mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Hannes Korpi-Anttila Hannes Korpi-Anttila on suomalainen kääntäjä.
Luettelo Korpin tähdistön tähdistä Luettelo Korpin tähdistön tähdistä.
Korppi Islanti on tarun mukaan viikinkien kesyn korpin löytämä saari.
Korpien Kivekkäät Korpien kivekkäät on Kaarlo Erhon kirjoittama romaani.
Kiira Korpi The Annual Independent Critic's List listasi Korven huhtikuussa 2008 sadan maailman kauneimman naisen listalle sijalle 38. Maaliskuussa 2008 Iltalehden naistenpäivän äänestyksessä Korpi valittiin vuoden naiseksi. Korpi valittiin Total Pro Sports -urheilujulkaisijan listalla Vancouverin talviolympialaisten 25 kuumimman naisurheilijan joukkoon.
Afrikansuopöllö Afrikansuopöllön pituus on 35–37 cm, ja sen siipienväli on 82–99 cm. Se on ulkonäöltään samanlainen kuin hiukan suurempi suopöllö. Sillä on keltaiset silmät ja mustat silmäterät sekä lyhyet korvatupsut, jotka eivät yleensä ole näkyvissä. Sen erottaa sukulaisestaan tummanruskeista höyhenistä ja melkein viiruttomasta vatsapuolesta. Sillä on pitkät siivet, ja saalistaessaan se liukuu hitaasti jäykin siivin. Usein se tarkkailee saalista maassa tai melko alhaalla.
Paavo Korpi Paavo Korpi on siunattu kentälle jääneenä Sievin sankarihautaan.
Korppi Korpit ovat kaikkiruokaisia, mutta pääosin ne syövät haaskoja. Ne syövät myös marjoja.
Erkki Korpi Korpi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. marraskuuta 1943 numerolla 125. 2. divisioonan komentaja kenraalimajuri Ilmari Martola perusteli ritariksi nimittämisehdotustaan muun muassa seuraavasti: "Sotamies Erkki Matias Korpi on toiminut aivan sodan alusta saakka konepistoolimiehenä. Tällöin hän on osoittanut erittäin suurta rohkeutta ja kylmäverisyyttä kaikissa taistelutilanteissa."
Korppi (albumi) Singleinä levyltä julkaistiin kappaleet "Pienokainen" ja "Korppi". Niistä erityisesti "Pienokainen" on noussut klassikon asemaan. Nuorgam-verkkomedia on valinnut sen 2000-luvun 18. parhaaksi suomalaiseksi rock- ja pop-kappaleeksi. Vuonna 2009 Sue-lehti puolestaan valitsi Korpin 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen seitsemänneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi ja Radio Helsinki parhaaksi.
Korpi Varsinainen korpi (VK) on soistunut kangaskorpea pidemmälle ja sillä on edellistä paksumpi turvekerros.
Korppi-Tommola Korppi-Tommola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Korppi Korpit oppivat nopeasti, että korkki oli se valuutta, jolla sai ostettua himotun herkkupalan.
Kalevi Korpi Kalevi Johannes Korpi (3. lokakuuta 1927 Miehikkälä − 6. huhtikuuta 2013) oli suomalainen laulaja. Alun perin taidelaulajaksi tähdännyt Korpi voitti Yleisradion tenorikilpailun vuonna 1955 ja piti seuraavana vuonna ensikonserttinsa. 1950- ja 1960-lukujen aikana hän levytti Pohjoismaiselle Sähkölle mutta lauloi samaan aikaan myös Trubaduurit-kvartetissa. Hän oli tuolloin lisäksi Veikko Ahvenaisen yhtyeen laulusolisti. Korpi on laulanut myös Radiokuorossa sekä muun muassa Radion sinfoniaorkesterin ja Helsingin kaupunginorkesterin solistina. 1960-luvun alussa hän teki oman orkesterinsa kanssa kiertueita muihin Pohjoismaihin. Lisäksi hän on toiminut yksityisenä laulunopettajana. 1970-luvulla hän oli maineikkaan Dallapé-orkesterin laulusolistina.
Sebastian Vuorela Helena kertoi Sepolle Sebastianin kuolleen veneonnettomuudessa. Hän kielsi soittamasta poliisille, koska Korpin kätyrit olivat uhanneet siinä tapauksessa tappavansa Sepon. Helena ilmoitti Sebastianin kuolemasta myös Isabellalle, joka murtui täysin. Helena, Seppo, Isabella ja Ismo Laitela päättivät järjestää pienen muistotilaisuuden meren rannalla. Heidän tietämättään Sebastian tarkkaili heitä lähistöltä. Pian muistotilaisuuden jälkeen Helena tapasi Sebastianin ja kertoi, että kaikki uskovat hänen kuolleen. Veneonnettomuus oli siis lavastettu kuolema, jotta Korppi lopettaisi Sebastianin vainoamisen. Korppi putosi talon katolta Helenan kanssa käydyn kamppailun seurauksena ja menehtyi, minkä jälkeen Sebastian ei ollut enää uhattuna. Sebastian itse ei koskaan tavannut Korppia, vaikka tämä uhkailikin häntä.
Antti Korpi Antti Korpi on fiktiivinen henkilö, joka esiintyy useissa Ilkka Remeksen kirjoissa.
Korppi Suomessa korppi on rauhoitettu poronhoitoalueella 10.4.–31.7. ja muualla maassa ympäri vuoden .
Aura Korppi-Tommola Bill Chafe innosti myös suullisen historian pariin. Korppi-Tommola oli professori Marjatta Hietalan kanssa käynnistämässä ja myöhemmin hankkeen johtoryhmässä vuonna 1987 aloitetussa Kansanedustajien muistitieto -projektissa, jossa on haastateltu lähes 400 veteraanikansanedustajaa. Korppi-Tommola on myös yksi tohtori Maritta Pohlsin Suomalaiselle Naisliitolle ideoiman Naisten Ääni -hankkeen ahkera kirjoittaja.
Korpi-imarre Korpi-imarre kasvaa koko Euroopassa Pyreneiltä itään mantereen eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Levinnäisyysalue jatkuu laikuttaisena läpi Venäjän havumetsävyöhykkeen Siperiaan, Kiinaan ja Japaniin asti. Pohjois-Amerikan mantereella lajia tavataan Alaskassa, sekä Yhdysvaltain ja Kanadan itä- ja länsiosissa. Suomessa korpi-imarre on yleinen koko maassa. Runsaslukuisin laji on Keski- ja Itä-Suomessa.
Muinainen pimeys Sielunsyöjien annettua Torakille sielunsyöjien vihatun merkin, hän joutuu ongelmiin Korpin klaanin kanssa. Korpin klaani aikoo karkottaa Torakin luotaan, ellei Torakin oma klaani, Suden klaani julista häntä syyttömäksi. Suden klaani kuitenkin julistaa Torakin klaanittomaksi ja hänen on lähdettävä Korpin klaanin luota. Rennin yrittäessä vakuuttaa muut Torakin syyttömyydestä, Torakin sielu sairastuu.
Seychellienpöllönen Seychellienpöllösen pituus on 19–22 cm. Siipienväli on noin 17 cm. Se on väriltään punaruskea, mutta siinä on mustia nuolimaisia raitoja. Alapuoli ja naamakiehkura ovat punaruskeat. Pitkissä harmaissa jaloissa ei ole höyheniä. Silmät ovat suuret ja kullankeltaiset. Korvatupsut ovat hyvin pienet. Sen ääni, rahiseva "voh" jossa on joukossa "tok tok" -ääniä, kuuluu kaukaa ja etenkin pimeällä. Se syö gekkoja, puusammakoita ja hyönteisiä, esimerkiksi heinäsirkkoja.
Riikka Korppi-Tommola Korppi-Tommola on ollut naimisissa Esko Salmisen kanssa. Näyttelijä Kreeta Salminen on heidän tyttärensä.
Kiira Korpi Kilpauransa päättämisen jälkeen Korpi on toiminut muun muassa Yleisradion asiantuntijana taitoluistelulähetyksissä.
