mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Final Fantasy Collection Japanin ulkopuolella "Final Fantasy Collectionia" ei julkaistu, mutta sen sisältämät pelit tulivat silti saataville eri muodoissa Pohjois-Amerikan ja Euroopan markkinoille. Parhaiten kokoelmaa vastaa "Final Fantasy Anthology", jonka amerikkalainen julkaisu sisältää "Final Fantasy V":n ja "Final Fantasy VI":n, eurooppalainen taas näistä ensimmäisen sekä "Final Fantasy IV":n. Euroopassa "Final Fantasy VI" tuli saataville yksittäisenä pelinä; Pohjois-Amerikassa "Final Fantasy IV" ilmestyi "Final Fantasy Chronicles" -kokoelman ohessa.
Final Fantasy VI "Final Fantasy VI":n musiikki on usein laskettu "Final Fantasy" -sarjan ja säveltäjä Nobuo Uematsun parhaimmistoon. Uematsu on itse luonnehtinut pelin sävelmiä "Final Fantasy IV":n ja "Final Fantasy V":n onnistuneeksi yhdistelmäksi. Kuten aikaisemmissakin "Final Fantasy" -peleissä, "Final Fantasy VI":ssa ovat läsnä alkuvalikossa soiva preludi ja voitetun taistelun päätteeksi kuultava fanfaari. Muilta osin pelin musiikki painottuu taisteluihin sekä hahmoille ja paikkakunnille omistettuihin teemoihin. Hironobu Sakaguchin pyynnöstä Uematsu laati kaikille 14 pelihahmoille omat tunnuskappaleensa. Uematsu ei itse pitänyt tarpeellisena niin monen hahmoteeman säveltämistä, koska kaikki päähenkilöt eivät ole keskenään yhtä merkittäviä. Tunnussävelistä useimmin käytetty on "Terra’s Theme", joka soi pelin alkuteksteissä ja maailmankartalla. Terraa käsittelevissä kohtauksissa kappaleen tosin korvaa sitä muistuttava "Awakening".
Final Fantasy X-2 Peli on tarinallisesti 2001 julkaistun "Final Fantasy X"-pelin jatko-osa. Pelin tarina seuraa Yunaa "Final Fantasy X":stä, yhdessä "Final Fantasy X":n Rikkun ja uuden hahmon Painen kanssa, heidän etsiessään ratkaisuja Spiraa kohtaaviin ongelmiin.
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII Pelin musiikista julkaistiin 15. helmikuuta 2006 kaksi levyä, "Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII Original Soundtrack" ja "Redemption"-single. "Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII Original Soundtrack" sisältää 53 kahdelle CD:lle talletettua kappaletta, jotka kestävät yhteensä yli kaksi tuntia. Albumi saavutti 19. sijan Oriconin myydyimpien levyjen listalla. Soundtrackista ilmestyi myös rajallisessa erässä julkaistu erikoisversio, jonka kotelo oli albumin lisäksi tarkoitettu itse pelille ja "Redemptionin" vastaavalle erikoisjulkaisulle. Kyseisen "Redemption"-singlen mukana tuli DVD, joka sisälsi kaksi kappaleesta tehtyä musiikkivideota.
Final Fantasy Origins Final Fantasy Origins on Squaren kehittämä ja vuonna julkaistu roolipeli, joka on päivitetty uudelleenjulkaisu alun perin Nintendo Family Computerille ilmestyneistä "Final Fantasysta" ja "Final Fantasy II":sta. Pelin japanilainen vastine on vuonna 2002 ilmestynyt Final Fantasy I & II Premium Package, joka sisälsi pelilevyjen lisäksi kolme keräily-figuuria. Englanninkielisestä käännöksestä vastasi Square, mutta Euroopassa pelin julkaisijana toimi Infogrames.
Final Fantasy VI Ennen "Final Fantasy VI":a Pohjois-Amerikassa oli ilmestynyt kaksi "Final Fantasyn" pääsarjaan kuuluvaa osaa, ensimmäinen "Final Fantasy" sekä "Final Fantasy IV". Jotta pelin amerikkalainen julkaisu ei olisi ollut ristiriidassa "Final Fantasy II":ksi nimetyn neljännen osan kanssa, julkaistiin se vastaavasti nimellä "Final Fantasy III". "Final Fantasy VI":n käänsi japanista englanniksi tuolloin Squarella työskentelevä Ted Woolsey, jonka muita käännöstöitä ovat "Chrono Trigger" ja "Secret of Mana". Työstettävänään Woolseylla oli noin 1 300 sivua tekstiä, jotka hän käänsi 30 päivässä omatoimisesti. "Final Fantasy VI":n amerikkalainen versio erosi japanilaisesta lähinnä Woolseyn käännöksen ja Nintendo of American senaikaisen sensuurin takia. Yhtiö ei muun muassa suvainnut uskonnollisia termejä, ja siksi loitsu "Holy" () vaihdettiin muotoon "Pearl" (). Pelistä poistettiin myös seksuaalisia viittauksia ja päihteisiin liittyvät pubit nimettiin kahviloiksi.
Final Fantasy IX "Final Fantasy IX" kohosi ilmestyttyään myyntilistojen kärkeen ympäri maailman. Peli ei kuitenkaan myynyt Japanissa eikä Yhdysvalloissa yhtä paljon kuin kaksi edeltäjäänsä Final Fantasy VII ja Final Fantasy VIII. Maaliskuun 31. päivään 2003 mennessä peli oli myynyt maailmanlaajuisesti 5,3 miljoonaa kappaletta. Japanilaisen pelilehti Famitsun lukijat äänestivät "Final Fantasy IX":n kaikkien aikojen 24. parhaaksi peliksi ja suositun peliverkkosivusto GameFAQsin lukijat 42:nneksi parhaaksi peliksi kautta aikojen. Metacritic-arvostelusivustolla pelin keskiarvo arvosteluissa on 94 %, millä peli on sarjansa osista parhaiten sijoittunut.
Final Fantasy Anthology "Music From FFV and FFVI Video Games" on "Final Fantasy V":n ja "Final Fantasy VI":n musiikkia sisältävä CD-levy, joka oli saatavilla 5. lokakuuta ilmestyneissä pohjoisamerikkalaisissa "Final Fantasy Anthology" -peleissä. Albumissa on yhteensä 22 kappaletta, joista 9 on yksinomaan "Final Fantasy V":sta ja 12 pelin seuraajasta. Viimeiseksi kuultava sävelmä on molemmissa peleissä soiva preludi. Kappaleiden yhteiskesto on 57:27, ja ne on säilytetty äänenlaadultaan samoina kuin pelien Super Nintendo -versioissa. Levyn avulla Square pyrki korvaamaan "Anthologyn" amerikkalaisesta julkaisusta puuttuvan "Final Fantasy IV":n.
Final Fantasy X:n ja X-2:n hahmot Final Fantasy-sarjan kymmenennen osan, roolipeli "Final Fantasy X":n tapahtumat keskittyvät velhotar (Summoner) Yunan ja hänen vartijoidensa (Guardians) ympärille. Heidän tehtävänään on kukistaa Sin-niminen olento. Pelin tapahtumapaikka on Spira, Final Fantasy X:n fiktiivinen maailma. Peli on kerrottu Tidusin, Spiraan joutuneen pojan näkökulmasta. Hahmot on suunnitellut Tetsuya Nomura. Pelin jatko-osan, "Final Fantasy X-2":n, tapahtumat sijoittuvat kaksi vuotta Final Fantasy X:n tapahtumien jälkeen, ja siinä esiintyvät hahmot ovat suurimmaksi osaksi samoja kuin edeltäjässään.
