mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1976 Vuoden 1976 presidentinvaalit huipentui tiukkaan taisteluun. Richard Nixonin erottua Watergate-skandaalin vuoksi hänen tilalleen oli astunut Gerald Ford, joka nyt tavoitteli virkansa säilyttämistä. Hänen vastaehdokkaanaan oli demokraattien Jimmy Carter, joka voitti vaalit. Tärkeimpänä syynä Carterin voittoon on pidetty sitä, että Ford antoi yhä rikostutkinnan kohteena olleelle Nixonille ehdottoman armahduksen.Carter voitti vaalit ajaen muutosta rappeutuneeseen tilanteeseen Nixonin Watergate-skandaalin vuoksi.Ford voitti äärimmäisen tiukasti Reaganin. Syynä tähän pidettiin Fordin kohtelua varapresidentti Nelson Rockefelleriä kohtaan sekä muutenkin haluttiin muutosta ryvettyneeseen istuvaan hallintoon.Ford oli Yhdysvaltain historian ainoa presidentti, jota ei valittu vaaleilla presidentiksi tai varapresidentiksi. Kun Richard Nixon valittiin presidentiksi, hänen aisaparinaan oli varapresidentti Spiro Agnew. Agnew’n erotessa korruptiosyytteiden takia 1973 Nixon nimitti Fordin tämän tilalle. Kun Nixon itse erosi Watergate-skandaalin seurauksena seuraavana vuonna, Ford astui virkaan ja ilmoitti, että ”kansakuntamme pitkä painajainen on ohi”. Ford nimitti varapresidentiksi Nelson Rockefellerin.
Ronald Reagan Voitettuaan esivaalit Reagan pyysi entistä presidenttiä Gerald Fordia varapresidenttiehdokkaakseen, mutta tämä kieltäytyi. Reagan valitsi varapresidenttiehdokkaakseen sitten George H. W. Bushin.
Phước Longin taistelu Phước Longia puolustaneista noin 5 000:ta etelävietnamilaisesta sotilaasta karkuun pääsi vain 850 loppujen joko saadessa surmansa tai jääden sotavangeiksi. Etelä-Vietnamin presidentti Nguyễn Văn Thiệu julisti kolmen päivän suruajan ja vannoi valtaavansa Phước Longinin takaisin, mutta tämä ei koskaan toteutunut. Yhdysvaltojen toimettomuus todisti Pohjois-Vietnamille, että Yhdysvallat ei enää ollut valmis takaamaan Etelä-Vietnamin itsenäisyyttä ja mahdollisti näin sotatoimien jatkamisen, jotka lopulta kulminoituivat Saigonin kukistumiseen vuonna 1976. Presidentti Gerald Ford mainitsi haastattelussa 21. tammikuuta 1975, ettei voinut kuvitella olosuhteita, joissa Yhdysvallat liittyisi enää uudelleen sotaan. Phước Longin tappio osoitti myös Etelä-Vietnamin joukkojen heikkouden.
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä Viimeiset numerot osoittavat kausia, joiden ajan presidentti oli vallassa. Esimerkiksi George Washington oli toimessaan kaksi perättäistä kautta ja hänet lasketaan ensimmäiseksi presidentiksi (ei ensimmäiseksi ja toiseksi). Gerald Ford nousi presidentiksi sen jälkeen, kun Richard Nixon oli eronnut, ja toimi presidenttinä loput Nixonin toisesta kaudesta. Grover Cleveland taas oli virassa kaksi kautta, jotka eivät olleet peräkkäisiä, joten hänet lasketaan sekä 22. että 24. presidentiksi. Sen vuoksi luettelossa on 45 ”presidenttiyttä” mutta vain 44 henkilöä.
Gerald Ford Gerald Ford syntyi 14. heinäkuuta 1913 Omahassa, Nebraskassa. Hän oli Dorothy ja Leslie Kingin ainoa lapsi. Vanhemmat erosivat kahden vuoden kuluttua, ja äiti muutti pojan kanssa Grand Rapidsiin, Michiganiin. Poika oli saanut kasteessa nimen Leslie Lynch King Jr., ja nyt hän sai isäpuolensa mukaan uudeksi nimekseen Gerald Rudolph Ford Jr. (alun perin "Rudolff").
Gerald Ford Gerald Ford kuoli 93-vuotiaana 26. joulukuuta 2006 Rancho Miragessa, Kaliforniassa.
Donald Rumsfeld Rumsfeld pyydettiin takaisin Washingtoniin Nixonin erottua elokuussa 1974. Uusi presidentti Gerald Ford nimitti hänet valkoisen talon kansliapääliköksi. Hän toimi virassa vuosina 1974-1975.
Boeing VC-25 Konetta on käytetty myös kuolleiden presidenttien ruumiiden kuljetukseen. Siinä on kuljetettu sekä Ronald Reaganin, että Gerald Fordin maalliset jäänteet. Ruumisarkut kuljetetaan paikalla, josta voi poistaa tuolit ja pöydän.
Sikainfluenssa Terveysviranomaiset neuvoivat presidentti Gerald Fordia rokotuttamaan kaikki Yhdysvalloissa.. Rokotukset käynnistettiin, mutta niiden aiheuttamien haittavaikutusten vuoksi ne lopetettiin, kun 50 miljoonaa henkeä oli rokotettu: rokotus sairastutti ja tappoi huomattavasti tautia enemmän.
Francisco Franco Kylmän sodan ajan kahtiajaon mukaisesti länsimaiden valtionpäämiehet Yhdysvaltain presidentin Gerald Fordin, Britannian kuningattaren Elisabet II:n ja Ranskan presidentin Valéry Giscard d'Estaingin johdolla lähettivät kohteliaat surunvalittelusähkeet joko Francon leskelle tai prinssi Juan Carlosille. Myös paavi Paavali VI ilmoitti rukoilevansa Francon "sielun ikuisen rauhan puolesta".
USS John F. Kennedy (CVN-79) USS John F. Kennedy (CVN-79) on rakenteilla oleva, Yhdysvaltain laivaston Gerald R. Ford -luokan lentotukialus, joka on nimetty Yhdysvaltain 35. presidentin John F. Kennedyn mukaan.
Earl Butz Earl Lauer Butz (3. heinäkuuta 1909 – 2. helmikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain maatalousministerinä vuosina 1971–1976, jolloin valtionpäämiehinä olivat presidentit Richard Nixon ja Gerald Ford.
Sara Jane Moore Sara Jane Moore (s. 15. helmikuuta 1930) on yhdysvaltalainen nainen, joka yritti ampua presidentti Gerald Fordin vuonna 1975. Moore tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen, josta hän pääsi ehdonalaiseen 32 vuoden päästä joulukuussa 2007.
Taifuuni Cobra "USS Monterey" kärsi vahinkoja tulipaloista, jotka syttyivät lentokoneiden irrottua kiinnityskaapeleistaan ja törmättyä toisiinsa myrskyn aikana. Myöhempi Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford palveli tuolloin aluksella. Hän lensi melkein mereen laivan kallistuttua kovassa merenkäynnissä.
Dick Cheney Cheneyn poliittinen ura alkoi 1969 Richard Nixonin hallinnon avustajana. Presidentti Gerald Fordin aikana Cheneysta tuli presidentin avustaja. Vuonna 1978 hänet valittiin edustajainhuoneeseen Wyomingista. Hänet valittiin uudelleen viisi kertaa, ja hän oli kongressimiehenä vuoteen 1989. Cheney vastusti muun muassa Etelä-Afrikan boikotoimista sen harjoittaman apartheid-politiikan vuoksi, koska hänen mielestään yksipuoliset boikotit eivät toimi.
Anwar Sadat Sadatin hautajaisiin osallistui ennätysmäärä ulkomaisia vieraita, mukaan lukien Yhdysvaltain presidentit Gerald Ford, Jimmy Carter ja Richard Nixon. Arabimaista paikalla olivat ainoastaan Somalian ja Sudanin valtionpäämiehet. Khalid Islambuli teloitettiin huhtikuussa 1982. Hänet julistettiin Iranissa marttyyriksi.
