liiviläisten ystävät ry on liiviläisten ystävyysjärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1998 Mazirbessä. Perustamiskokoukseen osallistui yhteensä 48 henkilöä - lähinnä suomalaisia, virolaisia ja latvialaisia, mutta myös muutama saksalainen ja norjalainen. Liiton jäsenet ovat lähinnä liivin kielen tutkijoita tai harrastajia. Järjestön tarkoituksena on edistää liiviläistä kulttuuria Latviassa ja ulkomailla. Järjestön puheenjohtajana toimii Tiit-Rein Viitso, joka on Tarton yliopiston professori. Lisäksi järjestöllä on edustajat Latviassa ja Virossa.
Liiviläisten liitto Liiviläisten liiton perustivat kansallismieliset liiviläiset tarkoituksenaan kansallisten pyrkimysten ajaminen. Perustajista merkittävimpiä olivat Kōrli Stalte, Didrik Volganski ja Mārtins Lepste. Liiviläisten liiton toiminta alkoi vuoden 1922 puolivälissä, jolloin päätettiin muun muassa seuran tavoitteista ja järjestettiin tapahtumia. Latvian hallitus hyväksyi seuran säännöt vasta vuonna 1923. Perustamisen yhteydessä otettiin käyttöön myös liiviläisten lippu ja kansallislaulu. Liiton toiminnan alkuvaiheessa sen toiminta kangerteli. Ongelmaksi muodostui esimerkiksi liivin käyttö kokouksissa, sillä sitä oli yleensä käytetty vain arkielämässä. Kuitenkin liitto oli mukana lähes kaikissa liiviläisissä yhteishankkeissa. Kulttuuritoiminnan vähäisyys kasvatti kaikesta huolimatta tyytymättömyyttä seuran puheenjohtajana vuosina 1924–1933 toimineeseen Mārtins Lepsteen, joka vuonna 1933 syrjäytettiinkin asemastaan.
Liivin kieli Liivin kieltä opetetaan perustasolla muutamissa kouluissa Riiassa, Staicelessä, Ventspilsissä, Kolkassa ja Dundagassa. Lisäksi opetusta järjestetään vuosittain järjestettävillä kesäleireillä. Liiviläisten kulttuurikeskus järjestää puhujaryhmiä, joiden tarkoituksena on pitää liivin kieltä elossa normaalissa puhekäytössä. Liivin kieltä voi opiskella ylemmällä tasolla Helsingin ja Turun yliopistoissa Suomessa, Tarton yliopistossa Virossa, Budapestin yliopistossa Unkarissa sekä Latvian yliopistossa. Säännöllisesti sitä opetetaan kuitenkin vain Tarton ja Latvian yliopistoissa, muissa yliopistoissa se yleensä sisältyy itämerensuomalaisten kielten yleiseen opetukseen.
Liiviläisten liitto Liiviläisten liiton ensimmäisiä tavoitteita sen uuden perustamisen jälkeen oli liivin kielen opettaminen. Vuodesta 1989 vuoteen 1995 liivin kielen opetusta järjestettiinkin Riiassa kaupungin ja Latvian opetusministeriön tuella. Vuodesta 1995 kielen opetusta on järjestetty Kolkassa. Latviassa tunnetut liittoon kuuluvat poliitikot Ilmārs Geige sekä Dainis ja Helmi Stalte ovat toimineet liiton omaisuuden takaisin saamiseksi ja taloudellisen tuen järjestämiseksi. Liiviläisten liitto on myös järjestänyt liiton seuratalon 50-vuotisjuhlien jälkeen liiviläisjuhlat joka vuoden ensimmäisenä sunnuntaina.