Hiroyuki Itō Kahdessa ensimmäisessä "Final Fantasy" -pelissä Itō työskenteli ohjemointivirheitä korjaavana ohjelmoijana; "Final Fantasy III":ssa hänen tehtävänään oli luoda ääniefektejä. Ryhdyttyään "Final Fantasy IV":n taistelusuunnittelijaksi hän kehitti yhden "Final Fantasy" -sarjan merkittävimmistä konsepteista, Active Time Battle -taistelujärjestelmän. Aikaisemmista osista poiketen tämä toiminto ei perustunut pelihahmoille jaettaviin iskuvuoroihin, vaan hahmojen nopeuden määräämällä vauhdilla etenevään mittariin, jonka täyttyessä pelaaja voi osoittaa hahmolleen jonkin komennon. ATB:tä on käytetty kuudessa pääsarjan pelissä, "Final Fantasy X-2":ssa sekä joissakin "Final Fantasyyn" kuulumattomissa peleissä (esimerkkinä "Chrono Trigger"). Itōn suunnitteli myös "Final Fantasy XII":n reaaliaikaisen Active Dimension Battlen.
Final Fantasy I–II Koska "Final Fantasy I–II":n alusta säilyi samana kokoelman sisältämien pelien alkuperäisversioihin nähden, merkittävien muutosten tekeminen ei ollut mahdollista. Esimerkiksi ensimmäisessä "Final Fantasyssä" korjattiin alkuperäiseen versioon jäänyt kirjoitusvirhe ja lainattiin pelin pohjoisamerikkalaiseen julkaisuun tehtyjä graafisia uudistuksia. "Final Fantasy II":ssa taas muokattiin parin hirviön ulkönäköä.
Final Fantasy I–II Final Fantasy I–II () on "Final Fantasyn" ja "Final Fantasy II":n vuonna ilmestynyt uudelleenjulkaisu, joka tuli saataville vain Japanissa. Se oli viimeinen Squaren peli, joka kehitettiin Nintendo Family Computerille, mutta samalla myös ensimmäinen kokoelma, jossa kaksi ensimmäistä "Final Fantasy" -sarjan osaa julkaistiin yhteisessä pakkauksessa. "Final Fantasy I–II":a seurasivat "Final Fantasy Origins" ja "". Peliä markkinoitiin rajoitetussa erässä, johon kuului erilaisia ekstratavaroita, kuten pelimaailmojen karttoja sekä opaskirjoja.
Final Fantasy Type-0 Final Fantasy Type-0 (ennen nimellä Final Fantasy Agito XIII), on Square Enixin kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli. Peli on osa Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII-projektia. Peli käyttää samaa mytologiaa kuin Final Fantasy XIII ja sen jatko-osat, mutta muuten pelit eivät liity toisiinsa. Square Enix julkaisi pelin alun perin vuonna 2011 PlayStation Portablelle ja vain Japanissa. Fanien pyynnöstä pelistä tehtiin HD-version PlayStation 4:lle vuonna 2015.
Final Fantasy X-2 "Final Fantasy X-2" siirsi syrjään useita oletuksia "Final Fantasy"-sarjalta, ollessaan ensimmäinen suora jatko-osa, pelimuotoinen jatko-osa ja toinen koko Final Fantasy-nimeä kantava jatko-osa ""-animen jälkeen. Se oli ensimmäinen sarjan peli, jossa oli ainoastaan kolme pelattavaa hahmoa, vain naispuolisia pelattavia hahmoja ja aikainen pääsy suurimpaan osaan pelin alueista. Lisäksi se sisältää muunnelman Final Fantasyn hahmoluokista, yhdestä sarjan klassisista peliominaisuuksista, ja on yksi muutamasta pelistä sarjassa, jolla on useampi loppu.
Final Fantasy XV Peli kävi läpi myös muita suuria muutoksia. Esimerkiksi Lunafreya Nox Fleuretin hahmo muuttui kokonaan. Alun perin hahmon piti olla nimeltään Stella Nox Fleuret ja hänen oli tarkoitus toimia pelissä antagonistina. Muutosten tapahtuessa ohjaajan vaihtuessa ja irtautumisestaan Fabula Nova Crystallis-sarjasta Stellasta lopulta tuli Lunafreya, ja Stellan hahmo ei esiinny pelissä mitenkään.
Final Fantasy VII "Final Fantasy VII":stä tehtiin myös muutamia spin-off-tuotteita. Jotkin pelin hahmoista esiintyvät muun muassa peleissä "Ehrgeiz" ja "Kingdom Hearts". Pelille tehtiin myös vuonna 2005 jatkoksi 3D-animaatio "", joka sijoittuu aikaan pelin tapahtumien jälkeen, ja samaan DVD-julkaisuun liittyvä lyhyt anime-elokuva "", joka kertoo uudelleen erään kohtauksen pelistä. Vuonna 2006 ilmestyi myös "", joka kertoo erillisen tarinan tapahtumista itse pelin ja "Advent Children" -elokuvan jälkeen. Uusin "Final Fantasy VII":een perustuva peli "" kertoo tapahtumista ennen "Final Fantasy VII":n ilmestymistä.
Final Fantasy (videopeli) "Final Fantasystä" on sittemmin tehty useita versioita eri alustoille. Alkuperäinen NES-peli ilmestyi Japanissa ja Pohjois-Amerikassa. Euroopan markkinoille ulottuvan julkaisunsa se sai "Final Fantasy II:n" rinnalla vasta vuonna 2003, kun PlayStationille kehitetty "Final Fantasy Origins" tuli saataville. Yhdessä seuraajansa kanssa se on julkaistu myös "Final Fantasy I–II" ja "" -kokoelmissa.
Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII Kutakin peliä kehittävät kokoonpanoltaan toisistaan poikkeavat tuotantoryhmät, joilla on esimerkiksi eri ohjaajat, tuottajat ja säveltäjät. "Final Fantasy Versus XIII":a ohjaava Tetsuya Nomura tosin vastaa hahmosuunnittelusta kaikissa neljässä pelissä. Pelit ovat erilaisia myös mekaniikaltaan: "Final Fantasy XIII" edustaa edeltäjiensä tavoin vuoropohjaista konsoliroopeliä, kun taas "Final Fantasy Versus XIII" on painotukseltaan toiminnallisempi.
Dissidia 012 Final Fantasy Dissidia 012 Final Fantasy on Square Enixin kehittämä ja julkaisema tappelupeli. Peli on jatko-osa pelille "Dissidia Final Fantasy", mutta sijoittuu aikaan ennen alkuperäistä peliä. Square Enix paljasti pelin verkkosivuillaan syyskuussa 2010 ja se julkaistiin maailmanlaajuisesti maaliskuussa 2011 edeltäjänsä tavoin PlayStation Portablelle.
Final Fantasy VI "Aria di Mezzo Carattere" on pelin keskivaiheille sijoittuvaa oopperakohtausta säestävä aaria. Laulun esittävälle Celekselle annettiin syntetisoitu ääni, joka sanojen sijaan toisti vain kappaleen melodiaa. Varsinaista lauluääntä on esiintynyt "Aria di Mezzo Caratteren" toisinnoissa, kuten pelin PlayStation-käännöksessä olevan animaation taustamusiikissa ja Svetla Krastevan italiankielisin sanoin laulamassa versiossa, joka on kuultavissa "Final Fantasy VI Grand Finale" -levyltä. "Final Fantasy VI":n kappaleisiin lukeutuu myös "Final Fantasy" -sarjan pisin taistelukappale, "Dancing Mad", joka kestää lähes 18 minuuttia. "Dancing Mad" säestää pelin lopussa käytävää neljää perättäistä taistelua. "Final Fantasy VI":n pisintä sävellystä edustaa kuitenkin yli 21-minuuttinen "Balance Is Restored", joka soi viimeistä yhteenottoa seuraavien kohtausten aikana.
