mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Kuriilien kiista Alueen omistusta ovat määrittäneet Venäjä sekä Neuvostoliiton ja Japanin väliset kansainväliset valtiosopimukset. Japani ja Neuvostoliitto eivät voineet allekirjoittaa toisen maailmansodan jälkeen rauhansopimusta siksi, että Japani pitää Kuriileja itselleen kuuluvana, mihin Neuvostoliitto tai sen kansainvälisoikeudellinen seuraajavaltio Venäjä eivät ole suostuneet. Venäjä pitää myös Euroopan unionia ulkopuolisena sen ja Japanin välisessä aluekysymyksessä. Japanin hallituksessa on oma ministerinsä Venäjän hallussaan pitämien pohjoisten alueiden ja Yhdysvaltain tukikohtanaan pitämän Okinawan kysymyksiä varten. Vuodesta 2004 näistä vastaava ministeri on ollut Juriko Koike.
Neuvostoliiton historia Tämä lisäksi sisällissotaa sekaantuivat keisarillisen Venäjän liittolaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat ja Japani, jotka tukivat valkoisia vastavallankumouksellisia. Suuri osa entistä Venäjän imperiumia lännessä oli saksalaisjoukkojen käsissä. Ulkovaltojen sekaantuminen maan asioihin hallitsi alkuvuosikymmenet Neuvosto-Venäjän ulkopolitiikkaa, joka suhtautui epäluuloisesti ja vihamielisesti maata miehittäneisiin ulkovaltoihin.
Kuriilien kiista Ensimmäisen maailmansodan aikana Japani liittyi Britannian, Ranskan ja Yhdysvaltain rinnalle Britannian kanssa vuonna 1902 solmimansa sopimuksen mukaisin periaattein. Se sai Kiinasta itselleen Saksan toimilupa-alueet Shandongissa Versailles’n rauhan 156. artiklan perusteella, mikä oli pettymys kiinalaisille ja aiheutti osaltaan kansallismielisen toukokuun neljännen päivän liikkeen synnyn.
Dornier Do J Insinööri Claude Dornierin suunnitteleman matkustaja- ja rahtilentoveneen ensilento lennettiin marraskuussa 1924 Italiassa, koska Versailles’n rauhansopimus kielsi Saksalta kaiken lentotoiminnan ensimmäisen maailmansodan seurauksena. Myös suurin osa Dornierin lentoveneistä valmistettiin samasta syystä Italiassa, CMASA:n tehtaassa Marina di Pisassa vuosina 1922–1932. Vuodesta 1932 lähtien valmistus siirrettiin Friedrichshafeniin, Saksaan. Kaikkiaan Dornier Do J Wal -lentoveneitä valmistettiin noin 300 kappaletta. Valmistajina olivat CMASA:n lisäksi CASA (Espanja), Kawasaki (Japani), Aviolanda (Alankomaat) ja Dornier (Saksa).
Ivan Bošnjak Ensimmäisen maaottelunsa Bošnjak pelasi 16. elokuuta 2000 Slovakiaa vastaan. Hän oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa, mutta peliaika jäi Japani-ottelussa pelattuun neljään minuuttiin. Bošnjak on pelannut 14 maaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin .
Oseania Ensimmäisellä maailmansodalla ei ollut Tyynenmeren alueella suuria vaikutuksia lukuun ottamatta Saksan siirtomaamenetyksiä Mikronesiassa, Samoalla ja Naurulla. Sen sijaan alue toimi merkittävänä sotanäyttämönä toisen maailmansodan aikana. Sodan alussa Japani laajensi alueitaan Mikronesiasta etelään ja kaakkoon vuoteen 1942 asti. Vuodesta 1944 lähtien liittoutuneet valtasivat menetettyjä alueita hitaasti takaisin saari kerrallaan. Yhdysvaltalaiset pommikoneet pommittivat japanilaisia kaupunkeja Pohjois-Mariaaneilta käsin, ja 6. elokuuta 1945 Enola Gay nousi ilmaan Tinian-saarelta ja pudotti Little Boy nimisen atomipommin Hiroshimaan.
Kamikaze "Kamikazella" tarkoitettiin alun perin taifuunia, joka 1200-luvulla kahteen otteeseen, vuosina 1274 ja 1281, tuhosi maihinnousua Japaniin yrittäneet mongolilaivastot. Nykyisen merkityksensä sana sai toisen maailmansodan lopulla. Japanissa kamikazea kutsuttiin myös nimellä "tokkō" () eli kokonaisuudessaan "tokubetsu kōgeki", mikä oli kiertoilmaisu itsemurhahyökkäykselle. Osaston koko nimi oli ”Erikoishyökkäysosasto jumalan tuuli”. On todettu, että venäläiset käyttivät toisessa maailmansodassa kamikaze-menetelmää aikaisemmin kuin Japani. Myös Saksalla oli oma kamikaze-joukko, Sonderkommando "Elbe".
Malesia Toisessa maailmansodassa Japani hyökkäsi Kaakkois-Aasian maihin valloittaakseen eurooppalaisten siirtomaa-alueet. Japani aloitti Tyynenmeren sodan joulukuussa 1941 hyökkäämällä Pearl Harboriin Yhdysvaltain laivastotukikohtaan, missä japanilaiset tuhosivat suuren osan Yhdysvaltain laivastosta.
Poltava (1894) Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon piiritykseen ennen kuin Japani palautti sen vuonna 1916 liittolaiselleen Venäjälle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Chesma" (). Venäjän vallankumouksessa se liittyi lokakuussa 1917 vallankumoukselliseen laivastoon, mutta britit valtasivat sen käyttäen alusta parakkina. Brittien vetäydyttyä alus palasi Neuvosto-Venäjän hallintaan, kunnes se romutettiin vuonna 1924.
Pankki Säästöpankit muodostavat Suomen vanhimman pankkiryhmän. Suomen ensimmäiset säästöpankit avattiin Turussa 1823 ja Helsingissä 1826. Säästöpankkeja perustettiin ensin kaupunkeihin, myöhemmin myös maaseudulle. Säästöpankkien perustamisen taustalla oli "säästöpankkiaate". Tavoitteena oli säännöllistä rahapalkkaa nauttivan työntekijäluokan taloudellisen aseman parantaminen. Ahkeruuden ja säästäväisyyden avulla köyhä voisivat itse parantaa omaa asemaansa. Tallettajien joukossa olikin paljon työläisiä ja palvelusväkeä. Toisen maailmansodan jälkeen tapahtui muutos ja tämän väestönosan osuus tallettajista väheni.
John Fitch (keksijä) John Fitch haudattiin Bardstowniin, jonne hänelle on myöhemmin pystytetty muistomerkki: tarkka kopio hänen ensimmäisestä höyryveneestään. Myös toisen maailmansodan aikainen S/S John Fitch on nimetty hänen mukaansa.
Bonsai Bonsaita kuitenkin pidetään japanilaisina, koska japanilaiset ovat kehittäneet punsaista bonsain. Japaniin bonsait saapuivat 1100-luvulla. Bonsait levisivät Tang- tai Song-dynastian aikaan, 700–1300-luvulla myös Koreaan, missä niitä alettiin kutsua "bunjaeksi". Japani harjoitti hyvin sulkeutunutta ulkopolitiikkaa yli 200 vuotta, 1800-luvulle asti. Vuonna 1854 yhdysvaltalainen kommodori Matthew Perry pakotti Japanin avautumaan. Tällöin bonsai saapui ensimmäisen kerran Eurooppaan vuonna 1878 Pariisin maailmannäyttelyn mukana.