Kuningas Korppi Kuningas Korppi () on Stephen R. Lawheadin "Robin Hood" -trilogian ensimmäinen osa.
Allan Korpi (yleisurheilija) Hammarlandista kotoisin oleva Korpi edusti IF Ålandia ja IFK Mariehamnia. Hän voitti 10 000 metrin SM-hopeaa vuoden 1959 Kalevan kisoissa ja 5 000 metrin pronssia vuoden 1961 Kalevan kisoissa. Sisäratojen SM-kilpailuissa Korpi 3 000 metrillä hopeaa vuosina 1967 ja 1968. Hän edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1959 ja 1960.
Game of Thrones Kolmisilmäinen korppi (Max von Sydow) opettaa Brania ja näyttää tälle takaumia menneisyydestä. Kun Muukalaiset hyökkäävät Kolmisilmäisen korpin piilopaikkaan, korpin lisäksi myös Hodor kuolee. Ned Starkin kuolleeksi luultu veli Benjen (Joseph Mawle) pelastaa Branin ja Meeran. Tutkiessaan menneisyyttä Bran tajuaa, ettei Jon ole Nedin vaan tämän Lyanna-siskon (Aisling Franciosi) poika.
Kirsti Korpi Aino Kirsti Korpi (s. 8. elokuuta 1923 Helsinki) on suomalainen nuortenkirjailija ja kääntäjä.
Allan Korpi Korpi ajoi vuoteen 1998 saakka, sillä Suomessa yli 70-vuotiaat eivät saa ajaa kilpaa.
Korpi Korpi on Suomessa kehitetyn metsätyyppiopin mukaan puustoinen suotyyppi. Korvet ovat ravinteikkaita soita, joissa on ohut turvekerros ja hapekas kasvualusta.
Frans Korpi Frans D. Korpi (s. 14. heinäkuuta 1870 Jalasjärvi) oli suomalainen teosofi, toimittaja ja kirjailija.
Pieni Korppi Pieni Korppi eli "Hosa" (s. noin 1820 – 1889) oli arapaho -intiaanien nawathinehena -heimon päällikkö.
Kiira Korpi Torinon olympialaisissa 2006 Korpi luisteli sijalle 16. Hän yritti kisoissa ensimmäistä kertaa kolmois-kolmoisyhdistelmää ja selviytyi siitä kaatumatta, mutta jälkimmäinen hyppy tuli alas kahdelle jalalle ja kirjattiin sen vuoksi tuloksiin kolmois-kaksoisyhdistelmäksi. Kuukautta myöhemmin Calgaryn MM-kisoissa yhdistelmä sujui paremmin; karsinnoissa Korpi hyppäsi puhtaan kolmois-kolmoishypyn ja toisti saman seuraavana päivänä lyhytohjelmassaan. Vapaaohjelmassa Korpi joutui kuitenkin ottamaan ylimääräisen askeleen hyppyjen välissä, ja kolmois-kolmoisyhdistelmäksi aiotusta hypystä tuli näin ollen hyppysarja. Calgaryssa Korvesta tuli kuitenkin ensimmäinen suomalainen naisluistelija, joka MM-tasolla onnistui kolmois-kolmoisyhdistelmässä. Aikaisemmin kyseisiä yhdistelmiä ei ollut suomalaisnaisilta nähty EM-tasoa korkeammalla.
Allan Korpi (yleisurheilija) Allan Johan Mauritz Korpi (s. 21. heinäkuuta 1935) on suomalainen uransa päättänyt yleisurheilija.
Erkki Korpi Erkki Matias Korpi (26. helmikuuta 1920 Pirkkala – 6. toukokuuta 1988) oli Mannerheim-ristin ritari.
Janne Korpi Urheilutoimittajien valitsema vuoden suomalainen lumilautailija Korpi oli vuonna 2012. Hän lopetti lumilautailu-uransa vuonna 2018.
Sota ja rauha Tolstoi palasi jatkuvasti teoksensa pariin. Hän kirjoitti lähes puolet teoksestaan nimellä "1805". Hänen sanotaan myöhemmin lainanneen teoksen nimen "Sota ja rauha" Pierre-Joseph Proudhonin ranskankielisestä teoksesta "La guerre et la paix". Hän sai romaanin kirjoittamisen päätökseen vuonna 1869, lähes seitsemän vuotta sen aloittamisesta.
Sota ja rauha (ooppera) Sota ja rauha (), opus 91, on Sergei Prokofjevin pääosin vuosina 1941 ja 1942 säveltämä ooppera. Teoksen libreton kirjoittivat säveltäjä ja Mira Mendelson Leo Tolstoin saman nimisen romaanin pohjalta. Teos esittelee Tolstoin laajan romaanin ydinkohtaukset ja libretto jakaantuu "rauha" ja "sota" osiin, joista jälkimmäinen on pidempi. Teoksen kokonaispituus on noin neljä ja puoli tuntia ja säveltäjä tarkoitti sen esitettäväksi kahtena peräkkäisenä päivänä.
Kallisthenes Kallisthenes kirjoitti selonteon Aleksanterin retkistä, Kreikan historian Antalkidaan rauhasta (387 eaa.) Fokian sotaan (357 eaa.), Fokian sodan historian, sekä muutamia muita teoksia, jotka ovat kaikki hävinneet. Yhdessä Aristoteleen kanssa hän kokosi Python kisojen voittajien luettelon "Python kisojen voitot" ("Pythionikai").
Sota ja rauha Sota ja rauha (, oikeinkirjoitus ennen 1918 "Война и миръ") on venäläisen Leo Tolstoin suurteos, jota hän kirjoitti vuosina 1865–1869. Maailmankirjallisuuden merkittävimpiin kuuluva teos on 1500-sivuinen historiallinen aikakirja vuoden 1812 sodasta Napoleonia vastaan. Se on myös läpileikkaus koko Venäjän yhteiskunnasta.
Erich Fromm Kuitenkin Erich Frommin keskeinen poliittinen kiinnostus kohdistui ydinaseista vapaata maailmaa vaativan SANE-järjestön toimintaan. Hänen kiinnostuksensa kansainväliseen rauhanjärjestöön oli voimakasta, samoin hän vastusti Yhdysvaltojen käymää sotaa Vietnamissa. Hän jopa tuki voimakkaasti rauhan rakentajaksi kaavaillun demokraattisen ehdokkaan Eugene McCarthyn valintaa presidenttiehdokkaaksi. Fromm vetäytyi Yhdysvaltojen poliittiselta näyttämöltä kun hän kirjoitti vuonna 1974 teoksen "Remarks on the Policy of Détante" kuulemisestaan kongressin ulkoasiainvaliokunnassa.
Sota ja rauha (ooppera) Teoksen kolmestatoista kohtauksesta kymmenen sävellettiin vuosien 1941–42 aikana. Myöhemmin säveltäjä lisäsi oopperaan kolme kohtausta (1, 2 ja 10) sekä kuorojakson kohtauksien 7 ja 8 väliin. Neuvostojohto painosti säveltäjää myös painottamaan teoksen "sota"-osaa ja korostamaan sotamarsalkka Mihail Kutuzovin osuutta, jonka katsottiin edustavan Josif Stalinia.
Kyyroksen sotaretki Ehdotuksia "Anabasiksen" kirjoitusajankohdaksi on monta. On ehdotettu, että Ksenofon kirjoitti teoksen noin vuonna 390 eaa., eli pian tapahtumien jälkeen. On myös ehdotettu 360-lukua eaa. ja jopa 350-lukua eaa. Itse teoksessa on hyvin vähän vihjeitä tästä. 360-lukua kannattavien mukaan Ksenofon kirjoitti teoksensa esikuvana ehdotetulle kreikkalaiselle sotaretkelle Persiaa vastaan. Ateena ja Sparta sotivat tuolloin Thebaa vastaan, joka sai tukea Persialta. On myös ehdotettu, että Ksenofon kirjoitti teoksensa kahdessa osassa; ensimmäinen osa olisi julkaistu protestina vuoden 386 eaa. "kuninkaan rauhaa" vastaan ja toinen osa nostamaan spartalaisten mielialoja.
