mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Antoni van Leeuwenhoek Leeuwenhoek meni uudelleen naimisiin 25. tammikuuta 1671 Cornelia Swalmiuksen kanssa. Swalmius oli Valkenburgissa vaikuttaneen kalvinisti Johannes Swalmiuksen tytär. Cornelia kuitenkin kuoli vuonna 1694, ja suhteeseen syntynyt yksi lapsi kuoli jo varhain. Juuri Swalmiuksen, joka oli hyvin koulutettu, arvioidaan antaneen Leeuwenhoekille alkusysäyksen hänen tieteellisille ansioillensa. Leeuwenhoek palveli luottamusmiehenä vuonna 1676 jo edesmenneen kuuluisan pankkiirin ja taiteilijan Jan Vermeerin kiinteistössä. Vermeer oli syntynyt samana vuonna kuin Leeuwenhoek ja hänen uskotaan kuuluneen Leeuwenhoekin ystäviin. Vuonna 1677 Leeuwenhoek sai viran Delftin kaupunginjohtajana, ja kaksi vuotta myöhemmin matemaattisten ansioidensa avulla hänestä tuli kaupungin "viinien ja liköörien valvoja".
Antto Laiho Laiho oli kiinnostunut erityisesti osuustoiminta-aatteesta sekä maatalouden historiasta. Mustialan maatalousmuseon hoitajana hän toimi vuodesta 1922 lähtien, jolloin sen perustaja Gösta Grotenfelt kuoli. Laihon aikana museon kokoelmat kasvoivat huomattavasti, lisäksi hänen ansiokseen voidaan lukea 1937 valmistunut uusi museorakennus. Laiho oli jo aikaisemmin 1910-luvulla tehnyt yhdessä Grotenfeltin kanssa useita maatalousesineiden keräysmatkoja eri puolille maata.
Anton Denikin Vuonna 1920 Denikin erosi valkoisesta armeijasta, luovutti komentajuuden Pjotr Wrangelille ja pakeni Krimiltä laivalla Mustanmeren yli Istanbuliin. Denikin sai turvapaikan Englannista, jossa hän asui kaksi kuukautta. Myöhemmin hän asettui asumaan Belgiaan, sitten Unkariin, vuodesta 1926 hän asui Ranskassa ja vuodesta 1945 New Yorkissa, Yhdysvaltoihin. 
Denikin kuoli sydänkohtaukseen 8. elokuuta 1947 lomamatkalla Ann Arborissa Michiganissa.
Johannes Vermeer Vermeerin kuoleman jälkeen Catharina ei pystynyt maksamaan velkoja, ja hän vetosi Haagin tuomaristoon saadakseen lykkäystä velkojen maksuun. Perinnön hoitajaksi tuli Anton van Leeuwenhoek, joka myi huutokaupalla Vermeerin 26 teosta. Silloin Catharinan omaisuuteen kuului vain kaksi maalausta: "Maalaustaide" ja "Helmirivi". Vuonna 1681 Catharina muutti Bredaan ja asui siellä kahdeksan lapsensa kanssa. Hän kuoli vuoden 1687 lopulla.
Antoni van Leeuwenhoek Leeuwenhoek syntyi vuonna 1632 Delftissä, Alankomaissa. Hänen syntymänimensä oli Thonis Philipszoon, mutta hän allekirjoitti kirjoittamansa kirjeet nimellä Antoni van Leeuwenhoek. Hän otti mahdollisesti sukunimen Leeuwenhoek, koska asui rakennuksessa, joka sijaitsi lähellä Leijonan portti -nimistä paikkaa, jonka hänen isänsä myös omisti. Leeuwenhoekin isä Philips Thoniszoon oli ammatiltaan korien valmistaja ja hänen äitinsä Margriet Jacobsdochter van den Berch oli olutta valmistavasta suvusta. Hänen nuoruusvuosistaan ei tiedetä paljoakaan, selvää kuitenkin on se, ettei Leeuwenhoek saanut tieteellistä koulutusta. Leeuwenhoekin isä kuoli poikansa ollessa vain nelivuotias. Poika laitettiin kouluun Warmondin kylään, joka sijaitsi lähellä Leideniä. Myöhemmin hän asui pienessä Benthuizenin kylässä setänsä luona, joka opetti Leeuwenhoekille matematiikan ja fysiikan perusteet. Setänsä kuoleman jälkeen vuonna 1648 Leeuwenhoek muutti Amsterdamiin, missä hän pääsi pellavakauppiaan oppiin. Amsterdamissa Leeuwenhoek joutui käyttämään paljon suurennuslasia, jolla tarkkailtiin kankaiden laadukkuutta.
Blaise Pascal Pascal oli kolmilapsisen perheen keskimmäinen lapsi. Hänellä oli vanhempi sisko Gilberte ja nuorempi sisko Jacqueline, jotka olivat veljensä tapaan lahjakkaita. Hänen isänsä Etienne Pascal oli lähteestä riippuen joko tuomari tai verovirkailija. Perheen äiti Antoine Bégone kuoli puolestaan Pascalin ollessa vasta nelivuotias. Leskeksi jäänyt Etienne Pascal muutti perheineen Pariisiin ainoan poikansa ollessa seitsemänvuotias, ja suunnilleen näihin aikoihin hän alkoi antaa kotiopetusta pojalleen.
Anton Diabelli Diabelli syntyi Mattseessa, lähellä Salzburgia. Hän aikoi aluksi ryhtyä papiksi, mutta ottikin musiikin opetusta Michael Haydnilta. Opiskeltuaan Diabelli muutti Wieniin, jossa hän elätti itsensä opettamalla pianon ja kitaran soittoa. Vuonna 1818 Diabelli tutustui Pietro Cappiin, josta tuli myöhemmin hänen liikekumppaninsa. Diabelli ja Cappi perustivat yrityksen Cappi & Diabelli, joka julkaisi muun muassa Franz Schubertin teoksia. Diabelli kuoli vuonna 1858.
Alexandre Dumas (vanhempi) Alexandre Dumas syntyi Villers-Cotterêtsissa, Aisnessa, lähellä Pariisia. Hän oli markiisi Antoine-Alexandre Davy de la Pailleterien lapsenlapsi. Dumas’n isoisä asui Santo Domingon siirtokunnassa (nykyään Dominikaaninen tasavalta mutta ennen osa Haitia) plantaasilla ja meni siellä naimisiin mustan orjan Marie-Céssette Dumas’n kanssa. Vuonna 1762 Marie-Céssette synnytti pojan, Thomas-Alexandren, ja kuoli pian sen jälkeen.
Kurt Eisner Eisner organisoi keväällä 1918 vallankumouksen Wittelsbach-sukuista monarkiaa vastaan Baijerissa ja toimi sen tilalle pystytetyn Münchenin neuvostotasavallan ensimmäisenä pääministerinä kesästä 1918 alkaen. Eisner kuoli, kun kansalliskiihkoilija Anton von Arco auf Valley ampui hänet kadulla Münchenissä 21. helmikuuta 1919. Surmaaja selvisi varsin lyhyellä vankeusrangaistuksella ja oli sen jälkeen vapaalla jalalla vuodesta 1925 kuolemaansa vuoteen 1945 saakka.
Orelie-Antoine de Tounens Myöhemmin patagonialainen heimojohtaja kertoi de Tounensille halustaan liittyä uuteen valtioon ja näin hänen kuningaskuntansa alue ulottui Patagoniaan saakka. Chileläiset viranomaiset pidättivät hänet 1862. Chileläiset aikoivat lähettää de Tounensin mielisairaalaan mutta Ranskan lähettiläs sai muutettua rangaistuksen karkotukseksi Ranskaan. Hän yritti kuitenkin paluuta useaan otteeseen mutta siinä onnistumatta. Vuonna 1876 hän sairastui vakavasti ja kuoli 17 heinäkuuta 1878.
