mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Välttämätön aminohappo Ihmisen tarvitsemia aminohappoja on 20, joista 11 elimistö kykenee itse valmistamaan. Yhdeksän välttämätöntä aminohappoa on saatava ravinnosta: histidiini, tryptofaani, lysiini, metioniini, fenyylialaniini, treoniini, valiini, leusiini, isoleusiini. Vaikkapa kotikissa taas tarvitsee näiden yhdeksän lisäksi ravinnossaan arginiinia ja tauriinia – syy miksi kissa ei lihansyöjänä pärjää luontaisella kasvisravinnolla.
Transaminaatio Transaminaatioreaktiota katalysoivat eliöissä transaminaasientsyymit. Entsyymit tarvitsevat koentsyymikseen pyridoksaalifosfaattia, joka toimii elektronivarastona ja tekee aminohaposta happamemman ja siten reaktiivisemman. Tärkeitä transaminaatiolla muodostuvia aminohappoja ovat glutamiinihappo, asparagiinihappo ja alaniini, koska niiden synteesissä tavittavia ketohappoja syntyy runsaasti muun muassa hiilihydraattiaineenvaihdunnan tuloksena. Glutamiinihappo on myös tyypillinen aminoryhmän luovuttava transaminaatioreaktioissa, jolloin siitä muodostuu α-ketoglutaarihappoa. Transaminaasien katalysoima reaktio on reversiibeli ja sillä on rooli myös aminohappojen hajottamisessa.
Histoni H4 Histoni H4:n koko on noin 9950 daltonia. Siinä on runsaasti alfakierrettä. Ihmisen H4:ssä on ainakin 102 aminohappoa. Hiivan histonin H4-proteiinia koodaa 104 aminohappoa
Tekniikka Varhaisimmalla tekniikalla on ikää yli miljoona vuotta ja se on siten vanhempaa kuin nykyihminen lajina. Ihmistä edeltäneet ihmislajit, kuten Homo erectus, tunsivat jo tulen ja työkalujen käytön. Tekniikalla on keskeinen osa ihmissuvun säilymisessä kilpailevien lajien kanssa. Eloonjäämisen kannalta keskeiset tekniset keksinnöt liittyvät ihmisyhteisöjen koon kasvamiseen ja ravinnon tuottamiseen eli metsästykseen ja maanviljelyyn. Aseet ovat olleet tärkeitä paitsi metsästyksessä myös ihmisyhteisöjen välisissä sodissa. Ihmisen käyttämästä tekniikasta jää jälkiä ja arkeologit ovatkin hyödyntäneet sitä jakamalla historiaa ihmisen käyttämän tekniikan mukaan kivikauteen, pronssikauteen ja rautakauteen.
Streckerin aminohapposynteesi Streckerin aminohapposynteesi on sarja kemiallisia reaktioita, joissa aldehydi tai ketoni reagoi ammoniakin tai ammoniumsuolan ja vetysyanidin tai syanidisuolan kanssa muodostaen aminohapon. Streckerin aminohapposynteesi on teollisestikin tärkeä menetelmä aminohappojen valmistamiseen. Reaktio on nimetty kehittäjänsä saksalaisen kemistin Adolph Streckerin mukaan ja hän raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1850.
Tauriini Tauriinia on suhteellisen helppoa valmistaa teollisesti. Lähtöaineena on 1,2-dikloorietaani eli etyleenidikloridi, jota saadaan öljynjalostuksen yhteydessä tuotetusta eteenistä liittämällä eteenimolekyyliin klooria.
Tauriini on aminohappo mutta ei karboksyylihappo. Tauriini ei osallistu ihmiselimistössä alfa-aminokarboksyylihappojen tapaan proteiinien synteesiin. Sen sijaan sitä esiintyy ihmisen elimistössä vapaana aminohappona mm. aivoissa, joissa se on toiseksi yleisin vapaa aminohappo. Tauriinia on lisäksi silmän verkkokalvossa, sydän- ja luustolihaskudoksessa sekä sapessa. Tauriinia erittyy myös äidinmaitoon.
Typen kierto luonnossa Typen kierto luonnossa on tärkeä osa ravintoketjuja ja erilaisten ekosysteemien toimintaa.
Typpi on elämälle tärkeä alkuaine, ja sitä on kaikissa aminohapoissa ja proteiineissa. Kasveissa iso osa typestä on lehtivihreämolekyyleissä, jotka ovat yhteyttämisen keskeinen tekijä.
Integraalinen kalvoproteiini Integraaliset kalvoproteiinit kuuluvat solukalvon rakenteeseen ja ne voivat sijaita osittain solukalvoon hautautuneina tai ne voivat lävistää kalvon jopa useita kertoja. Kalvon läpäisevät integraalisen proteiinin osat ovat muodostuneet hydrofobisista aminohapoista. Integraalisia proteiineja ovan ionikanavat, ionipumput, reseptorit ja rakenneproteiinit. Integraaliset proteiinit ovat useimmiten glykoproteiineja.
Tefheinä Tefheinä on ravintoarvoltaan erinomainen. Se sisältää runsaasti tärkeitä aminohappoja, kuitua sekä rautaa ja on gluteeniton.
Kasvuhormoni Ihmisen kasvuhormoni (hGH tai hGH-N ”normaali ihmisen kasvuhormoni”) on 191 aminohaposta koostuva proteiini. Se on yhden ketjun polypeptidi. Sen molekyylimassa on 22 kDa. Vaihtoehtoisella silmukoinnilla syntyvää 20 kDa:n varianttia on ihmisellä myös jonkin verran.
Hermoston välittäjäaine Gamma-aminovoihappo eli γ-aminovoihappo eli GABA on tärkein aivojen toimintaa jarruttava välittäjäaine. Jopa yli kolmasosa aivojen synapseista on GABAergisiä. GABA:lla on monia reseptoreita, esimerkiksi GABA ja GABA.
Monoamiinit ovat hermoston välittäjäaineita, joissa yksi aminoryhmä on aromaattisessa renkaassa kiinni kaksihiilisellä sillalla (-CH-CH-). Aminohappoja dekarboksyloivat entsyymit valmistavat monoamiineja aminohapoista, kuten fenyylialaniinista, tyrosiinista tai tryptofaanista, ja kilpirauhashormoneista.
Ravinne Ihmisille nämä käsittävät välttämättömät rasvahapot, välttämättömät aminohapot, vitamiinit ja tietyt ravintomineraalit. Happi ja vesi ovat myös välttämättömiä ihmisen hengissä pysymiselle, mutta niitä ei pidetä "ruokana" vaan kulutetaan erikseen.
Aspartyyliaminopeptidaasi Ape4 löydettiin ensimmäisen kerran kun sitä puhdistettiin jäniksen aivosolujen sytosolista vuonna 1998. Ihmisen Ape4 koostuu 475 aminohaposta ja sitä koodaa DNPEP-geeni. Sen koentsyyminä toimii sinkki-ioni ja se rakentuu kahdesta erilaisesta proteiinidomeenista, joiden välissä on aktiivinen kohta. Proteiinia koodaa "Cryptococcus neoformans" -hiivassa CNAG_01169-geeni ja se koostuu 523 aminohaposta.
Dopakinoni Dopakinoni (CHNO) on aminohappoihin ja kinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välivaihe melaniinien biosynteesissä eliöissä.
Sitrulliinivasta-aine Sitrulliini on ihmisen oma aminohappo ja ureakierron tuote, joka sitoutuu proteiineihin. Tarkalleen ottaen sitrulliinivasta-aineet suuntautuvat näitä proteiineja vastaan eli ihmisen omaa biofysiologiaa kohtaan.
