mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Michelle Waterson Waterson aloitti kamppailulajien harjoittelemisen noin 10-vuotiaana veljensä innoittamana. Hän harrasti aluksi American Freestyle Karatea, josta Waterson saavutti mustan vyön. Tämän jälkeen hän kiinnostui harjoittelemaan wushuta ihaillessaan lajin yhdistäessä kauneutta ja voimaa. Sittemmin hän muutti äitinsä kanssa Thaimaahan, jossa Waterson päätti kokeilla thainyrkkeilyä ja harjoitteli sitä kuukauden verran. Palattuaan takaisin Yhdysvaltoihin hän jatkoi thainyrkkeilyä ja yleisesti kamppailulajien harjoittelemista enemmän kilpailu mielessä. Hän alkoi harjoittelemaan Donald Cerronen kanssa ja otteli muutamissa thainyrkkeilyn amatööriotteluissa, jonka myötä Waterson pyrki ottelemaan ammatikseen vapaaottelussa.
Alistair Overeem Alistair Overeem syntyi Hounslowissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa jamaikalaiselle isälle ja hollantilaiselle äidille vuonna 1980. Hänellä on myös itseään neljä vuotta vanhempi isoveli, Valentijn, joka nykyään asuu Turkissa. Alistair sai heti syntyessään sekä Alankomaiden että Britannian kansalaisuuden. Overeemin vanhemmat erosivat tämän ollessa kuusivuotias, minkä jälkeen hän eikä Valentijn ole isäänsä nähneet. Heidän äitinsä, Clair muutti parin kuukauden päästä poikien kanssa Hollantiin, jossa pieni Alistair alkoi kilpailla monissa eri urheilulajeissa. Aivan pienenä hän oli innokas pikajuoksussa, yleisurheilussa ja pesäpallossa. Ensikosketuksen Overeem sai kahdeksanvuotiaana, kun tuolloin hänen äitinsä kiinnostui ajatuksesta viedä poikansa harjoittelemaan judoa ja samana vuonna hän alkoi myös kilpailla lajissa. Harrastus ei kestänyt kovin kauan kun nuori Overeem kilpaili viimeiset ottelunsa noin yhdentoista vanhana ja pian luopui harrastuksesta. Myöhemmin kun Overeem oli viisitoistavuotias nuorukainen, hänen veljensä, Valentijn oli päättänyt ottaa hänet mukaansa paikalliselle salille, joka opetti kehälajeja kuten potkunyrkkeilyä, thainyrkkeilyä, nyrkkeilyä ja lukkopainia, jossa Valentijn oli itse harjoitellut jo kolme vuotta. Aluksi nuori Alistair ei ymmärtänyt tämänkaltaisia lajeja ja näki niiden harjoitteet hyvin väkivaltaisina ja vaarallisina, mutta kun hän huomasi kuinka hänen veljensä pystyi nauttimaan siitä ja kun hän pääsi harjoittelemaan maailmanluokan ottelijoiden kuten Bas Ruttenin ja Joop Kasteelin kanssa hän alkoi pikkuhiljaa nauttimaan siitä itsekin.
Dmitri Ševtšenko Dmitri Ševtšenko (; s. 13. toukokuuta 1968 Taganrog) on uransa jo päättänyt venäläinen kiekonheittäjä. Ševtšenko voitti hopeaa vuoden 1993 MM-kisoista Stuttgartista tuloksella 66.90. Hänellä on myös EM-hopea seuraavan vuoden EM-kisoista Helsingistä. Ševtšenkon ennätys on vuonna 2002 Krasnodarissa heitetty 70.54. Hän edusti urallaan Neuvostoliittoa vuoden 1991 MM-kisoissa, IVYä vuoden 1992 kesäolympialaisissa ja Venäjää vuodesta 1993 alkaen. Ševtšenko osallistui urallaan kolmiin kesäolympialaisiin, joissa paras sijoitus oli 1992 kisojen kahdeksas tila. Nykyisin hän toimii valmentajana.
Valentyna Ševtšenko Ševtšenko lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Andri Ševtšenko Ukrainan maajoukkueessa Ševtšenko debytoi Kroatiaa vastaan maaliskuussa 1995. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Turkkia vastaan toukokuussa 1996. Ševtšenko sai viimein mahdollisuuden pelata arvoturnauksessa Ukrainan selvittyä vuoden 2006 MM-kisoihin. Hän toimi kisoissa joukkueensa kapteenina. Hän pelasi Ukrainan maajoukkueessa yhteensä 111 ottelua tehden niissä 48 maalia.
