mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Frederik Ilkka Sysimetsä oli perussuomalaisten ehdokas Helsingin vaalipiiristä vuoden 2007 eduskuntavaaleissa . Vaalissa hän keräsi noin 1 200 ääntä (Jussi Halla-ahon jälkeen toiseksi eniten Helsingin vaalipiirin perussuomalaisista), mutta jäi valitsematta.. Sysimetsä oli Muutos 2011 -puolueen ehdokkaana Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai 84 ääntä, jotka eivät riittäneet valintaan.
Eila Tiainen Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Tiainen sai 2 353 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Tiainen sai Keski-Suomessa vasemmistoliiton listalta eniten ääniä (3486 ääntä), mutta jäi valitsematta.
Piraattipuolue Eduskuntavaaleissa 2015 Piraattipuolue sai 0,85 % äänistä. Eniten ääniä sai Petrus Pennanen (1972). Puolue ei saanut eduskuntapaikkoja.
Timo Soini Eduskuntavaaleissa 2015 Soini sai 29 527 ääntä ollen Suomen toiseksi eniten ääniä kerännyt ehdokas. Samoissa vaaleissa perussuomalaiset nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Soini valittiin eduskunnan ensimmäiseksi varapuhemieheksi vuonna 2015. Vaaleissa suurimmaksi puolueeksi nousi Suomen Keskusta ja puolueen puheenjohtaja Juha Sipilä sai hallitustunnustelijan tehtävän. Hallitusneuvottelut alkoivat 8. toukokuuta 2015 keskustan, perussuomalaisten ja kokoomuksen kesken. Puolueet julkaisivat hallitusohjelmansa 27. toukokuuta 2015 ja ilmoittivat Soinin nousevan uuden hallituksen ulkoministeriksi.
Arne Berner Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa, yhdistyneen Liberaalisen Kansanpuolueen (joka yhteensä keräsi vaalipiirissä yhteen paikkaan suoraan oikeuttavat yli kymmenentuhatta ääntä) ehdokkaana ollessaan Arne Berner sitten keräsi itse vielä enemmän ääniä kuin neljä vuotta aiemmin ja sai listallaan eniten ääniä nousten eduskuntaan, jossa pysyi kaksi kautta.
Alexander Stubb Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Stubb sai Juha Sipilän ja Timo Soinin jälkeen kolmanneksi eniten ääniä. Vaaleissa suurimmaksi puolueeksi nousi Suomen Keskusta, minkä perusteella puolueen puheenjohtaja Juha Sipilä sai hallitustunnustelijan tehtävän. Hallitusneuvottelut alkoivat 8. toukokuuta 2015 keskustan, perussuomalaisten ja kokoomuksen kesken. Puolueet julkaisivat hallitusohjelmansa 27. toukokuuta 2015 ja ilmoittivat Stubbin nousevan uuden hallituksen valtiovarainministeriksi. Kesäkuussa Stubb osallistui Bilderberg-ryhmän kokoukseen.
Rukkas-Antti Kuronen oli kansanedustajaehdokkaana Kymen vaalipiirissä vuoden 1983 eduskuntavaaleissa SMP:n sitoutumattomana ehdokkaana. Hän sai 1 658 ääntä eli puolueessaan toiseksi eniten, ja hänestä tuli kansanedustajaksi valitun Urpo Leppäsen varamies. Kurosen ammatti vaalilistoissa oli toimitusjohtaja ja kotipaikka Järvenpää. Vaalimainoksissa hänellä oli päässään asemapäällikönlakki. Kuronen on ollut myös Suomen Yksityisyrittäjäin Puoluejärjestön puoluesihteerinä.
Ihmisyydenpuolue Eduskuntavaaleissa 1991 IPU sai 2 831 ääntä (0,10%). Puolue osallistui vaaleihin kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä. Kannatus oli suurinta Helsingissä ja Uudellamaalla, joissa IPU sai 0,2 prosenttia äänistä. Puolue ei solminut yhtään vaaliliittoa. IPU osallistui vuoden 1992 kunnallisvaaleihin neljässä kunnassa (Helsinki, Espoo, Vantaa, Suomussalmi). Puolueen listat saivat yhteensä 732 ääntä (0,03%).
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue Eduskuntavaaleissa 1929 ja 1948 paikkamäärältään suurin puolue oli Maalaisliitto, mutta SDP oli ääniosuudeltaan maan suurin. SDP kuitenkin menetti suurimman puolueen asemansa Suomen 22. eduskuntavaaleissa vuonna 1958 niukasti SKDL:lle. Seuraavissa eduskuntavaaleissa vuonna 1962 SDP koki noottikriisin johdosta murskatappion ja sai 38 kansanedustajaa. Tuolloin suurin puolue oli jälleen Maalaisliitto. Eduskuntavaaleissa 1966 puolue nousi jälleen maan suurimmaksi. Seuraavan kerran ykkösasema menetettiin vasta vuoden 1991 vaaleissa Keskustalle, mutta neljän vuoden päästä eduskuntavaaleissa 1995 puolue nousi jälleen suurimmaksi saaden parhaimman tuloksen toisen maailmansodan jälkeen: 28,25 % ääniosuuden ja 63 kansanedustajaa. SDP säilytti asemansa kaksi vaalikautta ja vuoden 2003 vaalivoitosta huolimatta, keskusta nousi niukasti suurimmaksi puolueeksi. Tämän jälkeen suurimman puolueen asemaa on hallinnut keskusta ja kokoomus.
Abdirahim Hussein Vuodesta 2013 Hussein on toiminut Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan jäsenenä. Hän on ollut aiemmin myös Helsingin kaupungin maahanmuutto- ja kotoutumisasioiden neuvottelukunnan jäsen ja vaalitarkkailija Suomen mandaatilla Somalimaan presidenttivaaleissa. Hän oli ehdolla eduskuntaan Keskustan listalta Helsingin vaalipiirissä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja sai 227 ääntä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän sai Helsingissä 347 ääntä ja ylsi varasijalle. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän sai 1 349 ääntä, kuudenneksi eniten Keskustan Helsingin vaalipiirin ehdokkaista. Kesäkuussa 2016 Hussein ilmoitti eroavansa keskustasta muun muassa koulutukseen ja kehitysapuun kohdistuneiden leikkausten johdosta. Hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2017 kuntavaaleissa SDP:n edustajaksi.
Pasi Palmulehto Palmulehto oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja sai 1 074 ääntä, eniten kaikista Piraattipuolueen ehdokkaista, muttei tullut valituksi. Palmulehdon saama äänimäärä oli suurin eduskunnan ulkopuolelle jääneiden puolueiden ja valitsijamiesyhdistysten ehdokkaista.
Harri Moisio (poliitikko) Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Moisio oli 3 636 äänellään Vasemmistoliiton suosituin ehdokas Vaasan vaalipiirissä, mutta puolue ei saanut kansanedustajia. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Moisio sai toiseksi eniten ääniä Vaasassa, kaikkiaan 1 123 kappaletta. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa valittiin uudelleen valtuustoon 679 äänellä. Kuntavaaleissa 2017 Moisio keräsi 461 ääntä tullen edelleen valituksi kaupunginvaltuutetuksi.
Tuomo Romppanen Romppanen osallistui myös politiikkaan ja hän oli Lahden kaupunginhallituksen ja -valtuuston jäsen. Kunnallisvaaleissa 2004 Romppanen sai eniten ääniä (708) Vihreiden listalla. Romppanen oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2003 Hämeen vaalipiirissä Vihreän liiton listalla ja sai 1 362 ääntä yltäen varaedustajaksi. Eduskuntavaaleissa 1999 hän sai 719 ääntä eli viidenneksi eniten ääniä Vihreistä Hämeessä.