Syklo-oksigenaasi Ihmisen syklo-oksigenaasista tunnetaan kolme isoentsyymiä syklo-oksigenaasit 1, 2 ja 3 (COX-1, COX-2 ja COX-3). Näistä COX-1 ja COX-2 ovat rakenteeltaan dimeerejä, jotka koostuvat kahdesta identtisestä massaltaan noin 70 kDa olevasta alayksiköstä. COX-2-isoentsyymissä on lähellä C-terminaalia 18 aminohapon sekvenssi ja tämä muodostuu substraatin sitoutumiselle taskun, joka puuttuu COX-1-isoentsyymistä. Syklo-oksigenaasi kykenee hapettamaan useita 18 tai 20 hiiliatomia sisältäviä tyydyttymättömiä rasvahappoja orgaanisiksi peroksideiksi. Tärkein hapettuva rasvahappo on arakidonihappo, josta muodostuu prostaglandiini Hä, josta muodostuu edelleen prostaglandiineja, tromboksaaneja ja prostasykliiniä.
Glyfosaatti Glyfosaatti estää kasvavien kasvien kasvun estämällä proteiinisynteesiä. Kasvit tuottavat aromaattisia aminohappoja – fenyylialaniinia, tyrosiinia ja tryptofaania – sekä muita välttämättömiä yhdisteitä sikimaattireitin kautta. Glyfosaatti kiinnittyy entsyymiin nimeltä 5-enolipyruvyylishikimaatti-3-fosfaattisyntaasi (EPSPS), joka katalysoi sikimaatin ja fosfoenolipyruvaatin synteesiä 5-enolipyruvyyli-shikimaatti-3-fosfaatiksi, josta muodostuu defosforylaatiolla korismaattia. Näin käy, koska glyfosaatti muistuttaa fosfoenolipyruvaattia kemiallisesti ja röntgensädekristallografisen kiderakenteen mukaan tukkii sen sitoumiskohdan entsyymissä. Korismaatti on aromaattisten aminohappojen välttämätön lähtöaine, ja niitä ilman kasvi ei voi kasvaa. Eläimillä ja ihmisellä sikimaattireittiä ei ole, vaan ne saavat aromaattiset aminohapot ainoastaan ravinnosta, eikä glyfosaatti siksi vaikuta samalla tavalla eläinkuntaan.
Ovako Imatra Ennen talvisotaa tärkeitä tuotteita olivat tuolloin erityisesti rautatiekiskot. Sotien aikana tärkeä merkitys oli sen tuottamalla kranaattiteräksellä, joka hallitsi sodan ajan tehtaan tuotantoa.
Rikki Rikki on tärkeä alkuaine kaikille eliöille, joissa sitä tarvitaan kysteiini- ja metioniini-aminohapoissa proteiinien osana. Kyseisten aminohappojen väliset sidokset, "rikkisillat", mahdollistavat proteiinien sekundaarirakenteen muodostumisen. Myös elektroninsiirtoketjuissa esiintyy rauta-rikki-komplekseja. Kasvi ottaa rikin maasta sulfaatti-ioneina (SO). Rikkiä on maassa yleensä riittävästi kasvin tarpeisiin, mutta lannoitteet kuitenkin sisältävät rikkiä, sillä hivenaineet ovat lannoitteissa sulfaatteina eli rikin yhdisteinä. Rikin puute näkyy kasvissa etenkin nuorten lehtien kellastumisena.
Sitrulliini Sitrulliini (CHNO) on aminohappo, joka on tärkeä välituote ureakierrossa, aineenvaihduntareitissä, jonka avulla eläimet poistavat ammoniakkia elimistöstään. Kasveista erityisesti vesimelonit sisältävät paljon sitrulliinia.
Sytokromi-b5-reduktaasi Ihmisen punasolujen sytokromi-b-reduktaasin aminohappoketju koostuu 275 aminohaposta ja mikrosomeissa esiintyvä entsyymi on 25 aminohappoa pidempi. Toimiakseen entsyymi tarvitsee koentsyymikseen FAD-molekyylin. Sytokromi-b-reduktaasin rakenteessa on spesifiset kohdat sekä substraattina toimivan NADH:n että FAD:n sitoutumiselle. Entsyymin toimintaa inhiboivat muun muassa elohopea, p-kloorimerkuribentsoehappo ja eräät lääkkeet kuten mepakriini ja dikumaroli.
Karboksyylihapot On myös monia biokemiallisesti tärkeitä karboksyylihappoja, joissa karboksyyliryhmän lisäksi on muitakin funktionaalisia ryhmiä. Sellaisia ovat esimerkiksi aminohapot, jotka ovat proteiinien rakenneosia. Niissä on karboksyyliryhmän lisäksi aminoryhmä -NH.
Asetoasetyylikoentsyymi-A Asetoasetyylikoentsyymi-A (CHPSNO) on koentsyymi-A:n johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välituote muun muassa rasvahappojen, eräiden aminohappojen ja steroidien aineenvaihdunnassa.
Suudelma Oxfordin yliopiston tutkija Rafael Wlodarskin tutkimusten mukaan ihmiset suutelevat, sillä suuteleminen päästää ihmiset nuuhkimaan toistensa ominaistuoksua ja tätä kautta päättelemään, ovatko ihmiset toisilleen sopiva pari vai eivät.
Glutamiinihappo Glutamiinihappo on ei-välttämätön aminohappo, jonka ihmisen elimistö pystyy syntetisoimaan esimerkiksi alaniinin tai aspartaatin ja alfa-ketoglutaraatin yhdistämällä.
Ornitiini Ornitiini (CHNO) on kaksi aminoryhmää sisältävä aminohappo. Ornitiini on tärkeä osa niin kutsuttua ureakiertoa. Jotkut urheilijat käyttävät ornitiinia ravintolisänä sen kasvuhormonin tuotantoa lisäävän vaikutuksen vuoksi.
Riisi Riisi on ihmiselle poikkeuksellisen hyödyllinen ravintoaine sen proteiinikoostumuksen ansiosta. Jyvän sisältämä aminohappo arginiini on ihmiselimistölle ihanteellisessa muodossa.
Indoli Indolia esiintyy muun muassa jasmiinin eteerisissä öljyissä ja sitä myös lisätään hajusteisiin. Se on myös tärkeä lähtöaine ja välituote lääkeaineiden synteesissä ja siitä valmistetaan muun muassa bioteknisesti aminohappo tryptofaania.
Sukkinyylikoentsyymi-A Sukkinyylikoentsyymi-A (CHNOPS) on koentsyymi-A:n ja meripihkahapon johdannainen. Yhdiste on tärkeä välituote ja koentsyymi useissa biologisesti merkittävissä aineenvaihduntareaktioissa muun muassa sitruunahappokierrossa ja aminohappojen ja rasvahappojen hajottamis- ja synteesireaktioissa.
Diaminopimeliinihappo Diaminopimeliinihappo (CHNO) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Diaminopimeliinihappoa ei normaalisti esiinny proteiineissa, mutta se on tärkeä osa bakteerien soluseinän rakennetta. Myös kasvit kykenevät tuottamaan yhdistettä ja se on osa lysiinin biosynteesiä.
B12-vitamiinin sitoutuminen transkobalamiiniin Suurin osa transkobalamiinin rakennetutkimuksesta on tehty ihmisen ja naudan transkobalamiinilla, joiden aminohapposekvenssit ovat 73-prosenttisesti yhdenmukaiset ja proteiinit ovat myös sekundääri- ja tertiäärirakenteeltaan hyvin samankaltaisia. Ilmeisesti verisuonten endoteelin tuottama TC koostuu kahdesta alayksiköstä, N-terminaalisesta noin 300 aminohapon ”α-domeenista” sekä C-terminaalisesta ”β-domeenista”, jotka nimensä
mukaisesti koostuvat pääasiassa α-helikseistä ja β-juosteista, tässä järjestyksessä. α-heliksit muodostavat α6α6-tynnyrin, jonka ”kantena” on yksi 3/10-heliksi. Globulaarinen rakenne vakautuu disulfidisilloilla. Noin 100 aminohapon β-domeeni muodostaa 5-juosteisen β-levyn, sekä sitä vasten toisen kolmejuosteisen levyn ja yhden α-heliksin muodostavan rakenteen. Lajista riippuen 9-11 aminohapon linkkerijakso yhdistää alayksiköt.
