mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Vesisuoni Vesisuoni tarkoittaa kansanuskomusten mukaista maan alla kulkevaa pohjaveden väylää tai kanavaa, joka muistuttaa lähinnä maanalaista puroa. Todellisuudessa tällaiset väylät ovat harvinaisia, ja suurin osa vesisuonia koskevista käsityksistä on näennäistiedettä ja kansanuskomuksia. Vedellä ei ole taipumusta muodostaa itselleen suonia. Suurin osa pohjavedestä liikkuu maan huokoisissa kerroksissa kuten hiekassa ja sorassa. Kallioperässä esiintyy joskus halkeamia ja esimerkiksi kalkkikivessä luoliakin, joissa on vettä.
Näennäistiede Propagandalle ovat ominaisia ainakin jotkin seuraavista piirteistä:"Kvasitiede" on näennäistieteen kanssa läheinen käsite, mutta sillä tarkoitetaan joskus hiukan eri asiaa. Kvasitiede (< lat. "quasi", 'ikään kuin; lähes') muistuttaa todellista tiedettä joiltakin, mutta ei kaikilta piirteiltään. Se pyrkii käyttämään tieteellistä menetelmää, mutta aiheensa tieteellisen perustan puutteellisuuden tai metodologian kehittymättömyyden vuoksi sitä ei voida pitää vakiintuneena tieteenä. Kvasitieteeksi on nimitetty joitain populaaritieteessä suosittuja, mutta empiirisesti tutkimattomia aiheita, kuten aikamatkustusta ja kuolemattomuutta.
Näennäistiede Uskomuslääkinnän vetovoimaa selittävät seuraavat tekijät:Näennäistiede muistuttaa usein propagandaa. Sille on monesti tyypillistä valikoiva tosiasioiden esittäminen, esitetään vain omaa väitettä tukevia tietoja, ja yleisessäkin tiedossa olevia omaa väitettä vastaan puhuvia tietoja jätetään huomioitta joko tahallisesti tai tutkimuksen puutteessa. Tämä tulee esille varsinkin tapauksissa, joissa näennäistiede kytkeytyy uskonnolliseen tai poliittiseen liikkeeseen, ja jolloin esitetään tieteelliseltä kuulostavia väitteitä, jotka eivät perustu puolueettomaan tutkimukseen.
Näennäistiede Neuvostoliittolaisen Trofim Lysenkon tutkimukset sopivat tähän kaavaan.
Näennäistiede Näennäistieteelle ovat tarkemmin kuvaten tyypillisiä seuraavat piirteet:
Näennäistiede Uskomuslääkintää pidetään näennäistieteenä. Se on suosittua, koska se kertoo potilaalle sen, mitä tämä haluaa kuulla.
Näennäistiede Tieteen tulee olla muun muassa Raimo Tuomelan esittämien ajatusten mukaan
Näennäistiede Niinpä näennäistieteenä pidetään vaihtoehtolääketiedettä, ufologiaa, antroposofiaa ynnä muita sellaisia.
Näennäistiede Tieteenfilosofi Paul Feyerabend on esittänyt, että tieteen ja ei-tieteen erottaminen ei ole tiedonsosiologian näkökulmasta mahdollista eikä edes toivottavaa.
Näennäistiede 1900-luvun puolivälissä Karl Popper ehdotti falsifioitavuuden kriteeriä näennäistieteen ja tieteen erottamiseksi toisistaan. Sellaiset väitteet kuin "Jumala loi maailmankaikkeuden" voivat olla tosia tai epätosia, mutta ei voida suorittaa kokeita, joilla väitteet voitaisiin todeta epätosiksi, joten ne eivät ole tiedettä, vaan ne kuuluvat tieteen alan ulkopuolelle. Popper jakoi ei-tieteen toisaalta filosofisiin, matemaattisiin, mytologisiin, uskonnollisiin ja metafyysisiin muodostelmiin ja toisaalta näennäistieteellisiin – mutta ei esittänyt selviä kriteereitä niiden erottamiseksi. Esimerkeiksi näennäistieteestä hän antoi astrologian ja psykoanalyysin ja tieteestä Albert Einsteinin suhteellisuusteorian. Myöhemmin Paul R. Thagard (1978) ehdotti, että näennäistiede on ensisijaisesti erotettavissa tieteestä silloin, kun se pitkällä aikavälillä kehittyy vähemmän kuin vaihtoehtoiset teoriat ja kun sen kannattajat kieltäytyvät tunnistamasta tai myöntämästä teorian ongelmia. Mario Bunge on esittänyt kategorioita "uskomuskenttä" ja "tutkimuskenttä" helpottamaan tieteen ja näennäistieteen erottamista toisistaan.
Kryptozoologia Kryptozoologia eli kryptoeläintiede eli näennäiseläintiede on näennäistiede, jonka tutkimuskohteita ovat eläimet, joista on erilaisia tarinoita ja silminnäkijähavaintoja, mutta ei tieteen kannalta luotettaviksi katsottavia todisteita.
Reiki Reikiä on kritisoitu siitä, että siltä puuttuu tieteellinen pohja ja että se on näennäistiedettä. New Age -piireissä reiki on kuitenkin suosittua. Tieteellisten tutkimusten mukaan reikihoidoista ei ole hyötyä.
Antroposofinen lääkintä Antroposofista lääkintää on kritisoitu siitä, että siihen kuuluvat spiritualistiset uskomukset edellisistä elämistä sairauksien aiheuttajina ja karmasta sairauden syynä ovat näennäistiedettä ja hoidot näyttöön perustumattomia.
Näennäistiede Erottelun tekee vaikeaksi se, että tieteen teoriat ja menetelmät arvioivat uutta havaintotietoa eri tavoin. Lisäksi tietyt standardit, jotka soveltuvat yhdelle tieteenalalle eivät ole välttämättä niitä joita käytetään joillakin toisilla aloilla.
Fysiognomia Fysiognomia (< ) on näennäistiede, jonka mukaan ihmisen ulkomuoto, erityisesti kasvonpiirteet, ovat yhteydessä henkilön persoonallisuuteen. Sen avulla ajateltiin esimerkiksi henkilön luonteenpiirteiden olevan pääteltävissä kasvonpiirteistä ja ruumiin ominaisuuksista. Fysiognomia on läheistä sukua frenologialle.
Holokaustin kiistäminen Miltei kaikki valtavirran historiantutkijat vastustavat holokaustin kiistävää näkemystä. Sen on nähty ”perustuvan hyväksyttyjen historiantutkimuksen standardien sijasta vihaan” ja olevan ”näennäistiedettä, joka hylkää koko historiallisen todistusaineiston luoman perustan”.
Keisarinnan uudet (v)aatteet Kristina Rolin sanoi "Tieteessä tapahtuu" -lehden arvostelussaan, että Niemelä ja Tammisalo ohittavat naistutkijoiden käymän tieteenfilosofisen keskustelun eivätkä esitä näyttöä sen väitteen puolesta, että naistutkimus olisi näennäistiedettä.
Jääkausiteorian vastustus Jääkausiteorian vastustus liittyy ainakin kolmeen historialliseen yhteyteen. Näitä ovat geologian tieteenalan historia 1840–1860 -luvuilla, yksittäiset näennäistiedettä edustavat marginaali-ilmiöt tämän jälkeen sekä viime aikoina nykyaikainen kreationismi uskonnollisena ja ideologisena liikkeenä.
Marxilainen filosofia Karl Popper on esittänyt, ettei marxilaisuus täytä tieteen tunnusmerkkejä, sillä sen opit eivät ole edes periaattessa osoitettavissa vääräksi. Popperin mielestä Marxin ennusteet eivät myöskään toteutuneet, ja Marx muutti teoriaansa tilanteen mukaan, jolloin teoriasta tuli näennäistiedettä.
