mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Pavel Tšerenkov Pavel Aleksejevitš Tšerenkov (, 28. heinäkuuta 1904 – 6. tammikuuta 1990) oli neuvostoliittolainen fyysikko. Hän sai työstään vuonna 1958 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Ilja Frankin ja Igor Tammin kanssa.
Kosmisten säteiden visuaalinen ilmiö Ilmiötä on myös tutkittu 1970-luvulla maapallon pinnalla. Kokeissa vapaaehtoisia säteilytettiin neutronisäteilyllä sen jälkeen kun he ensin olivat totutelleet hetken pimeään. Charman ym. (1971) kokeessa havaittiin astronauttien raportoimia valoilmiöitä vastaavia valoja 14 MeV säteilyllä, joka oli liian heikkoa noin 500 MeV vaativan Tšerenkovin säteilyn ilmenemiselle. Siksi tutkijat päättelivät ilmiön johtuvan Tšerenkovin säteilyn sijasta mahdollisesti näköhermojen stimulaatiosta. Koe ei kuitenkaan sulkenut pois Tšerenkovin säteilyn osallisuutta avaruuslentäjien näkemiin valoihin, mutta selvitti vastaavanlaisia valoilmiöitä ilmenevän myös muilla mekanismeilla. Tobiasin ym. (1971) kokeessa käytettiin 20-640 MeV neutronisäteilyä.
Ionisoiva säteily Ydinreaktorin reaktorisydämessä voi nähdä ilmiön nimeltä Tšerenkovin säteily, joka ilmenee kun reaktorissa liikkuvat hiukkaset ylittävät valon nopeuden väliaineessa, yleensä reaktorin hidastinaineena toimivassa vedessä. Tšerenkovin säteily sisältää kaikkia aallonpituuksia laajalta kaistalta. Pääosa siitä on ultraviolettisäteilyä, ja näkyvän valon alueella vallitsevat lyhyet aallonpituudet, siis violetti ja sininen. Tämä ilmiö näkyy paljain silmin lähes yksinomaan reaktorisydämeen katsottaessa, minkä voi turvallisesti tehdä kun välissä on tarpeeksi (yleensä jotain metrejä) vettä vaimentamaan säteilyä.
Fjodor III Fjodor astui valtaistuimelle vain 14-vuotiaana. Sairaalloisen Fjodorin hallitsijakautena kamppaili vallasta kolme puoluetta: Fjodorin äidin sukulaiset Miloslavit, hänen velipuolensa Pietarin äidin sukulaiset Naryškinit ja hovipuolue, johon kuului Fjodorin nuoria ystäviä. Hovipuolue jäi lopulta voitolle.
Fjodor I Fjodor I (31. toukokuuta 1557 – 17. tammikuuta 1598) oli Venäjän tsaari vuosina 1584-1598. Hän oli Iivana Julman poika ja seuraaja Venäjän vallassa. Fjodor I:n neuvonantajana toimi Boris Godunov, joka itse asiassa oli hallitsija "de facto". Godunovista tuli Venäjän hallitsija Fjodor I:n kuoltua.
Fjodor Kusmitš Fjodor Kusmitš (myös "Fjodor Tomskilainen", k. 1864) oli venäläinen ortodoksisen kirkon ohjaajavanhus, joka on julistettu autuaaksi vuonna 1984.
Boris Godunov Fjodorin hallitsijakausi alkoi kapinan merkeissä. Sen tarkoitus oli nostaa prinssi Dmitri Ivanovitš valtaistuimelle Fjodorin sijaan, mutta lopputuloksena hänet ja hänen perheensä karkotettiin Uglitšiin. Fjodorin kruunauksen yhteydessä myös Boris sai osansa kullasta ja kunniasta, ja Godunovin tärkeimmän kilpailijan Nikita Romanovitšin kuoleman jälkeen ei hänellä ollut merkittäviä kilpailijoita. Käytännössä valta keskittyi Boriksen käsiin kun heikosta Fjodorista ei ollut valtionasioiden hoitajaksi.
Fjodor II Kesällä saapuivat Moskovaan Vale-Dmitrin lähettiläät, jotka vaativat Fjodorin syrjäyttämistä. Selitettiin, ettei vallanperijä, Iivana Julman poika Dmitri ollutkaan kuollut Uglitšissa, vaan aikoi palata Moskovaan. Kansa nousi kapinaan ja pajarit, yhtenä johtomiehistä Vasili Šuiski, pidättivät Fjodorin. Fjodor ja tämän äiti murhattiin pian. Vale-Dmitri ratsasti Moskovaan, jossa Dmitrin äiti tunnusti tämän pojakseen.
Fjodor Sologub Fjodor Sologub (, oikealta nimeltään "Fjodor Kuzmitš Teternikov", Фёдор Кузьми́ч Тете́рников; 1. maaliskuuta 1863 Pietari – 5. joulukuuta 1927 Leningrad) oli venäläinen kirjailija.
Fjodor Romanov Fjodorilla oli vanhempi sisko ja veli. Fjodorin äidinisä oli keisari Aleksanteri III, ja isän puolelta hän oli keisari Nikolai I:n pojan Mihailin pojanpoika. Etäinen sukulaisuus hallitsijaan antoi hänelle ruhtinaan arvonimen.
Fjodor Dan Fjodor Iljitš Dan (oikea nimi Fjodor Gurvitš; 19. lokakuuta 1871 Pietari, Venäjän keisarikunta – 22. tammikuuta 1947 New York, Yhdysvallat) oli venäläinen vasemmistopoliitikko ja yksi menševikkien johtajista.
Fjodor Raskolnikov Fjodor Fjodorovitš Raskolnikov (oikea nimi Fjodor Iljin; 9. helmikuuta 1892 Pietari, Venäjän keisarikunta – 12. syyskuuta 1939 Nizza, Ranska) oli venäläinen bolševikki, Neuvostoliiton punalaivaston amiraali ja diplomaatti.
Fjodor Šaljapin Fjodor Šaljapin (kyrill. , 13. helmikuuta 1873 Kazan – 12. huhtikuuta 1938 Pariisi) oli venäläinen bassolaulaja ja oopperatähti. Fjodor Šaljapin muistetaan karismansa ja upean bassoäänensä lisäksi taiteenalansa merkittävänä uudistajana.
Fjodor Romanov Fjodor Romanov avioitui 1923 ruhtinatar Irina Paleyn (1903–1990) kanssa, joka oli Fjodorin äidin serkku. Irina oli suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitš Romanovin ja ruhtinatar Olga Palein tytär. Pariskunta erosi 1936, kun hän oli pitkään sairastunut tuberkuloosia. Pariskunta sai kaksi lasta.
Fjodor Vasiljev Vuonna 1866 kuuluisa maisemamaalari Ivan Šiškin rakastui Fjodorin siskoon Jevgenija Vasiljeviin. Šiškin tutstui Fjodoriin ja alkoi opettaa hänelle maisemamaalausta. Heinäkuusta marraskuuhun vuonna 1867 Šiškin ja Vasiljev työskentelivät yhdessä Valamon saarella. Jotkut paikat Valamossa olivat molempien taiteilijoiden teosten aiheina. Myöhemmin Šiškin esitteli Fjodorin Ivan Kramskoille, Ilja Repinille ja taiteenkeräilijöille Pavel Tretjakoville ja Pavel Sergejevitš Stroganoville. Myöhemmin Vasiljevista tuli Ivan Šiškinin kilpailija ja jälkimmäistä syytettiin usein juonittelusta ja hallinnollisen vaikutuksen käyttämisestä Vasiljevin voittamiseksi eri taidekilpailuissa.
Ilja Frank Ilja Frank (23. lokakuuta 1908 – 22. kesäkuuta 1990) oli neuvostoliittolainen ydinfyysikko. Hän sai vuonna 1958 Yhdessä Pavel Tšerenkovin ja Igor Tammin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnon Tserenkovin säteilyn luonnetta koskevista tutkimuksistaan.
