mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Frankie Lymon Franklin Joseph "Frankie" Lymon () oli afro-amerikkalainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi parhaiten The Teenagersin solistina 1956, jolloin tuli heidän iso hittinsä "Why do fools fall in love". Sittemmin hän jatkoi joitain vuosia soolouraa. Frankie Lymon oli kolmesti avioliitossa ja kuoli huumeiden yliannostukseen vain 25-vuotiaana.
Joseph E. Johnston Jefferson Davis ärsyyntyi hänen strategiastaan ja poisti Johnstonin komennosta 17. heinäkuuta 1864, vähän ennen Peachtree Creekin taistelua, juuri Atlantan ulkopuolella. (Hänen korvaajansa kenraaliluutnantti John Bell Hood oli aggressiivinen, mutta tehoton ja menetti Atlantan syyskuussa ja suurimman osan armeijastaan Franklin-Nashvillen sotaretkellä talvella). Davisin päätös korvata Johnston on sodan kiistellyimpiä.
John Franklin Franklinille tuli luoteisväylän löytämisestä pakkomielle. Saatuaan rahoituksen kuntoon (Britannian Amiraliteetilta), hän lähti kolmannelle retkelleen 128-miehisen retkikunnan matkassa toukokuussa 1845 kahdella laivalla ("HMS Erebus" ja "HMS Terror"). Laivat nähtiin viimeksi Melvillen niemen lähellä pyrkimässä Lancasterinsalmeen. Retkikuntaa odotettiin vuoden 1847 loppuun asti, jolloin alettiin varustaa pelastusretkikuntia.
Franklin Winfield Woolworth Myymäläketjun suunnaton menestys mahdollisti muun muassa sen, että Woolworth saattoi rakennuttaa New Yorkin Manhattanille 1910–1913 Woolworth Buildingin, joka pysyi yhtiön omistuksessa vuoteen 1998 asti. Kun Woolworth kuoli muutamaa päivää ennen 67-vuotispäiväänsä ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ketjuun kuului yli tuhat myymälää Yhdysvalloissa ja muissa maissa.
Franklinin Copperminejoen retki 1818–1822 Matkalla mukana olleet kuivalohivarastot olivat mädäntyneet ja miehet pyydystivät syödäkseen mm. hiiriä. Franklin ei luottanut intiaaneihin, jotka tunsivat seutua huonosti. Merenrannan lähellä kohdatut inuitit pakenivat. Intiaanit ja kauppayhtiön Wentzel lähtivät takaisin niin kuin oli sovittu. Franklin ei ollut varma jatkosta, mutta suunnitteli mm. kulkemista itään päin aiemmin tutkimatonta rannikkoa pitkin. Franklin lähti purjehtimaan tuohikanooteilla itään. Nämä kuitenkin kärsivät jatkuvia myrskyvaurioita. Myrskyt, sumu, jää ja ukkonen häiritsivät kulkua ja Franklin laski maihin Bathurstinlahden seuduilla Point Turnagainissa Kentin nimimaalla. Franklin päätti palata etelään Hood-jokea pitkin. Paluumatka alkoi 25. elokuuta 1821.
Rich Franklin Rich Jay Franklin II (s. 5. lokakuuta 1974, Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen entinen vapaaottelija. 185 senttimetriä pitkä ja 93 kilogrammaa painava Franklin on entinen UFC:n keskisarjan mestari, mutta ottelee nykyisin kevyessä raskassarjassa. Franklin on voittanut urallaan muun muassa seuraavat vastustajat: Ken Shamrock, Evan Tanner, Wanderlei Silva ja Chuck Liddell. Hän on hävinnyt ottelussa Anderson Silvalle kahdesti.
John Ford John Ford kuoli mahasyöpään 79-vuotiaana.
John Roberdeau Kumppanusten viimeiseksi keskeneräiseksi projektiksi jäi senaattori John McCainin omaelämäkerrallisen elokuvan tekeminen, sillä John Roberdeau kuoli äkillisesti sydänkohtaukseen toukokuussa 2002.
John Washington John Washington meni ensimmäisen kerran naimisiin Ann Popen kanssa, ja he saivat neljä lasta; Lawrencen, John II:n, Annin sekä yhden nykyisin tuntemattoman. Washingtonin vaimon Ann Popen kuoltua noin vuonna 1675 Washington meni naimisiin Ann Gerradin kanssa. Gerrad kuitenkin kuoli pian avioliiton jälkeen ja Washington meni vielä kolmannen kerran naimisiin, tällä kertaa Annin siskon Frances Gerradin kanssa. Washington kuitenkin kuoli itse vuonna 1677, alle vuosi viimeisimmän avioliittonsa jälkeen.
John Gayle John Gayle kuoli Mobilessa Alabamassa 66-vuotiaana.
John Glascock John Glascock kuoli marraskuussa 1979 sydämen toimintahäiriöön.
Benjamin Franklin Franklin lähetettiin Yhdysvaltain neuvottelijana Ranskaan. Hän asui Passyn esikaupungissa lähellä Pariisia vuodet 1776–1785. Franklin neuvotteli liittolaissopimuksen Ranskan kanssa Britanniaa vastaan 1778 ja neuvotteli Pariisin rauhasta 1783.
Siittiö Siittiöt muodostuvat kiveksen siementiehyissä, ja valmiiksi kypsyminen kestää noin 75 päivää. Kypsyttyään ne kulkeutuvat kiveksestä lisäkivekseen, jossa ne kypsyvät loppuun asti, liikkuviksi ja valmiiksi siittiöiksi.
Siemensyöksy Siittiöt muodostuvat kiveksissä ja varastoituvat kivesten pinnalla oleviin lisäkiveksiin. Orgasmissa siittiöt lähtevät liikkeelle lisäkiveksistä, ja siemennesteeseen sekoittuu eturauhasen ja rakkularauhasen erittämää nestettä. Siemenneste kulkeutuu siemenjohtimia pitkin virtsaputkeen, joka avautuu terskan päähän. Orgasmiin liittyy rytmistä supistelua, joka saa siemennesteen purkautumaan siittimestä ulos.
Sukupuolikromosomi Ihmisen kromosomisto koostuu 23 kromosomiparista, joista 22 on autosomeja ja yksi pari sukupuolikromosomeja. Yksilö saa toisen sukupuolikromosomin äidiltään (X-kromosomi), toisen isältään (Y- tai X-kromosomi). Isältä saatu kromosomi määrää sen tuleeko jälkeläisestä mies vai nainen. Meioosissa muodostuviin siittiöihin tulee joko X- tai Y-kromosomi. Kun nisäkkäillä X-kromosomin sisältävä siittiö hedelmöittää munasolun, jälkeläisen XX-sukupuolikromosomisto tuottaa naaraan. XY-kromosomistoinen yksilö taas kehittyy urokseksi.
Laminariales Gametofyytit ovat rihmaiset ja muodostuvat erillisistä haaroista. Sekä siittiö- että munapesäkkeet sijaitsevat eri sekovarsissa ja tuottavat vain yhden oogamisen sukusolun. Munasolu voi hedelmöittyä vasta työnnyttyään osittain munapesäkkeen seinämän läpi.
Mies Miehen sukupuolielimet muodostuvat siittimestä, kiveksistä, siemenjohtimista ja eturauhasesta. Miehen sukupuolielimien tehtävänä on tuottaa siemennestettä, jonka mukana siittiöt ja DNA eli geneettinen perimä kulkeutuvat naisen kohtuun ja sieltä munanjohtimeen, jossa hedelmöitys tapahtuu munasolussa.
Hedelmöitys Siittiön ja munasolun solukalvojen yhdistymisen aloittavat munasolun tuottamat integriinit ja niiden ligandit, siittiön tuottamat disintegriinit. Sitä seuraa siittiön ja munasolun solukalvojen yhdistyminen. Kun siittiö on päässyt munasolun sisälle tapahtuu kolme muutosta munasolun toiminnassa:Munasolun sisään päästyään siittiö liikkuu kohti munasolun prenukleusta, siittiön pronukleus kasvaa, sen häntä irtoaa ja tuhoutuu. Sekä munasolun että siittiön pronukleuksien kasvaessa tapahtuu molemmissa DNA:n replikaatio. Sen jälkeen ne sulautuvat yhteen ja muodostavat hedelmöityneen munasolun, eli tsygootin.