Sigismund von Schlichting Schlichting osallistui esikuntaupseerina Saksan sotaan Itävaltaa vastaan 1866 ja myös saksalais–ranskalaiseen sotaan 1870–1871. Hän kirjoitti paljon sota-aiheisia teoksia ja vaikutti Saksan armeijan ohjesääntöön.
Erich Hoepner Välillä Hoepner tuntui toivovan rauhan jatkuvan. Viikko ennen sodan alkua hän kirjoitti Sleesiasta vaimolleen uskovansa rauhanomaiseen ratkaisuun Puolan kysymyksessä. Kaksi päivää hyökkäyksen alkamisen jälkeen hän luotti yhä diplomaattisiin keinoihin. Viikkoa myöhemmin, 9. syyskuuta, hän kirjoitti vaimolleen, että vaikka sota oli alkanut hyvin, hän epäili siinä käyvän lopulta huonosti. Vielä 20. syyskuuta, kun Puola oli jo hävinnyt, Hoepner toivoi, että ainakin todellinen sota Ranskaa ja Britanniaa vastaan olisi vältettävissä.
Leo Tolstoi Rauhanaate kuvastuu myös Tolstoin suurromaanista "Sota ja rauha", jota pidetään yhtenä Venäjän ja koko maailmankirjallisuuden suurimmista romaaneista. Tolstoi kirjoitti tätä teostaan seitsemän vuotta. "Sota ja rauha" on valtava läpileikkaus koko Venäjän yhteiskunnasta, ja sen henkilökaarti sisältää 580 kuviteltua ja historiallista henkilöä. Romaanin taustalla on Napoleonin Venäjän retki ja Austerlitzin ja Borodinon taistelut, ja etualalla ovat venäläisten aatelisperheitten vaiheet Pietarin ja Moskovan salongeissa ja maatiloilla. Tolstoi piti Moskovaa aitovenäläisyyden tyyssijana kun taas Pietari oli länsimaisia muoteja jäljittelevä kaupunki. Romaanin keskeisin henkilö, Pierre Bezuhov on Tolstoin kirjallinen omakuva.
Peloponnesolaissota Ateenalaisen historioitsijan Thukydideksen "Peloponnesolaissota" on tärkein lähteemme peloponnesolaissodasta. Thukydides käsittelee tapahtumia aina vuoteen 411 eaa. asti. Sodan lopusta kirjoitti Ksenofon "Hellenikassaan". Komediakirjailija Aristofanes kirjoitti suurimman osan teoksistaan sodan aikana, ja hän viittaa sotaan useassa niistä. Aristoteleen kirjoittamaksi väitetty "Ateenan valtiomuoto" antaa myös lisätietoja sodasta. Roomalaiskaudella eläneiden Diodoros Sisilialaisen ja Plutarkhoksen teokset antavat myös lisätietoja peloponnesolaissodasta, koska he käyttivät lähteitä, jotka ovat myöhemmin kadonneet. Diodoroksen maailmanhistorian osat 12 ja 13 käsittelevät sotaa. Plutarkhoksen kirjoitusten joukossa peloponnesolaissotaan liittyvät Perikleen, Alkibiadeen, Lysandroksen ja Nikiaan elämäkerrat.
Tula Suosituin matkailunähtävyys alueella on kirjailija Leo Tolstoin koti Jasnaja Poljana, ja hautapaikka, joka on 14 km kaakkoon Tulan kaupungista. Siellä Tolstoi kirjoitti kuuluisat romaaninsa "Sota ja rauha" ja "Anna Karenina".
Peloponnesolaissota (Thukydides) Thukydides oli kotoisin Ateenasta ja kirjoitti teoksen sodan vielä ollessa käynnissä. Hän palveli itse sodassa strategoksena vuonna 424 eaa. Hän joutui kuitenkin Amfipoliissa kärsityn tappion jälkeen maanpakoon 20 vuodeksi, minkä ansiosta hän pystyi seuraamaan sotaa puolueettomasti, pitämään yhteyksiä ja matkustelemaan Peloponnesoksessa ja Spartassa sekä kirjoittamaan sotaa käsittelevän historiateoksen. "Peloponnesolaissota" perustuu Thukydideen kirjoittamiin muistiinpanoihin, jotka hän on vähitellen viimeistellyt teoksensa kirjoiksi.
Kun nukkuja herää Wells kirjoitti teoksen alun perin sarjakertomuksena "The Graphic" -lehteen. Muokatessaan teoksen romaaniksi hän oli vakavasti sairas. Koska Wellsin menestynyt kirja "Maailmojen sota" oli julkaistu vuonna 1898, oli Wellsillä ja hänen lukijakunnallaan suuret odotukset uudesta teoksesta. "Kun nukkuja herää" julkaistiin alun perin nimellä "When the Sleeper Wakes" vuonna 1899. Se otettiin vastaan ristiriitaisesti. Teosta myytiin merkittävästi vähemmän kuin Wellsin edellisiä teoksia. Myöhemmin Wells kertoi, että "Kun nukkuja herää" oli hänen varhaisen tuotantonsa vähiten tyydyttäviä hankkeita. Hän piti kuitenkin teoksen punaisesta langasta ja kirjoitti sen uudestaan nimellä "The Sleeper Awakes". Tarinan uusi romaanitulkinta julkaistiin vuonna 1910.
Rauhanaate Ennen sota oli normaali asioiden tila. Adam Smith asettui tätä vastaan teoksessaan Kansojen varallisuus (1776) puolustamalla rauhaa ja valittamalla sodan tuhoista ja kustannuksista ja sen tuottamasta korkeasta julkisesta velasta. Nämä liberaalien taloustieteilijöiden ajatukset nostivat sodan kynnystä, tekivät siitä epänormaalin, kertoo Stanfordin yliopiston historian professori Priya Satia teoksessaan "Empire of Guns".
Sota ja rauha (vuoden 1968 elokuva) Sota ja rauha () on neuvostoliittolainen elokuvasovitus Leo Tolstoin romaanista "Sota ja rauha". Sergei Bondartšuk ohjasi elokuvan, osallistui sen käsikirjoittamiseen ja näytteli vielä keskeisen Pierre Bezuhovin roolin.
Rauha Hammar Rauha Hammar (15. helmikuuta 1878 Uudenkaupungin maaseurakunta – 11. huhtikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1908 ja väitteli 1910 lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Berliinin Friedrich-Wilhelms-Universitätissä. Väitöskirja on nimeltään "Über doppelseitige Posticuslähmung als frühsymtom der Tabes dorsalis". Hän erikoistui myöhemmin laulufysiologiaan ja kirjoitti alalta useita teoksia.
Dion Khrysostomos Dionin teoksista "Keskusteluja" käsittelee useita aiheita, ja se vaikuttaa olevan kooste hänen puheistaan. Ne käsittelevät muun muassa kuninkuutta ja hyvää hallintoa, Diogenes Sinopelaisen elämäntapaa, hyveitä ja paheita, vapautta ja orjuutta, vaurautta sekä sotaa ja rauhaa.
Venäjän–Persian sota (1826–1828) Venäjän–Persian sota oli vuosina 1826–1828 käyty sota Venäjän keisarikunnan ja qajarien Persian välillä. Sota edelsi nöyryyttävään Golestanin rauhaan päättynyt vuosien 1804–1813 sota, jolloin Persia menetti Jerevania lukuun ottamatta alueensa Araksjoen pohjoispuolella. Rauha oli epäsuosittu ja brittien tukema Persian šaahin poika Abbas Mirza johti persialaiset uuteen sotaan vuonna 1826. Alkumenestyksen jälkeen sota päättyi kuitenkin entistä epäedullisempaan Turkmantšain rauhan vuonna 1828, jonka myötä Persia menetti myös Jerevanin.