Dianetiikka Dianetiikan toimivuutta ei ole kyetty todistamaan tieteellisillä menetelmillä, ja se onkin näennäistiedettä. Dianetiikan tultua julki "American Psychological Association" varoitti luottamasta siihen tieteellisten todisteiden puuttuessa. Tämä oli alkusysäys Skientologiakirkon hyökkäyksille mielenterveyden vakiintuneita aloja, kuten psykiatriaa ja psykologiaa vastaan.
Näennäistiede Tieteen ja näennäistieteen raja voi olla joskus liukuva. Tiedemies voi puolustaa teoriaansa kuin uskonkappaletta. Esimerkiksi historiantutkimuksen todistusaineisto on joskus kiistanalaista, väärennöksille altista ja monitulkintaistakin. Toisaalta näennäistieteissä (kuten astrologiassa) voidaan käyttää matematiikkaa samaan tapaan kuin oikeassa tieteessäkin.
Kalevi Kuitunen Koulutukseltaan Kuitunen oli humanististen tieteiden kandidaatti. Kuitusen tietämys kirjahistoriasta näkyi myös "Bibliophilos"-lehden kirjoituksissa ja kirja-arvioissa. "Helsingin Sanomiin" hän selosti kirjahuutokauppoja ja kirjoitti kirja-arvosteluja sekä taikauskoa ja näennäistiedettä vastustavia, tieteellistä skeptisyyttä edistäviä artikkeleita.
Sukupuolentutkimus Naistutkimus on kohdannut arvostelua julkisessa keskustelussa. Evoluutiopsykologian kannattajat ovat esittäneet, että naistutkimuksen sukupuolijako ei vastaa luonnontieteellistä näkökulmaa. Naisten ja miesten välisessä tasa-arvokeskustelussa feminististen väkivaltatutkimusten on väitetty edustavan sukupuolisyrjintää. Jyrkimmissä puheenvuoroissa naistutkimuksen on esitetty olevan akateemista näennäistiedettä.
Astrologia Nykyaikaisen tieteellisen käsityksen mukaan astrologia on näennäistiedettä. Astrologia on kehittynyt muinaisten sumerien harjoittamasta tähtien palvonnasta. Tämä uskonto oli animismia, jossa luonnolle ja sen ilmiöille annettiin henkisiä ominaisuuksia. Taivaankappaleiden ajateltiin olevan jumalia, jotka saavat aikaan maanpäälliset tapahtumat. Oppi perustui maakeskiseen todellisuuskäsitykseen.
Tutkimusetiikka Näennäistiede (pseudotiede) eroaa tieteestä siten, että tieteen väittämien tulee olla testattavia julkisten havaintojen tai toistettavien kokeiden avulla. Epätieteiden yhteisinä ominaisuuksina voidaan pitää epämääräisyyttä ja joustavuutta, joiden vuoksi niitä vastaan esitetty arvostelu ei kiinnity mihinkään ja ne voivat näin torjua kaikki kumoamisyritykset.
Kreationismi Kreationismin arvostelijoiden mukaan kreationismi on näennäistiedettä. Heidän mielestään kreationistien väitteet on tehty tukemaan perusteetonta oletusta kaikkeuden luojasta. Kreationismia arvostelevien skeptikoiden mielestä kreationistit käyttävät kirjoituksissaan tunnettujen tieteenharjoittajien lausuntoja valikoivasti ja vääristellen. He käyttävät myös niiden tutkijoiden lausuntoja, jotka eivät ole asiantuntijoita asiassa, jonka kreationisti esittää.
Numerologia Numerologia on okkulttinen näennäistiede, jonka mukaan henkilön syntymähetken ja nimen sisältämien kirjaimien lukuarvoista voidaan laskea erilaisia henkilön luonteeseen, tulevaisuuteen ja kohtaloon liittyviä asioita. Nimi tulee latinan sanasta "numerus". Numerologiassa on piirteitä astrologiasta ja horoskoopeista. Kreikkalaista Pythagorasta (582–496 eaa.) pidetään numerologian perustajana.
Länsimaiden tuho "Humanisti"-lehdessä Jussi K. Niemelä kirjoitti, että Vihavainen moralisoi tyhjästi nuorisokulttuureja ja kaipaa mielikuvitukselliseen menneisyyteen. "Tiedonantajassa" tutkija Mervi Leppäkorpi kirjoitti teoksen sisältävän sekavaa rakennetta, jatkuvaa toistoa ja kesken jätettyjä ajatuksia. Pamflettimainen kirja sisältää ”näennäistiedettä, josta aloittelevaa opiskelijaa rangaistaisiin kovalla kädellä”.
Näennäistiede Tieteellistä menetelmää edellytetään käytettävän kaikkialla ja painottuneisuutta edellytetään valvottavan tai se eliminoitavan kaksoissokkotutkimuksilla tai riittävän suurella otannalla. Kaikki kerätyt tulokset, mukaan luettuina koejärjestelyt ja ympäristötekijät, dokumentoidaan ja julkistetaan vertaisarviointia varten, niin että tulokset voidaan joko varmistaa tai hylätä myöhemmillä kokeilla sekä määritellä muita tärkeitä tekijöitä, kuten tilastollinen merkittävyys, luottamusväli ja virhemarginaali.
Näennäisfysiikka Näennäisfysiikka on näennäistiedettä, joka käyttää fysiikan kieltä ja menetelmiä. Sille on tyypillistä muillekin näennäistieteille tyypilliset puutteet kuten falsifioitavuuden ja vertaisarvioinnin puute. Näennäisfysiikaksi ei lasketa vanhentuneita teorioita, ei edes selvästi virheellisiä teorioita kuten Aristoteleen painovoimateoria. Osa vanhentuneista tai selityskyvyltään karkeista teorioista kuten Newtonin mekaniikka ovat tietyissä käytännön sovelluksissa edelleen käyttökelpoisia.
Näennäistiede On erilaisia keinoja sen osoittamiseksi, onko tietty oppi, käsitys, menetelmä tai käytäntö tieteellinen. Tieteellisessä menetelmässä tällaisia periaatteita ovat muiden muassa toistettavuus ja intersubjektiivinen varmistettavuus. Niinpä pyritään varmistamaan, että keskeinen todistusaineisto voidaan toistaa tai mitata samoissa olosuhteissa; niin voidaan vastaisuudessakin tutkia, onko ilmiöön liitetty hypoteesi tai teoria sekä täsmällinen että luotettava ja voivatko muut tutkijat tukeutua siihen.
Horoskooppi Tähtitieteen kannalta prekession vuoksi Maa ei kuitenkaan enää nykyisin ole samana vuodenaikana samassa kohdassa kiertorataansa, minkä vuoksi nämä merkit ja tähdistöt eivät enää satu yhteen. Lisäksi Auringon näennäinen rata eli ekliptika kulkee myös Käärmeenkantajan tähdistön kautta, jossa se on 29. marraskuuta - 17. joulukuuta, mutta tämän tähdistön mukaan ei ole nimetty Eläinradan merkkiä.Ennustamista tai ihmisen luonteen arvaamista mm. eläinradan merkin perusteella käsittelee (näennäistiede) astrologia.
Jääkausiteorian vastustus Toinen yhteys on tiedeyhteisön ulkopuolilla toimivien, usein näennäistiedettä edustaviksi tulkittavissa olevien yksittäisten harrastajaluonnontieteilijöiden toiminta 1860-luvun jälkeen. Suomessa tunnettu tähän perinteeseen liittyvä harrastajatutkija on turkulainen Keijo Parkkunen, joka on 1980-luvulta lähtien suorittanut muun muassa omia kaivauksiaan hiidenkirnuilla , pirunpelloilla ja muilla geologisilla muodostumilla eri puolilla Suomea saaden mukaan hankkeisiinsa muun muassa viihdetaiteilija Spede Pasasen.