Fjodor Romanov Lokakuun vallankumouksen aikana vuonna 1917 Fjodor vangittiin Krimillä vanhempiensa ja isoäitinsä ja eräiden muiden Romanov-suvun jäsenten kanssa. Fjodor pakeni perheineen 11. huhtikuuta 1918 Venäjältä Maria Fjodorovnan sisaren puolison Britannian kuningas Yrjö V:n lähettämällä brittiläisen sotalaivalla HMS Marlborough’lla Mustanmeren yli Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin, josta muutti myöhemmin Ranskaan.
Fjodor II Fjodor II. Borisovitš Godunov (, 1589 Moskova – 20. kesäkuuta 1605 Moskova) oli Venäjän tsaari muutaman kuukauden vuonna 1605 Venäjän historian sekasorron aikana tunnetulla ajanjaksolla. Hän oli Boris Godunovin poika. Isänsä kuoleman jälkeen Fjodor valittiin huhtikuussa 1605 tsaariksi. Pajarit vihasivat koko Godunovin sukua, ja kansa uskoi väärän tsaarin olevan syynä onnettomuuksiin.
Fjodor Jurtšihin Fjodor Nikolajevitš Jurtšihin (, s. 3. tammikuuta 1959, Batumi, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti.
Fjodor Isakov Fjodor Trofimovitš Isakov (; 1918 nykyisen Kontupohjan piirin Koikarin kylä – 1941) oli karjalainen runoilija.
Fjodor Jurkovski Fjodor Nikolajevitš Jurkovski (, 1851 Nikolajev – 11. syyskuuta 1896 Pähkinälinna) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Fjodor Rokotov Fjodor Stepanovitš Rokotov (; 1736 – 23. joulukuuta 1808 Moskova) oli huomattava, muotokuviin erikoistunut venäläinen taidemaalari..
Fjodor Apraksin Fjodor Matvejevitš Apraksin (1661 – 10. marraskuuta 1728) oli venäläinen kreivi ja sotapäällikkö, joka loi Venäjän keisarikunnan laivaston.
Fjodor Romanov Viisi ensimmäistä vuotta Fjodor asui Pariisissa sisarensa Irina Jusupovan luona, jonka puoliso oli ruhtinas Feliks Jusupov.
Neutriino Toinen tapa havaita neutriinoita perustuu siihen, että neutriino törmää vesimolekyyliin ja irrottaa siitä elektronin. Elektroni syöksyy vedessä valoa suuremmalla nopeudella tuottaen Tšerenkovin säteilyä, joka voidaan havaita. Tällaista menetelmää käyttää japanilainen Super Kamiokande -ilmaisin, joka koostuu vesitankista ja valomonistinputkista.
Fjodor Vasiljev Fjodor Vasiljev syntyi Hatsinassa alemman tason hallituksen virkamiehelle Aleksandr Vasiljevitš Vasiljeville ja Olga Jemeljanova Polyntsevalle 22. helmikuuta (10. helmikuuta juliaanista kalenteria) 1850. Hänen vanhempansa avioituivat neljä vuotta myöhemmin, joten häntä pidettiin aina aviottomana lapsena. Fjodorin täytyi ansaita elantonsa kahdestatoista ikävuodesta alkaen - hän työskenteli postinkantajana, kirjurina ja kuvien restauroijan assistenttina. Hänen isänsä kuoleman jälkeen hän oli perheensä ainoa elättäjä.
Karamazovin veljekset Ensimmäisessä osassa tutustutaan Karamazovien perheeseen ja menneisyyteen. Selviää, että perheen isä, Fjodor Karamazov on ollut kaksi kertaa naimisissa ja, että hänellä on kummastakin liitosta lapsia. Fjodor ei ole ikinä välittänyt pojistaan ja lähettääkin heidät sukulaistensa luokse, kun heidän äitinsä menehtyy. Riitaisia välejä selvitellään pian perinnönjaossa, jossa Dmitri ja Fjodor riitelevät perinnöstä. Välejä pahentaa myös se, että Dmitri ja hänen isänsä ovat rakastuneet samaan naiseen. Tilannetta värittää myös se, että Dmitrillä on jo morsian, Katerina.
Fjodor Hitruk Fjodor Saveljevitš Hitruk (; 1. toukokuuta 1917 Tver – 3. joulukuuta 2012 Moskova) oli palkittu neuvostoliittolainen animaattori ja elokuvaohjaaja.
Fjodor Fjodorov Fjodor Viktorovitš Fjodorov (, s. 11. kesäkuuta 1981 Apatity, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Fjodor Jemeljanenko Jemeljanenkon ensimmäinen vapaaottelutappio tuli 22. joulukuuta 2000 RINGS-turnauksessa Tsuyoshi Kohsakaa vastaan. Ajassa 0:17 ensimmäistä erää Kohsaka iski Fjodorin silmäkulmaan kyynärpäällä, joka oli vastoin RINGSin sääntöjä, ja isku aukaisi haavan Fjodorin silmäluomeen, jonka johdosta lääkäri keskeytti ottelun. Sääntöjenvastaisesta iskusta huolimatta tuomari antoi voiton Kohsakalle, koska kyseessä oli yhden illan mittainen turnaus ja toinen ottelijoista piti saada seuraavaan otteluun.
Fjodor Dostojevski Fjodor Dostojevski syntyi Moskovassa 1821 toisena lapsena lopulta seitsenlapsiseen perheeseen. Dostojevskin isä, vanhasta aatelissuvusta ja liettualaisista esivanhemmista polveutuva Mihail työskenteli köyhäintalossa lääkärinä, ja äiti Maria oli kauppiassukua. Dostojevski omaksui vanhemmiltaan hartaan uskonnollisuuden. Dostojevskin kerrotaan sairastaneen epilepsiaa, ja hän sai ensimmäisen kohtauksensa jo seitsenvuotiaana. Dostojevskin ollessa 15-vuotias hänen äitinsä kuoli, ja isä lähetti Fjodorin ja perheen vanhimman pojan Mihailin Pietariin opiskelemaan.
Fjodor Pottojev Fjodor Jefimovitš Pottojev (; 8. syyskuuta 1893 Repolan kunnan Riikosenniemen kylä – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Fjodor Gladkov Fjodor Vasiljevitš Gladkov (, 21. kesäkuuta 1883 Saratovin läänin Tšernavkan kylä – 20. joulukuuta 1958 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Fjodor Panfjorov Fjodor Ivanovitš Panfjorov (; 2. lokakuuta 1896 Saratovin läänin Pavlovkan kylä – 10. syyskuuta 1960 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Fjodor III Fjodor poltti pajarien sukukirjat, jotka määräsivät eri sukujen keskinäisen arvoasemat 1682. Näin hän sai asetettua kyvykkäimmät haluamiinsa virkoihin.
Fjodor Emin Fjodor Aleksandrovitš Emin (, ennen kastetta "Muhammed-Ali Emin;" 1735 – 27. toukokuuta 1770 Pietari) oli yksi Venäjän ensimmäisistä romaanikirjailijoista.
Fjodor Šaljapin Fjodor Šaljapin kuoli Pariisissa vuonna 1938 leukemiaan 65-vuotiaana. Hänen ruumiinsa tuotiin Moskovan Novodevitšin hautausmaalle vasta vuonna 1984.
Neutriino Auringossa pitäisi fuusioreaktiossa syntyä tietty määrä neutriinoja, mutta pitkän aikaa neutriinoilmaisimet havaitsivat vain murto-osan (1/4–1/3) odotetusta määrästä. Japanilaisten Tšerenkovin säteilyyn perustuvalla vesitäytteisellä Kamiokande-ilmaisimella tehdyissä mittauksissa saatiin neutriinovuoksi puolet odotetusta.
Fjodor Glinka Fjodor Nikolajevitš Glinka (, 19. kesäkuuta 1786 Smolenskin läänin Duhovštšinan kihlakunnan Sutokin kylä – 23. helmikuuta 1880 Tver) oli venäläinen runoilija.
