mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Yliopiston almanakka "Yliopiston almanakkaa" on lähes aina tehty Helsingin yliopiston Observatoriossa. Professori Jaakko Tuominen uudisti almanakkaa 1970-luvulla. Professori Heikki Oja vastasi suomalaisesta almanakasta 1970-luvulta vuoteen 2012. Oja tuli Yliopiston almanakkatoimiston johtoon, kun se perustettiin 1994. Vuodesta 2012 Yliopiston almanakkatoimiston johtajana – ja samalla Helsingin yliopiston Kalenteripalvelut Oy:n toimitusjohtajana – on toiminut dosentti Minna Saarelma-Paukkala.
Turun akatemia Turussa ei annettu yliopistollista opetusta vuosina 1828–1917, mutta Suomen itsenäistyttyä syntyi Turkuun ruotsinkielinen ja suomenkielinen yliopisto jatkamaan yliopistokaupungin perinteitä. Åbo Akademi perustettiin kansalaiskeräyksen turvin vuonna 1918 varmistamaan, että ruotsinkielinen ylin opetus Suomessa säilyisi, vaikka Helsingin yliopisto olisi suomalaistettu. Turun yliopiston perustivat puolestaan suomenmieliset maailman ensimmäiseksi täysin suomenkieliseksi yliopistoksi 1920, niin ikään kansalaiskeräyksen turvin.
Konrad von Bagh Von Bagh oli taustaltaan neurofysiologian ja neuropatologian tutkija. Hänellä oli Helsingissä 1939 saatu hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyys ja alan professorin pätevyys Helsingissä ja Turussa. Hän oli Turun ensimmäinen hermo- ja mielitautiopin professori 1936–1939. Lyhyen aikaa syksyllä 1946 hän hoiti Helsingin yliopiston psykiatrian professorin virkaa. Kun Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta 1949 perustettiin, Bagh nimitettiin psykiatrian professoriksi, mutta jo samana vuonna hän irtisanoutui ja siirtyi Oulun piirimielisairaalan, myöhemmin Oulun keskusmielisairaalan, ylilääkäriksi ja toimi erikoislääkärikouluttajana. Hän oli tunnettu varsinkin dementian tutkimuksesta, johon hän oli perehtynyt Berliinissä. Hän jäi Oulusta eläkkeelle 1973. Von Baghille myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1968.
Suomen Egyptologinen Seura Suomen Egyptologinen Seura perustettiin vuonna 1969 Helsingissä vakiinnuttamaan egyptologian asemaa ja levittämään tietoa Egyptin muinaisuudesta. Edellisenä vuonna Helsingin yliopistossa alkoi säännöllinen alan opetus, ja innostuneen jäsenkuntansa toiminnan tuloksena seura saattoi jo vuonna 1970 järjestää näyttelyn "Muinainen Egypti - taide ja kulttuuri", jossa Suomen egyptologiset kokoelmat olivat ensimmäistä kertaa yleisön nähtävänä Helsingissä ja myöhemmin Lahdessa ja Porissa. Näyttelyperinnettä jatkoi vuonna 1976 järjestetty näyttely, jossa Simo Ristan valokuvin esiteltiin Egyptin temppeliarkkitehtuuria.
Osmo Järvi Järven vanhemmat olivat kalabiologi ja professori Toivo Järvi sekä Helfrid Helena Suitiala (ent. Söderman). Järvi tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1929 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1937, jolloin hän myös sai tohtorin arvon väiteltyään jo vuonna 1935. Järvi oli Helsingin yliopiston anatomian laitoksen amanuenssina vuodesta 1932 ja lisäksi mikroskooppisen anatomian dosenttina vuosina 1940–1945. Sotavuosina hän oli kenttä- ja sotasairaalan lääkärinä sekä puolustusvoimien patologina. Järvi toimi Turun yliopiston patologisen anatomian professorina vuosina 1944–1977, vastaperustetun lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1945–1954 ja yliopiston rehtorina 1954–1960. Järven dekaanikaudella rakennettiin lääketieteellisen tiedekunnan laitosrakennukset ja hänen rehtorikaudellaan perustettiin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta. Tutkijana hän kuvasi ensimmäisenä maailmassa elastofibrooman ja membranoottisen osteodysplasian.
Taimi Torvinen Torvinen keskittyi 1960-luvun puoliväliin saakka journalistin työhönsä, harrastaen samalla vapaa-ajallaan historiantutkimusta. Hänen J. R. Danielson-Kalmaria käsittelevä väitöskirjansa ilmestyi lopulta vuonna 1965. Väitöksensä jälkeen Torvista pyydettiin eroamaan Helsingin Sanomista, koska työnantaja piti häntä nyt ylikoulutettuna toimittajan tehtäviin. Seuraavana vuonna Torvinen aloitti Helsingin yliopiston poliittisen historian dosenttina, jota virkaa hän hoiti 12 vuoden ajan. Vuonna 1968 Helsingin yliopistoon perustettiin tiedotusopin laitos, jonka ensimmäiseksi lehtoriksi Torvinen valittiin. Väitöskirjansa ohella hän ehti 1960-luvun jälkipuoliskolta lähtien julkaisemaan toistakymmentä teosta. Niistä tunnetuimmat ovat natsi-Saksasta Suomeen saapuneita pakolaisia käsittelevä kirja vuodelta 1984 sekä 1989 julkaistu Suomen juutalaisten historia.
Oulun yliopisto Oulun yliopiston aloittaessa vuonna 1959 siihen kuului filosofinen ja teknillinen tiedekunta sekä 1953 perustettu Oulun opettajakorkeakoulu. Lääketieteellinen tiedekunta perustettiin vuonna 1960. Vuonna 1965 aloitettiin humanistisen alan ja sähkö- ja konetekniikan opetus. Vuonna 1972 filosofinen tiedekunta jaettiin ja perustettiin humanistinen ja luonnontieteellinen tiedekunta. Vuonna 1974 perustettiin kasvatustieteiden tiedekunta, kun vuonna 1900 perustettu Kajaanin seminaari opettajankoulutuslaitoksena liitettiin yliopistoon. Vuonna 1985 perustettiin ensimmäinen tietoliikennetekniikan professuuri ja vuonna 1990 tietotekniikan professuuri. Vuonna 1991 alkoi kauppatieteelliseen tutkintoon johtava opetus ja vuonna 2000 sen pohjalta perustettiin taloustieteiden tiedekunta.Oulun yliopistoon kuuluu kolme kampusaluetta. Arkkitehti Kari Virran suunnittelema yliopiston pääkampus sijaitsee Linnanmaalla noin viisi kilometriä Oulun keskustasta pohjoiseen. Linnanmaalla sijaitsee viisi yliopiston kuudesta tiedekunnasta. Linnanmaalla sijaitsevat myös mm. Oulun yliopiston kirjastot Pegasus ja Tellus, kasvitieteellinen puutarha, eläinmuseo, geologinen museo sekä Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiön toimipiste. Myös opettajaopiskelijoiden opetusharjoittelu tapahtuu Linnanmaalla Oulun normaalikoulussa. Vuonna 2011 Linnanmaalle perustettiin Ympäristötietotalo, luonnonvara- ja ympäristöalan keskittymä, johon kuuluu Luonnonvara- ja ympäristötutkimuksen yhteenliittymä LYNETin neljä laitosta, MTT, Metla, RKTL ja Suomen ympäristökeskus sekä Oulun yliopiston Thule-instituutti.