Simpsonit (7. tuotantokausi) Entinen presidentti George Bush vaimonsa kanssa muuttaa Simpsoneiden naapuriin. Homer ei ole kiinnostunut, mutta Flandersit pääsevät hyviin väleihin. Bart tekee kepposiaan Bushille ja onnistuu tuhoamaan tämän muistelmat. Tämän jälkeen Bush piiskaa Bartia ja Homer on raivoissaan. Tästä alkaa sota, joka päättyy tappeluun Venäjän pääministerin edessä. Bushit muuttavat pois ja tilalle muuttaa Gerald Ford. Gerald ja Homer menevät katsomaan jalkapalloa telkkarista, mutta kompastuvat ja molemmat huudahtavat Do'h.Homer selvittää olevansa luonnonlahjakkuus golfissa, ja tämän kuultuaan herra Burns haastaa hänet peliin.
Amerikanjapanilaisten internointi Presidentti Gerald Ford kumosi asetuksen 9066 virallisesti vuonna 1976 ja pahoitteli samalla amerikanjapanilaisten väärää kohtelua. Vuonna 1988 kongressi antoi yli 80 000 amerikanjapanilaiselle 20 000 dollaria kullekin korvauksena koettelemuksistaan ja esitti virallisen anteeksipyynnön.
Mark Evans Austad Mark Evans Austad (1. huhtikuuta 1917 Ogden, Utah – 20. lokakuuta 1988 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen diplomaatti, joka toimi Gerald Fordin presidenttikaudella Yhdysvaltojen Helsingin-suurlähettiläänä 1975–1977 ja myöhemmin Ronald Reaganin kaudella Oslon-suurlähettiläänä 1981–1984.
Luettelo Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisistä huippukokouksista Helsingin ETYK-huippukokouksen aikana 2. heinäkuuta Neuvostoliiton kommunistipuolueen pääsihteeri Leonid Brežnev ja Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford tapasivat toisensa Neuvostoliiton suurlähetystössä. Molemmat osapuolet tähtäsivät strategisten aseiden käytön rajoittamiseen (SALT). Sopimuksen jatkoneuvottelut olivat olleet alkuvuoden 1975 jäissä, joten osapuolten tapaaminen Helsingissä oli odotettu. Läpimurtoa ei kuitenkaan tullut pitkistä neuvotteluista huolimatta. Ford ja Brežnev kuitenkin korostivat, että neuvottelujen henki oli ystävällinen ja rakentava.
Henry Kissinger Kissinger oli Nixonin Kansallisen turvallisuuden neuvonantajana (ulkopoliittisena neuvonantajana) 1969–1973. Nixonin ulkoministerinä hän oli vuosina 1973–1974. Hän oli myös presidentti Gerald Fordin ulkoministerinä 1974–1977. Ministerikautensa jälkeen Kissinger on työskennellyt konsulttina ja luennoitsijana sekä kirjoittanut useita kirjoja poliittisesta historiasta.
G8 Ensimmäinen virallinen tapaaminen järjestettiin vuonna 1975 Ranskan presidentin Valéry Giscard d’Estaingin johdolla hänen kesäasunnollaan Château de Rambouillet’ssa. Italia liittyi ryhmään samana vuonna. Vuonna 1976 Kanada liittyi mukaan Yhdysvaltain presidentin Gerald Fordin kutsusta ja ryhmää kutsuttiin nimellä G7. Vuodesta 1977 EEC sai edustajansa Britannian kutsulla. Euroopan unionia edustaa Euroopan komission puheenjohtaja ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja.
Anthony Kennedy Vuonna 1975 presidentti Gerald Ford nimitti Kennedyn Yhdysvaltain vetoomustuomioistuimen yhdeksännen tuomiopiirin tuomariksi. Vuoden 1987 loppupuolella presidentti Ronald Reagan nimitti hänet korkeimpaan oikeuteen kesäkuussa eläkkeelle jääneen Lewis F. Powellin tilalle. Senaatti vahvisti nimityksen yksimielisesti äänin 97-0, ja Kennedy vannoi valansa 18. helmikuuta 1988. 51-vuotiaasta Kennedystä tuli tuomioistuimen senhetkisen kokoonpanon nuorin jäsen.
George Washington George Washington kohosi eläessään aina kenraaliluutnantin arvoon asti. Presidentti Gerald Ford nimitti Washingtonin postuumisti ”armeijoiden kenraaliksi” () 11. lokakuuta 1976. Arvo on Yhdysvaltain armeijan korkein, ja se on myönnetty Washingtonin lisäksi vain ensimmäisen maailmansodan kenraali John J. Pershingille vuonna 1919.
Yhdysvaltain historia Richard Nixon aloitti presidenttikaudellaan liennytyksen, ja Yhdysvallat ja Neuvostoliito aloittivat strategisten aseiden rajoittamista koskevat keskustelut. Nixon joutui eroamaan toisen kautensa alussa Watergate-salakuunteluskandaalin johdosta. Presidentti Gerald Ford (1974–1977) armahti edeltäjänsä Nixonin ja jatkoi tämän aloittamaa vuoropuhelua Neuvostoliiton ja Kiinan kanssa.
Charles A. Halleck Halleck toimi tammikuusta 1935 tammikuuhun 1969 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Hän edusti Indianan osavaltion toista vaalipiiriä. Vuosina 1947–1949 ja 1953–1955 hän toimi edustajainhuoneen enemmistöjohtajana ja vuosina 1959–1965 vähemmistöjohtajana. Hänen seuraajansa edustajainhuoneen vähemmistöjohtajan tehtävässä oli tuleva presidentti Gerald Ford.
Gerald Ford Ford sai vaimonsa Elizabeth ”Betty” Bloomer Warrenin kanssa neljä lasta. Betty Ford perusti vuonna 1978 Betty Ford Center -vieroitusklinikan.
Ben Stein Benjamin Jeremy ”Ben” Stein (s. 25. marraskuuta 1944 Washington, USA) on yhdysvaltalainen kirjailija, juristi, näyttelijä sekä poliittisten ja talousasioiden kommentaattori. Hän saavutti aluksi menestystä kirjoittamalla puheita Yhdysvaltain presidenteille Richard Nixonille ja Gerald Fordille. Myöhemmin hän siirtyi viihteeseen, ja hänestä tuli näyttelijä, koomikko ja Emmy-palkittu visailuohjelman juontaja.
Minnesotan historia Myös demokraatti Walter Mondale saavutti kansallista näkyvyyttä Jimmy Carterin varapresidenttinä. Hän oli senaatissa vuoden 1964 nimityksestään asti, kunnes hänestä tuli varapresidentti vuonna 1977. Vuonna 1984 hän oli ehdokkaana Yhdysvaltojen presidentiksi, ja varapresidenttiehdokkaaksi hän oli valinnut Geraldine Ferraron. Vaaleista tuli murskavoitto suositulle istuvalle presidentille, Ronald Reaganille. Vuonna 2002, vain 11 päivää ennen vaaleja, kun istuva senaattori Paul Wellstone kuoli lento-onnettomuudessa, Mondale lähti mukaan vaaleihin demokraattien ehdokkaaksi Yhdysvaltojen senaattiin. Hän hävisi kahdella prosenttiyksiköllä republikaanien Norm Colemanille.
Jäänmurtaja Urho Urhon työura alkoi maanantaina 10. maaliskuuta vuonna 1975, kun se suuntasi kohti Kemiä päällikkönään merikapteeni Tom Artela ja konepäällikkönään ylikonemestari Markku Vehanen. Ensimmäinen korkean tason edustustehtävä oli seuraavana kesänä: Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford saapui 29. heinäkuuta Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssiin (Etyk) tutustuen myös Urhoon ja sen saunaan.