Kosmisten säteiden visuaalinen ilmiö SilEye-Alteino- ja Altea-projektit (engl. "Anomalous Long Term Effects in Astronauts' Central Nervous System") ovat tutkineet valoilmiötä ISS:llä kypärillä, jotka ovat samanlaisia kuin Alfmedissä käytetyt. Tutkimuksessa ilmiön todennäköisimpänä syynä pidettiin kosmisten säteiden aiheuttanutta Tšerenkovin säteilyä.
Iivana Julma Iivanan kuoleman jälkeen valtakunta jäi hänen mielisairaalle pojalleen Fjodor I:lle (1584–1598). Käytännön asiat jäivät langolle, Boris Godunoville. Fjodor I:n kuoltua ilman perillistä sammui Rurikin hallitsijasuku, joka oli tarun mukaan hallinnut Novgorodia 800-luvulta. Fjodorin vaimo Irina meni luostariin ja Boris Godunov kruunattiin tsaariksi. Hänen aikanaan Moskovaan perustettiin patriarkan istuin, ja Ruotsi ja Puola karkottivat venäläiset Baltiasta (Täyssinän rauha 1595). Vuosina 1601–1603 koettiin suuri nälänhätä. Godunov kuoli 1605, hänen valtaistuimelle noussut poikansa Fjodor II surmattiin, ja Puolan tukemana kruununtavoittelija Vale-Dimitri, joka väitti olevansa Iivanan (vuonna 1591 kuollut) poika Dimitri, kruunattiin tsaariksi. Väkijoukko murhasi Vale-Dimitrin pian, ja Venäjällä alkoi sisällissota, sekasorron aika (Smutnoje Vremja), jolloin Puolan joukot miehittivät Moskovan.
Fjodor Simašev Fjodor Petrovitš Simašev (13. maaliskuuta 1945 Tataarien ASNT – 19. joulukuuta 1997 Zainsk) oli venäläinen hiihtäjä, joka edusti aktiiviaikoinaan 1970-luvulla Neuvostoliittoa.
Fjodor Ivatšov Fjodor Petrovitš Ivatšov (sukunimi esiintyy myös muodossa Ivatšev, ; 30. kesäkuuta 1904 Rukajärvi – 18. lokakuuta 1957) oli karjalainen kirjailija, lehtimies ja kirjallisuusarvostelija.
Fjodor Sergejev Fjodor Andrejevitš Sergejev, puoluenimeltään Artjom (; 19. maaliskuuta 1883 Kurskin läänin Fatežin kihlakunnan Glebovon kylä – 24. heinäkuuta 1921) oli venäläinen bolševikkijohtaja.
Fjodor Romanov Fjodor sisaruksineen vietti vuoden 1906 jälkeen vanhempiensa kanssa paljon aikaa Etelä-Ranskassa, koska hänen isänsä Aleksandr oli riitaantunut keisari Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia.
Fjodor Duz-Hotimirski Fjodor Ivanovitš Duz–Hotimirski (Фёдор Иванович Дуз-Хотимирский (26. syyskuuta 1879 Tšernihiv,Ukraina– 6. marraskuuta 1965 Moskova) oli ukrainalainen ja neuvostoliittolainen shakinpelaaja.
Fjodor Isakov Fjodor Isakov syntyi monilapsiseen talonpoikaisperheeseen. Koulun jälkeen hän opiskeli Petroskoin opettajaopistossa, josta hän valmistui vuonna 1937. 1930-luvun lopulla hän työskenteli karjalankielisen Karelija-aikakauslehden sihteerinä.
Fjodor Tjutin Fjodor Anatoljevitš Tjutin (, s. 19. heinäkuuta 1983 Iževsk, Udmurtian ASNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-liigan Columbus Blue Jacketsiä.
Fjodor III Fjodor III (; 9. kesäkuuta 1661 Moskova – 7. toukokuuta 1682 Moskova) oli Venäjän tsaari vuosina 1676–1682. Hän oli tsaari Aleksei I:n ja Maria Miloslavskajan jälkeläinen.
Venäjä Koulutuksessa on panostettu perinteisesti vahvasti tieteeseen ja teknologiaan, jonka tuloksena Venäjän lääketieteen, matematiikan, luonnontieteen sekä avaruuden ja ilmailun tutkimus on edelleen yleensä korkeatasoista.
Useampi venäläinen ja neuvostoliittolainen tieteilijä on palkittu Nobel-palkinnolla. Nobelin fysiikanpalkinto on myönnetty Andre Geimille ja Konstantin Novoseloville vuonna 2010 heidän grafeenia koskevan tutkimuksensa vuoksi. Vuonna 2003 Vitali Ginzburg ja Aleksei Abrikosov palkittiin heidän suprajohteiden ja supranesteiden tutkimuksestaan ja vuonna 2000 Žores Alfjorov oli yksi informaatio- ja kommunikaatiotekniikan tutkimuksen vuoksi palkituista. Vuonna 1978 Pjotr Kapitsa palkittiin hänen tutkimuksistaan aineen käyttäytymisestä matalissa lämpötiloissa. Vuonna 1964 Nikolai Basov ja Aleksandr Prohorov palkittiin heidän työstään kvanttielektroniikan alalla, joka johti laserin ja maserin kehittämiseen. Kaksi vuotta aikaisemmin Lev Landau oli palkittu hänen kondensoitua ainetta, etunenässä nestemäistä heliumia koskevasta teoriastaan ja vuonna 1958 Pavel Tšerenkov, Ilja Frank ja Igor Tamm palkittiin Tšerenkovin säteilyn selittämisestä. Nikolai Semjonov jakoi vuonna 1956 jaetun Nobelin kemianpalkinnon kemiallisten reaktioiden mekanismien tutkimuksensa vuoksi. Ivan Pavloville myönnettiin vuonna 1904 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto hänen ruoansulatuksen fysiologian tutkimuksensa vuoksi.
Fjodor Vasiljev Fjodor Aleksandrovitš Vasiljev (; 22. helmikuuta 1850 Hatsina – 6. lokakuuta 1873 Jalta) oli venäläinen taidemaalari. Vasiljev tuli tunnetuksi maisemamaalarina. Hän toi lyyrisen maisemamaalauksen Venäjän taiteeseen.
Fjodor Rokotov Fjodor Rokotov syntyi Repninin perheelle kuuluneeseen maaorjaperheeseen. Hänen elämästään ei tiedetä paljon. Hän opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa. Ostettuaan itsensä vapaaksi 1750-luvun lopussa hänestä tuli muodikas taidemaalari.
Fjodor Aleksejev Fjodor Jakovlevitš Aleksejev (; 1753-1755 välillä Pietari – 23. marraskuuta 1824 Pietari) oli varhainen venäläinen maisemamaalari. Aleksejev osaltaan vaikutti siihen, että maisemamaalauksesta muodostui itsenäinen oppiaine Pietarin taideakatemiassa.
Fjodor Bogdanovski Fjodor Fjodorovitš Bogdanovski (, 16. huhtikuuta 1930 Tverin alue, Venäjän SFNT – 2. lokakuuta 2014 Pietari, Venäjä) oli urheilu-urallaan Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Fjodor Volkov Fjodor Grigorjevitš Volkov (, 20. helmikuuta 1729 Kostroma – 15. huhtikuuta 1763 Moskova) oli venäläinen näyttelijä, joka tunnetaan Venäjän ensimmäisen ammattiteatterin perustajana. Kriitikko Vissarion Belinski on kutsunut häntä ”venäläisen teatterin isäksi”.
Fjodor Romanov Fjodor Aleksandrovitš Romanov (23. joulukuuta 1898 Pietari, Venäjä – 30. marraskuuta 1968 Cannes, Ranska), ruhtinas, oli venäläissyntyinen aatelinen ja suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan ja suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin poika.
Fjodor Vidjajev Fjodor Aleksejevitš Vidjajev (7. marraskuuta 1912 Stepnaja Šentala – 1. heinäkuuta 1943 Barentsinmeri) oli neuvostoliittolainen sukellusveneen Štš-421:n päällikkö. Poljarnyihin on pystytetty hänen muistokseen patsas. Hänen kunniakseen on nimitetty myös Vidjajevon kaupunki.