Mustiala Kun korkein maatalousopetus siirrettiin vuonna 1908 Helsingin yliopistoon, perustettiin Mustialaan maamiesopisto. vuoden 1906 päätöksellä. Opisto on kuulunut Hämeen ammattikorkeakouluun vuodesta 1992 lähtien.
Ylioppilaslehti Ylioppilaslehti on 1913 perustettu opiskelijalehti, jota julkaisee Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan (HYY) omistama Ylioppilaslehden Kustannus Oy. Lehti on lajissaan Suomen tunnetuin ja laajalevikkisin. Lisäksi se on toiseksi vanhin suomenkielinen opiskelijalehti Teologian ylioppilaiden tiedekuntayhdistyksen julkaiseman Kyyhkysen jälkeen, jos lukio- ja opistolähtöisiä lehtiä ei lasketa (yliopistoyhteisön ruotsinkielinen Studentbladet perustettiin myös aikaisemmin, vuonna 1911). Ylioppilaslehti käsittelee Helsingin yliopistossa opiskeluun liittyvien asioiden lisäksi laajasti muun muassa kulttuuria sekä yhteiskunnallisia asioita ja ilmiöitä.
Semmelweis-yliopisto Yliopiston historia juontuu vuoteen 1769, jolloin Nagyszombatin (nyk. Trnava Slovakiassa) yliopistoon perustettiin lääketieteellinen tiedekunta. Yliopisto siirrettiin pian Budapestiin. Lääketieteellisestä tiedekunnasta tuli erillinen yliopisto vuonna 1951, ja 1955 sinne perustettiin hammaslääketieteen ja farmasian tiedekunnat. Yliopisto sai 200-vuotisjuhlansa kunniaksi uudeksi nimekseen Semmelweis-yliopisto, kuuluisan lääkärin Ignaz Semmelweisin mukaan. Vuonna 2000 yliopistoon liitettiin liikuntapedagogiikan ja liikuntatieteen tiedekunta sekä terveystieteiden tiedekunta, ja vuonna 2010 perustettiin julkisten terveyspalvelujen tiedekunta.
Ahti Simonen Simonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1934, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1944 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1949 aiheenaan Aulangon geologia. Hän aloitti kallioperäkartoitukset 1940-luvun alussa. Hänet nimitettiin vuonna 1946 Geologisen tutkimuslaitoksen kallioperäosaston valtiongeologiksi ja vuonna 1962 osaston johtajaksi. Hän oli myös Helsingin yliopiston geologian dosentti vuosina 1955–1979. Simosen aloitteesta kallioperäosasto aloitti Suomen kallioperän kartoituksen nykyaikaisessa mittakaavassa. Hän julkaisi itse vuonna 1949 ensimmäisen 1:100 000 -mittakaavaan tehdyn Suomen kallioperäkartan. Hänen kautenaan osastolle perustettiin myös mineralogian ja isotooppigeologian laboratoriot. Simonen oli Kansallisen Geologian Komitean puheenjohtaja ja vuodesta 1963 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Kristiina-instituutti Kristiina-instituutti perustettiin vuonna 1991. Nimensä instituutti sai Ruotsin kuningatar Kristiinan mukaan, joka oli tunnettu kiinnostuksestaan tieteisiin ja taiteisiin. Kristiinan (joka oli tuolloin 13-vuotias) holhoojahallitus perusti Turun Akatemian, Helsingin yliopiston edeltäjän, vuonna 1640.
Kuluttajatutkimuskeskus Tutkimuskeskus perustettiin vuonna 1990 Holkerin hallituksen päätöksellä ja se toimi kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa, myöhemmin työ- ja elinkeinoministeriön alaisuudessa. Vuonna 2015 Kuluttajatutkimuskeskus yhdistettiin Helsingin yliopistoon, jossa se jatkaa osana valtiotieteellisen tiedekunnan politiikan ja talouden tutkimuksen laitosta.
Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta Vuoden 2010 alussa Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunta yhdistyi Aalto-yliopiston ylioppilaskuntaan yhdessä Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan (TKY) ja Taideteollisen korkeakoulun ylioppilaskunnan (TOKYO) kanssa. Kylterikulttuurin jatkumisen turvaamiseksi perustettiin yhdistysmuotoinen Helsingin kauppatieteiden ylioppilaat ry ja KY-säätiö, joille ylioppilaskunta lahjoitti osan omaisuudestaan. Lahjoitukset ovat herättäneet erimielisyyksiä ja keskustelua niin Aalto-yliopiston ylioppilaskunnassa kuin mediassakin.
Suomen kielenhuolto Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan perustettiin vuonna 1868 Kielitieteellinen Osakunta tutkimaan itämerensuomalaisia kieliä, mutta sen toiminta kuihtui jo 1870-luvulla. Helsingin yliopistoon perustettiin Kotikielen Seura vuonna 1876 August Ahlqvistin aloitteesta tutkimaan ja edistämään suomen kielen käyttöä. Seura perusti "Virittäjä"-aikakauskirjan, jolla oli tärkeä sija kirjakielen ohjailussa; tästä tehtävästä se luopui vähitellen 1990-luvun alussa, kun "Kielikellosta" tuli kielenhuollon pää-äänenkannattaja.
Suomalainen kodin taloustiede Kodin taloustiede perustettiin Helsingin yliopistoon, sen maatalous-metsätieteelliseen tiedekuntaan 31. tammikuuta vuonna 1946 asetuksella n:o 99. Asetuksessa määriteltiin yleisluontoisesti suomalaisen kodin taloustieteen olemus:
Yliopisto Englannissa ensimmäiset yliopistot olivat Oxfordin (1167) ja Cambridgen (1209) yliopistot. Vanhin saksalainen yliopisto perustettiin Prahaan vuonna 1348. Pohjoismaiden ensimmäisiä yliopistoja olivat Lundin yliopisto, jonka historia alkaa jo vuodesta 1425, mutta joka määritelmällisesti yliopistona perustettiin vasta vuonna 1666, Uppsalan yliopisto (1477), Kööpenhaminan yliopisto (1478) ja Turun Akatemia (1640).
Hannu Juusola Juusola valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1993 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1999 (seemiläiset kielet ja kulttuuri, Helsingin yliopisto). Hän toimi seemiläisten kielten ja kulttuurien yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2001-2010. Vuonna 2002 Juusola oli Suomen Akatemian tutkijatohtorina Yalen yliopistossa. Vuonna 2011 Juusola sai seemiläisten kielten ja kulttuurien professuurin Helsingin yliopistosta, ja vuonna 2013 hän oli Berkeleyn yliopistossa vierailevana tutkijana.
Rengastustoimisto Vuonna 1926 Suomen rengastustoiminta siirrettiin Helsingin yliopiston eläintieteen museon vastuulle. Myöhemmin perustettiin erityinen Rengastustoimisto. Eläinmuseon remontin tieltä toimisto muutti väliaikaisesti Teollisuuskadulle Helsinkiin, mutta on palannut jälleen Eläinmuseolle.
Portugali Portugalin ensimmäinen yliopisto oli Coimbran yliopisto, joka perustettiin Lissabonissa 1290 ja siirrettiin Coimbraan 1537. Vuonna 1559 perustettiin Évoran ja vuonna 1911 Lissabonin yliopisto. Opiskelijamäärältään suurin yliopisto on Porton yliopisto, jossa on 29 000 opiskelijaa. Shanghain Jiao Tong -yliopiston vuosittain tekemässä arviossa vuonna 2013 Lissabonin yliopisto oli sijoilla 301–400 ja Lissabonin teknillinen yliopisto sijoilla 401–500.