Shanghai Toisen Kiinan–Japanin sodan sytyttyä vuonna 1937 Japani pommitti ensin kaupunkia ja valtasi sen vain hieman myöhemmin. Länsimaiden hallitsemasta kansainvälisestä siirtokunnasta tuli pakolaisten turvapaikka. Siirtokunta oli tuolloin niitä harvoja alueita missään, jonne pääsyyn ei tarvinnut viisumia tai passia. Näinpä Shanghaihin pakeni myös esimerkiksi noin 30 000 natsi-Saksasta paennutta juutalaista. Lyhyen aikaa se kukoisti myös taloudellisesti yritysten siirtyessä alueelle pakolaisten tapaan. Japani miehitti kuitenkin koko kaupungin Tyynenmeren sodan sytyttyä vuonna 1941. Toisen maailmansodan loputtua Shanghaista tuli jälleen Kiinan johtava pankkialan ja talouden keskus.
Italian tasavaltalainen puolue Puolueen juuret ovat 1800-luvun Italian yhdistymistä kannattaneissa tasavaltalaisissa. PRI perustettiin ensimmäisen kerran vuonna 1895. Se oli ensimmäisen kerran mukana Italian hallituksessa vuosina 1916–1917. Puolueen alkuperäinen kannatus hupeni ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja fasistihallinto lakkautti sen vuonna 1926. Puolueen kannattajia osallistui vastarintaliikkeeseen toisen maailmansodan aikana.
Japanin talous Sijaintinsa vuoksi meriliikenne on perinteisesti ollut Japanille tärkeä liikennemuoto ja sen kauppalaivasto sijoittuu maailman kahdenkymmenen suurimman joukkoon. Laivarahdin merkitys on kuitenkin jo pitkään ollut laskussa ja ulkomaisten rahtiyhtiöiden käyttö merikuljetuksissa on yleistynyt. Japanin huomattavimmat satamat sijaitsevat Jokohamassa ja Kōbessa. Lentoliikenne on ollut kasvussa toisesta maailmansodasta lähtien ja kaikilla Japanin metropolialueilla on olemassa lentokentät. Maan suurimmat lentoyhteyskeskukset ovat Tokio ja Osaka ja lentoliikennettä hoitavat pääasiassa All Nippon Airways ja Japan Airlines. Vuonna 2010 Japanissa oli 176 lentoasemaa, 26 435 kilometriä rautateitä ja 961 366 kilometriä päällystettyjä teitä. Rautateiden pääliikennöijä on Japan Railways, jonka lisäksi Japanissa on myös useita yksityisiä rautatieyhtiöitä. Japani kuljettaa vuosittain rahtia meriteitse yhteensä 823,85 miljoonaa tonnia (2009) ja lentorahtina 1,32 miljoonaa tonnia (2010).
Luigi Pirandello Vuonna 1915 Pirandello tuomitsi ankarasti parhaillaan käynnissä olleen ensimmäisen maailmansodan. Se oli osa hänen epäluuloaan nykyaikaa ja teknologiaa kohtaan. Tuhoavan sodan taustalla olivat hänen mukaansa myös kapitalistisen ahneuden motiivit jotka hänen mukaansa ovat luoneet ihmisiä kitaansa ahmivia koneita. Kirjoituksen taustana on nähtävä Pirandellon huoli pojastaan Stefanosta, joka oli mennyt sotaan vapaaehtoisena ja joutunut Itävalta-Unkarin sotavangiksi.
Shōwa-kausi Vuosia 1926–1945, Hirohiton valtaannoususta toisen maailmansodan loppuun jatkunutta ajanjaksoa, kutsutaan "varhaiseksi Shōwa-kaudeksi". Tätä ajanjaksoa leimasivat totalitarismi, Japanin aggressio Itä-Aasiassa, muun muassa Kiinassa, sekä Japanin tappio toisessa maailmansodassa. Varhaiselle Shōwa-kaudelle ajoittui myös 1930-luvun lama, jonka vaikutukset olivat erityisen vakavat myös Japanissa. "Myöhemmällä Shōwa-kaudella" 1945–1989 Japani oli perustuslaillinen monarkia eikä keisarilla enää ollut aikaisempaa jumalallista asemaa. Sodan jälkeiset vuodet olivat Japanissa suurta nousukautta.
Sahalin Eurooppalaiset löysivät saaren 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun tutkimusmatkoilla. Japani vaati saaren omakseen vuonna 1845. Vuonna 1855 sovittiin Venäjän ja Japanin kesken saaren yhteishallinnasta. 1875 Japani luovutti saaren Venäjälle vaihtokauppana Kuriileista. Japani sai Sahalinin eteläosan vuonna 1905 Venäjän–Japanin sodan päätteeksi. Neuvostoliitto valloitti sen toisen maailmansodan lopussa 1945, jolloin 400 000 japanilaista evakuoitiin saaren eteläosasta. Rauhansopimusta ei ole tehty, koska joidenkin Kuriilien saarten asema on edelleen kiistelty. Japani luopui vaatimuksistaan Etelä-Sahaliniin 1952, mutta ei hyväksynyt Neuvostoliiton hallintaa.
Filippiinien historia Toiseen maailmansotaan kuulunut Tyynenmeren sota alkoi 8. joulukuuta 1941 kun Japani hyökkäsi Pearl Harboriin Yhdysvaltain laivastotukikohtaan. Vain kymmenen tuntia tämän jälkeen Japani hyökkäsi Filippiineille ja miehitti saariston. Filippiinien ja Yhdysvaltain joukot puolustivat maata taistellen, mutta myös Yhdysvaltain joukot joutuivat antautumaan tai pakenemaan maasta. Quezon ja Osmeña pakenivat maasta yhdysvaltalaisten mukana ja he perustivat Yhdysvalloissa toimineen Filippiinien pakolaishallituksen.
San Franciscon sopimus Sodanjälkeisen vapaan Japanin huomattavimpiin tukijoihin kuului Ceylonin (nykyisen Sri Lankan) valtuuskunta. Monet muut pitivät tärkeänä, ettei Japani saisi olla siinä määrin vahva, että se voisi aloittaa uuden hyökkäys­sodan, ja että Japanin antautuminen piti vahvistaa toimen­piteillä, jotka henkisesti murtaisivat Japanin kansan. Ceylonin valtion­varain­ministeri Junius Richard Jayawardene sen sijaan asettui puolustamaan Japania ja ilmoitti konferenssille, että Ceylon ei ottaisi vastaan korvauksia, jotka vahingoittaisivat Japanin taloutta. Hän perusteli kantaansa sillä, että Japani ei ollut miehittänyt Ceylonia. Tosin ilmahyökkäykset ja Kaakkois-Aasiaan asettuneet suuret sotavoimat olivat huomattavasti haitanneet kumin tuotantoa Ceylonin ollessa ainoa alue, joka tuotti luonnonkumia liittoutuneiden tarpeisiin, ja tämän vuoksi voitiin kysyä, oliko tästä aiheutunut vahinko korvattava. Jayewardene kuitenkin kieltäytyi vaatimasta korvauksia vetoamalla Suuren Opettajan (Buddhan) sanaan, jonka mukaan "vihaa ei lopeteta vihalla vaan rakkaudella." Saman puheen lopussa hän sanoi myös:
Tämä sopimus on juuri niin jalomielinen kuin se on oikeuden­mukainen voitetulle viholliselle. Tarjoamme Japanille ystävän kättä ja luottamusta siihen, että ihmisen historian tämän luvun päättyessä, jonka viimeinen sivu kirjoitetaan tänään, ja uuden luvun alkaessa, jonka ensimmäisen sivun sanelemme huomenna, Japanin ja meidän kansamme kulkevat yhdessä kunnioittaen yhtä lailla ihmiselämää rauhassa ja hyvinvoinnissa.
Bertrand Russell Ensimmäisessä maailmansodassa Russell oli pasifisti ja joutui tämän vuoksi vankilaan, mutta toisen maailmansodan aattona hän katsoi, että Hitler on pysäytettävä vaikka asein. Toisen maailmansodan jälkeen hän osallistui ydinaseita vastustavaan toimintaan. Hän ajatteli että valtioiden on luovutettava valtaansa jollekin kansainväliselle auktoriteetille (kuten vaikka YK), ja aloitettava tätä kautta aseistariisunta. Vielä 87-vuotiaana Russell kannettiin mielenosoituksesta vankilaan. Russell seurasi viimeisinä vuosinaan Vietnamin sotaa ja toukokuussa 1967 pidettiin Tukholmassa hänen alullepaneman epävirallisen "Kansainvälisen sotarikostuomioistuimen" istunto, jonka tarkoituksena oli selvittää oliko Yhdysvallat mahdollisesti syyllistynyt sotarikoksiin Vietnamin sodassa (kahdeksan päivän "oikeudenkäynnin" tuloksena Yhdysvallat todettiin syylliseksi).