Liiviläisten lippu Liiviläisten lipun suunnitteli Didrik Volganski, joka oli Suomeen muuttaneen Edgar Vaalgamaan isä. Joidenkin tietojen mukaan hän suunnitteli myös lipun, jossa lipun värit ovat päinvastoin kuin nykyisessä lipussa. Hän ei kuitenkaan itse maininnut mitään tästä lipusta. Käytössä on ollut lipun versio, jossa lipun kentät olivat yhtä suuria. Lippua käytettiin ensimmäisen kerran 18. marraskuuta 1923 Mazirbessä pidetyillä juhlilla. Suurimman osan neuvostoaikaa lipun käyttö oli kielletty. Se otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1988 Liiviläisten päivien yhteydessä. Lipun lahjoitti Suomalaisuuden Liitto ja se vihittiin Mazirben kirkossa.
Uldriķis Kāpbergs Uldriķis Kāpbergs (25. maaliskuuta 1869 – 1. kesäkuuta 1932) oli liiviläinen aktivisti ja kalastaja. Hän osallistui liivinkielisen "Livl"-lehden toimitukseen. Kāpbergs oli vaikeuksissa Latvian viranomaisten kanssa, koska hän ajoi liiviläisten itsenäisyyttä. Hän julistautuikin liiviläisten kuninkaaksi nimellä ”Uldrikis I”.
Liiviläisten liitto Liiviläistä toimintaa alettiin elvyttää jo vuonna 1977. Liiviläisten liiton uusi perustaminen käynnistyi kokouksella 13. marraskuuta 1988. Virallisesti seura perustettiin perustavalla kokouksella 26. marraskuuta. Tuolloin seura perustettiin nimellä "Līvõd Kultūr Īt", mutta se otti itselleen Liiviläisten liiton vanhan nimen vuonna 1993. Perustavaan kokoukseen osallistui noin 150 osanottajaa ja se valitsi seuran vanhimmaksi Ieva Neilanden. Jäseniä seuralla oli 142. Ensimmäisiä merkittäviä hankkeita liiton uuden perustamisen jälkeen oli Mazirbessä elokuun alussa vuonna 1989 järjestetty seuratalon rakentamisen 50-vuotisjuhla. Tilaisuuteen osallistui 629 henkilöä ja paikalla oli esitelmöimässä muun muassa virolainen Eduard Vääri. Seura perusti alaosastot vuonna 1989 Ventspilsiin ja Kolkaan, vuonna 1993 Riikaan ja Mazirbeen, sekä vuonna 2004 Staiceleen. Jäsenten määrä kasvoi vuoteen 1999 mennessä 200:aan. 1. elokuuta 1998 pidettyyn juhlaan osallistui Suomen silloinen presidentti Martti Ahtisaari ja Latvian presidentti Guntis Ulmanis. Liiviläisten liitto sai takaisin seuratalonsa 1. tammikuuta vuonna 2000.
Liiviläiset Liiviläisten kansallinen herääminen tapahtui ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun Latvia itsenäistyi. Heräämiseen vaikuttivat voimakkaasti suomalaiset ja virolaiset heimoaatteen tukijat. Liiviläisten lippu ja kansallislaulu otettiin käyttöön, ja liivin kielen opetus alkoi. Kōrli Stalten kaltaiset henkilöt ryhtyivät julkaisemaan runoja ja muuta kirjallisuutta liivin kielellä. Monille Liivinrannan asukkaille tarjottiin koulutusta Suomessa ja Virossa, jotta alueelle saataisiin liivinkielisiä opettajia ja pappeja. Virossa liiviläisiä opiskeli Tartossa ja Suomessa Tuusulassa, Heinolassa ja Helsingissä. Liivin kieltä alettiin opettaa vapaaehtoisena aineena Liiviläisten seuran kustannuksella, joka taas sai rahoituksensa Suomesta ja Virosta. Tunnit pidettiin virallisten koulutuntien jälkeen, ja opettajia oli yhteensä kolme. Liivinkieliset jumalanpalvelukset aloitettiin 1930-luvulla, ja niitä piti aluksi suomalainen Helle Erviö. Liiviläisille haluttiin kuitenkin pappi heidän omasta joukostaan, joten Edgar Vaalgamaa lähetettiin Suomeen opiskelemaan. Hän ei kuitenkaan ehtinyt palata Liivinrannalle ennen toista maailmansotaa. Liivinkielisen Līvli-lehden julkaisu aloitettiin vuonna 1931. Lehteä rahoitettiin Suomesta, ja sitä jaettiin ilmaiseksi Liivinrannan kyliin. Lehti joutui kuitenkin pian Latvian viranomaisten sensuroinnin kohteeksi. Virolainen folkloristi Oskar Loorits arvosteli Latvian viranomaisten toimia, mikä johti hänen karkottamiseensa Latviasta ja Viron ja Latvian suhteiden viilentymiseen. Tapaus huomioitiin paitsi Viron, myös Suomen lehdistössä. Toinen konflikti liiviläisten ja latvialaisten välillä tapahtui, kun ”liiviläisten kuninkaaksi” itsensä julistanut Uldriķis Kāpbergs pidätettiin vuonna 1939. Hän kuoli samana vuonna sydänkohtaukseen vankilassa.