Final Fantasy VI "Final Fantasy VI":n toinen sovitus julkaistiin Game Boy Advancelle, ja se kantaa nimeä "Final Fantasy VI Advance". Pelissä on sekä SNES- että PlayStation-esikuvista poikkeavia muutoksia. "Advancen" amerikkalaisessa ja eurooppalaisessa julkaisussa käsikirjoitusta sekä loitsujen nimiä muokattiin vastaamaan enemmän japanilaisversiota. Samoin kuin muissa GBA:lle käännetyissä "Final Fantasy" -osissa, versio sisältää parannellun grafiikan ja pelin musiikkia toistavan soittimen. Uusia ympäristöjä ovat puolestaan Dragon's Den -luolasto ja Soul Shrine, jossa pelin aikana kohdatut viholliset voidaan haastaa tauottomien taisteluiden muodossa. Pelissä voidaan lisäksi käyttää neljää uutta esperiä ja kolmea uutta taikaa.
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII Vaikka pelissä ohjattava Vincent Valentine oli aiemmin "Final Fantasy VII:ssä" ollut pelkkä vapaaehtoisesti hankittava sivuhahmo, "Dirge of Cerberusissa" hänet nostettiin päärooliin. Hän sopi peliin ensinnäkin aseidensa puolesta, sillä suunnitelmana oli saada aikaan nimenomaan tuliaseisiin perustuva toimintapeli. Hahmosuunnittelija Tetsuya Nomura totesi, että moni muukin "Final Fantasy" -sarjan hahmo olisi täyttänyt pelimekaanikan vaatimat kriteerit; Vincentiin päädyttiin lopulta sen takia, että pelin kehitysaikataulu osui lähelle muiden "Final Fantasy VII" -aiheisten nimekkeiden julkaisua. Tämän lisäksi Vincent koettiin sellaiseksi päähenkilöksi, jolla pelin tarina voitiin kertoa huolitellusti. Yoshinori Kitasen mukaan hahmon salaperäinen ja murheellinen tausta voitiin ottaa pelissä suuremman tarkastelun kohteeksi.
Lightning Returns: Final Fantasy XIII Lightning Returns: Final Fantasy XIII on Square Enixin kehittämä ja julkaisema "Final Fantasy" -sarjan toimintaroolipeli. Peli julkaistiin Japanissa marraskuussa 2013 ja muualla helmikuussa 2014 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli on suoraa jatkoa peleille "Final Fantasy XIII" ja "Final Fantasy XIII-2" ja osa "Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII" -sarjaa. Näin ollen nämä kolme peliä yhdessä muodostavat trilogian, johon "Lightning Returns" päättyy.
Final Fantasy VI Japanissa "Final Fantasy VI":a myytiin Super Nintendolle yli 2,5 miljoonaa kappaletta, ja sen maailmanlaajuinen toimitusmäärä SNES- ja PlayStation-konsoleille on noin 3,5 miljoonaa. Pelin kriitikoilta saamat arviot ovat olleet pääosin kiittäviä. Ilmestymisvuotenaan 1994 se sai "Famitsū"-lehden neljältä arvostelijalta arvosanat 9, 8, 10 ja 10. Yhteispisteet olivat siten 37 40:stä. Musiikkia, grafiikkaa ja juonirakennetta kehunut "GamePro" sanoi pelin vetoavan kaikentyyppisiin roolipelien harrastajiin. Pelin äänenlaadun, ohjauksen ja hauskuuden lehti arvioi täyden viiden pisteen arvoiseksi. "GamePlayers" piti peliä parhaana kaikista siihenastisista roolipeleistä ja antoi sille lähes täydellisen arvosanan. "Electronic Gaming Monthlyn" mielestä "Final Fantasy VI" oli syvällisyytensä ja realistisuutensa ansiosta hyvin harvinainen lajityyppinsä edustaja. Lehti valitsi "Final Fantasy VI":n kuukauden peliksi, ja jokainen pelin arvostelleesta neljästä toimittajasta antoi sille arvion 9/10. 200. numerossaan "Electronic Gaming Monthly" julkaisi näkemyksensä 200 oman aikansa parhaasta videopelistä, joista "Final Fantasy VI" oli sijalla 36.
Final Fantasy (pelisarja) Mooglet () tekivät vuonna 1990 julkaistussa "Final Fantasy III":ssa. Sittemmin heistä on chocobojen ohella tullut sarjan maskotteja. Mooglien tehtävänä on useimmiten avustaa pelaajaa, esimerkiksi jakamalla tälle pelin toimintaan liittyvää informaatiota tai jopa liittymällä pelaajan ohjaamaan ryhmään. "Final Fantasy VII":ssa, "Final Fantasy VIII":ssa ja "Final Fantasy Tacticsissa" heitä voidaan myös käyttää vihollisia vahingoittavina olentoina, jotka voidaan kutsua taistelun aikana. "Final Fantasy XII":ssa ja "Final Fantasy Tactics Advancessa" esiintyvät mooglet poikkeavat muiden osien esikuvista siinä, että he käyttävät vaatteita; pitkillä korvillaan he ovat myös ottaneet entistä jänismäisemmän ulkomuodon.
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII () on Square Enixin vuonna 2006 julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli PlayStation 2:lle. Peli on jatkoa vuoden 1997 suositulle konsoliroolipelille "Final Fantasy VII", ja se kuuluu "Final Fantasy VII:n" maailmaan keskittyvään "Compilation of Final Fantasy VII" -sarjaan. Ammuntaan perustuva "Dirge of Cerberusin" pelimekaniikka sisältää useita roolipelivaikutteita. Pelille julkaistiin myös matkapuhelimilla pelattava lisäosa, "Dirge of Cerberus Lost Episode: Final Fantasy VII".
Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII Projektin nykyisistä peleistä "Final Fantasy XIII" julkaistaan PlayStation 3:lle sekä Xbox 360:lle, "Final Fantasy XIII-2" ja "Final Fantasy Versus XIII" niin ikään PlayStation 3:lle ja "Final Fantasy Type-0" PlayStation Portablelle. "Fabula Nova Crystallikseen" on tarkoitus sisällyttää lähitulevaisuudessa julkistettavia nimikkeitä muillekin alustoille. Pelien ohella myös muut tuotteet ovat mahdollisia.
Final Fantasy X-2 Toinen eroavaisuus "Final Fantasy X":n pelaamiseen verrattuna on navigointijärjestelmä: pelaajat voivat vierailla lähes kaikissa Spiran osissa aikaisin pelissä ilmalaiva Celsiuksen kautta. Tämä on poikkeus koko "Final Fantasy"-sarjassa, jonka peleissä tehokkaimman kulkuvälineen saa yleensä käyttöönsä vasta pelin loppupuolella.
Final Fantasy VI "Final Fantasy VI":n soundtrack "" julkaistiin viikkoa ennen pelin ilmestymistä. Albumiin sisältyy 3 CD-levyä ja pelin kaikki 61 kappaletta, joiden äänenlaatu säilytettiin Super Nintendon SPC700-äänipiirin mukaisena. Pohjois-Amerikassa kokoelma oli saatavilla nimellä "Final Fantasy III: Kefka’s Domain", joka eroaa "Original Sound Versionista" erilaisella kansikuvituksella ja kappalenimillä. Muita vuoden 1994 aikana ilmestyneitä albumeita ovat pianolle sovitettua "Final Fantasy VI" -musiikkia sisältävä "" sekä "", johon on nauhoitettu 11 Milanon sinfoniaorkesterin tulkitsemaa kappaletta. Pelin musiikista julkaistiin myös kaksi EP-levyä, joita ovat kaksiosainen "" sekä uudelleen muokatusta ja ennen julkaisemattomasta musiikista koostuva "".