Fjodor Dostojevski Fjodor Mihailovitš Dostojevski ( (), nimen oikeinkirjoitus ennen 1918 Ѳедоръ Михайловичъ Достоевскій; 11. marraskuuta 1821 Moskova – 9. helmikuuta 1881 Pietari) oli venäläinen kirjailija. Dostojevskia pidetään yleisesti yhtenä romaanitaiteen suurista klassikkokirjailijoista.
Fjodor Bondartšuk Fjodor Sergejevitš Bondartšuk (, s. 9. toukokuuta 1964 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamansa elokuva "9. komppania" on suomalais-venäläistä yhteistuotantoa. "Obitajemyi ostrov" (”Asuttu saari”) perustuu Arkadi ja Boris Strugatskin kirjoittamaan teokseen.
Kosmisten säteiden visuaalinen ilmiö Valovälähdykset aiheutuvat avaruuslentäjien havaitsemista kosmisista säteistä, jotka ovat maapallon ilmakehän ulkopuolisia varautuneita suurienergisiä hiukkasia. Tarkkaa valovälähdyksiä aiheuttavaa mekanismia ei kuitenkaan tiedetä. Hypoteeseina ovat kosmisten säteiden aiheuttama Tšerenkovin säteily avaruuslentäjien silmien lasiaisissa, säteiden suora vuorovaikutus näköhermoon tai aivojen kanssa, näköreseptorien stimulaatio tai yleinen vuorovaikutus lasiaisen kanssa säteilyn vaikutuksesta.
Fjodor Volkov Fjodor Volkov syntyi kauppiasperheeseen. Isän kuoltua perhe muutti Jaroslavliin, jossa äiti meni uusiin naimisiin. Asuessaan Moskovassa vuosina 1741–1749 Volkov kiinnostui teatterista. Palattuaan Jaroslavliin hän perusti kotiteatterin, joka vuonna 1750 muuttui julkiseksi.
Fjodor Tjuttšev Fjodor Ivanovitš Tjuttšev (; 5. joulukuuta 1803 Ovstug, Orjolin kuvernementti – 27. heinäkuuta 1873 Tsarskoje Selo) oli venäläinen runoilija ja diplomaatti. Hän asui Münchenissä ja Torinossa, ja hänen ystäviään olivat Heine ja Schelling. Tjuttšev ei liikkunut kirjallisuuspiireissä eikä pitänyt itseään kirjailijana.
Fjodor Ivatšov Fjodor Ivatšov syntyi karjalaisen talonpojan perheeseen. Puna-armeijassa palvellessaan hän toimi Karjalan jääkäripataljoonan poliittisena työntekijänä. Myöhemmin hän työskenteli Neuvosto-Karjalan sanomalehtien toimituksissa. Hän osallistui toiseen maailmansotaan ja työskenteli sen jälkeen Totuuden toimittajana ja Karjalan radiokomitean varapuheenjohtajana.
Fjodor Abramov Fjodor Aleksandrovitš Abramov (; 29. helmikuuta 1920 Verkola lähellä Arkangelia – 14. toukokuuta 1983 Leningrad) oli venäläinen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Hänen työnsä keskittyi venäläisen talonpoikaisluokan kurjien olojen kuvaamiseen. Hän oli kotoisin Arkangelin läheltä, ja kuvasi teoksissaan nimenomaan pohjoisen ankaria oloja.
Fjodor Smolov Fjodor Mihailovitš Smolov ("Фёдор Михайлович Смолов", s. 9. helmikuuta 1990 Saratov, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa Feyenoordia. Smolov on seurassa lainassa venäläisestä Moskovan Dynamosta. 185 senttimetriä pitkän Smolovin pelipaikka on hyökkääjä.
Fjodor Roditšev Fjodor Izmailovitš Roditšev (9. helmikuuta 1854 Vjatka, Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. helmikuuta 1933 Lausanne, Sveitsi) oli venäläinen liberaali poliitikko. Hän toimi vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen tilapäisesti Suomen asiain komissaarina hoitaen Suomen suuriruhtinaskunnan ministerivaltiosihteerin tehtäviä.
Fjodor Orlov Kreivi Fjodor Grigorjevitš Orlov (1741–1796), kolmas Orlovin veljeksistä (muut veljekset olivat Grigori Grigorjevitš Orlov ja Aleksei Grigorjevitš Orlov) oli venäläinen kenraali, joka kunnostautui ensimmäisen kerran seitsenvuotisessa sodassa. Hän osallistui veljiensä mukana palatsivallankaappaukseen Pietari III:ta vastaan ja nimitettiin senaatin prokuraattoriksi.
Fjodor Terentjev Fjodor Mihailovitš Terentjev (, karjalaiselta nimeltään Heikki tai Huoti Teronen, 4. lokakuuta "tai" 4. helmikuuta 1925 Paatene, Karhumäen piiri, Karjalan tasavalta, Neuvostoliitto – 20. tammikuuta 1963 Leningrad) oli maastohiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hän oli Karjalan tasavallan ensimmäinen olympiavoittaja. Hän oli etnisesti varsinaiskarjalainen, mutta yleisesti häntä on pidetty, virheellisesti, venäläisenä.
Fjodor Jurkovski Fjodor Jurkovski syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli Pietarin merenkulkuopistossa, teknologisessa instituutissa ja lääketieteellis-kirurgisessa akatemiassa valmistumatta mistään. Vuonna 1874 hän levitti vallankumouksellista propagandaa, joutui pidätetyksi, mutta pääsi vapaaksi takuita vastaan. Kansan vapautusjärjestön jäsenenä hän kannatti ”venäläisten jakobiinien” näkemyksiä ja vaati terrorismin käyttöä vallankumouksen välineenä.
Fjodor Pottojev Fjodor Pottojev syntyi karjalaisen maanviljelijän ja kauppiaan perheeseen. Hän kävi Kolvasjärven seurakuntakoulun, työskenteli konttoristina ja palveli rivimiehenä armeijassa. Vuonna 1917 Pottojev valittiin Poventsan zemstvohallintoon ja vuonna 1918 hän osallistui neuvostovallan pystyttämiseen Poventsan kihlakunnassa. Heinäkuussa 1920 pidetty karjalaisten ensimmäinen edustajakokous valitsi Pottojevin Karjalan vallankumouskomitean jäseneksi.
Vasili Šuiski Tästä huolimatta Vasili Šuiski muutti lausuntoaan Boris Godunovin seuraajan ja pojan Fjodor II:n kruunajaisten aikaan 1606 tukeakseen omia valtapyrkimyksiään – hän väittikin nyt, että esiin tullut kruununtavoittelija, Grigori Otrepjev eli "vale-Dmitri", olikin oikea Iivana Julman poika. Tästä seurannut kohu johti nuoren ja epäsuositun Fjodorin murhaan.
Natalja Naryškina Pietarin syntymisen jälkeen Nataljan sukulaiset ja läheiset saivat lisää poliittista valtaa. Aleksein kuoleman jälkeen Nataljan tukijat pyrkivät siirtämään kruunun Pietarille. Aleksein ensimmäisestä avioliitosta syntynyt Fjodor seurasi kuitenkin häntä tsaarina. Vaikka Naryškinit menettivät asemiaan Fjodorin sukulaisille, Nataljan tukijoukkoihin liittyivät Moskovan patriarkka Joakim ja monet pajarit sekä aatelisperheet.
Venäjän keisarikunnan laivasto Järjestöjen toiminnasta, koulutuksesta ja menetelmistä sotilaallisessa toiminnassa tehtiin yhteenveto vuonna 1720. Siinä tarkasteltiin ulkomaisten laivastojen kokemuksia. Pietari Suuri, Fjodor Apraksin, Aleksei Senjavin, Naum Senjavin, Mihail Golitsyn ja monet muut ovat olleet vastuussa venäläisen merenkäyntitaidon kehittymisestä. Merisodan periaatteita kehittivät Grigori Spiridov, Fjodor Ušakov ja Dmitri Senjavin.