Glukoosi-6-fosfataasi Nisäkkäillä glukoosi-6-fosfataasia esiintyy kiinnittyneenä maksan ja munuaisten endoplasmakalvostoon ja puuttuu esimerkiksi aivoista ja lihaksistosta. Nisäkkäiden entsyymi koostuu 357 aminohaposta ja on hyvin hydrofobinen proteiini. Glukoosi-6-fosfataasin aktiivinen kohta muistuttaa lipidifosfataasien ja vanadiinihaloperoksidaasien rakennetta ja katalyyttisesti tärkeitä aminohappoja ovat histidiini-, lysiini- ja arginiiniaminohapot. Histidiiniaminohappo muodostaa glukoosi-6-fosfaatin fosforyyliryhmän kanssa fosfoentsyymi kompleksin, joka on nukleofiilinen ja katalysoi hydrolyysiä. Toisen histidiiniaminohapon tehtävänä on toimia protonin lähteenä katalyysissä. Kaksi arginiiniaminohappoa ja mahdollisesti myös lysiini muodostavat vetysidoksia ja siten stabiloivat reaktion siirtymätiloja.
Glutamiini Glutamiinilla on tärkeä osa typpiaineenvaihdunnassa. Glutamiinisyntetaasi liittää ammoniakin orgaanisiin yhdisteisiin muuttamalla glutamiinihapon glutamiiniksi. Glutamiinia voidaan sitten käyttää monien yhdisteiden biosynteesissä, esimerkiksi toisten aminohappojen, puriinien ja pyrimidiinien valmistuksessa.
Ravinne Ihmiset voivat saada energiaa monista erilaisista rasvoista, hiilihydraateista, proteiineista ja alkoholista ja voivat syntetisoida muut tarvittavat aminohapot välttämättömistä ravinteista.
SRY SRY (Sex-determining Region Y) on sukupuolen määräävä geeni ihmisen ja muiden kädellisten Y-kromosomin ääriosassa lähellä pseudoautosomaalista aluetta. Ihmisen Sry geeni muodostuu yhdestä eksonista. Eksoni tuottaa 900 emäsparia käsittävän transkriptin. Transkripti puolestaan koodittaa 204 aminohaposta koostuvaa proteiinia.
Ihmisen anatomia Veri on nestemäistä kudosta, jonka tarkoituksena on siirtää happea, hiilidioksidia, ravintoa ja muita tärkeitä elementtejä ruumiin eri osiin. Veri koostuu verisoluista, verisoluja ovat: punasolut, valkosolut ja verihiutaleet. Verisolujen lisäksi verestä 55 % on plasmaa. Ihmiskehossa verta ihmiskehosta riippuen yleensä n. 4-6 litraa.Ihmisen veri voidaan jakaa erilaisiin ryhmiin punasolujen ominaisuuksien perusteella. Luokitteluun käytetään niin sanottua ABO-järjestelmää. Järjestelmä on perustettu, koska huomattiin, että verensiirrossa kuoli useita ihmisiä. Tietylle veriryhmälle voi käyttää vain tiettyjä veriryhmiä. Suomessa yleisin veriryhmä on A, mutta maailmalla yleisin ryhmä on O.Ruoansulatus eli digestio huolehtii ravinnon pilkkoutumisesta pienemmiksi ja näin antaa ne muotoon jota solut voivat käyttää. Hiilihydraatit pilkkoutuvat yksinkertaisiksi sokereiksi (ennen kaikkea rypälesokeriksi eli glukoosiksi), jotka ovat solujen tärkein energianlähde. Proteiinit eli valkuaisaineet hajoavat aminohapoiksi, jotka puolestaan käytetään elimistön rakennusaineiksi. Rasvat kulkeutuvat soluihin rasvahapoiksi ja glyseroliksi pilkkoutuneina. Sitten nämä aineosat yhdistyvät uudelleen ja rasva käytetään joko solujen rakennusaineeksi tai se jää ravintovarastoksi rasvasoluihin. Ravinnon käsittely tapahtuu ruoansulatuskanavassa. Lukuun ottamatta niitä elimiä joiden kautta ravinto kulkee suusta suoliston loppuun asti, ruoansulatuselimistöön kuuluu joukko ruoansulatusrauhasia, kuten sylkirauhaset, mahanesterauhaset, suolinesterauhaset, haima ja maksa, jotka erittävät ruoansulatusnesteitä. Nämä sisältävät entsyymejä, joiden avulla ravinnon pilkkoutuminen käyttökelpoiseen muotoon tapahtuu nopeasti. Ruoansulatuselimistö alkaa suusta ja päättyy peräsuoleen:
Glukogeeninen aminohappo Glukogeenisiksi aminohapoiksi kutsutaan aminohappoja, joiden hajotuksen tuotteena saadaan joko pyruvaattia tai jotain sitruunahappokierron välituotetta. Näitä aminohappojen hajotuksen tuotteita voidaan käyttää energiantuotantoon, niistä voidaan muodostaa maksassa glykogeeniä tai glukoosia tai lihaksissa glykogeeniä. Loput aminohapoista ovat ketogeenisiä aminohappoja. Osa aminohapoista on sekä keto- että glukogeenisia.
Korismaattimutaasi Korismaattimutaasi on entsyymi, joka katalysoi korismiinihapon isomeroitumista prefeenihapoksi. Entsyymiä esiintyy kasveissa ja bakteereissa, mutta ei eläimissä. Korismaatimutaasilla on tärkeä rooli aromaattisten aminohappojen biosynteesissä. Entsyymin EC-numero on 5.4.99.5 ja CAS-numero 9068-30-8..
Aminolevuliinihappo Aminolevuliinihappo eli 5-aminolevuliinihappo (CHNO) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy useissa eliöissä ja se on tärkeä esiaste porfyriinien biosynteesissä. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä eräiden syöpien tutkimiseen ja hoitamiseen ja maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Aryylihiilivetyreseptori Ah-reseptorissa on kaksi PAS-domeenia, PAS-A ja PAS-B. Hiiren Ah-reseptorin (mAhR) ligandin sitoutumiskohta on paikallistettu jälkimmäiseen PAS-domeeniin eli PAS-B:hen. Ensimmäisen PAS-domeenin poistaminen vähentää ligandin sitoutumista 30 prosenttia, mutta PAS-B:n poistaminen estää ligandin sitoutumisen täysin.
Ah-reseptorin PAS-domeenin rakenne on selvitetty muiden proteiinien PAS-domeenien avulla. Domeenissa on viiden juosteen vastakkaissuuntainen β-laskosrakenne, jonka yhdellä puolella on alfaheliksejä. Ah-reseptorin aktiivinen kohta muodostuu hydrofobisista tähteistä. Tärkeä proteiinitähde on numero 375. Hiirten mAhr-alleelissa tässä kohtaa on pienikokoinen alaniini, kun taas mAhr-alleelissa on hieman suurempi valiini. Tähteen suurempi koko mAhr-muodossa aiheuttaa sen, että proteiini sitoo TCDD:tä kymmenen kertaa heikommin. Ihmisellä on vastaavassa kohdassa (381) valiini, ja ihmisenkin Ah-reseptori (hAhr) sitoo TCDD:tä kymmenen kertaa heikommin kuin mAhr. hAhr sitoo toisaalta TCDD:stä poikkeavia ligandeja kuten indirubiinia ja kversitiiniä voimakkaammin kuin mAhr, eikä valiinin korvaaminen alaniinilla paranna ligandin sitoutumista. Ihmisen Ah-reseptorista ei tiedetä luonnossa esiintyviä alleeleita, joissa valiini-381:n tilalla olisi jokin muu aminohappo
NMDA-reseptori NMDAR:ssä on 4 osaa:"GRIN1"-geenin vaihtoehtoinen silmukointi voi ihmisillä johtaa 8:n eri GluN1-alayksikön muodostumiseen (taulukko).