Suomen Kommunistinen Puolue (1996) SKP osallistui ensimmäisen kerran eduskuntavaaleihin vuonna 1999. SKP teki vaaliliittoja "Muutos 99" -liikkeeseen kuuluneiden puolueiden kanssa. Kyseessä oli myös ensimmäinen kerta, kun äänestäjillä oli mahdollisuus äänestää suoraan SKP-nimisen puolueen ehdokkaita. SKP:n kannatus vuosien 1999 ja 2003 eduskuntavaaleissa oli 0,76%. Vaaleissa 2007 ääniosuus ja -määrä vähenivät hieman. Vuonna 2003 SKP:lle keräsi eniten ääniä rock-muusikko Kari Peitsamo (1 803 ääntä), vaaleissa 2007 rap-artisti Seppo "Steen1" Lampela (1 842) ja vaaleissa 2011 kaupunginvaltuutettu, yhteiskuntatieteiden tohtori Jari Heinonen (798 ääntä).
Perussuomalaiset Eduskuntavaaleissa 2015 perussuomalaisten kannatus laski hieman, ja puolue menetti eduskunnassa yhden paikan. Puolue nousi silti 38 kansanedustajallaan edustajamäärältään Suomen toiseksi suurimmaksi puolueeksi saaden kolmanneksi eniten ääniä (17,7 %).
Teemu Lahtinen Lahtinen oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä perussuomalaisten listoilla. Hän sai 699 ääntä eikä tullut valituksi. Kunnallisvaaleissa 2008 Lahtinen sai Espoon perusuomalaisista toiseksi eniten ääniä (431). Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Lahtinen sai 2 024 ääntä, muttei tullut valituksi. Hän oli yksi Jussi Halla-ahon ennen vaaleja suosittelemista niin sanotulle ”Halla-ahon listalle” kuuluneista ehdokkaista. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän uusi paikkansa 538 äänellä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hän sai 2 133 ääntä eikä tullut valituksi. Halla-aho oli näidenkin vaalien alla suositellut Uudenmaan vaalipiiristä Lahtista, jonka hän kuvaili olevan ”iästään huolimatta – – maahanmuuttokriittisen liikkeen grand old man”.
Suomen tasavallan presidentti Suomen tasavallan presidentti on vuodesta 1994 lähtien valittu suoralla kansanvaalilla kuuden vuoden välein. Ehdokkaansa presidentinvaaleihin saavat asettaa sekä rekisteröidyt puolueet, joiden listalta on edellisissä eduskuntavaaleissa valittu vähintään yksi kansanedustaja, että yli 20 000 kannattajan nimilistan keränneet valitsijayhdistykset. Mikäli yksi ehdokkaista saa ensimmäisellä kierroksella yli puolet äänistä, hänet valitaan suoraan tasavallan presidentiksi. Muussa tapauksessa kaksi eniten ääniä saanutta ovat vastakkain toisella kierroksella, jolloin enemmän ääniä saanut voittaa. Ennen vuoden 2018 vaaleja Suomen jokaisessa suorassa presidentinvaalissa oli tarvittu toinen kierros.
Atte Blom Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Blom oli ehdokkaana Vasemmistoliiton listalla saaden 308 ääntä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Blom oli ehdokkaana Helsingissä Suomen Kommunistisen Puolueen listalla sitoutumattomana ehdokkaana ja sai 107 ääntä.
Katja Syvärinen Katja Maarika Syvärinen (s. 25. maaliskuuta 1971 Eura) oli Vasemmistoliiton kansanedustaja vuosina 1999–2003. Satakunnan vaalipiiriä edustanut Syvärinen sai eduskuntavaaleissa 1999 4 423 ääntä ja eduskuntavaaleissa 2003, joissa hän putosi eduskunnasta, 4 862 ääntä. Molemmissa vaaleissa puolueen eniten ääniä saanut ehdokas Satakunnassa oli Veijo Puhjo. Syvärinen toimi varsinaisena jäsenenä eduskunnan suuressa valiokunnassa ja kahden valiokunnan, tulevaisuusvaliokunnan ja ympäristövaliokunnan, varajäsenenä.
Eduskuntavaalit 1954 Vaalit olivat ennätyksellisen vilkkaat ja uurnilla kävi ensimmäisen kerran Suomen historiassa yli kaksi miljoonaa äänioikeutettua. Maalaisliitto oli rakentanut puoluesihteerinsä Arvo Korsimon johdolla Suomen joka kolkkaan ulottuneen piiriorganisaation, ns. tukimiesverkoston, joka tähtäsi pohjimmiltaan vuoden 1956 presidentinvaaliin. Puolue hyötyikin äänestysaktiivisuuden noususta eniten: se voitti yli 60 000 ääntä ja sai kaksi paikkaa lisää. Molemmat vasemmistopuolueet lisäsivät kannatustaan yli 40 000 äänellä, mutta vasemmisto kokonaisuudessaan sai vain yhden lisäpaikan, joka meni SDP:lle. Kokoomus menetti vajaat 10 000 ääntä, mutta vaalimatematiikka kohteli sitä äänestäjiäkin tylymmin, koska sen paikkaluku pieneni jopa neljällä. Vaalitulosta pidettiin elintärkeänä torjuntavoittona presidentinvaaliin valmistautuneelle Urho Kekkoselle.
Suomen Maaseudun Puolue Suomen Maaseudun Puolue (lyhenne SMP) oli suomalainen keskustapopulistinen puolue, joka henkilöityi pitkälti johtajaansa Veikko Vennamoon. Puolue perustettiin 1950-luvun lopussa Vennamon irtauduttua Maalaisliitosta. SMP:n kannatus oli suurimmillaan 1970-luvun alussa ja uudelleen 1980-luvun alussa, jolloin puolue sai noin 10 prosenttia äänistä eduskuntavaaleissa. Urho Kekkosen presidenttikaudella SMP oli tiukasti oppositiossa, mutta 1980-luvulla se osallistui Sorsan ja Holkerin hallituksiin. SMP ajautui konkurssiin vuoden 1995 eduskuntavaalien jälkeen, ja sen seuraajaksi perustettiin Perussuomalaiset.
Hertta Kuusinen Kuusinen sai vuoden 1948 eduskuntavaaleissa 58 770 ääntä. Luku ei ole vertailukelpoinen myöhempiin äänimääriin, sillä vaalijärjestelmä muuttui vuonna 1970. Luku oli suurin eduskuntavaaliehdokkaan saama äänimäärä vuoden 2007 eduskuntavaaleihin asti, jolloin Sauli Niinistö sai 60 563 ääntä. Kuusinen on yhä kautta aikojen toiseksi eniten ääniä saanut eduskuntavaaliehdokas (ks. luettelo eduskuntavaalien ääniharavista). Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Kuusinen oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1947–1950, 1954–1957 ja 1960–1964.
Ola Rosendahl Rosendahl toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta, vuodet 1995–2003. Hän sai eduskuntavaaleissa 1995 6428 ääntä Uudenmaan läänin vaalipiirissä, toiseksi eniten vaalipiirinsä neljästä valitusta RKP:n edustajasta, ja eduskuntavaaleissa 1999 5306 ääntä Uudenmaan vaalipiirissä, neljänneksi eniten yhtä monesta valitusta RKP:n edustajasta. Eduskuntavaaleissa 2003 hän ei ollut enää ehdolla. Rosendahl oli kahdeksan vuotta, huhtikuusta 1995 maaliskuuhun 2003, eduskunnan talousvaliokunnan jäsen ja hän vaikutti varsinaisena jäsenenä myös maa- ja metsätalousvaliokunnassa (1995–1999) ja valtiovarainvaliokunnassa (1999–2003). Vuodet 2000–2003 hän kuului valtiontilintarkastajiin.