Historian Opiskelijain Liitto Historian Opiskelijain Liiton synty ajoittuu 1960-luvulle, aikaan jolloin perustettiin uusia yliopistoja maakuntiin. Kun historian opiskelumahdollisuudet ja opiskelijamäärät lisääntyivät, kaivattiin järjestöä eri yliopistojen historian opiskelijoiden yhteistyöelimeksi. Jyväskylän Tosine, Tampereen Patina, Helsingin Kronos ja Turun Kritiikki perustivat liiton vuonna 1966 ja sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Jyväskylän Reino Rantanen.
Kaarlo Linkola Tultuaan ylioppilaaksi 1907 Linkola aloitti luonnontieteiden opiskelun Helsingin yliopistossa pääaineenaan kasvitiede. Hän opiskeli myös eläintiedettä, maantiedettä ja kemiaa. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1916, ja hänet nimitettiin yliopistoon kasvitieteen dosentiksi vuonna 1919. Kasvitieteen opetus yliopistossa oli noihin aikoihin saakka ollut ruotsinkielistä, ja silloinen kasvitieteen alkuperäinen oppituoli oli ruotsinkielisen Fredrik Elfvingin hallussa. Tämän professuurin rinnalle perustettiin vuonna 1925 suomenkielinen kasvitieteen oppituoli, johon nimitettiin Linkola. Elfvingin jäätyä eläkkeelle vuonna 1926 kasvitieteen laitoksen esimiehen tehtävät siirrettiin Linkolalle. Hän toimi myös yliopiston rehtorina vuosina 1938–1941. Linkola kuoli sinänsä onnistuneen eturauhasleikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin vuonna 1942, ja hänen seuraajakseen uudeksi suomenkieliseksi kasvitieteen professoriksi nimitettiin sodan jälkeen vuonna 1946 Aarno Kalela.
Helsingin yliopiston bio- ja ympäristötieteellinen tiedekunta Tiedekunta perustettiin vuonna 2004 nimellä biotieteellinen tiedekunta. Nykyisen nimen tiedekunta sai vuoden 2010 alusta. Tiedekunnan dekaanina syksyllä 2006 toimii professori Jari Niemelä.
Helsingin yliopiston kasvatustieteellinen tiedekunta Ensimmäinen kasvatustieteen professuuri perustettiin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteelliseen osastoon vuonna 1852. Kasvatustieteet erityivät filosofisen tiedekunnan kasvatustieteiden osastoksi vuonna 1974 ja edelleen vuonna 1992 kasvatustieteelliseksi tiedekunnaksi. Vuonna 2004 kasvatustieteelliseen tiedekuntaan liitettiin psykologian ja puhetieteiden laitokset humanistisesta tiedekunnasta ja tiedekunnan nimi vaihtui käyttäytymistieteelliseksi tiedekunnaksi. Vuoden 2017 alussa psykologian ja logopedian oppiaineet siirtyivät lääketieteelliseen tiedekuntaan ja fonetiikka ja kognitiotiede humanistiseen tiedekuntaan. Tiedekunnan nimeksi palautettiin kasvatustieteellinen tiedekunta.
Mumbain yliopisto Mumbain yliopisto on Intian Mumbaissa toimiva yliopisto. Se on yksi Intian ensimmäisistä yliopistoista, se perustettiin vuonna 1857 yhdessä Kalkutan yliopiston ja Madrasin yliopiston kanssa. Yliopistot perustettiin Englannin Itä-Intian kauppakomppanian toimesta.
Akademiska Sångföreningen Akademiska Sångföreningen on suomenruotsalainen mieskuoro Helsingistä. Kuoro perustettiin vuonna 1838 nimellä Akademiska Sång-Sällskapet, ja se on Suomen vanhin yhä aktiivinen kuoro. Kuoron perusti Fredrik Pacius, keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston musiikinlehtori. Nykyisen nimensä kuoro otti vuonna 1848.
Kuopion yhteiskoulu Kuopion Yhteiskoulu oli Kuopiossa toimiva oppilaitos. Se perustettiin virallisesti vuonna 1893 (valmistava luokka aloitti tosin 2. syyskuuta 1892, vaikka ensimmäinen perustamisanomus hylättiinkin), jolloin se oli vasta toinen suomenkielinen yliopistoon valmistava yhteiskoulu. Ensimmäinen oli Helsingin Suomalainen Yhteiskoulu vuonna 1886.
Soveltava kielitiede Soveltavan kielitieteen asemaa yliopistoissa vahvisti se, että 1980-luvulla kääntäjiä ja tulkkeja kouluttaneet kieli-instituutit siirrettiin yliopistojen alaisuuteen. Kouvolaan ja Savonlinnaan perustettiin kielitieorian ja kääntämisen professorinvirat, edellinen osaksi Helsingin ja jälkimmäinen Joensuun yliopistoa.
Viron maatalousyliopisto Tarton yliopistoon perustettiin sen uudelleen avaamisen yhteydessä vuonna 1802 maatalouden professuuri. Vuonna 1919 yliopiston perustettiin maatalouden tiedekunta. Vuonna 1951 Tarton yliopiston maatalouden ja eläinlääketieteen tiedekunnat muodostivat uuden yliopiston, Viron maatalousakatemian, joka toimi Neuvostoliiton maatalousministeriön alaisena.
Robert Tigerstedt Hänet kutsuttiin Helsingin yliopiston fysiologian professoriksi, missä virassa hän toimi 1900–1919. Hänen toimintaansa varten perustettiin Helsingin Siltavuoreen fysiologian laitos, yksi aikansa moderneimpia.
Helsingin yliopiston Meilahden kampus Meilahden kampuksen synty voidaan ajoittaa toisaalta 1930-luvulle, kun Naistenklinikka perustettiin Meilahden alueelle, ja toisaalta vuoteen 1966, kun Yliopistollinen keskussairaala (HYKS) perustettiin sen lähettyville.
Helsingin yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta Helsingin yliopiston eläinlääketieteellinen tiedekunta on yksi Helsingin yliopiston yhdestätoista tiedekunnasta. Se on Suomen ainoa eläinlääkärikoulutusta antava yksikkö. Eläinlääkäreitä koulutettiin 1945-1995 'Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa', joka liitettiin Helsingin yliopistoon vuonna 1995, jolloin se sai nykyisen nimensä eläinlääketieteellinen tiedekunta. Eläinlääketieteellinen tiedekunta muutti vuonna 2004 Hämeentieltä Helsingin yliopiston Viikin kampukselle.
Lars Ahlfors Helsingin yliopiston kielikiistan jälkeen yliopistoon perustettiin ruotsinkielisiä professuureja. Ahlfors kutsuttiin 1938 matematiikan ruotsinkieliseksi professoriksi. Pesti Helsingissä jäi kuitenkin lyhyeksi toisen maailmansodan takia. Ahlfors lähetti perheensä Ruotsiin sukulaistensa luokse mutta jäi itse Helsinkiin. Hänet vapautettiin terveydellisistä syistä asepalveluksesta, ja hän pystyi näin jatkamaan virassaan Helsingissä. Ahlfors ilmoitti kesällä 1944 halustaan tulla Zürichiin arvioituaan Suomelle olevan tulossa vaikeita aikoja.
Helsingin yliopisto Kansainvälisessä Shanghain yliopistovertailussa Helsingin yliopisto sijoittui vuonna 2017 sijalle 56 ja sijoittui ainoana yliopistona Suomesta maailman sadan parhaan yliopiston joukkoon. Times Higher Education -luokituksessa Helsingin yliopisto ylsi vuonna 2017 Euroopan 31. parhaaksi yliopistoksi.