Kives Kivekset tuottavat taukoamatta siittiöitä, joiden tehtävänä on hedelmöittää munasolu ja siirtää isältä tuleva geeniperimä lapselle. Siittiöt ovat pitkiä, siimamaisen häntänsä avulla liikkuvia soluja. Siittiön DNA sijaitsee sen pääkappaleessa. Siittiöt elävät siemennesteessä eli spermassa ja vapautuvat orgasmissa siittimen päästä siemensyöksyssä. Siittiöt ovat niin pieniä, etteivät ne näy paljaalla silmällä. Siemennesteessä niitä on yleensä satoja miljoonia. Siittiöiden vähäisyys voi johtaa lapsettomuuteen. Siittiöitä muodostuu murrosiästä vanhuuteen asti, vaikka niiden määrä pieneneekin iän myötä. Mies voi olla hedelmällinen vielä hyvinkin vanhana.
Siansiittiötesti Sian siittiö liikkuu mitokondrioiden tuottaman energian voimalla. Jos mitokondriot vaurioituvat, siittiö lamaantuu. Tämän vuoksi siittiöt soveltuvat mitokondriovaikutusten tutkimiseen. Siittiösolussa ei tapahdu DNA-, RNA- tai proteiinisynteesiä, joten solu ei reagoiaineisiin, joiden ensisijainen vaikutus kohdistuu solun makromolekyylisynteeseihin. Siittiöillä on useita signaaliaktivoituvia reaktioita, kuten uintinopeus, -suunta ja -tapa sekä akrosomireaktion ja kapasitaation käynnistyminen. Näitä voidaan tutkia mikroskoopilla. Akrosomin aktivoituminen on tärkeä osa monien elimistön muidenkin solujen kuin siittiöiden toiminnassa. Siittiöillä akrosomin aktivoitumiseen johtavia biokemiallisia viestintäjärjestelmiä on erityisen paljon tutkittu, koska ne ovat merkittäviä ihmisen ja tuotantoeläinten lisääntymisen kannalta. Siittiösolun ATP:n kokonaissisältöä voidaan suoraan mitata, jolloin nähdään glykolyysin ATP-tuotantoaktiivisuus sytoplasmassa ja mitokondrioissa, tai kumpikin erikseen, jos käytetään toista inhiboivia metaboliamyrkkyjä apuna. Sian siittiön plasmamembraanissa eli solukalvossa on asetyylikoliini-reseptoreita, jotka säätelevät siittiön liikkeitä. Asetyylikoliini on parasympaattisen autonomisen hermojärjestelmän impulssien välittäjäaine. Koska siittiöllä on tämä reseptori, se reagoi autonomisen hermoston välittäjäaineiden eli neurotransmitterien toimintaan vaikuttaville myrkyille, kuten esimerkiksi alfa-bungarotoksiinille. Asetyylikoliini vaikuttaa siittiöön edistämällä kalsiumionien kulkua solun ulkopuolelta solun sisään. Siittiöiltä voi näin ollen odottaa reaktioita myös ionikanaviin vaikuttaville biologisille myrkyille.
Siittiöiden varastointionkalo Siittiöiden varastointionkalo on lintunaaraan munanjohtimessa emättimen ja kohdun yhtymäkohdassa sijaitseva pieni onkalo, jonne parittelun jälkeen varastoituu koiraan siittiöitä. Varastointionkaloiden määrä yhdellä naaraalla on yleensä satoja, jopa tuhansia. Siittiöitä varastoimalla naaras varmistaa sen, että muninnan alkaessa sillä on riittävä määrä siittiöitä hedelmöittämään munasoluja.
Kives Vaikka siittiöiden tuotanto on jatkuvaa, siinä on vaihtelua kehon vuorokausirytmistä johtuen, ja siihen vaikuttaa koko joukko muitakin tekijöitä. Esimerkiksi siemensyöksyn jälkeen siittiöiden tuotanto tehostuu. Vaikka kivekset tuottavat siittiöitä keskimäärin 200 miljoonaa päivittäin, ei kivesten kapasiteetti lopu, eikä "vanhoista" siittiöistä tarvitse hankkiutua erikseen eroon ejakuloimalla. Tietyn ajan kuluttua keho sulauttaa itseensä käyttämättä jääneet siittiöt ja tuottaa uusia niiden tilalle. Jos mies saa yöllisen siemensyöksyn, se ei ole merkki siitä kiveksissä on liikaa siittiöitä, joista täytyy hankkiutua eroon.
Siemenneste Murrosikäisen pojan kivekset suurenevat ja alkavat tuottaa siittiöitä yleensä 12–14 vuoden iässä. Kiveksissä (L. Testis) on satoja lohkoja, joissa siittiöt (L. Spermiot) kehittyvät pienissä tiehyissä. Siittiöt varastoituvat kivesten pinnalla sijaitseviin lisäkiveksiin. Siemensyöksyssä siittiöt purkautuvat lisäkiveksistä ja matkaavat siemenjohtimia pitkin kohti virtsaputkea. Matkalla niihin sekoittuu rakkularauhasen ja eturauhasen erittämiä nesteitä. Siittiöiden osuus siemennesteen tilavuudesta on muutama prosentti, loppu on veriplasmaa. Suurin osa tilavuudesta on rakkularauhasesta (L. Glandula vesiculosa) erittynyttä nestettä. Siittiöitä on normaalisti satoja miljoonia.
Siittiöiden DNA-testi DNA-testi tehdään tuoreesta spermanäytteestä. Siitä nähdään helposti ja nopeasti, kuinka monta prosenttia sperman siittiöiden DNA:sta on pilkkoutunut. Siemenneste on normaalia, jos alle 15 prosentissa siittiöistä on DNA:n rakenteen vaurioita. Jos pilkkoutumista on 16–30 prosentilla siittiöistä, voi raskaus edelleen alkaa luonnollisin keinoin. Yli 30 prosentin pilkkoutuminen heikentää merkittävästi siittiöiden kykyä hedelmöittää munasolu. Testiä suositellaan lapsettomuudesta kärsiville pariskunnille, joille hedelmöityshoidot eivät ole tuoneet apua tai joilla syytä lapsettomuuteen ei tiedetä.
Siittiö Aikuisen miehen kives tuottaa arviolta 150 miljoonaa siittiötä päivittäin. Siittiöiden osuus siemennesteestä on noin 1 %.
Lapsettomuus Miehillä keskeinen syy lapsettomuuteen on sopivan kumppanin puuttuminen. Tavallisimmat syyt naisten lääketieteelliseen lapsettomuuteen ovat lievät hormonihäiriöt, munasolun irtoamishäiriöt, vauriot munatorvissa ja endometrioosi. Miehillä yleisimpiä syitä ovat puolestaan häiriöt siittiöiden muodostumisessa, siittiöiden vähyys, siittiöiden pilkkoutuminen, huono liikkuvuus ja vähäinen normaalimuotoisten siittiöiden osuus.
Siittiöiden DNA-testi Siittiöiden DNA-testiä käytetään miehestä johtuvan lapsettomuuden tutkimiseen. Useiden tutkimusten mukaan siittiöiden DNA:n pilkkoutumisella on merkittävä vaikutus miehen hedelmällisyyteen. DNA:n pilkkoutuminen estää siittiötä hedelmöittämästä munasolua tai estää alkion kehityksen raskauden aikana. Se voi pahimmassa tapauksessa johtaa raskauden keskeytymiseen.
