mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Homestead Act Maan länsiosassa sijaitsevin valtion maiden ilmaista jakamista halukkaille vaadittiin pitkin 1800-luvun alkupuoliskoa, mutta maan itäosien maanomistajat ja työnantajat sekä varsinkin Etelävaltioiden orjanomistajat vastustivat sitä, sillä se olisi aiheuttanut työvoiman virtaamisen pois itärannikolta ja laskenut vanhojen maaomistusten arvoa. Lakiesitys maanjaosta hyväksyttiin Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1852, 1854 ja 1859, mutta joka kerta senaatti hylkäsi sen. Vuonna 1860 laki hyväksyttiin molemmissa kamareissa, mutta presidentti James Buchanan esti sen voimaantulon veto-oikeudellaan. Kun Etelävaltiot sisällissodan seurauksena irtaantuivat liittovaltion päätöksenteosta, republikaaninen puolue pystyi ajamaan maanjakolain läpi. Presidentti Abraham Lincoln allekirjoitti Homestead Actin 20. toukokuuta 1862.
Jonni Myyrä Myyrä palasi kilpailemaan ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hän voitti keihäänheiton Suomen-mestaruuden vuosina 1917 sekä 1918 ja heitti vuonna 1919 Savitaipaleella tuloksen 65,55, joka hyväksyttiin Suomen-ennätykseksi, mutta ei maailmanennätykseksi. Samana kesänä hän matkusti Tukholmaan, jossa hän voitti kansainväliset kilpailut tuloksella 66,10. Tämä tulos hyväksyttiin vihdoin viralliseksi maailmanennätykseksi. Myyrä oli Antwerpenin olympialaisissa 1920 voittajasuosikki, mutta kilpailupäivän aamuna Yhdysvaltain James Lincolnin lämmittelyheitto lipesi ja osui Myyrän vasempaan kyynärpäähän. Myyrä joutui käymään lääkärissä, jossa hänen kädestään poistettiin luunsiruja ja se laitettiin siteeseen. Hän kykeni kuitenkin kilpailemaan samana päivänä ja voitti olympiakultaa tuloksella 65,78. Hän paransi Lemmingin edellistä olympiaennätystä 5,14 metrillä.
Enrollment Act Enrollment Act (tunnetaan myös nimillä Civil War Military Draft Act ja Conscription Act of 1863) oli sisällissodan runtelemassa Yhdysvaltain Unionissa vuonna 1863 hyväksytty laki, jolla pyrittiin saamaan lisää sotilaita armeijan palvelukseen. Lain taustalla oli vapaaehtoisten sotilaiden vähentyminen sisällissodan pitkittyessä. Enrollment Act velvoitti kaikkia Unionin alueella asuvia terveitä 20-45-vuotiaita miehiä sekä kansalaisuushakemuksen jättäneitä maahanmuuttajia ilmoittautumaan armeijan palvelukseen. Palvelukseen määrättävät miehet valittiin arvonnoilla. Koska afroamerikkalaisilla ei vielä tuolloin ollut Yhdysvaltain kansalaisuutta, oli heidät vapautettu palveluksesta. Lakiehdotus hyväksyttiin Yhdysvaltain kongressissa 3. maaliskuuta 1863 ja samalla se korvasi vuoden 1862 miliisilain.
Aatamin kylkiluu (vuoden 1949 elokuva) Se hyväksyttiin Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryyn 1991.
Public Works Administration Public Works Administration perustettiin vuonna 1933, jolloin sen perustamisen mahdollistanut National Industrial Recovery Act -laki hyväksyttiin Yhdysvalloissa. Olemassaolonsa aikana PWA käytti useita miljardeja dollareita erilaisiin julkisiin rakennusprojekteihin. Yhdysvaltain valmistautuessa toiseen maailmansotaan vuonna 1939 viraston toimintaa alettiin hiljalleen ajamaan alas. Lopullisesti virasto lakkautettiin kesällä 1943.
Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus Kun mannermaakongressi käsitteli julistusta, Thomas Jeffersonin laatimaan alkuperäistekstiin tehtiin joitain poistoja ja täydennyksiä. ”Kaikki ihmiset ovat syntyneet vapaiksi ja tasa-arvoisiksi” sai jäädä, samoin useimmat ihmisoikeudet, mutta orjakaupan tuominnut kohta poistettiin, sillä monet edustajista pitivät sitä hyökkäyksenä itseään kohtaan. Kongressi poisti myös kohdan, jossa tuomittiin britit kansakuntana, mutta lisäsi kuninkaaseen henkilönä kohdistuneita syytöksiä. Lisäksi poistettiin lause, jossa skotit määriteltiin ulkomaalaisiksi. Kuuluisassa lauseessa, jossa puhutaan luovuttamattomista ihmisoikeuksista, sana "inalienable" vaihtui tuntemattomasta syystä muotoon "unalienable", jota nykyään pidetään kieliopillisesti virheellisenä.
Calgary Calgaryn kaupungilla on muutamia virallisia symboleja. Kaupungin vaakuna hyväksyttiin jo vuonna 1902, ja lippu otettiin käyttöön vuonna 1983. Vuonna 1986 järjestetyn kansallisen kilpailun jälkeen kaupunginvaltuusto hyväksyi viralliseksi lauluksi kappaleen ”Neighbours of the World”. Calgarylla on kuusi ystävyyskaupunkia. Niistä Quebec sijaitsee myös Kanadassa. Muualta maailmalta ovat Intian Jaipur, Kiinan Daqing, Meksikon Naucalpan, Etelä-Korean Daejeon ja Yhdysvaltain Phoenix.
Ted Meredith Tukholman jälkeen Meredith aloitti opiskelut Pennsylvanian yliopistossa. Hän saavutti opiskeluaikanaan useita yliopistomestaruuksia samoin kuin Yhdysvaltain mestaruuksia. Ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina hän rikkoi useita maailmanennätyksiä. Hän oli mukana Pennsylvanian yliopiston joukkueessa, joka teki vuonna 1915 maailmanennätyksen 3,18,0 4 × 440 jaardin viestissä. Samana vuonna 1915 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden 440 jaardilla ajalla 47,0. Aikaa ei hyväksytty ennätysluetteloon, koska se oli juostu suoralla radalla myötätuuleen. Toukokuussa 1916 hän juoksi sallituissa oloissa 47,4, mikä hyväksyttiin maailmanennätykseksi. Hieman myöhemmin Meredith juoksi 880 jaardin maailmanennätyksen 1.52,2, jolloin ottamatta jäänyt 800 metrin väliaika lienee ollut maailmanennätyksen alittava 1.51,5.
Black Codes Huhtikuussa 1866 Yhdysvaltain kongressi hyväksyi presidentti Johnsonin veto-oikeuden yläpuolella kansalaisoikeuslain, joka antoi republikaanien hallitsemalle kongressille aiempaa suuremmat oikeudet Yhdysvaltain jälleenrakennuksen ohjaamiseen. Seuraavana vuonna hyväksyttiin Reconstruction Act of 1867, joka velvoitti entiset Etelävaltiot ratifioimaan myöhemmin hyväksytyn perustuslain 14. lisäyksen, joka taas takasi vapautettujen orjien kansalaisoikeudet koko Yhdysvalloissa. Vuonna 1870 kongressi hyväksyi vielä perustuslain 15. lisäyksen, joka antoi kaikille Yhdysvaltain kansalaisille äänioikeuden riippumatta heidän ihonväristään. Lisäksi Yhdysvaltoihin perustettiin niin kutsuttu vapaiden miesten virasto, jonka tehtäviin kuului auttaa entisiä orjia näiden vapauduttua orjuudesta. Rahoitusongelmistaan huolimatta vapaiden miesten virasto onnistui olemassaolonsa aikana muun muassa tarjoamaan sairaanhoitoa yli miljoonalle vapautetulle mustalle. Tämän niin kutsutun radikaalin jälleenrakennuksen (1867–1877) aikana tummaihoiset voittivat useita osavaltio- ja kongressivaaleja Etelävaltioissa.
Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus Heinäkuun ensimmäisenä päivänä pidetyssä käsittelyssä itsenäisyysjulistusta kannattivat yhdeksän siirtokunnan edustajat, mutta muun muassa John Dickinson vastusti edelleen. Seuraavana päivänä kongressi äänesti Richard Henry Leen kesäkuussa tekemästä aloitteesta ja hyväksyi lauselman, jonka mukaan ”"nämä yhdistyneet siirtokunnat ovat ja oikeuden mukaan niiden pitääkin olla vapaita ja itsenäisiä valtioita"”. Päätös oli muodollisen yksimielinen, joskin New Yorkin edustajat pidättäytyivät äänestämästä, sillä he eivät olleet vielä ehtineet saada omalta siirtokunnaltaan valtuuksia itsenäisyyden kannattamiseen. Jeffersonin laatima julistusteksti hyväksyttiin kaksi päivää myöhemmin, 4. heinäkuuta. Itsenäisyysjulistuksen hyväksyminen tapahtui mannermaakongressin kokouspaikassa, Philadelphian Pennsylvania State Housessa, joka nykyään tunnetaan nimellä Independence Hall (”Itsenäisyyden talo”). Rakennus, jossa Jefferson luonnosteli julistuksen (alkujaan muurari Jacob Graffin talo) tunnetaan puolestaan nimellä Declaration House. Alkuperäinen Declaration House purettiin vuonna 1883, mutta talo rakennettiin uudelleen kopiona alkuperäisestä vuonna 1975.
New Yorkin edustajakokous asettui 9. heinäkuuta kannattamaan itsenäisyyttä, ja 15. heinäkuuta myös New Yorkin edustajat mannermaakongressissa äänestivät jälkeenpäin itsenäisyyden puolesta. Neljä päivää myöhemmin kongressi määräsi, että julistuksesta oli laadittava kirjallinen kappale otsikolla ”Kolmentoista yhdistyneen Amerikan valtion yksimielinen julistus” ("The Unanimous Declaration of the Thirteen United States of America"). Tekstin kirjasi pergamentille todennäköisesti philadelphialainen Timothy Matlack, joka oli kongressin sihteerin Charles Thomsonin avustaja. Läsnä olleet mannermaakongressin edustajat allekirjoittivat sen 2. elokuuta, ja muut myöhemmin. Ensimmäisenä oli kongressin puheenjohtaja "(President of the Congress)" John Hancock näyttävällä allekirjoituksellaan. Lopulta itsenäisyysjulistukseen tuli kaikkiaan 56 jäsenen nimi. Allekirjoittajien joukossa oli myös pennsylvanialainen John Morton, jonka juuret olivat Suomessa. Viimeisenä paperin allekirjoitti Delawaren Thomas McKean vasta seuraavan vuoden puolella. Jotkut mannermaakongressin edustajista eivät koskaan allekirjoittaneet julistusta. Tässä joukossa oli myös julistuksen valmistelleeseen komiteaan kuulunut Robert R. Livingston.
Bill of Rights (Yhdysvallat) Bill of Rights -nimellä tunnettu asiakirja sisältää Yhdysvaltain perustuslain kymmenen ensimmäistä lisäystä, joiden tarkoitus on turvata kansalaisten perusoikeudet. Ne laadittiin myöhemmän Yhdysvaltain presidentin James Madisonin aloitteesta. Ne hyväksyttiin kongressissa 25. syyskuuta 1789 ja ne astuivat voimaan 15. joulukuuta 1791, kun 3/4 osavaltioista ratifioi ne.
Tatarstan Kun Neuvostoliitto hajosi, Tatarstan ja Tšetšenia kieltäytyivät allekirjoittamasta Venäjän perustuslakia ja pyrkivät itsenäisiksi. Tatarstanin parlamentti 30.8.1990 hyväksyi julistuksen Tatarstanin täysivaltaisesta valtiosta 30. elokuuta 1990 (itsenäisyysjulistus). Samoihin aikoihin perinteiset islamilaiset symbolit ja juhlat otettiin uudelleen käyttöön. Uusi perustuslaki hyväksyttiin 6. marraskuuta 1992. Vuonna 1992 annettiin myös suvereenisuusjulistus, jonka mukaan Tatarstan asteittain irtautuisi Venäjästä. Venäjä ei kuitenkaan hyväksynyt alkuunkaan Tatarstanin itsenäistymispyrkimyksiä. Erimielisyydet Venäjän kanssa uhkasivat muuttua verenvuodatukseksi, sillä Venäjän joukot olivat jo keskitettynä Tatarstanin rajoilla. Tatarstanin presidentin onnistui kuitenkin hillitä kiihkeimmät kansallismieliset tunteet ja selkkaukselta vältyttiin. Pitkien ja vaikeiden neuvottelujen jälkeen saatiin aikaan sopimus Tatarstanin ja Venäjän välillä ja se allekirjoitettiin 15. helmikuuta 1994. Sen mukaan Tatarstan on Venäjän yhteydessä oleva suvereeni valtio, jolla on laaja itsehallinto (mm. taloudessa ja verotuksessa). Sopimuksen tulkinnasta on ollut sittemmin erimielisyyksiä. Tatarstan päätti mm. muuttaa tataarin kielen takaisin latinalaisilla kirjaimilla kirjoitettavaksi aikaisempien kyrillisten sijaan. Venäjä ei tätä kuitenkaan aluksi hyväksynyt ja yritti kaikin keinoin estää sen toteutumisen, mutta taipui lopulta. Tatarstan suunnittelee mm. omaa passia. Mintimer Şäymiev valittiin uudelleen presidentiksi 25. maaliskuuta 2001 noin 80 % kannatuksella.
Liettuan neuvosto Saksa rikkoi lupauksensa eikä tunnustanut Liettuan itsenäisyyttä. Liettuan delegaatiota ei myöskään kutsuttu Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin. Tämän seurauksena liettualaiset hylkäsivät joulukuun 11. päätöslauselman. Saksalaismielisenä pidetty päätöslauselma esti Liettuaa solmimasta diplomaattisia suhteita Saksan vihollisten Iso-Britannian, Ranskan ja Yhdysvaltain kanssa. 8. tammikuuta samana päivänä kuin Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson antoi neljäntoista kohdan ohjelmansa, Liettuan neuvosto ehdotti muutoksia joulukuun 11. päivänä annettuun päätöslauselmaan vaatien perustuslakia säätävän kokouksen perustamista. Saksalaiset hylkäsivät ehdotetut muutokset ja ilmoittivat neuvoston tarkoituksena olevan vain neuvoa-antavien toimien laatiminen. Saksa hajotti neuvoston, ja osa jäsenistä pakotettiin eroamaan. 16. helmikuuta neuvosto, johdossa tilapäisesti Jonas Basanavičius, päätti julistaa uuden itsenäisyysjulistuksen, jossa ei mainittaisi mitään erityistä suhteessa liittoon Saksan kanssa. Uusi itsenäisyysjulistus jätettiin perustuslakia säätävän kokouksen päätettäväksi.
Alaskan osto Sopimuksen mukaan Yhdysvallat ostaisi Alaskan Venäjältä 7,2 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Alkuperäisen luonnoksen mukaan kauppahinta olisi ollut tasan seitsemän miljoonaa dollaria, mutta Venäjä nosti kauppahintaa 200 000 dollarilla vielä ennen sen hyväksymistä. Sopimus tuli Yhdysvaltain senaatin käsiteltäväksi 30. maaliskuuta, ja se hyväksyttiin 9. huhtikuuta äänin 37–2. Presidentti Andrew Johnson hyväksyi sopimuksen 28. toukokuuta. Alue siirtyi virallisesti Yhdysvaltain omistukseen 18. lokakuuta, jolloin Sitkassa pidettiin lipunvaihtoseremonia.