Kyösti Wilkuna Wilkuna kirjoitti helmikuussa 1913 runon "Tulkohon sota" jonka lopussa hän rauhan oloihin kyllästyneenä esitti toiveenaan "tulisi sota ja veriset vaatteet". Tämä toteutuikin jo puolitoista vuotta myöhemmin kun ensimmäinen maailmansota alkoi. Sodan puhjettua Wilkuna ryhtyi vuonna 1915 jääkärivärväriksi kotiseudullaan. Hänet ilmiannettiin keväällä 1916 ja vietiin vangiksi Pietarin Špalernajan vankilaan. Wilkuna kuvasi vankeusaikaa vuonna 1918 ilmestyneessä kirjassaan "Kahdeksan kuukautta Shpalernajassa".
335-vuotinen sota Vuonna 1985 scillynsaarelainen historioitsija Roy Duncan huomasi, ettei virallista rauhansopimusta oltu koskaan solmittu. Hän kirjoitti Alankomaiden Lontoon suurlähetystöön tiedustellakseen asiasta. Suurlähetystö teki asiasta selvityksen ja totesi, ettei rauhaa tosiaan ollut solmittu.
Sota ja rauha (täsmennyssivu) Sota ja rauha on:
Ville Tikkanen Tikkanen sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1980. Eläkevuosinaan hän kirjoitti useita lähinnä sota-aikaa käsitteleviä teoksia.
Theodor Busse Busse kirjoitti useita sotaa käsitteleviä teoksia elämänsä aikana. Hän kuoli vuonna 1986 Wallensteinissa, Länsi-Saksassa.
Claud Cockburn Cockburn kirjoitti nimellä Frank Pitcairn brittiläiseen kommunistilehteen Daily Worker. Vuonna 1936 häntä pyydettiin kirjoittamaan lehteen Espanjan sisällissodasta. Tehtävän täyttämiseksi hän liittyi viidenteen rykmenttiin kuvatakseen sotaa sotilaana. Espanjassa ollessaan hän kirjoitti teoksen "Reporter in Spain".
Prutin rauha Prutin rauha, solmittiin Venäjän ja Osmanien valtakunnan välillä 23. heinäkuuta 1711. Rauhaa edeltänyt Venäjän–Turkin sota liittyi suureen Pohjan sotaan. Rauha merkitsi osmanien irtautumista sodasta sekä loppua Ruotsin kuningas Kaarle XII:n toiveille sodan voittamisesta. Rauhansopimuksesta käytetään myös nimitystä Falksenin rauha tai Falksenin sopimus, sekä Hușin rauha läheisen Hușin kaupungin mukaan.
Vasili Vereštšagin Matka Syyriaan ja Palestiinaan vuonna 1884 sai hänet tekemään yhtä kiistanalaisia teoksia Uuden testamentin aiheista. Vereštšaginin teokset aiheuttivat polemiikin niiden esittäessä Kristuksen, joka oli aikaansa nähden ennennäkemättömän realistinen. Hänen kuvauksensa Jeesuksen piirteistä ajateltiin olevan äärimmäisen vulgaareja ja ylipainottavan Jeesuksen seemiläistä alkuperää.
"1812" –sarja Napoleonin hyökkäyksestä Venäjälle, josta Vereštšagin kirjoitti myös kirjan, vaikuttaa saaneen inspiraationsa Leo Tolstoin "Sota ja Rauha" –romaanista, ja joka maalattiin vuonna 1893 Moskovassa, jonne taiteilija oli silloin asettunut.
Vasili Vereštšagin oli Kaukoidässä amerikkalaisjoukkojen mukana Filippiineillä ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikaan ja venäläisjoukkojen mukana Mantšuriassa. Venäjän–Japanin sodan aikaan amiraali Stepan Makarov kutsui hänet mukaansa panssarilaiva "Petropavlovskille". 13. huhtikuuta 1904 "Petropavlovsk" osui kahteen miinaan palatessaan Port Arthurista ja upposi vieden samalla mukanaan suurimman osan miehistöstä. Myös Vereštšagin ja amiraali Makarov hukkuivat. Vereštšaginin viimeinen työ, kuva sotaneuvostosta puheenjohtajanaan amiraali Makarov, löydettiin melkein vaurioitumattomana.
Nikolai Buharin Buharin palasi Venäjälle 1917 ja oli mukana lokakuun vallankumouksessa. Hän vastusti Leninin Brest-Litovskin rauhaa ja kannatti vallankumouksen laajentamista ulkomaille. Buharin toimi Pravdan toimittajana ja kirjoitti useita teoksia kommunismista. Hän puolusti Leninin NEPiä. Tästä huolimatta hän oli terrorikampanjan kannattaja pyrkiessään lisäämään puolueen otetta yhteiskunnasta. Lenin kirjoitti testamentissaan, että Buharin ei ollut ymmärtänyt marxismia ja dialektiikkaa kannattaessaan oikeistolaista talouspolitiikkaa.
Debi Gliori Menestyksen karttuessa olot paranivat. Gliori työskentelee omassa studiossaan maaseudun hiljaisuudessa ja rauhassa. Studio sijaitsee puutarhassa ja sen ikkunoista on kuvauksellinen näköala. – Mutta ikkunoiden edessä on verhot, eikä ympärillä ole mitään, mikä veisi huomion työstä. Gliori vain odottaa, että näkisi tarinan hahmot päässään. Sitten hän kirjoittaa, lukee, kirjoittaa jälleen, pitkästyy, kirjoittaa ja jossakin vaiheessa tarinan hahmot tulevat ihmettelemään tätä touhua. Gliori omien sanojensa mukaan kuuntelee piirtäessään kovaäänistä musiikkia huojuen ympäriinsä, ja kirjoittaa kirjansa täytekynällä. Gliori on vastaanottanut teoksistaan palkintoja, mm. "Karhuherran urotyö" -kirjasta.
Uskok-sota Sota päättyi Venetsian voittoon ja Madridin rauhaan vuonna 1618. Venetsian rauha kesti kuitenkin vain vuoteen 1645, jolloin syttyi Kreetan sota Ottomaanien valtakuntaa vastaan.
Dekabristikapina Dekabristikapina oli virallisesti kielletty aihe koko Nikolain kauden ajan. Siitä huolimatta varsinkin teloitettu viisikko nousi vapauden symboleiksi. Lontoossa asuva kumouksellinen emigrantti Aleksandr Herzen painoi heidän kuvansa Lontoossa ilmestyneen radikaalin "Poljarnaja Zvezda"- eli "Pohjantähti"-lehtensä kanteen. Puškin omisti runojaan vankeudessa istuville dekabristiystävilleen. Runoilija Nikolai Nekrasov kirjoitti dekabristivaimoista pitkän runon, joka osaltaan lisäsi heidän mainettaan. Leo Tolstoi kirjoitti liberaalista liikkeestä romaanin, josta myöhemmin muotoutui "Sota ja rauha".
Octavianuksen Illyrian sota Octavianus kirjoitti itse omissa, nykyään hävinneissä, muistelmissaan paljon Illyrian sodasta; hänen myöhemmin kirjoittamassaan Res gestaessa sodasta ei sanota paljoakaan. Appianus käytti Octavianuksen muistelmia lähteenään omassa Rooman historiaa käsittelevässään teoksessa. Dion Kassioksen Rooman historian 49. kirja käsittelee myös Octavianuksen Illyrian sotaa.
Hattujen sota Hattujen sota oli Ruotsin ja Venäjän keisarikunnan välinen sota 1741–1743. Sodan seurauksena Venäjän joukot miehittivät Suomen. Miehitysaikaa kutsutaan pikkuvihaksi. Sota päättyi 7. elokuuta 1743 Turun rauhaan, jossa Ruotsi menetti alueita Uudenkaupungin rauhan rajasta Kymijokeen.