Louis Antoine de Bougainville Maailmanympärimatkansa jälkeen hän hyväksyi jälleen laivastokomennuksen ja osallistui useisiin meritaisteluihin. Hänestä tuli vara-amiraali 1791, ja vuonna 1792, onnistuttuaan lähes ihmeenomaisesti pakenemaan Pariisin verilöylyjä, vetäytyi eläkkeelle Normandian tilalleen. Bougainvillen vanhoilla päivillä Napoleon I teki hänestä senaattorin, imperiumin kreivin ja Ranskan Kunnialegioonan jäsenen. Hän kuoli Pariisissa 31. elokuuta 1811. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme poikaa, jotka palvelivat Ranskan armeijassa.
Suomen Keskusta Monissa vaalipiireissä keskustalla on useampi kuin yksi piirijärjestö; nämä asettavat eduskuntavaaliehdokkaat sopimiensa kiintiöiden mukaisesti. Keskustalla on Hämeen vaalipiirissä Etelä-Hämeen piiri ja Päijät-Hämeen piiri, Kymen vaalipiirissä Karjalan piiri ja Kymenlaakson piiri, Etelä-Savon vaalipiirissä Etelä-Savon piiri ja Itä-Savon piiri, Vaasan vaalipiirissä Etelä-Pohjanmaan piiri ja Keski-Pohjanmaan piiri, Oulun vaalipiirissä Pohjois-Pohjanmaan piiri ja Kainuun piiri sekä Lapin vaalipiirissä Lapin piiri ja Peräpohjolan piiri.
Liberaalinen Kansanpuolue liittyi vuonna 1982 keskustan jäsenjärjestöksi, mutta erosi puolueesta jälleen vuonna 1986. Näiden kahden puolueen yhdistyessä keskusta peri Liberal Internationalin jäsenyyden ja Liberaalien taloudelliset vastuut. Keskusta on myös Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen jäsen. Euroopan parlamentissa keskustan edustajat kuuluvat Euroopan liberaalidemokraattien liiton (ELDR) ryhmään yhdessä RKP:n edustajien kanssa.
Suomen Keskusta Ennen alueluovutuksia keskustan edeltäjän Maalaisliiton kannatus oli hyvin suurta Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä. Siirtoväen asuttaminen aiheuttikin muutoksia monien läntisemmän Suomen kuntien poliittisiin voimasuhteisiin.
Varsinais-Suomen vaalipiiri Varsinais-Suomen vaalipiiri (vaaleihin 1995 Turun läänin eteläinen vaalipiiri) on yksi Suomen eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Vuoteen 1948 asti vaalipiiriin kuului myös Ahvenanmaa. Vuonna 1991 Somero siirtyi Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä Turun läänin eteläiseen vaalipiiriin. Vuonna 2003 Kodisjoki siirtyi maakuntajaon mukaisesti Satakunnan vaalipiiriin. Vaalipiiristä valitaan eduskuntaan 17 kansanedustajaa.
Kaakkois-Suomen vaalipiiri Etelä-Savon vaalipiiri oli Manner-Suomen pienin vaalipiiri, josta eduskuntavaaleissa 2011 valittiin kuusi kansanedustajaa ja Kymen vaalipiiristä 12. Vaalipiirien yhdistämistä perusteltiin etenkin suhteellisuuden parantamisella. Uudistuksella vaalipiirin piilevä äänikynnys laski maan keskitasolle noin 5,5 %:iin. Kataisen hallituksen esitystä Kaakkois-Suomen vaalipiirin muodostamisesta, jolla samalla muodostettiin itäiseen Suomeen myös uusi Savo-Karjalan vaalipiiri, vastustivat oppositiopuolueet Perussuomalaiset ja Suomen Keskusta. Eduskunta hyväksyi lakiesityksen maaliskuussa 2013 äänin 83–63 ja laki tuli voimaan saman vuoden syyskuussa. Vaalipiiriä käytettiin ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 2015.
Savo-Karjalan vaalipiiri Savo-Karjalan vaalipiiri on Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsittää Pohjois-Karjalan maakunnan ja Pohjois-Savon maakunnan alueet. Vaalipiiri muodostettiin vuonna 2013 yhdistämällä Pohjois-Karjalan vaalipiiri ja Pohjois-Savon vaalipiiri. Savo-Karjalan vaalipiirilautakunta kokoontuu Kuopiossa. Vaalipiiriä käytettiin ensimmäisen kerran huhtikuun 2015 eduskuntavaaleissa, jolloin vaalipiiristä valittiin 16 kansanedustajaa. Vaalipiirin nimeä voidaan pitää sekaannusta aiheuttavana, sillä itäisessä Suomessa myös sijaitsevan Kaakkois-Suomen vaalipiirin alue on yhtä lailla valtaosin historiallista Savoa ja Karjalaa.
Suomen vaalipiirit Uudenmaan vaalipiiriin kuului Helsingin kaupungin vaalipiiri, joka erotettiin myöhemmin omaksi vaalipiirikseen 1952. Lappi kuului vuoteen 1938 saakka Oulun lääniin, ja nykyinen Lapin maakunnan alue kuului Lapin vaalipiiriin ja Oulun läänin pohjoiseen vaalipiiriin. Ahvenanmaa oli osa Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Keski-Suomen vaalipiiri muodostettiin vasta 1960 ympäröivien vaalipiirien osista Keski-Suomen läänin perustamisen yhteydessä. Pohjois-Karjalan vaalipiiri muodostettiin samoin vuonna 1960 Pohjois-Karjalan läänin perustamisen yhteydessä entisestä Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä lukuun ottamatta Kaavin, Rautavaaran ja Säyneisen kuntia, jotka siirrettiin Kuopion vaalipiiriin.
Vaasan läänin itäinen vaalipiiri Vaasan läänin itäinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri ensimmäisistä vaaleista vuoden 1958 vaaleihin asti. Vaalipiiri käsitti Vaasan läänin itäosan eli pääosan nykyistä Keski-Suomen maakuntaa ja lisäksi Vaasan läänin järviseudun ja osan Etelä-Pohjanmaata. Myös Virrat kuului tähän vaalipiiriin. Kun Keski-Suomi erotettiin omaksi läänikseen vuonna 1960, Vaasan läänistä muodostettiin yksi vaalipiiri. Vaasan läänin itäisen vaalipiirin jatkaja on Keski-Suomen vaalipiiri.
Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä valittiin vaaleissa 1907–1936 kymmenen ja vaaleista 1939 alkaen kahdeksan kansanedustajaa. Vaalipiirin suurin puolue oli ensimmäisissä vaaleissa Suomalainen puolue, mutta RKP:llä oli eniten kansanedustajia vuosina 1908–1948. Ruotsalaiset saivat monissa vaaleissa puolet vaalipiirin paikoista. Maalaisliitto oli vaalipiirin suurin vaaleista 1948 alkaen.
Pirkanmaan vaalipiiri Vaalipiirin rajat ovat vaihdelleet jonkin verran eri aikoina. Vuonna 1960 Jämsä, Jämsänkoski, Korpilahti, Koskenpää, Muurame ja Säynätsalo liitettiin Keski-Suomen vaalipiiriin ja aikaisemmin Vaasan läänin itäiseen vaalipiiriin kuulunut Virrat vuonna 1969 Hämeen läänin pohjoiseen vaalipiiriin. Suoniemi liitettiin vuonna 1973 kuntaliitoksen yhteydessä Turun pohjoisesta vaalipiiristä. Kuhmoinen liitettiin Keski-Suomen vaalipiiriin vuonna 1974. Vuonna 1990 Valkeakosken seutu liitettiin Hämeen eteläisestä Hämeen pohjoiseen vaalipiiriin. Vuonna 1993 Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö, Mouhijärvi, Parkano ja Viljakkala liitettiin Turun pohjoisesta vaalipiiristä Hämeen pohjoiseen vaalipiiriin ja vuonna 2003 Varsinais-Suomen vaalipiiristä Suodenniemi, Vammala ja Äetsä sekä Hämeen vaalipiiristä Urjala. Punkalaidun siirtyi Satakunnan vaalipiiristä vuonna 2007, vaihdettuaan ensin vastaavasti maakuntaa vuonna 2005.