Suomen itsenäisyysjulistus Kullervo Mannerin ehdotus päätöslauselmaksi:
Aapo Korkeaoja Vuonna 2008 Korkeaoja oli julkisuudessa performanssillaan "Uusi itsenäisyysjulistus", jonka hän esitti Helsingissä Mannerheimin ratsastajapatsaalla. Korkeaoja sai myöhemmin sakot luvattoman esityksen järjestämisestä julkisella paikalla. Kyseessä oli tiettävästi ensimmäinen kerta, kun joku kiipesi 11,7 metriä korkealle patsaalle.
Kosovon itsenäisyysjulistus 2008 Kosovon itsenäisyysjulistusta Serbiasta edelsivät Kosovon sota, Jugoslavian pommitukset ja kansainvälisten joukkojen valvontaoperaatiot Kosovossa. Jugoslavian pommitusten jälkeen Kosovo oli käytännössä siirtynyt pois Serbian hallinnasta. Kosovon albaanien ja serbien välillä käytiin neuvotteluja Kosovon asemasta. Neuvottelut osoittautuivat tuloksettomiksi, kun osapuolet eivät päässeet yhteisymmärrykseen Kosovon tulevaisuudesta. Kosovo julistautui yksipuolisesti itsenäiseksi Serbiasta 17.2. 2008. Kosovon itsenäisyysjulistus annettiin Kosovon parlamentissa pääministeri Hashim Thaçin, parlamentin puheenjohtaja Jakup Krasniqin ja presidentti Fatmir Sejdiun läsnä ollessa. Sopimus noudatti Martti Ahtisaaren suunnitelmaa.
Browning M1919 Browning M1919 .30 Cal on Yhdysvaltain käyttämä rekyylitoiminen, vyösyöttöinen, ilmajäähdytteinen konekivääri, joka hyväksyttiin palvelukseen vuonna 1919. Konekivääri on kehitetty John M. Browningin ensimmäisen maailmansodan aikaisesta M1917-mallista. Asetta käytettiin toisessa maailmansodassa, Korean sodassa ja vielä Vietnamin sodassa, sekä 7,62×51 mm NATO -patruunalle muutettuna Yhdysvalloissa 1990-luvulle ja muualla nykyäänkin.
Endla-teatteri Viron itsenäisyysjulistus luettiin ensimmäiseksi Endlan parvekkeelta 23. tammikuuta 1918, päivää ennen itsenäisyyden julistamista pääkaupungissa Tallinnassa. Endlan alkuperäinen rakennus vahingottui tulipalossa vuonna 1944, ja koska se oli tärkeä itsenäisen Viron symboli, Neuvostoliitto ei ryhtynyt remontoimaan sitä, vaan se tuhottiin räjähteillä vuonna 1961. Uusi Endla-teatteri rakennettiin eri paikkaan kaupunkia 1967.
Patriot Act Laki hyväksyttiin senaatissa äänin 98–1 ja edustajainhuoneessa 357–66. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush allekirjoitti esityksen laiksi 26. lokakuuta 2001.
The Kinks The Kinksiä pidetään eräänä rock-historian merkittävimmistä ja vaikutusvaltaisimmista brittiyhtyeistä. Pitkän uransa aikana se sai kotimaassaan top 100 -listalle yhteensä 24 singleä, joista kolme listaykkösiä. Yhdysvaltain Billboard-listalla se sai 23 singleä top 100 -listalle sekä 33 albumia top 200 -listalle. Rock and Roll Hall of Fameen The Kinks hyväksyttiin vuonna 1990.
New Yorkin provinssi Paikallisista edustajista valittu New Yorkin provinssikongressi julisti itsensä alueen johtoon 22. toukokuuta 1775, ja aluetta kutsuttiin ensimmäisen kerran New Yorkin osavaltioksi 1776. New Yorkin osavaltion perustuslaki hyväksyttiin vuonna 1777. Vaikka britit saivatkin New Yorkin kaupungin haltuunsa vielä Yhdysvaltain vapaussodan aikana, he menettivät oikeutensa New Yorkiin lopullisesti Pariisin rauhassa 1783.
Chester A. Arthur Poliittisten nimitysten uudistamisen lisäksi Arthur pyrki presidenttinä myös, vaihtelevalla menestyksellä, alentamaan tullimaksuja. Hän käytti veto-oikeuttaan kiinalaisten maahanmuuttoa rajoittaneeseen Chinese Exclusion Act -lakiehdotukseen, joka kuitenkin lopulta hyväksyttiin kongressin kumottua presidentin veton. Lisäksi Arthurin hallinto pyrki tämän presidenttikaudella toimimaan Yhdysvaltain postilaitoksessa paljastuneita väärinkäytöksiä vastaan ja uudistamaan Yhdysvaltain laivastoa.
Moro-kapina Vuoden 1898 Pariisin rauha päätti Espanjan ja Yhdysvaltain sodan. Yhdysvallat sai haltuunsa Puerto Ricon Karibianmerellä sekä Guamin Tyynellämerellä. Sopimus takasi myös itsenäisyyden Kuuballe sekä Yhdysvallat saattoi ottaa Filippiinit haltuunsa 20 miljoonan dollarin korvauksella. Aluelisäykset eivät saaneet täyttä kannatusta Yhdysvaltain senaatissa, mutta laajentuminen hyväksyttiin yhden äänen enemmistöllä. Yhdysvalloista tuli siirtomaavalta.
Justin Gatlin Alkujaan Gatlin juoksi 110 metrin aitoja (ennätys 13,78). Hän herätti huomiota jo Floridassa, missä hänen perheensä tuolloin asui, lukioiden mestaruuskilpailuissa vuonna 2000 voittamalla pika-aidat, 100 metrin sileän ja 300 metrin aidat sekä sijoittumalla pituushypyssä kolmanneksi. Samana vuonna hän pääsi Tennesseen yliopistoon. Yliopistoaikoinaan hän voitti kuusi yliopistomestaruutta. Vuonna 2001 hän jäi kiinni amfetamiinin käytöstä Yhdysvaltain nuorten mestaruuskisoissa. Gatlin sai kahden vuoden kansainvälisen kilpailukiellon, mutta sai silti edelleen luvan kilpailla kotimaassaan. Gatlin valitti päätöksestä ja väitti positiivisen tuloksen johtuneen hänen ADHD-lääkityksestään. Valitus hyväksyttiin, kahden vuoden kilpailukielto kumottiin heinäkuussa 2002 ja hän pääsi varoituksella. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF kuitenkin ilmoitti, että seuraava dopingrike voi johtaa elinikäiseen kilpailukieltoon. Vuosina 2001 ja 2002 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden 100 ja 200 metrillä.
Theodore Roosevelt Presidentiksi noustuaan Roosevelt lupasi leikata trustien valtaa Yhdysvalloissa. Roosevelt nosti kahden presidenttikautensa aikana yhteensä 44 syytettä suuryrityksiä vastaan, mistä hän sai lempinimen ”trust-busteriksi”. Trustien vastainen Sherman Antitrust Act oli säädetty jo vuonna 1890, mutta sitä ei oltu ennen Rooseveltin presidenttikautta juurikaan käytetty. Vuonna 1902 Yhdysvaltain oikeusministeriö kuitenkin haastoi John Pierpont Morganin johtaman The Northern Security Company -rautatieyhtiön oikeuteen. Yhtiö oli fuusioiden kautta saanut itselleen monopoliaseman, minkä vuoksi Yhdysvaltain korkein oikeus määräsi sen vuonna 1904 purettavaksi. Lisäksi Rooseveltin presidenttikaudella hyväksyttiin useita yritysten toimintaa sääteleviä uusia lakeja: "Hepburn Act" määritteli 1906 suurimmat lippujen hinnat rautateillä. "Pure Food and Drug Act" ja "Meat Inspection Act" määräsivät elintarvikkeiden tarkastamisesta sekä tehtaiden hygieniasta.
Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus Vielä vapaussodan alkuvaiheessa pääosa siirtokuntalaisista katsoi taistelevansa vain perinteisten oikeuksiensa puolesta osana brittiläistä imperiumia, ja vain harvat tavoittelivat täydellistä irtautumista emämaasta. Sodan edetessä ja sovitteluyritysten kariutuessa itsenäisyysajatus alkoi kuitenkin voittaa alaa. Vuoden 1776 alussa ilmestynyt Thomas Painen pamfletti "Common Sense" onnistui vakuuttamaan monet täyden itsenäisyyden välttämättömyydestä. Philadelphiassa kokoontunut siirtokuntia edustanut toinen mannermaakongressi keskusteli itsenäisyysajatuksesta pitkin kevättä. Jo 6. joulukuuta 1775 kongressi ilmoitti kiistävänsä Britannian parlamentin suvereniteetin siirtokuntien alueella ja 10. toukokuuta 1776 se kyseenalaisti myös kuninkaan auktoriteetin ja kehotti siirtokuntia muodostamaan itselleen riippumattomat hallitukset.
Suomen itsenäisyysjulistus Senaatin julistus siinä muodossa, kuin se julkaistiin kansan tietoon 5. joulukuuta:
Ernest Hemingway Kaiken aikaa työskennellessään Kansas Cityssä Hemingway haaveili pääsystä Euroopassa käytyyn maailmansotaan. Huonon näkönsä vuoksi häntä ei ollut kelpuutettu Yhdysvaltain armeijaan, mutta hänet hyväksyttiin Amerikan Punaisen Ristin palvelukseen.
Liechtenstein Maan nykyinen ruhtinas Hans Adam II astui valtaan vuonna 1984 hänen isänsä luovuttua vallasta. Liechtensteinista tuli YK:n jäsen vuonna 1991 ja samana vuonna se liittyi myös Euroopan vapaakauppajärjestöön. Euroopan talousalueesen ja Maailman kauppajärjestöön se liittyi vuonna 1995.
Jaakko II (Skotlanti) Vuonna 1449 nuori kuningas Jaakko II astui valtaan, mutta Douglasin jaarli ja William Crichton jatkoivat valtapeliään maan johdossa, eikä Jaakon annettu hallita ilman heitä. Kuningas ei kuitenkaan suostunut tähän ja kamppaili vuosina 1451–1455 päästäkseen eroon erityisesti Douglaseista. Lopulta Jaakko syytti jaarlia juonittelusta ja surmasi tämän. Vuodet 1452–1455 maa oli sisällissodan kaltaisessa tilassa, kun Jaakko yritti murentaa loputkin Douglasien laajalle levittäytyneestä vallasta. Toukokuussa 1455 Jaakko kuitenkin kukisti vastustajansa lopullisesti Arkinholmin taistelussa. Kruunu otti Douglaseille kuuluneet alueet haltuunsa ja ajoi jaarlin maanpakoon Englantiin.
Tanska Tanska on perustuslaillinen monarkia ja monipuoluedemokratia. Nykyinen Tanskan perustuslaki on vuodelta 1953 ja se noudattaa vallan kolmijako-oppia. Maan valtionpäämies on kuningatar tai kuningas, joka edustaa Tanskaa ulkomailla ja toimii hallitustyössä, mutta jolla ei ole kuin lähinnä muodollista poliittista valtaa. Nykyinen kuningatar on Margareeta II. Hän astui valtaistuimelle vuonna 1972. Tanskan parlamentti on nimeltään Folketinget eli kansankäräjät, ja sillä on 179 jäsentä, jotka valitaan suhteellisella vaalitavalla. valitaan itse Tanskasta, kaksi Färsaarilta ja kaksi Grönlannista. Kansanedustajista 135 valitaan paikallisista vaalipiireistä ja loput maan alueelta puolueiden saamien äänimäärien perusteella. Vaalit järjestetään vähintään joka neljäs vuosi, mutta myös pääministeri voi hajottaa kansankäräjät tätä aiemmin.
Bulgaria Toisessa maailmansodassa Bulgaria liittyi Saksan puolelle toivoessaan saavansa menettämänsä alueet takaisin. Bulgaria pitikin sodan aikana hallussaan menettämiänsä alueita. Kuningas Boris kuoli äkillisesti vuonna 1943. Valtaistuimelle astui hänen kuusivuotias poikansa nimellä Simeon II kolmen sijaishallitsijan kanssa, joista valta oli pääministeri Bogdan Filovilla.
Bulgarian historia Toisen maailmansodan alussa Bulgaria oli jälleen puolueeton, mutta Saksa houkutteli valtion puolelleen luvattuaan vanhojen alueiden palutusta. Vuonna 1940 Romania pakotettiin luovuttamaan Dobrudža ja sodan aikana Bulgaria valloitti Makedonian ja Kreikan Länsi-Traakian saavuttaen yhteyden Aigeianmerelle. Kuningas Boris kuoli äkillisesti vuonna 1943. Valtaistuimelle astui hänen kuusivuotias poikansa nimellä Simeon II kolmen sijaishallitsijan kanssa, joista valta oli pääministeri Bogdan Filovilla.
Edvard III Edvard kuoli halvaukseen vuonna 1377. Hänen sanotaan kärsineen Alice Perrersiltä saamastaan kupasta. Legenda kertoo myös Alicen olleen kuninkaan kuolinvuoteen äärellä tämän kuollessa ja ottaneen kuninkaan sormukset sormista Edvardin kuoltua. Edvard III haudattiin Westminster Abbeyyn. Hänen vanhin poikansa Musta Prinssi oli kuollut vuotta aiemmin, joten valtaan astui tämän poika Rikhard II.
Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch Keisari Leopold II halusi muuttaa "Codex Theresianus" -lakia. Vuonna 1790 hän nimitti uuden komission puheenjohtajanaan Karl Anton von Martini ja joka kuuden vuoden työn jälkeen jätti esityksen yleisestä siviililaista. Tämän esityksen työstämistä jatkoi Franz von Zeiller ja komissio päätti työnsä vuonna 1808. Ehdotettu "Allgemeines Bürgerliches Gesetzbuch" oli kompromissi valistuksen ajan filosofian ja vanhan vallan traditioiden välillä. Esitys hyväksyttiin vuonna 1811 ja se astui voimaan vuoden 1812 ensimmäisenä päivänä.
Ahmad al-Jabir al-Sabah Ahmad al-Jabir al-Sabah (arabiaksi أحمد الجابر الصباح, s. 1885 - k. 1950) oli Kuwaitin hallitsija, šeikki vuosina 1921-1950. Hän oli al-Sabahin dynastian kymmenes hallitsija. Hän oli Jabir II Al-Sabahin poika, tämä hallitsi maata 1915–1917. Ahmad al-Jabir al-Sabah astui valtaan vuonna 1921 setänsä Salim al-Mubarak al-Sabahin kuoleman jälkeen.
HMS Queen Elizabeth (R08) Kuningatar Elisabet II kastoi "HMS Queen Elizabeth"in Rosythissä 4. heinäkuuta 2014. Laivojen kastetilaisuuksissa käytetään yleensä samppanjapulloja, mutta "HMS Queen Elizabeth" kastettiin viskillä, joka oli Bowmoren tislaamolta.
Bayezid II Bayezid syntyi Demotikassa, Traakiassa. Mehmed II Valloittajan poikana Bayezid astui valtaan 1481 isänsä kuoltua. Isänsä tavoin hän oli itäisen ja läntisen kulttuurin suojelija ja toisin kuin monet muut sulttaanit, teki kovasti töitä taatakseen hyvän sisäpolitiikan, jonka takia hän saikin lisänimen ”Oikeus”. Koko hallituskautensa Bayezid kävi sotaa saadakseen venetsialaisten hallitseman Morean itselleen, tietäen että se oli avain Osmanien tulevaan meriherruuteen itäisellä Välimerellä. Viimeinen näistä sodista tapahtui 1501 ja jätti Mistran ja Monemvasian pääsitadellit Beayzidin haltuun.
