mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Zachary Hietala Sakari "Zachary" Harri Pekka Hietala (s. 10. elokuuta 1962 Tervo) on kuopiolaisen Tarot-yhtyeen kitaristi. Zachary Hietala perusti Tarot-yhtyeen veljensä Marco Hietalan kanssa. Sakari Hietala asuu Kuopiossa ja toimii nuoriso-ohjaajana sekä musiikinopettajana yhdeksäs- ja kymppiluokkalaisille. Hietala on myös aktiivisesti mukana Tarotin toiminnassa muutenkin kuin soitannollisesti: hän on esimerkiksi yksi Tarotin virallisen foorumin ylläpitäjistä. Hietalan taitoja kitaristina voi arvioida Tarot-yhtyeen kappaleiden kitarasooloista, esimerkiksi kappaleista Pyre of Gods, Wings of Darkness ja I Don't Care Anymore. Hietala harjoitteli nuorena kitaransoittoa joskus kahdeksankin tuntia päivässä.
Kuona (kylä) Taidemaalari ja taidegraafikko Erkki Sakari Heinonen (1933–2010) syntyi, työskenteli koko luovan kautensa ajan ja kuoli Kuonalla.
Sommelo Sommelossa esiintyivät Arja Kastinen, Taito Hoffrén, Teatteri Pensas, Leena Joutsenlahti, Piirpauke, Sakari Kukko, Mikko Perkoila, Maari Kallberg, Sanna Kurki-Suonio & Riitta-Huttunen, Jarmo Romppanen, Pekka Huttu-Hiltunen, Kansantanssiryhmä Kuhmon Keiketys, Wimme Saari ja Jussi Huovinen.
Eläkeliitto Eläkeliiton puheenjohtajat ovat olleet tunnettuja keskustavaikuttajia. Ensimmäinen puheenjohtaja oli professori Alfred Salmela (1970–1971). Hänen jälkeensä puheenjohtajaksi valittiin kansleri V. J. Sukselainen, joka toimi 15 vuotta puheenjohtajana (1972–1987). Vuonna 1987 kolmanneksi puheenjohtajaksi valittiin Yleisradiosta eläkkeelle jäänyt ohjelmajohtaja Pekka Silvola (1988–1995). Kouluneuvos Mauri Paananen oli liiton neljäs puheenjohtaja (1995–2000). Maaherra Hannu Tenhiälä toimi liiton puheenjohtajana 12 vuotta (2000–2012). Eläkeliiton XVII liittokokouksessa Rovaniemellä kesäkuussa 2012 liiton kuudenneksi puheenjohtajaksi valittiin kaupunkineuvos Hannes Manninen. Liiton seitsemänneksi puheenjohtajaksi valittiin lääketieteen lisensiaatti Eeva Kuuskoski Seinäjoella 4. kesäkuuta 2015. Jyväskylässä XIX liittokokouksessa liiton puheenjohtajaksi vuosiksi 2018-2021 valittiin hallintotieteiden tohtori Raimo Ikonen.
Eino S. Repo Yksi Revon uudistuksia oli suoraan pääjohtajan alaisen Erikoistoimituksen perustaminen. Erikoistoimituksen vetäjänä toimi Reino Paasilinna, jonka aloitusohjelma (”Vakuutusasia on sydämenasia”) 1966 herätti valtavan kohun julkisuudessa. Edellä mainittujen seikkojen vuoksi Repoa ei valittu pääjohtajaksi enää toiseksi viisivuotiskaudeksi. Niin Keskusta kuin sosialidemokraatitkin halusivat vaihtaa pääjohtajaa, koska mielipidetiedustelut ennakoivat konservatismin paluuta vuoden 1970 eduskuntavaaleissa, ja siten lieventää sitä pelkoa, jota porvaristo tunsi radikalismia kohtaan. Revon tilalle tuli SDP:n puoluesihteeri Erkki Raatikainen, jonka kausi tunnetaan niin sanottuna normalisoitumisen kautena. Repo valittiin 1969 Yleisradion radiojohtajaksi SKDL:n mandaatilla, ja tästä virasta hän jäi eläkkeelle 1974. Nimityspakettiin kuuluivat myös Keskustan puoluesihteerin Pekka Silvolan valinta ohjelmajohtajaksi ja Pertti Paloheimon tulo TV 1:n johtajaksi Kokoomuksen mandaatilla.
Silvola-Sillböle 1500-2000 Kirja on kirjoitettu suomeksi ja ruotsiksi, ja siinä on runsas kuvitus. Kustantaja "Silvolan Pientaloyhdistys ry" toivoi, että kirja saisi alueen asukkaat kiinnostumaan omasta lähiympäristöstään ja sen historiasta sekä arvostamaan rakennetun maiseman ajallisia kerrostumia ja vahvistaisi asukkaiden yhteenkuuluvaisuutta. Kirjasta on otettu kaksi painosta ja aiheista pidetty kymmeniä esitelmiä Vantaalla ja muualla Etelä-Suomessa. Kotiseutututkimus on vilkastunut Vantaan eri kylissä, ja kirjailija on palkittu ansiokkaasta työstä "Vantaan Omakotiyhdistysten keskus­liiton" kunnia­maininnalla. Kirjan aiheista on järjestetty valokuvanäyttelyitä, kulttuurikävelyjä ja kyläjuhlia Vantaan kaupungin tuella.
Erkki Sakari Heinonen Heinonen kuoli 20. toukokuuta 2010 pitkällisen sairauden uuvuttamana kotiseudullaan Haapajärven Kuonalla, jossa oli syntynyt ja tehnyt valtaosan tunnetuimmista teoksistaan.
Sakari Koskinen Kirjan "Kuka sellaista tekisi" lopussa vanha rikososaston päällikkö Tauno Niiranen jää eläkkeelle ja hänen paikkansa periikin epämieluisana yllätyksenä aikoinaan ministeriöön siirtynyt entinen komisario Risto Matias Rusinpää. Kaikkien vilpittömäksi harmiksi uusi pomo ottaa muiden narrina pitämän Veli-Pekka Simon suojatikseen.
Keimo Hirvonen 1980-luvun alussa Hirvonen soitti Pekka Pohjolan ja Sakari Kuosmasen yhtyeissä. Hän sai nimeä myös jazzpiireissä ja soitti rumpuja Instinct- ja The Bullworkers-yhtyeissä. 1990-luvulla Hirvonen oli mukana Rinneradiossa ja Cool Sheiksissa. Sittemmin Hirvonen on soittanut muun muassa Ismo Alangon ja Hectorin taustalla.
Amulet (yhtye) Amulet keikkaili 2000-luvulla satunnaisesti kokoonpanolla Heinomaa, Hiiri, Helminen sekä Pekka ja Pertti Sormunen. Bändin keulahahmo Pekka Sormunen kuoli syyskuussa 2010.
Matti Kurkinen Matti Sakari Kurkinen (8. lokakuuta 1951 Mikkeli – 16. kesäkuuta 1975 Vantaa) oli suomalainen kitaristi. Aiemmin muun muassa Pekka Pohjolan kanssa soittanut Kurkinen korvasi Albert Järvisen Kalevala-yhtyeen kitaristina vuonna 1971. Pian tämän jälkeen yhtye muutti musiikillista suuntaansa progressivisen rockin suuntaan.
Sakari Koskinen Komisario Koskinen on töissä Tampereella Sorin poliisitalolla. Kahdessa ensimmäisessä romaanissa hän on arvoltaan ylikonstaapeli ja lopuissa komisario. Hänen työkavereitaan ovat muun muassa Risto Pekki (joka perii Koskiselta vapautuneen ylikonstaapelin pestin), urheiluseura Ilveksen fanaattinen kannattaja Markku Kaatio, Ulla Lundelin (josta tulee myöhemmin myös ylikonstaapeli), huumetutkija Kaija Palonen, Antti Luttinen (joka esiintyy vain muutamassa kirjassa; Koskisen sihteeri Tarun poikaystävä ja myöhempi aviomies), "stadilaisuuttaan" joskus liikaakin korostava ja usein narrina pidetty Veli-Pekka Simo, Tauno Niiranen (lempinimi Tanse ) ja sarjan alussa jo eläkkeelle jäämässä oleva Roine.