Etelä-Savon vaalipiiri Etelä-Savon vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri vuosina 1907–2013. Vaalipiiri käsitti Etelä-Savon maakunnan alueen. Vuoden 2011 vaaleissa Etelä-Savosta valittiin kuusi kansanedustajaa. Vuonna 2013 vaalipiiri yhdistettiin Kymen vaalipiirin kanssa, ja niistä muodostettiin Kaakkois-Suomen vaalipiiri. Vuosina 1925–1988 vaalipiiriä käytettiin myös presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Kymen vaalipiiri Kymen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri vuosina 1948–2013. Vaalipiiri käsitti Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakuntien alueet. Vuoden 2011 vaaleissa Kymestä valittiin eduskuntaan kaksitoista kansanedustajaa. Vuonna 2013 vaalipiiri yhdistettiin Etelä-Savon vaalipiirin kanssa, ja niistä muodostettiin Kaakkois-Suomen vaalipiiri. Vuosina 1950–1988 vaalipiiriä käytettiin myös presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Helsingin vaalipiiri Helsingin vaalipiiri käsittää vain Helsingin kaupungin. Se on Suomen eduskuntavaalien vaalipiireistä ainoa, joka käsittää vain yhden kunnan, mutta tämän yhden kunnan suuren asukasluvun takia Helsingin vaalipiiri on Suomen vaalipiireistä se, josta valitaan toiseksi eniten kansanedustajia (eniten kansanedustajia valitaan Uudenmaan vaalipiiristä). Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa vaalipiirissä oli 499 581 äänioikeutettua.
Vaalit Suomessa Rekisteröidyillä puolueilla on oikeus ehdokkaiden asettamiseen. Puolue voi asettaa kussakin vaalipiirissä yhtä monta ehdokasta kuin piiristä valitaan kansanedustajia. Jos piiristä valitaan vähemmän kuin 14 edustajaa, ehdokkaita voi silti asettaa 14. Ehdokkaiden asettamista varten puolueiden on toimitettava vaalipiireittäin salainen ja yhtäläiseen äänioikeuteen perustuva jäsenäänestys, johon saavat ottaa osaa vaalipiirissä asuvat puolueen jäsenet. Jos kaikki nimetyt ehdokkaat mahtuvat puolueen ehdokaslistaan, jäsenäänestystä ei tarvita.
Uudenmaan vaalipiiri Uudenmaan vaalipiiri on yksi Suomen eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Vaalipiiristä valittiin vuoden 2011 vaaleissa 200:sta kansanedustajasta 35. Uudenmaan vaalipiiri käsittää Uudenmaan maakunnan pois lukien Helsingin kaupungin. Vaalipiiri on äänestäjämäärältään Suomen suurin ja sen äänikynnys on huomattavasti alhaisempi kuin muissa vaalipiireissä (noin 2,9 %). Matalasta äänikynnyksestä johtuen Uudenmaan vaalipiiristä on pienillä ryhmillä parhaat mahdollisuudet saada ehdokas valituksi.
Pirkanmaan vaalipiiri Pirkanmaan vaalipiiri (vaaleihin 1995 Hämeen läänin pohjoinen vaalipiiri) on yksi Suomen 13 vaalipiiristä. Pirkanmaalta valitaan 19 kansanedustajaa 200:sta (9,5 %). Vaalipiiri kattaa Satakunnan historiallisen maakunnan itäosassa valtaosaltaan sijaitsevan Pirkanmaan maakunnan alueen. Vaalipiiri on väkiluvultaan ja edustajamäärältään Suomen kolmanneksi suurin Helsingin ja Uudenmaan vaalipiirien jälkeen.
Vaalipiiri Vaalipiirit on yleensä muodostettu maantieteellisin perustein. Esimerkiksi Suomessa eduskuntavaalien vaalipiirit perustuvat maakuntiin ja kunnallisvaaleissa jokainen kunta muodostaa oman vaalipiirinsä. Europarlamenttivaaleissa ja presidentinvaaleissa koko maa muodostaa yhden vaalipiirin. Suomesta poiketen Ruotsin kunnallisvaaleissa suuret kunnat on jaettu kahteen tai useampaan vaalipiiriin. Ammattiyhdistysvaaleissa on käytössä myös ammattialaan perustuvia vaalipiirejä. Etelä-Afrikan tasavallassa rotuerottelun aikana oli myös rotuun perustuvia vaalipiirejä.
Suomen vaalipiirit Vuoden 2011 vaalit olivat poikkeukselliset, mutta kertovat myös sekä uutta että vanhaa puolueiden kannatuksesta eri vaalipiireissä. Suurin puolue Kokoomus sai suurimman osan kannatuksestaan Uudenmaan, Helsingin, Varsinais-Suomen sekä Pirkanmaan vaalipiireistä. Kokoomuksen kannatus siis sijoittui jälleen etupäässä Etelä- ja Länsi-Suomen suuriin kaupunkiseutuihin. SDP:n kannatusalueet säilyivät perinteisesti Etelä- ja Itä-Suomen pienissä ja keskisuurissa kaupungeissa. SDP oli suurin puolue muun muassa Kymen, Hämeen ja Pohjois-Karjalan vaalipiireissä. Historian suurimman vaalivoiton myötä kolmanneksi nousseen Perussuomalaisten kannatus jakautui suurista puolueista tasaisimmin ympäri Suomea, mutta eniten kannatusta puolue sai rakennemuutosalueilta, joita heijastaa korkea työttömyys. Perussuomalaisten vahvoja alueita olivat Satakunnan, Kymen ja Pohjois-Karjalan vaalipiirit sekä Pirkanmaan maaseutukunnat. Roiman tappion saanut Keskusta sai perinteiseen tapaan suurimman osan kannatuksestaan harvaanasutuilta alueilta etenkin Pohjois- ja Itä-Suomen vaalipiireistä, vaikka puolueen kannatus romahtikin niissä samoin kuin muualla maassa. Vasemmistoliitolle parasta seutua olivat Lapin ja Oulun vaalipiirit ja Vihreille vastaavasti Helsinki ja Uudenmaan vaalipiiri. RKP:n kannatus jatkui uskollisena ruotsinkielisillä alueilla, joita on etenkin Vaasan vaalipiirissä. Myös Kristillisdemokraattien kannatus perustui enemmänkin kuntiin kuin kokonaisiin vaalipiireihin. Luodon ja Pedersören kunnat olivat KD:lle jälleen muuta maata selvästi suosiollisemmat kansanedustajaksi valitun Peter Östmanin äänimäärien myötä.Ensimmäisissä vuoden 1906 valtiosäännön uudistuksen jälkeen 15.–16.3.1907 pidetyissä eduskuntavaaleissa oli maa jaettu kuuteentoista 7. heinäkuuta 1906 suuriruhtinas Nikolai II:n vahvistamaan vaalipiiriin. Vaalipiirit muodostettiin Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivien talopoikaissäädyn vaalipiireinä käytetyistä kihlakunnista:Viidessätoista vaalipiirissä noudatettiin suhteellista vaalitapaa niin kuin nykyäänkin. Lapin vaalipiirissä kuitenkin valittiin yksi edustaja enemmistövaalilla johtuen harvasta asutuksesta.
Islam Suomessa Kysymys kuinka monta muslimia Suomessa asuu on ongelmallinen. Ensinnäkin kaikki muslimit eivät ole liittyneet uskonnollisiin yhdyskuntiin ja osa niistä on rekisteröitynyt tavalliseksi yhdistykseksi. Arviolta 10–15 prosenttia muslimeista kuuluu johonkin uskonnolliseen yhdyskuntaan.
Suomen vaalipiirit Hämeen vaalipiirin muodostaa entinen Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri, joka käsittää sekä Kanta-Hämeen että Päijät-Hämeen. Kaakkois-Suomen vaalipiiri käsittää Kymenlaakson, Etelä-Karjalan ja Etelä-Savon maakunnat. Savo-Karjalan vaalipiiriin kuuluvat Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnat. Vaasan vaalipiiri käsittää Vaasan läänin vaalipiirin, joka maakuntahallinnossa jakautuu Etelä-Pohjanmaaksi, Pohjanmaaksi (Vaasan seudun ruotsinkieliseksi rannikkoseuduksi Pietarsaareen saakka) ja Keski-Pohjanmaaksi. Oulun vaalipiiriin kuuluu Pohjois-Pohjanmaa ja Kainuu, kuten aikaisemmin Oulun lääniin vaalipiiriin. Uudellamaalla Helsinki on erotettu omaksi vaalipiirikseen, muut kunnat muodostavat Uudenmaan vaalipiirin.