Igor II Igor II Olgovitš (ven. Игорь II Олегович) (k. 19. syyskuuta 1147) oli Kiovan Venäjän ruhtinas lyhyen aikaa vuonna 1146. Hän nousi valtaan Vsevolod II:n kuoltua vuonna 1146. Igor II hallitsi Kiovaa lyhyen aikaa, kunnes menetti vallan Izjaslav II:lle. Igor II kuoli vuonna 1147.
Niue Niue on itsehallinnollinen Uuden-Seelannin liitännäisvaltio (Uuteen-Seelantiin vapaasti assosioitunut itsehallintoalue). Sisäpolitiikka on täysin Niuen omassa hallinnassa, mutta Uusi-Seelanti vastaa ulkopolitiikasta ja puolustuksesta. Vuodesta 1952 maan päämiehenä on virallisesti toiminut kuningatar Elisabet II. Nykyinen pääministeri Toke Talagi astui virkaansa vuonna 2008 ja uusi paikkansa viimeksi vuonna 2017 pidetyssä äänestyksessä. Maassa on kabinetti, johon kuuluu pääministerin lisäksi kolme muuta ministeriä. Pääministerin valitsee 20-henkinen lakiasäätävä kokous, jonka jäsenet valitaan yleisellä vaaleilla. Lakiasäätävän kokouksen edustajat eivät edusta puolueita, vaan ovat kaikki itsenäisiä.
Ieronymos II Ieronymos II (; s. 10. maaliskuuta 1938), syntymänimeltään Ioánnis Liápis (Ιωάννης Λιάπης), on Ateenan ja koko Kreikan ortodoksinen arkkipiispa. Hänet valittiin Khristodouloksen kuoltua vuonna 2008; hän astui virkaan 16. helmikuuta.
Jamaikan historia Vuonna 1966 maassa vierailivat kuningatar Elizabeth II ja rastafareille tärkeä Haile Selassie. 
Kansainyhteisön kisat oli merkittävä urheilutapahtuma.
Elisabet II Kuningatar Elisabet II (Elizabeth Alexandra Mary, s. 21. huhtikuuta 1926 Lontoo) on Ison-Britannian kuningatar sekä 15 muun kansainyhteisömaan valtionpäämies, muun muassa Australian, Kanadan ja Uuden-Seelannin kuningatar. Hallitsijaksi Elisabet II nousi isänsä Yrjö VI:n kuoleman jälkeen 6. helmikuuta 1952. Hänestä tuli lokakuussa 2016 maailman pisimpään vallassa ollut elävä monarkki. Kuningattarella on edelleen teoriassa hyvinkin laajat valtaoikeudet, mutta hän ei käytä valtaansa, vaan hallitsemisesta vastaavat parlamentti ja hallitus kuten muissakin demokraattisissa maissa. Kuningatar on siis lähinnä pelkkä keulakuva useimpien muidenkin nykymonarkkien tavoin. Elisabet II on neljäs Windsor-sukuinen brittiläinen monarkki. Suku on saksalaista alkuperää, ja sen nimi oli alun perin Saksi-Coburg-Gotha, mutta nimi muutettiin ensimmäisen maailmansodan aikana, jolloin saksalaistaustaisetkin koettiin Britanniassa vihollisina ja mahdollinen viha saksalaista hallitsijasukua kohtaan haluttiin välttää.
Ramiro II (León) Ramiron isä Ordoño II oli hallinnut Leónia vuosina 910–925. Ordoñon kuoltua vallan peri tämän veli Fruela II, jonka valtakausi jäi vuonna 925 lyhyeksi, sillä Ordoñon pojat Alfonso IV ja Ramiro II nousivat kapinaan setäänsä vastaan ja syrjäyttivät tämän. Tällöin valtaan nousi Alfonso IV, joka kuitenkin luopui vuonna 930 kruunusta veljensä Ramiro II:n hyväksi. Kun Alfonso yritti vuoden kuluttua paluuta valtaan, Ramiro II vangitsi ja sokaistutti valjensä ja telkesi tämän sen jälkeen luostariin. Saman kohtalon kokivat myös kolme Fruela II:n poikaa, jotka myös olivat olleet potentiaalisia vallantavoittelijoita.
Svjatoslav II Svjatoslav II (1027 – 27. joulukuuta 1076, Kiova) oli Kiovan Venäjän ruhtinas vuosina 1073–1076. Hän nousi valtaan vuonna 1073 Izjaslavin luovuttua vallasta. Svjatoslav II hallitsi Kiovaa vuoteen 1076, jolloin hän kuoli. Svjatoslavin kuoltua nousi hänen edeltäjänsä Izjaslav valtaan uudelleen.
Vladislav Mamyshev-Monroe Taiteilija on tehnyt myös muotokuvia kuuluisista ihmisistä, joista mainittakoon Dostojevski, Elizabeth II, Charlie Chaplin ja Hitler. Sen lisäksi hänen luomia hahmojaan ovat Dracula, paavi, Elizabeth Taylor ja Jeesus.
Kentin kuningaskunta Kuningas Wihtred nousi valtaan 690 ja irrotti Kentin naapuriensa vaikutuspiiristä. Hän valmisti maalleen sen ensimmäisen lakikokoelman. Wihtredin jälkeen vuonna 725 valtaan nousivat Ethelbert II ja Eadbert I, joiden jälkeen yhteiskuninkaina hallitsivat Alric ja Eardwulf. Vuoden 765 tienoilla valtaan noussut Egbert II hallitsi jälleen yksin. Otfordin taistelussa 776 mercialaiset löivät kentiläiset ja alistivat maan kuninkaansa Offan valtaan. Vuonna 796 Eadbert II Praen kaappasi valtaistuimen itselleen, mutta Mercian kuningas Coenwulf kisiti hänet kahdessa vuodessa ja nosti Kentin alikuninkaaksi veljensä Cuthredin. Kentin viimeinen alikuningas oli Baldred, jonka Wessexin kuningas karkotti vuonna 825.
Borovitinovin senaatti Keisari Nikolai II luopui vallasta 15. maaliskuuta 1917. Seuraavana päivänä vangittiin kenraalikuvernööri Seyn ja talousosaston varapuheenjohtaja Borovitinov ja toimitettiin vangittuina junalla Pietariin. Helmikuun manifestista lähtien säädetyt venäläistämislait peruttiin. Autonomia astui siis voimaan. Vara-amiraali Wirenius hoiti talousosaston puheenjohtajan tehtäviä vt:nä aina parlamentaarisen suomalaisen Tokoin senaatin nimittämiseen 26. maaliskuuta 1917 asti.
Yrjö VI Hän nai lady Elizabeth Bowes-Lyonin 26. huhtikuuta 1923 Westminster Abbeyssa. Juuri perustettu radioyhtiö BBC olisi halunnut tallentaa ja lähettää tilaisuuden, mutta tuomiokapitulin mielestä avioliittoon vihkiminen ei sopinut radio-ohjelmaksi. Lady Elizabethista tuli avioiduttuaan Yorkin herttuatar. Pariskunta sai kaksi lasta, jotka olivat Elizabeth eli tuleva kuningatar Elisabet II (s. 1926) ja prinsessa Margaret (1930–2002).
Lorenzo Valla Vuonna 1431 Valla astui pappissäätyyn, ja pyrittyään turhaan paavillisen sihteerin virkaan Roomaan hän siirtyi Piacenza ja sieltä edelleen Paviaan, jossa hän sai kaunopuheisuuden professorin viran. Vuonna 1433 Valla siirtyi Napoliin Alfonso V Aragonialaisen hoviin. Alfonso teki Vallasta henkilökohtaisen latinan sihteerinsä ja puolusti Vallaa hänen useiden vihollistensa hyökkäyksiä vastaan. Yhden hyökkäyksen seurauksena Valla haastettiin inkvisition eteen hänen teologiaa koskevien mielipiteidensä vuoksi. Hän oli esimerkiksi kieltänyt sen, että apostolinen uskontunnustus olisi kirjoitettu apostolisessa seurannossa. Nämä syytteet hylättiin lopulta.