Martha Graham Graham meni vuonna 1948 naimisiin Erick Hawkinsin kanssa. Graham lopetti tanssimisen 1960-luvun lopulla ja keskittyi myöhemmällä urallaan lähinnä koreografiaan. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 96-vuotiaana. Presidentti Gerald Ford myönsi Grahamille vuonna 1976 Presidential Medal of Freedomin. "Time"-lehti nimesi hänet vuonna 1998 vuosisadan tanssijaksi.
Kyproksen miehitys Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford korosti, että Geneven neuvotteluja tulisi jatkaa ja pysyvät ratkaisut saaren tulevaisuudelle pitäisi taata. Kreikan pääministeri Karamanlís sanoi, ettei Kreikan pitäisi enää osallistua Kyproksen rauhan­neuvotteluihin, vaan saarelaisten pitäisi itse päättää tulevaisuudesta. Karamanlís myös uhkasi Kreikan eroavan Natosta, sillä Yhdysvallat ei ollut Kreikan apuna hädän aikana.
Gerald R. Ford -luokka Alustyypissä on muun muassa käytetty stealth-ominaisuuksia vastustajan tutkien toiminnan vaikeuttamiseksi. Voimanlähteenä on kaksi uutta A1B-ydinreaktoria. Hävittäjäkoneet singotaan ilmaan uudella elektromagneettisella katapultilla, joka mahdollistaa lentokoneiden lentoonlähtö tiheyden kasvattamasen 25 prosentilla höyrykatapulttiin verrattaessa. "USS Gerald R. Fordin" hinta oli noin 11 miljardia dollaria.
Luettelo Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisistä huippukokouksista Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford ja Neuvostoliiton kommunistipuolueen pääsihteeri Leonid Brežnevin tapasivat toisensa 23.–24. marraskuuta Neuvostoliiton länsirannikolla Vladivostokissa. Tapaamisen tärkein kohta oli SALT-neuvotteluiden edistäminen. Osapuolet sopivat uusista suuntaviivoista, jotka merkitsivät 10-vuotista sopimusta ydinasevarustelujen supistamisesta. Kommunikean mukaan sopimus SALT II:sta tulisi vuonna 1975.
Gerald Ford Elokuussa 1975 Ford neuvotteli Helsingissä Neuvostoliiton johtaja Leonid Brežnevin kanssa ETYK-kokouksessa.
John J. Pershing Ansioistaan ensimmäisen maailmansodan amerikkalaisten joukkojen komentajana Pershing ylennettiin Yhdysvaltain armeijoiden kenraalin arvoon. Arvo on maan korkein sotilasarvo, ja se luotiin nimenomaan Pershingiä varten. Toinen vastaavaan arvoon noussut kenraali on Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti George Washington, jonka ylensi Yhdysvaltain armeijoiden kenraaliksi vasta vuonna 1976 presidentti Gerald Ford (congressional joint resolution Public Law 94-479 19 January 1976). Mainittu laki määrää kuitenkin, että George Washington on virkaiältään vanhin Yhdysvaltain armeijoiden kenraali niin ”menneisyydessä kuin nykyäänkin”.
John Paul Stevens Presidentti Gerald Ford nimitti hänet vuonna 1975 eläkkeelle jääneen William O. Douglasin seuraajaksi. Ford oli republikaanisen puolueen jäsen, ja republikaanit pyrkivät yleensä nimittämään tuomioistuimiin perinteisiä arvoja puolustavia henkilöitä. Alun perin Stevensiäkin pidettiin maltillisena konservatiivina, ja edeltäjäänsä konservatiivisempi hän olikin tuomioissaan, mutta viimeistään 1990-luvun lopulta alkaen Stevensin katsottiin yleisesti olevan korkeimman oikeuden liberaalein jäsen - liberaalisiiven henkinen johtaja. Itse hän ei kokenut siirtyneensä liberaalien leiriin, vaan tähän muutokseen syynä oli 70- ja 80-luvuilla korkeimmassa oikeudessa virkaan astuneet uudet tuomarit, jotka olivat kaikki republikaanipresidenttien nimittämiä ja Stevensiä konservatiivisempia.
Pat Buchanan Nixonin erotessa vuonna 1974 Buchanan jatkoi hetkellisesti samoissa tehtävissä uuden presidentin Gerald Fordin alaisuudessa lopettaen tehtävät kuitenkin myöhemmin samana vuonna. Lähdettyään Valkoisesta talosta Buchanan aloitti työskentelyn kolumnistina ja aloitti säännölliset vierailut television asiaohjelmissa kommentaattorina. Myöhemmin Ronald Reaganin toisella presidenttikaudella Buchanan palasi työskentelemään Valkoiseen taloon vuosien 1985 ja 1987 ajaksi.
Pääministerin haastattelutunti Toimittaja Niilo Ihamäki sai idean ohjelmaan 1960-luvun alussa Yhdysvaltojen presidentin lehdistötilaisuuksista. Alun perin hän kaavailikin ohjelmaa presidentin haastattelutunniksi, mutta presidentti Urho Kekkonen kieltäytyi todeten, että presidentti saa milloin vain radio- ja tv-aikaa, jos hänellä on asiaa, mutta pääministeri on politiikan käytännön toimija. Ihamäki esitti seuraavaksi ajatuksensa silloisen pääministeri Ahti Karjalaisen poliittiselle sihteerille Jouko Loikkaselle, joka kiinnostui ajatuksesta ja sai myös pääministeri Karjalaisen hyväksymään sen.
Gerald Ford Ford pyrki aluksi hillitsemään inflaatiota rajoittamalla valtion rahankäyttöä ja rahan tarjontaa. Vuonna 1975 Ford joutui kuitenkin alentamaan veroja työttömyyden vähentämiseksi. Maan talous elpyikin vuoden lopussa ja seuraavana vuonna.
Heikki Urmas Teoksessaan "Raadolliset toverit ja vallan väärinkäyttäjät" Urmas väittää, että SDP:n johtohahmot Kalevi Sorsa ja Mauno Koivisto olivat KGB:n palveluksessa. Urmas väitti kirjassaan että KGB järjesti Kalevi Sorsan SDP:n puoluesihteeriksi Turun puoluekokouksessa vuonna 1969, lisäksi Urmaksen kirjan mukaan vuonna 1975 Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford kieltäytyi saapumasta Helsingissä kesällä 1975 järjestettyyn ETYK-huippukokoukseen jos KGB:n pääministeriksi junailema Sorsa olisi kokouksen aikana tässä tehtävässä. Presidentti Kekkonen joutui sen vuoksi hajottamaan toukokuussa 1975 eduskunnan ja Sorsan tilalle pääministeriksi tuli kesäkuussa Keijo Liinamaa.
1970-luku Vuosi 1974 oli länsimaissa poikkeuksellisen vilkasta johtajavaihdosten aikaa. Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon joutui luopumaan virastaan Watergate-skandaalin vuoksi ja uudeksi presidentiksi tuli varapresidentti Gerald Ford. Edellinen varapresidentti Spiro Agnew oli joutunut eroamaan henkilökohtaisten veroepäselvyyksiensä vuoksi, mikä sekin oli osaltaan nakertanut Nixonin suosiota. Länsi-Saksan liittokansleri Willy Brandt erosi hänen avustajansa Günter Guillaumen paljastuttua Itä-Saksan vakoojaksi ja uudeksi liittokansleriksi tuli Helmut Schmidt. Ranskan presidentti Georges Pompidou kuoli kesken virkakautensa ja hänen seuraajakseen tuli Valéry Giscard d'Estaing. Portugalin sotilashallitus syrjäytettiin ns. neilikkavallankumouksessa. Myös Kreikan sotilashallitus kaatui ja maasta tuli tasavalta.