GluN2-alayksiköt ovat GluN2A, GluN2B, GluN2C ja GluN2D. Näitä koodaavat vastaavasti geenit "GRIN2A, GRIN2B, GRIN2C" ja "GRIN2D". Alayksiköiden pituudet ihmisillä ovat vastaavasti 1442, 1456, 1220 ja 1296 aminohappoa.
Philip Leder Leder kehitti vuonna 1964 tulevan nobelisti Marshall Nirenbergin kanssa menetelmän, jolla oli tärkeä osa geneettisen koodin eli sen selvittämisessä, mitkä kolmen emäsparin jonot eli "kodonit" DNA- tai RNA-molekyylissä vastaavat proteiinisynteesissä mitäkin aminohappoa.
Keratiini Keratiinit eli sarveisaineet ovat ryhmä kuitumaisia, säikeisiä ja veteen liukenemattomia proteiineja. Ihmisellä keratiinia on erityisesti hiuksissa ja kynsissä. Keratiinien rakenteelle ovat tyypillisiä rikkipitoiset kysteiini-aminohapot.
Angiotensiinikonvertaasi Angiotensiinikonvertaasi on rakenteeltaan monomeeri, jonka molekyylipaino on noin 170 kDa. Entsyymissä on kaksi substraatin ja toiminnalle välttämättömän sinkki-ionin sitoutumiskohtaa. Entsyymi katalysoi peptidien hydrolyysiä ja lyhentää peptidin aminohappoketjua kahden aminohapon verran peptidiketjun karboksyylihappopäästä. Se muuntaa dekapeptidi angiotensiini I:n oktapeptidi angiotensiini II:ksi poistamalla angiotensiini I:n aminohappoketjusta histidiinin ja leusiinin histidyylileusiinina. Angiotensiinikonvertaasi hajottaa myös bradykiniiniä. Entsyymi ei ole kovin spesifinen hajotettavan peptidin aminohappojärjestyksen suhteen, mutta viimeinen aminohappo ei voi olla proliini. Entsyymin tuotantoa ohjaa ACE-geeni, joka ihmisellä on kromosomissa 17. Geeni on polymorfinen.
Polysakkaridit Harvinaisempia sokereita ihmisen elimistö ei pysty hajottamaan, vaan suoliston bakteerit käyttävät ne ravinnokseen tuottaen kaasua. Herneissä ja pavuissa on tällaisia harvinaisista oligosakkarideja,
joissa sakkarideihin sitoutuu myös aminohappoja.
Tromboksaanisyntaasi Tromboksaanisyntaasi on rakenteeltaan monomeeri, joka koostuu 533 aminohaposta. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 58–60 kDa. Tromboksaanisyntaasi kuuluu Sytokromi P450-entsyymiryhmään vaatii toimiakseen koentsyymikseen hemiryhmän.
Aminohapot Raja välttämättömän ja ei-välttämättömän aminohapon välillä voi olla epäselvä, koska elimistö voi valmistaa aminohappoja toisista aminohapoista. Rikkipitoisia aminohappoja metioniinia ja homokysteiiniä voidaan valmistaa toisistaan mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Samoin kysteiiniä voidaan valmistaa homokysteiinistä, mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Niinpä rikkipitoisia aminohappoja käsitellään toisinaan yhtenä ryhmänä.
Aminohapot Aminohapot voivat polymeroitua, jolloin ne muodostavat peptidejä. Tällöin aminohapot liittyvät toisiinsa peptidisidoksin kondensaatioreaktiossa. Kaikki proteiinit ovat muodostuneet useista kymmenistä, jopa sadoista tai tuhansista polymeroituneista aminohapoista (polypeptidi). Proteiinien rakenneosina esiintyy yleisesti 20 erilaista alfa-aminohappoa – kaikkia lajeja ei kuitenkaan ole mukana jokaisessa proteiinissa, ja joissain tapauksissa peptidiketjussa oleva aminohappo voi muuntua vielä näistä 20 poikkeavaksi. Proteiinien aminohapot ovat optisesti aktiivisia ja kaikki L-isomeerejä, lukuun ottamatta yksinkertaisinta aminohappoa eli glysiiniä, jonka alfa-hiiliatomiin on amino- ja karboksyyliryhmän lisäksi liittynyt kaksi vetyatomia.
Hermoston välittäjäaine Noin 80–90 %:ssa keskushermoston synapseista välittäjäaineena toimii aminohappo, 5–10 %:ssa amiini ja 1–2 %:ssa peptidi. Aivoissa tärkeitä aminohappotransmittereita ovat muun muassa glutamaatti ja glysiini, joista edellinen saattaa olla aivojen tärkein kiihdyttävä välittäjäaine. Glutamaatilla on kolmentyyppisiä reseptoreita. Ne on nimetty niille suhteellisen spesifien agonistien mukaan N-metyylidekstroaspartaatti (NMDA)-, kainaatti- ja 1-amino-3-hydroksi-5-metyyli-iso-oksatsoli-4-propionaatti (AMPA)-reseptoreiksi; mahdollisesti on olemassa muunkintyyppisiä reseptoreita.
Välttämätön aminohappo Raja välttämättömän ja ei-välttämättömän aminohapon välillä voi olla epäselvä, koska elimistö voi valmistaa aminohappoja toisista aminohapoista. Rikkipitoisia aminohappoja metioniinia ja homokysteiiniä voidaan valmistaa toisistaan mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Samoin kysteiiniä voidaan valmistaa homokysteiinistä, mutta ei yksinkertaisemmista aineista. Niinpä rikkipitoisia aminohappoja käsitellään toisinaan yhtenä ryhmänä.
Glutationiperoksidaasi Ihmisen glutationiperoksidaasi on rakenteeltaan dimeeri eli se koostuu kahdesta alayksiköstä. Entsyymin molekyylimassa on 75–85,5 kDa. Glutationiperoksidaasista on useita eri isoentsyymejä, jotka esiintyvät eri soluissa ja eri kudoksissa. Ihmisellä näitä isoentsyymejä tunnetaan 7, joista 5 vatii toimiakseen seleeniä ja 2 eivät. Seleeniripuvaisissa glutationiperoksidaasin isoentsyymeissä on aktiivisessa keskuksessa seleeniä sisältävä aminohappo selenokysteiini, joka on rakenteeltaan kysteiinin seleenianalogi.
Kehonrakennus Tärkeä osa kehonrakentajien ruokavaliossa on lisäravinteilla, joilla täydennetään ruokavaliota, jotta saataisiin tarpeeksi rakennusaineita lihaksille ja nopeutetaan harjoituksesta palautumista. Tärkeimpiä ravinnelisiä ovat muun muassa proteiinit (hera-, soija-, ja maito-), hiilihydraatit (maltodekstriini, dekstroosi), kreatiini ja erilaiset aminohapot, kuten glutamiini.
Sikimihappo Kasvit ja bakteerit tuottavat sikimihaposta sikimaattireittiä useita erilaisia biologisesti tärkeitä yhdisteitä. Sikimaattireitissä sikimihappo muutetaan entsymaattisesti katalysoiden usean vaiheen avulla korismiinihapoksi. Korismiinihaposta valmistetaan muun muassa aromaattisia aminohappoja fenyylialaniinia, tryptofaania ja tyrosiinia sekä kinonipohjaisia terpenoideja ja folaatteja.
Amatoksiinit Grammassa tuoretta kavalakärpässientä on amatoksiinien tärkeintä aminohappoa alfa-amanitiinia noin 0,2–0,4 mg. Ihmiselle hengenvaarallinen annos on arviolta 5–8 mg, eli käytännössä yksi pieni sieni.