Wasa Royals Vikings oli II-divisioonan kestomenestyjä 2000-luvulla. Seura pelasi kahdesti I-divisioonassa 2005 ja 2009, pudoten nopeasti takaisin II-divisioonaan. Vuonna 2013 Seppo Evwaraye astui seuran johtoon ja uusi edustusjoukkueen. Vikingsista tuli seuran kakkosjoukkue kun uudeksi edustusjoukkueeksi lanseerattiin Royals.
Otto II Heti valtaan noustuaan Otto II joutui taistelemaan Baijerin ja Lothringenin herttuoita vastaan. Tanskan kuningas Harald Sinihammas hyökkäsi samaan aikaan pohjoisesta. Kukistettuaan vastustajansa Otto II joutui lähtemään Roomaan auttamaan paavi Benedictus VII:tä. Roomasta hän jatkoi sotaretkeään Etelä-Italiaan, jossa arabit jatkuvilla hyökkäyksillään ahdistelivat Bysantin valtaa. Sotaretki ei ollut onnekas, vaan Otto II joutui vuonna 982 käydyssä taistelussa pakenemaan, ja seuraavana vuonna hän kuoli Roomassa. Valtaistuimelle nousi hänen alaikäinen poikansa Otto III, mutta valta oli leskikeisarinna Theofanolla.
Itäinen Jin-dynastia Kapinat vaivasivat Itäisen Jin-dynastian hovia koko sen valta-ajan. Useimmat onnistuttiin tukahduttamaan, Huan Xuan kuitenkin onnistui hetkeksi kaappaamaan vallan itselleen ja muutti dynastian nimeksi Chu. Liu Yu kuitenkin kukisti hänet ja määräsi sitten valtaan palautetun mutta jälkeenjääneen keisari Anin hirtettäväksi. Keisari Anin veli, keisari Gong astui valtaistuimelle 419 mutta jäi dynastian viimeiseksi keisariksi kun Liu Yu astui hänen tilalleen julistautuen uuden Song-dynastian keisari Wuksi.
Mark Sanford Vuonna 2009 Mark Sanford tunnusti tehneensä aviorikoksen. Tästä seuranneen kohun johdosta hän ilmoitti eroavansa republikaanikuvernöörien yhdistyksen puheenjohtajan paikalta. Pettämiskohun jälkeen hän myös erosi vaimostaan Jennystä, jonka kanssa oli ollut naimisissa 20 vuotta, ja jonka kanssa hänellä on neljä yhteistä lasta. Ero astui voimaan vuonna 2010.
Toukokuussa 2013 Sanford palasi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Etelä-Carolinan ensimmäisestä vaalipiiristä erikoisvaalissa, joka järjestettiin vaalipiirin edellisen edustajan Tim Scottin siirryttyä Yhdysvaltain senaatin jäseneksi. Hän voitti vastaehdokkaansa, demokraattien Elizabeth Colbert Buschin yhdeksän prosenttiyksikön erolla.
Ranskan Polynesia Pōmare II joutui pakenemaan Tahitilta vuonna 1808, mutta palasi valtaan vuonna 1815 ja asetti kristinuskon hallitsevaan asemaan. Pōmare II kuoli vuonna 1821, ja hänen seuraajansa Pōmare III hallitsi vuoteen 1827, jolloin valtaan nousi kuningatar Pōmare IV. Englantilaiset protestanttiset lähetyssaarnaajat ja ranskalaiset katoliset lähetyssaarnaajat kilpailivat alueella vaikutusvallasta. Vuonna 1836 englantilaiset karkottivat Tahitilta kaksi ranskalaista lähetyssaarnaajaa, mihin Ranskan reagoi voimakkaasti. Vuonna 1842 Ranska otti Tahitilla vallan ja toi mukanaan sotilaita ja katolisia lähetyssaarnaajia. Tahitilla ja muilla saarilla puhkesi vuonna 1844 ranskalaisia vastaan aseellinen vastarinta, joka kuitenkin nujerrettiin, ja vuoteen 1846 mennessä Ranska hallitsi Tahitia ja Mooreaa. Pōmare IV kuoli vuonna 1877, ja hänen seuraajansa Pōmare V luopui vallasta vuonna 1881. Vuonna 1888 Ranskan alue laajentui ja siihen kuului suurin osa Seurasaarista. Gambiersaaret liitettiin vuonna 1881 ja Australsaaret 1900.
Naisen valta Naisen valta () on Vincent Shermanin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1944. "Naisen vallan" pääosissa ovat Bette Davis ja Claude Rains. "Naisen valta" perustuu Elizabeth von Arnimin samannimiseen romaaniin "Mr. Skeffington" (1940), jonka pohjalta elokuvan tuottajinakin toimineet Julius J. Epstein ja Philip G. Epstein laativat käsikirjoituksen.
David II David oli isänsä Robert I:n ja tämän vaimon Elizabeth de Burghin ainut aikuiseksi elänyt poika. Hänestä tuli kuningas kaksi vuotta äitinsä kuoleman jälkeen, kun Robert I kuoli 7. kesäkuuta 1329. David II kruunattiin kuninkaaksi 24. marraskuuta 1331.
Sargon II Sargon II oli Assyrian kuningas vuosina 721–705 eaa. Hän riisti vallan veljeltään Salmanassar V:ltä. Sargon laajensi Assyriaa valtakautensa aikana ja aloitti uuden pääkaupungin Dur-Šarrukinin rakennuttamisen. Sargon kuoli vuonna 705 eaa., jolloin valtaan nousi hänen poikansa Sanherib.
Adolf Bock Merille Adolf Bock pääsi lopulta 20-vuotiaana, kun hän aloitti asepalveluksen suorittamisen laivastossa. Lokakuun 1. päivä 1910 hän astui Saksan keisarillisen laivastoon (Kriegsmarine) neljän vuoden vapaaehtoiseen palvelukseen. Palveluksesta liikenevän vapaa-aikansa hän käytti maalaamiseen. Vuonna 1911 hän sai komennuksen keisarilliselle Hohenzollern II -jahdille, jolla Saksan keisari Vilhelm II teki vuosittaiset Välimeren lomamatkansa ja Norjaan suuntautuneet vuonoristeilyt sekä viralliset laivastovierailut.
Antiikin Epeiros Aiakidesta seurasi kuninkaana Alketas II ja tätä hänen poikansa Pyrrhos vuonna 306 eaa. Pyrrhos nousi Epeiroksen kuninkaista maineikkaimmaksi ja nosti valtakunnan suurimpaan kukoistukseensa. Hän siirsi valtakunnan pääkaupungin Passaronista Ambrakiaan, joka liitettiin ensimmäistä kertaa Epeiroksen kuninkaiden vallan alle. Pyrrhos avusti Italian kreikkalaisia tekemällä sotaretken Suur-Kreikkaan ja Sisiliaan roomalaisia ja karthagolaisia vastaan, mutta joutui lopulta vetäytymään. Pyrrhosta seurasi kuninkaana tämän poika Aleksanteri II vuonna 272 eaa. ja tätä hänen poikansa Pyrrhos II ja Ptolemaios. Laajimillaan Epeiroksen valtaan kuului alue nykyisen Albanian keskiosista Akarnaniaan saakka.
Nikeforos II Fokas Nikeforos II Fokas (; noin 912 – 10./11. joulukuuta 969) oli Bysantin keisari vuosina 963–969. Hän oli yksi valtakunnan etevimmistä sotapäälliköistä ennen valtaannousuaan. Vuonna 961 Nikeforoksen johtama armeija valtasi Kreetan takaisin arabeilta, ja seuraavana vuonna hänen joukkonsa ryöstivät Aleppon kaupungin Syyriassa. Kun keisari Romanos II kuoli äkillisesti maaliskuussa 963, Nikeforos julistautui armeijan tuella keisariksi ja kaappasi vallan Konstantinopolissa. Nikeforos meni naimisiin Romanoksen lesken keisarinna Theofanon kanssa ja tunnusti Romanoksen nuorien poikien Basileios II:n ja Konstantinos VIII:n oikeudet kruunuun.