Helsingin yliopiston keskustakampus Yliopiston muuttaessa Turusta Helsinkiin 1820-luvulla se sijoitettiin aivan kaupungin ydinkeskustaan. Sen uudet toimitilat suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel, Helsingin empirekeskustan luoja. Engelin arkkitehtonisesti tärkeimmät yliopistorakennukset ovat yliopiston päärakennus (1832) ja Kansalliskirjasto (1844), jotka ovat osa Senaatintorin ainutlaatuista empiremiljöötä. Engel suunnitteli yliopistolle myös Kliinisen instituutin eli opetussairaalan (Vanhan Klinikan, 1830-luvlla) sekä tähtitieteellisen observatorion (1832), ja myös hänen piirtämänsä Venäläinen sotilassairaala otettiin myöhemmin yliopiston käyttöön. Kaikki nämä rakennukset sijaitsevat Unioninkadun varrella paitsi tähtitorni poikittain sen eteläpäässä Tähtitorninmäellä. Kaisaniemeen perustettiin yliopiston kasvitieteellinen puutarha, jonka alkuperäiset rakennukset olivat myös Engelin käsialaa.
Chilen yliopisto Yliopisto perustettiin vuonna 1842 Real Universidad de San Felipen seuraajaksi, joka puolestaan perustettiin vuonna 1647. Nykyisin yliopistossa on 16 laitosta 13 kampuksella ja noin 23 000 opiskelijaa.
Rostockin yliopisto Toisen maailmansodan päättyminen vuonna 1945 muutti yliopistoa paljolti. Yliopisto jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle ja myöhemmin Saksan demokraattiseen tasavaltaan eli DDR:ään. Se avattiin sodan jälkeen 24. helmikuuta 1946. Oikeustieteellinen tiedekunta suljettiin vuonna 1951, maataloustieteellinen tiedekunta perustettiin vuonna 1950 ja vuonna 1951 avattiin laivanrakennuksen osasto, joka uudelleennimettiin teknilliseksi tiedekunnaksi vuonna 1963. Rostockin yliopisto oli ensimmäinen perinteinen yliopisto Saksassa johon perustettiin teknillinen tiedekunta.
Tauno Karila Tauno Karila (22. syyskuuta 1908 Hausjärvi – 21. elokuuta 1986) oli suomalainen musiikintutkija ja musiikkiarvostelija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1955. Hän toimi Helsingin Sanomien musiikkiarvostelijana ja musiikkiosaston toimittajana 1941–1955, musiikin estetiikan dosentti hän oli Helsingin yliopistossa 1957–1972. Lisäksi hän on toiminut kuoronjohtajana. Tauno Karilan nimeä kantava stipendirahasto perustettiin vuonna 1990 Riihimäen Kesäkonsertit -tapahtumasarjan tukemiseksi.
Lammi Kirjoittaessaan Lammin seudun elinkeinoista vuonna 1741 taloustieteilijä Ulrik Rudenschöld mainitsi erityisesti pellavan viljelyn ja pani merkille, että uutta siementä tuotettiin kolmen vuoden välein Riiasta Latviasta, jotta pellavan laatu ei olisi huonontunut. Lammin pohjoisosan takamailla poltettiin kaskia 1700- ja 1800-luvuilla niin innokkaasti, että metsät hupenivat. Evon kylän takamaista muodostettiin isonjaon yhteydessä 73 neliökilometrin suuruinen Evon kruununpuisto, jonka alueelle perustettiin vuonna 1862 Evon metsäopisto. Opistossa koulutettiin metsänhoitajia vuoteen 1908 saakka, jolloin korkein metsäopetus siirrettiin Helsingin yliopistoon. Evolla aloitti toimintansa aluksi metsänvartijoita kouluttanut metsäkoulu vuonna 1876. Entisen Lammin pappilan alueella on vuodesta 1953 lähtien toiminut Helsingin yliopiston Lammin biologinen asema.
Mali Malin yliopisto (vuodesta 2006 Bamakon yliopisto) perustettiin vuonna 1993. Vuonna 2011 se jaettiin neljäksi eri tieteenaloja edustavaksi yliopistoksi. Muita korkeakouluja ovat vuonna 1958 perustettu hallintokorkeakoulu, Katibougoun polytekninen instituutti, yläkoulujen opettajia valmistava ylin normaalikoulu ja Abderhamane Baba Tourén mukaan nimetty tekninen korkeakoulu. Ensimmäinen alueellinen yliopisto perustettiin Ségouhun vuonna 2012.
A. R. Cederberg Helsingin yliopistosta tohtoriksi väitellyt Cederberg siirtyi 1919 Viroon, missä hänestä tuli Tarton yliopiston kotimaisen ja pohjoismaisen historian professori. Hän oli merkittävässä asemassa kun vastaitsenäistyneen Viron historiantutkimusta ja -opetusta sekä arkistolaitosta organisoitiin: Tallinnan ja Tarton valtionarkistot perustettiin pitkälti hänen suunnitelmiensa mukaan, ja hänen aloitteestaan syntyivät myös Viron historiallinen yhdistys "Akadeemiline Ajaloo Selts" sekä historiallinen aikakauskirja "Ajalooline Ajakiri". Työskenneltyään vuosikymmenen Virossa Cederberg palasi Suomeen, mistä hänet valittiin 1935 Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian professoriksi.
Turun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunta Kasvatustieteiden tiedekunta on eräs Turun yliopiston tiedekunnista. Se perustettiin vuonna 1974 ja on siten nuorin yliopiston tiedekunnista. Tätä ennen oli toiminut erillinen "Turun va. opettajakorkeakoulu", joka perustettiin vuonna 1949.
Helsingin yliopiston farmasian tiedekunta Itsenäistä farmasian tiedekuntaa edelsi farmasian laitos, joka perustettiin vuonna 1897 nimellä farmaseuttinen oppilaitos. Se toimi vuoteen 1923 asti osana lääketieteellisen tiedekunnan fysiologisen (sittemmin lääketieteellisen) kemian ja farmakologian laitosta. Farmasian laitos erotettiin lääketieteellisestä tiedekunnasta erilliseksi yksiköksi vuonna 1938.
Helsingin yliopiston Observatorio Astrofysiikasta tuli tähtitieteen valtavirta 1900-luvulla. Suomessa oli kuitenkin mahdotonta opiskella astrofysiikkaa. Niinpä Jaakko Tuomisen oli mentävä ulkomaille alaa opiskelemaan. Tuominen palasi Suomeen 1950 ja hänet nimitettiin henkilökohtaiseksi ylimääräiseksi professoriksi tähtitieteeseen. Hänen aloitteestaan Helsingin yliopistoon perustettiin 1951 Radioastronominen asema. Sen nimi muutettiin Astrofysiikan laboratorioksi 1960-luvun lopulla.
Libyan yliopisto Libyan yliopisto () on entinen libyalainen yliopisto. Se perustettiin Bengasiin joulukuussa 1955, ja Tripoliin perustettiin sen sivutoimipiste vuonna 1957. Libyan yliopisto jakautui 1974 kahdeksi yliopistoksi, jotka toimivat sittemmin nimillä Bengasin yliopisto (myös nimellä "Gar Yunis -yliopisto") ja Tripolin yliopisto (nimenä "Al Fatahin yliopisto" vuosina 1976–2012).