Suomen vaalipiirit Viipurin läänin entiset asukkaat eivät äänestäneet eduskuntavaaleissa 1945 ja eduskuntavaaleissa 1948 tosiasiallisten asuinpaikkojensa vaalipiireissä, vaan Viipurin läänin itäisen vaalipiirin entiset äänestäjät äänestivät muodostaen yhteisen vaalipiirin ympäri Suomen Kymen läänin itäisessä vaalipiirissä, joka oli uudelleen vallinneet olosuhteet huomioon otettu Viipurin läänin itäinen vaalipiiri sisällöltään jotkin kunnat lisättyinä.
Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri on yksi Suomen 13 eduskuntavaalipiiristä. Perustuslain 25 §:n mukaan vaalipiiristä valitaan aina yksi kansanedustaja (0,5% Suomen eduskunnasta). Määrä ei siis muiden vaalipiirien tapaan riipu vaalipiirin asukasluvusta (joka oli 0,53 % valtakunnan väkiluvusta vuoden 2016 lopussa). Mikäli määrä riippuisi väkiluvusta, niin vaalipiiristä valittaisiin silti vain yksi edustaja.
Suomen Keskusta Ahvenanmaalla Suomen Keskusta ei asettanut lainkaan ehdokkaita. Sen sijaan maakunnassa toimii oma Ahvenanmaan keskusta (ruots. "Åländsk Center"). Tulosten perusteella keskustan kannatus on korkeinta Pohjois-Suomessa Oulun ja Lapin vaalipiireissä. Suomen keskiosissa Pohjanmaan rannikolta itärajalle sijaitsevissa Vaasan, Keski-Suomen, Pohjois-Savon, Etelä-Savon ja Pohjois-Karjalan vaalipiireissä keskustan kannatus ylitti vuoden 2007 vaaleissa 30 prosenttia. Valtakunnallista kannatusta suurempaa keskustan kannatus oli näiden lisäksi Satakunnan ja Kymen vaalipiireissä. Tätä matalampaa kannatus oli Turun ja Tampereen sisältävissä Varsinais-Suomen ja Pirkanmaan vaalipiireissä. Alimmillaan keskustan kannatus on ollut Uudenmaan ja Helsingin vaalipiireissä.
Viipurin läänin itäinen vaalipiiri Viipurin läänin itäinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti Viipurin läänin itäisen osan eli osan Karjalan kannasta ja Laatokan Karjalan. Nyky-Suomen alueen nykyisistä kunnista siihen kuuluivat ainoastaan Kymen läänin/Etelä-Suomen läänin koillisimmat kunnat Imatra, Ruokolahti, Rautjärvi ja Parikkala. Simpele oli liitetty Rautjärveen 1973, Saari ja Uukuniemi Parikkalaan 2005 ja Joutseno Lappeenrantaan 2009. Karjalan siirtoväki äänesti oman kotiseutunsa ehdokkaita entiseen asuinpaikaansa perustuvassa vaalipiirissä vielä vuosien 1945 ja 1948 eduskuntavaaleissa. Viipurin lääni kuitenkin korvattiin nimessä ja vaalipiiristä tuli Kymen läänin itäinen vaalipiiri. Vuoden 1948 eduskuntavaalissa Kymen läänin vaalipiirit yhdistettiin yhdeksi vaalipiiriksi.
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä valittiin vaaleissa 1907–1936 kaksitoista ja vaaleista 1939 alkaen kymmenen kansanedustajaa. Vaalipiirin suurin puolue oli jokaisissa vaaleissa RKP. Ruotsalaiset saivat monissa vaaleissa puolet vaalipiirin paikoista ja parhaimmillaan (1922) enemmänkin. Eduskunnan alkuvuosina RKP:n pahin haastaja oli Suomalainen puolue. Sotien jälkeen Maalaisliitto kilpaili paikoista tasaväkisesti RKP:n kanssa.
Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti Vaasan läänin pohjoisosan. Nurmo liitettiin Vaasan läänin eteläiseen vaalipiiriin vuonna 1952. Vuonna 1960 muodostettiin Keski-Suomen lääni ja jäljelle jääneestä Vaasan läänistä muodostettiin yksi vaalipiiri.
Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti Vaasan läänin eteläosan. Nurmo liitettiin siihen Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuonna 1952. Vuonna 1960 muodostettiin Keski-Suomen lääni, ja jäljelle jääneestä Vaasan läänistä muodostettiin yksi vaalipiiri.
Kaakkois-Suomen vaalipiiri Kaakkois-Suomen vaalipiiri on yksi eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Alueelta valitaan eduskuntaan 17 kansanedustajaa (8,5 % 200:sta). Vaalipiiri kattaa Etelä-Karjalan maakunnan, Etelä-Savon maakunnan ja Kymenlaakson maakunnan alueet.
Pohjois-Karjalan vaalipiiri Pohjois-Karjalan vaalipiiri (ruots. "Norra Karelens valkrets") oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri vuosina 1907–2013. Vaalipiiri kattoi Pohjois-Karjalan maakunnan kokonaisuudessaan. Vuonna 2013 vaalipiiri yhdistettiin Pohjois-Savon vaalipiirin kanssa, ja niistä muodostettiin Savo-Karjalan vaalipiiri. Vuosina 1925–1988 vaalipiiriä käytettiin myös presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Oulun vaalipiiri Pohjois-Suomen kolme vaalipiiriä eli Oulun läänin eteläinen vaalipiiri, Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri ja Lapinmaan vaalipiiri järjestettiin uudelleen, kun Lappi erotettiin Oulun läänistä omaksi Lapin lääniksi ja samalla Lapin läänin vaalipiiriksi 1938. "Oulun läänin vaalipiirin" pääosan muodosti aiemman eteläisen vaalipiirin alue kokonaan, mutta lisäksi uuteen vaalipiiriin yhdistettiin aiemman pohjoisen vaalipiirin Oulun läänissä pysynyt eteläosa, koska se olisi ollut liian pieni muodostaakseen oman vaalipiirinsä.
Eduskuntavaalit 1962 Vaalipiirijakoon oli tullut muutoksia edellisten vaalien jälkeen uusien Keski-Suomen ja Pohjois-Karjalan läänien perustamisen myötä vuonna 1960. Entinen Kuopion läänin itäinen vaalipiiri muuttui Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriksi ja rajat muutettiin lääninrajojen mukaisiksi. Jäljelle jäänyt Kuopion lääni käsitti nyt yhden vaalipiirin. Osasta entistä Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä muodostettiin Keski-Suomen läänin vaalipiiri, johon liitettiin osia Hämeen läänin pohjoisesta sekä Mikkelin ja Kuopion läänien vaalipiireistä. Vaasan läänin jäljelle jääneen alueen kolme vaalipiiriä (itäinen, pohjoinen ja läntinen) yhdistettiin yhdeksi.
Vaasan vaalipiiri Vaasan läänin vaalipiiri muodostettiin 1960, kun Vaasan läänin itäinen vaalipiiri siirtyi suurelta osaltaan Keski-Suomen läänin vaalipiiriin. Lisäksi kokonaisuuteen yhdistettiin Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri ja Vaasan läänin pohjoinen vaalipiiri.
Opetussuunnitelma Opetussuunnitelma (OPS) on suunnitelma siitä, miten opetus järjestetään. Suomessa perusopetuksen opetussuunnitelmat perustuvat opetushallituksen määrittämiin opetussuunnitelman perusteisiin. Valtioneuvosto päättää tuntijaosta eli siitä, kuinka monta viikkotuntia opetusta annetaan oppiaineittain.