Warren E. Burger Muistelmiensa mukaan Nixon pyysi keväällä 1970 Burgeria valmistautumaan pyrkimään presidentiksi vuoden 1972 vaaleissa, mikäli Yhdysvaltain sotilaallisen intervention takaiskut Kambodžassa kävisivät kestämättömiksi. Muutama vuosi myöhemmin Burger mainittiin Nixonin varapresidenttiehdokkaiden listalla John Connallyn, Ronald Reaganin ja Nelson Rockefellerin ohella korvaamaan veropetosskandaalin takia syyskuussa 1973 eronneen Spiro Agnew'n, mutta virkaan nimitettiin kuitenkin Gerald Ford.
Watergate-skandaali Elokuussa julkaistiin uusi siihen asti piilossa pysynyt nauha, joka oli nauhoitettu 23. kesäkuuta 1972 – vain muutama päivä murron jälkeen. Nauhalla Nixon ja Haldeman suunnittelivat tutkimusten jarruttamista tekaistujen väitteiden avulla, joiden mukaan kansallinen turvallisuus olisi vaarassa. Tätä nauhaa kutsuttiin ”savuavaksi aseeksi”, ja viimeisetkin Nixonin puolestapuhujat hylkäsivät hänet. Kymmenen kongressin jäsentä ilmoitti äänestävänsä nyt viraltapanon puolesta, kun äänestys tulisi koko edustajainhuoneen sekä senaatin käsittelyyn.
Johtavat republikaanisenaattorit kertoivat Nixonille, että tämän tuomitsemiseen riittävä äänimäärä oli olemassa. Niinpä presidentti ilmoitti koko Yhdysvaltoihin televisioidussa lähetyksessä, että hän eroaa virastaan 9. elokuuta alkaen. Nixonia ei koskaan tuomittu ja virkarikosprosessi jäi myös kesken, sillä ero teki näistä oikeustoimista merkityksettömiä. Nixonin seuraajaksi tuli Gerald Ford, joka armahti 8. syyskuuta Nixonin kaikista rikoksista, jotka hän oli virkakautenaan mahdollisesti tehnyt. Nixon väitti kuolemaansa asti olevansa viaton, mutta armahduksen hyväksyminen viittasi monien silmissä aivan toiseen suuntaan.
Gerald Ford Ulkopolitiikassa Ford jatkoi Nixonin lähentymistä Neuvostoliittoa ja Kiinaa kohtaan. Vietnamin sota päättyi Fordin aikana 1975, kun Pohjois-Vietnam valloitti Etelä-Vietnamin, mitä Ford ei voinut estää kongressin asettamien rajoitusten vuoksi. Hän kuitenkin määräsi Kamputsean haltuunottaman kauppalaivan "Mayaguezin" vapauttamisoperaatiosta, jossa kuoli 41 merijalkaväen sotilasta.
Gerald Ford Ford työskenteli nuorena isäpuolensa maalitehtaassa sekä ravintolassa. Hän opiskeli 1931–1935 Michiganin yliopistossa taloustiedettä ja valtio-oppia. Ford menestyi amerikkalaisessa jalkapallossa high schoolissa ja yliopistossa. Hänelle tarjottiin ammattilaissopimusta, mutta hän ryhtyi Yalen yliopiston nyrkkeilyvalmentajaksi ja jalkapallon apulaisvalmentajaksi.
Gerald Ford Ford yritettiin surmata kahdesti syyskuussa 1975. Charles Mansonin seuraaja Lynette Fromme yritti ampua Fordia Sacramentossa 5. syyskuuta 1975, mutta ei ehtinyt laukaista asettaan. Seitsemäntoista päivää myöhemmin vasemmistoradikaali Sara Jane Moore ampui Fordia kohti San Franciscossa, mutta luoti osui taksinkuljettajaan, joka haavoittui lievästi.
Gerald Ford Kautensa lopussa Fordin suosio oli laskenut 53 prosenttiin. Ford pyrki uudelle kaudelle vuoden 1976 presidentinvaaleissa. Hän voitti ensin Ronald Reaganin republikaanien esivaaleissa niukasti, mutta hävisi sitten Jimmy Carterille varsinaisissa vaaleissa valitsijamiesäänin 297–240.
Paul Manafort Manafortin edustamia asiakkaita ovat muun muassa Ukrainan entinen presidentti Viktor Janukovytš, Filippiinien diktaattori Ferdinand Marcos, Zairen entinen presidentti Mobutu Sese Seko ja kapinallispäällikkö Jonas Savimbi. Hän on toiminut neuvonantajana Yhdysvaltain presidentinvaalikampanjoissa useilla republikaanien ehdokkailla, kuten Gerald Fordilla, Ronald Reaganilla, George H. W. Bushilla ja Bob Dolella. Hän oli kampanjapäällikkö Donald Trumpin presidentinvaalikampanjassa. "The New York Times" uutisoi tammikuussa 2017 Manafortin olevan CIA:n, NSA:n, FBI:n, ODNI:n ja FinCEN:n tutkinnan kohteena. Hän liittyy myös Donald Trump Jr.:n tapaamiseen venäläisen asianajajan kanssa kesällä 2016.
Richard Nixon Nixonin presidenttikausien suurin haaste oli hänen edeltäjiensä aloittama Vietnamin sota, joka päättyi Yhdysvaltain osalta vuoden 1973 aseleposopimukseen ja amerikkalaisten sotilaiden vetämiseen pois maasta. Ulkopolitiikassa Nixon pyrki lähentämään Yhdysvaltain välejä kommunistiseen maailmaan ja teki historialliset valtiovierailut Pekingiin ja Moskovaan vuonna 1972. Sisäpolitiikassa hän joutui kamppailemaan taloudellisten ongelmien kanssa. Hän oli aktiivisesti mukana syövänvastaisissa toimissa ja ympäristönsuojelussa. Nixon tuki perustuloa lapsiperheille ja alensi äänestysikää 18:aan. Nixon valittiin ylivoimaisella enemmistöllä toiselle kaudelle vuoden 1972 presidentinvaaleissa, mutta hän sotkeutui heti toisen kautensa aluksi Watergate-skandaaliin, joka johti lopulta hänen eroonsa presidentin virasta. Hänen seuraajansa Gerald Ford armahti hänet kaikista rikoksista, mikä aiheutti runsaasti pahaa verta kansalaisten keskuudessa ja johti Fordin suosion rajuun laskuun.
Gerald Ford Ford opiskeli 1938–1941 lakia Yalessa. Yliopiston jälkeen hän toimi asianajajana Grand Rapidsissa vuoden ajan ja liittyi laivastoon 1942. Aluksi hän oli laivaston liikuntaohjaajana ja 1943 alkaen lentotukialus USS "Montereyn" tykkiupseerina Tyynellämerellä. Hän osallistui useisiin taisteluihin toisessa maailmansodassa ja yleni komentajakapteeniksi. Sodan jälkeen Ford jatkoi lakimiehenä Grand Rapidsissa.
Jimmy Carter Varsinaisissa presidentinvaaleissa Carter kohtasi istuvan republikaanipresidentin Gerald Fordin. Watergate-skandaali varjosti erityisen pahasti Fordia, sillä hän oli Nixonin entinen varapresidentti ja myöntänyt tälle kiistellyn armahduksen. Myös taloudellinen laskukausi haittasi hänen mahdollisuuksiaan. Ford oli ensimmäisissä mittauksissa kolmekymmentä prosenttiyksikköä Carterin takana, ja vaikka hän kykeni vaalikampanjan aikana kuromaan etumatkan lähes kiinni, Carter voitti prosenttiluvuin 50,1–48,0.
Watergate-skandaali Eräät presidentin alaisuudessa työskentelevät henkilöt alkoivat jarruttaa murron tutkimuksia. Tämän seurauksena lehdistö ryhtyi penkomaan murron taustoja. Vuonna 1973 varmistui Putkimiesten yhteys Nixonin uudelleenvalintakomiteaan, mikä edelleen laajensi rikostutkintaa. Suojellakseen itseään Nixon erotti avustajiaan. Estääkseen tietovuotoja hän oli nauhoittanut ja arkistoinut kaikki Valkoisen talon puhelinkeskustelut, jotka jouduttiin luovuttamaan tutkittaviksi. Ratkaisevasta nauhasta oli pyyhitty pitkä, Nixonin syyllisyyden tai syyttömyyden todistava osa pois. Nixon erosi oma-aloitteisesti virastaan vuonna 1974, ja hänen seuraajansa Gerald Ford armahti hänet.