Löfvenin II hallitus Löfvenin II hallitus () on Ruotsin nykyinen hallitus, joka astui virkaansa 21. tammikuuta 2019. Pääministeri Stefan Löfvenin johtama vähemmistöhallitus muodostuu sosiaalidemokraateista ja ympäristöpuolueesta, mutta se saa tukea myös liberaaleilta ja keskustapuolueelta.
Basileios II Basileios II hallitsi yhdessä veljensä Konstantinoksen kanssa. Konstantinos ei ollut juuri kiinnostunut valtiollisista tehtävistä. Basileios II syrjäytti vuonna 985 vallasta eunukki Basileios Lekapenosin, joka oli ollut useiden keisarien ylimpänä ministerinä (parakoimomenos).
Tandja Mamadou Ibrahim Baré Maïnassara oli tullut valtaan vuoden 1996 vaaleissa syrjäytettyään ensin sotilasvallankaappauksessa presidentti Mahamane Ousmanen. Huhtikuussa 1999 Baré murhattiin, ja valtaan astui Daouda Malam Wanké. Wankén johtama sotilasjuntta piti lupauksensa mukaisesti vapaat vaalit. Näissä Mamadou tuli valituksi ja astui virkaansa 22. joulukuuta 1999. Mamadou voitti entisen pääministerin Mahamadou Issoufoun saaden ensimmäisellä kierroksella 32 % ja toisella kierroksella 60 % äänistä.
Radama II Prinssi Rakoto oli virallisesti kuningas Radama I:n poika, vaikka hän oli syntynyt yli yhdeksän kuukautta tämän kuoleman jälkeen. Hänen äitinsä Ranavalona I vastusti eurooppalaisvaikutusta ja pyrki palauttamaan perinteiset arvot. Uudistusmielinen prinssi yritettiin saada valtaan Joseph-François Lambertin vuonna 1857 järjestämän epäonnistuneen vallankaappausyrityksen avulla. Prinssi Rakoto peri vallan äitinsä kuoltua vuonna 1861 ja otti kuninkaana nimen Radama II.
Dési Bouterse Dési Bouterse (s. 13. elokuuta 1945) on surinamelainen poliitikko ja maansa nykyinen presidentti. Boutersen astui virkaan elokuussa 2010. Bouterse on noussut maan johtoon kahdesti aikaisemmin vallankaappauksien avulla. Ensimmäinen vallankaappaus tapahtui viisi vuotta maan itsenäistymisen jälkeen vuonna 1980. Bouterse luopui vallasta kansainvälisen painostuksen myötä vuonna 1987. Toisen kerran hän nousi valtaan lyhyemmäksi ajaksi 1990-luvun alussa.
Luettelo videopelin Persona 3 hahmoista Elizabeth on Igorin naispuolinen assistentti. Hän kantaa kirjaa nimeltä Persona Compendium, josta pelaaja voi ottaa vanhat rekisteröityneet Persoonat takaisin käyttöönsä maksua vastaan. Hän antaa protagonistille myös pyyntöjä saada tiettyjä esineitä, nähdä hänen luovan tiettyjä Persoonia. "Persona 3 FESissä" protagonisti voi myös näyttää Elizabethille tiettyjä paikkoja Iwatodaissa ja Tatsumi Port Islandilla. Jos pelaaja päättää valita pelin loppuun päästyään toisen läpimenon ("Second Cycle"), protagonisti pääsee Tartaroksen salaiseen osastoon, Monadin syvyyksiin, jonka 10. kerroksessa protagonisti voi taistella Elizabethiä vastaan auttaakseen tätä löytämään elämänsä tarkoituksen. "" paljastuu, että Elizabeth lähti Samettihuoneesta löytääkseen keinon vapauttaa protagonistin Suuresta Sinetistä. Hänen tehtävänsä on korvannut hänen isosiskonsa, Margaret.
Gordianus II "Historia Augusta" on tärkein lähde Gordianus II:n elämän ja uran rekonstruoimisessa, mutta siihen ei kuitenkaan aina voida täysin luottaa. Teoksen mukaan Gordianus II oli Severusten ajan kirjailijan Serenus Sammonicuksen samannimisen pojan oppilas, mutta nykytutkijoiden mukaan ei ole varmaa, oliko Sammonicus nuorempaa edes olemassa. "Historia Augusta" kertoo myös, että Gordianus II oli kvestorina keisari Elagabaluksen aikana ja preettorina sekä lisäkonsulina ("consul suffectus", eli astui virkaan keskellä vuotta) Severus Alexanderin kaudella. Näitäkään väitteitä ei voida luotettavasti varmistaa. Varmaa on ainakin se, että Gordianus II toimi lisäkonsulina Severus Alexanderin kauden lopulla tai Maximinus Thraxin kauden alussa. Noin vuonna 237 hän matkusti legaattina African provinssiin avustamaan provinssin maaherrana toiminutta isäänsä.
Hans Georg von Arnim-Boitzenburg Von Arnim opiskeli Saksan eri yliopistoissa vuodet 1599–1606. Hän astui Preussin herttuan palvelukseen 1612, mutta joutui lähtemään jo seuraavana vuonna kaksintaistelun vuoksi. Samana vuonna hän siirtyi Ruotsin Kustaa II Aadolfin palvelukseen, jossa osallistui sotaan Venäjää vastaan.
Mustafa II Mustafa II (6. helmikuuta 1664 – 28. joulukuuta 1703) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1695 vuoteen 1703. Hän oli sulttaani Mehmed IV:n poika ja luopui vallasta vuonna 1703 veljensä Ahmed III:n hyväksi. Valtakautensa loppupuolella yritti palauttaa sulttaanin vallan, joka oli ollut symbolista 1600-luvun keskivaiheilta asti, jolloin Mehmed IV oli luovuttanut vallan suurvisiirille. Mustafa II:n toiseen suunnitelmana saada vaihtoehtoinen pohja vallallensa saavuttamalla ratsuväkeen kuuluvien timarien uskollisuus, mutta näiden ratsumiesten asema oli koko ajan muuttumassa heikommaksi eikä hän onnistunut vallanpalautuksessa vaan häntä vaadittiin luopumaan kruunusta.
Nekau II Nekau II tuli valtaan isänsä Psametik I:n kuoltua noin vuonna 610 eaa. Jo seuraavana vuonna Nekau valloitti Palestiinan takaisin egyptiläisille. Raamatun mukaan (2. Kun. 23:29, 2. Aikak 35:20-24) Juudan kuningas Josia sai surmansa Megiddon taistelussa, jonka Nekau voitti. Tämä asetti myös pian Josian kuoleman jälkeen Joojakimin Juudan kuninkaaksi valtaan nousseen Joahasin tilalle.
Constans Constans joutui pian riitoihin valtakunnan läntisiä osia hallitsevan Konstantinus II:n kanssa. Konstantinus II yritti vallata Italian Constansilta vuonna 340, mutta Constansin joukot surmasivat hänet Aquileian lähistöllä. Constans valtasi itselleen veljensä alueet, eli hän hallitsi tämän jälkeen Rooman länsi- ja keskiosia, kun taas Constantius II hallitsi yhä edelleen itäosia.
Robert II (Normandia) Vuonna 1106 Henrik hyökkäsi Normandiaan, valtasi sen Englannin kruunun omaisuudeksi ja otti veljensä vangiksi. Robert II kuoli vuonna 1134 vankeudessa Cardiffin linnassa, ja hänet haudattiin Gloucesterin tuomiokirkkoon.
Vsevolod II Vsevolod II Olgovitš () (k. 1. elokuuta 1146) oli Tsernikovin ruhtinas sekä Kiovan Venäjän ruhtinas vuosina 1139–1146. Hän nousi valtaan Vjatšeslav I:n kuoltua vuonna 1139. Vsevolod II hallitsi Kiovaa kuolinvuoteensa 1146 saakka.