Kaakkois-Suomen vaalipiiri Uuden vaalipiirin myötä Kansallinen Kokoomus, Suomen Sosialidemokraattinen Puolue ja Vihreä liitto yhdistivät Etelä-Savon ja Kymen vaalipiirien piirijärjestönsä vuoden 2013 aikana. Perussuomalaiset, Vasemmistoliitto ja Suomen Kristillisdemokraatit jatkoivat kahdella piirijärjestöllä ja Suomen Keskusta neljällä. Kaakkois-Suomen Sosialidemokraateista tuli perustettaessa puolueen jäsenmäärältään suurin piirijärjestö.
Pohjois-Savon vaalipiiri Pohjois-Savon vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri vuosina 1907–2013. Vaalipiiri käsitti Pohjois-Savon maakunnan alueen. Pohjois-Savosta valittiin yhdeksän kansanedustajaa vuoden 2011 vaaleissa. Vuonna 2013 vaalipiiri yhdistettiin Pohjois-Karjalan vaalipiirin kanssa, ja niistä muodostettiin Savo-Karjalan vaalipiiri. Vuosina 1925–1988 vaalipiiriä käytettiin myös presidentin valitsijamiesvaaleissa.
Oulun läänin eteläinen vaalipiiri Oulun läänin eteläinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti silloisen Oulun läänin eteläisen osan, mukaan luettuna Oulun kaupunki ja Kainuu. Kun Lapin lääni muodostettiin vuonna 1938, muodostui Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja Oulun läänin pohjoisen vaalipiirin niiden kuntien alueesta, jotka eivät liittyneet Lapinmaan vaalipiirin tapaan Lapin läänin vaalipiiriin, yksi Oulun lääni alueella oleva vaalipiiri, Oulun läänin vaalipiiri.
Pohjois-Savon vaalipiiri Vaalipiirin nimi oli vuoteen 1960 asti Kuopion läänin läntinen vaalipiiri. Vaalipiiriin kuuluivat myös Hankasalmi ja Konnevesi, jotka tuolloin liitettiin Keski-Suomen vaalipiiriin. Kuopion läänin vaalipiiri sai puolestaan aikaisemmin Kuopion läänin itäiseen vaalipiiriin kuuluneet Kaavin, Rautavaaran ja Säyneisen. Vaaleissa 1999 alueesta käytettiin nimeä Kuopion vaalipiiri. Vuoden 2003 vaaleissa Kangaslampi siirrettiin Etelä-Savon vaalipiiristä Pohjois-Savon vaalipiiriin, sillä kunta oli vaihtanut maakuntaa vuoden 2002 alussa.
Lapin vaalipiiri Lapin vaalipiiri (vaaleihin 1995 Lapin läänin vaalipiiri) on yksi Suomen eduskuntavaalien 13 vaalipiiristä. Lapista valitaan seitsemän kansanedustajaa kaikkiaan 200:sta. Vaalipiiri kattaa Lapin maakunnan alueen.
Etelä-Savon vaalipiiri Vuoteen 1997 nykyisen Etelä-Savon vaalipiirin alue oli Mikkelin läänin vaalipiirin pääosa. Vuoden 2003 vaaleista lähtien vaalipiirit ovat perustuneet maakuntajakoon ja siten Hartola, Heinola ja Sysmä siirrettiin kuuluvaksi Hämeen vaalipiiriin, lisäksi Kangaslampi siirrettiin Pohjois-Savon vaalipiiriin. Vuoteen 1960 asti Mikkelin läänin vaalipiiriin kuuluivat myös Joutsa, Luhanka ja Leivonmäki, jotka ovat nykyisin Keski-Suomen vaalipiirissä.
Eduskuntavaalit 2015 Vaalipiirien määrä väheni edellisten eduskuntavaalien 15:stä 13:een kun Etelä-Savon ja Kymen vaalipiiri yhdistettiin Kaakkois-Suomen vaalipiiriksi ja Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan vaalipiiri Savo-Karjalan vaalipiiriksi.
Helsingin vaalipiiri Helsingin vaalipiiri on yksi Suomen eduskuntavaalien kolmestatoista vaalipiiristä. Sieltä valitaan 22 eli 11 prosenttia kaikista kansanedustajista. Helsingin vaalipiiri perustettiin vuonna 1952, mitä ennen kaupungin alue kuului Uudenmaan vaalipiiriin.
Savo-Karjalan vaalipiiri Pohjois-Karjala ja Pohjois-Savo kuuluivat Manner-Suomen pienimpien vaalipiirien joukkoon. Eduskuntavaaleissa 2011 Pohjois-Karjalasta valittiin kuusi ja Pohjois-Savosta yhdeksän kansanedustajaa. Vaalipiirien yhdistämistä perusteltiinkin etenkin suhteellisuuden parantamisella. Uudistuksella vaalipiirin piilevä äänikynnys laski maan keskitasolle noin kuuteen prosenttiin. Eduskunta hyväksyi vaalipiirin muodostamista koskeneet lakiesitykset maaliskuussa 2013 äänin 83–63. Kataisen hallituksen esitystä, jossa samalla muodostettiin myös uusi Kaakkois-Suomen vaalipiiri, vastustivat molemmat oppositiopuolueet perussuomalaiset ja keskusta. Laki tuli voimaan 1. syyskuuta 2013.
Satakunnan vaalipiiri Aiemmin vaalipiiriin kuului myös osa nykyisestä Pirkanmaan maakunnasta. Vuosina 1993–2005 kaikkiaan kymmenen kuntaa siirrettiin Satakunnan vaalipiiristä Pirkanmaan vaalipiiriin:
Vuonna 2003 Kodisjoki siirrettiin Satakunnan vaalipiiriin Varsinais-Suomen vaalipiiristä.Ministerit, jotka virassa ollessaan ovat edustaneet Turun pohjoista tai Satakunnan vaalipiiriä.
Perussuomalaiset Vaalipiirien määrä väheni vuoden 2011 eduskuntavaalien 15:stä 13:een kun vuonna 2015 Etelä-Savon ja Kymen vaalipiiri yhdistettiin Kaakkois-Suomen vaalipiiriksi ja Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan vaalipiiri Savo-Karjalan vaalipiiriksi.
Lauri Kantola Lauri Kantola (19. huhtikuuta 1908 Reisjärvi – 13. huhtikuuta 1990 Espoo) oli suomalainen kommunistipoliitikko, kansanedustaja ja toiminnanjohtaja. Kantola toimi Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana Uudenmaan vaalipiiristä vuosina 1962–1975. Kantola työskenteli 1930-luvulta alkaen monissa eri tehtävissä kommunistisissa ja kansandemokraattisissa järjestöissä. Hän kuului Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan vuosina 1951–1969 ja 1978–1982.
Varsinais-Suomen vaalipiiri Turun läänin eteläinen vaalipiiri muodostettiin vuoden 1907 eduskuntavaaleja varten Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivien talonpoikaissäädyn valtiopäiväedustajien vaalipiirinä käytetyistä Ahvenanmaan, Vehmaan, Mynämäen, Piikkiön, Halikon ja Maskun kihlakunnista.
Kaakkois-Suomen vihreät Kaakkois-Suomen vihreät on Kaakkois-Suomen vaalipiirissä toimiva Vihreän liiton piirijärjestö. Sen puheenjohtaja on Katja Andrejev. Vuoden 2012 loppuun asti yhdistys toimi vanhan Kymen vaalipiirin piirijärjestönä, mutta toimialue on sen jälkeen kattanut myös entisen Etelä-Savon vaalipiirin. Kaakkois-Suomen Vihreistä valittiin vuonna 2015 eduskuntaan kansanedustajaksi Heli Järvinen.
Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri Oulun läänin pohjoinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien vaalipiiri, joka käsitti entisen Oulun läänin pohjoisimman osan ja entisen Lapin läänin eteläosan. Kun Lapin lääni perustettiin vuonna 1938, muodostettiin Oulun ja Lapin lääneistä omat vaalipiirinsä. Pääosa Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä siirtyi Lapin läänin vaalipiiriin.