Ikšķile Vuonna 1189 ensimmäiset lähetyssaarnaajat saivat luvan rakennuttaa kirkon Väinäjoen liiviläisten keskukseen Ykskylään (viroksi Üksküla, saksaksi Uexküll) ja paikasta muodostui myöhemmän saksalaisten Baltian valloituksen sillanpääasema. Alueella taistelivat pakanallisten liiviläisten päällikkö Ako sekä Saksalainen ritarikunta ja heidän kristitty liiviläisliittolaisensa Kauppo. Lopulta liiviläiset käännytettiin kristinuskoon.
Liiviläiset Liivinmaan viimeisistä liiviläisistä ei ole tarkkaa tietoa; mahdollisesti viimeinen Liivinmaan liiviä puhunut henkilö oli Cēsisissä asunut Mahrz Sahrum. Huhuja viimeisistä Liivinmaan liiviläisistä liikkui kuitenkin myös hänen kuolemansa jälkeen. E. N. Setälä sai salatsilaiselta pastorilta tiedon, että viimeinen paikallinen liiviläinen oli kuollut vuonna 1868. Etsintä jatkui kuitenkin edelleen, ja Oskar Kallas arvioi viimeisen Liivinmaan liiviläisen kuolleen 1880-luvulla. Setälä sai vielä myöhemmin 1900-luvun alussa tiedon Salatsissa eläneestä miehestä, joka puhui tuntematonta kieltä. Osoittautui kuitenkin, että miehen puhuma kieli ei ollut liiviä, vaan jonkinlaista salakieltä. Lopulta Setälä ajoitti Liivinmaan liiviläisten häviämisen samoin kuin Kallas.
Liivinranta Liiviläinen kulttuuri säilyi pidempään Liivinrannalla kuin varsinaisella Liivinmaalla johtuen siitä, että esimerkiksi sotien aiheuttamat tuhot eivät olleet siellä yhtä mittavat. Lisäksi alueen erotti latvialaisista metsä- ja suovyöhyke. Liivinranta kuului Kuurinmaan herttuakuntaan vuoteen 1795, jolloin Venäjä otti alueen haltuunsa. Liivinrannan asukkaat olivat vuokraviljelijöinä Dundagan ja Popen moisioille. Nika Schubergin johtaman kapinan jälkeen Liivinrannalta karkotettiin monia ja heidän tilalleen muutti latvialaisia. Ensimmäisessä maailmansodassa liiviläiset lähtivät venäläisten kehotuksesta evakkoon Latvian sisäosiin ja Viroon. Saksalaiset käyttivät liiviläisten taloja asemiensa rakennusaineena ja sodan päätyttyä palanneet liiviläiset löysivätkin kotinsa tuhottuna. Latvian itsenäistyttyä Liivinrannalla toimi useita suomalaisia ja virolaisia heimoaktivisteja, jotka saivat aikaan liiviläisten kansallisen heräämisen. Liiviläiset ottivat käyttöön oman lippunsa ja kansallislaulun, lisäksi Liiviläisten liitto aloitti toimintansa. Liivinrannalle suunniteltiin omaa kuntaansa ja asiasta tehtiin selvityspyyntö Latvian sisäasiainministerille, mutta suunnitelma ei toteutunut ennen toista maailmansotaa. Toinen maailmansota hajotti liiviläiset lopullisesti.