Yrjö Toivonen Työuransa Yrjö Toivonen aloitti Suomen kielen sanakirja oy:n virkailijana 1916–1922. Hän toimi myös SOK:n osuuskauppakoulun suomen kielen opettajana 1920–1921 ja Helsingin yliopiston suomen kielen lehtorina 1923–1930. Vuonna 1930 perustettiin professori E. N. Setälän aloitteesta etymologista sanakirjaa varten tutkimuslaitos Suomen suku, jonka päätoimiseksi tutkijaksi Toivonen siirtyi. Hän jatkoi tutkimuslaitoksen johtajana 1933–1953 eli professorintyönsä ohella. Helsingin yliopistossa hän oli dosenttina 1928–1934, professorina 1934–1948 ja historiallis-kielitieteellisen osaston dekaanina 1943–1948. Suomen Akatemian jäsen Toivonen oli 1948–1956.
Hannu Kalevi Riikonen H. K. Riikonen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1967. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1970, maisteriksi vuonna 1972, lisensiaatiksi vuonna 1973 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1978. Hän oli kirjallisuushistorian dosentti Helsingin yliopistossa 1978–1994, Jyväskylän yliopistossa 1979– ja Joensuun yliopistossa 1981–.
Helsingin yliopiston piirustussali Helsingin yliopiston piirustussali on Turun Akatemian yhteyteen vuonna 1707 perustettu kuvataideoppilaitos. Se siirtyi yliopiston mukana Helsinkiin vuonna 1828. Se on välillä toiminut myös nimellä Helsingin yliopiston piirustuslaitos.
Kimmo Alho Kimmo Alho (s. ) on suomalainen Helsingin yliopiston psykologian professori. 
Kimmo Alho valmistui Helsingin yliopistolta psykologian maisteriksi vuonna 1983 ja psykologian tohtoriksi 1987. Vuosina 1988–1998 hänellä oli Suomen Akatemian nuoremman ja vanhemman tutkijan toimi. Vuosina 1994–2000 hänellä oli kognitiivisen neurotieteen dosentuuri Turun ja Helsingin yliopistoissa. Vuonna 1998–1999 hän hoiti psykologian vt. professuuria Helsingin yliopistolla ja vuosina 1999–2000 hän oli Tampereen yliopiston psykologian professori. Helsingin yliopiston psykologian professuuri hänellä on ollut vuodesta 2000.
Kannunvalajat Kannunvalajat perustettiin toukokuun 12. päivänä vuonna 1945 samana vuonna perustetun Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan opiskelijajärjestöksi. Perustettavan järjestön, Valtiotieteen Ylioppilaiden Yhdistyksen, perustamisasiakirjan luovuttivat yliopiston rehtorille puheenjohtaja Veikko Sjöblom ja sihteeri Aatos Luotonen. Tämän kunniaksi Kannunvalajat viettää yhdistyksen vuosijuhlaa nykyisin toukokuun toisena lauantaina vuonna 1993 uudelleen henkiin herätetyn vuosijuhlaperinteen mukaisesti, vuodesta 1995 alkaen akateemisena juhlapukujuhlana. Yhdistyksen ja mm. valtiotieteellisen tiedekunnan omien promootioperinteiden mukaisesti vuosijuhlan ja sen pitopaikan tulisi olla ainakin jollain tavoin merihenkinen.
Tukholman kauppakorkeakoulu Tukholman kauppakorkeakoulu (, ) on Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa sijaitseva yksityinen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1909 parantamaan kauppatieteiden opetusta Ruotsissa. Tukholman kauppakorkeakoulu on Pohjois-Euroopan vanhin kauppakorkeakoulu Helsingin Hankenin ohella. Siellä on noin 300 työntekijää ja noin 1 900 opiskelijaa.
Leipzigin yliopisto Opetustilojen lisäksi yliopistolla on käytössään useita muita rakennuksia. Yliopiston kirjasto perustettiin vuonna 1543, ja se on yksi Saksan vanhimmista yliopistokirjastoista. Yliopiston kasvitieteellinen puutarha perustettiin sekin jo vuonna 1942 ja se on Euroopan toiseksi vanhin. Lääketieteellisellä tiedekunnalla on lisäksi oma sairaala. Kaiken kaikkiaan yliopisto toimii 38 kohteessa ympäri Leipzigia.
Portugalin väestö Portugalin ensimmäinen yliopisto oli Coimbran yliopisto, joka perustettiin Lissabpnissa 1290 ja siirrettiin Coimbraan 1537. Vuonna 1559 perustettiin Évoran ja vuonna 1911 Lissabonin yliopisto. Opiskelijamäärältään suurin yliopisto on Porton yliopisto, jossa on 29 000 opiskelijaa. Vanhin yksityinen yliopisto on Portugalin katolinen yliopisto. 1970–1980-luvuilla Portugaliin avattiin useita uusia yliopistoja, kuten Aveiron yliopisto, Minhon yliopisto, Lissabonin polytekninen opisto, Porton polytekninen opisto, Azorien yliopisto, Algarven yliopisto ja Madeiran yliopisto. Shanghain Jiao Tong -yliopiston vuosittain tekemässä arviossa vuonna 2013 Lissabonin yliopisto oli sijoilla 301–400 ja Lissabonin teknillinen lyliopisto sijoilla 401–500.
Lundin yliopisto Växjön yliopisto, joka nykyään on osa Linné-yliopistoa, perustettiin alun perin Lundin yliopiston yhteyteen. Malmön korkeakoulu erotettiin vuonna 1998 Lundin yliopistosta, ja siihen siirtyivät suurin osa Malmössä tapahtuneesta opetuksesta, paitsi taide, musiikki, teatteri ja lääketieteen opetus, jotka kuuluvat edelleen Lundin yliopistoon. Helsingborgiin perustettiin vuonna 2000 erillinen kampus, jossa opiskelee 15 koulutusohjelmassa noin 3 700 opiskelijaa.
Suomalais-venäläinen koulu Suomalais-venäläinen koulun juuret ulottuvat vuoteen 1861, jolloin perustettiin kauppias Nikifor Tabunovin myötävaikutuksella kotikoulu venäläisille lapsille Helsingin keskustaan. Tästä kolmen vuoden kuluttua, vuonna 1864, perustettiin varsinainen venäläinen koulu Suomessa, joka tunnetaan niin sanottuna Tabunovin kouluna. Sen seuraajaksi perustettiin 1930 Helsingin venäläinen lyseo, jota ylläpitämään perustettiin 1955 Helsingin venäläisten koulujen kannatusyhdistys. Vuonna 1963 nimi muutettiin Helsingin suomalais-venäläiseksi kouluksi. Koulu toimi Neitsytpolku 1:ssä Ullanlinnassa kunnes uusi koulurakennus valmistui 1964 Kaarelaan. Sitä laajennettiin 1970 sekä lukio-osalla vuonna 1985.
Karl Lemström Lemström valmistui lääkäriksi Helsingin yliopistosta 1992. Tohtoriksi hän väitteli niin ikään Helsingin yliopistosta 1995. 1997 hänet nimettiin elinsiirtoimmunologian dosentiksi (Helsingin yliopisto). Kirurgiksi hän erikoistui vuonna 2000. Sydän- ja thoraxkirurgian dosentuuriin hänet nimitettiin 2010 (Helsingin yliopisto). Vuosina 2012‒2016 Karl Lemström toimi elinsiirtokirurgian ja immunologian professorina Helsingin yliopistossa. Vuodesta 2016 hän toiminut Helsingin yliopistossa  sydän- ja thoraxkirurgian professorina.
Kölnin yliopisto Kölnin yliopisto perustettiin jo vuonna 1388 ja se toimi aina vuoteen 1798 jolloin ranskalaismiehittäjät lakkauttivat yliopiston kapinoinnin takia. Yliopisto perustettiin uudelleen vasta 1919. Nykyisin yliopistossa opiskelee noin 44 000 opiskelijaa, joista noin 10 % on ulkomaalaisia.