Armeijakenraali (Yhdysvallat) Yhdysvaltain Euroopassa olevien joukkojen ylipäällikölle ensimmäisessä maailmansodassa, kenraali John J. Pershingille, myönnettiin 1919 sotilasarvo "General of the Armies of the United States", Yhdysvaltain armeijoiden kenraali. Tätäkin arvonimeä pidettiin vain symbolisena, mutta kun viiden tähden kenraalin arvo perustettiin 1944, uusien kenraaleiden päätettiin olevan Pershingiä alempiarvoisia. Vuonna 1976 presidentti Gerald Ford myönsi George Washingtonille armeijoiden kenraalin arvon, ja hänen julistettiin olevan ikuisesti Yhdysvaltain korkeinta sotilaallista arvonimeä kantava henkilö.
Gerald Ford Ford toimi 1940-luvulla myös miesmallina ja oli "Cosmopolitan"-lehden huhtikuun 1942 numeron kansikuvan mallina yhdessä silloisen naisystävänsä Phyllis Hopen kanssa. Mallintyön kautta hän tutustui myös tulevaan vaimoonsa Elizabeth Anne Bloomer Warreniin, jonka kanssa avioitui vuonna 1948.
USS Gerald R. Ford (CVN-78) Aluksen koeajot jatkuvat ainakin vuoden 2017 loppuun.
Geraldine Apponyi de Nagy-Apponyi 27. huhtikuuta 1938 Geraldine meni naimisiin Albanian kuninkaan Zogu I:n kanssa Tiranassa ja otti nimekseen "Kuningatar Geraldina". Geraldine oli katolilainen ja Zogu I oli muslimi. Zogu I:n hallinto loppui, kun fasistinen Italia miehitti Albanian huhtikuussa vuonna 1939. Perhe muutti tilapäisesti Egyptiin, ja sieltä Englantiin. Englannista perhe muutti Yhdysvaltoihin 1950-luvulla ja jälleen myöhemmin Ranskaan. Zogu I:n kuoltua Ranskassa kuningatar Geraldine asui Kreikassa, Turkissa, Englannissa, Egyptissä, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Rhodesiassa ja Espanjassa, kunnes perhe lopulta muutti Etelä-Afrikkaan.
Pirttikoski (Rovaniemi) Kylässä vierailleita valtiopäämiehiä ovat Urho Kekkonen, Gerald Ford, Leonid Brežnev ja Josip Broz Tito.
John Wilkes Booth J. Wilkes Booth (kuten hänet teatteripiireissä tunnettiin) oli varsin tunnettu ja suosittu näyttelijä. Hän oli etelävaltioiden kannattaja ja katkeroitui etelän hävittyä Yhdysvaltojen sisällissodan. 9. marraskuuta 1863 presidentti Lincoln näki Boothin esityksen vieraillessaan Fordin teatterissa (istuen samalla paikalla, jolle hänet myöhemmin tapettiin).
Ronald Reagan Reagan ei pyrkinyt enää kolmannelle kuvernöörikaudelleen, vaan alkoi käydä presidentinvaalikampanjaa 1976 vaaleihin. Hän hävisi niukasti republikaanien esivaalit Gerald Fordille.
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssi Etykin huippukokous järjestettiin Helsingin Finlandia-talossa heinä- ja elokuun vaihteessa vuonna 1975. ETYK:n päätösvaiheen avasi Pyhän istuimen kardinaalivaltiosihteeri Agostino Casaroli joka toimi päätösvaiheen puheenjohtajana. Mukana olivat 35 maan valtionpäämiehet: Albaniaa ja Andorraa lukuun ottamatta kaikki Euroopan valtiot sekä Yhdysvallat ja Kanada. Kokoukseen osallistuivat muun muassa Neuvostoliiton johtaja Leonid Brežnev, Yhdysvaltain presidentti Gerald Ford, Italian pääministeri Aldo Moro, Ranskan presidentti Valéry Giscard d’Estaing, Ruotsin pääministeri Olof Palme, Saksan liittokansleri Helmut Schmidt, Saksan demokraattisen tasavallan puoluejohtaja Erich Honecker ja Romanian presidentti Nicolae Ceaușescu. Historiallista oli, että Länsi- ja Itä-Saksan valtionpäämiehet istuivat Helsingissä ensimmäistä kertaa saman pöydän ääressä. Helsinkiin saapuneilla valtionpäämiehillä oli virallisen ohjelman lomassa useita kahden- ja monenkeskisiä tapaamisia. Presidentti Kekkonen toimi kokouksen isäntänä ja kävi henkilökohtaisesti vastaanottamassa kaikki arvovieraat Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Muista poiketen Neuvostoliiton puoluejohtaja Leonid Brežnev saapui junalla, ja hänet Kekkonen kävi noutamassa Helsingin rautatieasemalta. Kyseessä oli yksi kaikkien aikojen suurimpia tapahtumia Suomessa Helsingin olympiakisojen ohella.
Aurinkoista Amerikkaa Andrew Carnegien perustama kansainvälinen rauhansäätiö (Carnegie Endowment for International Peace) pyrki edistämään kansainvälistä yhteisymmärrystä järjestämällä toimittajien vaihtovierailuja Yhdysvaltain ja muiden maiden välillä. Vuonna 1930 Keski- ja Pohjois-Euroopasta kutsuttiin neljätoista toimittajaa kahden kuukauden kiertomatkalle Yhdysvaltoihin, heidän joukossaan Suomesta Urho Toivola ("Turun Sanomat"), Ruotsista Sven Backlund ("Nyt Tid"), Virosta Georg Meri (Viron ulkoministeriö) ja Itävallasta Felix Salten ("Neue Freie Presse"). Toimittajat kiersivät Yhdysvaltoja, tapasivat merkkihenkilöitä, kuten presidentti Herbert Hooverin ja Henry Fordin, sekä tavallisia kansalaisia ja tutustuivat nähtävyyksiin.
Glenn Ford Glenn Ford, oik. Gwyllyn Samuel Newton Ford, (1. toukokuuta 1916, Sainte-Christine, Quebec, Kanada – 30. elokuuta 2006, Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Ford oli kahdeksanvuotias, kun hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin.
Fünf Minuten Amerika Andrew Carnegien perustama kansainvälinen rauhansäätiö (Carnegie Endowment for International Peace) pyrki edistämään kansainvälistä yhteisymmärrystä järjestämällä toimittajien vaihtovierailuja Yhdysvaltain ja muiden maiden välillä. Vuonna 1930 Keski- ja Pohjois-Euroopasta kutsuttiin neljätoista toimittajaa kahden kuukauden kiertomatkalle Yhdysvaltoihin, heidän joukossaan Itävallasta Felix Salten ("Neue Freie Presse"), Suomesta Urho Toivola ("Turun Sanomat"), Ruotsista Sven Backlund ("Nyt Tid") ja Virosta Georg Meri (Viron ulkoministeriö). Toimittajat kiersivät Yhdysvaltoja, tapasivat merkkihenkilöitä, kuten presidentti Herbert Hooverin ja Henry Fordin, sekä tavallisia kansalaisia ja tutustuivat nähtävyyksiin.