Forydin rautatieasema Forydin asemaa käyttivät pääasiassa rannikolle tulevat lomailijat, ja lomakauden ulkopuolella se olikin hiljainen. Se suljettiin säästösyistä ensimmäisen maailmansodan ajaksi 2. heinäkuuta 1917 ja avattiin uudelleen 1. heinäkuuta 1919. Pitkään sitä ei kuitenkaan pidetty auki, vaan se suljettiin jo 5. tammikuuta 1931.
Max Weber Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi hetken aikaa sairaaloiden johtajana Heidelbergissä. Vuonna 1918 Weber toimi asiantuntijana Saksan aselepokomissiossa solmittaessa Versailles'n rauhansopimusta. Hän oli mukana myös Weimarin tasavallan perustuslain luonnostelleessa komiteassa.
Aabenraa Aabenraa on myös Tanskan saksalaisvähemmistön tärkein keskus, ensimmäisen maailmansodan jälkeen Slesvigin kansanäänestyksessä vuonna 1920 enemmistö kaupungin asukkaista äänesti Saksaan kuulumisen puolesta mutta se liitettiin silti Tanskaan muun Pohjois-Slesvigin mukana.
Marie Marvingt 26. lokakuuta 1909 Marvingt lensi ensimmäisenä naisena kuumailmapallolla Pohjanmeren ja Englannin kanaalin yli Manner-Euroopasta Englantiin. Samana syksynä hän aloitti myös lentämisen lentokoneella. 8. marraskuuta 1910 hänestä tuli kolmas lisensoitu naislentäjä. Ensimmäisessä maailmansodassa Marvingt palveli muun muassa vapaaehtoisena pommikonelentäjänä. Hän oli myös perustamassa ranskalaista lääkärilentojärjestöä Les Amies De L'Aviation Sanitairea. Sotien välissä hän toimi sotakirjeenvaihtajana Pohjois-Afrikassa. Hän oli mukana myös kahdessa dokumentissa.
Selangorin sulttaani Toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Malakan niemimaan ja japanilaiset puuttuivat myös Selangorin hallintoon. Japanilaismiehityksen aikana sulttaani Hisamuddinin tilalle nimitettiin hänen veljensä Musa Ghiatuddin Riayat Shah. Sodan jälkeen Hisamuddin palautettiin valtaan.
Imperialismi Eurooppalaisen imperialismin toinen kausi alkoi Saksan yhdistymisestä 1871 ja päättyi ensimmäisen maailmansodan alkamiseen 1914. Tätä aikakautta leimaa kilpailu maailman vielä jakamattomien alueiden valtauksesta, pääasiassa rotuun perustuvien argumenttien avulla. Alempiarvoisilla roduilla ei nähty olevan oikeutta itsehallintoon. Brittiläisessä kirjallisuudessa aikakaudesta on käytetty muun muassa nimityksiä ”Era of Empire for Empire’s sake” ja ”The Scramble for Africa”. Euroopan valtiot lisäsivät tuolloin 20 prosenttia maapallon pinta-alasta omiin valtakuntiinsa etenkin jakamalla Afrikan keskenään, mutta myös Kaakkois-Aasiassa, missä Japani osallistui samanlaiseen kilpailuun.
Purukumi Yhdysvalloissa nuoriso alkoi suosia purukumia ensimmäisen maailmansodan jälkeen, Eurooppaan tapa tuli amerikkalaissotilaiden mukana toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen purukumista tuli "elintason mittari".
Heian-kausi Vaikka Heian-kausi olikin epätavallisen pitkä rauhallinen kausi, Japani toisaalta heikentyi kaudella taloudellisesti ja suuri osa maan väestöstä ajautui köyhyyteen. Hyväosaisia aatelisia (Yokibito, "hyvät ihmiset") oli noin viisi tuhatta ehkä noin viiden miljoonan asukkaan maassa. Yksi syy samuraiden valtaannousuun olikin hovin kyvyttömyys hallinnoida Japania ja sen provinsseja. Vuoteen 1000 mennessä hallitus ei enää kyennyt painamaan rahaa, joka oli hiljalleen katoamassa. Kaupalle tarpeellisen välineen puute heijastuukin ajanjakson kirjallisuudessa – mm. läheteille annetaan rahan sijasta hyödyllisiä tavaroita, kuten vanha silkkikimono. Fuijwara-hallitsijat eivät myöskään kyenneet pitämään yllä kunnollisia poliisivoimia, mikä jätti matkaajat alttiiksi rosvoille. Tämä heijastuu myös kirjallisuudessa päähenkilöiden yöllä matkustamista kohtaan tuntemina pelkoina.
Nefertiti Nefertiti, myöhemmin Neferneferuaten-Nefertiti (1300-luku eaa) oli Egyptin kuningatar, faarao Amenhotep IV:n (Amenofis IV:n) myöhemmin Akhenaten (Ekhnatonin) päävaimo ja faarao Tutankhamonin anoppi. Hänen nimensä tarkoittaa "kauneus on saapunut". Koska Nefertitillä oli vaalea iho ja sirot piirteet, egyptologit ovat arvelleet, että Nefertiti voisi olla vierasmaalaista syntyperää. Nimi on joillekin tutkijoille riittänyt todisteeksi vierasmaalaisuudesta. Nefertitin tiedetään olleen kuulu kauneudestaan.
3199 Nefertiti 3199 Nefertiti on pikkuplaneetta, joka kuuluu Maan lähelle tuleviin Amor-tyypin asteroideihin. Sen löysivät C. Shoemaker ja E. Shoemaker vuonna 1982. Pikkuplaneetta sai nimensä muinaisen Egyptin kuningatar Nefertitin mukaan. Ennen kuin asteroidi sai nimensä se tunnettiin tunnuksella 1982 RA. Nefertitin läpimitta on noin 2,2 kilometriä ja pyörähdysaika eli sen vuorokausi on vain noin 3,02 tuntia. Nefertiti kuuluu spektriluokkaan S.
Nefertite – Niilin kuningatar Muinaisessa Egyptissä faarao Amenhotep naittaa kuolinvuoteellaan poikansa Amenofisin ja ylipappi Benakonin tyttären Tanitin. Kuvanveistäjä Tumosiin rakastunut Tanit hyväksyy kohtalonsa ja hänestä tulee kuningatar Nefertiti. Rakastavaiset kohtaavat, kun uusi faarao tilaa Tumosilta Nefertitin rintakuvan. Amenofis julistaa Atonin ainoaksi jumalaksi aiheuttaen papiston kapinan. Benakonin joukot hyökkäävät faaraon palatsiin, jota Nefertiti asettuu puolustamaan. Amenofis tekee itsemurhan ja Tumosin paikalle johdattama armeija kukistaa kapinan. Nefertiti nousee valtaistuimelle ja Tumos alistuu kohtaloonsa.
Nefertiti Hiukan ennen Akhenatenin hallituskauden loppua Neferneferuaten-Nefertiti "katoaa" ja hänen tilalleen ilmestyy Ankhkheperura-Neferneferuaten nimellä tunnettu sijaishallitsija. Nimien samankaltaisuus viittaa siihen, että Nefertiti muutti nimensä siirtyessään kuningattaresta sijaishallitsijaksi. Akhenatenin kuoltua Ankhkheperura-Neferneferuaten muutti nimensä Ankhkheperura-Smenkaraksi, (myös Semenekhkare) kun hänestä tuli Akhenatenin seuraaja. Nefertiti ja Smenkara ovat siis mahdollisesti sama henkilö.