Globaali sosiaalityö Globaali sosiaalityö ry on suomalainen rekisteröity yhdistys, joka perustettiin vuonna 2002 edistämään kansainvälisyyttä ja globaalia solidaarisuutta sosiaalialalla. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys muun muassa koordinoi opiskelijavaihtoja, järjestää erilaisia kehitysyhteistyöhankkeita ulkomaalaisten kumppaneiden kanssa sekä harjoittaa globaali- ja rauhankasvatustyötä paikallisesti Suomessa. Yhdistys toimii tiivissä yhteistyössä Tampereen yliopiston sosiaalityön oppiaineen kanssa ja esimerkiksi yhdistyksen hallitus kokoustaa yliopistolla. Yhdistyksellä on paikallistoimintaa Tampereen lisäksi Helsingissä, Jyväskylässä ja Lahdessa.
Pertti Ahonen (professori) Ahonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971. Vuonna 1976 hän valmistui ekonomiksi (nyk. kauppatieteiden kandidaatti) yrityksen laskentatoimesta Helsingin kauppakorkeakoulusta ja valtiotieteiden kandidaatiksi (nyk. maisteri) Helsingin yliopistosta yleisestä valtio-opista. Vuonna 1978 Ahonen valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi (nyk. maisteri) Helsingin kauppakorkeakoulusta ja valtiotieteiden lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1984 yleisestä valtio-opista Helsingin yliopistosta.
Teknologföreningen Teknologföreningen on Aalto-yliopiston ainoa julkisoikeudellinen osakunta.
Se perustettiin vuonna 1872 Helsingin teknillisen reaalikoulun opiskelijoiden järjestöksi. Nykyisen Teknologföreningenin ja entisen Teknillisen Korkeakoulun Ylioppilaskunnan asema ruotsin- ja suomenkielisten opiskelijoiden henkisinä koteina syntyivät monien, tuskallistenkin vaiheiden kautta. Osakunta toimii vuonna 1966 valmistuneessa Urdsgjallar-nimisessä rakennuksessa Espoon Otaniemessä.
Urut Monien urkujen soittopöydän koskettimistoissa silmiinpistävää on koskettimien mustan ja valkoisen värin päinvastainen järjestys kuin pianon koskettimissa. Joskus koskettimet eivät edes ole mustia ja valkoisia, vaan tummempaa ja vaaleampaa puuta. Tällainen nykykatsannossa käänteinen värien järjestys lienee itse asiassa vanhempi kuin pianoissa ja useimmissa uruissakin nykyisin käytetty: myös monissa cembaloissa ja muissa vanhoissa kosketinsoittimissa isot koskettimet ovat tummia ja pienet vaaleita.
Ksylofoni Ksylofoni on eripituisten puukapuloiden muodostama idiofoninen lyömäsoitin, jota soitetaan muovi-, kumi- tai puupäisillä malleteilla. Kapuloiden eli "kielien" koko on viritetty sellaiseksi, että kustakin tulee haluttu sävel. Tyypillisesti ääniala on kolme ja puoli oktaavia, kirjoitetusta f:stä c:ään. Ksylofoni soi oktaavin kirjoitettua korkeammalta. Fysikaalisesti voidaan sanoa, että sen ominaisvärähtely on viritetty halutulle taajuudelle. Ksylofonin kielet järjestetään pianon koskettimien tapaan, "mustat koskettimet" omaan riviinsä "valkoisten" taakse. Ksylofonilla on kielien alla kaikuputkien rivi.
Pianonviritys Pianossa on noin 230 kieltä ja niiden kokonaisjännitys on noin 15 000 - 20 000 kiloa riippuen pianon koosta. Kuoroissa kielten määrä yleensä on keskialueella ja diskantissa kolme kieltä ja bassossa alaspäin mentäessä yksikielisiin asti kaksi kieltä.
Piano Pianon kielet jännitetään hyvin tiukalle. Tavallisen keskikokoisen pystypianon yhden kielen keskimääräinen jännitys on noin 700 newtonia. Kun kieliä on noin 230, kielien yhteinen soittimen runkoon kohdistuva voima on suuruusluokaltaan 160 kN. Konserttiflyygelin kielten jännitys on yli 260 kN.
Nämä voimat ottaa vastaa valurautainen kehys, tukikehikko, jonka ympärille koko piano rakentuu.
Kielensuunnittelu Kielensuunnittelulla eli kielisuunnittelulla tarkoitetaan tietoista pyrkimystä vaikuttaa kielen rakenteeseen ja sanastoon sekä sen oppimiseen ja käyttöön. Yleensä kielensuunnittelu pyrkii muuttamaan sitä, kuinka ihmiset käyttävät jotakin kieltä. Yhteiskunnan päättävissä elimissä harjoitetaan kielipolitiikkaa. Monilla mailla on erilliset, kieltä hallinnoivat instituutiot, kuten Kotimaisten kielten tutkimuskeskus Suomessa. Näiden tehtävänä on kielten ohjailu ja kielisuunnittelun limittäminen itse kieliin. Kielensuunnittelusta voivat huolehtia esimerkiksi viranomaiset, ammatilliset ryhmät, yksityiset järjestöt tai yksilöt.
Preparoitu piano Preparoitu piano on 1900-luvun taidemusiikkia varten kehitetty soitin, jossa tavallisen pianon tai flyygelin kieliin kiinnitetään erilaisia esineitä, jotka muuttavat soittimen ääntä.
Musta lammas Ilmaus tunnetaan monissa eurooppalaisissa kielissä (mm. , ), joista se on lainautunut suomeen. Taustalla on lampaankasvatus: valkoisen lampaan villaa pidetään arvokkaampana kuin mustaa tai ruskeaa villaa, koska valkoista villaa on helpompi värjätä. Mustat lampaat pyritään poistamaan laumasta. Tällaista erottelua kuvataan jo Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa: "Minä tarkastan tänään kaiken laumasi; erota siitä pois kaikki pilkulliset ja kirjavat lampaat sekä karitsoista kaikki mustat ja vuohista kirjavat ja pilkulliset" (1. Moos. 30: 32).
Piano Pianon vasarat ovat villahuovalla päällystettyä nuijia, jotka kieliin iskeytyessään saattavat kielen värähtelemään.
Preparoitu piano Käsitteen ”preparoitu piano” kehitti alun perin John Cage 1940-luvulla teoksen "Bacchanale" yhteydessä, vaikka pianon kieliä oli manipuloitu jo paljon tätä aikaisemminkin. Muun muassa Erik Satie, Maurice Ravel ja Henry Cowell olivat käyttäneet preparointia pianon soinnin muuttamiseksi jo ennen Cagea.
Piano Pianon keskialueella ja diskantissa jokaista säveltä on kohden kolme jäykästä teräslangasta, ns. pianolangasta, valmistettua kieltä, jotka viritetään samalle taajuudelle. Kolmen kielen ryhmää kutsutaan kielikuoroksi tai lyhyemmin vain kuoroksi. Bassoaluetta kohti siirryttäessä kuoron kielien määrä vähenee ensin kahteen, ja alimpia säveliä vastaa vain yksi kieli.
Piano Nykyään valmistettavien ja käytettävien pianojen ääniala on liki poikkeuksetta 7 ¼ oktaavia eli 7 oktaavia ja pieni terssi. Koskettimia on vastaavasti 88, joista 52 valkoista ja 36 mustaa. Matalin sävel, joka pianolla voidaan soittaa, on subkontraoktaavin A (A) ja korkein viisiviivainen c (c).