Siansiittiötesti Sian siittiötesti on vasteperusteinen solutoksikologinen koe, jonka avulla voidaan mitata kemiallisten aineiden biologista myrkyllisyyttä sian siittiöiden avulla. Testiä on sovellettu pääasiassa toksisten ruokamyrkytys- ja hometalomikrobien tutkimiseen. Testi soveltuu erityisen hyvin biologisten myrkkyjen läsnäolon todentamiseen, sillä sian siittiöt reagoivat useisiin toksiineihin. Myrkkyvaikutukset näkyvät usein solun lamaantumisena, mikä voidaan havaita mikroskoopitarkastelussa. Sian siittiön voi odottaa oleva siittiöistä herkin reagoimaan myrkkyaltistuksille, koska sen solukalvo sisältää vain vähän kolesterolia verrattuna muiden tuotantoeläinten siittiöihin.
Hedelmöitys Ihmisen siittiöt eivät kykene hedelmöittämään munasolua välittömästi ejakulaation jälkeen, vaan niiden on ensin läpikäytävä kapasitaatio, joka tapahtuu siittiön ollessa naisen sukupuoliteiden sisällä. Kapasitaation aikana siittiön solukalvosta, tuman kohdalla olevalta alueelta, poistuu glykoproteiinivaippa ja sytoplasman proteiineja. Kapasitaation läpikäynyt siittiö pääsee vapaasti korona radiatan läpi.
Hedelmöityshoito Mikrohedelmöitys eli ICSI ("Intracytoplasmic sperm injection") on sovelias hoitokeino pariskunnille, joiden hedelmättömyys johtuu miehen siemennesteen laadusta. Siittiöitä saattaa olla vähän, tai niiden liikkuvuus tai morfologia voi olla huono. Mikroinjektiotekniikalla voidaan ruiskuttaa yksi ainoa siittiö suoraan munasoluun. Jos siemenneste ei sisällä lainkaan siittiöitä, munasolu voidaan yrittää hedelmöittää lisäkiveksestä, kiveksestä tai siemenjohtimesta imetyillä siittiöillä.
Ihmisen anatomia Ulospäin miehen sukupuolielimistä näkyvät siitin ja kiveksiä ympäröivä kivespussi. Kivekset ovat erkaantuneet itse ruumista koska ihmisen ruumiinläpötila on liian suuri jotta kivekset voisivat tuottaa sukusoluja. Kivekset tuottavat siittiöitä, siittiöt varastoituvat lisäkiveksiin. Sukupuoliaktin aikana siittiöt kulkeutuvat siemenjohtimia pitkin virtsaputkeen. Orgasmissa siittiöt purkautuvat virtsaputkea pitkin ulos, samalla purkautuu myös eturauhasen ja rakkularauhasen tuottamia eritteitä
Siemenjohdin Siittiöt valmistuvat sukukypsän miehen kiveksissä ja varastoituvat niiden pinnalla sijaitseviin lisäkiveksiin. Siittiöt varastoituvat ja kypsyvät lisäkivesten lisäksi myös siemenjohtimissa. Siemenjohtimet kuljettavat siittiöt lisäkiveksistä virtsaputkeen, jonne ne ejakulaation yhteydessä purkautuvat. Ejakulaatiossa siittiöiden lisäksi virtsaputkeen purkautuu rakkularauhasen ja eturauhasen eritteitä (jonkin verran myös eturauhasen alla sijaitsevista bulbouretraalirauhasista eli Cowperin rauhasista), jolloin muodostuu siemennestettä. Siemenneste poistuu virtsaputkea pitkin rytmisten supistusten saattelemana orgasmissa tai yöllisenä siemensyöksynä.
Lisäkives Kiveksessä muodostuneet siittiöt saapuvat lisäkiveksen päähän ja kulkevat edelleen lisäkiveksen runkoon ja häntään. Lisäkiveksen päässä olevat siittiöt eivät vielä kykene liikkumaan eivätkä ole hedelmöityskykyisiä. Siittiöt kypsyvät matkatessaan lisäkiveksen läpi, johon kuluu enintään kaksi viikkoa.
Hedelmöitys Akrosomireaktio tapahtuu sen jälkeen kun siittiö on kiinnittynyt munasolua ympäröivään zona pellucidaan. Reaktiossa siittiön akrosomista vapautuu entsyymejä, jotka auttavat sitä läpäisemään zona pellucidan, kuten akrosiinia ja trypsiinin kaltaisia aineita. Siittiön pään läpäistessä zona pellucidan sen solukalvo pääsee kosketuksiin munasolun solukalvon kanssa.
Siittiöiden varastointionkalo Kaikkien lintulajien naarailla on siittiöiden varatointionkaloita, mutta siittiöiden varastointiaika vaihtelee suuresti lintuheimojen ja -lahkojen välillä. Lyhin se on lajeilla, joiden puolisot viettävät aikansa yhdessä, esimerkiksi kyyhkyillä viikko, ja pisin lajeilla, joiden puolisot vaeltavat ravinnon haussa pitkiä aikoja erillään, esimerkiksi myrskylinnulla yli kuukausi.
Ihmisen anatomia Miehen sukusoluja, siittiöitä, syntyy päivän aikana miljoonia. Tutkimusten mukaan suomalaisilla miehillä on maailman parhainta spermaa. Arvellaan että suomalaisella miehellä 1 millilitrassa spermaa on noin 60 miljoonaa siittiötä. Yhden siittiön kypsyminen kestää noin 75 päivää. Siittiöiden osuus miehen tuottamasta siemennesteestä on noin 1 %, loppu on rakkularauhasen ja eturauhasen tuottamia eritteitä.
Naisen sukusolu, munasolu, kehittyy ainoastaa kerran kuukaudessa. Munasolu syntyy munasarjoissa meioosin kautta. Munasolu irtoaa munasarjasta kuukautiskierron keskivaiheilla. Munasolu kulkee munanjohdinta pitkin kohtuun. Mahdollinen hedelmöitys tapahtuu munanjohtimissa. Hedelmöittyneestä munasolusta käytetään termiä tsygootti.
Siemenjohdin Siemenjohtimet () ovat siittiöitä lisäkiveksistä 
virtsaputkeen kuljettavia johtimia, joissa siittiöitä myös varastoituu.
Sukupuolielin Lisääntymiskyvyn kannalta keskeistä sukupuolielimien toiminnassa on miehellä kivesten siittiötuotanto sekä siemennesteen purkautuminen siittimen päästä siemensyöksyssä ja naisella munasolujen vapautuminen munarakkuloista kuukautiskierron tietyssä vaiheessa. Siemensyöksy aiheutuu miehellä valvetilassa pääosin siittimen ja erityisesti terskan orgasmiin johtavasta stimuloinnista. Siemensyöksyssä kiveksissä valmistuneet siittiöt purkautuvat siemennesteen mukana. Emättimeen joutuvat siittiöt pyrkivät hedelmöittämään munasolun. Osalla siittiöistä on muita tehtäviä kuten mahdollisten vieraiden siittiöiden tuhoaminen. Hedelmöittyneen munasolun kiinnityttyä kohdun seinämään raskauden katsotaan alkaneen. Nainen saavuttaa orgasmin yleensä häpykielen stimuloimisen seurauksena. Lisääntymisen kannalta naisen orgasmi ei ole välttämätön; miehen orgasmi on yleensä siemensyöksyn edellytys.
Siittiö Siittiö liikkuu häntänsä potkurimaisen liikkeen avulla noin 1–3 mm minuutissa ihmisillä. Hännän liikkeen mahdollistaa sen sisällä olevat mikrotubulukset, jotka liukuvat toistensa suhteen. Liike vaatii runsaasti energiaa, joka saadaan keskikappaleen alueelle keskittyvistä mitokondrioista. Suurin osa siittiöiden mitokondrioista kuitenkin tuhoutuu hedelmöityksen yhteydessä, joten vain äidin mitokondriot periytyvät munasolun välityksellä lapsille.