Nefertiti Brittiläinen egyptologi Joann Fletcher uskoo löytäneensä ja tunnistaneensa Nefertitin muumion, mutta hänen teoriansa on kohdannut laajaa vastustusta. Ennen Fletcherin tutkimuksia Egyptin museoviraston johtaja Zahi Hawass röntgenkuvasi yhdessä Kent Weeksin kanssa kyseistä muumiota, ja he totesivat sen olevan noin 16-vuotiaana kuollut tyttö, kun taas Nefertitin olisi pitänyt olla yli 30-vuotias. Useat egyptologit pitävät Fletcherin tutkimuksia epätieteellisinä, ja yleisesti katsotaan, ettei Nefertitin muumiota ole vielä löydetty.
Nefertiti (albumi) Nefertiti on yhdysvaltalaisen jazzmuusikon Miles Davisin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1968.
Nefertite – Niilin kuningatar "Nefertite – Niilin kuningatar" on kuvattu Supercinescope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on komeissa lavasteissa tehty sujuva pukudraama, joka historiallisen aiheensa sijasta keskittyy olosuhteiden ja velvollisuudentunnon ahdistamaan rakkausjuoneensa. Jeanne Crain on vakuuttava Kleopatra-kopio, mutta elokuvan varsinainen vetonaula on Vincent Price, joka tekee kaikkensa pysyäkseen vakavana. "Nefertiten" kuvamateriaalia hyödynnettiin sittemmin Totò-parodiassa "Totò e Cleopatra" (”Totò ja Kleopatra”).
Akhnaton, auringosta syntynyt Näytelmän henkilöillä on historiallinen tausta. Akhnatonin esikuvana on Egyptin farao Akhenaten, aikaisemmalta nimeltään Amenhotep IV, joka hallitsi vuosina 1353–1336 eaa. Akhnatonin puoliso oli Nefertiti, näytelmässä Nefritite, jota esittävä patsas on taidehistorian tunnetuimpia. Siinä Nefertite on kuvattu kauniiksi, mutta samalla ankaraksi ja etäiseksi. Akhenatenin äiti Teje, Nefertiten isä Eje ja sotapäällikkö Heb eli Horemheb ovat niin ikään historiallisia henkilöitä. Ejestä tuli farao Akhenatenin pojan Tutankhamonin kuoltua nuorena, ja hänen jälkeensä valtaan tuli Horemheb.
Nefertite – Niilin kuningatar Nefertite – Niilin kuningatar () on vuonna 1961 valmistunut italialainen elokuva, jonka on ohjannut Fernando Cerchio. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan pääosia esittävät Jeanne Crain, Edmund Purdom ja Vincent Price.
Neues Museum Egyptiläisen kokoelman tunnetuimpia esineitä ovat 1300-luvulla eaa. tehty Nefertitin rintakuva sekä faarao Ekhnatonia ja Nefertitiä esittävä kotialttari. Myös kuningatar Tejen patsas on kuuluisa. Esi- ja varhaishistorian kokoelma käsittää arkeologisia löytöjä Euroopasta ja Aasiasta kivikaudelta keskiajalle.
Ludwig Borchardt Hän keskittyi erityisesti muinaisen Egyptin arkkitehtuuriin. Hän aloitti kaivaukset Amarnassa, josta hän löysi kuvanveistäjä Thutmosen työhuoneen, ja siellä kaiken keskellä oli Nefertitin rintakuva, joka nykyisin on Berliinin egyptologisessa museossa. On syntynyt kiistaa väitteestä, että hän salakuljetti Nefertitin rintakuvan Egyptistä väittämällä, että se oli kipsistä tehty tekele. Toisaalta veistosta on myös väitetty väärennökseksi.
Nefertiti Nefertitistä valmistunut veistos, rintakuva, on sijoitettuna Berliinin Museosaarelle egyptiläisen taiteen kokoelmaan Neues Museumiin. Veistos on muinaisen Egyptin taiteen jäljennetyin teos. Rintakuvan on luultavasti veistänyt kuvanveistäjä Thutmosis, jonka työpajasta veistos löytyi. Veistoksesta on uusien kuvantamismenetelmien avulla löydetty kipsipinnan alta toiset, kiviset kasvot. Veistoksen löysi vuonna 1912 egyptologi Ludwig Borchardt. Veistos siirrettiin Museosaaren Vanhasta museosta Uuteen museoon rakennustöiden valmistuttua 2009.
Nefertiti Egypti on tammikuussa 2011 esittänyt Saksalle virallisen palauttamisvaatimuksen. Egyptin mukaan veistos vietiin maasta vuonna 1912 väärennetyillä asiakirjoilla.
Egyptin 18. dynastia Amenhotep III:sta seurasi hallitsijana Amenhotep IV, joka vaihtoi viidentenä hallitusvuotenaan nimensä Akhenateniksi. Akhenaten siirsi egyptin pääkaupungin Thebasta Akhetateniin. Akhenaten oli naimisissa Nefertitin kanssa ja hänen tiedetään saaneen kuusi tytärtä.
Horemheb Hänen vanhemmistaan tai muusta perheestään ei ole asuinpaikan lisäksi juurikaan tietoa. He asuivat todennäköisesti Herakleopoliksessa (muinaisegyptiläiseltä nimeltään Nekhen). Vaimoja hänellä oli kolme, kaksi joiden nimiä ei tiedetä ja Mutnodjmet. Mutnodjmet oli mahdollisesti faarao Akhenatenin vaimon Nefertitin sisar.
Ay Ay ei ollut kuninkaallista sukua. Hänen oletetaan olleen joko Akhenatenin päävaimon Nefertitin isä tai mahdollisesti Amenhotep III:n päävaimoin Tiyn veli tai velipuoli (Akhenatenin eno). Ay nai Tutankhamonin lesken Ankhesenpaatenin (myöhemmin Ankhesenpaamen) vahvistaakseen asemaansa tämän seuraajana.
Joann Fletcher Joann Fletcher (s. 30. elokuuta 1966) on egyptologi ja Yorkin yliopiston vieraileva kunniaprofessori. Fletcher on julkaissut useita egyptologiaa käsitteleviä kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita. Fletcher on myös esiintynyt runsaasti televisiossa ja radiossa. Vuonna 2003 hänen johtamansa tutkimusryhmä esitti tunnistaneensa Nefertitin muumion, mikä ei ole saanut täyttä egyptologikunnan hyväksyntää.
Akhenaten Akhenatenin, syntyjään Amenhotep IV:n isä oli faarao Amenhotep III ja äiti kuningatar Tiy. Akhenaten nousi valtaistuimelle luultavasti vasta isänsä kuoltua eikä ollut sitä ennen kanssahallitsijana. Pian valtaannousunsa jälkeen hän meni naimisiin Nefertitin kanssa, josta tuli hänen kuningattarensa. Sivuvaimonsa Kiyan kanssa Akhenaten sai pojan nimeltä Tutankhamon, josta tuli aikanaan faarao.
Tiy Tiy (nimi voidaan kirjoittaa myös Teje, Tiji, Tiye tai Teye) oli Egyptin 18. dynastian faarao Amenhotep III:n päävaimo ja Egyptin kuningatar. Hän oli palatsivirkailija Jujan ja ylipapitar Tujan tytär. Tiyllä tiedetään olleen kaksi veljeä: Anen, joka oli ylipappi ja Ay, josta tuli Egyptin faarao Tutankhamonin kuoltua. Ay oli myös luultavasti kuningatar Nefertitin isä.
Luettelo digimoneista M–O Nefertimon on Digimon-hahmo. Nefertimon syntyy Tailmonista Valon Digi-Eggin avulla. Nefertimon muistuttaa Sfinksiä jolla on siivet ja pitkä häntä. Nefertimonin hyökkäyksiä ovat Rosetta Stone, Queen's Paw, Cat's Eye Beam ja Golden Noose, jossa Nefertimon yhdessä Pegasmonin kanssa luo kultaisen nauhan, joka sitoo vastustajat yhteen. Nefertimonin nimi tulee egyptiläisestä kuningattaresta Nefertitistä.