Final Fantasy XV Taikojen käyttö pelissä poikkeaa aikaisemmista Final Fantasy-peleistä merkittävästi. Taiat tehdään itse käyttämällä elementtienergiaa (tuli, jää, salama), jota kerätään ympäri maailmaa. Elemancy-valikossa pelaaja voi tehdä erilaisia elementtitaikoja riippuen siitä, kuinka paljon ja minkälaista elementtiä taikaan käytettiin. Taikaa voi myös parantaa sekoittamalla siihen erilaisia ainesosia, joita voi kerätä hirviöiltä tai maastosta. Ainesosaasta riippuen taika voi saada erikoisominaisuuksia, esim. lisää käyttökertoja, iskukertoja yhdellä käyttökerralla, enemmän kokemuspisteitä taistelusta jne. Pelaaja voi kantaa vain rajoitetun määrän taikoja. Lisätäkseen kannettavien taikojen määrää pelaajan on kerättävä Magik Flask-nimisiä tavaroita. Yhteen flaskiin voi luoda yhden taian.
Final Fantasy XV Pelissä on yö- ja päiväkierto, kuten . Paras aika matkustaa on päiväsaikaan, jolloin maailmassa on lähinnä vain hirviöitä. Matkustaminen yöaikaan on riskialtista, sillä yöllä maailmaan alkaa ilmestyä demoneja, jotka ovat paljon vahvempia kuin normaalit viholliset. Yö- ja paäiväkierto on tärkeä ominaisuus metsästyksessä, sillä jotkut metsästettävät hirviöt ilmestyvät vain yöaikaan, jotkut taas vain päiväsaikaan.
Final Fantasy IX Musiikin Final Fantasy IX:ään sävelsi aikaisempien pelisarjan pelien tapaan Nobuo Uematsu, jolle sarjan yhdeksäs osa on viimeisin pelkästään hänen itsensä säveltämä Final Fantasy -peli. Toinen pelin suunnittelijoista, Hiroyuki Itō, ehdotti Uematsulle sävellettäväksi peliä varten "kullekin kahdeksalle hahmolle oman kappaleen, jännittävän raidan taisteluja varten, synkän ja vaarantunteen herättävän kappaleen ja kymmenisen kappaletta lisää jne.". Uematsu vietti suunnilleen vuoden säveltäessään ja tuottaessaan noin 160 kappaletta peliä varten. Kappaleista noin 140 päätyi pelin ääniraidalle.
Yoshinori Kitase Yoshinori Kitase (, s. 23. syyskuuta 1966) on videopelisuunnittelija, joka on ollut Square Enixin työntekijä vuodesta 1991 lähtien. Hänen merkittävimpiä tehtäviään ovat olleet ohjaajan roolit "Chrono Triggerissä" sekä kolmessa peräkkäisessä "Final Fantasy" -pelissä, "Final Fantasy VI":ssa "Final Fantasy VII":ssa ja "Final Fantasy VIII":ssa, joka jäi hänen viimeiseksi ohjaustyökseen. Sittemmin hän on lähinnä tuottanut pelejä, joista esimerkkeinä "Final Fantasy X", "Kingdom Hearts" sekä näiden jatko-osat.
Lisäksi hän on toiminut käsikirjoittajana ja karttasuunnittelijana.
Tetsuya Takahashi Työskennellessään Squarella Takahashi osallistui muutaman huomattavan pelin kehitykseen. Super Nintendo Entertainment System -peleissä hänen tehtävänsä olivat hyvin grafiikapainotteisia: "Final Fantasy IV":ssä hän huolehti taistelugrafiikasta, pelin seuraajassa taas kenttägrafiikasta. "Final Fantasy VI":ssä ja "Chrono Triggerissä" hän oli yksi grafiikkaohjaajista. Takahashin viimeisiä projekteja Squarella olivat "Final Fantasy VII" ja "Xenogears", jossa hänen osansa oli kaikista siihen astisista peleistä merkittävin, koska hän sekä ohjasi että käsikirjoitti pelin.
Ryūji Sasai Sasain ensimmäisiä peliprojekteja oli MicroCabinin vuonna 1989 julkaisema "", jolle hän sävelsi 42 kappaletta Tadahiro Nitan kanssa. Pari vuotta myöhemmin hän siirtyi "Final Fantasy" -pelisarjastaan tunnetulle Squarelle, jossa hän toimi kahden ensimmäisen vuotensa aikana "Final Fantasy Legend III":n ja "Final Fantasy Mystic Questin" säveltäjänä. Kummankaan edellä mainitun Square-pelin soundtrackit eivät olleet yksin Sasain säveltämiä, sillä neljästä "Final Fantasy Legend III":n kappaleesta vastasi pelin ohjaaja Chichito Fujioka; "Mystic Questin" musiikki oli taas osaksi Yasuhiro Kawakamin laatimaa.
Final Fantasy VI:n hahmot Tämä artikkeli käsittelee Squaren videopelissä "Final Fantasy VI" esiintyviä kuvitteellisia hahmoja. Tähän päivään saakka "Final Fantasy VI" on sisältänyt "Final Fantasy" -sarjan laajimman pelattavien hahmojen valikoiman, johon lukeutuu 14 hahmoa. Yhtä lukuun ottamatta kullakin hahmolla on omakohtainen erikoistaitonsa. Pelissä on myös muutama väliaikaisesti ohjattava hahmo.
Final Fantasy XII Pelin taistelut käydään reaaliajassa samalla ruudulla kuin muutkin pelitapahtumat. Tässä suhteessa se eroaa merkittävästi aiemmista yksinpelattavista "Final Fantasy" -peleistä ja muistuttaa "Final Fantasy XI" -peliä. Pelissä ei ole lainkaan satunnaisia taisteluja, vaan kaikki viholliset sijaitsevat etukäteen määrätyillä paikoilla pelialueilla. Koska pelaaja pääsääntöisesti näkee viholliset jo kauempaa, voi hän halutessaan pyrkiä välttämään taistelua. Kaikki olennot eivät myöskään ole vihamielisiä, mutta puolustautuvat pelaajan mahdollisia hyökkäyksiä vastaan.
Final Fantasy X-2 Pelin sivutehtävät koostuvat pienistä tehtävistä, vapaaehtoisista pomotaisteluista ja luolastokentistä, ja suurimmasta koskaan Final Fantasy-sarjassa nähdystä minipelimäärästä. Näitä minipelejä ovat mm. Gunner's Gauntlet, ammuskelupeli, jota voidaan katsoa kolmannen tai ensimmäisen persoonan näkökulmasta ja Sphere Break, matemaattinen kolikkopeli, joka perustuu yhteenlaskuun ja kertotauluun. Lisäksi Final Fantasy X:n fiktiivinen vedenalainen urheilulaji Blitzball on mukana, mutta eri tavalla ohjautuvana. Ohjaaja Motomu Toriyama on kertonut, että suuren minipelivalikoiman kehittäminen oli yksi tärkeistä aiheista pelin kehitysprosessissa, jotta "jos Final Fantasy X-2:n ostaa, ei tarvitse muita pelejä".
Final Fantasy II Final Fantasy II () on Squaren (nyk. Square Enix) kehittämä ja alun perin 1988 Nintendo Entertainment Systemille julkaisema "Final Fantasy"-sarjan roolipeli. Pelin ensimmäinen julkaisu ilmestyi Nintendon Family Computerille, jolle sitä ei koskaan julkaistu Japanin ulkopuolisilla markkina-alueilla. Pelin juoni kertoo neljästä nuorukaisesta, jotka ryhtyvät vastustamaan heidän kotikaupunkiinsa hyökännyttä Palamecian imperiumia.
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII "Dirge of Cerberusin" arvostelleet "Electronic Gaming Monthly" -lehden toimittajat totesivat, että pelin suunnittelussa oli heitetty hukkaan "Final Fantasy VII" -teeman potentiaali. Arvosanan 4/10 antaneen "Edge"-lehden mielestä "Final Fantasy VII:n" kehittäjät eivät olleet "Dirge of Cerberusissa" pitäytyneet niissä asioissa, joilla he olivat alun perin pystyneet luomaan pelin maailmasta viehättävän.