Integratiivinen nationalismi Suomessa integratiivista nationalismia sovelsivat ja kehittivät edelleen vuosisadan alun vanhasuomalaiset kuten Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen, AKS:n sihteerin Niilo Kärjen johtama ryhmä (Kärki-ryhmä) Akateemisessa Karjala-Seurassa sekä sodan jälkeen entiset AKS-läiset presidentti Urho Kekkonen ja suomalaisen sosiaalipolitiikan teoreetikko Pekka Kuusi.
Turun joukkoliikennetoimisto Linja 302: Kauppatori - Rusko - Vahto, Silvola
Sakari Halonen Halonen kuoli kesäkuussa 1992 Helsingissä oltuaan jo pitkään eläkkeellä. Hänen äitinsä oli näyttelijä Fanni Halonen ja puolisonsa vuodesta 1945 näyttelijä Eila Halonen, o.s. Kauhanen.
Turun joukkoliikennetoimisto Linja 303: Kauppatori - Rusko, Paasniittu - Vahto, Silvola
Pekka Tegelman Kolme albumia julkaisseen Finnforestin lisäksi hän soittanut useiden muiden artistien levyillä sekä toiminut tuottajana kymmenillä albumeilla. Tegelmanin pitkäaikaisimpia yhteistyökumppaneita ovat olleet muun muassa Petri Pettersson, Liisa Tavi sekä Sakari Kuosmanen. 2010-luvulla hän on tulkinnut Jacques Brelin tuotantoa yhdessä näyttelijä Martti Suosalon kanssa. Tegelmanin ensimmäinen sooloalbumi ilmestyi vuonna 2010.
Suomen alle 18-vuotiaiden koripallomaajoukkue Suomen U18-joukkue on sijoittunut ikäluokan EM-kilpailuissa parhaimmillaan seitsemänneksi kahdesti 1980-luvulla. Tuolloin joukkueessa pelasivat Henrik Dettmannin valmennuksessa muun muassa Pekka Markkanen, Sakari Pehkonen ja Jari Raitanen. Vuonna 2015 Suomi sijoittui 13:nneksi, ja Lauri Markkanen voitti turnauksen korikuninkuuden.
Sakari Koskinen Ylennys aiheuttaa joskus suukopua: esimerkiksi eräänä juhannusaaton aattona (kirja "Lyöty mies", tarina "Felipe Massan näköinen mies") Kaatio ei haluaisi millään jäädä tutkimaan viime hetken tapausta – ja syyttää että ylikonstaapelit Pekki ja Lundelin jyräävät tavallista konstaapelia arvonsa perusteella; huvittunut Koskinen viheltää pelin poikki ja sanoo että kaikki jäävät.
Joensuun Gospel-festivaalit Golden Gospel -palkinnon on saanut muun muassa Jaakko Löytty (1997), Jaakko Ryhänen, Jukka Leppilampi, Pekka Simojoki, Tiina Korhonen ja Harri Helenius (2006), Tapani Nuutinen (2007), Kirsi Rostamo (2008), Sakari Kukko (2009), Jakaranda-yhtye (2010), Pro Fide (2011), Juhani Aaltonen (2012) ja Chariots (2013).
Ylivieskan Kuula Erkki Seppälä, takakenttä; Kari Haapakoski, polttolinja; Veijo Saukkonen, etukenttä; Sakari Haapakoski, lukkari; Samuli Haapakoski, polttolinja; Erkki Jämsä, takakenttä; Mauri Koskela, etukenttä; Juha Keskinen, polttolinja; Osmo Röntynen, polttolinja; Ossi Rapo, etukenttä, pelinjohtaja; Esa Ihalainen, polttolinja; Jukka Sydänmetsä, polttolinja; Pekka Pieskä, takakenttä.
Sommelo Kesän festivaalilla esiintyi mm. Piirpauke Sakari Kukon johdolla, Sibelius Akatemian Folk Big Band, useita runolaulajia kuten Jussi Huovinen, Heikki Laitinen, Taito Hoffrén, Pekka Huttu-Hiltunen sekä monia muita. Festivaaleilla vieraili ryhmiä Itämeren alueelta kuten Ratilio tanssi- ja musiikkiryhmä Latviasta, Mari Kalkun ja Runorun sekä KülaKõla Virosta.
Petri Mikkola Kaudella 1988–1989 hänen valmentamansa KTP:n B-poikajoukkue voitti Suomen mestaruuden. Kaudella 1991–1992 hän toimi SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana, Erkki Hiltusen toimiessa päävalmentajana. Kaudelle 1992–1993 hänet valittiin KTP:n naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennustehtävissä apunaan hänellä oli Sakari Hartonen, Jukka-Pekka Laakkonen. Joukkueenjohtajana toimi Esa Lanki.
Pekka Turpeinen (pormestari) Pekka Turpeinen oli naimisissa 1931–1940 pankkivirkailija Anna Helena Lindforsin kanssa joka kuoli talvisodan aikana Oulun pommituksessa 1. tammikuuta 1940 saatuaan sydänhalvauksen pommin räjähdyksen säikäyttämänä.
Christoffer Sundqvist Viime vuosina Sundqvist on soittanut lähes kaikkien suomalaisorkestereiden solistina. Ulkomaisista solistivierailuista tärkeimmät orkesterit ovat , Göteborgin sinfoniaorkesteri, Sinfonieorchester Basel, ERSO (Eesti Riiklik Sümfooniaorkester), Nordwestdeutsche Philharmonien ja Norrköpingin sinfoniaorkesteri. Kapellimestareina ovat olleet muun muassa Jukka-Pekka Saraste, John Storgårds, Sakari Oramo, Okko Kamu, Hannu Lintu, Anna-Maria Helsing ja Eugene Zigane.
Cammy Cammy () on Capcomin luoma videopelihahmo Street Fighter -pelisarjassa. Se teki ensi esiintymisensä Super Street Fighter II:ssa vuonna 1993.
Street Fighter II Myöhemmin julkaistiin seuraaja "Super Street Fighter II" ja sen tietokonevastine "Super Street Fighter 2 Turbo", jotka esittelivät viisi uutta hahmoa: Cammyn, T. Hawkin, Dee-Jayn, Akuman ja Bruce Lee -tribuutti Fei Longin.
Super Street Fighter II Super Street Fighter II: The New Challengers () on vuoden 1993 lokakuussa julkaistu videopeli. Se on jatkoa "Street Fighter II"-pelille ja samalla neljäs versio edellä mainitusta pelistä. Edelliset versiot ovat "Street Fighter II: Champion Edition" ja "Street Fighter II: Hyper Fighting". Pelissä nähtiin myös neljä uutta hahmoa; T. Hawk, Fei-Long, Dee Jay ja Cammy.
Super Street Fighter II Super Street Fighter II:sta julkaistiin vuonna 1994 päivitetty versio "Super Street Fighter II Turbo".
Street Fighter IV "Street Fighter IV":n hahmokaarti koostuu yhteensä 25:stä eri hahmosta. Pelissä esiintyvät "Street Fighterin" hahmoista Gen, Ken, Sagat ja Ryu. Kaikki "Street Fighter II":n esittelemät hahmot (Balrog, Blanka, Chun-Li, Dhalsim, E. Honda, Guile, M. Bison, Vega ja Zangief) ovat mukana "Street Fighter IV":ssä. "Super Street Fighter II":sta paluun tekevät Akuma, Cammy ja Fei-Long. "Street Fighter II" -sarjan hahmokaartista puuttuvat vain Dee-Jay ja T. Hawk, joiden on kuitenkin vahvistettu palaavan "Super Street Fighter IV":ssa. "Street Fighter Alpha" -sarjasta esiintyvät Dan, Rose ja Sakura. Pelissä esiintyy kuusi uutta hahmoa: muistinmenetyksestä kärsivä ranskalainen vapaaottelija Abel; yhdysvaltalainen CIA-agentti Crimson Viper; meksikolainen vapaapainija El Fuerte; yhdysvaltalainen ylipainoinen motoristi Rufus; Ryun ja Ken Mastersin "sensei" Gouken; ja pelin pääkonna, asevalmistaja S.I.N.:n pääjohtaja Seth. Goukenin hahmo esiteltiin jo "" -mangassa, mutta "Street Fighter IV" on hänen ensiesiintymisensä pelattavana hahmona.