Glutationi Glutationi eli glutamyylikysteinyyliglysiini on tripeptidi, joka koostuu aminohapoista glutamiinihappo, kysteiini ja glysiini. Rakenteeltaan se on poikkeuksellinen peptidi, koska kysteiinin aminoryhmän on muodostanut peptidisidoksen glutamiinihapon sivuketjun karboksyyliryhmän kanssa eikä α-karboksyyliryhmän kanssa. Sidos on isopeptidisidos. Glutationi on tärkeä molekyyli lääkeaineiden ja myrkyllisten aineiden metabolian kannalta.
Välttämätön aminohappo Välttämätön aminohappo on aminohappo, jota eliö ei itse pysty valmistamaan muista aineista, jolloin sen on saatava sitä ravinnosta. Välttämättömien aminohappojen lista vaihtelee lajeittain. Eri eläinlajeilla lista välttämättömistä aminohapoista on erilainen ja tarve täytyy huomioida rehujen valmistuksessa.
Hiki Hiki on hikirauhasen erittämää hajutonta suolaliuosta, jonka tärkein tehtävä on osallistua lämmönsäätelyyn. Hien avulla ihminen voi luovuttaa lämpöenergiaa elimistöstään, sillä hiki sitoo lämpöenergiaa haihtuessaan iholta. Lämmönsäätelyn lisäksi hiki erittää ulos elimistöstä kuona-aineita, joiden määrä hiessä on kuitenkin todella pieni. Koska ihminen on tasalämpöinen, elimistö yrittää pitää lämpötilan mahdollisimman vakaana. Ihmisen käyttäessä paljon energiaa syntyy lämpöenergiaa, jolloin iho yrittää tasapainottaa tilannetta erittämällä pienistä hikirauhasista nestettä ihon pinnalle. Tällöin myös verisuonet tuovat lihaksissa lämmennyttä verta kehon sisältä jäähtymään lähelle ihoa ja osallistuvat näin omalta osaltaan lämmönsäätelyyn. Hiki maistuu suolaiselta siinä olevien natrium- kloori- ja kaliumionien takia. Hiki sisältää 0,3–0,4 prosenttia ruokasuolaa, pieniä määriä kaliumkloridia, fosfaatteja, valkuaisaineita, virtsa-aineita, aminohappoja sekä maitohappoa.
Kvinoa Kvinoa sisältää kaikkia ihmisen tarvitsemia välttämättömiä aminohappoja oikeassa suhteessa, mikä on harvinaista kasvikunnan tuotteissa. Kvinoassa on enemmän proteiinia kuin riisissä tai muissa viljoissa, ja se sisältää paljon ravintokuitua, fosforia, rautaa ja magnesiumia.
Isopeptidisidos Isopeptidisidos on amidisidos. Se muodostuu esimerkiksi yhden aminohapon aminoryhmän ( -NH ) ja toisen aminohapon karboksyyliryhmän ( -COOH ) välille siten, että vähintään toisen aminohapon amino- tai karboksyyliryhmä on osa kyseisen aminohapon sivuketjua. Isopeptidisidos on siis mikä tahansa aminohappojen välinen amidisidos, joka ei ole peptidisidos.
Alfa-aminohappo Alfa-aminohappo (formula_1-aminohappo) on aminohappo, jossa karboksyylihiiltä seuraavaan hiiliatomiin (formula_1-hiileen) kiinnittyy aminoryhmä.
Ketogeeninen aminohappo Ketogeenisiä aminohappoja ovat aminohapot, joiden hajotuksessa muodostuu asetoasetaattia, asetyylikoentsyymi-A:ta tai asetoasetyylikoentsyymi-A:ta. Koska näiden molekyylien hiiliketju ei toimi substraattina glukoneogeneesissä, niistä ei voida muodostaa glukoosia tai glykogeeniä. Puhtaasti ketogeenisiä aminohappoja ovat vain leusiini ja lysiini. Loput aminohapoista ovat joko glukogeenisiä tai sekä keto- että glukogeenisiä.
Pistemutaatio Jos pistemutaatio tapahtuu geeniä koodaavalla alueella, se voi olla tyypiltään joko hiljainen mutaatio, joka ei aiheuta mutatoituneen kodonin koodaaman aminohapon muutosta, neutraali mutaatio, joka muuttaa aminohapon toiseksi, ominaisuuksiltaan samankaltaiseksi aminohapoksi, missense-mutaatio, joka muuttaa aminohapon joksikin toiseksi aminohapoksi tai nonsense-mutaatio joka muuttaa aminohappokodonin lopetuskodoniksi.
Harold Clayton Urey Vuonna 1953 Urey ja Stanley Miller suorittivat Chicagon yliopistossa kuuluisan Miller-Ureyn kokeen, joka silloisen tiedon mukaan simuloi varhaisen maapallon ilmakehän koostumusta. Miller ja Urey onnistuivat tuottamaan koelaitteistollaan useita elämän kannalta tärkeitä molekyyleja, kuten aminohappoja, sokereita ja nukleotidiemäksiä.
Sokraattinen menetelmä Sokrates tarttuu tähän, ja kysyy, ovatko ystäviä ne, jotka ovat kunnon ihmisiä, vai myös ne, jotka vain näyttävät kunnon ihmisiltä. Polemarkhos erehtyy sanomaan, että on luonnollista pitää ystävinä niitä, joita pitää kunnon ihmisinä. Sokrates saa Polemarkhoksen kuitenkin myöntämään, että joskus ihmisille sattuu erehdyksiä, ja he pitävät vääriä ihmisiä ystävinään. Tästä päädytään väitteeseen, että olisi oikeudenmukaista hyödyttää kelvottomia ja vahingoittaa hyviä ihmisiä. Polemarkhos hyväksyy vielä tämän johtopäätöksen. Sokrates johtaa tästä väitteen, että koska hyvät ihmiset ovat oikeudenmukaisia, tästä seuraa, että on oikein tehdä pahaa ihmisille, jotka ovat oikeudenmukaisia eivätkä tee mitään vääryyttä. Polemarkhos voi vain todeta: "Ei suinkaan — tämä todistelu tuntuu nyt menevän vikaan".
Proteiinin rakenne Aminohappojen ominaisuudet määräytyvät niiden sivuketjujen mukaan. Sivuketju määrää muun muassa niiden kokoa, muotoa, reaktiivisuutta ja kykyä muodostaa vetysidoksia. Glysiini ja alaniini ovat pienikokoisia hydrofobisia aminohappoja. Leusiini, isoleusiini, proliini ja valiini ovat suurempia alifaattisia hydrofobisia aminohappoja. Hydrofobisilla aminohapoilla on taipumus hakeutua vesiliukoisten proteiinin sisäosiin ja vastaavasti membraaniproteiineissa vuorovaikukseen lipidien hydrofobisten osien kanssa. Fenyylialaniinilla, tyrosiinilla ja tryptofaanilla on aromaattinen rengas sivuketjussaan, mikä voi vuorovaikuttaa muiden pii-elektronien kanssa. Kysteiini ja metioniini ovat rikkiä sisältäviä aminohappoja. Seriini ja treoniini voivat muodostaa hydroksyyliryhmillään vetysidoksia. Happamia aminohappoja ovat asparagiini- ja glutamiinihappo. Niiden amidivastaparit ovat asparagiini ja glutamiini. Emäksisiä aminohappoja ovat arginiini, lysiini ja histidiini.
Ketoosi (tila) Toisin kuin yleisesti uskotaan, glyserolin ja aminohappojen glukoneogeneesi käytön lisäksi keho pystyy tuottamaan rasvahappojen ketoaineista glukoosia. Ensimmäiset viitteet tästä löydettiin jo 1957. Ketoosissa olevilla ihmisillä glukoosin muodostuminen asetonista todennettiin 1979 radioaktiivisten leimojen avulla. Glukoosin metabolinen reitti rotissa varmistettiin 1986 ja lisäksi 2011 tietokoneanalyysillä löydettiin ihmisistä 22 todennäköistä reittiä, joiden kautta asetonista voi muodostua glukoosia.