Suomen ruotsalainen kansanpuolue RKP on Suomen ainoa alueellinen puolue. Eduskuntavaaleihin 2007 RKP osallistui vain kaksikielisissä Helsingin, Uudenmaan, Vaasan ja Varsinais-Suomen vaalipiireissä. Eduskuntavaleissa 2011 puoluella oli ensimmäisen kerran ehdokkaita Lapin vaalipiirissä. Ruotsalaiseen eduskuntaryhmään kuuluu perinteisesti myös Ahvenanmaan vaalipiirin edustaja, vaikka hän ei olisikaan RKP:n kansanedustaja.
Eduskuntavaalit Paikkajako vuoden 2015 eduskuntavaaleissa oli seuraava:
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa vaalipiirien määrä väheni 15:stä 13:een, kun Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan vaalipiirit yhdistettiin uudeksi Savo-Karjalan vaalipiiriksi sekä Kymen ja Etelä-Savon vaalipiirit uudeksi Kaakkois-Suomen vaalipiiriksi.
Suomen Keskusta Vuosien 1983–2011 eduskuntavaaleissa puolueen kannatus jakautui vaalipiireittäin seuraavan taulukon mukaisesti. Vaalipiirit ovat taulukossa nykyisillä nimillään, mutta niiden nimet ovat vuosien saatossa vaihdelleet. Kuntien kuuluminen eri vaalipiireihin on myös vaihdellut, joten eri vuosien tiedot eivät välttämättä ole keskenään vertailukelpoisia. Vaalipiirien tulokset vastaavat kunkin vaalivuoden mukaista aluejakoa. Ahvenanmaan vaalipiiri ei ole mukana, koska Manner-Suomen puolueet eivät toimi Ahvenanmaalla.
Senaatin oikeusosasto 18. elokuuta 1809 keisari vahvisti uuden hallintomallin. Suomen suuriruhtinaanmaan hallituskonselji jakautui kahteen osastoon, talousosastoon ja oikeusosastoon. Niissä oli yhteensä 14 jäsentä, mutta sitä ei ohjesääntö maininnut, kuinka monta jäsentä kuului kuhunkin osastoon. Jäsenten täytyi säätyjen tahdon mukaisesti olla Suomen kansalaisia siten, että puolet oli aatelisia ja puolet aatelittomia. Hallituskonseljin puheenjohtajana toimi kenraalikuvernööri.
Suomen Maaseudun Puolue Eduskuntavaaleissa 1970 SMP sai suurvoiton ja 18 kansanedustajaa. Pohjois-Karjalan vaalipiirissä annetuista äänistä SMP sai peräti 23,9 prosenttia ja Kuopion vaalipiirissäkin 21,2 prosenttia. SMP sai kansanedustajia kaikista manner-Suomen vaalipiireistä lukuun ottamatta Helsingin kaupunkia. Oulun vaalipiiristä puolueella oli kolme sekä Kuopion, Pohjois-Karjalan ja Vaasan vaalipiireissä kaksi kansanedustajaa. Syy oli lähinnä siinä, että Keskustapuolueen koettiin menneen mukaan Mauno Koiviston hallituksen kovaan rakennemuutospolitiikkaan ja unohtaneen maaseudun asian. Veikko Vennamo antoi Koiviston hallituksen politiikalle nimityksen "talonpojan tappolinja". Sen sijaan tuon ajan opiskelijaradikalismiin SMP ei juuri puuttunut. SMP:n eduskuntaryhmän enemmistöllä ei ollut aiempaa kokemusta valtakunnanpolitiikasta – jotkut olivat liittyneet puolueeseen vasta juuri vaalien alla –, mutta moni oli ollut mukana puolueen toiminnassa paikallistasolla jo SPP:n perustamisesta alkaen. Eduskuntaryhmän nuorin oli 25-vuotias diplomi-insinööri Olavi Tupamäki Keski-Suomen vaalipiiristä.
Viipurin läänin läntinen vaalipiiri Viipurin läänin läntinen vaalipiiri oli Suomen eduskuntavaalien ja presidentin valitsijamiesvaalien vaalipiiri, joka käsitti Viipurin läänin läntiset osat. Vaalipiirin alue muodostettiin vuonna 1906 Kymin, Lappeen ja Rannan kihlakunnista.
D’Hondtin menetelmä Joissain maissa (ei kuitenkaan Suomessa) on käytössä valtakunnallinen äänikynnys, joka puolueen on myös ylitettävä, jotta se saisi paikkoja, vaikka se joissakin vaalipiireissä olisikin saanut riittävän paikallisen osuuden äänistä. Pienet listat voivat monissa vaalijärjestelmissä yhdistää voimiaan äänikynnyksen ylittämiseksi tai muuten asemansa parantamiseksi. Ne voivat esimerkiksi yhdistyä vaaliliitoksi, vaalirenkaaksi tai yhteislistoiksi.
Suomen Kristillisdemokraatit Vuoden 2003 vaaleissa vaaliliitot eivät kuitenkaan tuoneet puolueelle merkittävää hyötyä niin kuin aikaisemmin. Puolueen saama äänimäärä kasvoi yli 37 000:lla, ja se sai historiansa suurimman äänimäärän ja osuuden. Se kuitenkin menetti kolme paikkaa ja kansanedustajien määrä väheni kymmenestä seitsemään. Lisäpaikat jäivät osittain saamatta suurien äänikynnysten vuoksi monissa pienemmissä vaalipiireissä. Ismo Seivästö jätti eduskunnan ja Jouko Jääskeläinen, Leea Hiltunen, Sakari Smeds ja Marja-Leena Kemppainen jäivät ulos eduskunnasta. Uusina edustajina nousivat Sari Essayah ja sitoutumattomana Oulun vaalipiiristä valittu Lyly Rajala, joka sai täpärästi enemmän ääniä kuin Marja-Leena Kemppainen. Rajala siirtyi Kokoomuksen eduskuntaryhmään joulukuussa 2003.
Pudotuspelit Pudotuspeliottelun nimi määräytyy sen mukaan, kuinka monta kilpailijaa turnauksessa on vielä jäljellä. Toisin kuin esimerkiksi englannissa tai ruotsissa, suomen kielessä pelin nimessä murto-osia lasketaan välieristä eikä loppuottelusta. Turnauksessa jäljellä olevien kilpailijoiden määrä on alla olevan taulukon sarakkeessa N.
Raittiusliike Suomessa Vuonna 1843 Elias Lönnrot suomensi Nikolai I:n raittiusmies Rober Bairtin kirjoittaman kirjan "Kertomus Rob. Bairtin, Saksan-Kielisestä kirjasta, kuinka Pohjas-Amerikan Yhdys-Waltakunnissa, Kohtuullisuuden Seurat ovat eistyneet", sitä jaettiin 3 000 kappaletta Suomessa ja suuria määriä Venäjällä ja Virossa. 
Suomessa raittiusseurojen historia on saanut alkunsa Laestadiuksen perustamasta raittiusseurasta sekä 27.8.1853 perustetusta Raittiuskirjallisuuskomiteasta ja monista myöhemmin perustetuista paikallisista raittiusyhdistyksistä, jotka levittivät raittiusaiheisia kirjasia ja pitivät esitelmätilaisuuksia, kertoen alkoholin haittavaikutuksista.
Suomen Keskustanaiset Suomen Keskustanaiset on Suomen Keskusta rp.:hen liittyvä naisjärjestö, jolla on 21 piiriä Suomessa. Myös Suomen Keskustalla on vaalipiirejä ja maakuntia pienempiä alueita käsittäviä aluepiirejä. Hämeen vaalipiirissä on sekä Päijät-Hämeen maakunnan että Kanta-Hämeen kattavat piirit.
Suomen vaalipiirit Merkittävän muutoksen vaalipiireihin loivat Suomen alueluovutukset Moskovan välirauhassa 1944 ja Pariisin rauhassa 1947 vahvistamat alueluovutukset,
Keskustan Karjalan piiri Eduskuntavaaleissa piirijärjestö asettaa Suomen Keskustan kansanedustajaehdokkaat Etelä-Karjalan maakunnassa Kaakkois-Suomen vaalipiirissä. Kaakkois-Suomen vaalipiiriin kuuluvat myös Etelä-Savon ja Kymenlaakson maakunta.