Näennäistiede Oikeanlainen todistelu edellyttää, että väitteen esittäjäNäennäistieteelle on usein tyypillistä vääränlainen todistelu eli argumentointi, jossa voi esiintyä seuraavanlaisia piirteitä:Sekä skeptikot että Bright-liikkeen huomattavimmat edustajat, kuten Richard Dawkins, Mario Bunge, Carl Sagan ja James Randi, pitävät kaikkia näennäistieteen muotoja haitallisina riippumatta siitä, aiheuttavatko ne kannattajilleen välitöntä haittaa. Heidän mukaansa näennäistieteen harjoittaminen johtuu yleensä monenlaisista syistä – joko lapsellisesta tai alkeellisesta tiedekäsityksestä tai pahimmillaan petoksesta, jolla tavoitellaan taloudellista tai poliittista hyötyä.
Näennäistiede Opetusalan eettisen neuvottelukunnan puheenjohtaja Arno Kotro on kiinnittänyt huomiota ilmiöön, jossa monella mittarilla erinomainen Suomen peruskoulutusjärjestelmä tuottaa paljon näennäistieteisiin uskovia ihmisiä. Esimerkiksi Tiedebarometrin mukaan joka kolmas suomalainen ei allekirjoita evoluutioteoriaa ja joka neljäs katsoo että homeopatia on käypä tapa hoitaa sairauksia. Selitykseksi Kotro esittää, että koulu onnistuu kyllä tiedon välittämisessä mutta tieteellinen ajattelu ja tieteenteon prosessi jäävät vieraiksi. Tosiasiat eivät kasvata maailmankatsomuksellista vastustuskykyä huuhaata kohtaan, jos ymmärtämättä jää se menetelmä, jolla niihin on päädytty.
The White Goddess Teoksessaan Graves esittelee myös kelttiläistä astrologiaa ja druidilaisen puuhoroskoopin. Puuhoroskooppi on kuitenkin puhdasta mielikuvituksen tuotetta, näennäistiedettä, jota muotoillessaan Graves tukeutui 1600–1800-luvulta peräisin oleviin lähteisiin ja niiden virhetulkintoihin. Graves ei ollut kelttiläisen mytologian asiantuntija ja oikaisikin tutkimuksessaan monia mutkia mielikuvituksen avulla. Kelttiläisen astrologian tai mytologian kanssa sillä ei kuitenkaan ollut mitään tekemistä. Vaikka puuhoroskooppi on täysin kuvitteellinen järjestelmä, sillä on vakaa kannattajakunta ja monet ovat kehittäneet edelleen ja täydentäneet tätä keksittyä ”kelttiläistä astrologiaa”.
Biodynaaminen viljely Kriittisen näkemyksen mukaan okkultismiin perustuvia kosmisia voimia ja niiden selvänäkemistä ei voi pitää realistisena, vaan kyseessä on näennäistiede. Preparaateille ei myöskään ole esitetty materiaalista toimintaperiaatetta. Biodynaamisen viljelyn kannattajien mukaan kyseessä on kokonaisvaltainen ajattelutapa, jolla hyödynnetään tietoa, jota tieteellinen maailmankuva ei tunnista, ja biodynaamisesti viljellyt kasvit sitovat itseensä ympäröivää elinvoimaa, joka on luonteeltaan astraalista. Kosmiset ulottuvuudet ovat siksi perusteltuja. Elämän ei katsota olevan selitettävissä pelkästään aineellisen tason tapahtumina. Biodynaamisen tuotannon ei katsota menetelmiensä puolesta muuten poikkeavan luomutuotannosta ja siksi tulosten voi olettaa olevan samoja.
Marxilaisuus Kommunististen puolueiden vallan romahtaminen 1900-luvun lopulla ei johtanut marxilaisuuden poliittista aatejärjestelmää kuolemaan, koska monet marxilaiset olivat hylänneet tukensa Neuvostoliitolle jo aiemmin. Suomessa 1970-luvulla esiintynyt ortodoksimarxilainen taistolaisuus oli länsimaissa suhteellisen poikkeuksellinen ilmiö. Esimerkiksi Ruotsin ja Norjan opiskelijapiireissä suosituin suuntaus oli maolaisuus, jonka kannattajat jäivät Suomessa pieneksi ryhmäksi. Karl Popper on esittänyt, ettei marxilaisuus täytä tieteen tunnusmerkkejä, sillä sen opit eivät ole edes periaattessa osoitettavissa vääräksi. Popperin mielestä Marxin ennusteet eivät myöskään toteutuneet, ja Marx muutti teoriaansa tilanteen mukaan, jolloin teoriasta tuli näennäistiedettä.
Muinaiset astronautit Muinaiset astronautit viittaavat näennäistieteellisenä pidettyyn hypoteesiin, jonka mukaan Maassa on ihmiskunnan esihistorian aikana vieraillut humanoideja toisilta planeetoilta ja he ovat vaikuttaneet merkittävällä tavalla ihmiskunnan kehitykseen. Näin olisi tapahtunut maan uskontoon, teknologiaan ja kulttuuriin vaikuttanut ”paleokontakti” toisen planeetan sivilisaation kanssa. Tunnetuimpia muinaisastronauttihypoteesin puolestapuhujia ovat "Legendary Times" -lehden julkaisija Giorgio A. Tsoukalos ja kirjailija Erich von Däniken, jonka ensimmäinen kirja "Vieraita avaruudesta" ilmestyi vuonna 1968. Vastustajien mielestä muinaisastronauttihypoteesit ovat mielikuvitusta tai näennäistiedettä ja esimerkiksi Dänikenin kirjoissa on osoitettu olevan monia epätarkkuuksia ja asiavirheitä. Menneisyyden vierailijoista on kuitenkin tullut erottamaton osa ufologiaa.
Paul R. Thagard Vaikka Thagard itse pitääkin astrologiaa näennäistieteenä, hän on kirjoituksessaan "Why Astrology Is A Pseudoscience" pyrkinyt selventämään luokittelun perusteita. Hän sanoo muun muassa, että jonkin tieteenlajin alkuperä on merkityksetön sen tieteellisen aseman kannalta, koska esimerkiksi kemian alkemiallinen ja lääketieteen okkulttinen alkuperät ovat yhtä lailla taikuudessa kuin astrologiankin. Epäolennaista on myös se että kyse on yleisestä uskomuksesta, eikä myöskään fyysisen perustan puuttumista voida pitää merkkinä teorian epätieteellisyydestä. Tästä Thagard käyttää esimerkkinä väitteitä, joiden mukaan astrologia olisi näennäistiede siksi, että sen perustaksi ei voida löytää fyysisiä vaikutusmekanismeja, eli esimerkiksi planeettojen painovoiman tai jonkin mitattavan säteilyn ei uskota voivan saada aikaan astrologien väittämiä vaikutuksia.
Desantit Suomessa Desantti (, ranskan kielen verbistä "descendre" ‘laskeutua alas’) on suomen kieleen venäjästä lainattu sana, joka tarkoittaa laskuvarjomiestä. Venäjällä laskuvarjojoukot tunnetaan nimellä "Vozdušno-desantnyje voiska" () eli VDV.