Sonatas and Interludes Teoksen esittämisen vaatima pianon preparointi kestää noin kaksi ja puoli tuntia, ja sen aikana 45 pianon ääntä muokataan laittamalla kielien väliin erilaisia ruuveja, muttereita sekä muovin ja kumin kappaleita. Preparointi jakaa pianon kolmeen erilliseen sointiryhmään.
When I Look at You Musiikkivideo alkaa kohtauksella, jossa Cyrus soittaa mustaa pianoa pitkän laiturin päässä. Hänellä on yllään valkoinen mekko. Mies kävelee kohti laituria ja kohtaa pianon puolivälissä laituria, Cyrus ei ole pianon ääressä. Mies on Liam Hemsworth, joka esittää Will Blakeleetä elokuvassa "The Last Song". Videolla vaihtelevat kohtaukset Cyrusista laulamassa, soittamassa pianoa ulkona eri paikoissa erivärisissä mekoissa, sekä romanttiset kohtaukset elokuvasta. Yhdessä kohtauksessa Cyrus ja Hemsworth suutelevat heinäpellolla. Viimeisessä kohtauksessa piano seisoo yksin laiturilla.
Jaavankardemummat Jaavankardemummat ("Amomum") on kasvisuku, joka kuuluu inkiväärikasvien heimoon. Siihen luokitellaan
noin 180 lajia. Sukuun sisältyy muun muassa huone- ja maustekasvina kasvatettu jaavankardemumma ("Amomum compactum"). Toinen suvun maustekasvi on monissa kielissä "mustan kardemumman" nimellä tunnettu "Amomum subulatum".
Piano Pianon kehitys sai alkunsa dulcimer-tyyppisistä soittimista, joihin keskiajalta lähtien yritettiin lukuisia kertoja liittää koskettimisto ja koneisto. Tämän kehityksen tuloksena eriytyivät ensin klavikordi ja cembalo. Modernin pianon kehittäjänä ja jopa keksijänä pidetään italialaista Bartolomeo Cristoforia (1655–1731). Kolme hänen 1720-luvulla rakentamaansa soitinta on säilynyt, ja niiden koneiston toimintaperiaate on sama kuin modernissa konserttiflyygelissä. Cristofori kutsui rakentamiaan soittimia nimellä "clavicembalo [tai gravicembalo] col piano e forte" eli sananmukaisesti "cembalo, jolla voi soittaa hiljaa () ja voimakkaasti ()" (cembalolla, toisin kuin pianolla, äänenvoimakkuus ei vaihtele sen mukaan, kuinka suurella voimalla koskettimia painetaan). Tämäntyyppisiä soittimia ryhdyttiin pian kutsumaan nimillä fortepiano, josta on tullut suomenkielinen nimitys piano. Pianon rakenne on Christoforin jälkeen merkittävästi kehittynyt. Tärkeitä merkkipaaluja ovat mm. valuraudasta valmistettu tukikehikko, jolloin soittimen kokoa ja kielten jännitystä voitiin huomattavasti lisätä, huovan käyttöönotto nahan sijaan vasaroiden päällysteenä sekä koneiston monet kehitysvaiheet. Kehityksen tuloksena pianon ääni on voimistunut ja tullut kantavammaksi.
Pianosonaatti Monissa muille soittimille sävelletyissä sonaateissa piano on säestys- tai toisena tasaveroisena soittimena. Sonaatteja on sävelletty myös pianolle nelikätisesti ja kahdelle pianolle.
Pianonviritys Pianon koneiston säätö on myös toimenpide, jonka piano virittämisen lisäksi välillä vaatii ja sen tekeminen koneiston toimintaan perehtymättömältä ei onnistu alkuunkaan. Sama pätee virittämiseen, vaikka olisi kuinka hyvä sävelkorva. Viritysavaimen käyttö vaatii virittäjältä vuosien rutiinin hyvän avaintekniikan löytymiseen. Temperointikaavat ovat matemaattisia ja niitä täytyy osata soveltaa käytännön työhön. Käytäntö ja matemaattinen viritysteoria käyvät käsikädessä, vaikkakin käytäntö usein poikkeaa teoriasta pianon rakenteellisten ominaisuuksien vuoksi (lähinnä inharmonisuuden).
Torni (shakki) Algebrallisella merkintätavalla valkeiden tornien paikat pelin alussa ovat ruudut "a1" ja "h1", mustien tornien ruudut "a8" ja "h8". Torni liikkuu pysty- tai vaakasuuntaan eteen- tai taaksepäin kuinka monta ruutua kerrallaan tahansa. Ruutujen on oltava tyhjiä. Muiden nappuloiden tapaan se lyö siirtymällä ruutuun, jossa on vastustajan nappula. Torni vaikuttaa joka ruudussa yhtä moneen ruutuun.
Piano Mustien koskettimien näkyvään osaan perinteisesti käytetty materiaali on eebenpuu. Myös muita mustia tai tummia puulajeja käytetään, tarvittaessa värjättyinä. Edullisimmissa soittimissa käytetään muovia.
Piano Pianossa on kaksi tai kolme jaloilla painettavaa pedaalia.Monissa pystypianoissa sostenuto-pedaalin tilalla on ala-asentoon lukittuva "harjoituspedaali", joka alas painettuna laskee huopakaistaleen vasaroiden ja kielien väliin. Huopakaistale tukahduttaa äänen melkein kokonaan.
Piano Niin sanotuissa silent-pianoissa keskimmäinen pedaali laskee vasaroiden ja kielten väliin tavallisesti alumiinisen palkin, joka estää kokonaan vasaroiden osumisen kieliin. Uusimmissa silent-pianoissa on koskettimien alla jokaiselle koskettimelle oma infrapunalla toimiva liikkeen tunnistin. Tämä mittaa kunkin koskettimen lyönnin voimakkuuden ja keston. Lisäksi hiljennys- ja sustain-pedaaleissa on omat tunnistimensa, jotka mittaavat pedaaleiden painallukset. Tieto koskettimen ja pedaalin liikkeistä välitetään midi-tekniikalla äänilähteeseen eli saundimoduliin. Se on yleensä sijoitettu näkyviin koskettimiston alapuolelle, josta sitä on helppo käyttää. Äänilähde kytketään esimerkiksi kuulokkeisiin, jolloin pianolla voi harjoitella äänettömästi. Etuna on lisäksi "oikean" pianon tuntuma verrattuna esimerkiksi sähköpianoihin.
Piano Pianon koneistoa ja vasaroiden liikettä hallitaan koskettimilla. Koskettimet muodostavat kokonaisuuden, jota kutsutaan koskettimistoksi tai klaviatuuriksi. Koskettimiston muoto ja suhteet vakiintuivat jo ennen pianon keksimistä. Pianoon otettiin käyttöön uruissa, klavikordissa, cembalossa ja muissa aikaisemmissa kosketinsoittimissa käytössä ollut valmiiksi kehitetty koskettimisto. Sama klaviatuurijärjestely on siirtynyt moniin uusiin soittimiin, kuten celestaan ja sähköisiin kosketinsoittimiin.