William O. Douglas Douglas yritettiin asettaa kaksi kertaa virkasyytteeseen. Ensimmäisellä kerralla syynä oli hänen myöntämänsä lykkäys Ethel ja Julius Rosenbergin teloitukselle kesäkuussa 1953. Koko tuomioistuin äänesti lykkäyksen kumoon parin päivän päästä. Virkasyyte ei saanut tarpeeksi kannatusta mennäkseen eteenpäin. Toisella kerralla virkasyytekäsittelyn aloitti silloinen edustajainhuoneen vähemmistöjohtaja, Gerald Ford. Ford syytti Douglasia taloudellisista väärinkäytöksistä ja mahdollisista kytköksistä alamaailmaan. Todisteita ei löytynyt, eikä tätäkään syytettä viety eteenpäin.
Young Americans (kappale) ”Young Americans” esitteli musiikillisesti uudistuneen David Bowien, sillä kappale sisältää vaikutteita erityisesti soul- ja gospelmusiikista. Kappaleen sanoituksessa mainitaan useita Yhdysvaltoihin yhdistettäviä asioita, kuten Barbie-nukke ja Ford Mustang. Mukana on myös viittauksia tuoreeseen Watergate-skandaaliin, ja kappaleessa mainitaan Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon, joka oli eronnut virastaan kaksi päivää ennen kappaleen äänitystä.Immonen 2005, s. 75.
Eileen Ford Eileen Ford perusti toimiston toisen maailmansodan jälkeen yhdessä miehensä Jerry Fordin kanssa. Jo 1940-luvun loppuun mennessä Ford Models -toimisto oli kasvanut yhdeksi Yhdysvaltojen suurimmista. Parhaimmillaan 1960-luvulla Fordille työskenteli lähes 250 mallia, ja toimiston markkinaosuuden mallivälityksessä arveltiin olleen 70 prosenttia New Yorkissa ja 30 prosenttia maailmanlaajuisesti.
Donald Rumsfeld Donald Henry ”Don” Rumsfeld (s. 9. heinäkuuta 1932) on yhdysvaltalainen poliitikko ja liikemies, joka on toiminut Yhdysvaltain puolustusministerinä kahteen kertaan, George W. Bushin hallinnossa 2001–2006 ja aiemmin Gerald Fordin hallinnon henkilöstöpäällikkönä 1974–1975 sekä puolustusministerinä 1975–1977. Rumsfeld oli Yhdysvaltain 21. puolustusministeri ja kaikkien aikojen vanhin tuohon virkaan valittu henkilö. Hän ehti olla myös nuorin puolustusministeri palvellessaan Fordin hallinnossa. Ministerintoimien lisäksi Rumsfeld on tehnyt pitkän uran sekä julkisella että yksityisellä sektorilla.
Jukka Tolonen Kööpenhaminassa lähellä Tivolia sijaitsevan hotelli Plazan aulassa on taulu, johon on kirjattu hotellin nimekkäimpiä vieraita: mm. huippupoliitikot Gerald Ford, Willy Brandt, Alexander Haig sekä muusikoista Eric Claptonin vieressä Jukka Tolonen ainoana taulun suomalaisnimenä.
Gerald R. Ford -luokka Luokan alukset on suunniteltu toimimaan huomattavasti pienemmällä miehistömäärällä (noin 2 600 merimiestä) kuin edeltäneen Nimitz-luokan alukset (noin 3 200). Myös lennostohenkilöstön määrä on pienempi. Tämän ja muiden parannusten odotetaan säästävän käyttöajan kokonaiskustannuksia miljardeilla dollareilla.
Ford Crown Victoria Ford Crown Victoria oli Ford Motor Companyn lähinnä Yhdysvaltojen markinnoille suunnattu iso auto. Auto on edelleen yleisessä käytössä poliisiautona ja taksina Yhdysvalloissa. Auton viimeinen sukupolvi alkoi 1998 ja sen valmistus lopetettiin 2011.
Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssi Yhdysvaltain presidentiksi Gerald Fordin jälkeen valittu Jimmy Carter nosti Yhdysvaltain ulkopolitiikan keskeiseksi tavoitteeksi ihmisoikeuksien puolustamisen kaikkialla maailmassa. Tämä johti yhteenottoihin Neuvostoliiton kanssa Etykin seurantakokouksissa, joista ensimmäiset pidettiin Belgradissa vuonna 1977 ja Madridissa vuonna 1979. Kun Ronald Reagan syrjäytti Carterin vuonna 1981, Etyk näytti painuvan unohduksiin. Reagan sanoutui heti alusta lähtien irti Etykistä, koska hänen mielestään se ikään kuin laillisti Itä-Euroopan maiden kuulumisen Neuvostoliiton valtapiiriin. Niinpä Suomen Kuvalehden kolumnisti Sakari Virkkunen kirjoitti vuonna 1986, että "1970-luvun harvoihin maailmanpoliittisiin idylleihin" kuuluneesta Etykistä "on jäljellä enää kalpea muisto". Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen alettiin kuitenkin yhä laajemmin ajatella, että Etykin "kolmas kori" oli kaikessa hiljaisuudessa kaivanut maata totalitaarisen järjestelmän alta.
Harvey Milk Milkin asema San Franciscon homoyhteisön edustajana voimistui. 22. syyskuuta 1975 presidentti Gerald Ford oli vierailulla kaupungissa ja käveli hotellilta autolleen. Väkijoukossa ollut Sara Jane Moore nosti aseen ampuakseen hänet. Ohi kävellyt entinen merijalkaväen sotilas tarttui Mooren käsivarteen ja ase laukesi jalkakäytävälle. Ohikulkija oli Oliver ”Bill” Sipple, joka oli jättänyt Milkin entisen rakastajan Joe Campbellin vuosia aiemmin ja saanut Campbellin yrittämään itsemurhaa. Sipple oli mielenterveysvapaalla armeijasta ja asui ”rähjäisessä” Tenderloinin kaupunginosassa. Valokeila kohdistui välittömästi häneen. Vaikka Sipple kieltäytyi kutsumasta itseään sankariksi eikä halunnut tuoda seksuaalisuuttaan julki, Milk kertoi ystävälleen: ”Tilaisuus on liian hyvä. Kerrankin voimme näyttää, että homot voivat tehdä sankarillisia tekoja, ei vain kaikkea sitä roskaa lasten hyväksikäytöstä ja hengailusta vessoissa”. Milk otti yhteyttä sanomalehteen.
Fokker F.VII Yhdysvaltoihin Fokker ei saanut myydä konetta suoraan, vaan autoyhtiö Ford rakensi Fokker Trimotoria lisenssillä "Ford Trimotor" -nimisenä.
Strategic Defense Initiative Gerald Fordin aikana otettiin käyttöön yksi ohjuspuolustustukikohta (Grand Forks, Pohjois-Dakota) Safeguard-ohjelmassa. Neuvostoliitto päätti keskittää ohjuspuolustuksen Moskovan ympärille. Yhdysvallat luopui tukikohdasta kustannusten vuoksi jo 1975, mutta Neuvostoliitto säilytti ohjuksensa huolimatta epäilystä ohjuspuolustuksen toimivuudesta.
Katapultti Lentotukialuksilla katapultti on yhä tärkeä apuväline: sen avulla saadaan ilmaan raskaastikin kuormatut lentokoneet. Näillä aluksilla katapultit ovat tavallisimmin höyryvoimaisia. Uuden sukupolven tukialuksilla (lähinnä Yhdysvaltain laivaston Gerald R. Ford-, brittien kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth- ja Ranskan PA2-luokat) höyrykatapultti korvataan sähkömagneettisella katapultilla
Walter Mondale Walter Frederick "Fritz" Mondale (s. 5. tammikuuta 1928) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Yhdysvaltain 42. varapresidentti (1977–1981) Jimmy Carterin ollessa presidenttinä. Hän pyrki presidentiksi 1984 häviten kuitenkin Ronald Reaganille selvästi. Mondalen varapresidenttiehdokkaana oli newyorkilainen Geraldine Ferraro.