Street Fighter IV Pelin hahmoista Akuma, Cammy, Dan, Fei-Long, Gen, Gouken, Rose, Sakura ja Seth esiintyvät pelihahmoina vain konsoli- ja tietokoneversioissa. Akuma, Gouken ja loppuvastus Seth ovat salaisia hahmoja, joiden avaaminen vaatii pelaajalta tyypillistä vaativamman pelisuorituksen. Pelin anime-välinäytöksissä esiintyvät myös edellisten "Street Fighter" -pelien pelaajahahmoista Sagatin oppipoika Adon ("Street Fighter" ja "Street Fighter Alpha"), kuolleeksi julistettu Guilen paras ystävä Charlie ("Street Fighter Alpha") sekä kiinalaiskaksoset Yun ja Yang ("Street Fighter III"). Sarjan vakituisista ei-pelaajahahmoista välinäytöksissä esiintyvät Ken Mastersin vaimo Eliza ja Cammy Whiten esimies eversti Keith Wolfman.
Guile Guile () on Capcomin luoma ja Akira Yasudan suunnittelema videopelihahmo Street Fighter -pelisarjassa. Hän teki ensi esiintymisensä Street Fighter II:ssa vuonna 1991. Hahmoa pidetään pelin kolmesta johtavimmista mieshahmoista heti Ryun ja Kenin jälkeen. Guile on Yhdysvaltain ilmavoimien Majuri.
Cammy Cammy oli listattu vuonna 2008 sijalle kolme IGN-sivuston laatiman 25 parasta Street Fighter -hahmoa.
Cammy GameDaily sivusto listasi Cammyn sijalle seitsemän laatimassaan kautta-aikain 20 parasta Street Fighter hahmoa.
Street Fighter (elokuva) Tarina perustuu videopeliin Street Fighter II. Elokuvaa varten hahmojen taustatarinoita muunneltiin ja se suunniteltiin kokoperheen toimintaseikkailuelokuvaksi. Lisäksi elokuvaan kylvettiin paljon huumoria, joka sai pelin fanikunnalta ja kriitikoilta nyrpeän vastaanoton. Kaikki "Street Fighter II:n" ja sen "Super"-painoksen hahmot esiintyvät elokuvassa lukuun ottamatta Fei Longia (Bruce Leen mukaan mallinnettu hahmo).
Super Street Fighter II Turbo Super Street Fighter II Turbo () on Capcomin kehittämä vuonna 1994 julkaistu tappelupeli. Se on jatkoa "Super Street Fighter II" -pelille ja samalla viides ja viimeinen versio alkuperäisestä "Street Fighter II" -pelistä.
Vega (Street Fighter) Vega on Akira Yasudan luoma Capcomin videopelihahmo Street Fighter -pelisarjassa. Se teki ensiesiintymisensä Street Fighter II:ssa vuonna 1991. Sarjan kotimaassa Japanissa hahmo tunnetaan nimellä Balrog ().
Street Fighter III Street Fighter III: New Generation () on Capcomin kehittämä ja julkaisema 2D-tappelupeli, joka julkaistiin kolikkopelinä vuonna 1997 Capcomin CP System III-kolikkopelijärjestelmälle. Se oli suunniteltu suoraksi jatko-osaksi Street Fighter II:lle, eikä Ryuta ja Keniä lukuun ottamatta sisällä yhtään hahmoa sarjan aiemmista peleistä, esitellen lähes täysin uuden hahmorosterin. Pelillisesti "New Generation" tuo myös uusia ominaisuuksia, kuten hyökkäysten torjumisen (, japanilaisversiossa "blocking") ja Super Arts-järjestelmän.
Akuma (Street Fighter) Akuma on japanilaisen pelitalon Capcomin "Street Fighter" -pelisarjassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, jonka loi Noritaka Funamizu ja hahmosuunnittelun teki Bengus. Sarjan kotimaassa Japanissa hahmo tunnetaan nimellä Gōki (, "vahva henki"). Hahmon ensiesiintyminen oli vuonna 1994 ilmestyneessä "Super Street Fighter II Turbossa".
Chun-Li Chun-Li (, ) on Capcomin videopelihahmo "Street Fighter" -pelisarjassa. Akira Yasudan luoma hahmo teki ensiesiintymisensä "Street Fighter II:ssa" vuonna 1991.
Street Fighter II: The Animated Movie "Street Fighter Alpha: Warrior's Dreamsissa" Ken Mastersille annettiin sidotut pitkät hiukset ja M. Bisonista tehtiin kookas ja lihaksikas verrattuna "Street Fighter II":n hoikkaan Bisoniin; molemmat hahmomallit perustuvat elokuvan näkemykseen Kenistä ja Bisonista. "Street Fighter Alpha 2" myös kanonisoi elokuvan väitöksen, jonka mukaan Ryun ikoninen punainen hachimaki on alun perin Kenin hiusnauha, jonka Ken antoi jäähyväislahjaksi Ryulle. "Street Fighter Alphan" Dramatic Battle -moodissa Ryu ja Ken kohtaavat yhdessä elokuvan viimeisen toimintakohtauksen tavoin Bisonin; pelin japaninkielisessä versiossa ottelun aikana kuullaan elokuvan soundtrackin kappale "Itoshisa To Setsunasa To Kokoro Tsuyosa To" samasta kohtauksesta. "Street Fighter Alphassa" Sagatin loppuvastus on Ryu, jonka Sagat kohtaa samalla ruohoniityllä kuin elokuvan alkukohtauksessa. "Street Fighter Alpha 2":ssa Zangief ja "Street Fighter Alpha 3":ssa Cammy viskaavat pois punaisen kaavun ennen osallistumista otteluun, mikä on viittaus hahmojen sisääntuloon elokuvassa. "Street Fighter Alpha 2":ssa Bisonin VTOL-kone nähdään Brasiliassa sijaitsevassa pelin tasossa. "Street Fighter Alpha 2":ssa Bisonin loppunäytöksessä Shadowlawille työskentelevä vanha tiedemies tekee cameoroolin ja Bison aivopesee Ryun samalla tavalla kuin Ken aivopestiin elokuvassa. "Street Fighter Alpha 3":ssa Ryu kohtaa aivopestyn Kenin, minkä jälkeen hän käy viimeisen ottelun Bisonia vastaan. "Street Fighter II: The Animated Movien" vaikutukset yltivät myös "Street Fighter Alpha" -sarjan ulkopuolelle; esimerkiksi elokuvan aivopesty Ken oli pääinspiraatio "in" Violent Kenille.
Sagat Sagat () on Finish Hiroshin luoma videopelihahmo Capcomin Street Fighter -pelisarjassa. Hahmo teki ensi esiintymisensä Street Fighterissa vuonna 1987. Sagat on thainyrkkeilyn mestari, joka on 226 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kg.
Ryu (Street Fighter) Ryun useat Super Combo liikkeet ovat voimakkaampia, kuin hänen tavalliset liikkeet. Street Fighter III pelisarjassa näitä kutsutaan Super Artseiksi. Shinku hadouken liikkeellä saa aikaan viisi osumaa yhdellä hadouken liikkeellä. Shin shoryuken puolestaan tuottaa kaksi lisäiskua tavallisen shoryukenin sijaan. Shinku tatsumaki senpukyaku on voimakkaampi hurrikaanipotkun tekevä liike, joka pysyy paikallaan. Samainen liike korvattiin Street Fighter III peleissä "Denjin hadoukenilla", joka on vaihtoehtoversio Shinkuu hadoukenista, jossa pelaajan täytyy ladata "tulipallonsa". Sitä kauemmin sitä latasi sen enemmän tuhoa se teki vastustajaansa. Denjin Hadoukenia ei voi myöskään torjua kuin hyppäämällä.