Desantit Suomessa Venäläisten Suomeen lähettämät desantit käyttivät siviiliasuja sekä suomalaisia tai saksalaisia sotilasasuja ja niiden ja venäläisten sotilasasujen yhdistelmiä. Vuonna 1941 oli käytössä myös erityisiä sinisiä työhaalareita. Osa desanteista oli tehtävään hyvin koulutettuja, osa taas värvätty tai pakotettu vakoilemaan parin päivän pikakoulutuksella. Monesti desantit olivat rikollisia tai kriminaalivankeja, joille oli luvattu armahdus desanttitehtävää vastaan. Useille desanteille maksettiin tehtävästä rahapalkka ja he saivat mukaansa rahaa muun muassa avustajien värväämiseen. Desanttien varusteina oli suomalaisia, venäläisiä ja amerikkalaisia konepistooleita, kivääreitä ja käsiaseita, samoin kuin käsikranaatteja, räjähteitä ja radioita. Desantit tulivat Suomeen pääosin lentokoneilla, joskus myös veneillä ja talvella osin hiihtämällä. Kotimaahansa he pyrkivät jalkaisin tai hiihtäen, osa desanteista tosin surmasi itsensä tehtävänsä suoritettuaan. Desanttien, varsinkin kriminaalivangeista värvättyjen, kesken syntyi myös kiistoja, jolloin he surmasivat toisiaan. Samoin surmattiin haavoittuneita tovereita. Desantteja tuotiin kuljetus- ja tiedustelukoneilla, mutta myös pommikoneilla, jolloin heidät pudotettiin pommiluukusta. Laskuvarjoissa käytettiin yleensä pakkolaukaisinta, joka ei aina toiminut ja desantti menehtyi maahan pudotessaan.
Desantit Suomessa Suomeen pudotetuista desanteista todennäköisesti suurin osa jäi hyvin nopeasti kiinni ja lähes aina siviilipukuiset desantit teloitettiin vakoojina, elleivät he ehtineet tehdä itsemurhaa. Monet naispuoliset desantit tuomittiin sen sijaan vankeuteen, tunnetuin heistä lienee Kerttu Nuorteva. Virallisten asiakirjojen mukaan Suomessa teloitettiin, kuoli tai tuomittiin elinkautiseen vankeuteen talvisodan ja jatkosodan aikana yhteensä 785 desanttia, mutta todellinen lukumäärä lienee lähellä tuhatta.
Myrskylän ilmavalvonta-asema 9. heinäkuuta 1941 Myrskylästä löytyi kaksi kuollutta desanttia ja Pukkilassa tapettiin yksi desantti. Samana päivänä Myrskylässä otettiin kiinni yksi desantti, Igor Kopuilov, haavoittuneena. Hän kuoli sairaalassa 11. heinäkuuta 1941
Minä, desantti Minä, desantti on Onni Palasteen kirjoittama sotaromaani vuodelta 1970.
Desantit Suomessa Tuomiot annettiin usein kenttäoikeuksissa, mutta myös Sotaylioikeus käsitteli niitä varsinkin kenttäoikeuksien tuomioista tehtyjen valitusten takia. Se muutti melko usein vakoilusta kenttäoikeudessa annetun kuritushuonerangaistuksen kuolemanrangaistukseksi tai päinvastoin. Kaikissa tapauksissa valituslupaa ei kuitenkaan annettu. Kenttäoikeuden antamat teloitustuomiot pantiin yleensä käytäntöön heti. Alaikäiset tuomittiin usein 12 vuoden vankeuteen mutta myös lyhyempiin rangaistuksiin, ainakin yksi 16-vuotias sai vain 10 vuotta vankeutta. Desantteja avustaneet siviilit saivat myös tätä lyhyempiä rangaistuksia. Rangaistuksiin vaikutti myös vakoilijan halukkuus yhteistyöhön, muutama desantti vaihtoi puolta tai jätettiin kokonaan tuomitsematta. Jotkut vangitut desantit jätettiin jatkosodan perääntymisvaiheessa vankilaan sotatoimialueelle, toiset vapautettiin rauhan tultua suomalaisvankiloista. Osa sai tuomion sotapetoksesta tai yhdistettyjä rangaistuksia vakoilusta ja sotapetoksesta tai sellaisen yrityksistä. Jos desantilla oli venäläinen asepuku, hänet katsottiin tiedustelijaksi ja hänestä tuli sotavanki, mutta tuomioiden linja ei ollut pukeutumisen suhteen yhtenäinen.
Hollolan suojeluskunta Hollolan suojeluskunta otti kiinni 7. heinäkuuta 1941 desantteja. Taistelussa kaatui kaksi desanttia, yksi suojeluskuntalainen sekä haavoittui yksi suojeluskuntalainen. Desantit olivat virolaisia ja heidän tehtävänään oli tuhota Lahden-Heinolan rautatien rautatiesilta tappamalla ensin vartijat tikareilla ja panostamalla silta. Tämän jälkeen heidän olisi pitänyt räjäyttää Lahti-Kouvola-rautatie sekä vielä kolmas paikka.
Desantit Suomessa Jatkosodan aikana vuonna 1942 kaksi kuolemaan tuomittua desanttia teki itsemurhan ennen teloittamista, yksi karkasi, kaksi armahdettiin ja kolme kuoli kiinni otettaessa saamiinsa vammoihin. Vuonna 1943 armahdettiin kuusi kuolemaan tuomittua desanttia, yksi teki itsemurhan ja yksi teloitus on epävarma. Vuonna 1944 kolme Lapin sodan aikaista vakoilijaa sai elinkautiset, yksi teki itsemurhan ja yksi armahdettiin.
Desantit Suomessa Suomen kielessä desantti-nimitystä käytetään erityisesti toisen maailmansodan aikaan selustaan vakoilua tai sabotaasia varten lähetetyistä laskuvarjomiehistä ja -naisista ja varsinkin neuvostoliittolaisista vakoilijoista, jotka lähetettiin tällä tavalla Suomeen.
Sotilaspojat Ase oli tarpeen usein vartiointitehtävissä, ja etenkin desanttien etsintäpartioissa. Desanttien etsinnässä käytettiin aluksi yleensä "haravointimenetelmää", jossa edettiin maastossa harvassa ketjussa. Myöhemmin miehitettiin tähystys- ja valvontalinjoja maastoon, vartiota teille ja lähetettiin erillisiä maastopartiota.
Desantit Suomessa Suomeen lähetetyistä desanteista huomattava osa oli kansallisuudeltaan venäläisiä, joskin ukrainalaistenkin osuus oli suuri. Huomattava osa desanteista oli kuitenkin lähtöisin Suomesta. He olivat muuttaneet 1918 kansalaissodan jälkimainingeissa tai 1930-luvun alussa vanhempiensa mukana Neuvostoliittoon, jossa uskottiin löytyvän paremmat elämisen mahdollisuudet. Taustansa ja kielitaitonsa vuoksi heidät painostettiin tai jopa pakotettiin vakoilutehtäviin entistä isänmaatansa vastaan. Toki osa ryhtyi varmasti tehtävään myös omasta halustaan. Toinen merkittävä ryhmä muodostui inkeriläisistä. Nämäkin pakotettiin usein vakoilutehtävään kielitaidon perusteella. Kohtalona oli lähes aina kuolema suomalaisen teloituskomppanian edessä. Kolmas merkittävä ryhmä olivat amerikansuomalaiset. Suuri osa heistä oli muuttanut vanhempiensa mukana 1930-luvulla Yhdysvalloista rakentamaan sosialistista ihannevaltiota. Osa heistä oli syntynyt Yhdysvalloissa ja kyseisen maan kansalaisia. Kanadalaisen taustan omaavilla oli takana usein vain muutaman vuoden oleskelu uudella mantereella, jonka jälkeen he olivat muuttaneet Neuvostoliittoon.