Super-Kamiokande Super-Kamiokande on rakenteeltaan sylinterimäinen ruostumattomasta teräksestä valmistettu säiliö, joka 41,4 m korkea ja 39,3 m halkaisijaltaan. Säiliö sisältää 50 000 tonnia puhdasta vettä. Ilmaisin koostuu kahdesta samankeskisestä Tšerenkovin ilmaisimista, joista sisemmän pinta on varustettu 111 146 valomonistinputkella, jotka kattavat pinnasta noin 40 % ja ovat halkaisijaltaan 50 cm. Ulompi ilmaisin sen sijaan koostuu 1 885 valomonistinputkesta, jotka ovat halkaisijaltaan noin 20 cm.
Natalja Naryškina Fjodorin kuoleman jälkeen Joakim siirsi kruunun Pietari Suurelle ja ohitti Fjodorin veljen Iivanan. Nataljasta tuli sijaishallitsija. Miloslavskit eivät kuitenkaan tyytyneet ratkaisuun vaan rohkaisivat henkivartijakaartien streltsejä kapinaan. Useiden Naryškinin perheen edustajien kuoltua, suku tunnusti Iivanan V:n ja Pietari Suuren yhteishallitsijoiksi. Iivanasta tuli vanhempi hallitsija ja Sofia Aleksejevnasta hänen sijaishallitsijansa.
Pietari Suuri Pietari syntyi Moskovassa Aleksei I:n ja tämän toisen vaimon Natalja Naryškinan esikoisena. Ensimmäisestä liitosta Maria Miloslavskajan kanssa Alekseilla oli viisi poikaa ja kahdeksan tytärtä. Tosin Pietarin syntyessä elossa oli enää vain kaksi pojista: Iivana ja Fjodor. Aleksei I:n kuoltua vuonna 1676 hänen vanhimmasta elossa olleesta pojastaan tuli hallitsija Fjodor III.
Fjodor Stravinski Fjodor Ignatijevitš Stravinski (, 20. kesäkuuta 1843 – 4. joulukuuta 1902) oli venäläis-ukrainalainen näyttelijä. Hän oli kuuluisan säveltäjän Igor Stravinskyn isä. Stravinski aloitti esiintymisen aluksi Kiovassa, kunnes muutti Pietariin ja meni Mariinski-teatteriin, jossa oli 26 vuotta vuodesta 1876 vuoteen 1902. Osip Petrov oli Stravinskin opettaja. Stravinski on haudattu Novodevitšin hautausmaalle Pietariin.
Fjodor Terentjev Fjodor Terentjev oli Mihail ja Jevdokia Terentjevin yhdeksästä lapsesta seitsemäs. Hän opiskeli sepäksi suomalaisten järjestämillä kursseilla jatkosodan aikana. Hänen sanotaan saaneen hiihto-oppinsa suomalaisilta samoihin aikoihin. Hänen sanotaan puhuneen sujuvaa suomea. Tämä selittyy sillä, että hänen kotimurteensa, joka kuuluu varsinaiskarjalan etelämurteisiin ja jota voitaisiin myös pitää omana, keskikarjalan kielenään, on erittäin lähellä suomen kielen itämurteita.
Fjodor Logginovitš Heiden Kreivi Fjodor Logginovitš Heiden (; ; 27. syyskuuta 1821 Viapori, Suomen suuriruhtinaskunta – 31. elokuuta 1900 Tsarskoje Selo, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen jalkaväenkenraali. Hän toimi Suomen kenraalikuvernöörinä vuosina 1881–1898. Heidenin 17 vuotta kestänyt virkakausi kenraalikuvernöörinä kattoi koko suuriruhtinas Aleksanteri III:n hallintokauden sekä suuriruhtinas Nikolai II:n hallintokauden neljä ensimmäistä vuotta.
Dmitri Ivanovitš Iivana Julman kuoltua Dmitrin vanhempi veli Fjodor I nousi valtaistuimelle. Tosiasiallinen hallitsija oli kuitenkin Fjodorin lanko, pajari Boris Godunov, jolla oli myös vaade valtaistuimeen. Boris lähetti Dmitrin ja hänen äitinsä apanaasikaupunkiinsa Uglitšiin. 15. toukokuuta 1591 Dmitri kuoli hämärissä olosuhteissa, joko tapaturmaisesti surmattuaan itsensä veitsellä epilepsiakohtauksen aikana tai Boris Godunovin surmauttamana.
Fjodor Vasiljev Vasiljev kuoli Jaltassa 6. lokakuuta (24. syyskuuta juliaanista kalenteria) 1873 kahdenkymmenenkolmen vuoden iässä. Hänen postyymi näyttelynsä Pietarissa oli menestys ja kaikki hänen teoksensa myytiin ennen näyttelyä. Hänen teoksillaan oli voimakas vaikutus Venäjän seuraavaan maisemamaalarisukupolveen. Nikolai Ge sanoi, "hän löysi meille taivaan". Monet taidehistorioitsijat painottavat fjodor Vasiljevin vaikutusta Isaak Levitaniin, Valentin Seroviin, Viktor Borisov-Musatoviin.
Fjodor Sologub Fjodor Sologubin isä oli tilanomistajan avioton poika, joka maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen työskenteli Pietarissa räätälinä. Isän kuoltua äiti meni virkamiesperheeseen palvelijaksi. Lapsena Sologub luki paljon ja suoritti koulun jälkeen opettajainstituutin. Yhdeksäntoistavuotiaana hän otti äitinsä ja sisarensa mukaansa ja lähti opettamaan matematiikkaa Kresttsyyn, Velikije Lukiiin ja Vytegraan. Vuosina 1892–1907 Sologub toimi opettajana ja koulutarkastajana Pietarissa.
Marlen Hutsijev Vuosina 1953–1958 Hutsijev työskenteli ohjaajana Odessan elokuvastudiolla. Hänen esikoisteoksensa "Vesna na Zaretšnoi ulitse" (”Kevät Zaretšnaja-kadulla”, Feliks Mironerin kanssa, 1956) on lyyrinen ja yksityiskohdiltaan todenmukainen rakkaustarina ja yksi ensimmäisistä Neuvostoliiton kulttuurielämän ”suojasäätä” heijastaneista elokuvista. Orpopojan ja perheensä menettäneen sotilaan ystävyydestä kertova psykologinen draama "Dva Fjodora" (”Kaksi Fjodoria”, 1959) on jäänyt historiaan Vasili Šukšinin näyttelijädebyyttinä.
Fjodor Tolbuhin Fjodor Ivanovitš Tolbuhin (, 16. kesäkuuta 1894 Jaroslavl – 17. lokakuuta 1949 Moskova) oli venäläinen sotilas ja Neuvostoliiton marsalkka (1944). Tolbuhin komensi Stalingradin taistelussa armeijaa sekä 1943–1945 armeijaryhmää, jolloin hän valtasi muun muassa Sevastopolin ja eteni Romaniaan, Bulgariaan ja Jugoslaviaan. Hän osallistui Rodion Malinovskin apuna Budapestin ja Wienin valtaukseen ja komensi Itävallan miehitysjoukkoja. Vuosina 1946–1949 Tolbuhin oli Belgradissa venäläisen sotilaskomission puheenjohtajana.
Karamazovin veljekset Karamazovin veljekset () on Fjodor Dostojevskin kirjoittama, vuonna 1880 ilmestynyt romaani. Se on Dostojevskin viimeiseksi jäänyt teos, jota on sanottu yhdeksi kaikkien aikojen suurimmista romaaneista. Muun muassa psykologi Sigmund Freud ja eksistentialistifilosofi Jean-Paul Sartre ovat kommentoineet romaanin vaikutuksista ajatteluunsa. Romaanin teemoja ovat usko, moraali, ihmisten kärsimys ja kuolemattomuuden suhde ihmiseen. Tarinana teos kertoo kolmesta veljeksestä, Dmitristä, Ivanista ja Alekseista sekä heidän isästään Fjodorista.