Final Fantasy VI:n diskografia "Final Fantasy VI Special Tracks" julkaistiin huhtikuussa 1994. EP:n 6 kappaleesta suurinta osaa ei käytetty itse pelissä. Mikäli vokalisoitu "Chikazuku Yokan" olisi lisätty "Final Fantasy VI":een, olisi se ollut pelisarjan ensimmäinen laulua sisältävä kappale. Loput kaksi kappaletta – "Techno de Chocobo" ja "Final Fantasy IV":n " Troian Beauty" – ovat uusia versioita alkuperäisistä sävellyksistä.
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII "Final Fantasy VII:n" pelattavana sivuhahmona toiminut Vincent Valentine on "Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII:n" päähenkilö. Avustamalla maailman hyvinvoinnille omistautunutta World Regenesis Organizationia hän pyrkii estämään Deepground-nimisen järjestön aikeet, jotka toteutettuina johtaisivat planeetan tuhoon. Pelin keskeisessä roolissa on sekä uusia että jo "Final Fantasy VII:ssä" esiintyneitä hahmoja.
Final Fantasy VI Hahmojen ja pelitunnuksen kuvituksesta vastasi kaikkien aiempien osien tavoin Yoshitaka Amano. Peli oli Amanon viimeinen 1990-luvun "Final Fantasy" -projekti, jossa hän toimi päähahmosuunnittelijana. Paikan täytti myöhemmin Tetsuya Nomura, jonka rooli "Final Fantasy VI":ssa oli suunnitella joitakin hahmoja. Nomura kuului myös pelin grafiikkaohjaajiin, joita hänen lisäkseen olivat Tetsuya Takahashi, Hideo Minaba ja Kasuko Shibuya. Useamman käytettävissä olevan värin ansiosta 24 pikselin pituisista hahmo-spriteista saatiin peliä edeltäviin "Final Fantasy" -osiin verrattuna yksityiskohtaisempia. Hahmoille luotiin myös aiempaa enemmän liikettä, ilmeitä ja tunteita kuvaavia animaatioita. SNES-peleille ominaista Mode 7 -tekstuurigrafiikkaa hyödyntämällä muutoin kaksiulotteisen pelin taustasta saatiin täysin pyöritettävä chocobon ja ilmalaivan ohjaamisen yhteydessä.
Ted Woolsey Woolsey opiskeli Washingtonin yliopistossa. Suoritettuaan maisterin tutkinnon japanilaisessa kirjallisuudessa hän päätti hakea työtä Redmondissa toimivalta Square Softilta, joka etsi kääntäjää ensimmäisiä Super Nintendolle ilmestyviä pelejään varten. Ensimmäisenä pelinään Woolsey käänsi "SaGa 3":n, ja kesäkuussa 1993 hän sai tehtäväkseen "Seiken densetsu 2":n kääntämisen. Pelien lokalisoidut versiot nimettiin "Final Fantasy Legend III":ksi ja "Secret of Manaksi". Kahden ensimmäisen työvuotensa aikana hän myös tarkisti Tokiossa laaditun "Final Fantasy IV" -käännöksen, jossa olevat virheet korjattiin. Vaikka "Final Fantasy IV" ei menestynyt huonosti Yhdysvalloissa, Squaren johdon mielestä amerikkalaiset pelaajat eivät olleet täysin omaksuneet "Final Fantasy" -sarjan senaikaista tyyliä. Yhtiö kehitti pelimekaniikaltaan ja juoneltaan pelkistetyn "Final Fantasy Mystic Questin", jonka Woolsey käänsi Yoshi Maekawan kanssa.
Final Fantasy X-2 Nämä kaksi muutosta antavat pelaajalle mahdollisuuden valita vähemmän lineaarisen tarinan. Toisin kuin Final Fantasy X:ssä, jossa pelin maailman paikat avautuvat melko suoraviivaisesti, "Final Fantasy X-2":ssa on lähes täysin vapaa kartta. Peli koostuu viidestä luvusta, joissa jokaisessa paikassa on ainakin yksi kohtaus tai tehtävä lukua kohden. Viisi lukua kokoavat yhteen pelin sivujuonet, joita kutsutaan pelissä Episodeiksi. Vain muutamat kohtaukset luvussa liittyvät pelin pääjuoneen, ja ne on merkattu navigointisysteemiin "Hotspotteina" ("Active Links" japanilaisversiossa). Mennessään vain Hotspot-paikkoihin, pelaaja pääsee nopeasti läpi pelin tarinan tekemättä sivutehtäviä.
Luettelo Final Fantasy IX:n hahmoista Zidane on Final Fantasy IX:n pakollinen päähahmo. Hän on luonteeltaan sosiaalinen ja osallistuva, mikä onkin hyvä Final Fantasy VII:n ja VIII:n yksinäisten susien jälkeen. Zidane on myös aikamoinen naistenmies, joskin hän harvoin saa kinuamaansa huomiota naisilta. Hänellä on myös häntä. Samanlaisia hännällisiä olentoja löytyy Terrasta. Myös pelin arkkivihollisella Kujalla on häntä, joka on myös samaa rotua kuin Zidane. Zidane ei myöskään muista mitään menneisyydestään, joten hänellä ei ole minkäänlaista perhettä. Pelin alussa Zidane kuuluu ilmalaiva Tantaluksen rosvojoukkoon, joka ottaa haltuunsa lentävän teatterialuksen Prima Vistan. Prima Vista lentää joka vuosi Alexandriaan esittämään teatterinäytöstä. Joukon tehtävänä on kidnapata Alexandrian prinsessa Garnet, mutta lopulta selviääkin, että prinsessa haluaa päästä pakoon tylsää seurapiirielämää ja haluaa näin tulla kidnapatuksi. Zidane iskee heti alkumetreillä silmänsä Garnettiin ja yrittää jatkuvasti vokotella häntä. Aseenaan Zidane käyttää tikaria tai kaksiteräisiä varkaan miekkoja ja taistelussa hän osaa käyttää elintärkeää varastamiskykyä.
Dissidia Final Fantasy Pelille on julkaistu jatko-osa "Dissidia 012 Final Fantasy".
Lightning Returns: Final Fantasy XIII "Lightning Returns: Final Fantasy XIII" eroaa edeltäjistään huomattavasti. Pelissä on vain yksi pelattava hahmo, Final Fantasy XIII:n päähenkilö Lightning. Edeltävien pelien taistelusysteemit ovat pelissä esillä, mutta uusilla ominaisuuksilla. Taistelusysteemissä ei enää valita komentoja valikosta, vaan peliohjaimen näppäimille annetaan tietty komento, antaen pelaajalle enemmän hallintaa Lightningista. Näin ollen taistelut tapahtuvat uskottavassa reaaliajassa. Myös edeltävissä peleissä esiintynyttä Paradigm-systeemiä on uudistettu ja pelissä voi tehdä erilaisia tyylejä, joita hän vaihtaa samaan tapaan kuin paradigmoja edeltävissä peleissä. Eri tyyleissä näppäimille on asetettu tietyt komennot. Pelissä ajan kululla on suuri merkitys. Lightning voi pelissä hidastaa ajan kulkua. Myös sääolosuhteet vaihtuvat pelissä ja se vaikuttaa myös pelin kulkuun.
Final Fantasy II Mikäli matkapuhelinsovituksia ei oteta huomioon, "Final Fantasy II" on kaiken kaikkiaan ollut saatavilla viidelle alustalle. Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan peli rantautui vasta "Final Fantasy Originsin" ilmestyttyä PlayStationille vuoden 2003 alussa, eli lähes 15 vuotta NES-version jälkeen. Pelin käsikonsolijulkaisuja ovat Game Boy Advancen "", WonderSwan Color -käännös sekä PlayStation Portablelle kehitetty "Final Fantasy" -sarjan 20-vuotisjuhlaversio.
Final Fantasy XIV "Final Fantasy XIV" tunnettiin aluksi koodinimellä "Rapture" (ラプチャー). Peli mainittiin ensimmäisen kerran elokuussa 2005, ja sen ajateltiin olevan jatko-osa "Final Fantasy XI":lle. Pelin traileri ja lopullinen julkaisunimi julkistettiin E3-tapahtumassa 2. kesäkuuta 2009. "Final Fantasy XIV":n ohjaajana toimi Nobuaki Komoto, tuottajana Hiromichi Tanaka, art directorina Akihiko Yoshida ja säveltäjänä Nobuo Uematsu.