Jiddu Krishnamurti Vuonna 1984 Krishnamurtille myönnettiin elämäntyöstään YK:n Rauhanmitali. Kiitospuheessaan hän korosti, että mikään organisaatio ei voi tuoda maailmaan rauhaa. Sisäisesti ristiriitaiset ja heimoajattelua ja erottelevia uskomuksiaan palvovat ihmiset eivät voi elää sovussa ja sivistyneesti keskenään. Ihmiset voivat kyllä sietää toisiaan, mutta silti he valmistautuvat sotaan pitämällä yllä asevarustelua ja oikeutusta tappaa toinen ihminen. Jos halutaan maailmaan rauha, tämä mielen ikivanha ohjelmointi on purettava.(Krishnamurti Tiedotus ry 1991) 
Neljä vihkosta teoksesta "Ajattelun tuolle puolen"
Maarit Niiniluoto 1930-luvun suursuosikin, Harmony Sisters -lauluyhtyeen vaiheet Niiniluoto dokumentoi teoksessaan "Sulle salaisuuden kertoa mä voisin – Harmony Sistersin tarina" (1992). Kun Neuvostoliitto hajosi vuonna 1991 ja neuvostovastaisiksi tuomitut sota-ajan iskelmät vapautuivat lopullisesti pannasta, ne alkoivat jälleen soida radiossa, ja Korsuorkesterin kaltaiset nostalgiayhtyeet ryhtyivät esittämään niitä lavoilla. Tällöin Niiniluoto tarttui otolliseen tilaisuuteen ja kirjoitti toistaiseksi ainoan kattavan teoksen sota-ajan viihdytystoiminnasta. "On elon retki näin" (1995) kertoi rintamaradioista ja -teattereista, viihdytyskiertueista sekä kotirintaman asemiesilloista.
Andrew Davies Davies on käsikirjoittanut useita kirjojen sovituksia televisiosarjoiksi ja elokuviksi. Näitä sovituksia ovat muun muassa George Eliotin samannimiseen teokseen pohjautuva Middlemarch (1994), jossa pääosassa ovat Rufus Sewell ja Juliet Aubrey, sekä William Makepeace Thackerayn samannimisen teoksen sovitus "Turhuuden turuilla" (1998), jonka pääosissa näyttelevät Natasha Little ja Frances Grey. Daviesin käsikirjoittamia Jane Austenin kirjojen televisiosovituksia ovat "Ylpeys ja ennakkoluulo" (1995), "Emma" (1996), "Northanger Abbey" (2007) ja "Järki ja tunteet" (2008). Vuonna 2016 Davies käsikirjoitti samannimisen televisiosarjan Leo Tolstoin teoksen "Sota ja rauha" pohjalta.
Sota Sota on järjestäytyneiden yhteisöjen välinen aseellinen konflikti. Sodan vastakohta on rauha, jota pidetään sodan poissaolona (ns. negatiivinen rauha) tai mahdollisesti sotaan johtavien rakenteellisten tekijöiden puuttumisena (ns. positiivinen rauha). Sodankäynti on sodan toteuttamista käytännössä. Nykyisin sitä säätelevät sekä kansainväliset sopimukset (ks. Geneven sopimukset) että kansainvälinen humanitaarinen tapaoikeus. Sodan etiikkaa käsittelee moraalifilosofian osa-alue (ks. sodan etiikka).
Arkadi Babtšenko Vuonna 1996 Tšetšenian sotaan joutunut Babtšenko kirjoitti neljän vuoden sotakokemuksistaan teoksen Sodan värit. Like Kustannus julkaisi kirjan suomennettuna vuonna 2010.
Sota ja rauha (vuoden 2016 televisiosarja) "Sota ja rauha" sai ensiesityksensä BBC One -kanavalla 3. tammikuuta 2016.
Vuoden 1812 sota Vuoden 1812 sota oli 18. kesäkuuta 1812 – 17. helmikuuta 1815 käyty sota Yhdysvaltojen ja Ison-Britannian välillä. Sodan taustalla olivat Napoleonin sotien aiheuttamat jännitteet maiden välillä esimerkiksi kauppaan liittyen. Sodan päätti Gentin rauha 24. joulukuuta 1814, mutta tiedon hitaan liikkumisen takia sodan suurin taistelu New Orleansista käytiin rauhan solmimisen jälkeen tammikuussa 1815. Gentin rauha päättyi "status quo ante bellum", eli tilanteeseen ennen sotaa. Britit pitivät joidenkin yhdysvaltalaisten havitteleman Kanadan, kun taas Yhdysvalloissa sotaa pidettiin voittona maan säilyttäessä itsenäisyytensä.
Peloponnesolaissota Rauhasta ei tullut pitkäikäinen, koska kummankaan osapuolen mielestä sotaa ei ollut saatu ratkaistua. Etenkin Spartan liittolaiset olivat tyytymättömiä rauhaan. Ateenassa sotaa kannattavien johtoon nousi nyt Perikleen veljenpoika Alkibiades, joka aikoi saada Spartan kukistettua ilman sotaa.
De bello Hispaniensi De bello Hispaniensi () on Julius Caesarin Hispanian sotaa käsittelevä teos. Sen kirjoittajan on väitetty olleen Julius Caesar, mutta tyylianalyysien mukaan sen kirjoittaja oli joku muu. Teoksen kirjoittajaksi on väitetty myös muun muassa Aulus Hirtiusta, mutta tätä ei pidetä enää todennäköisenä. Hirtius kirjoitti Caesarin Gallian sotaretkeä käsittelevän "Gallian sodan" ("Commentarii de bello Gallico") kahdeksannen osan ja Aleksandrian sotaa käsittelevän de bello Alexandrinon. On myös ehdotettu että "de bello Hispaniensis" ja "de bello Africo" olisivat jonkun toisen tekemiä käsikirjoituksia, joita Hirtius aikoi käyttää valmistelevansa teoksen materiaalina.
Marie Under Vuonna 1935 julkaistusta teoksesta "Kivi südamelt" lähtien Under suuntasi taas uuteen suuntaan, ja tällä kertaa hän pyrki käsittelemään runoissaan ikiaikaisia ihmisen perusongelmia: sota ja rauha, viha ja rakkaus, kuolema ja sen viivyttäminen. Tätä suuntausta hän noudatti koko sota-ajan kuolemaansa saakka. 1944 Under muutti Ruotsiin Tukholman Mälarhöjdeniin, missä hän asui puolisonsa Arthur Adsonin kanssa, josta oli tullut hänen puolisonsa 1924. Underin kirjallinen tuotanto väheni merkittävästi 1960-luvun alussa. Under on haudattu Tukholmaan Skogskyrkogårdenin hautausmaalle.
Hugo Grotius Grotiuksen elinaikana Alankomaiden ja Espanjan välillä käytiin kahdeksankymmenvuotista sotaa ja Euroopan katolilaisten ja protestanttisten maiden välillä kolmikymmenvuotista sotaa. Ei siis ole ihme, että Grotiusta kiinnostivat kansakuntien ja uskontojen väliset konfliktit. Kalvinisti Grotius oli maltillinen. Hänellä oli paljon suhteita katolilaisiin, ja hän toivoi kristillisten kirkkokuntien uudelleenyhdistymistä. Vuonna 1625 hän julkaisi teoksensa "De jure belli ac pacis libri tres" ("Kolme kirjaa sodan ja rauhan oikeudesta"), jossa hän esitti oikeutetun sodan teoriansa ja väitti luonnonoikeuden periaatteiden sitovan kaikkia kansakuntia.
Sota Nykyaikaisen kansainvälisen lainsäädännön pohjan loi hollantilainen 1600-luvun oikeusfilosofi ja lakimies Hugo Grotius teoksessaan "De Jure Belli ac Pacis" ("Sodan ja rauhan laeista"). Grotiuksen teos perustuu luonnonoikeuteen ja se sisältää mm. Ciceron, kirkkoisä Augustinuksen ja Tuomas Akvinolaisen teorioita sodan etiikasta ja sodan oikeutuksesta.
Vuonna 1984 Kirja oli kielletty Neuvostoliitossa ja muissa sosialistisissa valtioissa. Sitä pidetään nykyisin universaalina varoituksena totalitarismista. Teoksen myötä on syntynyt nimitys ”orwellilainen” kuvaamaan totalitaarisia dystopioita ja siitä ovat lähtöisin yleiseen kielenkäyttöön vakiintuneet käsitteet ”isoveli valvoo”, ajatuspoliisi, ajatusrikos, kaksoisajattelu, uuskieli ja ”sota on rauhaa, vapaus on orjuutta, tietämättömyys on voimaa”.