Perussuomalaiset Puolueella oli perustettaessa yksi kansanedustaja, SMP:n listalta Vaasan vaalipiiristä valittu Raimo Vistbacka. Vistbacka uusi paikkansa vuoden 1999 vaaleissa. Eduskuntavaaleissa 2003 puolue sai kolme edustajaa: uusina valittiin puheenjohtaja Timo Soini Uudeltamaalta ja Tony Halme Helsingistä. Vuoden 2007 eduskuntavaaleihin puolue asetti tavoitteekseen 6 prosentin kannatuksen ja 10 paikkaa. Tony Halme ei asettunut ehdolle. Puolue solmi vaaliliittoja Itsenäisyyspuolueen, kokoomuksen, kristillisdemokraattien ja Köyhien asialla -puolueen kanssa. Perussuomalaisten kannatus nousi 4 prosenttiin ja paikkamäärä viiteen. Soinin ja Vistbackan lisäksi eduskuntaryhmään nousivat Pentti Oinonen (Pohjois-Savon vaalipiiri), Pertti ”Veltto” Virtanen (Pirkanmaan vaalipiiri) ja Pirkko Ruohonen-Lerner (Uudenmaan vaalipiiri), kaksi jälkimmäistä sitoutumattomina. Soini keräsi kolmanneksi eniten ääniä koko maassa. Loppuvuodesta 2010 kansanedustaja Markku Uusipaavalniemi loikkasi keskustasta perussuomalaisiin.
Suomen presidentinvaali 1968 Eniten huomiota herättänyt piirre vaalien edellä oli Urho Kekkosta aiemmin kiivaasti vastustaneen ja vuoden 1962 eduskuntavaaleissa kannatuksensa aallonpohjan kokeneen SDP:n asettuminen näissä vaaleissa Kekkosen taakse. Taustalla oli SDP:n johdon vaihtuminen ja puolueen ns. kolmannen linjan voitto vuoden 1963 puoluekokouksessa. Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa SDP oli noussut suurimmaksi puolueeksi, mistä seurasi sen tulo pääministeripuolueeksi. Rafael Paasion johtamalla vasemmiston ja keskustan yhteishallituksella oli myös Urho Kekkosen vankka tuki. SDP:n äänestäjien keskuudessa esiintyi kuitenkin edelleen tyytymättömyyttä, jopa suoranaista katkeruuttakin Kekkosta kohtaan tämän aikaisempien sisäpoliittisten otteiden vuoksi. SDP:n nuorten kannattajien taholla heräsi vuonna 1966 ajatus vasemmiston yhteisestä presidenttiehdokkaasta, mutta kansandemokraatit eivät innostuneet asiasta. Urho Kekkonen pahastui Matti Virkkusen asettumisesta Kokoomuksen presidenttiehdokkaaksi ja olisi nähnyt kokoomuslaisena vastaehdokkaana mieluummin vanhan ystävänsä, Uuden Suomen entisen päätoimittajan, ylipormestari Lauri Ahon.
Forssa Forssalle on ollut tunnusomaista vasemmistopuoluiden paikkaenemmistö valtuustossa vuoden 1992 vaaleihin saakka. Eduskuntavaaleissa Forssa on ollut historiallisesti vasemmistoenemmistöinen kunta ja vuosina 1983–2011 pidetyissä eduskuntavaaleissa SDP oli yhtäjaksoisesti suurin puolue vuoden 2007 vaaleihin asti, jolloin se putosi toiselle sijalle. Myös presidentinvaaleissa sosialidemokraattien ehdokas on saanut eniten ääniä.
Mouvement Républicain Populaire Vuoden 1965 presidentinvaaleissa MRP asettui yhdessä useiden muiden keskusta-oikeistolaisten puolueiden kanssa tukemaan Jean Lecanuetia, joka sai vasta kolmanneksi eniten ääniä. Lecanuetia tukeneet puolueet muodostivat helmikuussa 1966 uuden Centre Démocrate -nimisen keskustapuolueen, mutta se menestyi heikosti vuosien 1967 ja 1968 parlamenttivaaleissa. MRP lakkasi tällöin käytännössä toimimasta itsenäisenä puolueena.
Eduskuntavaalit Eduskuntavaalien vaalitapa on henkilö- ja listavaalin yhdistelmä, jossa äänestetään vaaliliittojen vaalipiireittäin asettamia ehdokkaita. Samaan vaaliliittoon kuuluvat yleensä tietyn puolueen ehdokkaat, mutta myös eri puolueet voivat sopia, että muodostavat yhteisen vaaliliiton. Vaaliliitot saavat äänimääräänsä vastaavan suhteellisen osuuden vaalipiirissä jaettavista paikoista. Ehdokaslistojen sisäinen järjestys määräytyy ehdokkaiden saamien henkilökohtaisten äänien mukaan.
Ääntenlaskennassa noudatetaan d'Hondtin menetelmää. Ehdokkaat saavat vertailuluvut, jotka lasketaan jakamalla vaaliliiton kokonaisäänimäärä järjestysluvulla, joka osoittaa kuinka monenneksi eniten ääniä kukin ehdokas sai saman vaaliliiton ehdokkaista. Valituiksi tulevat ne ehdokkaat, joiden näin lasketut vertailuluvut ovat suurimmat.
Heli Paasio Heli Tuulikki Paasio (s. 24. marraskuuta 1972 Turku) on suomalainen poliitikko. Hän toimi SDP:n Varsinais-Suomen vaalipiirin kansanedustajana vuodesta 1999 vuoteen 2015. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Paasio sai vaalipiirinsä ehdokkaista eniten ääniä (13 958). Koko maassa äänimäärä oli kahdeksanneksi suurin. Joulukuussa 2013 Paasio ilmoitti, ettei aio enää asettua ehdolle vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Abdullah Tammi Tammi ilmoitti aikovansa perustaa uuden puolueen, Sosialistisen Rauhan Puolueen, joka ei korosta uskonnollisia kysymyksiä. Myöhemmin hän kertoi olevansa mukana Suomen Työväenpuolueessa. Tammi oli Suomen Työväenpuolueen ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiirissä ja sai 25 ääntä. Nykyään hän toimii perustamassaan Punakaartissa.
Kalevi Olin Olin on ollut mukana Jyväskylän kaupunginvaltuustossa 1980–2011 ja toimi sen puheenjohtajana 1996–1997 sekä varapuheenjohtajana 1988–1994 ja 2009–2011. Maakuntapolitiikkaan Olin on osallistunut Keski-Suomen liiton maakuntahallituksen puheenjohtajana 1993–1996 ja maakuntavaltuuston 1. varapuheenjohtajana 1997–2011. Vuonna 2009 hän oli ehdolla Euroopan parlamenttivaaleissa, muttei tullut valituksi 13 191 äänellään. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Olin sai vaalipiirissään SDP:n ehdokkaista kolmanneksi eniten ääniä, mikä yleensä on riittänyt valintaan. Puolue menetti vaalissa kolmannen paikkansa ja Olin jäi valitsematta sijoittumalla vaalipiirinsä kansanedustajan 1. varasijalle. Puolueensa toisesta eduskuntapaikasta hän jäi 87 äänen päähän.
Anna Bertills Bertills oli kesäkuusta 2008 kesäkuuhun 2010 yksi puolueensa kolmesta varapuheenjohtajasta. Hän ei ollut ehdolla kolmannelle varapuheenjohtajakaudelle puoluekokouksessa 2010. Hän on toiminut myös RKP:n Vöyri-Maksamaan paikallisosaston puheenjohtajana vuosina 2007–2009 ja puolueensa nuorisojärjestön Svensk Ungdomin puheenjohtajana toukokuusta 2005 toukokuuhun 2007. Bertills on ollut RKP:n ehdokkaana neljissä vaaleissa. Kunnallisvaaleissa 2012 hänet valittiin Vaasan kaupunginvaltuuston jäseneksi. Kunnallisvaaleissa 2004 hän jäi Turussa kolmannelle varasijalle. Hän oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2007, joissa sai 1 393 ääntä Vaasan vaalipiirissä, ja europarlamenttivaaleissa 2009, joissa sai 6 000 ääntä, kuudenneksi eniten puolueensa ehdokkaista. Suurin osa hänen eurovaaleissa saamistaan äänistä, 4 447, tuli Vaasan vaalipiirin alueelta.