Final Fantasy XII Pelille on kehitetty jatko-osa, "" Nintendo DS:lle. "Final Fantasy XII: The Zodiac Age" on pelin uusintaversio päivitetyillä grafiikoilla, joka on julkaistu PlayStation 4:lle vuonna 2017.
Final Fantasy VI Pelin monipuolisena pidetyn hahmosuunnittelun on sanottu syventyneen hahmojen inhimillisiin piirteisiin eikä vain pelillisiin ominaisuuksiin. Hahmojen graafinen suunnittelija Yoshitaka Amano on kaikista suunnittelemistaan hahmoista valinnut suosikikseen "Final Fantasy VI":n Terran. Toukokuussa 2008 IGN-verkkosivusto esitteli mielestään 25 parasta "Final Fantasy" -hahmoa, joiden joukkoon olivat "Final Fantasy VI":sta päässeet Ultros, Celes, Setzer ja parhaimpana Kefka, joka sijoittui kuudenneksi. IGN piti Kefkaa myös pelisarjan suurimpana pahantekijänä ja yhtenä ikimuistettavimmista roolipelien antagonisteista. Pelin hahmoista Terra, Celes, Kefka ja Ultros ovat esiintyneet GameFAQsin suosituimpia pelihahmoja mittaavissa "Character Battle" ja "Got Villains?" -kilpailuissa.
Final Fantasy Crystal Chronicles Final Fantasy Crystal Chronicles () on Square Enixin kehittämä tietokoneroolipeli Nintendo GameCubelle, ja se on ensimmäinen Squaren kehittämä peli Nintendon konsolille sitten vuoden 1996, jolloin Square julkaisi Japanissa pelin "Treasure Hunter G". Koska Sony omistaa osittain "Final Fantasy" -pelejä kehittävän Square Enixin, oli erittäin epätodennäköistä, että Nintendon konsoleilla julkaistaisiin enää ikinä "Final Fantasy" -pelisarjan osia. Square Enix kuitenkin perusti toisen osapuolen (second-party) kehittäjän, "The Game Designers Studio"n, joka kehittäisi pelejä Nintendolle. Studion henkilökunnassa on PlayStationilla "Final Fantasy" -pelejä kehittäineitä henkilöitä. Studion kehitystyön tuloksena syntyi "Crystal Chronicles", joka sisältää paljon uusia, sarjassa ennennäkemättömiä elementtejä, kuten reaaliaikasta taistelua. Peli on myös ensimmäinen tietokoneroolipeli GameCubella, joka hyödyntää yhteensopivuutta Game Boy Advanceen. Pelin musiikin sävelsi Kumi Tanioka.
Tetsuya Nomura PlayStation 2:n peleistä Nomura jatkoi hahmojen suunnittelua "The Bouncerin", "Final Fantasy X":n, "Final Fantasy X-2":n ja "Final Fantasy XI":n parissa. Jokaisessa tähän asti julkaistussa "Kingdom Hearts" -pelissä hän vastasi myös ohjauksesta ja konseptitaiteesta.
Final Fantasy VI:n diskografia "Final Fantasy VI Original Sound Version" (myöhemmin myös "Final Fantasy VI Original Soundtrack") julkaistiin 25. maaliskuuta 1994. Albumista tehtiin myös 1. lokakuuta 2004 saataville tullut uudelleenjulkaisu. Levyn kappaleet on otettu muuntamattomina suoraan pelistä.
Final Fantasy IX Uematsun raportoitiin kahdesti olleen ehdottomasti sitä mieltä, että "Final Fantasy IX" oli hänen lempisävellyskokonaisuutensa. Pelin alkuperäisellä soundtrackillä on 110 kappaletta. Laajennettu soundtrack, "Final Fantasy IX Original Soundtrack PLUS", sisältää 42 kappaletta enemmän. Final Fantasy XIII:n ja Final Fantasy X:n tavoin yhdeksäs osa sisältää J-pop-tyylisen balladin, nimeltään "Melodies of Life". Kappaleen sävelsi Uematsu, ja sanoituksesta vastasivat japaniksi Hiroyuki Itō (taiteilijanimellä "Shiomi") ja englanniksi Alexander O. Smith. Kappaleen tulkitsi Emiko Shiratori, joka lauloi sävelmän japaninkielisessä versiossa japaniksi sekä Euroopan ja Pohjois-Amerikan julkaisuissa englanniksi.
Square (yritys) 1990-luvun puoliväliin tultaessa "Final Fantasy" -pelejä oli tuotettu kuusi osaa. Merkittävimpiä julkaisuja olivat myös "Secret of Mana" ja "Chrono Trigger". Siirtyessään neljännestä konsolisukupolvesta viidenteen Square harkitsi seuraavan "Final Fantasyn" kehittämistä Nintendo 64:lle. Koska pelin liikkeiden ja tietokonegrafiikalla luotujen tehosteiden vaatima tietomäärä tallentui paremmin CD-ROMille kuin Nintendon käyttämälle kasetille, valittiin "Final Fantasy VII":n alustaksi lopulta Sonyn PlayStation. Konsolille julkaistuja pelejä olivat myös "Final Fantasy VIII" ja "IX", "Xenogears", "Parasite Eve" sekä "Vagrant Story". "Final Fantasy" -sarja jatkui PlayStation 2:lla.
Final Fantasy VIII Pelin päähenkilöt ovat lähes samanikäisiä (17-vuotiaita) lukuun ottamatta Quistista ja Seiferiä, jotka ovat ovat molemmat 18-vuotiaita. Jokaisella hahmolla on oma tehokas Limit Break -erikoishyökkäys, joka tulee mahdolliseksi käyttää mm. silloin, kun hahmon energiapisteet (HP) alittavat tietyn pisteen. Tavanomaisesti HP-mittari on tuolloin sävyltään keltainen. Limit Breakin saa hyökkäysvaihtoehdoksi myös Aura-loitsun avulla.Guardian Forcet eli GF:t ovat pelihahmojen hallinnassa olevia olentoja tai hirviöitä, jotka voidaan kutsua taistelussa GF-komennon avulla. GF:t suorittavat pääasiallisesti erilaisia näyttäviä ja vihollista vahingoittavia hyökkäyksiä lukuun ottamatta esimerkiksi Carbunclea, joka tekee pelattaville hahmoille reflect-loitsun. Guardian Forcet ovat vastineet Final Fantasy VI Espereille ja Final Fantasy VII Summoneille. Osa Guardian Forceista onkin samoja kuin aikaisemmissa osissa, mutta myös pari uutta löytyy.
Final Fantasy (pelisarja) Sarjan pääasiallinen suunnittelija on Hironobu Sakaguchi. Vuonna 1987 Square oli lähestulkoon konkurssin partaalla, joten Sakaguchi nimesi uuden, kunnianhimoisen Famicom-projektinsa "Final Fantasyksi", olettaen, että siitä tulisi Squaren viimeinen peli. "Final Fantasy" -pelistä tuli kuitenkin välitön myyntimenestys ja Squaren tulevaisuus oli turvattu.
Lightning (videopelihahmo) Lightning () on "Final Fantasy" -pelisarjassa esiintyvä hahmo, jonka ensiesiintyminen oli pelattavana päähahmona pelissä "Final Fantasy XIII".
Itadaki Street (pelisarja) Itadaki Street 3 Okumanchouja Nishiteageru: Kateikyoushi Tsuki julkaistiin vuonna 2002 PlayStation 2-konsolille, pelin kehitti Tamsoft ja julkaisi Enix.