Liiviläisten kulttuurikeskus Liiviläisten kulttuurikeskus (liiviksi "Līvõ kultūr sidām") on järjestö, joka perustettiin Riiassa 1994. Se on toiseksi suurin liiviläisiä edustava järjestö, joka ei kuulu Latvian hallituksen piiriin. Järjestön perustussopimuksen allekirjoitti 11 henkilöä, ja järjestöön kuului vuonna 2004 20 henkilöä. Järjestö perustettiin edistämään liiviläistä kulttuuria ja kieltä, se toimii myös tietokeskuksena. Järjestöä johtaa Dienas gramata -lehden toimittaja Gundega Blumberga (1997-) ja järjestöllä on neljä työntekijää. Järjestö järjestää liiviläisiä kulttuuritapahtumia ja julkaisee aiheeseen liittyviä kirjoja.
Liiviläiset Liiviläisten esi-isien uskotaan tulleen asuinalueilleen Väinäjokea pitkin. Rautakaudella ja keskiajalla liiviläiset asuttivat laajaa aluetta Latvian keski- ja pohjoisosista Väinä- ja Gaujajokien varsilla Vidzemen alueella. Myös Kuurinmaan pohjoiskärjessä asunut itämerensuomalainen väestö on myöhemmin yhdistetty liiviläisiin, vaikka vielä keskiajalla näin ei tehty. Kuurinmaan liiviläisestä väestöstä käytettiin nimitystä kuurit, jolla viitataan myös balttilaiseen kuurien heimoon; nimitystä käytettiin yleisesti kaikista Kuurinmaan asukkaista. Liiviläisten merkitystä heijastaa se, että koko Liivinmaa nimettiin keskiajalla heidän mukaansa.
Uldriķis Kāpbergs Uldriķis Kāpbergs syntyi Liivinrannalla Miķeļtornisin kylässä kalastajaperheeseen. Vuonna 1923 liiviläiset pyysivät Latvian sisäministeriltä omaa kuntaansa Kuurinmaan kärkeen. Hankkeesta ei kuitenkaan tullut mitään, jolloin Kāpbergs julistautui liiviläisten kuninkaaksi. Hän uskoi, ettei liiviläisten tulisi pysyä Latvian hallinnon alaisina. Hän kielsi poikaansa menemästä armeijaan ja kieltäytyi maksamasta verojaan. Tämän johdosta hänet pidätettiin toukokuussa 1932 ja hänet vietiin Ventspilsin vankilaan, jossa hän kuoli sydänkohtaukseen saman vuoden kesäkuun ensimmäisenä päivänä. Kāpbergsin pidätyksestä ja kuolemasta syntyi kansainvälinen skandaali, josta kirjoitettiin monessa virolaisessa ja suomalaisessa lehdessä. Uldriķis Kāpbergs haudattiin Miķeļtornisin hautausmaalle.
Nika Schuberg Lokakuussa 1859 Dundagan paroni von Osten-Sacken, Dundagan moisioherra, joka omisti suurimman osan Kuurinmaan liiviläisten kylien maasta, vaati uutta vuokrasopimusta maidensa viljelijöiltä. Sopimus olisi korottanut maan vuokran lähes kaksinkertaiseksi siitä, mitä se oli kruunun omistamilla mailla. Kaikki ne, jotka eivät suostuneet allekirjoittamaan, uhattiin karkottaa hänen mailtaan. Uhkauksesta huolimatta kukaan viljelijöistä ei allekirjoittanut, vaan kylistä päätettiin lähettää lähetystö Baltian kenraalikuvernööri Suvorovin luokse. Lähetystöä johti Nika Schuberg, sillä hän oli ainut, joka osasi sekä puhua että kirjoittaa sujuvaa latviaa. Suvorovilta vaadittiin liiviläisten viljelemän maan vuokran arviointia maan arvon mukaan, sekä maan lunastamista moisiolta kruunulle.