Hella Wuolijoki Jatkosodan aikana Wuolijoki vangittiin hänen autettuaan neuvostoliittolaista desanttia Kerttu Nuortevaa. Wuolijoki oli yksi Nuortevan yhteyshenkilöistä Suomessa. Hän antoi Nuortevalle ruokatarvikkeita, majoitti tätä yhden yön ja tapasi kaksi kertaa Helsingissä. Wuolijoki oli toisaalta närkästynyt joutuessaan ottamaan vastaan desantin, sillä hän oli odottanut poliittisesti korkea-arvoisempaa rauhantunnustelijaa. Nuortevan Suomeen saapumisen syy oli kuitenkin puhtaasti sotilastiedusteluun liittyvä, minkä myös Wuolijoki tiesi. Wuolijoen tunteman ja avustaman NKVD:n tiedusteluverkoston avulla Neuvostoliitto sai tietoja Suomen sotilaallisista, yhteiskunnallisista ja taloudellisista oloista.
Valtteri Simonen Desantin rooli
Valtteri Simonen DESANTIN rooli.
Myrskylän ilmavalvonta-asema Myrskylän lähistölle pudotettiin tiettävästi ainakin kuusi desanttia.
Rajasuon muistomerkki Rajasuon muistomerkki sijaitsee Vehkalahden Rajasuolla lähellä Haminan ja Virolahden rajaa. Yhdestä isosta ja useammasta pienemmästä kivenlohkareesta koostuva muistomerkki on pystytetty paikalle jossa sotilaspoika Arvo Johannes Harjunen (s. 22. kesäkuuta 1927) joutui kahden venäläisen desantin ampumaksi jatkosodan aikana 31. heinäkuuta 1944. Harjunen palveli Virolahden läntisessä ilmavalvontaosastossa numero 360 joka suoritti vartio- ja partiotehtäviä ´Virolahden Kattilaisten kylän ympäristössä. Kenttävartiosta palaava vaihto-osasto törmäsi aamulla kahteen desanttiin jotka avasivat tulen osastoa kohden. Tulituksessa Harjunen haavoittui vatsaan ja hän kuoli matkalla kenttäsairaalaan. Arvo Harjunen haudattiin Virolahden sankarihautaan 6. elokuuta 1944.
Akseli Mod Jatkosodan loppuvaiheessa kesällä 1944 SKP:n Suomessa maanalaisesti toimivaa puoluejohtoa päätettiin Otto Ville Kuusisen ja Inkeri Lehtisen aloitteesta vahvistaa neljällä henkilöllä. Moskovassa salanimeä Harold Foss käyttäneen Modin lisäksi valituiksi tulivat Manu Kantola, Antti Hyvönen ja Paavo Heinonen. Lopulta Suomeen lähetettiin ainoastaan Mod ja Heinonen, mutta rauhan tultua heidänkin tuleva toimenkuvansa ehti muuttumaan. Modin maahantulossa ei jostain syystä käytetty valvontakomission tavallisia reittejä, vaan 4. lokakuuta hänet sodanaikaisten desanttien tavoin pudotettiin laskuvarjolla Hyrylän lähistölle. Modin radistina oli amerikansuomalainen Inga-Lill Gåsström, joka veli Elias Gåsström oli teloitettu desanttina Turussa vuonna 1942.
Myrskylän ilmavalvonta-asema Desanttivaara oli Kanta-Hämeeessä ja Uudellamaalla ilmeinen. Jatkosodan alussa 3. heinäkuuta hyppäsivät laskuvarjolla. Neuvostoliiton Itämeren laivastoon kuulunut aikaisempi Viron kansalainen Aleksei Ivanov jäi kiinni 4. heinäkuuta 1941 18:30 jäi kiinni mentyään 17:30 Keituriin ilmoittamaan kyläläisille antautuvansa sotavangiksi. Hän oli 21. maaliskuuta 1922 syntynyt Viron kansalainen, joka tuomittiin vain sotavankeuteen Riihimäen pikaoikeudessa 12. heinäkuuta 1941. Ivanov oli liittynyt laivastoon päästäkseen desanttina Suomeen tallinnalaisen sanomalehtimies Leo Stürmerin ehdotuksesta. Ivanov hyppäsi Leo Stürmerin kanssa samasta lentokoneesta, mutta erkani desanttijoukosta antautuakseen. Kolme muuta desanttia, Aleksei Ivanovin kanssa samasta koneesta hypännyt Leo Stürmer, Kibok ja Misernjuk kaatuivat taistelussa suomalaisia vastaan 6. heinäkuuta 1941 Viljaniemen pohjoispuolella. Suomalaisten tappioksi koitui yksi kaatunut ja yksi jalkaan haavoittunut. 16. heinäkuuta 128. ilmasuojelukomppania otti kiinni Kulloossa Aleksei Antonovitš Uusin (entinen Vinogradov), joka oli syntynyt 24. lokakuuta 1923 Narvan piirin Väikkylässä. Hän kuului samaan ryhmään Myrskylässä kiinni jääneen Ivan Nikolajevitš Lütterin kanssa. Lütterin kiinniottotilanteessa kaatui yksi toinen desantti. Lütter sai 26. heinäkuuta 1941 kuolemantuomion, jonka sotaylioikeus vahvisti 3. syyskuuta 1939. Lütter teloitettiin kymmenen 101. ilmasuojelukomppanian ja viiden 106. ilmasuojelukomppanian sotilaan ampumana 17. syyskuuta 1941 kello 15:40.
Sylvi Paaso Sylvi Paaso (myöh. Udaltsova, , ) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen desantti, joka toimi jatkosodan aikana miehitetyssä Itä-Karjalassa.
Kuolemanrangaistus Suomessa Viimeinen kuolemanrangaistus Suomessa langetettiin ja toteutettiin 3. syyskuuta 1944, jolloin teloitettiin kolme venäläistä desanttia.
Eläinten käyttö sodassa Koiria on käytetty pommien ja desanttien etsimiseen sekä vahteina. Sotilaspoliiseja koulutetaan edelleen toimimaan koiran kanssa valvontatehtävissä.
Olavi Laiho Laiho oli viimeinen Suomessa teloitettu suomalainen. Seuraavana päivänä ammuttiin kolme vakoilusta tuomittua venäläistä desanttia, viimeisinä Suomessa teloitettuina.
Linnaistensuon luonnonsuojelualue Linnaistensuota on kutsuttu Kanasuoksi, Kenansuoksi ja Lakeasuoksi. Toisen maailmansodan aikana Linnaistensuota epäiltiin myös desanttien laskuvarjomaahantulokentäksi, minkä vuoksi sinne järjestettiin vartiointia.
Jörn Donner Pitkähkön tauon jälkeen vuonna 2009 valmistui Donnerin ohjaama suomenkielinen historiallinen draama "Kuulustelu", joka kertoo jatkosodan desantista Kerttu Nuortevasta.
Oskari Katajisto Oskari Katajisto on näytellyt useissa radiokuunnelmissa. Hänellä on ollut roolitehtäviä muun muassa teoksissa "Tuntematon sotilas" (1995), "Näkymätön läsnäolo" (1998) ja "Desantti" (1999).
Kuulustelu (elokuva) Donneria kiinnosti desanttina pidätetyn Neuvosto-Karjalan presidentin tyttären aiheessa jatkosota ja vasemmistolaisuus, Suomen demokraattinen paradoksi Suur-Saksan rinnalla.
Arvi A. Laakso Arvi Laaksolla oli yhdeksän sisarusta, joista kaksi kuoli pienenä. Läheisin hän oli vanhimpien veljiensä Yrjön ja Väinön kanssa, joiden kanssa hän oli samalla vankileirillä. Tunnetuin muista veljistä oli desantti Eino Laakso.