Progeria Progerian aiheuttaa 50 aminohapon deleetio lamiini-A:ta koodittavassa geenissä. Lamiini-A on proteiini, joka polymerisoituu tumassa muodostaen tumakalvon sisäpuolelle laminan, tumalevyn. Lamina tukee tuman arkkitehtuuria ja osallistuu tärkeisiin tehtäviin kuten DNA:n ja RNA:n synteesiin. Progeriapotilailla on progressiivisia poikkeavuuksia tuman muodossa ja tumakotelossa.
Lähiulkomaa Venäjän presidentti Vladimir Putinin mukaan ”lähiulkomaat” ovatkin Venäjän vaikutusaluetta ja strategisesti tärkeitä. Lähiulkomaille yhteisiä piirteitä ovat Itsenäisten valtioiden yhteisöön kuuluminen sekä venäläisen kulttuurin omaksuminen.
NMDA-reseptori GluN3-alayksiköt ovat GluN3A ja GluN3B. Näitä koodaavat vastaavasti geenit "GRIN3A" ja "GRIN3B". Alayksiköiden pituudet ovat ihmisillä vastaavasti 1089 ja 985 aminohappoa. GluN3-yksiköt GlunN1- tai GluN2-yksiköiden kanssa tetrameerin muodostaessaan hillitsevät NMDAR:n kationien läpäisyä.
Amanulliini Amanulliini on kahdeksasta aminohaposta muodostuva syklinen ei-ribosomaalinen peptidi ja amatoksiineihin kuuluva sienimyrkky. Amanulliinin myrkyllisyys on huomattavasti pienempi kuin muiden amatoksiinien; kotihiirillä sen LD-arvo on yli 20 mg/kg; ihmiselle se on vaaraton. Amanulliinia löytyy tietyistä kärpässienistä.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Nais- ja miesparien adoptiosta puhuttaessa erotetaan yleensä toisistaan ns. sisäinen ja ulkoinen adoptio. Monet samaa sukupuolta olevat vanhemmat hankkivat lapsia tai heillä voi olla niitä aikaisemmasta suhteesta eri sukupuolta olevan kumppanin kanssa. Sisäinen adoptio tarkoittaa sitä, että perheen ns. sosiaalinen (ei-biologinen) vanhempi adoptoi kumppaninsa biologisen lapsen. Ulkoinen adoptio tarkoittaa adoptointia perheen ulkopuolelta, eli esimerkiksi kansainvälistä adoptiota.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Perheen sisäinen adoptio tarkoittaa sitä, että avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa elävä henkilö adoptoi kumppaninsa juridisen lapsen. Esimerkiksi tilanteessa, jossa naispari hankkii yhteisen lapsen keinohedelmöityksellä, on syntyneellä lapsella ilman sisäistä adoptiota oikeudellisesti vain yksi vanhempi, vaikka hän käytännössä elää kahden vanhemman kanssa. Sisäinen adoptio on mahdollinen myös tilanteessa, jossa lapsi elää biologisen vanhempansa ja tämän uuden puolison muodostamassa uusperheessä ja näkee vain harvoin toista biologista vanhempaansa, joka olisi valmis vanhemmuudesta luopumiseen.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus tarkoittaa nais- ja miesparien oikeutta adoptiolapsen hankkimiseen. Samaa sukupuolta olevilla pareilla on oikeus adoptioon lukuisissa maailman valtiossa sekä kaikissa Yhdysvaltain, Kanadan ja Australian osavaltioissa. Suomessa samaa sukupuolta olevien parien sisäinen adoptio tuli mahdolliseksi 1. syyskuuta 2009 eduskunnan hyväksymän hallituksen esityksen HE 198/2008 vp. pohjalta.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Sosiaali- ja terveysministeriö julkaisi vuonna 2003 mietinnön "Lapset ja rekisteröity parisuhde", jossa selvitetään rekisteröidyssä parisuhteessa elävien homo- ja lesboparien lasten aseman ongelmia. Erityisesti huomion kohteena oli kysymys perheen sisäisen adoption sallimisesta, jota työryhmä suosittelikin lasten aseman parantamiseksi. Toimikunta katsoi, että sisäinen adoptio ratkaisisi useimmat ongelmat, joita rekisteröidyssä parisuhteessa elävien vanhempien lasten asemaan nykyään liittyy. Samoin mietinnössä suositellaan mahdollisuutta yhteisen ottolapsen ottamiseen silloin, kun lapsi kuuluu rekisteröidyssä parisuhteessa elävän parin lähipiiriin ja hänen perhetilanteensa on mietittävä uudelleen esimerkiksi vanhempien kuoleman vuoksi.
Adoptio Adoptio eli lapseksiottaminen on oikeudellinen toimenpide, jolla adoptiovanhemman tai adoptiovanhempien ja adoptoitavan välille muodostetaan uusi perhesuhde, vanhemman ja lapsen suhde. Adoptiossa adoptoitavan juridinen suhde syntymävanhempiin puretaan. Kotimaiset adoptiot ovat olleet peruuttamattomia eli "vahvoja adoptioita "vuodesta 1980 ja kansainväliset adoptiot vuodesta 1985 alkaen. Vuoden 2012 adoptiolakiuudistuksen myötä mahdolliseksi tuli myös "avoin adoptio, "joka on laissa ilmaistu lapsen oikeutena pitää yhteyttä syntymävanhempaansa tai -vanhempiinsa. Myös avoimessa adoptiossa juridinen suhde syntymävanhempiin katkeaa, mutta lapsella säilyy mahdollisuus pitää yhteyttä heihin.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Osa samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeuden vastustajista hyväksyy huoltajuuden, muttei adoptiota. Syynä tähän on se, että monissa maissa adoptiolla on ns. vahvat oikeusvaikutukset: adoptio katkaisee juridisen suhteen aikaisempaan vanhempaan ja saattaa olla purkamaton. Tärkeä kysymys on esimerkiksi se, ettei adoptiota koskaan tehtäisi etävanhemman tai tarpeeksi varttuneen lapsen tahdon vastaisesti. Lisäksi monia adoptio-oikeuden vastustajia huolestuttaa, että adoption sallivan lain säätäminen johtaisi myöhemmin esimerkiksi naisparien vanhemmuusolettamaan, jossa vanhemmuus automaattisesti annettaisiin äidin samaa sukupuolta olevalle puolisolle, vaikka biologinen isä olisi tiedossa ja isyyden selvittämisen ja tunnustamisen edellytykset olemassa. Naisparien vanhemmuusolettamaa on hallitus esittänyt Ruotsissa.
Adoptio Adoption syyt vaihtelevat. Monesti adoptioon päädytään, jos biologinen vanhemmuus ei onnistu tai tunnu houkuttelevalta esimerkiksi hedelmättömyyden, synnytyspelon tai sairauden takia. Aina taustalla ei kuitenkaan ole tahatonta lapsettomuutta tai muuta edellä mainitun kaltaista syytä vaan adoptio voi olla myös ensisijainen lastenhankintakeino. 
Vierasperheisiin tehtyjen adoptioiden lisäksi monissa maissa, kuten Suomessa, tehdään perheen sisäisiä adoptioita, joissa yleensä äidin tai isän uusi aviopuoliso adoptoi puolisonsa jo olemassa olevan lapsen. Vuosittain tehdään myös jonkin verran aikuisadoptioita, joissa adoptoitava on täysi-ikäinen ja voi itse antaa suostumuksen adoptioon.
Sisäinen kuormitus Sisäinen kuormitus tarkoittaa vesistön pohjalle kertyneitä ravinteita ja niiden vapautumista takaisin veteen. Tätä tapahtuu etenkin hapettomissa oloissa, mikä voi edelleen pahentaa jo alkanutta happikatoa.