Mustanaamio "Edenin saarella" elää peto- ja saaliseläimiä sulassa sovussa. Siellä asuvat myös Mustanaamion löytämät Stegy-stegosaurus, "Kalju"-gorilla, apinaihmisten perhe "Hzz" ja "Hrz" ja delfiinit "Salomon" ja "Nefertiti". Saaren ja mantereen välissä on piraijoja kuhiseva salmi. Saaren toisella puolen on koralliriutan merestä erottama uimaranta, jonne Mori-heimon kalastajat tuovat kaloja saaren kissaeläimille ruoaksi.
Akhenaten Faarao rakennutti Atonin palvomista varten uuden Akhetatenin kaupungin ja siirsi valtaistuimensa Thebasta sinne. Hän laati itse uudelle pääkaupungilleen sen kosmologisen pohjapiirroksen. Kaupungin keskustaan hän rakennutti virallisen vastaanottopalatsin. Itselleen ja perheelleen hän rakennutti palatsin kaupungin pohjoisosaan. Hän kulki joka päivä kuningattarensa Nefertitin kanssa vaunuillaan kaupungin päästä päähän kuten aurinko taivaalla. Kuninkaallisessa palatsissa asuivat myös faaraon äiti sekä faaraon kakkosvaimo Kiya.
Akhenaten Viimeisinä hallitusvuosinaan Akhenaten kuvataan joissain monumenteissa yhdessä toisen kuninkaan, Aknhkheperuren (myöhemmin Smenkara), kanssa, joka saattoi olla kanssahallitsija tai kuningatar Nefertiti nostettuna faaraoksi. Akhenaten kuoli 17. hallitusvuonnaan. Hänet haudattiin todennäköisesti Akhetateniin, josta on löytynyt hänen sarkofaginsa sirpaleita. Kaikki hautaamiseen liittyvät maalaukset on ilmeisesti hävitetty. Kuninkaiden laaksossa sijaitsevasta haudasta, jonka epäillään kuuluneen kuningatar Tiylle (KV55), löytynyt ruumis on vuonna 2010 julkaistujen tietojen mukaan tunnistettu Akhenateniksi. Geenitutkimuksen perusteella muumion tunnistus on kuitenkin kyseenalaistettu.
1068 Nofretete 1068 Nofretete on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. Delporte vuonna 1926. Pikkuplaneetta sai nimensä muinaisen Egyptin kuningatar Nefertitin mukaan. Nofretete on vain nimen toinen kirjoitusasu. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1926 RK. Koska Nofreteten absoluuttinen magnitudi (H) on 11,2, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 15 - 40 kilometriä. Nofreteten pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 6,15 tuntia.
Il trionfo di Maciste Vaatimattomasti toteutetun ja dialogiltaan kömpelön elokuvan juoniainekset on lainattu Pietro Franciscin "Herkuleesta ja Lyydian kuningattaresta". Sen toinen esikuva on Egyptiin sijoitettu Carlo Campogallianin "Kuninkaiden laakson jättiläinen". Lavasteet ja puvustus ovat peräisin Fernando Cerchion elokuvasta "Nefertite – Niilin kuningatar" ja taustoina toimivat mattamaalaukset ovat Joseph Nathansonin käsiäalaa. Boccian ohjaustyön kohokohtia ovat hevosvaljakoihin sidotun Macisten voimainkoetus sekä loppukohtaus, jossa sankari pelastaa rakastettunsa tulitemppelin luolamiehiltä. Yhdysvaltalaiseen versioon "Triumph of the Son of Hercules" on lisätty otoksia Riccardo Fredan elokuvasta "Maciste all’inferno", jossa pääosaa näyttelevällä Adriano Bellinillä on aivan erilainen kampaus ja lannevaate.
Berliini Berliinissä sijaitsee useita kansainvälisesti merkittäviä museoita. Erityisen kuuluisa on kaupungin keskustassa sijaitseva Museosaari ("Museumsinsel"), joka on vuodesta 1999 lähtien kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon. Saaren vanhin museo on vuonna 1830 perustettu Vanha museo ("Altes Museum"). Sitä seurasivat vuonna 1859 Uusi museo ("Neues Museum"), vuonna 1876 Vanha kansallisgalleria ("Alte Nationalgalerie"), vuonna 1904 Bode-museo ("Bode-Museum") ja vuonna 1930 Pergamon-museo ("Pergamon-Museum"). Lukuun ottamatta Vanhaa kansallisgalleriaa, joka on erikoistunut 1800-luvun maalaus- ja veistostaiteeseen, nämä museot esittelevät pääasiassa arkeologisia kokoelmia, joihin kuuluu esineitä muun muassa muinaisesta Egyptistä, Mesopotamiasta, Kreikasta, Roomasta ja Bysantista. Eniten kävijöitä vetää Pergamon-museo, jonka tunnettuihin vetonauloihin kuuluvat muun muassa Pergamonista löydetty monumentaalinen alttari, Miletoksen portti ja Babylonin kaupunginmuuriin kuulunut Ištarin portti. Altes Museumin suojissa on mm. kuningatar Nefertitin rintakuva.
Lääkeaaloe Tarinan mukaan Aristoteles suostutteli Aleksanteri Suuren valloittamaan Intian valtameressä sijaitsevan Sokotran saaren saadakseen haltuunsa saaren runsaat aaloeviljelykset haavoittuneiden sotilaiden hoitamiseen. Toinen tarina kertoo, että Aleksanteri Suuri oli haavoittunut vihollisen nuolesta Palestiinan-sotaretkellä, jolloin haava tulehtui eikä tahtonut parantua. Aleksanteri oli kuitenkin hankkinut opettajakseen Aristoteleen, joka lähetti papin tuomaan aaloeöljyä Sokotran saarelta. Sillä haava parani muutamassa päivässä. Tämän jälkeen Aleksanteri valtasi Sokotran varmistaakseen aaloeviljelmät itselleen. Kerrotaan, että hän antoi kunnian myöhemmistä menestyksekkäistä sotaretkistään aaloelle, sillä sotilaat eivät enää pelänneet haavoittumista – olivathan he löytäneet parannusaineen, joka teki heistä lähes haavoittumattomia. Heillä oli taisteluvaunuissaan multaa, jossa kasvatettiin aaloekasveja. Egyptissä kuningattaret Nefertiti ja Kleopatra puolestaan arvostivat aloen kosmeettisia ominaisuuksia kauneudenhoidossaan. Aaloe mainitaan useaan otteeseen sekä Vanhassa että Uudessa Testamentissa, esimerkiksi kun Nikodemus hiipi Jeesuksen haudalle ja voiteli hänet mirhalla ja aaloella (Joh.19:39).
Museumsinsel Neues Museum ("Uusi museo") sijaitsee Altes Museumin takana, ja se valmistui vuonna 1859. Sen on suunnitellut Schinkelin oppilas Friedrich August Stüler. Neues Museum tuhoutui lähes täysin toisessa maailmansodassa, vain osa ulkoseinää säilyi, ja se avattiin jälleen yleisölle lokakuussa 2009, kun rakennustyöt olivat valmistuneet ja esineet siirretty paikalleen. Museossa on esillä kuten ennen sotaakin, egyptiläistä ja esihistoriallisia kokoelmia, muun muassa kuningatar Nefertitin rintakuva.
Alte Nationalgalerie ("Vanha kansallisgalleria") valmistui 1876 arkkitehtina August Stüler. Sen tarkoituksena oli esitellä 1800-luvun taidetta, jonka pankkiiri Joachim H. W. Wagener oli lahjoittanut. Kokoelma on sittemmin laajentunut ja siellä on nykyään suurimpia 1800-luvun maalauksien ja veistosten kokoelmia Saksassa. Vanhan kansallisgallerian rakennus vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa. Se avattiin täysin korjattuna uudelleen vuonna 2001. Rakennuksessa esitellään nykyään sen maalaus- ja veistoskokoelmaa.