Erich Maria Remarque Teoksen päähenkilö liittyy armeijaan ja lähtee sotaan opettajansa kehottamana. Opettaja puhuu innostavia puheita Ranskan lyömisestä ja Pariisin valtaamisesta. Rintamalla yksittäinen sotilas ei kuitenkaan tajua mistään muusta mitään kuin miten selvitä hengissä omalla lohkollaan. Rintamalla Paul ystävystyy häntä vanhemman Stanislaus Katczinskyn eli Katin kanssa, joka opettaa kokematonta selviytymään. Kestettyään päiväkausia jatkunutta pommitusta päähenkilö ymmärtää, että sodassa ei ole mitään järkeä. Toinen oivallus liittyy siihen, että rauhan tultua ei ole mitään mihin palata: vanhemmilla miehillä on perheet ja ammatit joihin palata ja nuoremmat voivat palata kouluun. Niillä jotka joutuivat sotaan koulusta, parhaat nuoruusvuodet tärveltyivät ampumahaudoissa. Tätä kuvattiin 1920-luvun Euroopassa "kadotetuksi sukupolveksi". Teoksen lopussa Paul kuolee ja tilannetiedotus kertoo, että "länsirintamalta ei mitään uutta."
L'Étrange Défaite Tämä kirja voidaan nähdä todisteena tapahtumasta. Se koostuu kolmesta yhtäläisestä osasta. Johdannon sijaan Bloch kirjoittaa luvussa ”Présentation du témoin” henkilökohtaisesta asemastaan ja toiminnastaan vuoden 1940 taistelun aikana. Nämä todistelut ovat koko teoksen ydin ja niistä kerrotaan luvussa ”La dépossition d'un vaincu”. Tässä teoksen osassa Bloch analysoi Ranskan armeijan puutteita ennen sotaa ja lyhyen sodan aikana. Kirjan viimeisessä luvussa ”Examen de conscience d'un Français” hän kokoaa ja sommittelee yhteen aiemmin mainitsemansa puutteet sodankäyntitaktiikassa ja kirjoittaa ranskalaisen yhteiskunnan identiteetistä sotien välisenä aikana.
Ensimmäinen anglo–burmalainen sota Burman kuningas Bagyidaw oli nyt viimein taipuvainen rauhaan brittien kanssa. Sodan päättänyt Yandabon rauha solmittiin 24. helmikuuta 1826. Burmalaiset luovuttivat briteille Arakanin ja Tenasserimin maakunnat, minkä lisäksi he luopuivat oikeuksistaan Assamissa, Cacharissa ja Manipurissa. Burma joutui myös maksamaan suuret sotakorvaukset. Ensimmäistä Englannin ja Burman sotaa seurasi parikymmentä vuotta kestänyt rauha, kunnes toinen anglo–burmalainen sota alkoi heinäkuussa 1852.
Saima Grönstrand Saima (tai Saimi) Maria Grönstrand (5. kesäkuuta 1863 Viitasaari – 22. elokuuta 1931 Helsinki) Hän käytti kirjoittaessaan nimimerkkejä Saima, S. G., ja S. G--d. Hän kirjoitti kertomuksia ja lisäksi hän käänsi kirjallisuutta. Hän suomensi Jac. Ahrenbergin teoksen "Kotona : kuvaelmia Itä-Suomesta" (1889), yhdessä kahden muun suomentajan, Sohvi Reijonen ja Hilma Sederholmin, kanssa Émile Zolan teoksen "Sota" (1892) ("La Débâcle", 1892) sekä muutamia muita teoksia.
Bysantin–sassanidien sota (572–591) Itä-Rooma ja sassanidien Persia olivat sotineet useaan otteeseen 500-luvulla. Yli 60 vuotta vallinnut rauha suurvaltojen välillä oli rikkoutunut vuonna 502 kun Persian kuningas Kavadh I oli rahantarpeessaan hyökännyt roomalaiseen Armeniaan ja Pohjois-Mesopotamiaan. Sota oli päättynyt vuonna 506 seitsemänvuotiseen rauhansopimukseen, johon kuului Rooman suorittamia maksuja Persialle. Rauha osoittautui kuitenkin horjuvaksi ja uusi sota syttyi vuonna 527 valtakuntien välien kiristyttyä äärimmilleen sotaa edeltävien vuosien aikana. Vuonna 532 valtakunnat solmivat niin kutsutun "ikuisen rauhan", joka kuitenkin kesti vain kahdeksan vuotta. Seuraava sota syttyi vuonna 540 kun persialaiset hyökkäsivät Mesopotamiaan ja Syyriaan ryöstäen merkittävän Antiokian kaupungin. Osapuolet sopivat aselevon vuonna 545, mutta tämä ei koskenut Lazicaa, missä sota jatkui vielä vuoteen 562 asti.
Suomen sotahistoria Sota päättyi Stettinin rauhaan 13. joulukuuta 1570. Ennen rauhan solmimista oli alkanut jo elokuussa uusi sota Venäjää vastaan, pohjoismainen viisikolmattavuotinen sota. Sodan syynä olivat Liivinmaan omistus sekä Ruotsia hallitsevan Juhana III:n ja Venäjän hallitsijan Iivana IV Julman henkilökohtainen kauna.
Sota ja rauha (vuoden 2016 televisiosarja) Sota ja rauha () on brittiläis-yhdysvaltalainen historiallinen minidraamasarja, jonka on käsikirjoittanut Andrew Davies ja ohjannut Tom Harper. Se perustuu Leo Tolstoin samannimiseen romaaniin.
Lunévillen rauha Toisen liittokunnan sotaa jatkoivat tämän jälkeen vielä Iso-Britannia ja lyhyen aikaa eräät Italian valtiot. Sota päättyi kokonaan Amiensin rauhaan helmikuussa 1802.
Sota ja rauha (vuoden 1968 elokuva) Suomen elokuvateattereissa "Sotaa ja rauhaa" esitettiin noin kuuden tunnin mittaisena. Yleisradion TV1-kanavalla se esitettiin tunnin mittaisina jaksoina joulukuussa 1971.
Itävallan–Turkin sota (1737–1739) Uutinen rauhasta lamautti Venäjän etenemisen. Münnichin joukot olisivat jääneet Mustanmeren ja osmaniarmeijan väliin ilman liittolaistensa sivustatukea, joten Venäjä joutui hakemaan pikaisesti rauhaa ja tyytymään paljon suunniteltua maltillisempiin ehtoihin. Venäjän–Turkin sota päättyi saman vuoden lokakuussa allekirjoitettuun Nissan rauhaan.
Suomi 1940-luvulla Mika Waltari kirjoitti sotavuosina peräti yhdeksän kirjaa. Talvisotaa käsittelevä "Antero ei enää palaa" (1940) oli yksi merkittävimmistä Waltarin sota-ajan romaaneista. Muista hänen sota-ajan teoksistaan mainittakoon historialliset romaanit "Kaarina Maununtytär" (1942) ja "Tanssi yli hautojen" (1944). Viimeksi mainitun nimi voitiin nähdä viittauksena siihen, että sotaoloissa tanssimista pidettiin paljolti sopimattomana 'tanssina yli hautojen' miesten kaatuessa taisteluissa ja surun kohdatessa omaisia kotirintamalla. Suomessa sovellettiin sota-aikana julkisten tanssien kieltoa, jota toisaalta rikottiin elvyttämällä historiallinen nurkkatanssiperinne.