Eduskuntavaalit 1991 Vaaleihin osallistui 17 rekisteröityä puoluetta – enemmän kuin koskaan aiemmin. Puolueista seitsemän osallistui eduskuntavaaleihin ensimmäistä kertaa. Näistä Naisten puolue, Ihmisyydenpuolue ja Riippumattomat Sitoutumattomat Eläkeläiset Suomessa (RSES) oli merkitty puoluerekisteriin vasta aivan vaalien alla. Vasemmistoliittoa lukuun ottamatta kaikki uudet yrittäjät jäivät ilman eduskuntapaikkoja. Vaaleissa asetettiin yhteensä 1910 ehdokasta, joista 26 esiintyi puolueiden ulkopuolisilla listoilla. Kolme suurinta puoluetta keräsi hyväksytyistä äänistä yli 66 prosenttia ja eduskuntaan päässeet yli 97 prosenttia. Äänistä hylättiin peräti 1,9 prosenttia, mikä oli uusi ennätys. Puoluerekisteristä poistettiin vaalien jälkeen kaksissa eduskuntavaaleissa paikoitta jääneet Perustuslaillinen Oikeistopuolue ja Suomen Eläkeläisten Puolue. SEP palasi rekisteriin seuraavana vuonna. Riippumattomat Sitoutumattomat Eläkeläiset Suomessa -puolueen nimeksi vaihdettiin myöhemmin vuoden 1991 aikana Eläkeläiset Kansan Asialla.
Forssan politiikka Forssan kaupungin politiikalle on ollut tunnusomaista vasemmistopuoluiden paikkaenemmistö valtuustossa vuoden 1992 vaaleihin saakka. Eduskuntavaaleissa Forssa on ollut historiallisesti vasemmistoenemmistöinen kunta ja vuosina 1983–2011 pidetyissä eduskuntavaaleissa SDP oli yhtäjaksoisesti suurin puolue vuoden 2007 vaaleihin asti, jolloin se putosi toiselle sijalle. Myös presidentinvaaleissa sosialidemokraattien ehdokas on saanut eniten ääniä.
Paavo Arhinmäki Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Arhinmäki oli puolueensa sekä Helsingin vaalipiirin suurin ja koko maan neljänneksi suurin ääniharava keräten 17 226 ääntä.
Arhinmäki oli myös vasemmistoliiton presidenttiehdokas presidentinvaaleissa 2012. Hän oli Suomen historian nuorin presidenttiehdokas. Hän sai 5,5% äänistä ja sijoittui kuudenneksi.
Sinivalkoinen Rintama Eduskuntavaaleissa 2011 Vapauspuolue asetti yhteensä 60 ehdokasta kaikissa manner-Suomen vaalipiireissä, mutta se jäi ilman kansanedustajia. Puolueen kannatus oli suhteellisesti suurinta (0,6 %) Varsinais-Suomen vaalipiirissä. Eniten ääniä keräsi Olavi Mäenpää (1 026).
Suomen Kansan Demokraattinen Liitto Parhaimman vaalituloksensa SKDL saavutti vuoden 1958 eduskuntavaaleissa, jolloin se nousi eduskunnan suurimmaksi puolueeksi noin 23 prosentin kannatuksella ja 50 kansanedustajalla. Viimeisissä eduskuntavaaleissaan 1987 SKDL sai vain 16 kansanedustajaa ja alle 10 % äänistä. Kannatus alkoi laskea 1970-luvun puolivälin jälkeen.
Kalle Myllylä Myllylä toimi valtiopäivämiehenä Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivillä 1897, 1899 ja 1905–1906. Hän edusti talonpoikaissäätyä. Hän oli myös Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä edustanut Myllylä valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, eduskuntavaaleissa 1907, joissa hän keräsi eniten ääniä vaalipiirissään, eduskuntavaaleissa 1908 ja eduskuntavaaleissa 1909. Hän toimi kansanedustajana toukokuusta 1907 helmikuuhun 1910. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, pankkivaliokunnassa, sivistysvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.
Jari Leino Hän oli muutos 2011 -puolueen hallituksen jäsen puolueen perustamisesta lähtien 31. joulukuuta 2011 saakka. Leino on yksi kolmesta puolueen perustajajäsenestä Juha Mäki-Ketelän ja Jiri Kerosen ohella. Hän oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiiristä saaden 178 ääntä. Vuoden 2015 vaaleissa hän sai 268 ääntä.
Helena Molander Nykyisin Molander toimii Lasten perusoikeudet – Children’s Fundamental Rights ry -nimisen yhdistyksen puheenjohtajana. Molander oli ehdokkaana Eurovaaleissa 2004 Kristillisdemokraattien listalla, sai 2 044 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Molander oli Suomen Kristillisdemokraattisen puolueen sitoutumattomana ehdokkaana Helsingin vaalipiirissä. Hän sai 522 ääntä eikä tullut valituksi.
Suomi 1960-luvulla Vuonna 1959 perustettu Suomen maaseudun puolue nousi johtajansa Veikko Vennamon johdolla nostamaan ”unohdetun kansan”, eli pienviljelijöiden ja muiden yhteiskunnan murroksessa jalkoihin jääneiden, asioita esille. Puolueen nimi oli aluksi "Suomen Pientalonpoikien Puolue"; nimi muutettiin Suomen maaseudun puolueeksi vuonna 1966. Vuoden 1968 presidentinvaaleissa Vennamo sai kaikkien yllätykseksi 33 valitsijamiestä, mikä ennakoi vuoden 1970 eduskuntavaalien 18 paikan vaalivoittoa. Puoluetta kannatettiin lähinnä Itä- ja Pohjois-Suomessa, jossa ajat olivat taloudellisesti hyvin huonot. Syntyi uusi poliittinen termi: vennamolaisuus.
Kansanpuolue (1932) Vuoden 1936 eduskuntavaaleissa Kansanpuolue sai vain yhden kansanedustajan ja 7 449 ääntä (0,63 %). Vaalien jälkeen puolue päätti yhdistyä yhdessä Suomen pienviljelijäin puolueen (SPP) kanssa Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueeksi. Yhtymistä oli enteillyt jo 1934 perustettu yhteinen lehti "Pohjanmaan Sana", johon yhdistyivät "Kansan Sana" ja SPP:n "Pohjanmaan pienviljelijä". Kiistaa puolueiden välillä syntyi ennen yhtymistä muun muassa perustettavan puolueen nimestä, ja loppuvuodesta 1935 "Pohjanmaan Sanasta", jonka pienviljelijäpuoluelaiset valtasivat. Kansanpuolue perusti 1936 kilpailevan "Maalaiskansa"-lehden ja saman vuoden eduskuntavaaleissa puolueet tappelivat keskenään. Molempien puolueiden kärsittyä vaaleissa tappion muuttuivat mielipiteet viimein suotuisiksi yhtymiselle. Mukaan hankkeeseen tuli myös Pulatoimikuntien keskustoimikunta ja uusi puolue perustettiin Seinäjoella 20. joulukuuta 1936.
Maalaistyöväen puolue Vuoden 1907 eduskuntavaaleihin Maalaistyöväen puolue sai perustetuksi neljä valitsijayhdistystä, ja ehdokkaita oli Frans Nuupalan itsensä lisäksi vain kuusi: kolme Tyrväältä, kaksi Mouhijärveltä, yksi Nakkilasta ja yksi Tampereelta. Maalaistyöväen puolue sai vaaleissa 1 246 ääntä, joista suurimman osan oli kerännyt Nuupala itse. Kansanedustajan paikka jäi häneltä saavuttamatta, sillä siihen olisi tarvittu noin 4 000 ääntä.