Zangief Zangief () on Akira Yasudan luoma videopelihahmo Capcomin Street Fighter -pelisarjassa. Hahmo teki ensiesiintymisensä Street Fighter II:ssa vuonna 1991. Zangief on entinen neuvostoliittolainen ja nykyinen venäläinen painija, joka on 214 senttimetriä pitkä ja painaa 115 kg.
Sagat Sagat teki ensiesiintymisensä alkuperäisessä Street Fighter -pelissä, jossa se esiintyi viimeisenä pomovastuksena. Pelaajan oli aluksi voitettava hänen oppipoikansa Adon ennen itse mestarin kohtaamista. Toisen kerran Sagat esiintyi esimmäisessä jatko-osassa Street Fighter II:ssa, jossa hän on yksi kolmesta pelin loppuvastuksista ennen M. Bisonin kohtaamista. Sagat haki revanssia Ryusta ja hänellä oli rintakehässään arpi edellisestä kaksikon kohtaamisesta. Myöhemmin Sagat tuli pelattavaksi hahmoksi päivitetyssä Street Fighter II: Champion Edition versiossa.
Sagat Sagat esiintyi ei kanoonisessa Street Fighter EX3 pelissä lukittuna hahmona, jossa hän alkoi paheksua Ryuta katoamisen vuoksi. Sagat palasi takaisin pelattavaksi hahmoksi Street Fighter IV:sta jäätyään pois Street Fighterin kolmannesta osasta. Hän oli mukana myös Super Street Fighter IV:ssa, jossa Sagatin ja Ryun välinen kilpailu muuttui enemmän ystävällismieliseksi.
Akuma (Street Fighter) Akuma esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1994 ilmestyneessä "Street Fighter II":n viimeisessä versiossa, "Super Street Fighter II Turbossa". Jos pelaaja saavutti tietyt pelivaatimukset yksinpelissä, Akuma ilmestyy pelin viimeisessä ottelussa tappaen loppuvastuksen M. Bisonin ja haastaen pelaajahahmon kaksintaisteluun. Akuman ilmestyminen otteluun muistuttaa yhdysvaltalaisen pelilehden Electronic Gaming Monthlyn vuoden 1993 aprillipilaksi kirjoitettua vitsiartikkelia, jonka mukaan "Street Fighter II":n pelaaminen tietyillä pelivaatimuksilla siirtää loppuottelun pomohahmoksi Bisonin paikalle Sheng Longiksi kutsutun piilotetun hahmon. Artikkeli oli tarkoitettu humoristiseksi huijaukseksi, mutta monet "Street Fighter II":n pelaajat luottivat vilpittömästi artikkelin todenmukaisuuteen. Akuman sijoittaminen piilotetuksi hahmoksi, yhtäkkinen ilmestyminen loppuotteluun ja erittäin tehokkaat hyökkäykset olivat yhtäläisyyksiä Electronic Monthlyn artikkelin Sheng Longin kanssa. Capcom kuitenkaan ei ole vahvistanut Sheng Longin suhdetta Akuman ensiesiintymiseen "Super Street Fighter II Turbossa".
Akuma (Street Fighter) "Super Street Fighter II Turbossa" Akuma osallistuu rikollisjärjestön Shadaloon johtajan M. Bisonin järjestämään toiseen World Warrior -turnaukseen, jonka päätteeksi hän tappaa Bisonin Shun Goku Satsulla. "Street Fighter IV":ssa Akuma aistii Satsui no Hadōn heräävän Ryun sisällä ja lähtee maailmalle löytääkseen tämän. Akuman saavuttua perille Ryu on ehtinyt hävitä ottelun kaksintaistelusta Akuman kanssa selvinnyttä Goukenia vastaan. Akuma raivostuu huomatessaan Goukenin sulkeneen Satsui no Hadōn Ryun kehossa, joten hän haastaa veljensä uusintaotteluun panoksena nuoren miehen kohtalo. Ottelun lopputulos on epäselvä, mutta Gouken on hengissä hahmon loppunäytöksessä "Super Street Fighter IV":ssa. "Street Fighter III: 2nd Impactissa" Ryu on lopullisesti hylännyt Satsui no Hadōn ja Akuma jatkaa yksin taistelutyylinsä koulutusta.
Street Fighter IV "Super Street Fighter IV" on peliin vuonna 2010 julkaistu päivitysversio.
M. Bison Shadaloon "neljästä taivaallisesta kuninkaasta" () tuli pelattavia hahmoja "Street Fighter II":n toisessa versiossa, "Street Fighter II' – Champion Editionissa". Bison pysyi "Street Fighter II":n loppuvastuksena, kunnes vuonna 1994 ilmestyneessä "Super Street Fighter II Turbossa" tiettyjen pelivaatimusten suorittamisella uusi hahmo Akuma ilmestyy loppuotteluun tappaen Bisonin ja haastaen pelaajahahmon lopputaisteluun.
M. Bison "Super Street Fighter II Turbossa" Bison järjestää toisen World Warrior -turnauksen saadakseen koston henkilöille, jotka olivat vastuussa hänen suunnitelmansa epäonnistumisesta ja Psycho Driven tuhosta. Turnauksen aikana Bison paljastaa Cammylle tämän menneisyyden ja luovuttaa Thunder Hawkin intiaaniheimon kotimannut, jotka hän ryöväsi heimolta vuosia sitten. Guile kohtaa viimein Bisonin ja voittaa hänet kaksintaistelussa, mutta hän luopuu aikeista kostaa Charlien kuolema tappamalla Bisonin ja säästää tämän hengen. Bison kohtaa Akuman, joka mittelön päätteeksi surmaa Bisonin tappotekniikalla Shun Goku Satsulla. Bisonin kuolema johtaa Shadaloon romahdukseen.
Ryu (Street Fighter) Ryun ulkonäkö on vaihdellut peleistä ja sarjoista riippuen. Ensimmäisessä pelissä hänellä oli punertavat hiukset, harmaat silmät ja valkoinen otsapanta, sekä punaiset tossut. Sittemmin Street Fighter II peleissä Ryulla on ollut ruskeat hiukset ja silmät, sekä pitkä punainen otsapanta. Edelliseen peliin nähden hänellä ei myöskään ole tossuja vaan taistelee paljain jaloin. Ryu käyttää pääasunaan aina valkoista karateasua, josta hihat on revitty pois. Street Fighter Alpha peleissä, jotka sijoittuvat Street Fighter II:n edeltävään aikaan Ryun hiukset ovat vaaleahkon ruskeat ja hänellä on ensimmäisen pelin tapaan valkoine otsapanta. Poikkeuksellisesti Street Fighter III:ssa Ryulla on ensimmäistä kertaa mustat hiukset. Läpi Street Fighter pelien hänen asunsa näyttää myös kuluneemmalta peli peliltä. Street Fighter IV pelissä hänen asunsa on kokonaisuudeltaan lähimpänä kakkososan asua.
Street Fighter II Vuonna 1994 ilmestyi "Street Fighter II:n" pohjalta kehitelty elokuvasovitus "Street Fighter", joka ei kuitenkaan menestynyt. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Steven E. de Souza, ja sen pääosia näyttelivät Jean-Claude Van Damme ja Raúl Juliá.
Street Fighter: The Movie (videopeli) Erikoisliikkeille puolestaan on annettu oma mittari, jonka täytyy olla "danger"-tasolla, ennen kuin näitä liikkeitä voi suorittaa. Pelissä on mukana myös Super Street Fighter II Turbosta tuttu "Super Combo" -mittari. Lähes kaikilla on vähintään kaksi Super Combo -liikettä, jotka voi huomata sinisestä tai punaisesta varjosta, jonka liikkeet jättävät jälkeensä.