Suomen Kansan Sinivalkoiset Mäenpään johtama yhteislista osallistui eduskuntavaaleihin Varsinais-Suomen vaalipiirissä vuosina 1995 (sitoutumattomat) ja 1999 (Kansallinen Rintama). Vaaleissa 1995 ehdokkaita oli viisitoista ja 1999 kuusi. Vuonna 2003 SKS osallistui vaaleihin kolmessa vaalipiirissä (Pirkanmaa, Uusimaa, Varsinais-Suomi). Korkeimman kannatuksensa (1,6 %) puolue sai Varsinais-Suomessa. Vaaleissa 2007 puolueella oli lista seitsemässä vaalipiirissä (Helsinki, Häme, Oulu, Pirkanmaa, Pohjois-Savo, Satakunta, Varsinais-Suomi). Kannatus oli jälleen vahvinta Varsinais-Suomessa (1,3 %).
Sanaluokka Numeraalit ovat lukusanoja, jotka ilmaisevat määrää ja järjestystä. Numeraalit jaetaan peruslukuihin ja järjestyslukuihin. Perusluvut kertovat lukumäärän ja vastaavat kysymykseen "kuinka monta". Järjestysluvut ilmaisevat järjestystä ja vatsaavat kysymykseen "kuinka mones". Lukusanat yhdestä kymmeneen kirjoitetaan tavallisesti tekstissä kirjaimin, kuten myös tasaluvut ("sata, miljoona"). Suuret luvut merkitään yleensä numeroilla. Vaikka lukusana kirjoitetaan numeroin, täytyy sen taivutuspääte kirjoittaa kirjaimin (14:nteen). 
Nomineja voi taivuttaa sijamuodoissa. Suomen kielessä on 15 sijamuotoa eli taivutusmuotoa. Sijamuodon tunnistaa sanan lopussa olevasta sijapäätteestä: "kirjaksi. Monikon tunnus -i-" sijaitsee sanan ja sijapäätteen välissä: "autoista".
Leivinuuni Suomalainen ruokakulttuuri on monin tavoin kehittynyt juuri uunin ympärille. Erityisesti Savossa ja Karjalassa on suosittu uunia ruoanlaitossa, Länsi-Suomessa taas liettä eli keittämistä. Suurissa leivinuuneissa on paistettu kovassa alkulämmössä karjalanpiirakat ja erilaiset ohraiset leipomukset, kuten rieskat, hieman miedommassa lämmössä leivät, pullat, piiraat ja kukot eli kurniekat sekä lopulta haudutettu juurekset, liharuoat ja puurot kypsiksi. Uunin kokoa on joskus määritelty sen perusteella, kuinka monta rukiista leipää siinä sopi kerralla paistamaan (esimerkiksi "seitsemän leivän uuni").
Suomen vaalipiirit Vuoden 1969 vaalilaki määritteli vaalipiirit seuraavasti:Vaalipiirit siis perustuivat edelleen periaatteessa läänijaolle sekä suhteelliselle vaalitavalle poikkeuksena Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiri, jossa käytiin enemmistövaali. Kolme väkiluvultaan suurinta lääniä (Hämeen lääni, Turun ja Porin lääni ja Uudenmaan lääni) oli edelleen jaettu kahteen vaalipiiriin.
Varsinais-Suomen maakunta Varsinais-Suomi muodostaa eduskuntavaaleissa Varsinais-Suomen vaalipiirin. Vaalipiiristä valittiin vuoden 2015 vaaleissa eduskuntaan 17 kansanedustajaa.
Pohjois-Karjalan vaalipiiri Etenkin vuoden 2000 jälkeen on usein ehdotettu, että väestökadosta kärsivät Itä-Suomen maakunnat muodostaisivat yhden yhteisen vaalipiirin nykyisen kolmen tilalle. Esitetty vaalipiiri kattaisi koko Itä-Suomen läänin ja siitä valittaisiin tämänhetkisten väestömäärien perusteella 22 tai 23 kansanedustajaa. Asia oli ollut pitkään harkinnassa ja eräät puolueet olivat ilmaisseet kannattavansa yhdistämistä.
Vasemmistoliitto Vasemmistoliiton kannatus on vahvinta Pohjois-Suomessa, Lapin ja Oulun vaalipiireissä, joissa se on toiseksi suurin puolue Suomen Keskustan jälkeen. Puolueella on kansanedustajia yhdestätoista vaalipiiristä. Edustajia ei ole koskaan ollut Etelä-Savosta ja Pohjois-Karjalasta. Vaasan vaalipiirissä vasemmistoliitto ei ole saanut kansanedustajaa vaalien 1995 jälkeen. Vasemmistoliiton eduskuntavaaleissa saama äänimäärä on laskenut yhtäjaksoisesti vuoden 1999 vaaleista alkaen.
Eduskuntavaalit 2015 Vaalipiirien paikkaluku määräytyi 31. lokakuuta 2014 tarkastetun asukasluvun perusteella. Ahvenanmaan vaalipiiristä valitaan aina yksi edustaja. Helsingin, Pirkanmaan ja Savo-Karjalan vaalipiirien paikkaluvut kasvoivat edellisistä vaaleista yhdellä. Vaasan, Satakunnan ja Kaakkois-Suomen vaalipiirit sen sijaan menettivat kukin yhden paikan.
Supertietokone Supertietokoneen laskentateho ilmoitetaan "flopseina" (), joka kertoo kuinka monta liukulukuoperaatiota tietokone suorittaa sekunnissa. Yleensä supertietokoneelle ilmoitetaan teoreettinen laskentateho (R) ja korkein testiohjelmistolla käytännössä saavutettu laskentateho (R). Esimerkiksi Suomessa CSC:n supertietokoneen teoreettinen laskentateho on noin 2,2 teraflopsia ja korkein käytännössä saatu laskentateho noin 1,2 teraflopsia.
Pohjois-Karjalan vaalipiiri Suomen itsenäistyttyä SDP jatkoi suurimpana puolueena, ja Maalaisliitto kasvoi toiseksi suureksi. Muut puolueet sekä oikealla että vasemmalla saivat vain vähän ääniä: puolueista oikeistolaisin, Kokoomus pärjäsi aina heikosti, ja toisaalta Kuopion itäinen vaalipiiri oli Mikkelin ohella ainoa (lukuun ottamatta yhden edustajan Lappia), josta kommunistit eivät koko 1920-luvulla saaneet yhtään paikkaa. Kuopion läntinen vaalipiiri sen sijaan oli kommunistien vahvimpia tukialueita. Vastaavasti 1930-luvulla Kuopion itäinen oli koko Suomen ainoa vaalipiiri (jälleen Lappia lukuun ottamatta), josta IKL ei saanut yhtäkään eduskuntapaikkaa. Toisaalta vuosikymmenen alun lama-aikana pulaliikkeet herättivät alueella puolestaan enemmän myötäkaikua, ja Suomen pienviljelijäin puolue sai 1933 yhden paikan. Pienviljelijöiden edustaja oli vaalipiirin ainoa eduskuntaan valittu nainen koko sotienvälisenä aikana. Tosin varasijoilta nousi kesken vaalikauden eduskuntaan myös muutama muu naispuolinen edustaja.
Keskustan Uudenmaan piiri Maalaisliitto nimettiin Keskustapuolueeksi 1964 Johannes Virolaisen tultua puolueen puheenjohtajaksi. Keskustapuolue nimettiin Suomen Keskustaksi 1988. 1952 Uudenmaan läänin vaalipiiri jaettiin kahteen osaan, Helsingin kaupungin vaalipiiriksi ja Uudenmaan läänin vaalipiiriksi, jolloin Uudenmaan läänin vaalipiirin kansanedustajamäärä väheni 30:stä 15:een vuoden 1954 eduskuntavaaleissa.
Suomen vaalipiirit Äänestäjä voi äänestää ainoastaan oman vaalipiirin ehdokkaita.