Siittiö Kapasitaatio on noin 7 tunnin mittainen tapahtuma, joka tapahtuu suurimmaksi osaksi naisen munanjohtimissa. Kapasitaation aikana siittiön solukalvosta, tuman kohdalla olevalta alueelta, poistuu glykoproteiinivaippa ja sytoplasman proteiineja. Akrosomireaktio tapahtuu sen jälkeen kun siittiö on kiinnittynyt munasolun zona pellucidaan ja sen indusoi zonan proteiinit. Reaktiossa vapautuu entsyymejä, joita tarvitaan zona pellucidan läpäisemiseen mm. akrosiinia sekä trypsiinin kaltaisia aineita.
Hongkonginvesilisko Koiraan siittiöt ovat siittiökotelossa, jonka avulla koiras siirtää siittiöt naaraaseen. Naaras munii veteen talvella.
Siittiö Siittiö () on mikroskooppisen pieni, kypsä urospuolisen eläimen sukusolu, joka vie miehen geneettisen informaation naisen munasoluun.
Mikrohedelmöitys Jos siemenneste ei sisällä lainkaan siittiöitä, munasolu voidaan yrittää hedelmöittää lisäkiveksestä, kiveksestä tai siemenjohtimesta imetyillä siittiöillä.
Hedelmöitys Ihmisillä hedelmöitys tapahtuu yleensä munanjohtimen yläpäässä sijaitsevassa ampullassa. Ejakulaatiossa emättimeen vapautuu jopa satoja miljoonia siittiöitä, mutta tyypillisesti vain muutama sata niistä saavuttaa ampullan. Siittiöt etenevät emättimestä kohtuun ja sieltä munanjohtimiin. Kohdunkaulan ja kohdun sileiden lihasten liikkeet avustavat niiden etenemistä. Ampullassa siittiöt säilyvät hedelmöittämiskykyisinä yhdestä kolmeen päivään. Hedelmöitys on mahdollinen mikäli ne tänä aikana kohtaavat munasarjasta irronneen munasolun.
Hedelmättömyys Miehen hedelmättömyyden syyt voivat olla kivesten siittiöntuotannossa tai siittiöiden kiveksistä pois kulkeutumisessa. Kivesten toimintaa heikentäviä tekijöitä ovat kivestulehdukset, eräät kemikaalit, lääkkeet (esimerkiksi anaboliset steroidit) ja sädehoito. Heikko siittiöntuotanto voi aiheutua myös Klinefelterin syndroomassa, jossa miehellä on kaksi X-kromosomia yhden sijaan. Syndroomassa mies tuottaa vasta-aineita siittiöitänsä kohtaan ja tällöin huomattava osa siittiöistä menettää kykynsä hedelmöittää munasolu.
Sertolin solu Sertolin solut eli kiveksen tukisolut ovat kivesten siementiehyissä sijaitsevia soluja, joiden tehtävänä on ravita kehittyviä siittiöitä sekä säädellä spermatogeneesiä eli siittiöiden kypsymistä. Lisäksi ne erittävät inhibiini-hormonia, joka estää follitropiinin erittymistä aivolisäkkeen etulohkosta. Sertolin solut ovat liittyneet toisiinsa tiiviillä liitoksilla, jotka osallistuvat veri-kivesesteen muodostamiseen. Veri-kivesesteen tehtävänä on suojata kehittyviä siittiöitä ja se estää useimpia aineita siirtymästä vapaasti verenkierrosta siementiehyisiin.
Pesusieni Pesusieni on hermafrodiitti. Eri puolilla pesusientä jotkut solut alkavat kasvaa huomattavan suuriksi viereisten solujen ruokkimina, ja osasta tulee munasoluja. Toiset solut puolestaan jakautuvat, kunnes ne muodostavat suuren määrän erittäin pieniä soluja, jotka kypsyvät siittiöiksi. Kypsyttyään siittiöt poistuvat purskahduksena pesusienestä ja uivat meressä kunnes löytävät toisen yksilön. Virran johdattamina ne uivat sisään pesusienen huokosista, jonka jälkeen ne etsiytyvät munasolun luokse, jonka yksi siittiöistä hedelmöittää.
Sammalet Sammalet lisääntyvät suvuttomasti itiöiden avulla. Itse sammalkasvi on haploidinen, ja vain kasvin päähän ohuen varren varassa nouseva itiöpesäke on diploidinen. Sammalet ovat lajista riippuen joko yksi- tai kaksikotisia. Sammalten sukusolut syntyvät erityisissä versoihin muodostuvissa muna- ja siittiöpesäkkeissä. Siittiöt ovat liikuntakykyisiä, mutta päästäkseen hedelmöittämään munapesäkkeessä olevan munasolun ne tarvitsevat märän ympäristön. Munapesäkkeessä olevasta munasolusta kasvaa hedelmöityksen jälkeen diploidinen itiöpesäke. Itiöpesäkkeessä tapahtuu meioosi, jonka tuloksena syntyy haploideja itiöitä. Itiöt leviävät tuulen mukana ympäristöön, ja niiden päästyä sopivalle kasvupaikalle niistä itää niin sanottuja alkeisrihmoja. Alkeisrihmoihin kasvaa silmuja, joista kasvaa uusia sammalkasveja. Sammalet voivat lisääntyä myös kasvullisesti, eli emokasvista irtoaa itujyväsiä, -levyjä tai -versoja, jotka leviävät uusille kasvupaikoille.
Linnut Kaikki linnut lisääntyvät munimalla. Poikanen kehittyy varsin pitkälle munan kuorien suojassa, jossa sille on kaikki tarvittava ravinto. Munan kehitys alkaa pesimäkauden alussa, kun pieni osa naaraan munasolusta alkaa kypsyä. Ovulaatiossa munasolu lähtee etenemään munanjohtimessa, jonka alkupäässä siittiön perintöaines yhtyy munasolun perintöainekseen. Seuraavissa vaiheissa ruskuaisen ympärille muodostuvat valkuainen, kuorikalvot ja kalkkikuori sekä viimeiseksi pigmentit. Pienillä varpuslinnuilla munan matka ovulaatiosta pesän pohjalle kestää noin vuorokauden, ja ne munivat yhden munan päivässä. Joillain linnuilla naaraan hormonitoiminnan johdosta nuorimmat poikaset ovat vähemmän aggressiivisia ja kilpailukykyisiä kuin vanhimmat, ja ne saatetaan uhrata, jos ravintoa ei riitä kaikille poikasille. Naurulokeilla sen sijaan viimeisessä munassa on korkeimmat hormonipitoisuudet, mikä tasoittaa poikasten välistä kilpailutilannetta.
Sterilointi (kirurginen toimenpide) Miehen sterilointi tehdään vasektomia-nimisellä toimenpiteellä, jossa katkaistaan tai tukitaan siemenjohtimet siten, että spermassa ei enää ole siittiöitä. Ejakuloituvan sperman määrä pysyy lähes ennallaan, koska yli 90 prosenttia nesteestä erittyy katkaisukohdan yläpuolelta eturauhasesta ja rakkularauhasista. Toisin kuin naisen sterilisaatio, miehellä toimenpide ei ole välittömästi tehokas, koska siittiöitä on jäljellä siemenjohtimissa. Toimenpiteen jälkeen ehkäisy on hoidettava muilla keinoilla noin kolmen kuukauden ajan, jonka jälkeen siittiöiden lopullinen poistuminen spermasta varmistetaan siemennestetutkimuksella.
Siittiö Neljänkymmenen vuoden aikana siemennesteen keskimääräinen siittiöpitoisuus on länsimaissa laskenut liki 60 prosenttia. Lasku jatkuu edelleen noin puolitoista prosenttia vuodessa. Jerusalemin yliopiston epidemiologi Hagai Levine kollegoineen kävi läpi parisataa tutkimusta vuosilta 1970–2010. Tutkimuksissa oli mitattu siittiömääriä eri puolilla maailmaa. Eurooppalaisissa tutkimuksissa oli havaittu siittiöiden laadun heikentyminen. Lapsettomuus ilman hoitoja voi uhata jo nuoriakin miehiä. Siittiöiden laadun ja määrän heikentymisen tarkka syy ei ole tiedossa.