Fjodor Jemeljanenko Fjodor Vladimirovitš Jemeljanenko (ven.Фëдор Владимирович Емельяненко) (s. 28. syyskuuta 1976 Rubežnoje, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen vapaaottelija. Kansainvälisesti hänen nimestään käytetään yleisesti muotoa Fedor Emelianenko. Hän on viimeinen PRIDEn raskaan sarjan mestari. Häntä pidettiin vuosia maailman parhaana raskaansarjan ottelijana useimpien urheilujulkaisujen, toimittajien ja vapaaotteluasiantuntijoiden toimesta. Vuonna 2008 Inside MMA:n asiantuntijoista koostuva raati valitsi Jemeljanenkon kautta aikain parhaimmaksi vapaaottelijaksi kaikki painoluokat huomioiden.
Aktinium Aktinium on radioaktiivinen metallinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ac () ja järjestysluku on 89. Aktinium on jaksollisen järjestelmän aktinoidien sarjan ensimmäinen jäsen. Kemiallisilta ominaisuuksiltaan se muistuttaa suuresti lantaania. Radioaktiivisuutensa takia aktinium hohtaa pimeässä aavemaista sinistä valoa, joka johtuu voimakkaan radioaktiivisuuden ilmaan aiheuttamasta Tšerenkovin säteilystä. Luonnossa aktiniumia löytyy vähäisiä määriä uraanimalmista Ac isotooppina, joka on myös alkuaineen tärkein isotooppi. Ac on pääasiassa β-säteilijä jonka puoliintumisaika on 21,772 vuotta. Tonnissa pikivälkettä on noin 0,15 grammaa aktiniumia.
Havanganjärvi Havanganjärvi on Pirkanmaalla Virroilla Vaskivedellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Havanganjärvi Järvessä on kartan mukaan kuusi saarta. Viisi saarista sijaitsevat suurimman Isosaaren kanssa yhdessä järven kaakkoispuoliskossa. Isosaari on yli 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen pinta-ala on 3 hehtaaria. Muut neljä saarta ovat Heikinkari, Vesikorvenkari, Selkäkari ja yksi kartassa nimetön saari. Järven luoteispuoliskossa sijaitsee Huvisaari. Järvelle on ilmoitettu kaksi erilaista syvyysarvoa, jotka ovat 30 metriä tai 29 metriä mpy. Järven pohjoisosa on matalmpi kuin sen eteläosa.
Havanganjärvi Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Havanganjärven valuma-alueeseen (35.416) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,1 metriä mpy. Järvi sijaitsee Tarjanneveden alueen latva-alueilla, minkä takia sen läpi virtaa vähän vettä. Se on valuma-alueensa pääjärvi, johon laskee suoraan tai välillisesti neljä yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Huomattavin niistä on Iso Valkeajärvi (50 ha), joka laskee siihen kaakoista lyhyttä ojaa myöten. Pohjoisempaa tulee Pirttijärven (7 ha) laskuoja Pahaoja, joka yhtyy ensin Korvenojaan ja tämä heti Havanganojaan, mikä laskee Havanganjärven luoteispäähän. Havanganoja alkaa Ylä-Havangasta, joka kokoaa yläjuoksulla alueiden ojia.
Havanganjärvi Järven valuma-alueella on metsämaata, peltomaata ja tulo-ojan Havanganojan valuma-alueella on suota, turvetuotantoalueita ja metsää. Järven lähialue on maatalousvaltaista haja-asutusaluetta, missä on myös runsaasti loma-asutusta. Järven vedenlaatua seurataan veloitetarkkailuna turvetuotannon aiheuttamien haittavaikutuksien varalta. Pihtinevan tuotantoalueen kuivatusvesiä on johdettu Isonevalle, joka on suodattanut itseensä suurimman ravinnekuormituksen. Jos Isoneva otetaan turvetuotannon piiriin, muuttu tilanne Havanganjärven osalta.
Havanganjärvi Järven pinta-ala on 173 hehtaaria eli 1,7 neliökilometriä. Se on 4,2 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee luode-kaakko-suunnassa ja se on kaakkoispäässä leveämpi kuin luodepäässä. Järven kummallakin rannalla on korkeita mäkiä, jotka näkyvät järvelle. Lounaispuolella kohoavat pohjoispäässä Isomäki 40 metrin korkeuteen, Vehmasvuori lähes 40 metrin korkeuteen ja eteläpäässä Tyrkönvuori ja Raiskinkallio lähes 60 metrin korkeuteen. Järven koillispuolella kohoaa järven keskivaiheella peltojen takana Penkkimäki 45 metrin korkeuteen ja Kortesuonmäki 35 metrin korkeuteen. Pohjoispäässä sijaitsee vielä Mattilanvuori, joka kohoaa kauempana 55 metrin korkeuteen. Järven luoteispää on matalaa ja ruovikkoista ja sen rannat ovat suomaata ja kosteikkoa.
Havanganjärvi Järven laskuoja on Tyrkönoja, joka laskee Pohjalammien läpi Vaskiveden Tyrkönlahteen.
Havanganjärvi Kasvillisuusselvityksen mukaan pääosa kasvistosta on tyypiltään runsasrainteisen järven lajeja ja ravinnepitoisuudesta riippumattomia lajeja. Järviruoko, järvikorte, siimapalpakko, uistinvita, ulpukka ja isolumme. Uimarannan läheltä on löydetty vaalealahnanruohoa ja Huvisaaren eteläpäässä kasvaa järvikaislaa ja kahdella paikalla leveäosmankäämiä.
Havanganjärvi Järven vedenväri on ruskeaa ja sen vesi on runsashumuksista. Humusta joutuu veteen lähinnä tulo-ojien tuomana. Veden happamuustaso on laskenut hieman johtuen veden puskurikyvyn lievästä heikkenemisestä. Kesällä 2016 veden happamuustaso laski alusvedessä arvon pH 6,0 alle. Päällysvedessä pH-arvot olivat lähempänä normaalia, sillä vedenpinnan tuntumassa levien yhteyttäminen nosti pH-arvoja. Veden ravinnekuormitus on viime vuosien aikana lievästi kohonnut. Tämä ilmenee levien määrän selvänä lisääntymisenä. Kokonaisfosforipitoisuus on lievästi kohonnut ja kokonaistyppipitoisuus on pysynyt luontaisen humusjärven tasolla. Veden happitilannetta voidaan pitää tyydyttävänä. Päällysvedessä happitilanne on hyvä, sillä yleensä järven happipitoisuudet ovat myös olleet hyviä. Sekä kesällä että jään alla talvella hapen kylläisyysaste kuitenkin laskee 70–75 prosenttiin. Alusvedessä happipitoisuus putoaa vielä tästäkin selvästi. Kesällä alusveden kylläisyysaste on keskimäärin 46 % ja talvella 22 %. Alusveden tilanne laskee happitalouden tasoa hyvästä tyydyttävään. Havanganjärvi soveltuu edellä luetelluista syistä tyydyttävästi virkistyskäyttöön.
Ylä-Havanka Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Havanganjärven valuma-alueeseen (35.416) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 154,5 metriä mpy.
Ylä-Havanka Järven valuma-alueella sijaitsee Kortenevan turvetuotantoalue (34 hehtaaria), jonka valmistelu alkoi vuonna 1972 ja tuotanto 1974. Tuotantoalueen kuivatusvedet purkautuvat Ylä-Havankaojaa myöten Ylä-Havankaan ja siitä edelleen Havankaojaa myöten Havanganjärveen. Myös Pihtinevan turvetuotantoalueen kuivatusvesiä joutuu Ylä-Havankaan.
Havanganjärvi Järvessä elää ainakin hauki, kuha, siika, lahna, särki, ahven, kuore, muikku, made ja salakka. Järvellä kalastetaan verkoilla, uistelemalla ja pilkkimällä. Yleisimmät saalislajit ovat hauki, ahven ja kuha. Myös jokirapua esiintyy hieman. Järvellä ei ole tehty lintulajien selvitystyötä. Paikallisten mukaan vesiluntujen määrä on runsasta ja järvellä harrastetaan vesilintujen metsästystä.