U. L. Lehtonen Vuonna 1908 ilmestyneessä teoksessa "Tilsitistä Haminaan. Tutkimus Aleksanteri I:n ulkopolitiikasta mikäli siitä on johtunut Suomen valloitus" Lehtonen asetti Suomen sodan taustat laajempiin eurooppalaisiin yhteyksiin ja osoitti, että Aleksanteri I oli hyökännyt Suomeen vastentahtoisesti eikä valloitushalusta. Johtopäätökset olivat tieteellisiä, mutta sopivat hyvin yhteen myös vanhasuomalaisten politiikan kanssa. Lehtonen luettiin Suomalaisen puolueen kannattajiin, vaikka hän olikin useita muita historiantutkijoita vähemmän poliittinen. Hän suunnitteli mainitulle teokselleen kahta jatko-osaa, jotka olisivat käsitelleet itse Suomen sotaa sekä Haminan rauhaa, mutta ne eivät koskaan valmistuneet.
Martti Luther Marburgin kokouksen aikaan Suleiman Suuri ja hänen ottomaanien armeijansa piiritti Wieniä. Luther ei ollut hyväksynyt turkkilaisten vastustamista vuoden 1518 95 teesin selitysteoksessaan, jonka vuoksi häntä syytettiin antautumismielialasta. Hän piti turkkilaisia Jumalan kristityille lähettämänä rangaistuksena, raamatullisen maailmanlopun lähetteinä, jotka tuhoaisivat antikristuksen, jonka Luther uskoi olevan Paavi. Hän vastusti jatkuvasti ajatusta Pyhästä sodasta ”ikään kuin kansamme olisi kristittyjen armeija turkkilaisia vastaan, jotka olivat Kristuksen vihollisia. Tämä on täysin ristiriidassa Kristuksen opetuksia ja nimeä vastaan.” Toisaalta Kahden regimentin opissaan Luther tuki ei-uskonnollista sotaa turkkilaisia vastaan. Vuonna 1526 Luther kirjoitti teoksessa "Ob Kriegsleute auch in seligem Stande sein können" (suom. "Voivatko sotilaatkin kuulua autuaalliseen säätyyn?"), että kansakunnan puolustaminen käy syyksi oikeutettuun sotaan. Vuonna 1529 "Vom Kriege wider die Türken" -teoksessaan Luther kehotti toistuvasti keisari Kaarle V:tä ja saksalaisia taistelemaan maallisessa sodassa turkkilaisia vastaan. Hän teki selväksi, että henkinen sota vierasta uskoa vastaan oli erillään maallisesta ja tuli käydä rukouksen ja katumuksen kautta. Wienin piirityksen aikaan Luther kirjoitti rukouksen, turkkilaisten kansalliseksi pelastukseksi, jossa hän pyysi Jumalaa ”antamaan keisarille ikuisen voiton vihollisista”.
Amiensin rauha Lunévillen rauha hajotti toisen liittokunnan vuonna 1801 ja Britannia jatkoi yksin sotaa Ranskaa vastaan. Britanniassa vaihtui hallitus vuoden 1801 alussa. Pääministeri William Pitt nuorempi joutui eroamaan katolisten asemaa Irlannissa koskeneen kiistan takia. Uusi pääministeri Henry Addington teki kiireesti rauhan, koska britit olivat väsyneitä sotaan ja kaupankäynti oli hankalaa. Britannialla oli kiistaton meriherruus, minkä vuoksi Britannian rauhanehdotus vuonna 1801 ja siitä seurannut Amiensin rauha yllättivät suuresti aikalaiset.
Sota ja rauha Tolstoi sai innoituksen kirjoittaa historiallinen romaani hieman ennen avioliittoaan. Hän kaavaili kirjan sankariksi vuoden 1825 kapinaan osallistunutta dekabristia, joka karkotettiin Venäjältä. Vuonna 1863 Tolstoi kirjoitti kolme lyhyttä kappaletta, mutta jätti kirjoittamisen tämän jälkeen, koska halusi tutustua paremmin kyseisen dekabristin taustaan. Hänelle selvisi, että häntä kauan kiinnostanut aihe, vuoden 1825 dekabristikapina, juonsi juurensa Napoleon I:n hyökkäykseen Venäjälle. Tolstoi tutki aihetta vuoteen 1879 asti, jolloin hän jätti aiheen, koska virkavalta ei antanut hänen jatkaa asian tutkimista ja toisaalta hän myös menetti mielenkiintonsa siihen.
Pariisin rauha (1856) Kokonaisuudessaan rauha ei ratkaissut alueen kohtaloa ja parhaimmillaankin onnistui vain vahvistamaan Venäjällä vallinnutta panslavistista liikettä. Aleksanteri II vakuuttui kuitenkin siitä että sota oli paljastanut perusheikkouksia Venäjän valtiossa, mitkä osaltaan johtivat uudistuksiin Venäjällä. Ennen kuin 20 vuotta oli kulunut Pariisin rauhasta, kävi kaikille kuitenkin selväksi, ettei Krimin sota ollut ratkaissut alueen ongelmia.
Kardisin rauha Rauha solmittiin "status quo ante bellum" periaatteella, eli palattiin sotaa edeltäneeseen tilanteeseen ilman muutoksia. Venäjä oli edelleen sidottu sotaan Puola-Liettuaa vastaan, eikä tsaari halunnut uutta sotaa Ruotsin kanssa, joten se luovutti valloittamansa alueet Liivinmaalla takaisin Ruotsille ja suostui tuhoamaan sodan aikana rakentamansa Itämeren laivastonsa.
King Kong -tyttö Despentes vaatii naisten itsenäisyyttä, mikä olisi hänen mukaansa myös miesten etu. Despentes kirjoittaa, että historiallisesti miesten poliittisella valta-asemalla on ollut hintansa. Naisten ruumiit ovat kuuluneet miehille vain korvauksena siitä, että miesten ruumiit kuuluvat tuotannolle rauhan aikana ja valtiolle sota-aikana. Tilanteesta hyötyy vain harvalukuinen johtoporras. Mieheltä vaaditaan tunteiden tukahduttamista. Hänen tulee alistua väkivallan käyttäjäksi ja kohteeksi. Jotta mies saisi naisen, hänen on menestyttävä taloudellisesti. ”Tätä kaikkea tarvitaan, jotta naiset, aina, luovuttaisivat lapsensa sotaan ja jotta miehet suostuisivat tapattamaan itsensä puolustaessaan muutaman lyhytnäköisen mulkun etuja.”
Sota ja rauha Teoksessa on yli 580 henkilöhahmoa, joiden joukossa on sekä historiallisten henkilöiden muotokuvia että kuviteltuja hahmoja. Monet henkilöhahmot perustuvat Tolstoin perheeseen, sukulaisiin ja häneen itseensä. Tarinan runko muodostuu viiden venäläisen aatelisperheen – Bezuhovien, Bolkonskien, Rostovien, Kuraginien ja Drubetskojen – elämänvaiheista Pietarin ja Moskovan salongeissa ja maatiloilla vuosina 1805–1813. Moskova ja sen maalaisaateli edustaa aitoa venäläisyyttä, muodikas Pietari läntisen Euroopan vaikutusta.
Sodan etiikka Kristillinen kirkko joutui pohtimaan sodan ongelmaa, kun siitä 5. vuosisadalla tuli Rooman valtakunnassa valtiouskonto. Oikeutetun sodan teoriaa (bellum iustum) ovat pohtineet erityisesti kirkkoisä Augustinus (354-430), Tuomas Akvinolainen (1225-1274) ja uskonpuhdistaja Martti Luther (1483-1546). Pohdinnan lähtökohtana on näkemys, että voidaan käydä sekä oikeutettuja että vääriä sotia. Sotaa on pidetty oikeutettuna, kun:Kirkkoisä Augustinuksen mukaan sota on oikeutettu, jos sodan tavoitteena on valtion puolustaminen, rauhan palauttaminen tai hyökkäyksen torjuminen. Sodankäynnin päämääränä on aina rauhan saavuttaminen, ja sotaan tulee ryhtyä vasta, kun kaikki muut keinot rauhan saavuttamiseksi on koeteltu. Oikeutettuun sotaan tulee olla aina oikeutettu syy. Oikeutettu syy sisältää kansalaisten turvallisuuden takaamisen, järjestyksen ylläpidon. Sodan seurausten tulee olla oikeassa suhteessa saavutettuun hyötyyn, sitä voi käydä vain valtio. Augustinus korosti, että vaikka on olemassa oikeutettuja sotia, tappaminen oli nähtävä syntinä. Kaikkien sotilaiden tuli myös ripittäytyä teoistaan papille. Kaiken kaikkiaan sota ei ole Jumalan teko, koska Jumala ei pakota ihmisiä syntiin, vaan ihminen kärsii sodassa syntiensä seurauksena. Augustinuksen määritelmän mukaan sotilas on rauhantekijä sotimalla (bellando pacificus). Augustinuksen mukaan väärä rauha voi olla yhtä huono kuin sotakin. Kirkkoisä Augustinuksen mukaan sotilaat ovat oikeutetussa sodassa lainpalvelijoita.