Karjuasema Suomen porsaantuottajat tarvitsevat noin 400 000 ostettua siemenerää vuodessa. Karjuasemalla varmistetaan mikroskoopin avulla siittiöiden liikkuvuus ja tutkitaan koneella siittiötiheys. Laboratorioanalyysin jälkeen siemenneste laimennetaan niin, että annospussiin tulee keskimäärin 2,5 miljardia siittiötä. Ne säilyvät elinkelpoisina viisi päivää. Sian siemennestettä ei pakasteta, kuten tehdään sonnien spermalle, sillä sian siemennesteen saaminen uudelleen eloon on erittäin vaikeaa. Sikatilalla emakot keinosiemennetään kuriirin kuljettamalla siemennesteellä. Siantuottaja työntää muovisen siemenpillin emakon emättimeen ja siittiöt kulkeutuvat kohtuun.
Siittiöiden varastointionkalo Alun perin ajatuksen varastointionkaloista esitti italialainen anatomian tutkija Hieronymus Fabricius de Aquapendente, tunnetummin Fabricius, 1600-luvulla tutkiessaan kanojen pitkittynyttä hedelmöitystä. Hänen myöhempi oppilaansa William Harvey vahvisti tutkimuksillaan, että parittelun ja viimeisen hedelmöityneen munan välinen aika on kolme viikkoa. Koska mikroskooppi oli Fabriciuksen aikana vielä tuntematon, ei hän voinut fyysisesti todistaa siittiöiden olemassaoloa. Kesti kolmisensataa vuotta, ennen kuin yhdysvaltalaiset siipikarjatutkijat vahvistivat Fabriciuksen oletuksen laboratoriossa, mutta vasta 1970-luvulla yhdysvaltalainen biologi Olin Bray löysi siittiöiden varastointionkalot, joita hän kutsui rauhasiksi.
Mikrohedelmöitys Siemennestettä tarkastellaan mikroskoopin alla, ja siittiö valitaan arvioiden sen hyvää muotoa ja liikkuvuutta. Munasolu pidetään maljalla paikallaan mikropipetillä. Siittiö imetään ohueen lasikapillaariin ja siirretään kypsän munasolun sisään mikroinjektiotekniikan avulla.
Sukupolvenvuorottelu Gametofyytti tuottaa gameetteja monisoluisessa elimessä nimeltä gametangia. Munasolu jää gametangiaan (arkhegoniaan), kun taas siittiöt vapautuvat koiraspuolisista gametangioista (antheridiumeista). Siittiöt uivat vesikelmun läpi munasolun luokse. Hedelmöittyminen tapahtuu arkhegoniassa.
Siemenneste Siemennesteen laatu vaikuttaa miehen hedelmällisyyteen. Siemennesteen laatuun vaikuttavat muun muassa siittiöiden lukumäärä, liikkuvuus ja epämuodostumat. Siemennesteen laatu voi olla huonoa myös muuten kuin siittiöiden osalta. Myös yli kymmenen päivän pidättäytyminen siemensyöksystä voi heikentää siemennesteen laatua. Syitä siemennesteen heikkoon laatuun on useita eikä kaikkia tunneta. Viime vuosina on havaittu, erityisesti tanskalaisilla, että nuorten miesten siemennesteessä on vähemmän siittiöitä kuin aiemmin, mutta varmaa syytä tähän ei ole löydetty. Viime aikoina on vahvistunut hypoteesi, että syynä olisi naisten huomattavasti lisääntynyt tupakointi toisen maailmansodan jälkeen. Myös ruokailutottumusten muuttumisen vaikutuksista on keskusteltu.
Rakkularauhanen Rakkularauhanen tuottaa suurimman osan siemennesteen plasmasta, jota suurin osa siemennesteen tilavuudesta on. Rakkularauhasen erite sisältää ravinteita siittiöitä varten, ja siittiöt kulkeutuvat sen mukana. Rakkularauhasen supistelu siemensyöksyn yhteydessä aiheuttaa siemennesteen pumppautumista elimistöstä pois.
Mikrohedelmöitys Mikrohedelmöitys eli ICSI () on hedelmöityshoitomenetelmä, jossa yksittäinen siittiö ruiskutetaan ohuella putkella suoraan munasolun sisään. Mikrohedelmöitys on sovelias hoitokeino pariskunnille, joiden hedelmättömyys johtuu miehen siemennesteen laadusta. Siittiöitä saattaa olla vähän, tai niiden liikkuvuus tai morfologia voi olla huono.
Zona pellucida Zona pellucida eli "munasolun ketto" on munasolun solukalvoa ympäröivä glykoproteiinikerros. Zona pellucida on välttämätön munasolun hedelmöittymiselle. Vaikka zona pellucida vaikuttaa erottavan munasolun ja zona pellucidan ulkopuoliset follikulaarisolut toisistaan, todellisuudessa follikulaarisolut ovat kiinnittyneet munasoluun zona pellucidan läpi kulkevilla ulokkeilla. Munasolun hedelmöittyessä siittiöt kiinnittyvät ensin zona pellucidan ulkopinnalle. Kiinnittymiskohteena on eräs zona pellucidan rakenneosana toimivista glykoproteiineista (ZP3). Kiinnittyminen saa aikaan siittiössä tapahtuvan akrosomireaktion, joka puolestaan mahdollistaa siittiön tunkeutumisen zona pellucidan läpi. Ihmisillä zona pellucida surkastuu viiden vuorokauden kuluttua hedelmöittymisestä ja korvautuu trofoblastisilla soluilla.
Sukupuolielin Miehen sukupuolielimiä ovatKivekset tuottavat siittiöitä, joita tarvitaan lisääntymisessä. Siittiöt varastoituvat lisäkivekseen kiveksen pinnalle, josta ne siemensyöksyn myötä kulkeutuvat siemenjohdinta pitkin virtsaputkeen ja purkautuvat siemennesteen mukana elimistön ulkopuolelle. Kivekset ovat lisääntymisen kannalta miehen tärkeimmät sukupuolielimet.
Sukupuolisolu Koiraalla ituradan solut käyvät kehittyessään läpi meioosin ja spermatogeneesin ja lopputuloksena ovat haploidit siittiöt. Meioosin jälkeen haploidit meioosituotteet läpikäyvät voimakkaan rakenteellisen muuntumisen. Tuma tiivistyy hyvin tiukaksi paketiksi ja siittiön siima ja sille energiaa tuottavat elimet kehittyvät.
Siittiö Akrosomi on Golgin laitteesta peräisin oleva rakenne, joka sisältää entsyymejä, jotka auttavat siittiön tunkeutumista munasolua ympäröivien rakenteiden läpi. Näitä entsyymejä ovat muun muassa hyaluronidaasi ja akrosiini. Hyaluronidaasi pilkko munasolua ympäröivää pitkärakenteista sokeriketjua, hyaluronaania, ja akrosiini puolestaan pilkkoo valkuaisaineita.
Atsoospermia Obstruktiivisessa atsoospermiassa kivestiehyet ovat tukkeutuneet joko synnynnäisesti tai esim. tulehduksen takia. Tällöin siittiöt eivät pääse kulkeutumaan siemennesteeseen. Kivesten koko ja niiden sekä aivolisäkkeen hormonaalinen toiminta eivät poikkea normaalista. Siittiöitä voidaan tällöin yleensä saada kiveksistä hedelmöitystä varten biopsian avulla.