Vanhasen II hallitus Pääministerinä oli keskustan Matti Vanhanen, joka oli hallitustunnustelija ja eduskunnan suurimman puolueen puheenjohtaja. 1990-luvulta lähtien oli ollut tapana, että edustajamäärältään hallituksen toiseksi suurimman puolueen puheenjohtaja toimii valtiovarainministerinä, ja niinpä Vanhasen II hallituksen valtiovarainministerinä oli kokoomuksen Jyrki Katainen. Vaikka Sauli Niinistö sai kokoomuslaisista eniten ääniä eduskuntavaaleissa, häntä ei nimitetty ministeriksi vaan eduskunnan puhemieheksi.
Juho Kautto Kautto on ollut vasemmistoliiton ehdokkaana Keski-Suomen vaalipiirissä eduskuntavaaleissa vuosina 2011 ja 2015. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kautto sai vasemmistoliiton ehdokaslistalla 2112 ääntä ja tuli valituksi varakansanedustajaksi, kun Eila Tiainen valittiin Keski-Suomesta vasemmistoliiton kansanedustajaksi. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Kautto sai 2368 ääntä, ollen jälleen toinen Eila Tiaisen jälkeen vasemmistoliiton listalla, mutta vasemmistoliitto menetti vaaleissa ainoan kansanedustajan paikkansa Keski-Suomesta.
Pekka Haavisto Vuoden 2007 vaaleissa Haavisto palasi eduskuntaan noin 5 400 äänellä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän sai 7 470 ääntä. Haavisto jatkoi eduskunnassa vuoden 2015 vaalien jälkeen keräten Vihreiden suurimman äänisaaliin valtakunnallisesti – 14 204 ääntä. Haavisto oli myös vaalien kahdeksanneksi eniten ääniä kerännyt ehdokas.
Eduskuntavaalit 2015 Suomen 37. eduskuntavaalit järjestettiin sunnuntaina 19. huhtikuuta 2015 ja niissä valittiin vaalikauden 2015–2019 eduskunta. Keskusta nousi selvästi suurimmaksi puolueeksi. Perussuomalaiset likimain säilytti kannatuksensa, joka oli moninkertaistunut vuodesta 2007 vuoden 2011 vaaleihin, ja päätyi ensimmäistä kertaa hallitukseen. Kokoomus sai perussuomalaisia enemmän ääniä, mutta jäi vaalimatematiikan vuoksi kolmanneksi. Neljänneksi suurimman SDP:n tulos oli historiallisen huono.
Kalle Jokinen (kokoomuslainen poliitikko) Jokinen valittiin ensimmäisen kerran Orimattilan valtuustoon kunnallisvaaleissa 2000, joissa hän sai 191 ääntä ja oli kaupungin ääniharava. Kunnallisvaaleissa 2004 hän sai 205 ääntä, vuoden 2008 vaaleissa 281 ääntä ja vuoden 2012 vaaleissa 272 ääntä. Vuosina 2003–2004 ja 2007–2008 Jokinen toimi kaupunginhallituksen puheenjohtajana ja vuosina 2009–2012 kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Vuosina 2004–2008 hän oli Hämeen Kokoomuksen piirihallituksen puheenjohtaja.
Jokinen oli ehdolla eduskuntavaaleissa 2007, joissa hän sai 4 283 ääntä Hämeen vaalipiirissä, viidenneksi eniten vaalipiirin kokoomusehdokkaista. Syyskuussa 2009 kansanedustaja Jari Koskisesta tuli Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin johtokunnan jäsen ja Jokinen nousi varasijalta eduskuntaan. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän oli vaalipiirinsä kolmanneksi eniten ääniä saanut kokoomusehdokas 5 271 äänellä.
Jani Mäkelä Mäkelä oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, joissa hän sai 4 909 ääntä Kymen vaalipiirissä ja ylsi varasijalle. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, joissa hän sai 6 102 ääntä Kaakkois-Suomen vaalipiirissä. Mäkelä on ollut Veikkauksen hallintoneuvoston jäsen vuodesta 2015 lähtien.
Ilkka Kantola Kantola valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa SDP:n listoilta Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Kantola ilmoittautui helmikuussa 2008 puheenjohtajaehdokkaaksi SDP:n vuoden 2008 puoluekokoukseen. Äänestyksessä 6. kesäkuuta hän sai kahdeksan ääntä. Lopulta hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi.
Anne Bland Bland oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, joissa sai Satakunnan vaalipiirissa 476 ääntä. Europarlamenttivaaleissa 2014 hän sai 3 078 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Bland oli ehdolla Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Toukokuussa 2015 hän kertoi jättävänsä politiikan.
Heikki Patomäki Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Patomäki oli Vasemmistoliiton ehdokkaana ja sai 1 311 ääntä. Patomäki toimi myös puolueen asiantuntijana kesän 2011 hallitusneuvotteluissa. Hänet valittiin vasemmistoliiton puoluehallitukseen vuonna 2013. Hän oli ehdolla vuoden 2014 eurovaaleissa ja vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Keski-Suomen Työ Vastikään perustettu SKDL sai vuoden 1945 eduskuntavaaleissa kolmasosan keskisuomalaisten äänistä ja puolueen kannatus pysyi myöhemminkin yleensä 20 prosentin tasolla. Kansandemokraattisista sanomalehdistä maakunnan kansandemokraatit tilasivat aluksi "Vapaata Sanaa" ja "Työkansan Sanomia" sekä vaasalaista "Kansan Ääntä". Paikallisista lehdistä luettiin mieluummin "Keskisuomalaista" kuin kommunisminvastaista "Työn Voimaa".
Lea Mäkipää Lea Mäkipää on kuulunut Kihniön kunnanvaltuustoon vuodesta 1981 lähtien edustaen aluksi SMP:tä, nykyisin perussuomalaisia. Kansanedustajana hän on toiminut 1983–1995 ja uudestaan vuodesta 2011 eteenpäin. Vuoden 2011 vaaleissa hän sai 23. eniten ääniä koko Suomessa. Vuoteen 2015 mennessä hän oli kuitenkin menettänyt kolmanneksen kannatuksestaan. Mäkipää jättää eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto Vuoden 1962 eduskuntavaalessa vain kaksi TPSL:n kansanedustajaa uusi paikkansa. He olivat Impi Lukkarinen ja Martta Salmela-Järvinen. Eduskuntavaalien 1966 puolue sai historiansa parhaan tuloksen ja seitsemän kansanedustajaa. Martta Salmela-Järvinen jätti eduskunnan ja Impi Lukkarinen sai seurakseen Vappu Heinosen, Tyyne Leivo-Larssonin, Viljo Pousin, Olavi Saarisen, Aili Siiskosen ja Olli J. Uotin. Eduskuntakauden aikana menehtyi äkillisesti 13. toukokuuta 1967 puolueen näkyvimpiin hahmoihin lukeutunut Uoti, mikä oli puolueelle suuri menetys. Hänen tilalleen tuli vaaliliittokumppani SKDL:n Kauko Tamminen. Vuoden 1970 eduskuntavaaleissa TPSL menetti kaikki eduskuntapaikkansa.
Naisten puolue Eduskuntavaaleissa 1991 Naisten puolueella oli ehdokkaita kaikissa Manner-Suomen vaalipiireissä Kymiä lukuun ottamatta. Kannatus oli suurinta Helsingissä (1,1 %). Vuonna 1995 puolueella oli lista kymmenessä vaalipiirissä. Kannatus oli jälleen vahvinta Helsingissä (0,8 %). Naispuolueen ehdokkaita olivat muun muassa Tarja Smura (Miss Suomi 1993) ja Sanelma Vuorre (Miss Messuhalli 1941). Eniten henkilökohtaisia ääniä keräsi puheenjohtaja Söderling (1 418).
Keskustan Uudenmaan piiri Eduskuntavaaleissa 2015 sai Askolan kunnasta toiseksi eniten ääniä Olavi Merihaara, 244. Häntä enemmän sai ääniä Askolasta vain Timo Soini, 247. Uudenmaan vaalipiirissä Merihaara sai 714 ääntä.