Valentina Cervi Valentina Cervi syntyi Roomassa vuonna 1976. Hänen isoisänsä on "Isä Camillo" -elokuvista tunnettu näyttelijä Gino Cervi. Valentina Cervi aloitti näyttelijänuransa 10-vuotiaana italialaisessa elokuvassa "Portami la luna".
Thainyrkkeily Thainyrkkeily on Thaimaan kansallisurheilulaji ja tärkeä osa maan kulttuurihistoriaa. Vaikka thainyrkkeilyn harjoittelu tähtää ottelemiseen, on lajista kehittynyt myös tehokas kuntoilun ja itsensä kehittämisen muoto. Suomeen aktiivinen thainyrkkeilytoiminta saapui 1990-luvun alussa.
Anthony Pettis Pettis aloitti kamppailulajien harjoittelemisen taekwondolla ollessaan 5-vuotias. Sittemmin hän on saavuttanut 3. danin mustan vyön. Hän on vapaaottelun myötä harjoitellut myös thainyrkkeilyä ja brasilialaista jujutsua, josta hänellä on ruskea vyö.
Maja Ivarsson Noin kahdeksanvuotiaana Ivarsson aloitti karaten, thainyrkkeilyn ja potkunyrkkeilyn harrastamisen. Hän on soittanut käyrätorvea 8-vuotiaasta ja kitaraa 14-vuotiaasta. Hänellä on kolme tatuointia. Yksi niistä on muisto hänen isästään, joka oli merimies. Maja Ivarsson on biseksuaali
Darren Till Till aloitti harjoittelemaan thainyrkkeilyä 12-vuotiaana ja siirtyi 15-vuotiaana ammattilaiseksi. Voitettuaan K–1 Euroopan mestaruuden potkunyrkkeilyssä hän siirtyi 17-vuotiaana harjoittelemaan vapaaottelua Team Kaobon salille.
Angelina Valentine Angelina Valentine (s. 19. syyskuuta 1986 Lexington, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Uransa hän aloitti vuonna 2007.
Valentina Nappi Valentina Nappi (s. 6. marraskuuta 1990, Scafati, Italia) on italialainen pornonäyttelijä ja malli. Aikuisviihdeuran hän aloitti vuonna 2011.
Viktor Ševtšenko Viktor Valentinovitš Ševtšenko (, s. 8. syyskuuta 1991 Neuvostoliitto) on moldovalais-venäläinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja, joka on pelanut Suomessa kausina 2013-2018.
Andri Ševtšenko Ševtšenko lopetti urheilu-uransa kesän 2012 Euroopan-mestaruuskilpailujen jälkeen pyrkiäkseen politiikkaan. Hän oli Ukraina eteenpäin -puolueen ehdokkaana parlamenttiin vuoden 2012 vaaleissa.
Thainyrkkeily Thainyrkkeily rinnastetaan usein yleisemmin tunnettuun potkunyrkkeilyyn, mutta kyseessä on kuitenkin eri laji. Potkunyrkkeilyn juuret ovat osittain karatessa, joka voi näkyä myös harjoitusmetodeissa ja -ympäristössä. Varsinkin länsimainen thainyrkkeily muistuttaa salikulttuuriltaan enemmän nyrkkeilyä. Ottelemisessa ero potkunyrkkeilyyn vaihtelee suuresti sovellettavien sääntöjen mukaan. Japanilainen potkunyrkkeily voi olla hyvinkin lähellä muay thaita, kun taas amerikkalaisessa potkunyrkkeilyssä ei sallita lainkaan kyynärpääiskuja, polvipotkuja tai potkuja vyötärön alle. Eurooppalaiset säännöt ovat näiden väliltä. Myös otteluerien määrä ja pituudet voivat vaihdella. Thainyrkkeilyssä ammattilaisottelut otellaan viisi kolmen minuutin erää, kun taas potkunyrkkeilyottelussa eriä voi olla jopa 12.
Thainyrkkeily Thainyrkkeily () on muinaisesta thaimaalaisesta sotataidosta, Krabi Krabongista kehittynyt kamppailulaji. Thainyrkkeily on pystyottelulaji, jossa tekniikkavalikoimaan kuuluvat erilaiset lyönnit, kyynärpäälyönnit, potkut, polvipotkut, kiinniotto- ja puolustustekniikat sekä pystypaini eli thaipaini. Matossa otteleminen ei kuulu lajiin. Ottelut käydään nyrkkeilykehässä kehätuomarin valvonnan ja arvostelutuomareiden ottelijoiden tekniikoiden arvostelun alaisuudessa. Laji tunnetaan erityisesti polvipotku- ja kyynerpäälyönti-tekniikoistaan.
Mykyta Ševtšenko Mykyta Ruslanovytš Ševtšenko (, s. 26. tammikuuta 1993 Horlivka, Ukraina) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ukrainan jalkapalloliigassa pelaavaa FK Šah’tar Donetskin joukkuetta ja on pelipaikaltaan maalivahti.