Provenienssiperiaate Provenienssiperiaatteessa on kaksi osaa, ulkoinen ja sisäinen. Ulkoinen provenienssiperiaate tarkoittaa sitä, että eri arkistonmuodostajien arkistokokonaisuuksia ei saa sekoittaa keskenään. Sisäinen provenienssiperiaate eli alkuperäisen järjestyksen periaate lähtee siitä, että arkistonmuodostajan asiakirjoilleen antamaa järjestystä ei saa jälkikäteen muuttaa. Periaatteen ulkoista osaa on runsaan sadan vuoden ajan noudatettu järkkymättä kaikkialla, sisäisen periaatteen soveltamisessa on ollut enemmän joustoa monista tekijöistä johtuen. Kun nykyisin Pohjoismaissa puhutaan provenienssiperiaatteesta, tarkoitetaan yleensä periaatteen sekä ulkoista että sisäistä aspektia. Monissa muissa maissa provenienssiperiaatteella tarkoitetaan periaatteen ulkoista puolta.
Rintaperillinen Lakiosuudessa on kuitenkin poikkeus ottolapsen osalta, mikäli adoptio on vahvistettu 1.1.1980 tai myöhemmin, kyseessä on ns. vahva adoptio, jolloin ottolapsen jäämistöoikeudellinen suhde omiin biologisiin vanhempiinsa katkeaa ja he ovat tasavertaisia ottovanhempiensa biologisten lasten rinnalla. Ottolapsi ei siis vahvassa adoptiossa peri biologisia vanhempiaan. Sitä vastoin, jos adoptio on vahvistettu ennen 1.1.1980, ottolapsi on säilyttänyt perimys- ja lakiosaoikeuden myös omiin biologisiin vanhempiinsa nähden. Tällöin heidän lakiosuutensa ottovanhempiensa jäämistöstä on puolet täysrintaperillisen lakiosuudesta. Kyse on ns. heikosta adoptiosta.
Adoptio Aikaisemmin adoptoitiin lähinnä suomalaisia adoptioon annettuja tai orpolapsia. Nykyisin useimpien kotimaan adoptiolasten vanhemmista ainakin toinen on elossa. Kansainvälisen adoption kautta tulleista lapsista käytäntö vaihtelee maittain.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Samaa sukupuolta olevien parien adoptio on laillista seuraavissa valtioissa: Alankomaat, Andorra, Belgia, Englanti ja Wales, Espanja, Etelä-Afrikka, Islanti, Norja, Ruotsi, Tanska ja Uruguay. Yhdysvalloissa adoptio on sallittu seuraavissa osavaltioissa: Kalifornia, Massachusetts, New Jersey, New Mexico, New York, Ohio, Vermont, Washington, Wisconsin ja Washington (D.C.) , samoin suuressa osassa Kanadaa ja joissakin Australian osavaltioissa. Israel, Ranska, Saksa ja Suomi sallivat sisäisen adoption: rekisteröidyssä parisuhteessa toinen puolisoista voi adoptoida kumppaninsa biologisen (tai adoptoidun) lapsen. Joissakin maissa, kuten Irlannissa, adoptiota voi hakea yksittäinen henkilö seksuaalisesta suuntautumisesta ja asuinkumppanista riippumatta.
Adoptio Yleistä tietoutta adoptiosta:
Adoptio Adoptiovanhemmille ja adoptiota harkitseville:
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Suomessa samaa sukupuolta olevien parien ulkoista adoptio-oikeutta ajaa Seta ry. Myös kansainvälinen adoptio tulisi Setan mukaan sallia samaa sukupuolta oleville pareille, koska hakijoiden sopivuus vanhemmiksi arvioidaan huolellisesti adoptioprosessin aikana.
Nero Luciuksen kunnianhimoinen äiti Agrippina halusi pojastaan keisarin. Hän nai setänsä Claudiuksen, jolloin Lucius adoptoitiin keisarilliseen perheeseen. Adoption yhteydessä pojan nimeksi tuli Nero Claudius Caesar Drusus Germanicus. "Nero" on vanha sabiininkielinen sana, joka tarkoittaa vahvaa ja urhoollista. Claudiusten suvussa sitä oli ennenkin käytetty lisänimenä.
Eksekvatuuri Eksekvatuuri (, tehtäköön < "exsequor," seuraa) tarkoittaa oikeustieteessä kolmea asiaa. Ensiksi se on kotimaisen tuomioistuimen tai muun viranomaisen päätös, jolla ulkomaisen tuomioistuimen tai viranomaisen tekemä päätös sen sisältöä muuttamatta tehdään päteväksi kotimaassa. Tavallisia ovat esimerkiksi avioeroa tai adoptiota koskevat päätökset. Eksekvatuuri on siis lupa ulkomailla annetun tuomion pakkotäytäntöönpanoa varten.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Suomessa lastensuojeluun ja adoptioon erikoistuneet järjestöt kannattavat samaa sukupuolta olevien adoptio-oikeutta: Mannerheimin lastensuojeluliiton mukaan ei ole lapsen edun mukaista että lapsi adoptoidaan yksin perheeseen jossa on tosiasiallisesti kaksi vanhempaa, ja että lasten edun kannalta on parempi että molemmat samaa sukupuolta olevat vanhemmat pääsevät adoptioneuvontaan samanaikaisesti . Myös Pelastakaa Lapset ry:n mukaan on lasten edun kannalta parempi, että adoptioneuvontaan osallistuvat molemmat tosiasialliset vanhemmat, jotta lapsen etu voidaan arvioida . Myöskään Adoptioperheet ry:n mukaan kaksivaiheinen adoptioprosessi, jossa toinen vanhempi adoptoi lapsen ensin ei edistä lapsen etua . Lapsiasiavaltuutettu on myös todennut että lasten oikeuksien näkökulmasta ei ole esteitä sille, että samaa sukupuolta olevat parit hakevat adoptiota yhdessä.
Islamilainen adoptio Islamilainen adoptio eli kafala poikkeaa länsimaisesta adoptiokäytännöstä, sillä islamilaisen šarialain mukaan sijaisperheessäkin kasvatuslapsi säilyttää biologisen sukunsa.
Adoptio Lapseksioton jälkeen adoptoija on huoltajuusvelvollinen ja vastuussa lapsesta. Suomen laki ei tee eroa adoptoidun ja biologisesti saadun lapsen välille, vaan katsoo lapsen huoltajien olevan hänen viralliset vanhempansa. Suomen laissa on myös adoptiolaki, joka määrää missä olosuhteissa lapsen voi adoptoida. Suomessa on tullut voimaan uudistettu adoptiolaki (22/2012) 1.7.2012. Edellinen adoptiolaki tuli voimaan vuonna 1985, ja siinä säädettiin ensimmäistä kertaa kansainvälisestä adoptiosta. Ensimmäinen kotimaan lapsia koskenut adoptiolaki säädettiin jo vuonna 1925.
Adoption edellytyksenä on adoptioneuvonta, joka on lakisääteistä sekä adoptiolasta haluaville vanhemmille että lapsen adoptioon antamista harkitsevalle äidille tai vanhemmille. Aikuisadoptiossa adoptioneuvonta on pakollinen myös adoptoitavalle henkilölle itselleen. Adoptioneuvonnan voi antaa joko oman kunnan sosiaalitoimisto tai kunta voi ostaa palvelun Pelastakaa Lapset ry:ltä. Adoptioneuvonta on maksutonta.