Saksankielinen kirjallisuus Välittömästi sodan päätyttyä alkoi ilmestyä runsaasti sotaa ja kotiinpaluuta käsitteleviä teoksia. Pienoisromaanit ja novellit olivat suosittuja. Keskeisiä kirjailijoita olivat Heinrich Böll (1917–1985), Wolfgang Koeppen (1906–1996), Siegfried Lenz, Christine Brückner (1921-1996) ja Martin Walser (synt. 1927). Günter Grass (* 1927) kirjoitti "Peltirummun", joka käsitteli lähihistorian traumoja yksilön kautta ja joka usein mainitaan 1900-luvun jälkipuoliskon keskeisempänä eurooppalaisena teoksena.
Nikolai Podvoiski Myöhemmin Podvoiski oli vallankumouksellisen sotaneuvoston jäsenenä syyskuusta 1918 heinäkuuhun 1919 sekä Neuvosto-Ukrainan sota-asiain kansankomissaarina tammikuusta syyskuuhun 1919. Hän vetäytyi puoluetehtävistä vuonna 1923 ja kirjoitti useita teoksia Venäjän sisällissodan historiasta. Vuodesta 1935 hän oli eläkkeellä.
Rauha Johan Galtung jakaa rauhankäsityksensä negatiiviseen ja positiiviseen rauhaan. Näistä negatiivinen rauha on sotatilan poissaoloa ja positiivinen rauha on sotaan mahdollisesti johtavien rakenteellisten syiden poissaoloa. Täten esimerkiksi ihmisoikeuksia sortava diktatuuri voi täyttää negatiivisen rauhan määritelmän (ei laajamittaista väkivaltaa) mutta ei positiivisen rauhan määritelmää, sillä rakenteellisesti diktatuuri on väkivaltainen.
Hendrik Christian Andersen Andersenin kaupunkisuunnittelun ihanteet on kirjattu suurisuuntaiseen, vuonna 1913 julkaistuun teokseen "A World Center of Communication". Ernest Hébrard kirjoitti sen Andersenin aiempien kirjoitusten pohjalta. Teoksen perusajatus on, että Beaux-Arts (uusbarokki) -arkkitehtuuri voisi tuoda maailmaan rauhan ja harmonian. Tavoitteeseen päästäisiin rakentamalla maailman pääkaupunki, joka olisi kaiken tiedon ja taiteen ehdoton ja jumalallinen keskus. Silloiset kaupunkisuunnittelijat arvostelivat Andersenin poliittista naiiviutta ja suunnitelman yliampuvaa monumentaalisuutta. Andersenin ideat kuitenkin ennakoivat myöhempien kaupunkisuunnittelijoiden, kuten Le Corbusierin ihanteita.
Man Ray Vuonna 1940 Ray muutti takaisin Yhdysvaltoihin sotaa pakoon, mutta palasi 11 vuotta myöhemmin Pariisiin loppuelämäkseen. Siellä hän jatkoi maalaamista ja kuvanveistoa, kirjoitti omaelämäkerran sekä järjesti teoksilleen taidenäyttelyitä ympäri maailmaa. Hän kuoli vuonna 1976 Pariisissa 86-vuotiaana.
Korintin sota Kun Persiassa nähtiin Ateenan mahdin taas kasvavan, persialaiset päättivät lopettaa liittolaisten tukemisen ja sen sijaan tukea Spartaa. Yllättävä käänne pakotti liittolaiset lopulta suostumaan rauhaan. Sota päättyi vuonna 387 eaa. niin sanottuun Antalkidaan rauhaan, jonka mukaan kaikkien Kreikan kaupunkien tulisi olla itsenäisiä. Rauha tunnetaan myös kuninkaan rauhana, koska se oli täysin Persian kuninkaan sanelema. Rauhan takaajaksi tuli näin Persia, joka sopimuksen mukaan myös sai pitää Joonian kreikkalaiset kaupungit. Sodan jälkeen Sparta pääsi taas vähäksi aikaa hallitsevaan asemaan Kreikan kaupunkien keskuudessa. Spartan hegemoniaa kesti aina vuoteen 371 eaa., jolloin thebalaiset kukistivat Spartan Leuktran taistelussa.
Sota ja rauha (vuoden 1968 elokuva) Elokuvan tuotanto kesti seitsemän vuotta ja se maksoi yli 100 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Inflaation huomioon ottaen se maksaisi nykyrahassa ainakin 700 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli sen mukaan "Sota ja rauha" olisi kallein koskaan valmistettu elokuva.
Max Hoffmann Hoffmann siirrettiin pois palveluksesta kesäkuussa 1919, kun hän kieltäytyi tunnustamasta Versaillesin rauhansopimusta. Sodan jälkeen hän kirjoitti useita muistelmateoksia, kuten 1923 ilmestyneen "Der Krieg der versäumten gelegenheiten" (”Menetettyjen mahdollisuuksien sota”). Teoksissaan hän arvosteli Saksan sodan aikaista sodanjohtoa.
Venäjän–Turkin sota (1828–1829) Venäjän–Turkin sota oli sota Osmanien valtakunnan ja Venäjän keisarikunnan välillä vuosina 1828–1829. Sota syttyi epäsuorasti Kreikan vapaussodasta ja Navarinon lahden taistelusta. Venäjä ei pyrkinyt kokonaisvaltaiseen voittoon osmaneista muiden suurvaltojen, kuten Ranskan ja brittienmuodostaman uhan takia. Heidän uhatessaan kuitenkin Istanbulia Adrianopolin piirityksellä Mahmud II suostui lopulta pyytämään rauhaa Venäjän Nikolai I:ltä. Adrianopolin rauha vuonna 1829 palautti osmaneille heidän alueensa Balkanilta, mutta alueet Etelä-Kaukasiassa menetettiin venäläisille.
Peloponnesolaissota (Thukydides) "Peloponnesolaissota" jäi ilmeisesti keskeneräiseksi, koska se ei kuvaa koko sotaa eikä sen kirjallinen muoto ole täysin viimeistelty. Keskeneräisyys ja viimeistelemättömyys johtunevat ainakin osittain siitä, että Thukydides kuoli joskus sodan loppumisvuoden 404 eaa ja vuoden 395 eaa. välillä, jolloin teos ilmeisesti julkaistiin. Kratippos, Ksenofon ja Theopompos aloittivat omat historiateoksensa siitä, mihin Thukydides jäi. Tämä osoittaa teoksen olleen aikanaan hyvin tunnettu. Toisaalta muun muassa Aristoteles kirjoitti saman ajan historiasta ilman viittauksia teokseen.
Kultainen keskitie Aristoteles käsitteli hyvettä laajalti eettisissä teoksissaan. Hänen "Nikomakhoksen etiikassa" ja "Eudemoksen etiikassa" usein toistamansa ajatus on, että jokin on puoliväli kahden ääripään välillä. Hänen sielun ja sen hyveiden psykologiansa perustui samoin kultaiseen keskitiehen ääripäiden välillä. "Politiikassa" Aristoteles kritisoi Spartan hallitusmuotoa sen perustuslain epäsuhtaisten ainesten vuoksi: spartalaiset kouluttivat miehiä, mutta eivät naisia, ja he valmistautuivat sotaan, mutta eivät rauhaan. Tämä epäsointu tuotti erilaisia ongelmia, joita Aristoteles käsittelee.