Sotahevonen Sotahevonen on Arto Paasilinnan romaani, jonka WSOY julkaisi vuonna 1979. Kirja kertoo kahdesta neuvostoliittolaisesta desantista Suomessa jatkosodan aikana. Teos on julkaistu myös Jarkko Rantasen lukemana äänikirjana.
Myrskylän ilmavalvonta-asema Ilmavalvojien uhkana olivat lentokoneet, jotka olisivat voineet hyökätä ilmavalvontatornia vastaan varakohteenaan. Toisen uhan muodosti ajatus siitä, että alueelle pudotetaan desantteja, jotka olisivat voineet muodostua uhaksi ilmavalvontatornin ilmavalvojille maasta käsin.
Vakoilu Toinen kuuluisa suomalainen vakooja sodan aikana oli kirjailija ja kulttuurivaikuttaja Hella Wuolijoki, joka oli NKVD:n agentti koodinimellä ”Runoilija”. Wuolijoki muun muassa majoitti ja suojeli desanttia sekä välitti tietoja Neuvostoliiton tiedustelupalvelu NKVD:lle.
Radiotiedustelu Radioliikennettä käytetään liikkuvien yksiköiden viestiliikenteessä. Liikkuvia yksiköitä ovat "lentotoiminta", "laivaliikenne", "sukellusveneet" ja "kaukopartiotoiminta" (mm. desantit). Radiotiedustelun avulla voidaan saada selville vihollisen joukkojen liikkumisia, keskittämisiä, hyökkäyskäskyjä, huoltoa, ja muuta viestiliikennettä.
Desantit Suomessa Kuusi talvisodassa kuolemanrangaistukseen tuomittua armahdettiin rauhan tultua, yksi kuoli ennen teloitusta ja viisi kuoli vankilassa venäläisten pommituksissa. Myös välirauhan aikana tuomittiin ainakin 59 vakoilijaa, mutta ketään ei teloitettu.
Toivo Koljonen Koljonen ammuttiin lokakuussa 1943 nykyisin Turun kaupunkiin kuuluvassa Maarian kunnassa sijainneella Kärsämäen ampumaradalla. Teloituksen suoritti Turunmaan suojeluskuntapiirin teloituskomppania. Eräiden tietojen mukaan samalla ammuttiin myös puna-armeijan desantteja.
Desantit Suomessa Sotaväen rikoslain (71/1919) 67 §:ssä säädettiin vakoilusta rangaistukseksi kuolema tai elinkautinen kuritushuonerangaistus. Saman lain 53 §:ssä säädettiin sotapetoksesta rangaistukseksi kuolema, elinkautinen kuritushuonerangaistus tai määräaikainen kuritushuonerangaistus (4−12 vuotta).
Lotta Svärd Ilmavalvonta oli lottien vaarallisimpia tehtäviä ja epäilemättä kylmimpiä. Matkat tehtiin jalan, hiihtäen ja pyöräillen. Yöllä oli kuljettava pimeässä, sillä valoa ei saanut näkyä mahdollisten pommitusten ja desanttien vuoksi. Matkat ja suojaamattomat tornit lisäsivät ilmavalvojan riskiä haavoittua tai kuolla.
Kerttu Nuorteva Kauniiksi ja hienosti pukeutuneeksi kuvattu nainen sai Vihdin Herrakunnan kylältä nuorelta pojalta kyydin Vihdin keskustaan. Hänet oli havaittu jo aikaisemmin ja epäilty Neuvostoliitosta tulleeksi desantiksi. Hyppypaikka jäljitettiin, mutta kyytimies antoi etsijöille tahallaan väärät tuntomerkit.
Myrskylän ilmavalvonta-asema Ilmavalvontalotta Vieno Virtasen valvontavuorolla lentokone tuli yöllä lännestä matalalla, jonka moottoriäänet välillä hiljenivät ja itään mennessä jälleen voimistuivat. Ollessaan yksin tornissa hän teki asiasta ilmoituksen ja myöhemmin Myrskylässä ja Pukkilassa otettiin kiinni kuusi desanttia.
Sotilaspoliisi Talvisodan aikana sotapoliisin tehtävät eivät vielä ehtineet kaikilta osin vakiintua. Esimerkkeinä mainitaan seuraavia 7. Sotapoliisikomppanian suorittamia tehtäviä: liikenteen ohjaus, kohteiden vartiointi, siviilien evakuointi, junapartioiden asettaminen ja päivystys rautatieasemilla, sotavankien kuljetukset ja vartiointi järjestelypaikoilla ja desanttien etsintä.
Kuulustelu (elokuva) Kuulustelu on Jörn Donnerin ohjaama ja Olli Soinion käsikirjoittama lähihistoriallinen elokuva, joka sai ensi-iltansa syyskuussa 2009. Se kertoo desanttina jatkosodassa vangitun Kerttu Nuortevan tarinan. Nuortevaa esittää Minna Haapkylä. Hän sai roolista parhaan naispääosan Jussi-palkinnon.
Eino Laakso Eino Johannes Laakso (30. lokakuuta 1907 Tampere – 1981) oli suomalainen kommunisti, joka jatkosodan aikana oli mukana maanalaisessa vakoilu- ja sabotaasitoiminnassa. Hän oli yksi harvoista Neuvostoliiton lähettämistä desanteista, joka ei sodan aikana jäänyt kiinni. Laakso osallistui myös vuosina 1937–1939 Espanjan sisällissotaan.
Kerttu Nuorteva Kerttu Nuorteva (10. marraskuuta 1912 Astoria, Oregon, Yhdysvallat – 29. elokuuta 1963 Karaganda, Kazakstan, Neuvostoliitto) oli Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan suomalaissyntyisen toimeenpanevan komitean puheenjohtajan Santeri Nuortevan tytär, joka lähetettiin desanttina Suomeen vuonna 1942, vangittiin ja palautettiin rauhanteon yhteydessä Neuvostoliittoon.
Santeri Nuorteva Nuortevan toinen puoliso oli Sanni Tuomisto, joka oli painija, poliisimestari ja näyttelijä Iivari Tuomiston sisko. Hän käytti nimeä Sanni Nuorteva, mutta kyseessä oli ilmeisesti avoliitto, sillä parin vihkimisestä ei ole löytynyt tietoa. Heille syntyi kolme lasta, vuosina 1910, 1912 ja 1914. Tytär Kerttu Nuorteva tuli myöhemmin tunnetuksi desanttina.
Myrskylän ilmavalvonta-asema Aseistuksena tornissa oli pelkkä suojeluskunnan pistooli. Asekoulutusta ei ilmavalvontalotille erikseen annettu, mutta osa oli oppinut ampumaan jo kotonaan. Myös toiset näyttivät, miten pistoolia käytetään ja joskus sotilaspojat tulivat tueksi tai seuraksi ilmanvalvontatorniin. Käytännössä talvi- ja jatkosodan aikana kuitenkaan desantit tai lentokoneet eivät uhanneet ilmavalvontatornia.
Martti Simojoki Sotilaspappinakin Simojoki osoittautui hengelliseksi isäksi. Kuitenkin kuoleman kanssa kasvokkain oleminen kouraisi häntä syvältä. Vaikeimpia tehtäviä oli virolaisten desanttien valmistaminen kuolemaan. Sotakokemukset avarsivat Simojoen näkemyksiä yhteiskunnallisesti. Edelleen hänen mukaansa Kristus-usko oli ohittamaton perusta, mutta yksilökeskeisyys laajeni hänellä kohden sosiaalista, lähimmäisestä huolta pitävää, oikeudenmukaista yhteiskuntaa.