Itsenäisyyspuolue VSL osallistui vuosien 1995 ja 1999 eduskuntavaaleihin kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä. Molemmilla kerroilla puolueen kannatus oli korkeinta Oulun vaalipiirissä. Vuoden 2003 eduskuntavaaleihin VSL osallistui 147 ehdokasta asettaneen Muutosvoimat Suomi -yhteistyöpuolueen riveissä. Eduskuntavaaleissa 2007 Itsenäisyyspuolue solmi vaaliliittoja perussuomalaisten kanssa Oulun, Uudenmaan ja Pirkanmaan ja Vaasan vaalipiireissä. Satakunnan vaalipiirissä vaaliliittoon kuului lisäksi kristillisdemokraatit.
Suomen vaalipiirit Kukin puolue voi asettaa enintään vaalipiiristä valittavan määrän ehdokkaita, kuitenkin vähintään 14. Vaaliliiton muodostavat puolueet voivat asettaa ehdokkaita yhteensä tuon enimmäismäärän. Ahvenanmaan maakunnan vaalipiirissä yhteislistalla voi olla enintään neljä ehdokasta.
Varsinais-Suomen vaalipiiri Turun eteläisessä vaalipiirissä sijaitsivat vuonna 1940 seuraavat maalaiskunnat:
Raine Lampinen Raine Lampinen (13. helmikuuta 1912 Porvoo – 17. lokakuuta 1984 Porvoo) oli yksi tunnetuimmista ja menestyneimmistä suomalaisista moottoripyöräurheilijoista. Lähes kolme vuosikymmentä kymmenet tuhannet ihmiset saivat kesäisin jännittää Eläintarhassa, Pyynikillä, Ruissalossa ja monissa muissa paikoissa kuinka ”Raine ajaa”. Hän oli kauan Suomen voitokkain TT-kuljettaja ulkomaisia kilpailijoita vastaan. Hän kilpaili myös monissa maissa, Ruotsissa, Norjassa, Hollannissa, Saksassa, Virossa ja jopa Man-saarella vuonna 1939 ”tuntemattomana harrastelijana” maailmankuulujen tehdasajajien joukossa. Hänen uransa kesti 34 vuotta (1928–1962).
Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttivaalit 2015 Yorkshiren alueella työväenpuolue sai 39% äänistä, konservatiivit 33%, UKIP 16% ja liberaalidemokraatit 6%. Työväenpuolue sai alueelta 33 paikkaa, konservatiivit 19 ja liberaalidemokraatit 2. Työväenpuolue voitti kaikki South Yorkshiren kaupunkialueen vaalipiirit, kaupungin rikkainta vaalipiiriä eli Sheffield Hallamia lukuun ottamatta (Sheffield Hallamin edustaja on Nick Clegg). UKIP nousi konservatiivien ohi monissa South Yorkshiren vaalipiirissä, jääden työväenpuolueelle toiseksi. West Yorkshiren kaupunkialueella tulos oli tasaisempi, kun työväenpuolue voitti Bradfordissa ja Leedsin sisäkaupungissa, mutta konservatiivit voittivat esikaupungeissa, voittaen esimerkiksi työväenpuolueen varjoulkoministerin Ed Ballsin.
Perussuomalaisten Varsinais-Suomen piiri Eduskuntavaaleissa 2011 Perussuomalaiset oli 18,1 % kannatuksella vaalipiirin kolmanneksi suurin puolue ja sai eduskuntaan Varsinais-Suomen ehdokaslistalta kolme kansanedustajaa: Kike Elomaa, Lauri Heikkilä ja Maria Lohela. Heistä tuli samalla puolueen historian ensimmäiset Varsinais-Suomen vaalipiiristä valitut kansanedustajat.
Suomen vaalipiirit Vaalipiireiksi kutsutut alueet ovat olleet ja ovat valtiollisten vaalien vaalipiirit, jotka ovat aikaisemmin noudatelleet läänijakoa ja jotka 1997 lääniuudistuksesta alkaen nimityksiltään noudattavat pääasiassa maakuntajakoa historiallisia läänipoikkeuksia lukuun ottamatta. Vuoden 2003 vaaleista lähtien siirryttiin eduskuntavaaleissa noudattamaan maakuntajakoon perustuvaa vaalipiirijakoa.
Suomen Eläkeläisten Puolue SEP osallistui omalla listallaan eduskunta-, kunnallis- ja europarlamenttivaaleihin. Puolueen ensimmäiset vaalit olivat vuonna 1987 ja viimeiset 1999. Vuoden 1987 eduskuntavaaleissa SEP:lla oli ehdokkaita kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä ja vuoden 1991 vaaleissa kaikissa muissa paitsi Kuopion, Keski-Suomen ja Oulun vaalipiireissä.
BTS (yhtye) BTS:n ensimmäiset jäsenet rekrytoitiin Big Hit Entertainmentiin harjoittelijoiksi yhtiön esiintymislaulujen avulla vuosina 2010 ja 2011, ja alkuperäinen kokoonpano koki monia muutoksia ennen kuin yhtyeen viralliset jäsenet valittiin vuonna 2012. Jo puoli vuotta ennen debyyttiään BTS alkoi paitsi markkinoida itseään myös luoda suhdetta mahdollisiin faneihinsa Twitterin, videoblogien ja fancafe-julkaisujen avulla. He myös julkaisivat cover-kappaleita Youtubeen ja SoundCloudiin.
BTS (yhtye) Kesäkuussa BTS osallistui "Bridge to Korea" -festivaaleihin Venäjällä, ja tapahtumassa yhtyeen jäsenet tuomaroivat K-pop cover -tanssikilpailua sekä esiintyivät 10 000 katsojalle. Yhtye osallistui myös Los Angelesissa järjestettyyn KCON:iin Girls' Generationin ja muiden eteläkorealaisten artistien kanssa 10. elokuuta 2014.
BTS (yhtye) Kaikki yhtyeen jäsenet tanssivat, mutta J-Hope, Jimin, V ja Jungkook ovat yhtyeen päätanssijoita. Ryhmän tanssinjohtaja on J-Hope.
BTS (yhtye) BTS on seitsenhenkinen yhtye, johon kuuluu neljä vokalistia ja kolme räppäriä. Yhtyeen johtajana toimii sen pääräppäri RM.
BTS (yhtye) Helmikuussa 2015 BTS teki ensimmäisen Japanin kiertueensa, "Wake Up: Open Your Eyes". He esiintyivät 25 000 fanille Tokiossa, Osakassa, Nagoyassa ja Fukuokassa. Maaliskuun 28. päivä BTS piti toisen soolokonserttinsa Etelä-Koreassa, "BTS Live Trilogy – Episode 1: BTS Begins."
BTS (yhtye) Vuonna 2018 Korean tasavallan presidentti Moon Jae-in palkitsi BTS:n heidän kulttuurisista palveluksistaan Korean tasavallalle. Saman vuoden elokuussa yhtyeen jäsenet pitivät UNICEFin hyvän tahdon lähettiläinä puheen Yhdistyneille kansakunnille.
BTS (yhtye) BTS:n harjoitteluaikaan sisältyi tyypilliseen tapaan muun muassa avustamista, taustatanssimista ja pieniä rooleja musiikkivideoissa. Kukaan yhtyeen jäsenistä ei ole alun perin kotoisin Soulista, ja uransa alussa he asuivatkin yhdessä asunnossa, jossa kaikki seitsemän poikaa jakoivat saman makuuhuoneen.
BTS (yhtye) BTS (tunnetaan myös nimellä Bangtan Boys, Bulletproof Boy Scouts ja Beyond the Scene, , "Bangtan Sonyeondan") on eteläkorealainen seitsenhenkinen k-pop-yhtye. Yhtye debytoi 13. kesäkuuta 2013 kappaleellaan "No More Dream", minkä jälkeen se on julkaissut kymmenen koreankielistä albumia ja yhden japaninkielisen studioalbumin. BTS on kansainvälisesti menestynein eteläkorealainen yhtye, ja se tunnetaan muun muassa monimutkaisista koreografioistaan, laajasta näkyvyydestään sosiaalisessa mediassa ja aktiivisesta fanikunnastaan nimeltä ARMY. Yhtyeessä on neljä vokalistia ja kolme räppäriä, ja sen tyylilajina on useista eri genreistä vaikutteita ottava pop- ja rap-musiikki.