Adoptio Adoptiovanhempien sosiaalietuudet poikkeavat jonkin verran biologisten vanhempien eduista. Vastasyntyneen lapsen adoptiovanhempien vanhempainloma on 234 arkipäivää lapsen syntymästä laskettuna, mutta koska käytännössä adoptoidut lapset ovat aina vähintään 2 kuukauden ikäisiä saavat ottovanhemmat yleensä vain 200 päivän vanhempainvapaan. Vuonna 2006 tulleen lakiuudistuksen myötä vanhempien oikeus hoitovapaaseen ja kotihoidontukeen muuttui niin, että hoitovapaaseen ja kotihoidontukeen on oikeus kunnes lapsi täyttää kolme vuotta tai kunnes lapsi on ollut perheessä kaksi vuotta; oikeus hoitovapaaseen ja kotihoidontukeen päättyy, kun lapsi menee kouluun. Ulkomailta tapahtuvaan adoptioon, joka aiheuttaa yleensä tuhansien eurojen kulut, saa Kelalta adoptioavustusta, joka vaihtelee adoption kohdemaan mukaan 1 900 ja 4 500 euron välillä. Adoption todelliset kustannukset voivat olla paljonkin suuremmat.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Seta on pitänyt lapsen etua perusteluna samaa sukupuolta olevien parien sisäisen adoption sallimiselle. Ilman sisäistä adoptiota tilanne on lapsen kannalta epävarma ja turvaton, etenkin jos hänen ainoa juridinen vanhempansa kuolee. Perhe on tällöin myös taloudellisesti huonommassa asemassa, koska se jää ilman kuolleen vanhemman kumppanille maksettavaa perhe-eläkettä. Jos taas ei-juridinen vanhempi menehtyy, lapsella ei ole samanlaisia perintäoikeuksia kuin juridisen vanhemman kuollessa.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus Sosiaali- ja terveysministeriön mietinnössä pohditaan myös kansainvälisen adoption sallimista rekisteröidyssä parisuhteessa eläville pareille. Työryhmän mukaan adoptio voi olla lapselle niin rasittava prosessi, ettei sitä kannata vaikeuttaa sijoittamalla lapsi homo- tai lesboperheeseen. Toisaalta mietinnössä huomautetaan, että vanhempien kuuluminen johonkin muuhun vähemmistöön voi olla lapselle aivan vastaavanlainen rasite. Myös luovuttajamaan suhtautuminen samaa sukupuolta oleviin vanhempiin voi aiheuttaa ongelmia.
Interpedia Vuonna 1985 säädettiin uusi adoptiolaki jossa oli mukana kansainvälistä adoptiota koskevat säännökset. Samassa yhteydessä Interpedia sai valtuutuksen toimia palvelunantajana kansainvälisissä adoptioissa.
Adoptio Suomessa tulee adoptiota haettaessa olla täyttänyt 25 vuotta. Uusi laki toi myös yläikärajat lakiin. Lapsen ja adoptiovanhemman ikäero tulee olla 18–45 vuotta. Lapsiesityksen saadessaan adoptiohakija saa pääsääntöisesti olla korkeintaan 49-vuotias. Adoptiovanhemmiksi haluavien tulee käydä läpi sosiaalityöntekijöiden antama adoptioneuvonta ja saada Valviran alaiselta adoptiolautakunnalta haettava adoptiolupa. Adoptioneuvonnassa selvitetään adoptiohakijoiden soveltuvuus adoptiovanhemmiksi. Adoptiomotiivien ja iän lisäksi selvitetään muun muassa rikosrekisteri, terveydentila, asuminen ja taloudellinen tilanne. Adoptioneuvonnassa keskustellaan elämänhistoriasta, parisuhteesta, sosiaalisesta tukiverkostosta, kasvatusperiaatteista ja adoptiovanhemmuuden mukanaan tuomista erityisistä asioista. Näin halutaan varmistaa adoptiovanhemmaksi haluavan/haluavien edellytykset huolehtia adoptiolapsesta, sillä Suomi on sitoutunut noudattamaan kansainvälistä Haagin lastensuojelusopimusta, jossa adoptio on määritelty lastensuojelulliseksi toimenpiteeksi. Toisin sanoen adoptio lähtee aina lapsen tarpeesta saada vanhemmat, ei vanhempien tarpeesta saada lapsi.
Suomen ruotsalainen kansanpuolue Puolueelle ominaista on ruotsin aseman kielen korostamisen lisäksi arvoliberalismi tiettyjen kysymysten kohdalla. RKP esimerkiksi kannattaa homo- ja lesbopareille yhtä laajaa adoptio-oikeutta kuin heteropareille. Tähän sisältyisi myös mahdollisuus ulkoiseen adoptioon. Homoparien sisäistä adoptio-oikeutta vastaan ei äänestänyt vuonna 2009 yksikään RKP:n kansanedustaja. Kuitenkin viisi RKP:n kansanedustajaa asettui tukemaan Minna Sirnön ehdottamaa seksin yleistä ostokieltoa vuonna 2006. Kolme puolueen edustajaa äänesti myös seksin myynnin kieltämisen puolesta.
Adoptio Paitsi Suomen valtion ja adoptiolautakunnan kriteereitä kansainväliseen adoptioon vaikuttavat myös kohdemaan lait ja käytännöt. Eri maissa on eri säännökset esimerkiksi adoptiovanhemmiksi hyväksyttävien parien iästä.
Apperseptio Immanuel Kant erotti "empiirisen apperseption" ja "transsendentaalin apperseption" toisistaan. Ensin mainittu tarkoittaa ”konkreettisen aktuaalisen minän tietoisuutta omista muuttuvista tiloistaan”, eli niin kutsuttu ”sisäinen aisti”. Viimeksi mainittu tarkoittaa ”puhdasta, alkuperäistä muuttumatonta tietoisuutta, joka on välttämätön edellytys kokemukselle sellaisenaan, ja lopullinen perusta kokemuksen synteettiselle ykseydelle”. Apperseption ykseydellä Kant tarkoitti sitä, että jokainen mielle ymmärretään aina jonkin subjektin mielteeksi. Näin jokaiseen havaintoon sisältyy tietoisuus, että se on jonkin (minän) havainto.
Älykkyysosamäärä Älykkyysosamäärän heritabiliteetilla tarkoitetaan sitä osuutta, joka populaation sisäisestä ÄO-tulosten vaihtelusta on selitettävissä perinnöllisillä tekijöillä; muu osa vaihtelusta selittyy ympäristötekijöillä. Heritabiliteettia voidaan tutkia muun muassa adoptio- ja kaksostutkimusten avulla. Tutkimuksissa on havaittu, että perinnölliset tekijät selittävät 40–80 prosenttia ÄO:n vaihtelusta. Varhaisessa lapsuudessa heritabiliteetti selittää vähemmän kuin puolet ÄO:n vaihtelusta populaatiossa, mutta aikuisten ÄO:n vaihtelusta se selittää valtaosan.
Biologinen rytmi Biologinen rytmi tai biologinen kello tai biorytmi tarkoittaa joko ihmisen elimistössä tai jossain luonnon fysiologisessa järjestelmässä esiintyvää rytmiikkaa. Esimerkiksi sisäinen kello eli sirkadiaaninen rytmi on tällainen.
Samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus 19. huhtikuuta 2007 nimitetyn Vanhasen II hallituksen hallitusohjelmassa todetaan, että "nais- ja miesparien oikeus perheen sisäiseen adoptioon tehdään mahdolliseksi ottaen huomioon biologisen vanhemman oikeudet".
Suomeksi:
Sisäinen motivaatio Omaehtoisuudella tarkoitetaan yksilön kokemusta siitä, että tekeminen on hänestä itsestään lähtöisin, eikä tunnu ulkoapäin ohjatulta. Motivaatio on lähtöisin yksilöstä itsestään eikä ympäristön tarjoamista palkkioista. Olennaista on, kokeeko henkilö tavoitteet omikseen.
Suvereniteetti Suvereniteetti tarkoittaa täydellisen, ehdottoman ja riippumattoman vallan omaamista jollain maantieteellisellä alueella. Suvereeni on toisin sanoen taho: joko konkreettinen (kuten ”keisari”) tai abstrakti, (kuten ”valtio”), jolla on ehdoton valta päättää alueen laista ja hallinnosta. Ulkoinen suvereniteetti tarkoittaa valtion riippumattomuutta toisista valtioista ja sisäinen suvereniteetti oikeutta käyttää omaa valtiovaltaa omalla alueellaan. Etymologisesti sana juontaa juurensa latinankielen sanasta ”super”.