Johan Bäckman Bäckman pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2009 vaaleissa sitoutumattomana ehdokkaana vasemmistolaisen Suomen työväenpuolueen listoilta ja sai vaaleissa 554 ääntä eli eniten puolueessaan, muttei tullut valituksi. Hän pyrki kansanedustajaksi vuoden 2011 vaaleissa Suomen Työväenpuolueen listalta Suomen antifasistisen komitean edustajana Helsingin vaalipiirissä, ja saman puolueen ehdokkaana vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Espoon vaalipiirissä, muttei tullut valituksi.
Kypärämäki Kypärämäen äänestysalueeseen kuuluu Kypärämäen kaupunginosan lisäksi Kortepohjan kaupunginosan asuinalue Kortemäki sekä osa Ruokkeen kylästä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa eniten ääniä Kypärämäessä sai perussuomalainen Kauko Tuupainen, joka on entinen kypärämäkeläinen ja entinen sosiaalidemokraatti. Presidentinvaalien 2012 toisella kierroksella Pekka Haavisto sai 50,1 % Kypärämäen äänistä.
Jorma Vokkolainen Vokkolainen valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1995 Kuopion läänin vaalipiiristä. Hän sai vaaleissa 5 397 ääntä, kuudenneksi eniten vaalipiirin sisällä. Vokkolaisen lisäksi Vasemmistoliitto sai vaalipiiristä läpi toisenkin edustajan, yhden enemmän kuin edellisvaaleissa, kun Vokkolaisen lisäksi eduskuntaan valittiin myös istuva edustaja Iivo Polvi. Vokkolainen valittiin jatkokaudelle eduskuntavaaleissa 1999, joissa Vasemmistoliitto menetti Kuopion vaalipiirissä toisen edustajanpaikkansa. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä neljässä valiokunnassa, huhtikuusta 1995 marraskuuhun 1996 lakivaliokunnassa, huhtikuusta 1995 kesäkuuhun 1998 työasiainvaliokunnassa, marraskuusta 1996 kesäkuuhun 1998 puolustusvaliokunnassa ja kesäkuusta 1998 kuolemaansa saakka valtiovarainvaliokunnassa. Vokkolainen oli myös puolueensa ensimmäinen varapuheenjohtaja vuodesta 1998 kuolemaansa saakka.
Isänmaallinen Kansanliike (1993) 1990-luvulla IKL:n jäseniä esiintyi sitoutumattomina perussuomalaisten, kokoomuksen ja SEP:n listoilla. Järviharju oli vuosien 1995 ja 2003 eduskuntavaaleissa Yhteisvastuu puolueen listoilla ja Europarlamenttivaaleissa 2004 Suomen Kansan Sinivalkoisten ehdokkaana. Kunnallisvaaleissa 2004 Järviharju valittiin Ilmajoen kunnanvaltuustoon perussuomalaisten listalta. Vuonna 2006 Järviharjun johtama ryhmä sai vallan Väinö Kuisman puoluerekisteriin kuuluneessa Suomi – Isänmaa -järjestössä ja sen nimi vaihdettiin Suomen isänmaalliseksi kansanliikkeeksi. IKL osallistui vuoden 2007 eduskuntavaaleihin neljässä vaalipiirissä. Puolueen viisi ehdokasta saivat yhteensä 821 ääntä (0,03 %). Järjestö poistettiin rekisteristä vaalien jälkeen.
Pienviljelijäin puolue PMP:llä oli perustettaessa kaksi kansanedustajaa, yksi kummastakin puolueesta, jotka vielä eduskuntavaaleissa 1936 tappelivat keskenään. Presidentinvaalissa 1937 PMP kannatti K. J. Ståhlbergia. Seuraaviin eduskuntavaaleihin puolue lähti luottavaisin mielin, mutta sen äänimäärä ja -osuus laskivat. Puolue onnistui silti säilyttämään kansanedustajansa. PMP sai paikkansa Oulun vaalipiiristä, jossa puolue sai 14,6 % äänistä.
Marjatta Stenius-Kaukonen Marjatta Stenius, joka on koulutukseltaan tekstiiliteknologian diplomi-insinööri, valittiin SKDL:n kansanedustajaksi Hämeen pohjoisesta vaalipiiristä (nykyinen Pirkanmaan vaalipiiri) vuoden 1975 vaaleissa. Hän sai tuolloin 13 757 ääntä, neljänneksi eniten koko Suomessa. Stenius kuului myös Suomen kommunistiseen puolueeseen, jonka taistolaissiipeen hän lukeutui koko SKDL-eduskuntauransa ajan. Vuoden 1979 vaaleissa Mattsson sai 11 082 ääntä. Nykyisen nimensä hän otti mennessään naimisiin 1981.
Johannes Heinonen (taiteilija) Eduskuntavaaleissa 2011 Heinonen oli Pirkanmaan vaalipiirissä Suomen Kommunistisen Puolueen ehdokkaana ja sai 56 ääntä.
Ensio Laine Raunistulan demokraattisiin nuoriin kuulunut Suomen demokraattisen nuorisoliiton (SDNL) aktiivi Laine valittiin 1954 Turun kaupunginvaltuustoon, jonkä jäsenenä hän oli seuraavat 46 vuotta. Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa Laine sai SKDL:n listoilla 3 277 ääntä, joilla pääsi varapaikalle. Kansanedustajaksi hän nousi 24. toukokuuta 1968 Pekka Silanderin kuoltua pitkäaikaiseen sairauteen. Laine tuli valituksi kaikissa seuraavissa eduskuntavaaleissa, joihin osallistui. Laineelle myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi 1995.
Suomen Keskusta Vuoden 1991 eduskuntavaaleissa keskusta sai niin sanotun veret seisauttavan vaalivoiton ja siitä tuli maan suurin puolue. Seuraavissa eduskuntavaaleissa vuonna 1995 puolueen kannatus kuitenkin laski, ja se jäi toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Vuoden 1999 eduskuntavaaleissa keskustan kannatus jälleen nousi, mutta se ei onnistunut nousemaan SDP:n ohi suurimmaksi puolueeksi.
Jiri Keronen Keronen oli ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Varsinais-Suomen vaalipiirissä muutos 2011:n listalla ja sai 401 ääntä jääden valitsematta. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän oli ehdolla Turussa, mutta ei tullut valituksi valtuustoon. Keronen osallistui vuoden 2015 eduskuntavaaleihin piraattipuolueen listoilta Uudenmaan vaalipiiristä ja sai 348 ääntä, eikä tullut valituksi.
Forssan politiikka Pienemmistä puolueista Vihreät on saanut merkittävästi kannatusta vuosien 1992, 1996 ja 2000 vaaleissa. Vuoden 1996 kunnallisvaaleissa Vihreät saivat Forssasta neljänneksi eniten ääniä koko Suomessa. Vuoden 2000 vaaleissa Forssa oli Suomen 11. "vihrein" kunta. Suomen Maaseudun Puolueen kannatus oli takavuosina melko pientä; puolueella oli yksi edustaja valtuustossa vuoden 1984 vaalien jälkeen. Puolueen seuraaja Perussuomalaiset sai yhden valtuutetun jälleen vuoden 2008 vaaleissa. Vuoden 2012 vaaleissa Perussuomalaiset nelinkertaisti paikkamääränsä saaden neljä kaupunginvaltuutettua. Muista puolueista Kristillisdemokraateilla on usein ollut yksi kaupunginvaltuutettu. Eduskuntapuolueista Ruotsalainen Kansanpuolue ei ole asettanut Forssaan edes ehdokkaita.
Sanelma Vuorre Vuoden 1995 eduskuntavaaleissa Vuorre oli Naisten puolueen ehdokkaana Uudenmaan vaalipiirissä. Hän sai 30 ääntä.