Dragon Quest and Final Fantasy in Itadaki Street Special tai "Itadaki Street Special" julkaistiin 22. joulukuuta 2004 PlayStation 2-konsolille. Tässä pelissä uutena juttuna on se että tällä kertaa voi pelata samaan aikaan yhdestä neljään pelaajaa. Pelin julkaisi Square Enix ja se sisältää hahmoja Dragon Quest ja Final Fantasy-pelisarjoista. Elokuuhun 2005 mennessä peliä oltiin myyty yhteensä 380 000 kappaletta Japanissa.
Dragon Quest & Final Fantasy in Itadaki Street Portable sisältää hahmoja Square Enixin Dragon Quest ja Final Fantasy-pelisarjoista kuten "Itadaki Street Special".
Itadaki Street DS sisältää hahmoja Square Enixin Dragon Quest-pelisarjasta ja Nintendon Mario-pelisarjasta. Japanilainen lehti Famitsu antoi pelille arvosanaksi 36/40 pisteillä (9/9/9/9). Peliä oltiin myyty Japanissa elokuuhun 2008 mennessä yhteensä 430 000 kappaletta.
Final Fantasy VI 5. lokakuuta 1999 julkaistuihin pohjoisamerikkalaisiin "Final Fantasy Anthology" -peleihin lisättiin "Music From FFV and FFVI Video Games"-levy, jonka musiikki on "Original Sound Versionin" tavoin otettu muuntelemattomana suoraan pelistä. Kappaleita albumissa on yhteensä 22; näistä 12 on "Final Fantasy VI":sta.
Final Fantasy VII Final Fantasy VII () on Squaren (nyk. Square Enix) kehittämä ja julkaisema "Final Fantasy" -pelisarjaan kuuluva roolipeli. Peli julkaistiin alun perin PlayStationille vuonna 1997, ja seuraavana vuonna Eidos levitti pelin Windows-versiota. Elokuussa 2015 peli julkaistiin myös iOS:lle, ja loppuvuodesta se julkaistaan uusintaversiona PlayStation 4:lle. "Final Fantasy VII" oli pelisarjansa ensimmäinen osa, joka julkaistiin myös Euroopassa ja Australiassa. PlayStation-version levittäjänä toimivat Sony Computer Entertainmentin tytäryhtiöt.
Sin (Final Fantasy) Sin on kuvitteellinen pahaa voimaa omaksuva hahmo videopelissä Final Fantasy X ja myös pelin päävihollinen.
Final Fantasy VI "Final Fantasy VI" on useasti valittu yhdeksi kaikkien aikojen parhaista peleistä 2000-luvulla pidetyissä äänestyksissä. Pelihahmojen monipuolisuutta sekä espereihin perustuvaa taikajärjestelmää kehunut IGN:n toimittajat valitsivat pelin viimeisimmässä selvityksessään yhdeksänneksi parhaaksi peliksi. Vuosien 2003 ja 2005 äänestyksissä sivusto oli sijoittanut sen 43:nneksi ja 56:nneksi. "Final Fantasy VI" ylsi kymmenen parhaan joukkoon myös IGN:n lukijoiden ja GameFAQsin käyttäjien listoilla. "Famitsūn" lukijoilleen teettämässä äänestyksessä se saavutti 25. sijan.
Final Fantasy V Final Fantasy V () on Squaren (nyk. Square Enix) kehittämä ja alun perin 1992 Super Famicomille julkaisema "Final Fantasy"-sarjan roolipeli. Kyseiselle alustalle peli ilmestyi vain Japanissa, mutta myöhemmin TOSE teki pelistä Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan toimitetut PlayStation- ja Game Boy Advance -käännökset.
Final Fantasy (pelisarja) Chocobot () ovat suuria lentokyvyttömiä lintuja, jotka ovat yleensä väriltään keltaisia. Näitä lintuja käytetään usein pelissä hevosten sijaan ratsuina. Ne ilmestyivät ensimmäistä kertaa "Final Fantasy II":ssa ja ovat olleet siittä lähtien Final Fantasy sarjan maskotteja yhdessä mooglejen kanssa. Uusimpiin peleihin chocobojen ulkonäkö on muuttunut hieman erilaiseksi alkuperäisestä.
Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII "Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII:ää" voidaan pelata joko PlayStation 2 -ohjaimella tai USB-liitäntäisellä hiirellä ja näppäimistöllä. Kolmannen persoonan ammunnaksi luokiteltavassa pelissä on muille "Final Fantasy" -peleille tyypillisiä piirteitä, kuten tasonnostoon perustuva hahmonkehitys, osumapisteet ja erikoishyökkäyksiin käytettävät taikapisteet.
Final Fantasy VII Kuten muutkin "Final Fantasy" -pelit, "Final Fantasy VII" on pitkälti menupohjainen, japanilaistyyppinen roolipeli. Juonta kuljetetaan pääasiassa välinäytösten kautta; suurin osa näistä on pelimoottorilla tehtyjä, mutta uutena sarjan piirteenä joukossa on myös useita videovälinäytöksiä. Suuressa osassa videoanimaatioita käytetään myös pelin 3D-hahmoja videokuvan päällä.
Final Fantasy (videopeli) Toisin kuin sarjan seuraavissa osissa "Final Fantasy III":a lukuun ottamatta, "Final Fantasyn" neljällä pelattavalla päähenkilöllä ei ole yleisesti tiedettyjä nimiä tai persoonallisuuksia, ja heistä käytetään pelkästään yhteisnimitystä "Valon soturit" ("Warriors of Light"). Pelaajan ensimmäisenä tehtävänä on antaa aluksi anonyymeille hahmoille nimi ja hahmoluokka, joka on ainoa pelihahmot ulkoisesti toisistaan erottava piirre. Nimen valinnalle ei ole annettu mitään oletusta, mutta valmiiksi hahmoille osoitettuja ammatteja ovat soturi, varas sekä valkoinen ja musta maagi.
"Final Fantasyn" hahmoluokat koostuvat kuudesta eri vaihtoehdosta, joiden vahvuudet ja heikkoudet ovat painottuneet eri tavalla. Pelissä on mahdollisuus siirtää hahmot oman luokkansa toiselle tasolle, minkä ansiosta heidän ominaisuutensa paranevat. Hahmoluokkaa ei voida enää vaihtaa sen jälkeen, kun se pelin alkaessa on valittu.
Final Fantasy VI Vuosia julkaisunsa jälkeen peli sai myönteiset arvostelut myös eri pelisivustoilta. RPGamerin toimittajat kunnioittivat "Final Fantasy VI":n syvällistä tarinaa, jonka sanottiin käsittelevän yllättävän paljon arkielämän ongelmia. Pelin tunnelmallista musiikkia he pitivät yhtenä Nobuo Uematsun mestarillisimmista sävellyksistä. Valituksen aiheita olivat englanninkielinen käännös ja vähäinen uudelleenpeluuarvo. Tuloksen 9.9/10 antanut Gaming Target arvosti "Final Fantasy VI":n sujuvaa taistelujärjestelmää, eeppistä musiikkia ja grafiikkaa, joka vakuutti etenkin tausta- ja hirviösuunnittelulla. Alkuperäisen version todettiin myös olevan PlayStation-käännöstä parempi raikkaammalla äänellään ja nopeammilla latausajoillaan. Allgame kutsui klassikoksi luokittelemansa "Final Fantasy VI":n juonta rikkaaksi ja kehui pelin hahmovalikoimaa, audiovisuaalista esitystä sekä edellisistä osista hyvin päivitettyä taistelujärjestelmää.
Final Fantasy Collection "Final Fantasy Collectionia" myytiin pelin julkaisuvuonna yli 400 000 kappaletta, minkä ansiosta se oli vuoden 31. parhaiten myynyt japanilainen konsolipeli. "Shūkan Famitsū" -lehti antoi pelille arvosanaksi 54/60, joka perustui kuuden eri arvostelijan yhteistulokseen. Arvioijista kaksi antoi pelille täydet 10 pistettä.