Sterilointi (kirurginen toimenpide) Miehen sterilointi puretaan liittämällä siemenjohdinten katkaistut päät kirurgisesti takaisin yhteen. Vaikka toimenpide ei ole teknisesti vaikea, hedelmällisyys ei kaikilla palaa. Syy huonoon tulokseen on se, että noin puolelle steriloiduista miehistä kehittyy vasta-aineita omia siittiöitä vastaan. Siittiövasta-aineet aiheuttavat siittiöiden kasaantumista ja huonontavat niiden liikettä. Jos purku tehdään alle kolmen vuoden kuluttua sterilisaatiosta, raskaus alkaa noin 70 prosentilla, mutta jos purkuun ryhdytään yli 15 vuoden jälkeen, raskauden todennäköisyys on vain 30 prosenttia. Nykytekniikalla pystytään kuitenkin imemään siittiöitä neulalla suoraan miehen kiveskudoksesta keinohedelmöitystä varten. Mies voi myös tallettaa siemennestettä spermapankkiin ennen sterilisaatiota.
Siittiö Nuorten miesten siittiöiden laatu on romahtanut. Esimerkiksi Suomessa aikaisemmin kansainvälisessä vertailussa korkeaksi todettu siittiöiden laatu on laskenut niin paljon, että se joka kolmannella vaikuttaa hedelmällisyyteen. Mikäli huononemistahti jatkuu, on arvioitu, että se saattaa johtaa keskiverron suomalaisen miehen jopa lähelle hedelmättömyyttä. Syiksi huononemiskehitykselle on arveltu muun muassa äidin raskauden aikaista tupakointia. Useat tutkimukset viittaavat siihen, että päällä olevan matkapuhelimen pitäminen housuntaskussa saattaa laskea hedelmällisyyttä. Kyseisissä tutkimuksissa on kuitenkin vakavia puutteita, koska niissä on haettu korrelaatiota ilman että samalla olisi kontrolloitu elämäntapojen, asumishistorian ja mahdollisten muiden säteilylähteiden vaikutusta. Väliaikaisesti laatu heikkenee kivesten joutuessa puristuksiin ja niiden ylikuumentuessa. Tämä ylilämpeneminen voi olla myös kroonista.
Siansiittiötesti Sian siittiöitä on saatavilla kaupallisesti keinosiemennystä varten ja ne säilyvät laimennusnesteessä huoneenlämmössä toimintakykyisinä 1-2 viikkoa. Sian siittiöitä myy Suomessa esimerkiksi Faba Sika oy. Sian siittiötestiä käytetään muun muassa kosteusvauriomikrobien tuottamien toksiinien myrkyllisyysmittauksiin. Testi on kehitetty Helsingin yliopistossa.
Siittiöt sotapolulla Siittiöt sotapolulla on Klamydian vuonna 1995 julkaistu albumi. Albumi on yhtyeen ensimmäinen julkaisu vuosina 1995-2000 yhtyeeseen kuuluneen basistin Hannu "Hantta" Viinamäen kanssa. Albumi julkaistiin sekä CD-, että LP-formaateissa. "Mammahälytys" on cover-versio saksalaisen Die Lokalmatadore -yhtyeen kappaleesta "Schneckenalarm".
Hedelmöityshoito Luovutettuja munasoluja voidaan käyttää, jos naisella ei ole omia munasoluja tai ne eivät kypsy johtuen esimerkiksi sairaudesta, syöpähoidoista, perinnöllisestä syystä tai iästä. Luovutettujen siittiöiden käytön aiheena on yleensä täydellinen siittiöiden puuttuminen. Luovutettuja sukusoluja voidaan myös käyttää, jos jommallakummalla osapuolella on perinnöllinen sairaus tai riski sellaisen kulkeutumisesta jälkeläisille.
Hedelmöityshoito Kohdunsisäinen inseminaatio on hoitokeino, jossa siemennesteestä pestään siittiöt erilleen ja ne ruiskutetaan kohtuonteloon juuri ennen munasolun irtoamista. Hoito voidaan tehdä naisen luonnollisen tai hormonistimuloidun kuukautiskierron aikana ja siinä voidaan käyttää parin omia tai luovutettuja siittiöitä. Koska hedelmöitys tapahtuu naisen munanjohtimessa, ainakin toisen munanjohtimista täytyy olla terve.
Mutaatio De novo -mutaatioksi kutsutaan mutaatiota, joka tapahtuu siittiö- tai munasolussa taikka sikiössä. Siittiöissä tapahtuu enemmän de novo -mutaatioita kuin munasoluissa ja niiden määrä riippuu isän iästä. Äidin puolelta saatujen de novo -mutaatioden määrä taas on iästä riippumatta keskimäärin 15 kappaletta per jälkeläinen.
Sukupolvenvuorottelu Aikuisen eläimen keho rakentuu diploideista soluista. Keho tuottaa meioosissa haploideja gameetteja eli sukusoluja, joko munasoluja tai siittiöitä, jotka ovat ainoat haploidiset solut eläimen elinkaaressa. Munasolu ja siittiö fuusioituvat hedelmöityksessä tuottaen diploidisen tsygootin, josta kehittyy uusi monisoluinen eläinyksilö. Kaikilla eläimillä asia ei ole niin yksinkertainen.
Siemensyöksy Siemenneste sisältää runsaasti muun muassa suoloja, metalleja (mm. sinkki ja seleeni), sokereita, lipidejä, steroideja, entsyymejä ja aminohappoja. Ravinteiden tarkoituksena on olla siittiöiden ravintona ja suojana naisen elimistössä. Ravinteet ja siittiöt imeytyvät takaisin kehoon säännöllisesti, eli keho huolehtii itse liikatuotannosta. Siemensyöksystä pidättäytyminen ei ole haitallista keholle.
Sanikkaiset Sanikkaiset ovat itiökasveja. Niillä on selvä sukupolvenvuorottelu: suvullinen polvi on haploidinen "alkeisvarsikko", pieni vihertävä levy, joka kiinnittyy alustaansa juurtumahapsillaan. Sen pinnalla ovat siittiö- ja munasolupesäkkeet. Siittiöt uivat alkeisvarsikon pinnalla kosteuden turvin munasolujen luo, ja hedelmöittyneestä munasolusta kehittyy varsinainen sanikkainen. Se tuottaa aikanaan itiöitä, joista kasvaa suvuttomasti uusia alkeisvarsikkoja.
Siemenneste Siemenneste eli sperma on siittiöitä sisältävää uroksen tuottamaa eritettä. Sen tarkoituksena on kuljettaa ja ravita siittiöitä, joiden tehtävänä on munasolun hedelmöittäminen ja naaraan tekeminen raskaaksi. Lisäksi siemenneste voi ehkäistä raskausmyrkytystä, edistää emättimen ja klitoriksen verenkiertoa ja jopa auttaa naisen masennukseen. Nisäkkäillä siemennestettä erittyy siittimestä siemensyöksyssä. Kalojen siemennestettä kutsutaan maidiksi.
Munasolu Munasolu () on naaraseläinten sukusolu. Se on ihmisen suurimpia soluja. Munasolu syntyy meioosissa. Toisin kuin siittiöiden muodostumisessa, yhdestä kantasolusta tulee vain yksi munasolu ja muut kolme surkastuvat pois. Munasolut kypsyvät munasarjassa ennen ovulaatiota ja poistuvat kuukautisten yhteydessä elimistöstä, ellei siittiö ehdi hedelmöittää sitä. Hedelmöityneestä munasolusta tulee tsygootti.
Lisäkives Lisäkiveksessä on kolme osaa. Lisäkiveksen pää ("caput epididymidis") on kiveksen päällä sijaitseva lisäkiveksen laajin osa, johon siittiöt kiveksestä saapuvat. Lisäkiveksen päästä vievät tiehyet ("ductus deferens") johdattavat siittiöt 5-7 metriä pitkään mutkittelevaan lisäkivestiehyeeseen ("ductus epididymidis"), joka muodostaa lisäkiveksen rungon ("corpus epididymidis") ja hännän ("cauda epididymidis").