Laura Bailey Vuodesta 2002 lähtien Bailey on tehnyt äänirooleja myös videopeleihin, kuten "BloodRayne", "", "", "Soulcalibur IV", "", "Final Fantasy XIII" ja "". Näiden ohella Bailey on ollut myös mukana "Street Fighter" -projekteissa Chun-Lin äänenä "Street Fighter IV":ssä, "Super Street Fighter IV":ssä ja "issa".
Street Fighter (pelisarja) Capcom ryhtyi tuottamaan vuonna 1996 tappelupelejä, joissa olisi mukana muiden yhtiöiden hahmoja. Capcom aloitti X-Men vs. Street Fighter pelillä vuonna 1996, jossa Marvelin sarjakuvaryhmän X-Menin hahmot tappelivat Capcomin Street Fighter hahmoja vastaan. Vuotta myöhemmin julkaistiin Marvel Super Heroes vs. Street Fighter, johon oli saatu lisää Marvelin hahmoja. 1998 yhtiöt päättivät antaa tappelupelisarjalleen virallisen nimen Marvel vs. Capcom, johon he tällä kertaa lisäsivät laajemmalla valikoimalla omia hahmojaan. Tämän myötä Capcom toi Street Fighter hahmojen lisäksi hahmoja muista pelisarjoistaan.
Street Fighter IV "Street Fighter IV":n pelimekaniikaltaan samanlainen kuin sarjan edellisissä peleissä. 1UP.comin peliarvostelija Stephen Klecknerin mukaan pelissä on "Super Street Fighter II Turbon" pelattavuus "Street Fighter III 3rd Striken" uudistuksilla. Pelissä on "Street Fighter" -sarjalle tyypillinen kuuden painikkeen ohjaustekniikka, joista kolme painiketta on erivahvuisille potkuille ja kolme erivahvuisille lyönneille. Pad-ohjaimen tatin heiluttaminen tiettyyn suuntaan ja samanaikainen tietyn näppäimen painaminen käynnistää pelaajahahmolta erikoishyökkäyksen. Pelimekaniikkaa uudistettu erittäin voimakkailla Ultra Combo -hyökkäyksillä, joiden onnistuessa kamera irtaantuu perinteistä, sivuttaisesta kuvakulmasta ja esittää pelaajalle dynaamisen, elokuvamaisen animaatiopätkän.
Marvel Super Heroes vs. Street Fighter Marvel Super Heroes vs. Street Fighter on Capcomin kehittämä ja julkaisema "Marvel vs. Capcom" -pelisarjaan kuuluva taistelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä vuonna 1997. Seuraavana vuonna peli julkaistiin Sega Saturnille ja vuonna 1999 PlayStationille.
Ken Masters Street Fighter III:een mennessä Ken on saanut useita eri nimikkoliikkeitä, kuten jo mainitun Shoryu Reppan, Shinryukenin (Lohikäärmejumalanyrkki) ja Shippujinraikyakun (Ukkossalamapotku), jotka hän sai Street Fighter Alpha -sarjasta. Street Fighter EX3:ssa Kenillä oli myös ”Meteor Combo” nimeltään ”Kuzuuryu Reppa”, joka on kolmen jo edellä mainitun Super Combon sekoitus.
Street Fighter: The Movie (videopeli) Street Fighter: The Movie -peli julkaistiin noin puoli vuotta Super Street Fighter II Turbon jälkeen, josta se poikkeaa usealla tavalla. Peli painottuu huomattavasti enemmän ilmassa tehtäviin comboihin ja pelaaja kykenee tekemään jatkuvia hyökkäyksiä vastaiskuista huolimatta. Lisäksi pelaajalla on mahdollisuus peruuttaa aikomansa erikoisliike ja vaihtaa se toiseen.
Ryu (Street Fighter) Street Fighter pelisarjan ulkopuolella Ryulla on Super Gem Fighter pelissä erikoisliike nimeltä "Reppuu jinrai shoryu", joka on moninkertainen lyöntihyökkäys, joka päättyy samallalailla, kuin Shin shoryuken. pelissä Ryulla on erikoislaatuinen kyky vaihtaa tappelutyyliään pelissä mukana olevien Kenin ja Akuman tyylisiksi.
M. Bison "Street Fighter IV":ssä Bisonin kuitenkin onnistuu siirtää tietoisuutensa uuteen kehoon. Shadaloon valvonnassa toimivassa asevalmistajassa S.I.N.:ssä vallan on kaapannut Bisonin kätyriksi rakennettu androidi Seth, joka järjestää seuraavan World Warrior -turnauksen. Monien muiden turnaukseen osallistuneiden henkilöiden tavoin Bison päätyy lopulta S.I.N.:ssä salaiseen päämajaan. "Super Street Fighter IV":ssa Sethin kätyri Juri Han paljastaa houkutelleen Bisonin ja Sethin valtataisteluun kaapatakseen vallan S.I.N.:ssä. Bison kohtaa Jurin ja heidän vihjataan päätyvän kaksintaisteluun, mutta ottelun lopputulos epäselvä. Bison kohtaa myös Rosen ja jättää hänet tajuttomaksi. Bisonin viedessä Rosen VTOL-lentokoneeseen Guy ilmestyy estämään tämän suunnitelmat. Guy elvyttää Rosen ja Bison on kadonnut tapahtumapaikalta. Bisonin kohtalo "Super Street Fighter IV":n jälkeen on epäselvä, mutta hän ei esiinny pelin tapahtumien jälkeen sijoittuvassa "Street Fighter III":ssa ja loppuvastuksen paikan on ottanut Illuminatin johtaja Gill. "Street Fighter III 3rd Strikessa" Chun-Lin ja Urienin välisessä keskustelussa esiintyy kuitenkin viittaus siihen, että Shadaloo on tuhottu.
Street Fighter (pelisarja) Street Fighter () on Capcom-pelitalon tekemä taistelupelisarja. Monen muun kaksintaistelupelisarjan tavoin pelaajat ohjaavat eri puolilta maailmaa kotoisin olevia taistelijoita, joilla jokaisella on omat erikoisliikkeensä ja taustatarinansa. Capcom julkaisi pelisarjan ensimmäisen pelin elokuussa 1987. Pelisarjalla on myös useita sivuhaaroja. Erityisesti Street Fighter II:ta pidetään hyvin merkittävänä pelinä taistelupelien historiassa.
Dan Hibiki "Street Fighter IV":ssä annetaan humoristinen selitys Danin puuttumiselle "Street Fighter II":n hahmokaartissa, vaikka "Street Fighter II" sijoittuu "Street Fighter Alpha" -sarjan juonen tapahtumien jälkeen. Tosiasiassa Dan ei ollut pelissä, koska häntä ei oltu vielä luotu "Street Fighter II":n ilmestymisen aikoihin. Blanka yritti soittaa Danille puhelimella ja ilmoittaa hänelle toisesta World Warrior -turnauksesta, mutta Danin puhelinyhteys oli katkaistu maksamattoman puhelinlaskun takia. Dan osallistuu S.I.N.:n järjestämään maailmanturnaukseen ja päätyy lopulta organisaation salaiseen tukikohtaan. Dan kohtaa tukikohdassa Blankan, mutta räjähdyksen tulimyrsky lähestyy heitä. Ryun ja Sakuran Hadōkenit sammuttavat liekit, mutta Ryun, Sakuran ja Blankan hämmästykseksi Dan kuvittelee estäneen räjähdyksen itse. "Super Street Fighter IV":ssä Dan jättää sanomalehteen mainoksen saadakseen oppilasehdokkaita dōjōlleen. Myöhemmin Dan valittaa Sakuralle, ettei hän ole saanut yhtään uutta oppilasta. Sakura kuitenkin mainitsee Danille, että tämä ei muistanut kirjoittaa mainokseen Saikyō-ryūn dōjōn osoitetta.
Akuma (Street Fighter) Akuman alkuperäinen nimi Japanissa on Gōki, mutta Capcom USA päätti uudelleennimetä hahmon "Super Street Fighter II Turbon" Yhdysvaltain-julkaisussa. Capcom USA antoi hahmolle nimeksi "paholaista" tarkoittavan japaninkielisen sanan ().