Bode-museo ("Bode-Museum", entinen "Kaiser-Friedrich-Museum") avattiin vuonna 1904 saaren pohjoiskärkeen. Se oli peruskorjauksessa koko 2000-luvun alkuvuodet. Museo avattiin uudelleen 17. lokakuuta 2006, ja siinä esitellään myöhäisantiikkista ja bysanttilaista taidetta.
Cristina Fernández de Kirchner Fernández opiskeli lakia Universidad Nacional de La Platassa, jossa hän tapasi tulevan miehensä. He menivät naimisiin maaliskuussa 1975. Cristina Fernández aloitti poliittisen uransa Partido Justicialistan "Tendencia Revolucionaria" -ryhmässä 1970-luvulla. Hänet valittiin Patagonian Santa Cruzin maakunnan parlamenttiin 1989 ja uudelleen 1993. Vuonna 1995 hänet valittiin senaattiin Santa Cruzista ja 1997 edustajainhuoneeseen. Vuonna 2001 hänet valittiin uudelleen senaattiin. Lokakuun 2007 presidentinvaaleissa hän tuli valituksi virkaan.
Karl Schmidt-Rottluff Schmidt-Rottluff aloitti vuonna 1905 arkkitehtiopinnot Dresdenissä. Opintojensa yhteydessä hän tapasi uudelleen lapsuudenystävänsä Erich Heckelin, joka puolestaan tutustutti hänet Ernst Ludwig Kirchneriin ja Fritz Bleyliin. Nämä neljä miestä päättivät perustaa taiteilijayhdistyksen, jolle Schmidt-Rottluffin aloitteesta annettiin nimeksi ”Die Brücke”. Schmidt-Rottluff päätti pian omistautua kokonaan kuvataiteelle ja keskeytti arkkitehtiopintonsa.
Néstor Gorosito Gorosito palasi 1992 kotimaahansa ja pelasi kaksi vuotta San Lorenzossa ennen siirtymistään chileläiseen Universidad Católicaan. Kaudella 1996 hän pelasi kuusi ottelua Japanissa Yokohama F. Marinosissa. Hän päätti pitkän uransa Universidadissa vuonna 2000.
Jevgeni Redkin Redkin voitti Albertvillen olympialaisissa 1992 kultaa normaalimatkan (20 km) kilpailussa. Hän selviytyi ilman sakkominuutteja ja kukisti toiseksi sijoittuneen, kolme ohilaukausta ampuneen Mark Kirchnerin 6,4 sekunnilla. Redkinin uran toiseksi paras maailmancup-sijoitus olympiavoiton jälkeen oli kolmastoista tila.
Rudi Dutschke Dutschke kuoli jouluaattona 1979 Århusissa Tanskassa hukkumalla kylpyammeeseensa saatuaan epileptisen kohtauksen. Hänen hautajaisiinsa Dahlemin hautausmaalla Länsi-Berliinissä 3. tammikuuta 1980 osallistui noin 6000 vierasta.
Rudi Dutschke Alfred Willi Rudi Dutschke, kutsumanimenä Rudi, (7. maaliskuuta 1940 Schönefeld, Brandenburg, Saksa – 24. joulukuuta 1979 Århus, Tanska) oli saksalainen opiskelija-aktivisti, tutkija ja poliitikko.
Rudi Dutschke Suomessa Sinikka Sokka ja Pekka Aarnio levyttivät kappaleen "Kolme luotia Rudi Dutschkeen". Kappaleen sanoissa syytetään silloista liittokansleria Kurt Georg Kiesingeriä sanoin:
Rudi Dutschke Sävelmä esitettiin keväällä 1970 ensi kerran Suomessa Päivi Istalan ohjelmassa Ristivetoa, jossa hän esitteli sävelmän sisältäneen LP-levyn V I Lenin 1870 - 1970, joka oli juuri ilmestynyt. Laulaja Nina Hagenin epävirallisella levyjulkaisulla "Nina Hagen & The No Problem Orchestra In Concert" julkaistiin kappale ”Who Killed Rudi”, joka viittaa juuri Rudi Dutschkeen.
Rudi Dutschke Berliinin Kreuzbergin kaupunginosan valtuusto päätti vuonna 2005 nimetä Axel Springer AG:n pääkonttorin vieressä kulkevan kadunpätkän Rudi-Dutschke-Strasseksi. Päätös vahvistettiin myöhemmin vielä paikallisella kansanäänestyksellä. Yhtiön johto valitti päätöksestä eri oikeusasteisiin, mutta sitä ei kumottu.
Rudi Dutschke Haastattelut ja paneelikeskustelut tekivät Dutschkesta tunnetun koko liittotasavallassa. Dutschke joutui samalla enenevässä määrin avoimen vihan ja vastustuksen kohteeksi, joka ensi kertaa muuttui väkivaltaiseksi joulujumalanpalveluksessa 1967.
Rudi Dutschke Murhayrityksen jälkeen Dutschken puhekyvyn ja muistin palaaminen kesti kuukausia. Vuodesta 1969 alkaen hän oleskeli Sveitsissä, sitten Italiassa ja Englannissa, josta hänet lopulta karkotettiin. Tämän jälkeen Dutschke muutti Tanskaan, jossa hän hoiti dosentuuria Aarhusin yliopistossa.
Rudi Dutschke Vuonna 1968 Dutschke oli mukana järjestämässä kansainvälistä Vietnam-kongressia, johon osallistui Berliinissä tuhansia opiskelijoita. Kongressi päättyi suurimpaan siihenastiseen Vietnamin sodan vastaiseen mielenosoitukseen, jossa Dutschke vaati yhdysvaltalaisia sotilaita kieltäytymään sotatoimista.
Rudi Dutschke Nuoruutensa Dutschke vietti DDR:ssä eli Itä-Saksassa. Unkarin kansannousun (1956) myötä Dutschke kiinnostui politiikasta kannattaen demokraattista sosialismia, joka ottaa etäisyyttä sekä Neuvostoliittoon että Yhdysvaltoihin. Dutschken mukaan vanhat rakenteet ja mentaliteetit jatkuivat niin DDR:ssä kuin Saksan liittotasavallassakin huolimatta kotimaansa valtiollisesta antifasistisesta ideologiasta. 1957 hän vastusti julkisesti DDR:n militarisoitumista (myös kieltäytyen palvelemasta DDR:n kansanarmeijassa) ja kannatti matkustusvapautta.
Rudi Dutschke Muutamaa päivää myöhemmin Berliinin senaatti organisoi mielenosoituksen Yhdysvaltain tueksi. Tuolloin mielenosoittajat kantoivat julisteita, joissa Dutschke nimettiin valtioviholliseksi numero 1.
Rudi Dutschke Vuodesta 1958 alkaen Dutschke kävi taajaan Länsi-Berliinissä opiskellakseen siellä. Samanaikaisesti hän kirjoitti myös urheilureportaaseja. Dutschke loikkasi Itä-Saksasta länteen vuonna 1961 hiukan ennen Berliinin muurin rakentamista. Dutschke opiskeli sosiologiaa, kansatiedettä, filosofiaa ja historiaa Freie Universität -yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi 1973. Dutschken kiinnostuksen kohteina olivat aluksi Heideggerin ja Jean-Paul Sartren eksistentialismi, mutta jo pian myös marxilaisuus ja työväenliikkeen historia sekä Adornon, Horkheimerin ja Marcusen edustama "kriittinen teoria".
Rudi Dutschke Lisäksi Dutschke organisoi erilaisia kriittisiä opintopiirejä, joissa käsiteltiin esimerkiksi sosiaalipolitiikkaa ja demokratiaa Saksassa. Tarkoitus oli muodostaa demokraattiseen oppimiseen pohjautuva myös koululaisille ja työläisille avoin "vastayliopisto".