Liiviläiset Kuten liiviläisten omankielisestä nimityksestäkin ("rāndalist" eli rantalaiset ja "kalāmīed" eli kalastajat) käy ilmi, on Kuurinmaan kärjen liiviläisten tärkein elinkeino ollut perinteisesti kalastus. Tärkeimpiä saaliskaloja olivat silakka, kampela, turska ja kilohaili. Perinteisen mallisesta kalastusveneestä käytettiin nimitystä "lõja". Rantavesissä käytettiin ruuhta ("lotja" tai "lod'a"). Veneet tehtiin rannikolla yleisesti kasvavasta männystä. Kalastuksessa käytettiin lähinnä verkkoja ja rysiä aina 1850-luvulle saakka, jolloin ajoverkko tuli niiden tilalle. Kampelaa kalastettiin "vada"-nimisellä nuotalla. Turskaa pyydettiin pitkäsiimalla sekä Saksasta omaksutulla turskaongella ("blèifis", ). Kalastusveneiden kanssa työskentelevät liiviläiset menivät usein töihin valtamerilaivoille.
Edgar Vaalgamaa Edgar Vaalgamaa syntyi vuonna 1912 Liivinrannalla sijaitsevassa Košragsin kylässä. Hänen isänsä oli monien muiden liiviläisten tapaan kalastaja. Vuonna 1934 Vaalgamaa pääsi opiskelemaan teologiaa Helsingin yliopistoon heimoaatteen kannattajien avustuksella. Hän valmistui vuonna 1939 papiksi, muttei palannut Latviaan venäläismiehityksen uhan takia. Edgar palveli jatkosodassa kenttäpappina. Sodan jälkeen hän toimi pappina useissa suomalaisissa seurakunnissa, minkä lisäksi hän käänsi suomeksi Latvian kansalliseepoksen "Lāčplēsis". Myöhemmin hän kirjoitti laajan liiviläisten historiaa ja kulttuuria käsittelevän teoksen nimeltä "Valkoisen hiekan kansa" (2001). Vaalgamaa kuoli vuonna 2003 Iitissä, mutta Vaalgamaiden suomalaistunut suku elää yhä Suomessa.
Ako Saksalaisten saavuttua Liivinmaalle Ako kuului niihin liiviläisten johtajiin jotka kääntyivät vuonna 1203 Polotskin ruhtinaskunnan puoleen avun saamiseksi saksalaisten karkottamiseksi. Apua odotettiin myös liettualaisilta, jotka olivat olleet jo pitkään sodassa saksalaisia vastaan. Liiviläiset saivat suostumuksen avunpyyntöönsä Polotskin ruhtinas Vladimirilta. Vuonna 1206 pakanalliset liiviläiset päättivät hyökätä Riian lähistöllä olleeseen Holmen linnaan. Linna vallattiin, mutta Riikaan kohdistettu seuraava hyökkäys epäonnistui. Liiviläisten kristinuskoon kääntynyt Toreidassa hallinnut Kauppo ryhtyi sotimaan pakanallisia heimotovereitaan vastaan. Kristityt liiviläiset ja saksalaiset tekivät 150 miehen voimin hyökkäyksen Holmen linnalle ja kukistivat sen surmaten myös Akon.