Panssarijoukot Panssarivoimien huippuajankohdaksi muodostui toinen maailmansota, jossa rynnäköivien ilmavoimien ja panssarivoimien avulla tunkeuduttiin rynnäkkötaktiikalla syvälle vihollisen asemiin. Tätä vaihetta sanottiin saksaksi salamasodaksi, jonka malliesimerkki oli Saksan hyökkäys Puolaan 1. syyskuuta 1939 alkaen. Tärkeänä osana salamasotaa panssarivaunujen lisäksi edustivat syöksypommittajat, jotka tarjosivat nopealiikkeisille panssarivaunuille ilmasta käsin eteen työnnetyn tykistöä korvaavan voiman. Saksalaisten salamasodan teho heikkeni 1940, kun saksalaiset huomasivat, että Junkers Ju 87 -syöksypommittaja oli taistelussa Britanniasta liian hidas ja joutui usein brittiläisten hävittäjien uhriksi. Ratkaisuna syöksypommittajien hitaudesta johtuvalle haavoittuvuudelle oli hävittäjäsaatto. Saksa ei kyennyt voittamaan ilmasotaa, jotta se olisi uskaltanut yrittää maihinnousua Britteinsaarille.
Salamasota Myös länsiliittoutuneet oppivat salamasodan doktriinin. Ylivoimaisen logistiikkansa ansiosta länsiliittoutuneet kykenivät valtaamaan Ranskan hyvin nopeasti 1944.
Salamasota Salamasota (, ) tarkoittaa nopeaa puolustuslinjojen läpi suunnattavaa hyökkäystä vihollisen taistelevien yksikköjen lamauttamiseksi. Hyökkäystä kuvaa sen raivokkuus, yllätyksellisyys ja aselajien saumaton yhteistyö. Salamasodan periaatteen esitti ensimmäisenä englantilainen kenraali J.F.C. Fuller, ja sitä sovellettiin ensimmäisen kerran Amiensin taistelussa 1918. Salamasodan teorian kehittivät lopulliseen muotoonsa saksalaiset sotateoreetikot ja sodanjohtajat ensimmäisen maailmansodan jälkeen 1900-luvun alkupuolella. Teoria pohjautui kuuluisan sotateoreetikon Carl von Clausewitzin teoksessaan "Sodankäynnistä" ("Vom Kriege") 1800-luvun puolivälissä esittämiin ”vallankumouksellisiin” käsityksiin esimerkiksi ratsuväen käytöstä. Panssarivaunuja voidaan pitää 1900-luvun vastineena ratsuväelle niin käyttötarkoitukseltaan kuin toimenkuvaltaankin. Myöhemmin osan nopean iskukyvyn voimasta ovat korvanneet toisessa maailmansodassa maataistelukoneet ja toisen maailmansodan jälkeen lisäksi myös taisteluhelikopterit.
Salamasota Tunnettu esimerkki nykyaikaisesta salamasodasta on Irakin sota, jossa liittouma aloitti massiivisen ilmakampanjan Irakia vastaan, päämääränään tuhota armeijan johto, viestintä -ja huoltoyhteydet. Siinä onnistuttiin erinomaisesti.
Kurt Student Lopulta Adolf Hitler kuittasi aselajin ”vanhentuneen” salamasodassa pitäessään voitonpuhetta Studentille. Suurin osa Studentin joukoista siirrettiinkin välittömästi itärintamalle muihin tehtäviin.
Salamasota Salamasodan onnistumisen ehdoton edellytys on ilmaherruus. Mikäli vihollisella on ilmaherruus, se kykenee maataistelulennoilla tuhoamaan hyökkääjän etenevät panssarikiilat ilmasta ja katkaisemaan hyökkääjän huoltoreitit. Tällöin hyökkäys tyrehtyy nopeasti ja on lyötävissä takaisin.
Luftwaffe (Wehrmacht) Saksan hyökkäys Jugoslaviaan ja Kreikkaan oli salamasodan todellinen näytös saksalaisten kärsiessä ylivoimaisia vihollisia vastaan vain noin 100 miehen menetyksen, pelkästään brittien kärsiessä 12 000 miehen tappiot.
John Steel (sarjakuva) John Steel on sarjakuvavakooja ja -agentti, joka esiintyi ensimmäistä kertaa "Super Detective Libraryn" numerossa 157 (1959). Suomessa lehti ilmestyi Korkeajännityssarjana 6/1960, nimellä "John Steel salamasodassa".
Kiinan avaruustoiminta Kiinan avaruusaseman Tiangong 1:n laukaisu tapahtui 29. syyskuuta 2011. Sitä kuvattiin länsimediassa "PR Blitz"-termillä, jossa englanninkielisille lukijoille tuodaan mielikuvaa propagandasta ja natsien salamasodasta (engl. Blitz).
Hawker Fury Aktiiveissa taistelutoimissa one otti osaa taisteluihin italialaisia vastaan vuosina 1940–1941. Niin kutsuttu merivoimien muunnos Hawker Nimrod oli Tanskan käytössä, kun Saksa käynnisti salamasodan Tanskaa vastaan vuonna 1940.
Salamasota Nykyaikana salamahyökkäyksen suunnittelu ja toteutus on teknologian myötä käynyt huomattavasti monimutkaisemmaksi. Perusidea pysyy kuitenkin samana, vain tehokkuus, tarkkuus ja nopeus ovat entisestään parantuneet. Yhdysvaltain armeijan ”shock and awe” -doktriini on salamasodan sovellus.
Salamasota Salamahyökkäyksen perusajatuksena on luoda hyökkäykselle selkeä painopiste eli murskata vihollislinjat muutamista kohdin yhtäaikaisella tykistökeskityksellä ja ilmaiskuilla. Tuliylläkön alettua panssarikiilat tunkeutuvat vihollisen puolustuslinjoihin tuhoten ja raivaten aukon puolustukseen. Samanaikaikaisesti tykistöllä aletaan suluttaa (ns. sulkutuli) murtokohtien takaisia alueita, ja ilmavoimilla tehdään raivokkaita iskuja vihollisen syvyydessä saattueita, tykistöasemia, joukkojen kokoontumisalueita ja huoltoa vastaan. Näillä toimenpiteillä aiheutetaan vihollispuolustuksessa paniikkia ja ns. domino-ilmiö, jolloin puolustus romahtaa. Tällöin alivoimainenkin hyökkääjä voi tuhota ja lamauttaa vihollisen armeijoita. Amiensissa 1918 brittijoukot pääsivät nopeasti ratkaisevaan läpimurtoon ilman vuoden 1916 Sommen offensiivin kaltaisia massiivisia tappioita. Kuitenkin salamasodan idea jäi synnyinmaassaan Britanniassa vähälle huomiolle ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja salamasodan doktriinin kehittivätkin nykymuotoonsa saksalaiset, joilta oli Versailles’n rauhansopimuksella kielletty muun muassa panssariaselaji, mutta jotka kehittivät taktiikkaansa Rapallon sopimuksesta alkaneen neuvosto-Venäjän, sittemmin myös Neuvostoliiton ja Saksan avulla. Panssarijoukot harjoittelivat Neuvostoliiton alueella Kazanissa.
Bloch MB.174 Prototyyppiversio MB.170 ei päässyt tuotantoon. Päätyyppiä, MB.174 A3:a valmistettiin arviolta 50 koneyksilöä. Salamasodan syttyessä Saksan hyökätessä Ranskaan kone oli juuri saapunut rintamakäyttöön. Joitain koneyksilöitä päätyi Saksalle.
Fairey Fox Britannian Kuninkaalliset ilmavoimat poisti tämän tyypin ensilinjan käytöstä, jo hyvissä ajoin ennen Toisen maailmansodan alkamista. Belgian ilmavoimien käyttämät, arviolta 50 lentokonetta — ne kärsivät raskaita tappioita Adolf Hitlerin käynnistämässä Salamasodassa kevätkesällä vuonna 1940.