Ylä-Havanka Järvi saa pääosan vedestään ympäröiviltä soilta ja metsistä. Luoteispuolella sijaitsevasta Isosta Kortejärvestä saattaa tulla laskuvesiä, mutta Pienestä Kortejärvestä tuskin tulee vettä järveen, sillä niiden korkeuserot ovat huomattavat. Järven laskuoja on Havanganoja, joka lähtee järven itärannasta ja joka laskee 4,8 kilometrin päähän Havanganjärven luoteispäähän. Ojalla on pudotusta tällä matkalla 49,4 metriä. Vesireitti jatkuu seuraavaksi Vaskiveteen.
Keihäsjärvi (Virrat) Suurimman osan valuma-alueesta ottaa Isojoen valuma-alue. Isojoki laskee Kauppilanjärven länsirantaan. Sen kolmesta latvahaarasta Ruokesoja ja Heinäoja yhtyvät pienessä Myllylammessa, josta Isojoki voidaan katsoa alkavan. Isojokeen yhtyy alempana vielä Kukkaro-oja. Kukkaro-ojan varrella sijaitsevat Yläinen-Kukkaro, Keski-Kukkaro (11 ha) ja Ala-Kukkaro (4 ha). Ojan latvat sijaitsevat Havanganjärven lounaispuolella. Ojan yhtä latvahaaraa pitkin laskee vielä Vilamonjärvi (3 ha).
Havanganjärvi Järven laskuojassa on sijainnut säännöstelypato 1800-luvulta asti, jolla on säädelty järvessä olevaa vedenmäärä myllyä, höylää ja sahaa varten. Näiden toiminta on loppunut 1970-luvulla myllyn ja 1980-luvulla sahan ja höylän osalta. Padon puurakenteita on uusittu 1990-luvulla. Koska järveä ei enää aktiivisesti säännöstellä, laskee järven etenkin kesäisin varsin alhaalle. Vuonna 2013 saatiin lupa korvata säännöstelypato kahdella kiinteällä pohjapadolla, joka muotonsa perusteella säätelee laskuojan virtaamia. Näin toivotaan keskivedenkorkeuden nousevan pysyvästi. Hanke valmistui vuonna 2015. Mittausten mukaan keskivedenkorkeus onkin noussut 14 senttimetriä ja alimpien korkeudet 53 senttimetriä.
Vaskivesi–Visuvesi Järven valuma-alue pinta-ala on järvi mukaan lukien 2 154 neliökilometriä ja valuma-alueen järvisyys on 10,4 %. Järvi saa pääosan vedestään Ähtärin reitiltä Toisvedeltä, joka laskee Härkösselälle Herraskoskea ja Herraskosken kanavaa myöten. Vesi jatkaa Vaskivedelle Keiturinsalmea myöten. Vaskiveden kylässä Tyrkönlahteen laskee Tyrkönoja, joka on Havanganjärven valuma-alueen (35.416) laskuoja. Nojoskylään laskee Pihtisalmen kautta Keihäsjärven valuma-alueen (35.415) lasku-uoma. Etelästä Visuselän Sammakkolahteen laskee Mutioja, joka on Mutiojan valuma-alueen (35.413) laskuoja. Ainoa pohjoisesta tuleva lasku-uoma on Majajärvestä Jähdyslahteen laskeva oja, joka on Siekkisjärven valuma-alueen (35.417) laskuoja.
Parkanonjärvi Pohjois-etelä-suuntainen järvi on 7,8 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 470 hehtaaria. Se on syntynyt kallioperän murrokseen muodostuneeseen maaperän painaumaan. Järvessä on kaksi laajempaa järviallasta, joita erottaa toisistaan Salminniemen kohdalla Alasensalmi. Se on kapeimmillaan noin 120 metriä leveä ja paikoin vain 0,5 metriä syvä. Pohjoinen järviallas on 3,2 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Sen rannoille ulottuvat Parkanon keskustan laita-alueet. Eteläinen järviallas on 3,9 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Parkanonjärven rantoihin rajautuvat yleensä pellot lukuun ottamatta seitsemää lyhyttä metsäistä rantaosuutta.
Myllyvesi ja Väärä-Kalkku Järven pinta-ala on 140 hehtaaria eli 1,4 neliökilometriä. Se on 2,1 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella mäkien välissä. Järvialtaita yhdistää toisiinsa Sulkusalmi, joka on yli 10 metriä leveä. Sulkusalmi on ruohikkoinen kapeikko, joka laskee vedet Viitalahteen. Järvellä on kartan mukaan kaksi pientä saarta, joista yksi sijaitsee Väärä-Kalkun itärannalla ja toinen Myllyveden eteläpäässä. Väärä-Kalkku on 1,7 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Se on kuitenkin L-kirjaimen muotoinen, joten sen suurin leveys on vain 600 metriä. Myllyvesi on 2,3 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä.
Viron Punaisen Ristin ritarikunta Nauhan väri noudattaa mukailtuna Viron lipun sävyjä. Nauhan leveys vaihtelee luokittain. I luokan merkin oikean olkapään yli kannettava nauha on leveydeltään 110 mm. Sen keskellä on 59 mm leveä vaaleansininen kaistale. Sen molemmin puolin on 6 mm leveä musta juova ja 7 mm leveä valkoinen juova, jonka vieressä on vielä 2 mm:n levyinen musta juova. Nauhan molemmilla reunoilla on vaaleansininen kaista, jonka leveys on 10,5 mm. II ja III luokan kaulanauha on 40 mm leveä ja siinä on keskellä 21 mm leveä vaaleansininen juova. Musta–valko–musta juovisto on 4 mm päässä reunoista ja sen mitat ovat 2–2,5–1 mm. IV ja V luokkien sekä mitalin nauha on 36 mm. Musta–valko–musta juovisto on 3,5 mm päässä reunoista ja sen mitat ovat 2–2,5–0,5 mm. IV luokan nauhaan kuuluu ruusuke.
Craig Levein Toukokuussa 2014 Levein palasi työskentelemaan Heartsiin urheilutoimenjohtajaksi.
Musiikkitiede Musiikkisosiologia tarkastelee musiikin ja sen harjoittamisen yhteiskunnallisia ja taloudellisia edellytyksiä. Musiikkisosiologia tuli mahdolliseksi, kun sosiologiasta tuli itsenäinen tiede 1800-luvulla ja kansanelämän tutkimus kehittyi. Niinpä musiikinhistorian piirissä alettiin tarkastella, kuinka sosiaaliset tekijät vaikuttavat muusikon yhteiskunnalliseen asemaan, millainen osuus eri musiikinlajeilla käytännön musiikkielämässä on ja kuinka sosiaaliset tekijät vaikuttavat sävellysteosten muotoutumiseen. Malliesimerkki musiikkisosiologisesta kysymyksestä on se, kuinka porvarisluokan synty vaikutti konserttitoiminnan kehittymiseen ja sinfoniamusiikin suosioon. Myös kaupallisuuden ja viihdemusiikin yhteyksien tutkiminen kuuluu musiikkisosiologian alaan.
On sama kuinka kauas meet "On sama kuinka kauas meet" on Annika Eklundin vuonna 2003 ilmestyneeltä albumilta "Valoja ja varjoja" Se on Eklundin ensimmäinen single sitten vuoden 1997.
Ernst Tandefelt Ernst Tandefelt syntyi 10. maaliskuuta 1876 Sysmässä kuusilapsisen perheen kolmanneksi lapseksi. Näistä kuudesta lapsesta kolme kuitenkin kuoli pieninä. Hänen isänsä oli suurmaanomistaja, kunnallisneuvos Magnus Tandefelt ja äiti Matilda Tandefelt. Magnus Tandefelt oli ollut kahdesti naimisissa, joten Ernst Tandefeltilla oli vielä kolme sisaruspuolta. Tandefeltin suku on vanha ja merkittävä aatelissuku Suomen historiassa. Tandefeltit omistivat kartanoita ja suvun jäseniä oli yhteiskunnan korkeilla paikoilla. Suvusta oli lähtöisin monia upseereita.