Liiviläiset Liiviläisten asuttamasta rannikosta yritettiin tehdä oma kuntansa 1920-luvulla. Kunnan keskukseksi suunniteltiin Mazirben kylää. Tarkoitus oli edistää liiviläisten yhtenäisyyttä hallinnollisesti ja myös vaikeuttaa latvialaisten muuttoa alueelle. Latvian sisäministeriö hyväksyikin asian sillä ehdolla, että siitä järjestettäisiin kansanäänestys suunnitellun kunnan alueella. Äänestys toteutettiinkin ja suurin osa äänestäneistä kannatti hanketta, mutta kuntaa ei koskaan perustettu, sillä sisäministeri vaihtui ja uusi sisäministeri torjui ajatuksen. Vuonna 1935 Latviassa oli 994 liiviläistä, joista 507 eli silloisessa Dundagan ja 370 Ancen kunnassa, nykyisten Dundagan ja Ventspilsin kuntien alueilla. Loput 49 asuivat muualla Latviassa. Liiviläisiä oli 32 % perinteisten liiviläiskylien väestöstä, ja enemmistönä he olivat vain Lielirben kylässä.
Liiviläiset 1900-luvun alun tärkeimpiä liiviläisten tutkijoita olivat Lauri Kettunen ja Oskar Loorits, jotka julkaisivat useita teoksia liiviläisistä ja liivin kielestä. Tutkimuksen lisäksi he halusivat kohottaa liiviläisten kansallistunnetta ja tukivat paikallisia kansallisia hankkeita. Kansallisaatteen nousun myötä tutkimusta alkoivat harjoittaa myös liiviläiset itse, kuten esimerkiksi kieltä tutkinut Petõr Damberg. Toisen maailmansodan aikana tutkimus keskeytyi, mutta sodan jälkeen Tarton yliopiston tutkijat jatkoivat sitä. Neuvostovallan aikaan Liivinrannalle pääsyyn tarvittiin erikoislupa ja se myönnettiin Tarton yliopistolle helpommin kuin muille. Tänä aikana tutkimuksia tekivät eritoten Paul Ariste ja Eduard Vääri. Vuonna 2005 kuollutta Eduard Vääriä on pidetty Viron merkittävimpänä liivin kielen ja liiviläisyyden asiantuntijana.
Matinpäivän taistelu Matinpäivän taistelu oli Baltian ristiretkien aikana käyty taistelu virolaisten ja Kalparitariston sekä heidän liiviläisten liittolaisten välillä käyty taistelu.
Riika 1100-luvun jälkipuoliskolla alueelle alkoi tulla saksalaisia kauppiaita ja ristiretkeläisiä. Vuonna 1158 Baltian saksalaiset kauppiaat perustivat kaupallisen asutuksen Liivinmaalle nykyisen Riian alueelle. Noin vuonna 1180 alueelle saapui kauppiaiden mukana myös Bremenin roomalaiskatolisen arkkipiispan lähettämä lähetyssaarnaaja Meinhard, joka käynnisti liiviläisten kastamisen ja muutamaa vuotta myöhemmin Ykskylän () kirkon ja kivisen linnoituksen rakentamisen Riiasta vajaa 30 kilometriä kaakkoon eli Väinäjokea ylävirtaan. Toinen linnoitus rakennettiin asukkaiden turvaksi tätä lähemmäksi, Väinäjoen saareen nykyisen Salaspilsin lähelle. Tässä vaiheessa seutu oli vielä Polatskin ruhtinaan veronkantoaluetta ja Baltian maiden asukkaiden käännytystyö kristinuskoon rauhanomaista. Vuonna 1186 Meinhard vihittiin Ykskylän piispaksi, mutta hän kuoli vuonna 1196. Hänen seuraajansa saapui käännytystyöhön paavin kannustaman ristiretkeläisjoukon mukana vuonna 1198, mutta uusi piispa sai pian surmansa taistelussa liiviläisten kanssa.