Murre Kielen ja murteen välille ei voida vetää yksiselitteistä rajaa. Kielitieteessä tavanomainen määritelmä on, että jos kielimuotojen puhujat ymmärtävät toisiaan ilman, että kummankaan tarvitsee erikseen opetella toistensa kieltä, ovat kyseessä saman kielen murteet, muussa tapauksessa eri kielet. Tämäkin määritelmä on silti ongelmallinen, sillä monissa rajatapauksissa kielimuotojen puhujat ymmärtävät toisiaan jotenkuten, mutta puutteellisesti. On olemassa myös "murrejatkumoita" eli alueita, joiden sisällä murteet vaihtelevat vähitellen siten, että alueen ääripäiden asukkaat eivät ymmärrä toisiaan, mutta missään kohdassa matkan varrella ei ole sellaista jyrkkää rajaa, jonka eri puolilla naapurit eivät ymmärrä toisiaan. Sellaisia murrejatkumoita oli varsinkin vanhan maatalousyhteiskunnan aikana, jolloin ihmiset liikkuivat vähän ja joutuivat vain harvoin tekemisiin kirjakielen kanssa. Yhden sellaisen muodostivat esimerkiksi hollannin sekä ala- ja yläsaksan murteet Alankomaiden rannikolta Itävaltaan saakka. Kielen ja murteen erottelun häilyvyyden vuoksi on myös vaikea määritellä, kuinka monta kieltä maailmassa puhutaan.
Piano Jännitys ja massa ovat neliöjuuressa, mikä osoittaa, että kielen pituuden muutoksella on värähtelytaajuuden kannalta olennaisesti suurempi merkitys kuin jännityksen tai massan muutoksilla. Pianon ääniala on kuitenkin niin laaja, että jos koko ääniala katettaisiin suhteessa samanmassaisilla ja samassa jännityksessä olevilla kielillä, matalimman ja korkeimman kielen pituuksien suhde olisi noin 150:1, mikä olisi käytännössä mahdotonta. Siksi kielilangan paksuus kasvaa siirryttäessä diskantista bassoon. Basson kielet tulisivat homogeenisesta teräslangasta valmistettuina liian paksuiksi, minkä vuoksi bassoalueella kielet tehdään kiertämällä teräslangan ympärille tiukka kuparilankaspiraali. Alimmissa kielissä kuparilankaa saatetaan lisätä vielä toinenkin kerros.
Piano Viisiviivaisen c:n kielien pituus on kaikissa pianoissa noin 54 mm. Matalimpien sävelten kielten pituus määräytyy soittimen koon asettamien rajoitusten mukaan. Konserttiflyygelin A:n pituus on 2010 mm (Steinway & Sons D-malli). Pystypianon pisimmät kielet ovat tästä enimmillään noin puolet, matalissa soittimissa vielä vähemmän.
Oscar Peterson Peterson aloitti viiden ikäisenä uransa soittamalla ensin trumpettia ja pianoa. Sairastuttuaan tuberkuloosiiin seitsemänvuotiaana hän siirtyi kuitenkin pianoon. Peterson kasvoi 1930–1940-lukujen mustan musiikin maailmassa ja imi vaikutteita sellaisilta stride- ja swingpianisteilta kuin Teddy Wilson, Nat King Cole, James P. Johnson ja Art Tatum.
Shamba Bolongongo Shamba Bolongongo on kaakkois-Kongon bushongo-kansan myyttinen sankari. Viisaan ja oikeudenmukaisen Shamban väitetään hallinneen 1600-luvulla. Hän pyrki välttämään väkivaltaa ja käytti älyään solmiessaan liittoja ja ratkaistessaan erimielisyyksiä. Prinssinä Shamba vaelteli valtakunnassaan ja halusi oppia mahdollisimman paljon kansastaan ja naapurikansoista. Hallitsijana Shamba opetti bushongoille monia uusia taitoja. Hän näytti kuinka raffia-niinestä tehdään kankaita ja neuvoi kuinka maniokista saatiin myrkky poistetuksi. Väitetään, että hän opetti bushongot polttamaan tupakkaa. Shamba istututti öljypalmuja. Hän kielsi jousien ja shongon, heittoveitsen, käytön taistelussa. Kansan pelko rikollisuuden kasvusta osoittautui turhaksi. Kuolemaan Shamba tuomitsi vain paatuneimmat rikolliset. Bushongojen kulta-ajan kuningas suojeli etenkin naisia ja lapsia.
Austroaasialaiset kielet Austroaasialaiset kielet ovat kielikunta, johon kuuluvia kieliä puhutaan pääasiassa Kaakkois-Aasiassa. Joidenkin tutkijoiden mielestä austroaasialaiset kielet ovat sukua austronesialaisille kielille ja muodostavat yhdessä niiden kanssa kielikunnan. Austroaasialaiset kielet jakautuvat kahteen pääkieliryhmään, mon-khmer-kieliin ja mundakieliin. Mon-khmer-kieliin kuuluu n. 150 kieltä ja munda-kieliin parikymmentä.
August Förster Vuonna 1945 Georgswalden tehdas kansallistettiin. Uuden valtion kontrollin alaisuudessa se valmisti monia laadukkaita pianoja, mutta vuodesta 1945 alkaen tšekkiläisvalmisteisilla pianoilla ei ole enää ollut yhteyttä saksalaiseen August Försteriin. Tätä ”toista” August Försteriä, jonka pianoja myydään nykyään Kanadaan ja tiettyihin Euroopan maihin, valmistaa Tšekin tasavallassa nykyään Petrof-yhtiö.
Tractatus logico-philosophicus Filosofisia ongelmia syntyy Wittgensteinin mukaan silloin, kun kieltä käytetään väärin esimerkiksi yrittämällä kuvata sellaista, mitä ei voi kuvata. Esimerkkinä tästä on maalauksen ja maailman vastaavuussuhde: maalaus voi esittää latoa, mutta maalaus ei voi esittää maalauksen ja ladon välistä esittämissuhdetta. "Missä esittämissuhde on?" kuuluisi wittgensteinilainen kysymys. Puhe sen puhumisesta, mistä ei voi puhua, herättää kysymyksiä monien omituiselta tai filosofiselta kuulostavien väitteiden luonteesta: ”Mikä on elämän tarkoitus?", ”Kuinka paha ihminen voi olla?", "Onko enemmän identtinen kuin epätosi vai maksalaatikko?".
Monit Monien puhuma monin kieli on austroaasialainen kieli mon-khmer-kielten ryhmässä. Nykyisin useimmat monit puhuvat myös burman kieltä, joka on syrjäyttämässä monin kieltä päivittäisessä käytössä.
Magdalena Baczewska Baczewska on esiintynyt solistina lukuisten orkesterien kanssa. Hän on tilannut uusia teoksia pianolle ja myös pitänyt monia kantaesityksiä. Hän on kuitenkin pääasiallisesti keskittynyt renessanssi- ja barokkiaikojen kosketinsoitinohjelmistoon, jota hän esittää sekä pianolla että cembalolla.
Suku (kielioppi) Vierasta kieltä opiskeltaessa on suku on yleensä opeteltava yhdessä sanan kanssa, koska useissa kielissä sitä ei voi johdonmukaisesti ennustaa. Joskus sanan suku on pääteltävissä sanan merkityksestä (luonnollinen suku), eräissä kielissä puolestaan esimerkiksi sanan nominatiivin päätteestä tai siitä, kuinka sana on johdettu toisesta sanasta.
Cembalo Cembalon ääni muistuttaa muiden näppäilysoitinten, kuten luutun, ääntä. Tämä johtuu cembalon toimintaperiaatteesta, sillä toisin kuin pianossa, jossa kieliä vasaroidaan, cembalon kieliä näppäillään. Koskettimen näkyvän osan painaminen kohottaa sen toista päätä soittimen sisällä. Tämä edelleen kohottaa pystysuunnassa liikkuvaa luistia, jonka sivulla on pieni, nykyään usein muovista tehty kynsi. Kynsi näppää kieltä noustessaan kielen ohi ja luiskahtaa koskettimen jälleen vapautuessa takaisin kielen alapuolelle.