Izjaslav II Izjaslav II Mstislavitš (ven. Изяслав II Мстиславич) (1097–1154) oli Kiovan Venäjän ruhtinas vuosina 1146–1154. Hän nousi valtaan syrjäytettyään Igor II:n vuonna 1146. Izjaslav hallitsi Kiovaa kuolemaansa saakka, vuoteen 1154.
Kambodžan politiikka Kambodža on perustuslaillinen monarkia, jonka valtionpäämies on kuningas Norodom Sihamoni, joka astui valtaan vuonna 2004. Kambodžan kuninkaan valitsee erillinen neuvosto, joka tekee valintansa kuninkaan miespuolisten perillisten joukosta. Vallan kolmijako-opin mukaan maan lainsäädäntö-, toimeenpano- ja tuomiovalta on erotettu toisistaan. Poliittinen järjestelmä määritellään maan perustuslaissa, joka on vuodelta 1993. Siihen on tehty myöhemmin lisäyksiä vuosina 1999 ja 2006.
Julius II Julius II toimi tarmokkaasti paavin maallisen vallan lisäämiseksi. Hän oli vuorotellen liitossa ja sodassa Ranskan, Saksan ja Venetsian kanssa. Vuonna 1505 Julius II perusti sveitsiläiskaartin paavin turvaksi. Hän sai kutsumanimen "Il Papa terrible" eli "kauhea paavi".
Elisabet II Kuningatar Elisabet II on tällä hetkellä maailman pisimpään vallassa ollut valtionpäämies sekä kaikkien aikojen pisimpään vallassa ollut Britannian (tai Englannin) hallitsija. Elisabet II ohitti Yrjö III:n hallituskauden pituuden toukokuussa 2011 ja lähes 64 vuotta hallinneen kuningatar Viktorian hallituskauden pituuden syyskuussa 2015. Lähes 58 vuotta Skotlannin kuninkaana olleen Jaakko VI:n hän jätti taakseen jo lokakuussa 2009. Kuningatar Elisabetista tuli Britannian vanhin monarkki vuonna 2007 81-vuotiaana, jolloin hän ohitti kuningatar Viktorian aiemman ennätyksen.
Alfonso IV (León) Fruela II (925) hallitsi hetken aikaa veljensä Ordoño II:n (910-925) kuoltua oman perintöosansa lisäksi myös Leonia, eli koko muinaista Asturiaa, kunnes Ordoñon pojat Alfonso ja Ramiro II syöksivät Navarran kuninkaan tuella tämän vallasta. Vuonna 930 Alfonso kuitenkin luopui kruunusta veljensä Ramiron II:n hyväksi ja vetäytyi Sahagúnin luostariin. Oltuaan vuoden luostarissa Alfonso yritti paluuta valtaan, mutta Ramiro II vangitsi ja sokaistutti veljensä, samoin kuin kolme Fruela II:n poikaa.
Basement Jaxx Vuonna 2005 julkaistu "The Singles" sisälsi kaikki aiemmilla albumeilla julkaistut singlet, muutaman varhaisemman kappaleen sekä kaksi uutta kappaletta, jotka julkaistiin myös singleinä: "Oh My Gosh" ja "U Don't Know Me". MTV ei esittänyt "U Don't Know Me" kappaleen videota päivälähetyksissään. Videolla nähdään humalainen kuningatar Elizabeth II.
Luettelo vaalikauden 1908 II kansanedustajista Tämä on luettelo vaalikauden 1908 II kansanedustajista. Edustajat valittiin vuonna 1908 toisissa eduskuntavaaleissa. Eduskunta oli vallassa valtiopäivät 1908 II – 1909 I eli 1. elokuuta 1908 alkaen aina 31. toukokuuta 1909 asti.
Ansipin II hallitus Ansipin II hallitus oli 4. huhtikuuta 2007–5. huhtikuuta 2011 toiminut Viron tasavallan hallitus, jota johti Andrus Ansip. Tasavallan presidentti Toomas Hendrik Ilves nimitti koalitiohallituksen 4. huhtikuuta 2007 ja se astui virkaansa seuraavana päivänä.
Hisham II Al-Mansurin kuoltua 1002 hänen poikansa Abd al-Malik al-Mufazzar (1002-1008) seurasi häntä valtaan hajibina, ja turvasi paikkansa kalifaatin johdossa menestyksekkäillä sotaretkillä Navarraa ja Barcelonaa vastaan ennen kuolemaansa 1008, jolloin häntä seurasi valtaan hänen velipuolensa Abd al-Rahman Sanchuelo (1008-1009). Vuonna Muhammad II al-Mahdin johtama 1009 kansannousu syrjäytti Sanchuelon.
Svjatopolk II Svjatopolk II (ven. Святополк II Ізяславич ) (1050 – 16. huhtikuuta 1113) oli Kiovan Venäjän ruhtinas 20 vuoden ajan vuosina 1093 – 1113. Hän nousi valtaan Vsevolodin kuoltua vuonna 1093. Hänen valtakautensa päättyi vuoteen 1113, jolloin hän kuoli 63 vuoden iässä.
Faisal II Faisalin valtakausi uuden maan johdossa kesti vain viisi kuukautta. Kesällä Hussein pyysi Irakin armeijan apua Jordaniaan. Kenraali Abdulkarim Qasim käytti joukkojen siirtoja hyväkseen, kaappasi vallan vuonna 1958, valtasi Bagdadin ja julisti tasavallan syntyneeksi 14. heinäkuuta. Samana päivänä Faisal II, toiset kuningasperheen jäsenet ja johtava ministeri Nuri al-Sa’id kuolivat tasavaltalaissotilaiden tuleen.
Akko Akko on yksi vanhimmista nykypäiviin saakka asutetuista kaupungeista. Kaupungin nimi "Akko" on peräisin kanaanilaisilta ja se tarkoittaa ehkäpä kuumaa hiekkaa. Ensimmäiset merkit asutuksesta Tel Akkolla ovat vuodelta 2 500 eaa. ja myöhemmin kaupunki mainitaan moneen otteeseen egyptiläisissä ja ugarilaisissa teksteissä. Plinius vanhemman mukaan lasi keksittiin Belusjoen suulla ja alue olikin tunnettu laadukkaasta lasihiekastaan. Akkosta muodostui Kanaaninmaan tärkein kaupunki ja Ramses II valtasi sen vuoden 1275 eaa. paikkeilla. Kaupunki vaihtoi hallitsijoita sittemmin useaan otteeseen. Sen valtasivat Daavidin johtamat israelilaiset ja vuonna 700 eaa. assyrialaiset. Assyrialaisten lähteiden mukaan kaupunki kuului tuolloin Sidonin kuninkaalle ja se hylättiin lähes tyystin kuningas Assurbanipalin valtakaudella. 500- ja 400-luvuilla kaupunki oli persian alaisuudessa ja Artakserkses II käytti sitä tukikohtanaan sotaretkellään Egyptiin vuonna 374 eaa. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin ilman vastarintaa vuonna 332 eaa. ja Ptolemaios II valtasi sen 200-luvulla. Ptolemaios siirsi alkuperäisen kaupungin sen historialliselta paikalta telliltä nykyiselle paikalleen. Seleukidit valtasivat kaupungin vuonna 198 eaa. ja antoivat sille nimen Antiokia. Jonatan Makkabi vangittiin ja teloitettiin Akkossa vuonna 142 eaa. Seuraavalla vuosisadalla kaupunkia vastaan hyökkäsi Armenian hallitsija Tigran II. Tällöin Akko oli ilmeisesti itsenäinen kaupunkivaltio ja sitä johti sen foinikialainen yläluokka. Julius Caesar liitti Akkon Rooman valtakuntaan vuonna 48 eaa. ja se sai nimen "Ptolemaïs" Kleopatralta. Vuonna 54 jaa. kaupungista tehtiin colonia ja sai jälleen uuden nimen "Germanica".