Heinz Guderian Guderian antautui yhdysvaltalaisille joukoille toukokuussa 1945 ja lähetettiin Nürnbergiin oikeudenkäyntiä varten, mutta kolme vuotta myöhemmin hänet vapautettiin ja seuraavina vuosina hän julkaisi lähinnä muistelmiaan ja muita artikkeleita. On huomattavaa, että ”salamasodan isää” ja Saksan panssariaseen luojaa ja kouluttajaa, sekä länsi- että itärintamalla niitä johtanutta panssarikenraalia, ei lopulta syytetty yhdestäkään sotarikoksesta.
Sodankäynnin toiminnalliset tasot Jokaisessa sodassa ja sotajoukossa on ollut kyseiset ulottuvuudet ja tulee olemaan. Se miten eri ulottuvuudet painottuvat eri sodissa tai asevoimissa, vaihtelee. Joissakin sodissa jokin ulottuvuus on noussut muita merkittävämmäksi. Esimerkiksi toisen maailmansodan alku oli operatiivisen sodankäynnin, salamasodan ylivoimaa ja sen loppu logistisen sodankäynnin, massan juhlaa.
Lioré et Olivier LeO 45 LeO 451 B.4 -alatyypistä alkaen varsin nopealla aikavälillä tuotettiin arviolta 560 lentokonetta. Ranskan hävittyä salamasodan Saksalle kesällä 1940, monia näistä lentokoneista modifioitiin Vichyn hallitukselle siviili- ja sotilasliikenteen kuljetuskäyttöön. Viimeisimmät koneet poistuivat aktiivikäytöstä niinkin myöhällä, kuin 1950-luvun puolivälin tietämillä.
PZL.23 Karaś PZL.23 oli hidas ja kömpelö, sen moottori alimitoitettu ja puolustusaseistus heikohkoa. Siten se oli helppo saalis saksalaisten aseille salamasodan aikana. Laskeutumistelineet olivat kiinteätä muotosuojallista mallia. Suurin nopeus oli 300 km/h ja lentomatka 1 400 kilometriä. Lakikorkeus oli 7 300 metriä. Konetyyppiä valmistettiin arviolta 250 kappaletta.
Wehrmacht Hyvin organisoidut panssari- ja ilmavoimat mahdollistivat uudenlaisen taktiikan käytön, salamasodan. Sodan alkuvaiheessa maa toisensa jälkeen valloitettiin ja miehitettiin viikkojen sisällä. Tämä vakuutti sotajohtajat uudesta ideasta, "laaja-alaisesta aseistuksesta". Joka tapauksessa vihollisvoimien aloittaessa sinnikkään vastarintansa, salamasotataktiikoita ei kyetty enää käyttämään ja reservien vähyydestä tuli ongelma Wehrmachtille.
Panssarivaunujen historia Sodan aikana saksalaisten panssarivaunut kehittyivät panssaroinnin ja aseistuksen osalta raskaammiksi. Saksan panssarivaunujen kehitystä vaikeuttivat Adolf Hitlerin lupaukset, joiden vuoksi Saksa ei kyennyt keskittymään yhteen tai edes muutamaan hyvään vaunuun. Tilaukset hajautettiin eri yrityksille ja niiden välinen kilpailu teki yhteistyöstä mahdotonta. Panssarivaunujen merkitys oli erittäin suuri saksalaisten kehittämässä salamasodassa.
Kambodžan–Vietnamin sota Vietnam hyökkäsi Kambodžaan 22. joulukuuta tavoitteena maan hallinnon Demokraattisen Kamputsean kukistaminen. Vietnamilaisten joukkoihin kuului 120 000 miestä, ja niitä tuki vahva tykistö. 17 päivää kestäneen salamasodan jälkeen Vietnam valtasi Phnom Penhin 7. tammikuuta 1979. Demokraattisen Kamputsean armeija pakeni Thaimaan rajan suuntaan, ja Vietnam perusti maahan Kamputsean kansantasavallan, jonka johtoon tuli Heng Samrin.
Länsirintama (toinen maailmansota) Saksa aloitti hyökkäyksen Benelux-maiden kautta 10. toukokuuta. Hyökkäys yllätti liittoutuneet lähes täydellisesti. Alankomaat valloitettiin viidessä päivässä, Belgia 18 päivässä ja Luxemburg päivässä. Ranskan asevoimat ja Britannian siirtoarmeija romahtivat nopeasti Saksan salamasodan menestyessä. Britit evakuoivat siirtoarmeijansa sekä suuren määrän liittoutuneiden sotilaita Dunkerquesta jättäen lähes kaiken kaluston jälkeensä. Ranska antautui ja allekirjoitti aselevon 22. kesäkuuta.
Basil Liddell Hart Myytin mukaan Liddell Hartin teoksia luettiin kaikkein innokkaimmin Saksassa, josta tuli Britannian vihollinen toisessa maailmansodassa. Liddell Hartin mukaan kenraalit Heinz Guderian ja Erwin Rommel kehittivät tasapainoteoriaa vielä pitemmälle: salamasodan tavoitteena oli iskeä niin nopeasti ja lujaa, ettei vihollinen kykene enää reagoimaan ja luomaan tasapainoa uudelleen, kun sitä kerran on horjutettu. Guderian kertoi lukeneensa Liddell Hartin sanomalehtikirjoituksia ja kirjoja, ja mainitsi pitäneensä häntä sekä Fulleria oppi-isinään.
Saksa toisessa maailmansodassa Saksa hyökkäsi varoittamatta Puolaan 1. syyskuuta 1939 ja löi Puolan vanhanaikaisen ja pienen armeijan nopeasti salamasodalla. Saksa valloitti Puolan länsiosat vain muutamassa viikossa. Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti myös Neuvostoliitto hyökkäsi Puolaan ja liitti sen itäiset osat itseensä. Saksan hyökättyä Puolaan Yhdistynyt kuningaskunta julisti yhdessä Ranskan kanssa Saksalle sodan. Julistusta seurasi valesodan ajanjakso Länsi-Euroopassa. Tämä tarkoitti käytännössä, että vaikka Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska olivat julistaneet Saksalle sodan, varsinaisia sotatoimia Saksaa vastaan maat eivät kuitenkaan suorittaneet.
Franz Bäke 10. toukokuuta 1940 Bäke ja 6. panssaridivisioona osallistuivat taisteluun Ranskasta. 6. panssaridivisioonasta muodostettiin "Panzergruppe Guderian", armeijaryhmän kokoinen muodostelma, joka hyökkäsi Ardennien kautta kiertäen ja piirittäen vihollisten joukot Belgiassa. Länsirintaman salamasodan aikaan Bäke toimi 1. komppanian päällikkönä valloittaen Arquesissa ehjäksi jääneen sillan Meuse-joen yli. Seuraavina viikkoina hän haavoittui kahdesti: ensin 17. ja uudelleen 19. toukokuuta ja sai kultaisen haavoittuneiden mitalin. Hieman myöhemmin hänelle myönnettiin ensimmäisen luokan rautaristi em. sillan valtauksen johdosta.
Taistelu Britanniasta Luftwaffe käytti pommikoneita, syöksypommittajia, hävittäjiä ja tiedustelukoneita. Luftwaffen koneita ei kuitenkaan ollut suunniteltu operaatio Merileijonan toteuttamisen vaatimiin strategisiin operaatioihin, vaan nopeisiin iskuihin Wehrmachtin salamasodan tukemiseksi. Tämä oli pääsyy ongelmiin, joita Luftwaffella oli saamiensa tehtävien toteuttamisessa. Esimerkiksi pommittajille ei suhteellisen lyhyen toimintasäteen vuoksi voitu valita vaihtelevia lentoreittejä puolustuksen painopisteiden välttämiseksi. Lentolaivasto 3:n pommittajien tukikohdat sijaitsivat puolikaarella, joka ulottui Pariisin länsipuolelta Hollantiin. Tanskasta ja Norjasta tehtiin hyökkäyksiä Britannian pohjoisosiin. Syöksypommittajien tukikohdat olivat Lillen ja Rouenin kaupunkien välillä.