Gametofyytti Gametofyytti on kasvien sukupolvenvuorottelussa itiöstä kehittyvä monisoluinen, haploidi vaihe, joka tuottaa sukusoluja eli gameetteja mitoosilla. Hedelmöityneistä sukusoluista voi edelleen kehittyä diploidi sporofyytti, joka tuottaa itiöitä meioosin avulla. Heterosporisilla lajeilla on erilliset naaras- ja koirasgametofyytit, jotka kykenevät tuottamaan vain munasoluja tai siittiöitä. Homosporisilla lajeilla on vain yhdenlaisia gametofyyttejä, jotka voivat tuottaa sekä munasoluja että siittiöitä.
Kehitysbiologia Soluteoria ei kuitenkaan vielä selvittänyt sitä, minkä vuoksi jälkeläiset kasvavat muistuttamaan molempia vanhempiaan. Preformaatio-opin huippuvuosina oli ajateltu koko yksilön olevan valmiina siittiön sisällä. Vasta itävaltalaisen Gregor Mendelin (1822–1884) perinnöllisyysoppien tultua laajempaan tietoisuuteen ymmärrettiin, että jälkeläinen saa kehitykseensä vaikuttavia tekijöitä sekä äidin munasolusta että isän siittiöstä. Myöhemmin nämä tekijät nimettiin kromosomeiksi.
Siansiittiötesti Sian siittiötestillä on mitattu useiden toksiinien solumyrkyllisyyttä. Tähän mennessä siittiömyrkyllisimmäksi tutkituksi yhdisteeksi on osoittautunut kereulidi. Sian siittiön liikuntakyvyn halvaannuttamiseen riittää 5400 molekyyliä / siittiö, eli 77 kereulidimolekyyliä / mitokondrio. Kereulidi on tiettävästi ensimmäinen bakteerimyrkky, jonka tuhoisa annos voidaan laskea painoyksiköiden sijasta molekyyleissä. Muita erittäin siittiömyrkyllisiä, hometaloista löytyneitä toksiineja ovat esimerkiksi valinomysiini ja amylosiini.
Kives Kiveksen kudos on rakenteeltaan pehmeähköä ja kimmoisaa. Kiveksen pinnalla on vaalea kovakalvo ("tunica albuginea"), joka osittain painuu kiveksen sisään jakaen sen lohkoihin. Nämä lohkot ovat edelleen jakautuneet lohkoihin ("lobuli testis"), joista jokaisessa on 1–3 tiehyttä, joissa siittiöt kehittyvät. Tiehyet yhtyvät verkoksi ("rete testis"), josta siittiöt kulkeutuvat lisäkivekseen, jossa ne kypsyvät ja varastoituvat. Tiehyiden välissä on interstitiaalisoluja eli Leydigin soluja, jotka erittävät testosteronia.
Lapsettomuus Miehestä johtuvaa lapsettomuutta on tutkittu viime aikoina yhä enemmän. Miehen biologinen lapsettomuus johtuu usein sperman laadun heikentymisestä. Sperman laatuun vaikuttavat elämäntavat ja ympäristötekijät. Tupakointi, runsas alkoholin käyttö, epäterveellinen ravinto sekä kivespussien korkeaa lämpötilaa vaikuttavat spermaan heikentävästi. Tutkimusten mukaan myös siittiöiden DNA:n pilkkoutumisella on merkittävä vaikutus miehen hedelmällisyyteen. Pilkkoutuminen tarkoittaa siittiöiden DNA:n rihmamaisen rakenteen rikkoutumista.
Alkeisvarsikko Saniaisilla alkeisvarsikko on yhden solukerroksen paksuinen, hertan muotoinen lehtivihreällinen levy, joka kiinnittyy alustaansa juurtumahapsillaan. Se on pehmeä ja verrattain lyhytikäinen. Siittiö- ja munapesäkkeet sijaitsevat alkeisvarsikon alapinnalla. Kosteuden turvin siimalliset siittiöt uivat pesäkkeistään munapesäkkeiden luokse ja lopulta niiden kaulamaisen putken sisään, jonka pohjalla olevan munasolun yksi niistä hedelmöittää. Hedelmöittyneestä munasolusta alkaa kasvaa suvuttoman polven yksilö, varsinainen saniainen, ja tarpeettomaksi jäänyt alkeisvarsikko lakastuu pian pois.
Siemenneste Neljänkymmenen vuoden aikana siemennesteen keskimääräinen siittiöpitoisuus on länsimaissa laskenut liki 60 prosenttia. Lasku jatkuu edelleen noin puolitoista prosenttia vuodessa. Jerusalemin yliopiston epidemiologi Hagai Levine kollegoineen kävi läpi parisataa tutkimusta vuosilta 1970–2010. Tutkimuksissa oli mitattu siittiömääriä eri puolilla maailmaa. Eurooppalaisissa tutkimuksissa oli havaittu siittiöiden laadun heikentyminen. Lapsettomuus ilman hoitoja voi uhata jo nuoriakin miehiä. Siittiöiden laadun ja määrän heikentymisen tarkka syy ei ole tiedossa.
Kystinen fibroosi CF-lapsille on tärkeää jo varhaisvaiheessa säännöllinen liikuntaharjoittelu, hengitysvoimistelu ja fysioterapia tyhjennysmenetelmineen. CF-potilaiden elinikä on pidentynyt huomattavasti viime vuosikymmeninä. Naisilla, joilla on lievä tai keskivaikea sairaus, raskaus on nykyään hyvin siedetty. Tähän vaikuttaa parannetut hengityshoidot, oikeanlainen ruokavalio ja aggressiivisten infektioiden hoito entistä paremmilla antibiooteilla. Näillä naisilla riskitekijät heikentyvälle terveydelle ja varhaiselle kuolemalle raskauden jälkeen ovat samat kuin terveillä aikuisilla. CBAVD-miesten hedelmättömyyttä voidaan hoitaa keräämällä miehen siittiöitä ja tekemällä in vitro -hedelmöitys. Toinen vaihtoehto on käyttää hedelmöitykseen luovutettuja siittiöitä.
Siittiöt sotapolulla Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Koeputkihedelmöitys Koeputkihedelmöitys eli IVF () on hedelmöityshoitomenetelmä, jossa naisen munasolu hedelmöitetään miehen siittiöillä elimistön ulkopuolella.
Kivessyöpä Kivessyöpä on syöpä, joka kehittyy kivekseen. Kivekset ovat osa miehen sukupuolielimistöä, ja ne tuottavat mieshormoneja ja sukusoluja, siittiöitä.
Lisäkives Lisäkivekset () ovat osa miehen sukupuolielimiä, jotka varastoivat kivesten tuottamia siittiötä. Lisäkives sijaitsee kiveksen pinnalla.
Sukupolvenvuorottelu Vaikka jotkut saniaiset elävät vedessä, useimmat ovat maakasveja. Lykofyyttien tapaan saniaisten elinkaareen kuuluu suuri sprofyyttinen sukupolvi, ja huomaamaton luultavasti itsenäinen gametofyytti. Normaalisti havaitsemamme sanikkaisiin kuuluvat kasviyksilöt ovat kaikki "sporofyyttejä", itiöitä tuottavia suvuttoman polven edustajia. Meioosin avulla syntyvät itiöt leviävät ympäristöön ja niistä kasvaa suvullisen polven yksilöitä eli "gametofyyttejä", joita sanikkaisten tapauksessa kutsutaan alkeisvarsikoiksi eli "protallioiksi". Alkeisvarsikko on sekovartinen, lehtivihreällinen, vain muutaman millimetrin levyinen ja yhden solukerroksen paksuinen levy, joka juurtumahapsillaan kiinnittyy alustaansa. Se muodostaa usein symbioosin sienijuuren kanssa. Se sisältää siittiö- ja munapesäkkeet, ja kosteuden turvin siittiöt uivat munasoluihin hedelmöityksen aikaansaamiseksi. Tämän jälkeen uusi sporofyytti alkaa kasvaa alkiosta, ja alkeisvarsikko lakastuu pois.