Rajasuon muistomerkki Rajasuon muistomerkki pystytettiin vuonna 1991 niiden kymenlaaksolaisten kotirintamalla kuolleiden muistoksi, jotka venäläiset desantit ampuivat sotien aikana vuosina 1939–1944. Muistomerkin läheisyydessä olevasta laatikosta löytyy vieraskirja ja kynä. Muistomerkki sijaitsee muutamia kilometrejä pohjoiseen valtatie 7:ltä ja autolla pääsee noin puolen kilometrin päähän siitä, loppumatka on käveltävä.
Kerttu Nuorteva Lähtö desantiksi tapahtui kevättalvella 1942. Nuorteva hyppäsi laskuvarjolla Vihtiin 30. maaliskuuta 1942. Tehtävänään hänellä oli kerätä tietoa Suomessa olevista saksalaisista joukoista ja poliittisista mielialoista Suomessa. Lisätehtävänä oli yrittää ottaa yhteyttä Väinö Tanneriin. Hänellä oli varusteenaan radiolähetin, ja kahdeksasta yhdyshenkilöstä Suomessa yksi oli Hella Wuolijoki, peitenimeltään "Runoilija".
Lauri Törni Keväällä Törnin sissit tekivät useita lyhyitä partiomatkoja vihollisen puolelle. Vihollista yritettiin härnätä ulos tukikohdista yleensä siinä onnistumatta. Huhtikuussa sissikomppaniat hajotettiin ja kesäkuussa 1. divisioonaan perustettiin partisaanintorjuntaosasto, jonka komentajaksi Törni määrättiin. Osasto teki partioretkiä, järjesti väijytyksiä ja rakensi miinoituksia, etsi desantteja ja varmisti linjojen takaista maastoa.
Raimo Grönberg Grönberg opiskeli näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa 1976–1980. Hän sai heti pääroolin Timo Linnasalon sotaelokuvassa "Vartioitu kylä 1944" (1978), jossa hän näytteli nuorta venäläistä desanttia. Tämän jälkeen hän on esiintynyt useissa TV-sarjoissa ja elokuvissa. Hän on esiintynyt muun muassa useissa Timo Koivusalon ohjaamissa elokuvissa, joista "Kulkurissa ja joutsenessa" (1999) hän näytteli Olavi Virtaa.
Vartioitu kylä 1944 Elokuvan tapahtuma-aika on vuosi 1944 ja jatkosodan viimeinen kesä. Kaukopartiomies Jaakko Tulivaara (Timo Torikka) palaa kotiin hermolomalle turruttuaan tappamiseen. Kotikylää vartioi kersantti Tolvasen (Antti Litja) ryhmä. Kylään on saapunut myös haavoittunut neuvostodesantti (Raimo Grönberg), jonka perhe on aikoinaan siirtynyt Suomesta Venäjälle. Desantti osoittautuu Tulivaaran lapsuudenystäväksi.
Martta Koskinen Koskinen teloitettiin ampumalla yhdessä Olavi Heimanin kanssa 28. syyskuuta 1943 Malmin ampumaradalla. Olle Leino sanoo muistokirjoituksia siteeraten, että viime sanoinaan Koskinen huusi kuolemaa Rydille, Tannerille ja Mannerheimille. Koskisen ja Heimanin jäännökset siirrettiin sodan jälkeen yhteishautaan Malmin hautausmaalle. Haudalle on pystytetty kaikkien sodan aikana teloitettujen desanttien, partisaanien ja vakoojien muistomerkki.
Kuolemanrangaistus Suomessa Tunnetuin Neuvostoliiton Suomeen desanttina lähettämä henkilö oli Kerttu Nuorteva, joka pidätettiin Helsingissä syyskuussa 1942. Helsingin suojeluskuntapiirin kenttäoikeus tuomitsi Nuortevan vakoilusta kuolemaan marraskuussa 1943 ja sotaylioikeus vahvisti tuomion toukokuussa 1944. Nuortevalle langetettua kuolemantuomiota ei kuitenkaan koskaan pantu täytäntöön, vaan hänet vapautettiin vankilasta Moskovan välirauhansopimuksen 20. artiklan nojalla ja luovutettiin Neuvostoliiton kansalaisena Neuvostoliittoon.
Sotilaspojat Sotilaspojat olivat jatkosodan aikainen Suojeluskuntien maanpuolustusjärjestö asevelvollisuusikää nuoremmille pojille. Sotilaspojat olivat osa maanpuolustustyötä. Urheilun ja kasvatuksellisen työn ohessa he osallistuivat kotirintamalla merkittävällä tavalla esimerkiksi raaka-aineiden kierrätykseen teollisuudelle ja polttopuun hankintaan. Sotilaspojat toimivat myös pelastustehtävissä ja sotilaallisen toiminnan aputehtävissä lähetteinä ja viestimiehinä. Vanhimmat, lähellä asevelvollisuusikää olevat sotilaspojat osallistuivat aseellisiin tehtäviin ilmatorjuntamiehistönä, desanttien etsintäpartioissa ja vartiomiehinä.
Kuulustelu (elokuva) Desanttina Helsingissä peiteroolin turvin toimiva Kerttu Nuorteva (Minna Haapkylä) menee syksyllä 1942 suomalaisten kontaktihenkilöidensä luo saatuaan kutsun poliisiviranomaisten pakeille. Vakoojan suomalaistuttavat rauhoittelevat tätä, että kutsu saattaa koskea vaikkapa työpalvelua ja olla luonteeltaan yleinen. Nuorteva kertoo jättäneensä radiolähettimensä laukussa pesulaan, mitä suomalaiset paheksuvat. Seuraavana päivänä Nuorteva menee pesulaan noutamaan omaisuuttaan, mutta hänet pidätetään hänelle viritetyssä ansassa.
Aira Sinervo Sinervo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1935 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1943. Sisarensa Elvin ohella Aira Sinervo kuului toimintansa vuonna 1936 aloittaneen vasemmistolaisen kulttuuriyhdistys Kiilan perustajajäseniin ollen sen ensimmäinen sihteeri. Hän kirjoitti säännöllisesti yhdistyksen julkaisuihin. Vuonna 1943 "Kansan Lehdessä" työskennellyt Sinervo sai yhdeksän vuoden vankeustuomion Neuvostoliitosta saapuneen desantin auttamisesta. Hän vapautui jatkosodan jälkeen.
Martin Andersson Andersson on kirjoittanut Suomen sisällissodan tapahtumista Sipoossa sekä Pellingin retkestä, suomenruotsalaisista natsien kannattajista 1930- ja 1940-luvuilla, jatkosodan alussa Sipoossa ja Pornaisissa toimineista desanteista, suomalaisista arvokisaedustajista korkeushypyssä ja ensimmäisen maailmansodan aikana kesällä 1916 Sipooseen linnoitustöihin tuoduista kiinalaisista. Andersson on kirjoittanut myös yhden Turkuun kesään 1963 sijoittuvan rikosromaanin. Lakkokenraalin kuolema kertoo Eero Antikaisen oudosta kuolemantapauksesta Tukholmassa 1960.
Kuulustelu (elokuva) Nuori kuulustelija (Lauri Nurkse) kovistelee peiteroolissaan pysyttelevää desanttia tunnustamaan, jotta tämä välttäisi kuolemantuomion. Tämä pysyttelee epätoivon vimmalla valeroolissaan, vaikka hänen syntymätodistuksensa, henkilöllisyyspaperinsa ja Suomessa kertomansa eri peitetarinat osoitetaan hämäykseksi. Retorisena lipsahduksena desanttiepäilty puhuu ”ohranasta” kommunistisen taustansa paljastaen näin tosiasiallisesti. Nuori kuulustelija purkaa välillä turhautuneisuuttaan juristin koulutuksen saaneelle vänrikki Kastarille (Marcus Groth). Tämä uskoo ajan tekevän tehtävänsä kuulusteluprosessissa.