Uusi Suomalainen Puolue Suomalaisen Työn Puolue osallistui eduskuntavaaleihin 1933 Uudenmaan, Turun läänin pohjoisessa ja Vaasan läänin itäisessä vaalipiirissä. Puolue sai 226 ääntä Uudellamaalla ja noin 40 Vaasan itäisessä. Turun pohjoisessa STP:n ja Kansanpuolueen vaaliliitto sai yhteensä 311 ääntä.
Terhi Peltokorpi Peltokorpi pyrki eduskuntaan myös vuoden 2007 vaaleissa, sai kolmanneksi eniten ääniä keskustasta (1158 ääntä) ja oli ensimmäinen putoaja varaedustajan paikalta. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Peltokorpi sijoittui jälleen varasijalle. Heinäkuussa 2014 Mari Kiviniemi nimitettiin OECD:n apulaispääsihteeriksi ja Peltokorpi nousi varasijalta hänen tilalleen eduskuntaan.
Eeva-Johanna Eloranta Eeva-Johanna Eloranta (s. 4. maaliskuuta 1966 Turku) on suomalainen kansanedustaja ja poliitikko. Hänet valittiin Suomen sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja uudelleen vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Elorannalla on sekä filosofian että valtiotieteen maisterin tutkinnot.
Suomi 1960-luvulla Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa Suomeen tuli vasemmistoenemmistöinen eduskunta, ja alettiin keskustella hyvinvointivaltion luomisesta. Ammattiyhdistysten vaikutusvalta nousi. Suurimmat puolueet olivat tuolloin Suomen Sosialidemokraattinen Puolue, Keskustapuolue ja Suomen Kansan Demokraattinen Liitto.
Sirkka Lekman Lekman toimi kansanedustajana syyskuusta 1998 maaliskuuhun 1999. Hän nousi eduskuntaan, kun Anssi Rauramo siirtyi Helsingin kaupungin liikuntajohtajaksi. Hän sai eduskuntavaaleissa 1995 1774 ääntä ja oli kolmannella varasijalla Pirjo-Riitta Antvuoren ja Seppo Kanervan jälkeen, jotka nousivat kansanedustajiksi syksyllä 1996. Lekman oli varsinaisena jäsenenä eduskunnan työasiainvaliokunnassa ja ympäristövaliokunnassa sekä sivistysvaliokunnan varajäsen. Eduskuntavaaleissa 1999 hän putosi eduskunnasta jäätyään toiselle varasijalle. Viimeisimmän kerran Lekman on ollut eduskuntavaaliehdokkaana eduskuntavaaleissa 2003, joissa hän sai 2887 ääntä, jotka riittivät kuudenteen varasijaan, ja oli eniten ääniä saanut ehdokas kahdella äänestysalueella, Suutarilassa ja Töyrynummella.
Veikko Vennamo Vennamo perusti vuonna 1959 uuden puolueen, "Suomen Pientalonpoikien Puolueen", joka muutti myöhemmin nimensä Suomen Maaseudun Puolueeksi. Puolueen toiminta perustui Vennamon persoonaan, ja hän oli SPP:n ainoa kansanedustaja. Vuoden 1962 presidentinvaalien alla Vennamo yhtyi näkyvästi ns. Honka-liittoon, joka kuitenkin hajosi noottikriisin yhteydessä loppusyksyllä 1961. Vuoden 1962 eduskuntavaaleissa Vennamo putosi eduskunnasta 27 äänen marginaalilla, mutta pääsi takaisin 1966 SMP:n ehdokkaana. Eduskuntatyössä SMP ja sen ainoa edustaja eivät löytäneet kumppaneita. SMP:n menestys alkoi vuoden 1968 presidentinvaaleista, joissa ehdokkaana ollut Vennamo sai runsaasti julkisuutta, jota puolueen yleensä oli vaikea saada. Vuoden 1970 vaaleissa puolue sai 18 eduskuntapaikkaa. Uusista kansanedustajista, joista hyvin monella ei ollut aiempaa kokemusta politiikasta, tunnetuimmaksi tuli puoluesihteeri Eino Poutiainen, jolla oli ollut keskeinen osuus SMP:n vaalimenestyksessä. Puolueväki oli kuitenkin hajanaista, ja 1972 siitä erosi joukko, joka perusti Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen (SKYP). SMP:lle jäi eduskuntaan kuusi paikkaa.
Kaarina Suonio Vuoden 1979 eduskuntavaaleissa Suonio sai 12 488 ääntä, eli kahdeksanneksi eniten koko maassa. Hän jätti eduskunnan siirtyessään Tampereen apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 1986.
Arto Lampila Lampila oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen vaalipiirissä, mutta ei tullut valituksi. Hän sai 233 ääntä. Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa hän sai 323 ääntä.
Markus Lehtipuu Lehtipuu oli Muutos 2011 -puolueen ehdokas vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Kymen vaalipiirissä ja sai 55 ääntä. Hän oli Muutos 2011:n ehdokas myös vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa.
Tbilisi Vuoden 2010 kunnallisvaaleissa maan valtapuolue Yhdistynyt kansallinen liike sai vaalivoiton ja yhteensä 39 paikkaa kaupunginvaltuustoon. Puolue sai äänistä 52,48 prosenttia ja kaikki enemmistövaalitavalla valittavat paikat. Oppositiolle jäävät 11 paikkaa jakautuivat usean puolueen kesken. Kaupungin pormestari valittiin nyt ensimmäistä kertaa suorilla vaaleilla ja Gigi Ugulava sai 55,23 prosenttia äänistä. Seuraavaksi eniten ääniä kerännyt ehdokas oli opposition Irakli Alasania, jonka äänisaalis jäi 19,06 prosenttiin.
Peter Fryckman Fryckman pyrki eduskuntaan liberaalien listalta Vaasan vaalipiirissä vuonna 1991. Hän oli ehdolla vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Muutos 2011:n listalla. Fryckman sai vuoden 2014 vaaleissa 868 ääntä ja sai Muutos 2011 -puolueen ehdokkaista eniten ääniä.
Herkku Hernesniemi Hernesniemi liittyi vanhaan Suomen Kommunistiseen Puolueeseen vuonna 1973. Hän kuului alusta asti puolueen taistolaiseen oppositioon. SKP:n hajottua 1980-luvun puolivälissä Hernesniemi siirtyi Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) ja sen vaalijärjestökseen perustaman Demokraattisen Vaihtoehdon riveihin. Devan ja SKDL:n valtuustoryhmät yhdistyivät 1990-luvun alussa Vasemmistoliiton ryhmäksi, mutta Hernesniemi perusti jo 1991 oman Kommunistisen valtuustoryhmänsä, joka vaaleissa 1996 laajeni kaksijäseniseksi. Uuden SKP:n ehdokkaana vuoden 1999 eduskuntavaaleissa Hernesniemi sai enemmän ääniä kuin kukaan muu puolueen ehdokkaista koko maassa. Hän oli myös Pirkanmaan maakuntavaltuuston jäsen.
Suomalaissosialistinen Työväen Puolue SSTP osallistui vuoden 1936 eduskuntavaaleihin Uudenmaan vaalipiirissä. Puolueen listan otsikossa oli iskulause "parempi palkka työstä". Vaalikampanjassa hyökättiin niin marxilaisia kuin IKL:ää vastaan. Helsingissä kiersi puolueen vaalimainoksilla varustettu auto, joka herätti huomiota suuren hakaristilippunsa ansiosta. Puolueen lista sai korkeintaan muutamia satoja ääniä.
Janne Hurme Hurme oli yksi Vapauspuolueen ehdokkaista vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Varsinais-Suomen vaalipiirissä ja hän sai 43 ääntä. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän oli ehdokkaana Perussuomalaisten listalta Turun kaupunginvaltuustoon ja sai 62 ääntä.