Rudi Dutschke Vuodesta 1972 alkaen Dutschke matkusti jälleen Saksaan. Hän pyrki keskusteluihin ammattiyhdistysliikkeen ja sosiaalidemokraattien kanssa. Vuonna 1973 hän piti ensimmäisen attentaatin jälkeisen julkisen puheensa Bonnissa järjestetyssä Vietnamin sodan vastaisessa mielenosoituksessa. Samana vuonna hän vieraili myös Itä-Berliinissä. Seuraavana päivänä hänet käännytettiin kuitenkin rajalta. Dutschke oli myöhemminkin yhteydessä DDR:n toisinajattelijoihin.
Rudi Dutschke Opintoaikoinaan Dutschke nousi pian yhdeksi Länsi-Saksan opiskelijaliikkeen johtajista. Vuodesta 1966 alkaen Dutschke organisoi yhdessä Saksan sosialistisen opiskelijaliiton ("Sozialistischer Deutscher Studentenbund") kanssa lukuisia yliopistoreformeja, "suurta koalitiota", hätätilalakeja ja Vietnamin sotaa vastustavia mielenosoituksia. Kasvava opiskelijaliike oli Saksassa merkittävä osa ns. ulkoparlamentaarista oppositiota, ("Außerparlamentarische Opposition", APO).
Daniel Cohn-Bendit Vietnamin sodan vastaisessa kongressissa Berliinissä 1968 hän tutustui länsisaksalaisen ulkoparlamentaarisen opposition aktivistiin, Rudi Dutschkeen. Muutamia viikkoja myöhemmin Dutschkeen kohdistunut murhayritys oli Cohn-Benditille syy saattaa ranskalaiset opiskelijat liikekannalle.
Rudi Dutschke Bachmannin motiivit eivät koskaan selvinneet täysin. Kotietsinnässä hänen luotaan löydettiin kuitenkin aineistoa, jonka vuoksi hänellä arveltiin olevan äärioikeistolainen tausta. Opiskelijat puolestaan pitivät syyllisenä Axel Springer AG -kustantamon lehdissään kuukausia jatkunutta Dutschken vastaista kirjoittelua. Vain muutamaa päivää ennen murhayritystä Springer-konsernin bulevardilehti Bild oli kutsunut Dutschkea ”valtakunnan viholliseksi nro 1” ja kehottanut pysäyttämään tämän ennen kuin olisi liian myöhäistä.
Rudi Dutschke Saksalainen 22-vuotias työmies Josef Bachmann yritti murhata hänet 11. huhtikuuta 1968 Länsi-Berliinissä osoitteessa Kurfürstendamm 141 sijainneen talon edustalla. Dutschkeen osui kolme laukausta, ja hän kärsi hengenvaarallisia aivovaurioita. Useita tunteja kestänyt leikkaus pelasti kuitenkin hänen henkensä.
Rudi Dutschke Vuonna 1974 Dutschke väitteli tohtoriksi tutkimuksellaan "Versuch, Lenin auf die Füße zu stellen". Teoksessa hän selitti marxilaisen yhteiskunta-analyysin avulla neuvostoliittolais-kiinalaisen virheellisen kehityksen. Dutschken mukaan Venäjällä ei koskaan ollut vallinnut marxilaisen teorian edellyttämiä yhteiskunnallisia edellytyksiä vallankumoukselle. Siten hän näki kehityksen sijaan vain "aasialaisen despotian" jatkumon Tšingis-kaanista Josif Staliniin. Olihan vielä 1905 myös Lenin edellyttänyt kapitalismin tuomista Venäjälle, jotta maahan voisi syntyä todellinen työväenluokka.
Rudi Dutschke Seuraavina vuosina hän toimi edelleen Saksan vasemmistolaisessa liikkeessä kirjoittaen eri vasemmistolaisjulkaisuihin. Lisäksi hän toimi uuden puolueen perustamiseksi, joka yhdistäisi nousevan vihreän liikkeen ja hajanaisen vasemmiston pienpuolueet. Vuonna 1979 Dutschke tuli Bremenin vaaleissa Vihreän listan ("Die Grüne Liste") valituksi. Hän oli myös mukana perustamassa vihreää puoluetta ("Die Grünen").
Rudi Dutschke Tekonsa jälkeen Bachmann pakeni poliiseja läheisen talon kellariin, josta hänet jouduttiin savustamaan ulos kyynelkaasun avulla. Kuulusteluissa Bachmann kertoi tekonsa syyksi vihan, ja Dutschkea hän nimitti "saastaiseksi kommunistisiaksi". Hänet tuomittiin murhan yrityksestä seitsemäksi vuodeksi vankeuteen. Kärsittyään tuomiostaan vajaat kaksi vuotta Bachmann teki itsemurhan vankilassa helmikuussa 1970.
Opiskelijaliike Vuonna 1968 vasemmisto-opiskelijat vaativat samaisella Freie Universität -yliopistolla yliopistouudistuksia vallankumoushengessä. Opiskelijaliikkeen johtohahmoja oli yliopistossa opiskellut Rudi Dutschke.
Päivi Istala Päivi Istala toimitti 1960- ja 1970-lukujen taitteessa myöhäisiltaan sijoitettua, yhteiskunnallisiin ongelmiin kantaa ottavaa Ristivetoa-ohjelmaa. Ensimmäisenä ohjelmaan puuttui keväällä 1970 RKP:n kansanedustaja Georg C. Ehrnrooth, joka oli pahastunut ohjelmassa esitetystä, itäsaksalaisen ja sittemmin länteen karkotetun lauluntekijän Wolf Biermannin laulusta "Kolme luotia Rudi Dutschkeen", jonka oli suomentanut Pentti Saaritsa; Rudi Dutschke oli länsisaksalainen opiskelijajohtaja, joka haavoittui vakavasti vuonna 1968 tehdyssä murhayrityksessä. Laulun kertosäkeessä viitattiin natsimenneisyyteen ja natsismin jatkumiseen Länsi-Saksassa. Ehrnrooth paheksui kyseisen sävyisen laulun esittämistä Saksaan ystävällisissä suhteissa olevan valtion radiossa ja toivoi, ettei tällainen jatkuisi. Kun Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavi vieraili Suomessa kesällä 1970 ja poliisi otti vierailun aikana kiinni useita šaahia vastustaneita, lähinnä uusvasemmistolaisia mielenosoittajia, Istala katsoi ohjelmassaan poliisivaltion olevan Suomessa hyvällä alulla.
Pitkä marssi instituutioiden läpi Kaapattavia instituutioita ovat muiden muassa oikeuslaitos ja yliopistolaitos. Käsitteen keksi Rudi Dutschke vuonna 1967 muotoilemalla uudelleen Antonio Gramscin kulttuurisen hegemonian käsitteen. Antonio Gramscin kulttuuriseen hegemoniaan kuuluu myös elokuvateollisuuden ja teatterin kaappaamiset.
Nina Hagen Euroopan kiertue uuden yhtyeen kanssa 1980 peruttiin, mutta vuonna 1982 julkaistu Hagenin ensimmäinen soololevy "NunSexMonkRock", erikoinen sekoitus punkia, funkia ja oopperaa. "NunSexMonkRock" oli hittilevy ja se johti maailmankiertueeseen No Problem Orchestran kanssa. No Problem Orchestran kanssa tehdystä kiertyeestä on ilmestynyt epävirallinen levyjulkaisu "Nina Hagen & The No Problem Orchestra in Concert", jolta löytyy muun muassa opiskelija-aktivisti Rudi Dutschkesta kertova kappale ”Who Killed Rudi”. Poliittisuus kulkee perheessä: isäpuoli oli toisinajattelija ja isä vastusti natseja; isoisä kuoli keskitysleirillä. Myös myöhemmin Hagen on ottanut poliittisesti kantaa asioihin. Vuonna 1983 ilmestyi levy "Fearless", jolta lohkaistu single "New York New York" ylsi top 10 -listoille. Levyä seurasi pienehkö Euroopan kiertue, mutta kiinnostus Hageniin alkoi vähentyä. Hagenin julkisissa esiintymissä alkoi myös vilistä erikoisia näkemyksiä jumalasta, Ufoista ja eläinten oikeuksista. Nina Hagen julkaisi vuonna 1989 albumin "Nina Hagen", johon liittyi Saksan kiertue. Tässä vaiheessa Hagen asui Pariisissa tyttärensä Cosma Shivan kanssa.