Eino Prykä Prykä syntyi Isossakyrössä 1919. Hän oli vanhempineen kahdesti siirtolaisena Yhdysvalloissa, ennen kuin perhe muutti 1930-luvun alussa rakentamaan Neuvosto-Karjalaa. Prykä valmistui Petroskoissa näyttelijäksi. Suomalaisväestöön kohdistuneissa Stalinin vainoissa Prykä vangittiin 1930-luvun loppupuolella. Vapauduttuaan hän toimi talvisodan aikana Kuusisen kansanarmeijan rintamateatterissa. Ennen jatkosotaa Prykä lähetettiin vakoilutehtäviin (desantiksi) Suomeen, jossa joutui vangiksi. Suomen kansalaisuudesta huolimatta hänet palautettiin Neuvostoliittoon syksyllä 1944.
Akseli Mod Petroskoissa Mod työskenteli "Totuus"-sanomalehden toimittajana sekä Karjalan puoluekoulun opettajana, luennoiden Suomen taloudesta ja työväenliikkeestä. Elokuussa 1942 Mod komennettiin Kominternin puoluekouluun Ufaan. Samalla kurssilla oli myös Nikke Pärmin komentamasta rangaistuspataljoonasta loikanneita miehiä, kuten Manu Kantola, Jorma Johteinen ja Reino Kosunen. Osa heistä lähetettiin desanttina Suomeen, mutta Mod jäi elokuussa 1943 Moskovaan työskentelemään Kominternin seuraajaksi perustettuun poliittiseen tutkimuskeskukseen NII-205.
Rintamalehti Rintamalehti oli nimitys rintamaoloissa oleville sotilaille tarkoitetusta lehdestä. Suomessa ilmestyi talvi- ja jatkosodan aikana runsaasti rintamalehtiä, joita Kansalliskirjaston luettelossa on 197. Niiden ilmestyminen oli vaihtelevaa, jokin lehti ilmestyi vain kerran, toinen taas useita vuosia. Ne saatettiin julkaista paitsi painettuina rintamaoloissa myös monisteina.
Eräät rintamalehdet olivat Neuvostoliiton propagandajoukkojen painamia, ja ne lähetettiin desanttien, lentokoneen tai ammusten avulla suomalaisten sotilaiden luettavaksi. Yksi tällainen lehti oli Sotilaan ääni.
Kuulustelu (elokuva) Kuulusteluvastuun ottaa kapteeni (Hannu-Pekka Björkman). Tämä kertoo suomalaistiedustelun selvittäneen Kerttu Nuortevan todellisen henkilöllisyden. Tällöin Nuorteva ilmaisee valmiutensa kuolla neuvostomaan ja kommunistisen aatteen puolesta. Desantti pitää propagandana ensimmäisiä mainintoja isänsä kuolemasta Stalinin sortokoneiston kourissa: Kerttu-tytär uskoo yhä virallista selitystä sairauteen kuolemisesta. Nuorteva usuttaa härnäten kuulustelijaansa turvautumaan vaikka kidutukseen, mihin kapteeni huomauttaa väkivallan olevan huonoksi todettu keino käyttökelpoisen tiedon hankkimiseen.
Timo Linnasalo Linnasalon ensimmäinen oma ohjaustyö "Vartioitu kylä 1944" valmistui vuonna 1978. Siitä alkoi myös hänen pitkä yhteistyönsä käsikirjoittaja Ilpo Tuomarilan kanssa. "Vartioitu kylä 1944" oli pieneen Suomen ja Neuvostoliiton rajalla sijaitsevaan kylään sijoittuva sotaelokuva, jossa kaksi sodan vastakkaisille puolille joutunutta vanhaa lapsuudenystävää kohtaavat toisensa vuosien jälkeen. Toinen on Suomen armeijan sotilas, toinen venäläinen desantti, joka oli aikoinaan perheineen muuttanut rajan taakse parempiin oloihin. Linnasalo voitti ohjauksesta Jussi-palkinnon.
Partisaani Oikeustieteen tohtori Jukka Lindstedtin väitöskirjasta ilmenee, että suomalaiset tulkitsivat kiinnisaatujen partisaanien ja desanttien asioita sangen väljästi: siviilipuvun päällä ollut lumi- tai maastopuku oli jopa raskauttava tekijä, mutta jos asuun liittyi lumi- tai maastotakin kauluksessa ollut sirppi- ja vasaratunnus tai lakissa oli punatähtikokardi, asu saatettiin tulkita sotilaspuvuksi. Näin oli eritoten siksi, että talvisodassa suomalaisten sotilaiden enemmistö joutui käyttämään ns. malli Cajanderia, eli siviilipukua jossa oli vain kokardi päähineessä: valtiolla oli aivan alkuaikoina mahdollisuus antaa joka miehelle vain sotilaspuvun housut, vyö ja kokardi.
Eino Yliruusi Yliruusi törmäsi urallaan myös Valtiorikosoikeuden kanssa. Yliruusin toiminta ja etenkin lehtikirjoittelut olivat herättäneet viranomaisten epäilyt. Puolueen äänenkannattaja Suomen Sanomat, entinen Suomen Pienviljelijä, lakkautettiin valtakunnan suojelulain nojalla juuri ennen talvisotaa. Valtiollinen poliisi pidätti Yliruusin 1943, koska hänen nimensä oli löytynyt nimilistalta, joka oli löytynyt desanttina Suomeen pudotetun henkilön hallusta. Samalla listalla oli ollut myös Hella Wuolijoen nimi. Oikeuden eteen Yliruusi joutuin vasta yli puoli vuotta myöhemmin toukokuussa 1943. Oikeuden tuomio oli vapauttava.
Joni Skiftesvik Skiftesvikille on tyypillistä kirjoittaa isän ja pojan suhteesta sekä ihmisen elämästä meren ja pohjoisen luonnon ehdoilla. Myös Petsamo näkyy hyvin usein hänen tuotannossaan. Menneisyys hyvine ja huonoine tekoineen ja monenlaisine arvoituksineen vaikuttaa usein ratkaisevasti henkilöiden kohtaloihin. Skiftesvik sijoittaa novellinsa ja romaaninsa mielellään lähihistorian taite- ja kriisikohtiin. Sellaisia ovat esimerkiksi jääkärivärväyksen aika, sisällissota, kieltolaki, talvi- ja jatkosota, desanttien toiminta, asekätkentä, vaaran vuodet, lakot ja pula-ajan loikkaukset Neuvostoliittoon. Mielellään hän asettuu pienen ihmisen asemaan ja tarkkailee sieltä tapahtumien käänteitä.
Kuulustelu (elokuva) Kastari ottaa vuorostaan kuulusteluvastuun ja tarjoaa desantti Nuortevalle muun muassa kirjallisuutta sellilukemiseksi. Hän myös tarjoaa tälle kynttiläillallisen, ja potentiaalisten vihollisten suhde etenee spontaanien sinunkauppojen asteelle. Aiemmin Nuorteva on piikitellyt vänrikki Kastaria yhden ruusukkeen mieheksi tämän alimpaan mahdolliseen upseerinarvoon viitaten, johon Kastari onkin todennut olevansa lakimies eikä sotilas. Kastari myös kertoo antaneensa valmistella Nuortevalle uuden passin turvin pakoreitin Ruotsiin tai Australiaan. Tämä huomauttaa Lev Trotskin kohtaloon viitaten Neuvostoliiton kyllä löytävän petturinsa ulkomailtakin.