Ernst Tandefelt Tammikuun lopulla Tandefelt oli nostanut 40 000 markkaa (nykyrahassa 11 280 euroa) rahaa tililtään ja ilmoittanut työtoverilleen vänrikki Carl Wibergille aikovansa sijoittaa ne erääseen yritykseen. Ernst Tandefelt lähti 14. helmikuuta kotoaan Lauttasaaresta kello 12 ja saapui konttoriinsa Elda Ekströmin luo Tarkk'ampujankatu 1:een kello 13. Wiberg oli nähnyt Tandefeltilla kolme viikkoa aiemmin .32-kaliiperisen Colt M1903 -pistoolin ja kysynyt häneltä siitä. Tandefelt vastasi, että hänelle oli tarjottu asetta ostettavaksi. Edla Ekström näki Coltin tuona päivänä ensimmäisen kerran Tandefeltin takin taskussa ja ihmetteli sitä. Tandefeltin perhe ei myöskään aseesta tiennyt mitään. Kaikki kuitenkin tiesivät, että Ernst Tandefeltilla oli kuitenkin mukanaan pieni ruskeakahvainen Browning-pistooli aktivistityyliin.
Ernst Tandefelt Aktivistit kiistivät jyrkästi sekaantumisensa Ritavuoren murhaan. Tandefeltin paljastuksessa mainitut aktivistit myönsivät lopulta tuntevansa toisensa, mutta kaikki kiistivät tunteneensa Ernst Tandefeltin. Aktivistit käyttivät samaa taktiikkaa kuin Tandefeltin suku ja leimasivat Tandefeltin heti epänormaaliksi sekä vähäjärkiseksi. Kenraalimajuri Paul von Gerich kiisti tavanneensa Tandefeltin asunnossaan, mutta kun Tandefelt osasi kuvailla tämän asunnon tarkkaan, kenraalimajuri totesi hätäisesti, että he olivat saattaneet tavata suojeluskunta-asioiden merkeissä. Talvella 1922 von Gerich ei kuitenkaan ollut enää Helsingin suojeluskuntajohtaja, eikä Tandefelt ollut koskaan kuulunut suojeluskuntaan.
Ernst Tandefelt Kirjeessään Tandefelt suoraan tarjoutui Bobrikovin murhaajaksi. Biaudet kysyi Ernstin veljenpojalta Heikki Tandefeltilta arviota tämän sedästä. Heikki Tandefelt suhtautui muun suvun tavoin setäänsä kielteisesti ja arvosteli tämän opiskeluaikana viettämää kevytmielistä elämää. Biaudet ei näin ollen suostunut Tandefeltin tarjoukseen. Kaiken lisäksi suunnitelma menetti ajankohtaisuutensa Eugen Schaumanin murhattua Bobrikovin 16. kesäkuuta 1904.
Ernst Tandefelt Oikeus kysyi Tandefeltin velipuolen pojalta Heikki Tandefeltilta luonnehdintaa sedästään. Heikki Tandefelt kertoi, että hänen setänsä ei ollut suvun suosiossa uhkarohkeutensa ja puutteellisen harkintakykynsä takia. Ernst Tandefelt oli hänen mukaansa nopea toimimaan ja helppo saada kiihtyneeseen tilaan. Hän myös kertoi setänsä vihanneen venäläisiä yli kaiken Katajanokan kidutuskokemusten jälkeen. Viha oli voimistunut kommunisteja kohtaan, kun hänelle oli selvinnyt entisten venäläisten kiduttajiensa olleen sittemmin bolševikkeja. Heikki Tandefelt kuitenkin korosti setänsä olevan mielenterveydeltään tasapainoinen eikä lainkaan moraalisesti rappiolla.
Ernst Tandefelt Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Ernst Tandefelt palasi aktivistien riveihin. Muiden aktivistien apuna hän ryhtyi antamaan saksalaisille tietoja Helsingissä liikkuvista venäläislaivoista. Pian toiminta laajeni tiedustelusta ja vakoilusta sabotaaseihin ja venäläisvastaisen propagandan levittämiseen. Suunnitelmana oli räjäyttää venäläislaivoja itse valmistetuilla pommeilla. Näiden operaatioiden suunnittelemisesta santarmit pidättivät 4. lokakuuta 1916 aktivistijohtaja, maisteri Hugo Stenbergin ja Ernst Tandefeltin.
Ernst Tandefelt Kolmannen käsittelyn alettua huhtikuun alussa puolustus muutti kantaansa syyntakeisuuden suhteen, sillä Tandefelt ei näyttänyt saavuttaneen teollaan yleistä ihailua. Ernst Tandefelt oli toivonut saavansa samanlaisen kansallissankarin maineen kuin Eugen Schauman tai Lennart Hohenthal, mutta näin ei ollut käymässä. Päinvastoin, Heikki Ritavuoren hautajaiset 21. helmikuuta olivat muodostuneet kansalliseksi surujuhlaksi. Kaiken lisäksi Hufvudstadsbladet ja muut oikeiston lehdet, joista Tandefelt oli kertonut saaneensa motiivin teolleen, olivat tuominneet heti murhan jälkeen Tandefeltin mielenvikaiseksi ilman minkäänlaisia perusteluita. Hufvudstadsbladetilla oli pääkiihottajan maine, joten se yritti väistää vastuutaan yleisen mielipiteen muokkaajana tekemällä eroa Tandefeltin tekoon ja ajatuksiin. Korostamalla Tandefeltin syyntakeisuutta elinikäinen kuritushuonetuomio alkoi näyttää varmalta.
Ernst Tandefelt Vuosien 1902-1903 tienoilla Tandefelt alkoi liikkua aktivistipiireissä, osittain luonnollisen seikkailunhalunsa innoittamana. Tandefelt tutustui nopeasti moniin vaikutusvaltaisiin aktivistijohtajiin. Pian hän kuului aktivistien radikaalisiipeen, joka alkoi suunnitella vihatun kenraalikuvernööri Bobrikovin murhaamista. Bobrikov oli juuri saanut tsaarin antamalla diktatuuriasetuksella itselleen diktaattorin valtuudet. Tandefelt suunnitteli hänen murhaamistaan muilta aktivisteilta saatujen vihjeiden avulla jo syksyllä 1902. Suunnitelma kuitenkin tuli ilmi ja Ernst Tandefelt lähti maanpakoon Italiaan. Hän lähetti merkittävälle aktivistijohtajalle, väitöskirjaansa valmistelevalle Henry Biaudet'lle Firenzeen kirjeen 30. huhtikuuta 1903.
Ernst Tandefelt Ernst kävi koulunsa Haminan ruotsalaisessa reaalilyseossa ja kirjoitti ylioppilaaksi 1895 jäätyään kahdesti luokalle. Tandefelt osallistui mielellään vaativiin ja uhkarohkeisiin tempauksiin, mutta ei ollut lukumiehiä. Ylioppilaaksi tulon jälkeen hänen elämänsä oli epätasaista, eikä hän tiennyt mihin ryhtyisi. Tandefelt aloitti Helsingin yliopistossa lakitieteen opinnot, mutta ne eivät edenneet. Tämän jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Mustialan maanviljelysopistoon, mutta joutui lopettamaan opintonsa parin kuukauden kuluttua vietettyään rankkaa elämää. Lopulta Tandefelt ajautui uhkapelaajaksi. Hän sai isänsä kuoltua 1902 35 000 markan perinnön, mutta pelivelat söivät perinnön vähitellen. Nuoruuden kokeilujen takia Tandefeltista tuli suvun "musta lammas".
Ernst Tandefelt Ernst Tandefelt pääsi ehdonalaisen vapauteen joulukuussa 1931 istuttuaan vankilassa kahdeksan ja puoli vuotta. Hänet kuitenkin internoitiin vaarallisena henkilönä Nikkilän mielisairaalaan, jossa hän kuoli 72-vuotiaana 3. toukokuuta 1948.