Ken Masters Seuraavassa Street Fighter II -sarjan pelissä, Super Street Fighter II Turbossa, esiteltiin "Super Combot", joissa voitiin laukaista erittäin tappava liike, jos pelaajalla oli tarpeeksi supervoimaa. Ken sai liikkeen nimeltä Shoryu Reppa ("nouseva lohikäärme-pyörremyrsky" tai "nouseva lohikäärmesarja"), jossa hän tekee peräkkäin kolme Shoryukenia. Ken sai myös muutaman erilaisen liikkeen, mutta silti vain tavallisen potkuliikkeen kuten jalanpudotuksen.
Guy (Final Fight) Guy () on Akira Yasudan suunnittelema videopelihahmo Capcomin Final Fight ja myöhemmin myös Street Fighter -pelisarjassa. Hahmo teki ensi esiintymisensä Final Fightissa vuonna 1989.
M. Bison Vuonna 2008 Bison pääsi neljännelle sijalle IGN:n luettelossa 25 parhaimmasta "Street Fighter" -sarjan hahmosta. Samana vuonna GameDailyn luettelossa 20 parhaimmasta "Street Fighter" -hahmosta Bison sijoittui viidennelle sijalle. GameDaily kutsui Bisonia "yhdeksi katalimmista ja voimakkaimista loppuvastuksista videopeleissä." GameSpot laittoi Bisonin viidennelle sijalle kymmenen parhaimman videopelien konnan luettelossa. GameSpot kuitenkin esitti kritiikkiä Bisonin esiintymisestä ja Raúl Julián roolisuorituksesta vuoden 1994 toimintaelokuvassa "Street Fighterissa".
Akuma (Street Fighter) "Street Fighter Alpha 2":ssa, "Street Fighter Alpha 3":ssa ja epäkaanonisen "Capcom vs. SNK" -pelisarjan peleissä esiintyy Akuman vaihtoehtoinen versio nimeltä Shin Akuma (, "oikea Gōki"). Hahmolla on vitivalkoiset hiukset, violetinsävyinen iho ja sininen karategi. Shin Akuma ei ole hahmon alter ego, vaan Satsui no Hadōn täyden voiman valjastanut Akuma. Pelissä "Capcom vs. SNK 2: Mark of the Millennium 2001" Shin Akuma syntyy SNK:n "The King of Fighters" -sarjan vakiokonnan Rugal Bernsteinin kanavoitua Orochi-voimansa Akumaan. "Marvel Super Heroes vs. Street Fighterissa" Ryhmä-X:n arkkivihollinen Tuho muuttaa Akuman kyborgiksi nimeltä Cyber Akuma (, "mekaaninen Gōki").
Luettelo MS-DOS-peleistä "Sam & Max Hit the Road" -- "Sango Fighter" -- "Scorched Earth" -- "Screamer" -- "The Secret of Monkey Island" -- "Seek and Destroy" -- "Sensible Soccer" -- "Serve & Volley" -- "The Settlers" -- "The Settlers II" -- "Shadow Warrior" -- "Shadowgate" -- "Shattered Steel" -- "Silverball" -- "SimAnt" -- "SimCity" -- "SimCity 2000" -- "SimEarth" -- "SimIsle" -- "SimLife" -- "Simon the Sorcerer" -- "" -- "" -- "SkyRoads" -- "Slicks ’n Slide" -- "Slipstream 5000" -- "Snarf" -- "Solar Winds" -- "Space Adventure" -- "Space Invaders" -- "Space Quest - Sarien Encounter" -- "" -- "" -- "" -- "" -- "" -- "Spear of Destiny" -- "Speedball" -- "Spellcross" -- "SpurguX" -- "Star Control" -- "Star Control 2" -- "Star Control 3" -- "Star Mines" -- "Star Mines 2" -- "Star Wars" -- "Starflight" -- "" -- "Steel Panthers" -- "" -- "" -- "Stellar 7" -- "Stonekeep" -- "Street Fighter" -- "Street Fighter II" -- "Stunt Car Racer" -- "Stunts" -- "Supaplex" -- "Super Street Fighter II Turbo" -- "Super ZZT" -- "Syndicate" -- "Syndicate Wars" -- "System Shock"
Ken Masters Ken menee naimisiin tyttöystävänsä Elizan kanssa Street Fighter II:n loputtua. (Eliza on Guilen vaimon sisko, joka tekee Kenistä ja Guilesta toistensa lankoja, mutta siltikään he eivät ole läheisiä.) Street Fighter III:n aikaan Kenillä ja Elizalla on lapsi nimeltä Mel Masters. Kenillä on myös kasvattilapsi ja oppipoika nimeltään Sean, joka on Kenin suuri ihailija.
Capcom vs. SNK 2 "Capcom vs. SNK 2":n pelattavuus yhdistelee pelimekaniikan ominaisuuksia "Street Fighter" - ja "The King of Fighters" -sarjoista. Pelin hahmoille on käytössä kuusi pelityyliä, jotka vaikuttavat lähinnä Super Combo -hyökkäysten suorittamisessa. Tyylien nimet ovat C-Groove, A-Groove, P-Groove, S-Groove, N-Groove ja K-Groove. Niiden pelattavuus on perustuu tappelupelien "Street Fighter Alpha 3" (C-Groove ja A-Groove), "Street Fighter III" (P-Groove), "The King of Fighters '94" (S-Groove), "The King of Fighters '98" (N-Groove) ja "" (K-Groove) pelimekaniikkaan.
Super Street Fighter II Pelissä on viisi erilaista moodia, jotka ovat seuraavat.
Street Fighter II: The Animated Movie "Street Fighter II: The Animated Movien" tarina katsotaan "Street Fighter" -pelisarjassa epäkaanoniseksi, mutta elokuvan vaikutukset näkyvät myöhemmissä "Street Fighter" -peleissä. Elokuvan menestys oli osasyy "Street Fighter Alpha" -sarjan syntyyn, minkä takia erityisesti "Street Fighter Alpha: Warrior's Dreamsissa", "Street Fighter Alpha 2":ssa ja "Street Fighter Alpha 3":ssa on monia sisäpiiriviittauksia elokuvaan. "Street Fighter II: The Animated Movie" toi mukaan ensimmäistä kertaa sittemmin myös pelisarjassa esiintyviä sivujuonia, kuten Sagatin pakkomielteisen suhteen Ryuhun ja Chun-Lin ja Vegan vihollisuuden.
X-Men vs. Street Fighter X-Men-hahmojen kokoonpano on hyvin pitkältä samanlainen, kuin Capcomin edellisessä tekemässä "Marvel Super Heroes" -pelissä. "X-Men vs. Street Fighteriin" on laitettu kolme hahmoa, jotka eivät esiintyneet aikaisemmin mainitussa pelissä. Lisäksi hahmojen ulkonäkö perustuu pitkälti vuoden 1992 "X-Men"-animaatiosarjan ulkonäköihin. Myös hahmojen ääninäyttelijät ovat samat henkilöt, jotka olivat animaatiosarjassa mukana.
Street Fighter Alpha Street Fighter Alpha: Warrior's Dreams () on Capcomin kehittämä taistelupeli vuodelta 1995, joka on osa "Street Fighter" -pelisarjan universumia. Japanissa peli tunnetaan nimellä "Street Fighter ZERO (Sutorīto Faitā ZERO)". Pelien tarina sijoittuu ensimmäisen "Street Fighter" -pelin ja "Street Fighter II":n välille.
Street Fighter (elokuva) AN:n joukkoja johtaa eversti William F. Guile (Jean-Claude Van Damme). Apunaan hänellä on brittiläinen AN-tiedustelija Cammy White (Kylie Minogue) sekä alkuperäisamerikkalainen T. Hawk (Gregg Rainwater). Hän onnistuu pidättämään Bisonin aserahtaajan Viktor Sagatin (Wes Studi) laittoman häkkitaistelun aikana ja ottaa palvelukseensa kaksi häntä huijannutta kaverusta Ryu Hoshi (Byron Mann) ja Ken Mastersin (Damien Chapa), jotka yhdessä Guilen ohjeistuksella lavastavat Sagatin paon ja Guilen kuoleman.