Siansiittiötesti Erityisesti allergiset ja herkistyneet kuluttajat voivat reagoida voimakkaasti tekstiilien sisältämiin kemikaaleihin, mutta tekstiilituotteiden turvallisuudesta on varsin vähän tietoa saatavilla. Tekstiilien käyttöturvallisuudesta saadaan kuitenkin tietoa solukokeiden avulla, joissa on käytetty muun muassa karjun siittiöitä. Solukokeilla saadaan kuitenkin suuntaa antavia tuloksia, eikä täydellistä varmuutta turvallisuudesta voida taata niiden perusteella. Siittiötesti on kuitenkin herkkä menetelmä, joka antaa arvokasta tietoa silloin, kun tutkitaan esimerkiksi täysin tuntemattomia tekstiilimateriaaleja. Siittiötestauksella on tutkittu tekstiilivärien ja värjättyjen kankaiden akuuttia toksisuutta, jolloin lyhytkestoisella analyysillä saadaan tietoa haitattomuudesta tai haitallisuudesta. Tekstiilitoksikologisissa tutkimuksessa on käytetty karjun siittiöiden lisäksi ihmisen ihosoluja (HaCaT-soluja) ja hiiren maksan syöpäsoluja (hepa-1-soluja).
Uimarakko Uimasyvyyden säätelyn lisäksi uimarakon tehtävänä on uroskalalla viilentää vatsaontelossa sijaitsevia kiveksiä, jotta siittiöiden muodostuminen olisi mahdollista.
Eturauhanen Miehillä eturauhasen tehtävänä on tuottaa siemennesteeseen nestettä siittiöiden ravinnoksi. Miehen siemenjohtimet liittyvät virtsaputkeen eturauhasen sisällä.
Vasektomia Vasektomian ei ole katsottu vähentävän seksuaalista mielihyvää, eikä se estä siemennesteen muita ainesosia paitsi siittiöitä ejakuloitumasta. Vasektomia ei suojaa sukupuolitaudeilta.
Sijaissynnytys Ruotsissa lainsäädäntö kieltää lapsettomuushoidot niin että sekä vieraan siittiön että munasolun käyttäminen hedelmöityshoitoihin on kielletty. Käytännössä tämä johtaa sijaissynnytykseen tähtäävien hoitojen estymiseen.
Siemensyöksy Siemensyöksyssä siittimen päästä, terskassa olevasta virtsaputken aukosta, purkautuu vaaleaa tai väritöntä siemennestettä. Siemennesteessä olevien siittiöiden tehtävänä on saattaa nainen raskaaksi.
Lisäkives Siemensyöksyn aikana siittiöitä siirtyy siemenjohtimeen peristalttisen liikkeen ansiosta, jonka jälkeen niihin sekoittuu mm. rakkularauhasen ja eturauhasen erittämiä nesteitä, jolloin muodostuu siemennestettä.
Siemenjohdin Siemenjohtimissa voi esiintyä tulehdusta tai ne voivat tukkeutua. Lisäkivestiehyen tai siemenjohtimen tukkeutumisen vuoksi voi kivespussiin muodostua siittiöitä sisältävä rakkula eli "spermatoseele" tai "siemenkohju".
Kierukka Kuparikierukan tarkkaa toimimistapaa ei tiedetä, mutta se perustuu steriiliin tulehdusreaktioon, mikä vaikuttaa siittiöiden hedelmöityskykyyn heikentävästi. Se häiritsee myös hedelmöitystä ja toissijaisesti munasolun kiinnittymistä kohdun limakalvoille.
Siemensyöksy Siemennesteessä on normaalisti joitakin satoja miljoonia siittiöitä, joiden tilavuus siemennesteessä on n. 2–5 %. Loppuosa on veriplasmaa, josta suurin osa on peräisin rakkularauhasesta, osa eturauhasesta.
Kolmosraskaus Naiselta voi myös irrota kolme munasolua, jotka kaikki hedelmöittyvät kohdatessaan siittiön. Tässä tapauksessa kolmoset ovat kaikki keskenään epäidenttisiä ja voivat olla kumpaa sukupuolta tahansa.
Phaeocystis Phaeocystis on yhteyttävistä ja yksisoluisista tarttumalevistä muodostuva suku. Sukuun kuuluvia leviä esiintyy maailman kaikilla merialueilla, myös merijäällä. Ne muodostavat kelluvia lauttoja, joiden koko voi kasvaa räjähdysmäisesti kukinnan aikana. Lautat muodostuvat sadoista soluista, jotka elävät geelimäisistä polysakkarideista muodostuvalla kasvualustalla.
Banaanikärpänen Banaanikärpäset pyrkivät parittelemaan mahdollisimman pian kuoriutumisensa jälkeen. Naaraat ovat halukkaita paritteluun jo 8–12 tuntia kuoriutumisesta. Sitä nuorempia, parittelemattomia naaraita kutsutaan usein "virgiineiksi naaraiksi". Banaanikärpäskoiraan kosiokäyttäytyminen muodostuu viiden toiminnon sarjasta, jonka se suorittaa houkutellakseen naaraita parittelemaan kanssaan. Ensin koiraat suoristavat itsensä ja värisyttävät siipiään kosioäänen muodostamiseksi. Pian sen jälkeen koiras siirtyy matalana naaraan takaruumiin taakse ja alkaa kosketella naaraan genitaaleja jaloillaan ja imukärsällään. Lopulta koiras käyristää takaruumistaan ja yrittää parittelua. Naaras voi torjua koiraan joko siirtymällä kauemmas tai työntämällä munanasettimensa ulos. Onnistunut parittelu kestää 10 minuuttia, jonka aikana koiras siirtää satoja siittiöitä naaraaseen. Naaras pystyy säilömään spermaa, joka voi joutua siten myös kilpailemaan munasolujen hedelmöityksestä muiden koiraiden siittiöiden kanssa.
Tiikerisalamanteri Koiraan siittiöt sijaitsevat siittiökotelossa, jonka avulla se siirtää ne parittelun aikana naaraaseen. Naaras munii keväällä veteen, paikkaan, missä on oksia tai ruohoa. Toukat saattavat talvehtia vedessä.
Sukupuolisolu Hedelmöityksessä vain siittiön haploidi tuma tunkeutuu munasoluun ja hedelmöittää haploidin munasolun (n + n → 2n). Syntyy diploidi tsygootti, josta uusi yksilö saa alkunsa.
Tridacna gigas Jättiläissimpukat ovat hermafrodiitteja: ne syntyvät koiraina, mutta osa toimii myöhemmin naaraana. Kun kutuaika tulee, ne laskevat veteen signaalikemikaaleja, minkä jälkeen osa simpukoista laskee mätimunia, osa siittiöitä.
Atsoospermia Atsoospermia eli azoospermia on sairaus, jossa siemennesteessä ei havaita mitattavissa olevaa määrää siittiöitä. Sairaus voi kehittyä mm. primaarisen kivesten vajaatoiminnan, tukoksen tai aiemman vasektomian seurauksena.
Jättiläissimpukat Jättiläissimpukat luokiteltiin aluksi omaksi heimokseen Tridacnidae , mutta niin kuoren ja sisäelinten anatomiaan, siittiöiden mikrorakenteeseen kuin DNA-tuntomerkkeihin perustuneet uudemmat tutkimukset ovat puoltaneet niiden luokittelemista pikemmin sydänsimpukoiden heimon alaheimoksi.
Sukupuolielin Seksuaalisen kiihottumisen myötä siitin laajenee ja kovettuu erektioon, jolloin sitä voidaan käyttää yhdyntäelimenä. Yhdynnän perimmäisenä tarkoituksena on saattaa siittiöt naisen kohtuun hedelmöittämään munasolu, jolloin raskaus on mahdollinen.
Sukupuolielin Murrosiässä elimistön hormonitoiminta muuttuu, mistä seuraa sukurauhasten aktivoituminen. Miehen kivekset alkavat tuottaa siittiöitä ja naisen munasarjat alkavat kypsyttää munasoluja. Seksuaalinen halukkuus lisääntyy hormonitoiminnan vilkastumisen myötä.