1960-luku Länsi-Saksassa Freie Universität Berlinin opiskelijaliikkeen johtaja Rudi Dutschke vaati, että 64-vuotias liittokansleri Kurt Georg Kiesinger eroaisi. Saksan opiskelijat vaativat samanlaisia uudistuksia kuin Ranskan opiskelijat. Saksassa natsimenneisyys kummitteli vielä taustalla, koska monet professorit, virkamiehet, poliitikot ja teollisuusjohtajat olivat olleet hyvissä viroissa natsi-Saksan aikana.
Rudi Carrell Rudi Carrell kuoli keuhkosyöpään. Carsten Eggers on tehnyt Rudi Carrellin näköispatsaan.
Otto Schily Schily kiinnostui opiskeluaikoinaan politiikasta ja oli lähellä Saksan sosialistista opiskelijaliittoa ("Sozialistischer Deutscher Studentenbund"). Tuolloin hän ystävystyi Rudi Dutschken ja Horst Mahlerin kanssa. Samoin hän toimi asianajajana myös Benno Ohnesorg -oikeudenkäynnissä. Vuonna 1971 Schily toimi RAF:n lähipiirissä vaikuttaneen Mahlerin puolustusasianajajana ja 1975-1977 Gudrun Ensslinin puolustusasianajajana. Tuolloin Schily oli yksi merkittävimmistä henkilöistä, jotka epäilivät terroristien tehneen itsemurhan.
Länsi-Saksa Suuren koalition tarjoaman 2/3 parlamenttienemmistön myötä hyväksyttiin kiistellyt hätätilalait ("Notstandsgesetze") 30. toukokuuta 1968. Lait sallivat hätätilanteessa rajoittaa liikkumisvapautta. Lain säätämistä vastustivat ankarasti opiskelijat, ammattiliitot, vapaat demokraatit ja ryhmä nimeltä "Notstand der Demokratie" (Demokratia vaarassa). Opiskelija Benno Ohnesorg ammuttiin Iranin šaahin vastaisessa mielenosoituksessa ja sosialistisen opiskelijaliiton Rudi Dutschkea ammuttiin 1968 Vietnamin sodan vastaisessa mielenosoituksessa. Radikaalit syyttivät kovista otteista Springerin konservatiivista lehdistöimperiumia. Vuodesta 1968 lähtien Saksassa toimi myös äärivasemmistolainen terroristijärjestö Punainen armeijakunta, joka sai julkisuudessa nimen Baader–Meinhof-ryhmä. Suuri osa alkuperäisen RAF:n johtajista pidätettiin 1972, jonka jälkeen RAF:n ”toinen sukupolvi” jatkoi kovemmilla otteilla saadakseen valtion vapauttamaan vangitut jäsenensä. Tämä kulminoitui 1977 niin sanottuna Saksan syksynä ("Deutscher Herbst") teollisuusmies Hanns Martin Schleyerin ja Lufthansan lentokoneen kaappaukseen.
Rudi Carrell Rudi Carrellin isä ja isoisä olivat viihdealan taitajia, ja isä tutustutti hänet showbisnekseen. Rudi sai viikoittaisen esiintymismahdollisuuden Hollannin radion AVROn ohjelmassa vuodesta 1955 ja vuodesta 1959 hänen oma Rudi Carrell Show’nsa pyöri televisiossa. Rudi Carrell lauloi viihteellisiä ironisia lauluja ja osallistui jopa Euroviisuihin vuonna 1960 kappaleellaan "Wat een Geluk" (Mikä onni) sijoittuen viimeistä edelliseksi, mutta kappaleesta jäi hänelle tunnusmelodia. Rudi Carrell esiintyi myös pääosassa Robinson Crusoe -tulkinnassa 1964, jossa hänellä oli mukanaan apina "Vrijdag" (Perjantai) sekä israelilaissyntyinen laulajatar Esther Ofarim merenneitona. Tästä heille myönnettiin Montreux'n Hopeinen ruusu. Belgialaisen viihdetaiteilija Bobbejaan Schoepenin kanssa Carrell teki yhteistyötä 1971 - 1972.
Rudi Rok Rudi Rok (oik. Rudi Rok Karolus Mickelsson) on suomalainen beatboxaaja / Stand up -koomikko / äänivirtuoosi.
Rudi Rok Rudi Rokin sooloshow kehittyi samalla ja vuonna 2010 osallistui ja voitti Grand Casino Helsingin järjestämän Casino Talent Show- ja viihdekilpailun.
Siitä lähtien Rudi Rok on keikkaillut kehittämällään ohjelmallaan, joka uniikilla tavalla yhdistelee Komiikkaa, Beatboxausta ja Vatsastapuhumista.
Rudi Rok on tehnyt pioneerityötä olemalla ensimmäinen suomalainen artisti, joka on esiintynyt Hollywoodin Laugh Factoryssä, Chokolate Sundae - illassa tammikuussa 2013.
Rudi Rok Nuorempana hän soitti Espoon musiikkiopistossa trumpettia ja klassista kitaraa, sekä lauloi Cantores Minores poikakuorossa. 
Teini-iässä Rudi aloitti Breakin ja Hiphop kulttuuri vei mukanaan. Vuodesta 2001 lähtien Rudi on esiintyt breikkaajana suomessa ja ulkomailla, sekä opettanut Helsingin Tanssiopistossa Break- ja Street-tanssia. 2004 Rudi voitti subURB04-festivaaleilla ensimmäisen sijan osiossa footwork/style, maininnalla "Olet vienyt tanssia eteenpäin kulttuurina, sekä taiteena. Kiitos sinulle! Keep up good work." 
Rudin ja hänen kolmen ystävänsä breikin taso noteraattiin New Yorkissa asti, josta koko hip hop kulttuuri on lähtöisin. Hiphopin pioneerit kutsuivat nämä tanssijat ensimmäisinä suomalaisina breikkareina esiintymään heille vuonna 2005. Pian tämän jälkeen 19-vuotiaan Rudi Rokin tanssijan ura päättyi suureen halvaantumisriskiin, kun hänellä todettiin kaksi Välilevyn pullistumaa, -kulumaa, ja -rappeumaa.
Rudi Merz Rudi Merz on sveitsiläissyntyinen suomalainen puuseppä, sisustussuunnittelija ja opettaja.
Rudi Rok Rudi on syntynyt 2.10.1985 Espoossa kuvataiteilija ja keraamikko äidille Terhi Mickelssonille.
Rudi Biaudet Ali Rudi Rainer Biaudet (s. 3. maaliskuuta 1953 Turku) on suomalainen, olympialaisissakin kilpaillut purjehtija.
Rudi Ball Rudi Ball (27. maaliskuuta 1910 Berliini – syyskuu 1975 Johannesburg) oli saksalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Ball oli hyökkääjä.
Rudi Glad Rudolf (Rudi) Erhard Glad (23. kesäkuuta 1889 Loviisa – 24. lokakuuta 1966 Loviisa) oli suomalainen taidemaalari.
Rudi Garcia Rudi Garcia (s. 20. helmikuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Lokakuusta 2016 lähtien hän on toiminut Olympique Marseillen päävalmentajana.
Donika Rudi Donika Rudi (s. 7. kesäkuuta 1982 Pristina) on kosovolainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Mendi Mengjiqin johdolla Pristinan yliopistossa vuosina 2000–02. Tämän jälkeen hän opiskeli Genèven musiikkikonservatoriossa sävellystä Nicolas Bolensin, Éric Gaudibertin ja Michael Jarrellin sekä elektroakustista musiikkia Rainer Boeschin, Émile Ellbergerin ja Luis Naónin johdolla vuoteen 2006 saakka. Vuonna 2009 Rudi aloitti akusmaattisen musiikin ja sävellyksen opinnot Annette Vande Gornen johdolla Monsin kuninkaallisessa konservatoriossa.