Ristiretket Baltiaan Meinhardin kuoltua liiviläisten kerrotaan pesseen kasteensa pois Väinäjoessa. Meinhardin seuraaja Bertold karkotettiin Liivinmaalta vuoden 1196 kesällä. Tästä kuultuaan paavi Celestinus III antoi luvan lähettää ristiritareita alueelle. Bertold tuli takaisin alueelle kesällä vuonna 1198 mukanaan noin tuhat ristiretkeläistä. Hän eteni liiviläisten valtaamalle Holmen linnalle ja vaati näitä ottamaan kasteen takaisin vastaan. Liiviläiset eivät suostuneet ja Bertold lähti takaisin kohti Väinäjoen suuta, jonne hänen joukkonsa olivat rantautuneet laivoistaan. Holmen linnaa olisi ollut mahdoton vallata ilman laivoja, jotka oli jätetty rantautumispaikkaan. Matkalla takaisin liiviläiset väijyttivät saksalaiset lähellä nykyistä Riikaa. Saksalaiset olivat voittamassa taistelua, kun Bertoldin hevonen vauhkoontui ja syöksyi keskelle jo pakoon lähteneitä liiviläisiä. Tällöin eräs Ymaut-niminen liiviläissoturi surmasi hänet keihäällä. Tämän jälkeen liiviläiset karkottivat kaikki lähetystyöntekijät alueeltaan.
Suomalais-ugrilaiset kansat Liiviläiset asuvat Latviassa. Kansan viimeinen perinteinen asuma-alue on ollut Kuurinmaan pohjoiskärki. Liiviläisten väkiluku on laskenut vuosisatojen ajan ja nyt kansa on lähellä häviämistä.
Riika Arkeologisten todisteiden perustella Riiassa oli kauppakeskus jo 100-luvulla eaa. Kauppakeskus sijaitsi liiviläisten muinaisella asuma-alueella ja viikinkien Väinäjoen kautta kulkevan idäntien suulla.
Dabrel Dabrel (? – 1211) oli Toreidan alueen liiviläisten vanhin. Hän taisteli toisen toreidalaisen liiviläisen Kaupon ohella kristittyjen puolella ja oli mukana Viroon suunnatuilla ristiretkillä. Hän jäi kuitenkin Kauppoa tuntemattomammaksi.
Kauppo Vuonna 1203 Kauppo lähti yhdessä Toreidan alueella toimineen pappi Teoderikin kanssa Roomaan. Roomassa Teoderik esitteli hänet paavi Innocentius III:lle. Paavi lahjoitti Kaupolle tapaamisen jälkeen sata kultarahaa, ja Kaupon lähtiessä paavi siunasi hänet. Kauppo ja Teoderik palasivat vuonna 1204 Liivinmaalle ristiretkeläisten mukana. Vuonna 1206 liiviläisten alueella syntyi Akon johtama kapina, jonka takia Kauppo pakeni Riikaan. Samana vuonna hän johti itselleen uskollisia sotajoukkoja kapinallisten käsissä olevaa omaa linnaansa vastaan. Kaupon joukkojen onnistui tunkeutua linnaan ja ajaa kapinalliset ulos. Vuonna 1210 Kauppo osallistui kuurien Riian piirityksen kukistamiseen. Samana vuonna hän johti liiviläisiä saksalaisten ja lättiläisten puolella Cēsisiä piirittäneitä virolaisia vastaan. Virolaiset joutuivat luopumaan piirityksestä, mutta he saavuttivat myöhemmin voiton Jumaran taistelussa, jossa kuoli Kaupon Bertold niminen poika ja vävy Wane.. Seuraavana vuonna 1211 Kauppo oli mukana Soontaganaan ja Sakalaan tehdyssä hyökkäyksessä. Myöhemmin samana vuonna hän teki toisen hyökkäyksen Sakalaan, mitä seurasi virolaisten suuri kostohyökkäys Kaupon linnaa vastaan. Taistelu päättyi liiviläisten ja saksalaisten voittoon.. Vuonna 1212 liiviläisten ja lättiläisten joukossa esiintyi kapinahenkeä saksalaisia vastaan. Kauppo ei pystynyt hillitsemään johtamiaan liiviläisiä ehdottamalla, että hän puhuisi saksalaisille liiviläisiä ja lättiläisiä koskevien lakien lieventämisestä. Saksalaiset hyökkäsivät liiviläisiä vastaan ja polttivat Kaupon linnan, joka oli joutunut kapinoitsijoiden käsiin. Tämän jälkeen Kauppo ja muutama muu henkilö lähetettiin neuvottelemaan kapinoitsijoiden kanssa. Rauhaa ei kuitenkaan saatu aikaan, vaikkakin liiviläiset palauttivat ottamiaan vankeja. Saksalaiset hyökkäsivät tämän jälkeen uudelleen, mikä johti lopulta rauhaan.