Urpo Leppänen SMP:n konkurssin jälkeen Leppänen oli muun puoluejohdon tavoin perustamassa perussuomalaisia keväällä 1995. Hän toimi aluksi järjestön sihteerinä, ja marraskuun puoluekokouksesta lähtien ohjelmasihteerinä. Europarlamenttivaaleissa 1996 Leppänen sai 1 874 ääntä ja vuoden 1999 eduskuntavaaleissa 319 ääntä. Timo Soinin mukaan Leppänen oli puolueen merkittävä taustavaikuttaja, jonka näkemyksiä kuunneltiin tarkasti. Hän keksi muun muassa puolueen nimen ja vaikutti vuoden 2009 eurovaalien strategiaan ja vaaliliittoon kristillisdemokraattien kanssa. Leppänen jätti perussuomalaiset koettuaan puheenjohtaja Soinin vieneen puoluetta oikeistolaisempaan ja puritanistisempaan suuntaan.
Suomen Kristillisdemokraatit Vuoden 1972 eduskuntavaaleissa puolue sai 4 edustajaa ja kasvatti paikkalukuaan 3:lla. Seuraavissa vaaleissa (1975) puolue kasvatti paikkalukuaan 5:llä ja sai 9 edustajaa ja saman verran vuonna 1979. Vuoden 1983 eduskuntavaaleissa puolue kärsi vaalitappion saaden vain 3 edustajaa. Puolueen puheenjohtajana toimi tuolloin Esko Almgren, joka oli kansanedustajana yhteensä 12 vuoden ajan 1979–1991. Puolue sai 2 edustajaa lisää vuonna 1987 ja 3 lisää vuonna 1991. Tuolloin puolue sai 8 paikkaa ja sai yhden ministerisalkun Esko Ahon hallitukseen. Kristilliset kuuluivat hallitukseen vuosina 1991–1994, jolloin Toimi Kankaanniemi oli kehitysministeri. Puolue erosi hallituksesta, koska Suomi hakeutui EU:n jäseneksi.
Lasse Hautala Kevään 2011 eduskuntavaaleissa Hautala sai ääniä 6 587 ja tuli valituksi uudelleen Vaasan vaalipiirin kansanedustajaksi. Hautala oli toiseksi eniten ääniä saanut keskustalaisehdokas.
Maanviljelijäin puolue Puolue osallistui vuoden 1927 eduskuntavaaleihin asettaen ehdokkaita Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä ja saaden 784 (0,09%) ääntä. Eduskuntavaaleissa 1929 tehtiin vaaliliitto Talonpoikaiskansan puolueen kanssa, mutta menestys jäi entistä vaatimattomammaksi. Maanviljelijäin puolueen organisaatio jäi kehittymättömäksi ja toiminta varsin vähäiseksi.
Demokraattinen Vaihtoehto Vuoden 1988 presidentinvaaleissa Devan ehdokkaana oli Jouko Kajanoja. Kajanoja sai suorassa vaalissa pienimmän äänimäärän eikä Deva saanut yhtään valitsijamiestä, vaikka puolueella oli täysi lista jokaisessa manner-Suomen vaalipiirissä. Korkeinta puolueen kannatus oli Hämeen pohjoisessa vaalipiirissä (3,0%). Valitsijamiesvaaleissa eniten henkilökohtaisia ääniä keräsi Stenius-Kaukonen (3 138).
Tuija Pohjola Eduskuntaan Pohjola valittiin Oulun läänin vaalipiiristä vaaleissa 1995, joissa hän sai 2 617 ääntä, kolmanneksi eniten puolueensa ehdokkaista vaalipiirin sisällä Liisa Jaakonsaaren ja Tapio Karjalaisen jälkeen. SDP sai vaaleissa Oulun läänin vaalipiiristä kolme paikkaa, yhden enemmän kuin edellisissä eduskuntavaaleissa. Pohjola putosi eduskunnasta vaaleissa 1999, joissa SDP menetti kolmannen paikkansa Oulun piiristä. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä kahdessa valiokunnassa, hallintovaliokunnassa ja puolustusvaliokunnassa, ja varajäsenenä sivistysvaliokunnassa.
Johannes Virolainen Vuoden 1983 eduskuntavaaleista tuli protestipuolue SMP:n toinen voittokulku vuoden 1970 jälkeen; puolue vei ääniä niin Keskustalta kuin SKDL:ltäkin. Keskustan kanssa vaaliliitossa olleet kristilliset onnistuivat äänien keskittämisessä erinomaisesti Impi Muroman noustessa kansanedustajaksi yli 7 000 äänellä. Uudenmaan keskustalaisista ehdokkaista Marjatta Väänänen sai reilut 6 100 ääntä ja säilytti paikkansa. Valtakunnallista huomiota herätti, että Virolaisen saamat 5 626 ääntä eivät riittäneet läpimenoon, vaan hän putosi 38 eduskuntavuoden jälkeen.
Urpo Leppänen Leppänen nousi eduskuntaan Kymen läänin vaalipiiristä 10 219 äänellä vuonna 1979. Eduskuntavaaleissa 1983 hän sai viidenneksi eniten ääniä koko maassa (16 959 ääntä) ja teki vaalipiirin (edelleen voimassa olevan) ääniennätyksen. SMP:n vaalivoitto nosti puolueen hallitukseen ja Leppäsestä tuli työvoimaministeri. Hänen ministerikaudellaan säädettiin niin sanottu Lex Leppänen, jonka mukaan kuntien tuli järjestää työtä tietyn ajan työttöminä olleille. Laki perustui Heikki Rinteen malliin. Laista luovuttiin 1990-luvun alun laman aiheuttaman suurtyöttömyyden vuoksi.
Claes Andersson Andersson nousi kansanedustajaksi ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1987 Suomen Kansan Demokraattisen Liiton ehdokkaana. Andersson oli mukana perustamassa Vasemmistoliittoa vuonna 1990 ja hänestä tuli puolueen ensimmäinen puheenjohtaja. Andersson oli puolueensa ehdokas Presidentinvaalissa 1994 saaden 3,8 % äänistä. Seuraavana vuonna hän vei puolueensa Lipposen I hallitukseen ja sai kulttuuriministerin salkun.
Perussuomalaiset Tammikuussa 2013 tehdyssä kannatusmittauksessa perussuomalaiset oli suomalaisten miesten eniten kannattama puolue. Naisten joukossa puolue oli viidenneksi suosituin. Eräässä vuonna 2016 tehdyssä kyselytutkimuksessa perussuomaiset oli vuoden 2015 eduskuntavaaleissa poliisien keskuudessa selvästi suositumpi kuin koko väestön keskuudessa. Se oli kyselyssä toiseksi suosituin puolue, ja kannattajia oli sai 24,4 %.
British Warships in the Age of Sail Chatham publishing julkaisi sarjan ensimmäinen teos, joka käsitteli vuodet 1793-1817, vuonna 2005. Loput kolme teosta julkaisi Seaforth publishinh, minkä lisäksi se kustansi ensimmäisen teoksen uudistetun version.
Jonas Jonasson (kirjailija) Jonassonin ensimmäinen romaani "Satavuotias joka karkasi ikkunasta ja katosi" () on veijaritarina, josta tuli vuoden 2010 myydyin romaani Ruotsissa. Ruotsinkielisen alkuteoksen kustansi Piratförlaget. Teos on ilmestynyt 42 maassa. Kirjasta on tehty samanniminen elokuva (2013)
J. K. Paasikiven muistomerkki Paasikiven muistomerkki oli Suomen ensimmäinen valtionpäämiehelle pystytetty abstrakti muistomerkki. Ei-esittävä muistomerkki herättikin aikanaan vilkkaan julkisen keskustelun. Teos sai kansan suussa lempinimen ”Juho Kusti ja Alli”, koska kahden pönäkän kivipaaden väitettiin muistuttavan Paasikiveä ja tämän puolisoa Allia.