Final Fantasy (pelisarja) "Final Fantasy Tactics" on vuonna 1997 julkaistu taktiseen roolipelaamiseen keskittyvän spin-off -pelien sarjan ensimmäinen osa.
Final Fantasy IV Peli oli sarjansa ensimmäinen Mode 7 -grafiikkaa ja Active Time Battle -taistelujärjestelmää käyttävä peli.
Pohjois-Amerikassa peli julkaistiin nimellä "Final Fantasy II", sillä aiemmin mantereella oli julkaistu vain sarjan ensimmäinen osa. Nimi kuitenkin palautettiin "Final Fantasy IV":ksi SNES-julkaisua seuraavissa käännöksissä, jotka ilmestyivät PlayStationille ja Game Boy Advancelle. "Final Fantasy IV":n WonderSwan Color -sovitus tuli saataville pelkästään Japanissa, jossa julkaistiin myös pelin kolmiulotteinen uusversio Nintendo DS:lle joulukuussa 2007.
Final Fantasy XIII-2 Pelissä on kolme hallittavaa hahmoa, kaksi päähahmoa ja yksi väliaikaisesti hallittava. Pelin päähenkilönä toimii "Final Fantasy XIII":n päähenkilön Lightningin pikkusisko Serah Farron, jolla oli iso osa "Final Fantasy XIII":n tarinassa, mutta siinä hän ei ollut pelattava hahmo. Lightning itse on väliaikaisesti pelattava hahmo. Lightning on nykyään ritarina Valhallassa ja hänen tehtävänsä on suojella jumalatar Etroa. Toinen varsinainen pelattava hahmo on salaperäinen nuori mies nimeltä Noel Kreiss. Noel on kotoisin tulevaisuudesta, jossa hän on ainoa elävä ihminen. Nyt hän yrittää estää sen tulevaisuuden.
Final Fantasy VI "Final Fantasy VI" oli ensimmäinen "Final Fantasy" -peli, jota ei ohjannut sarjan luojana tunnettu Hironobu Sakaguchi. Tuottajana toimineen ja pelikonseptin luoneen Sakaguchin korvasivat espereiden taikatoiminnon kehittänyt Hiroyuki Itō ja pelin käsikirjoittanut Yoshinori Kitase. Juonen laadintaan osallistui myös Soraya Saga, joka loi taustatarinan kahdelle hahmolle, Edgar ja Sabin Figarolle.
Final Fantasy III "Final Fantasy III":n alkuperäisversio ilmestyi ainoastaan Japanissa. Pelistä julkaistiin vasta vuonna 2006 maailmanlaajuisesti Nintendo DS -käännös, jonka uudistuksiin kuuluvat selkeästi paranneltu grafiikka ja ennen kaikkea kolmiulotteisuus. "Final Fantasy III":sta oli myös tarkoitus laatia WonderSwan Color -versio, jonka useaan otteeseen myöhästynyt julkaisu kuitenkin peruutettiin.
Final Fantasy VII Taistelujärjestelmä on vuoropohjainen. Kuten "Final Fantasy VI":ssa, pelissä käytetään ATB (Active Time Battle) -järjestelmää, jossa hahmojen taistelujärjestys vaihtelee heidän nopeutensa mukaan. "Final Fantasy VI":n Desperation Attack -järjestelmästä on kehitetty Limit Break -systeemi, jossa hahmon saatua tarpeeksi vahinkoa hän voi tehdä yhden suuremman hyökkäyksen, jonka tyyppi vaihtelee hahmokohtaisesti.
Final Fantasy XV Pelissä on neljä erilaisia hahmoa, joita pelaaja voi ohjata. Kullakin näistä hahmoista on omat kykynsä, vahvuutensa ja heikkoutensa. Lisäksi pelissä on kolme tilapäisesti pelaajan komennettavissa olevaa tukihahmoa ja useita muita tärkeitä hahmoja.Pelin maailma, Eos, joka muistuttaa nykypäivän Maata, on jakaantunut useaan eri valtioon. Maailman viimeinen kristalli on Lucisin kuningaskunnassa. Muilla valtioilla oli ennen oma kristalli, mutta ne menettivät ne taistellessaan niistä. Lucis pystyi pysymään erossa tästä konfliktista, kunnes vain sen kristalli oli enää jäljellä. Lucisin kristallista käytiin pitkään kylmää sotaa, kunnes rauhansopimus saatiin neuvoteltua.
Final Fantasy XIII Square Enix paljasti tammikuussa 2011, että pelille on tulossa suora jatko-osa "Final Fantasy XIII-2" vuoden 2011 lopulla.
Final Fantasy X-2 Kun Final Fantasy X oli täynnä vaikutteita japanilaisesta perinnekulttuurista ja aasialaisesta ympäristöstä, Final Fantasy X-2 sisältää paljon elementtejä japanilaisesta pop-kulttuurista. Tosin Trainer-dressphere, johon sisältyy pelattavien hahmojen vierellä taistelvat koira, apina ja lintu, kolme eläintä, joihin japanilainen kansantarusankari Momotaro ystävystyi vanhassa tarussa. Lisäksi pelissä on saatavilla Samurai-dressphere.
Curaçao Curaçao [-sau] on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluva autonominen alue Karibianmerellä. Saaren pinta-ala on 444 neliökilometriä. Vuonna 2011 suoritetussa väestönlaskennassa saaren asukasluku oli 150 563. Valtauskonto on roomalaiskatolilaisuus.
Curaçaon jalkapallomaajoukkue Curaçaon jalkapallomaajoukkue edustaa Karibialla sijaitsevaa, Alankomaiden alaista Curaçaon saarta kansainvälisessä jalkapallossa. Se toimii Curaçaon jalkapalloliiton alaisuudessa.
Curaçao Curaçaon pääkaupunki on Willemstad. Curaçaon saari sijaitsee 70 kilometriä Venezuelan rannikolta pohjoiseen Karibianmerellä. Se muodostaa yhdessä naapurisaarten Aruban ja Bonairen kanssa niin kutsutut ABC-saaret. Curaçaon etelärannikolla on useita lahtia ja poukamia, joista suurimman ympärille pääkaupunki Willemstad on muodostunut. Pohjoisranniko on valtaosaltaan teräväreunaista jyrkännettä mereen. Saaren korkein kohta on Mt. Christoffel 377 metriä meren pinnan yläpuolella.
Sint Eustatius Sint Eustatius on Alankomaihin kuuluva saari Karibianmerellä. Se muodostaa oman erityisasemassa olevan kuntansa. Sen hallinnollinen keskus on Oranjestad. Saaren pinta-ala on 21 neliökilometriä ja asukasluku noin 3 791 (2012).
Sint Eustatius kuului vuoteen 2010 saakka Alankomaiden Antilleihin, joka hajotettiin 10. lokakuuta. Sint Eustatius, Bonaire ja Saba muodostivat omat erityiskuntansa. Sint Maartenista ja Curaçaosta tehtiin autonomiset valtiot.
Curaçaon lippu Curaçaon lippu on Curaçaon autonomisen alueen kansallistunnus. Se oli myös Curaçaon valtion lippu ennen sen lakkauttamista. Lippua ei kuitenkaan käytetty Curaçaon ja alusmaiden herttuakunnan lippuna vaan sen lippuna käytettiin Alankomaiden lippua.
Klein Curaçao Klein curaçao () on asumaton saari Curaçaon kaakkoispuolella. Se on osa Alankomaiden Curaçaon autonomista aluetta. Saaren ainoat rakennukset ovat vanha majakka, rantatalo, ja muutama kota. Koralliensa ja vedenalaisten luoliensa vuoksi Klein Cuaraço on suosittu sukelluskohde.
Curaçao Curaçaolla on ollut vuodesta 2011 lähtien oma jalkapallomaajoukkue, Curaçaon jalkapallomaajoukkue. Sen päävalmentajana toimii entinen suurpelaaja Patrick Kluivert.