Ken Masters Super Street Fighter II:ssa Kenin yhtäläisyydet Ryuhun vain vähenivät, kun hänelle annettiin liekehtivä Shoryuken. Syy tähän oli Champion Editioninissa ilmennyt ohjelmointivirhe, jossa Ryun Hadoken muuttui punaiseksi. Aluksi tätä luultiin erittäin salaiseksi liikkeeksi, mutta Capcom tähdensi, että kyseessä oli pelkkä virhe. Tästä virheestä tehtiin kuitenkin liike Ryulle SSF II:een ja koska Ryu sai uuden liikkeen, annettiin Kenillekin uusi liike. Kenin uusi liike oli Shoryuken, joka sai vastustajan syttymään tuleen. Liike on kuin mikä tahansa muukin Shoryuken, mutta vahvempi.
Taliesin Jaffe Vartuttuaan Jaffe palasi 2000-luvun alussa television pariin ryhtyessään ääninäyttelijäksi, ääniohjaajaksi, sekä animen käsikirjoitusten kääntäjäksi. Hän muun muassa käsikirjoitti muutamia jaksoja Hellsingiin ja Jigoku shôjon. Näiden ohella Jaffe on äänittänyt muutamia videopelejä, kuten "World of Warcraft: Wrath of the Lich King", "Street Fighter IV" ja "Super Street Fighter IV", sekä "Mortal Kombat vs. DC Universe", jossa Jaffe toimi Salama äänenä.
Super Street Fighter II Time Challenge: Ideana on voittaa tietokoneen ohjaama vastustaja mahdollisimman nopeasti.
Street Fighter (videopeli) Street Fighter on Capcomin kehittämä kolikkopeli vuodelta 1987. Se on ensimmäinen osa "Street Fighter" -taistelupelisarjassa. Peli ei ollut erityisen tunnettu, ja vasta sen jatko-osa "Street Fighter II" tuli huomattavasti enemmän tunnetuksi. "Street Fighterissä" ei ollut pelattavana muita hahmoja kuin Ryu ja Ken (Ken ainoastaan kaksinpelissä).
Street Fighter: The Movie (videopeli) Konsoliversio oli hyvin pitkälti samanlainen pelattavuudeltaan kuin kolikkopeliversio. Lisättynä ominaisuutena tuli "Super Special Moves", jotka ovat vielä tehokkaampia kuin erikoisliikkeet ja super combot. Jotta kyseiset liikkeet pystyi tekemään, super combo -mittarin täytyi olla vähintään puoliksi täynnä. Mikäli mittari oli täysi, kykenee pelaaja tekemään rajattoman määrän "Super Specials" -liikkeitä, kunnes hän tekee super combo -liikkeen.
Street Fighter Alpha 2 Street Fighter Alpha 2 säilyttää suurimman osan ensimmäisen Alpha-pelin uusista ominaisuuksista. Kuten kolmitasoisesen Super Combo mittarin, Alpha Counters, ilmatorjunnan ja fall breakingin. Uutena ominaisuutena peli esitteli Custom Combo systeemin, joka korvasi ensimmäisessä osassa käytetyn Chain Combon. Mikäli Super Combo mittari on ensimmäisellä tai sitä korkeammalla tasolla, voi pelaaja laukaista Custom Combon painamalla kahta lyönti ja yhtä potku nappia yhtä aikaa tai toisinpäin. Pelaaja voi näin tehdä minkä tahansa perus ja erikoisliikkeen luodakseen Custom Combon kunnes ruudun alalaidassa olevassa mittarissa oleva aika loppuu. Ainoat hahmot jotka voivat voivat ajan loputtuakin tehdä kyseisiä comboja ovat Guy ja Gen, mutta rajatun määrän.
Street Fighter II: The Animated Movie Street Fighter II: The Animated Movie () on vuonna 1994 ilmestynyt japanilainen anime-elokuva, jonka on ohjannut Gisaburō Sugii, käsikirjoittanut Kenichi Imai ja tuottanut animestudio Group TAC. Elokuvan englanninkielisen käännöksen ja dubbauksen teki Manga Entertainment. Elokuvan toimintakohtausten koreografiat ovat suunnitelleet K-1:n japanilainen perustaja Kazuyoshi Ishii ja sveitsiläinen karateka Andy Hug. Elokuvan tarina on sovitettu samannimisestä Capcomin tappelupelistä "Street Fighter II":sta.
Street Fighter X Tekken Peli yhdistää molempien pelisarjojen – "Street Fighter" ja "Tekken" – elementtejä laittaen ne "Street Fighter" -pelisarjan jatko-osaan. Tästä toinen puolikas "Tekken X Street Fighter" on vasta kehitteillä tai koko peliä ei edes julkaista.
Super Street Fighter II Super Battle: 16 valittavasta hahmosta pelaajan tarkoitus on voittaa valitsemallaan hahmolla kaikki muut. Mikäli pelaaja häviää taistelun, voi hän valita uuden hahmon tai pelata samalla. Jokaisella hahmolla on oma loppunsa, kun on voittanut viimeisen vastuksen M. Bisonin.
Street Fighter II Street Fighter II on Capcomin kehittämä vuonna 1991 julkaistu taistelupeli, joka on jatkoa "Street Fighter" -pelisarjan vähemmän tunnetulle ensimmäiselle osalle. "Street Fighter II" aloitti tappelupelibuumin ja se on valittu "World Video Game Hall of Fameen".
Street Fighter II Street Fighter II:n pohjalta julkaistiin myös lukuisia parannelmia tai päivityksiä, jotka erosivat vanhasta pelistä varsin vähän ja aiheuttivat aikoinaan paljon kritiikkiä. Ensimmäinen, "The World Warrior", oli ensimmäinen konsoliversio ja vastasi suunnilleen hallipeliä. Ensimmäinen päivitetty versio oli vuoden 1992 "Champion Edition", jossa pelaajat saivat ohjata pelin neljää viimeistä vastusta (Balrog, Vega, Sagat ja M. Bison). Kahdeksan kuukautta myöhemmin julkaistiin "Hyper Fighting", jossa hahmoille oli lisätty uudet väriteemat ja jossa myös pelin tempoa oli nopeutettu (ns. Turbo-moodi).
Akuma (Street Fighter) Vuonna 2008 Akuma pääsi viidennelle sijalle IGN:n luettelossa 25 parhaimmasta "Street Fighter" -sarjan hahmosta. Samana vuonna GameDailyn luettelossa 20 parhaimmasta "Street Fighter" -hahmosta Akuma sijoittui yhdeksännelle sijalle. GameSpot on kutsunut Akumaa "Street Fighterin" "nimekkäimmäksi" ja "kovimmaksi" hahmoksi.
Street Fighter III "New Generationia" seurasi kaksi päivitettyä versiota: Street Fighter III: 2nd Impact myöhemmin samana vuonna ja Street Fighter III: 3rd Strike vuonna 1999. Pelin ainoa kotiversio on Sega Dreamcastille julkaistu Street Fighter III: Double Impact, joka sisältää myös "2nd Impactin".
Street Fighter V Street Fighter V on Capcomin ja Dimpsin tekemä tappelupeli "Street Fighter" -pelisarjaan, joka on julkaistu vuonna 2016.
Street Fighter II Sarjaan on myöhemmin julkaistu myös varsinaiset jatko-osat "Street Fighter III" vuonna 2000 ja "Street Fighter IV" vuonna 2008.
X-Men vs. Street Fighter "Street Fighter" -hahmot puolestaan olivat ulkonäöltään samanlaisia, kuten samaan aikaan markkinoilla olleessa "Street Fighter Alpha 2":ssa.