Jumaran taistelu Ensimmäinen saksalaisten hyökkäys virolaisia vastaan tapahtui lättiläisten ja liiviläisten tukemana Otepäähän vuonna 1208, jossa oli poltettu paikallinen linna. Hyökkäystä seurasi virolaisten hyökkäys Tolovaan ja sitä seurasi puolestaan saksalaisten hyökkäys Sakalaan.
Lauri Posti Posti opiskeli sekä Turun että Helsingin yliopistossa, jossa väitteli vuonna 1942 liivin kielen äännehistoriaa käsitelleellä työllä. 1930-luvulla hän teki tutkimusmatkoja vatjalaisten, vepsäläisten ja liiviläisten luo. Opiskeluaikanaan hän toimi Akateemisessa Karjala-Seurassa.
Liiviläiset Liiviläisiä tai heidän jälkeläisiään asuu myös Latvian ulkopuolella. Joidenkin lähteiden mukaan liiviläisten perinteiset asuinalueet olisivat ulottuneet Etelä-Viroon saakka. Maailmansotien aikana monet liiviläiset muuttivat pakolaisiksi Ruotsiin, josta osa jatkoi etenkin Kanadaan ja Yhdysvaltoihin.
Jumaran taistelu Jumaran taistelu () käytiin virolaisten ja Kalparitariston sekä näiden liiviläisten ja lättiläisten liittolaisten välillä Jumara-nimisellä Koivajoen sivuhaaralla vuonna 1210 Baltian ristiretkien aikana. Taistelu päättyi virolaisten huomattavaan voittoon ja sillä oli merkitystä virolaisten taistelutahdolle.
Liiviläiset Bremenin arkkipiispa päätti tehostaa käännytystyötä ja valitsi vuonna 1199 uudeksi piispaksi sukulaisensa Albert von Buxhövdenin. Albert otti yhteyden paavi Innocentius III:een, joka kutsui bullallaan Saksin ja Westfalenin kristittyjä suojelemaan Liivinmaan kirkkoa. Liivinmaalle tehdyt ristiretket asetettiin samanveroisiksi kuin Roomaan tehdyt pyhiinvaellusretket. Saksalaiset kauppiaat antoivatkin Albertin käyttöön laivoja, ja keväällä 1200 Albert saapui ristiretkeläisten kanssa Väinäjoen suulle. Hän eteni jokea pitkin Ykskyleen mutta menetti samalla osan laivoistaan liiviläisten hyökkäyksissä. Albert neuvotteli rauhan paikallisten liiviläisten kanssa, joista osa kastettiin. Myöhemmin hän kutsui Väinäjoen ja Toreidan alueen liiviläisiä pitoihin, mutta sen sijaan heidät otettiin vangeiksi, kunnes he suostuivat luovuttamaan saksalaisille maata kauppatukikohdan ja sataman perustamista varten. Lisäksi heiltä vaadittiin 30 jalosyntyistä nuorukaista panttivangeiksi, jotka lähetettäisiin Saksaan ”oppimaan uskollisuutta saksalaisille”. Vaatimuksiin suostuttiin ja luovutetulle maalle perustettiin vuonna 1201 Riian kaupunki, jonne Albert siirsi piispanistuimen. Talvella 1202–1203 perustettiin Kalparitaristo siirtokunnan vakinaiseksi asevoimaksi.