Dan Hibiki Vuonna 1992 ilmestyi "Art of Fightingin" vanavedessä "Street Fighter II":n toinen versio "Street Fighter II' – Champion Edition", jossa pelin hahmosuunnittelija Akiman teki Capcomin vastavedon piirtämällä Sagatin pitelemässä kiinni hävineen vastustajan päästä. Vastustajan kasvoja ei näytetty, mutta hahmolla oli Robertin tummanruskeat poninhäntähiukset ja yllään Ryon oranssi hihaton karategi ja musta t-paita. Capcom loi Akiman piirroksen pohjalta Dan Hibikin, joka oli "Street Fighter Alpha: Warrior's Dreamsin" piilotettu hahmo ja tuli säännöllisesti valittavaksi hahmoksi vuonna 1996 ilmestyneessä "Street Fighter Alpha 2":ssa. Capcom teki tarkoituksellisesti Danistä ylimielisen ja itsevarman, mutta pelimekaanisesti koomisen heikon vitsihahmon. Danin kasvonpiirteet ja ponihäntähiukset ovat tismalleen samannäköiset kuin Robertilla ja hänellä on yllään Ryon vaatetus, mutta hahmon karategi on koomisesti värjätty vaaleanpunaiseksi. Hahmon ylivilkas persoonallisuus ja liioiteltu kehonkieli on puolestaan lainattu Ryon pikkusiskolta ja Robertin tyttöystävältä Yuri Sakazakilta. Danin harjoittama taistelutekniikka Saikyō-ryū Karate () ja sen liikkeet ovat parodia "Art of Fightingin" Kyokugenryu Karatesta. "Saikyō-ryū" tarkoittaa japaniksi "vahvinta tyyliä", mikä on parodia sanan "kyokugenryu" merkityksestä "äärimmäinen tyyli".
Shuma-Gorath Kummallisen virheen kautta Shuma-Gorath väritettiin "Marvel Super Heroes"-videopelissä purppuran väriseksi (vaikka ensimmäinen ruutu "Marvel Premiere"-lehden numerossa 10 antaakin olettaa olennon olevan purppurainen). Marvel Super Heroes vs. Street Fighter - sekä Marvel vs. Capcom 2 -peleissä Shuma-Gorath oli palautettu jälleen vihreäksi.
Street Fighter (animaatiosarja) Street Fighter: The Animated Series on vuosina 1995–1997 esitetty InVision Entertainmentin tuottama 26-osainen yhdysvaltalainen piirrossarja. Se perustuu Street Figher pelisarjaan. Sarjan juoneen oli otettu vaikutteita ensimmäisistä peleistä, sekä näytelmäelokuvasta "Street Fighter".
Super Street Fighter II Tournament Battle: Turnausmuotoinen kilpailu, jossa ottelee yhteensä kahdeksan hahmoa. Pelaajia voi olla myös saman verran ja jokaisesta sijasta on omat ottelunsa, kuten ensimmäisenä jatkosta pudonneet taistelijat.
Ryu (Street Fighter) Ryu () on Capcomin luoman Street Fighter -videopelisarjan päähahmo. Se on esiintynyt jokaisessa Street Fighter ja Capcomin aiheisissa peleissä. Vuosien myötä Ryusta on tullut yksi tunnetuimmista tappelupelien hahmoista.
M. Bison M. Bison on japanilaisen pelitalon Capcomin "Street Fighter" -pelisarjassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, jonka hahmosuunnittelun teki Akira "Akiman" Yasura. Sarjan kotimaassa Japanissa hahmo tunnetaan nimellä Vega (). Hahmon ensiesiintyminen oli vuonna 1991 ilmestyneessä "Street Fighter II – The World Warriorissa". M. Bison on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kg.
Super Street Fighter II Versus Battle: Kahden pelaajan välinen kamppailu, jossa lasketaan tilastot voitoista ja tappioista. Pelaajat voivat valita minkä tahansa hahmon ja tapella keskenään. Myös hahmojen omat tilastot kirjataan ylös.
Street Fighter II V Street Fighter II V () on Group TAC -studion tuottama japanilainen Capcomin Street Fighter II videopeliin perustuva 29-osainen animesarja. Sitä esitettiin alun perin Japanissa vuonna 1995.
X-Men vs. Street Fighter "X-Men vs. Street Fighter" käyttää samantapaista systeemiä kuin Capcomin aikaisempi peli "Marvel Super Heroes", mutta lisää mukaan kahden hengen joukkueet. Kolmen erän sijasta hahmot tappelevat yksi vastaan yksi ottelua siihen asti kunnes jommankumman joukkueen molemmilta hahmoilta on loppunut energiat. Pelin aikana voi halutessaan vaihtaa hahmon. Toinen hahmo tulee automaattisesti peliin mukaan, mikäli pelaajan aloittavan hahmon energiat loppuvat kesken. Pelissä on myös tasomittari, joka kasvaa osumien myötä. Tämä hyödyntää pelin aikana siten, että pelaaja voi tehdä Hyper Combon, joka maksaa kaksi tasoa. Combossa ovat molemmat hahmot mukana.
Street Fighter Alpha 2 Street Fighter Alpha 2 () on Capcomin kehittämä ja julkaisema taistelupeli, joka on julkaistu vuoden 1996 helmikuussa kolikkopelinä ja myöhemmin muille alustoille. Peli on jatkoa "Street Fighter Alpha" -pelille ja esitteli uuden hahmon Sakuran.
Street Fighter IV: The Ties That Bind Street Fighter IV: The Ties That Bind () on vuonna 2009 julkaistu japanilainen OVA-elokuva, jonka ohjasi Jiro Kanai. Elokuva perustuu samannimiseen videopeliin "Street Fighter IV".
Ryu (Street Fighter) Ryun pituus on myös vaihdellut riippuen pelistä. Street Fighter II peleissä hänen kerrotaan olevan 178 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kg. Puolestaan Street Fighter IV pelissä hänen on ilmoitettu olevan 175 senttimetriä pitkä ja painavan 68 kg.
Street Fighter IV Street Fighter IV on Capcomin kehittämä ja julkaisema japanilainen tappelupeli, joka ilmestyi vuonna 2008 kolikkopelinä ja vuonna 2009 sekä Windows-käyttöjärjestelmän PC-laitteille että PlayStation 3 - ja Xbox 360 -pelikonsoleille."Street Fighter IV" oli maailmanlaajuinen myyntimenestys ja sai pelikriitikoilta positiivista palautetta.
Super Street Fighter II Turbo Peli sai uudistuksen Turbo moodista, jonka avulla kykeni nopeuttamaan pelin tempoa. Turbo versioon tehtiin myös kaksi merkittävää uudistusta; Peli esitteli Super Comboja, jotka ovat huomattavasti tehokkaampia alkuperäisistä liikkeistä. Toinen lisäuudistus oli uusi salaperäinenhahmo Akuma, joka on Ryun ja Kenin sensein Goukenin nuorempi veli. Lisäksi Akumalla on vielä vaarallisempi kaksikon tavaramerkiksi jäänyt erikoisliike hadouken.
Street Fighter X Tekken Street Fighter X Tekken (lausutaan "Street Fighter Cross Tekken") on Dimps’n ja Capcomin kehittämä sekä Capcomin julkaisema cross over -tappelupeli. Peli julkaistiin vuonna 2012 PlayStation 3:lle,
Xbox 360:lle, iOS:lle, Microsoft Windowsille ja PlayStation Vitalle.
Ryu (Street Fighter) Ryu on niin sanotusti perushahmo tappelupeleissä, jolla on kohtuullinen määrä lyöntejä ja potkuja, sekä perus erikoisliikkeitä. Ryu on pelattavana hahmona jokaisessa Street Fighter pelissä, joka tekee hahmosta myös tutun aikaisemmin Street Fighter pelejäkin pelanneille. Tämän myötä pelaajien ei välttämättä tarvitse opetella hahmon erikoisliikkeitä.
Street Fighter (pelisarja) Ensimmäinen Street Fighter julkaistiin kolikkopelinä pelihalleissa vuonna 1987. Pelin suunnittelusta vastasivat Takashi Nishiyama ja Hiroshi Matsumoto, jotka kuitenkin jättivät Capcomin pelin julkaisemisen jälkeen. Vuotta myöhemmin Street Fighter siirrettiin kotikoneille,kuten PC Enginelle ja Commodore 64:lle.