Kickboxer Eric Sloane on potkunyrkkeilyn maailmanmestari, joka päättää ottaa mittaa thainyrkkeilyn mestarista Tong Posta. Sloane ja hänen veljensä Kurt matkaavat Thaimaan Bangkokiin, jossa ottelu käydään. Ennen ottelua Kurt varoittaa veljeään vastustajasta, mutta hän ei kuuntele. Tietämättä thainyrkkeilyn sallituista lyönneistä ja potkuista Eric tulee tyrmätyksi kehässä ja halvaantuu. Kurt vannoo kostavansa Tong Polle ja ryhtyy etsimään opettajaa, joka voisi opettaa hänelle thainyrkkeilyä. Kurt löytää Xian Chow -nimisen miehen, joka harjoittaa hänet ottelua varten.
Felice Herrig Herrig aloitti kamppailulajien harrastamisen potkunyrkkeilyllä ja harjoitteli 2005 lähtien myös nyrkkeilyä. Hän alkoi kilpailemaan 2002 ollessaan noin 18-vuotias. Sittemmin 2006 vuodesta lähtien hän on harjoitellut myös thainyrkkeilyä ja kilpaili 2004 Shin Do Kumate XIV turnauksessa, jossa Herrig sijoittui toiseksi.
Scott Valentine Valentine ei saanut jatkosopimusta Nashvilleen ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Hän aloitti kauden 2014–2015 ECHL-joukkue Idaho Steelheadsissa. Tehtyään 12 pelissä kuusi pistettä hän siirtyi AHL:ään Texas Starsiin 19. marraskuuta 2014.
Saenchai Saenchai aloitti thainyrkkeilyn 8-vuotiaana ja liittyi myöhemmin Jockey Gym seuraan harjoittelemaan. Hän voitti ensimmäisen kamppailun viikon harjoittelun jälkeen tuomariäänin. Saenchai muutti sittemmin Bangkokiin noin 17-vuotiaana, jolloin hän liittyi Somluck Kamsingin thaiseuraan. Tämän myötä Saenchain kehänimenä käytettiin "Saenchai Sor.Kamsing".
Anderson Silva Anderson Silva syntyi 14. Huhtikuuta 1975 São Paulossa ja oli neljän lapsen perheessä keskimmäinen. Andersonilla oli hyvin vaikea lapsuus perheensä kanssa, mutta muutti nuorena asumaan Curitibaan tätinsä ja enonsa luokse, joka toimi kaupungissa poliisina. Silva eli paljon elämäänsä kotinsa ja perheensä ulkopuolella, vaikkei ikinä sekaantunutkaan jengielämään tai järjestäytyneeseen rikollisuuteen, mikä oli hänen asuinalueellaan kuitenkin hyvinkin yleistä. Näillä seuduilla hän myös kiinnostui kamppailulajeista. Hän alkoi ystävystyä lähistöllä asusteleviin lapsiin, joiden perheillä oli tarpeeksi varaa viedä heidät opettelemaan Brasilialaista jujutsua. Pian he alkoivat opettaa perusteita myös nuorelle Andersonille. Silva itse kertoo, että se ei ollut mitenkään varsinaisesti ohjattua tai virallista harjoitusta, mutta uskaltaa sanoa hänen harjoittelunsa alkaneen tästä. Andersonin oltua noin kolmentoista vuoden ikäinen hänen perheellään oli vihdoin varaa viedä hänet harjoittelemaan taekwondoa. Reilu puoli vuotta myöhemmin hänen ollessaan neljätoista hänellä oli mahdollisuus aloittaa Capoeiran harjoittelu koulussa, joka harjoitteli aina kaduilla, puistoissa ja muissa ulkotiloissa. Andersonin oli helppo päästä mukaan, koska hyväntahtoisen mestarin tarkoitus oli saada lapsia ja nuoria pois kaduilta tekemään jotain hyödyllistä, muttei vaatinut heiltä muuta vastineeksi, kuin, että hän saisi heidät oppilaikseen. Vielä viisitoista-vuotiaana Silva kuuli eräältä ystävältään, jonka kanssa tämä kävi harjoittelemassa taekwondoa, että hän tykkää käydä harjoittelemassa myös Thainyrkkeilyä, sillä sen pitäisi olla hyvä vastapaino taekwondolle. Silva kiinnostui ajatuksesta ja alkoi työskentelemään itse jotta voisi mennä myös harjoittelemaan Thainyrkkeilyä. Kuusitoista-vuotiaana Silvalla oli tarpeeksi varoja ja alkoi harjoitella thainyrkkeilyä ja länsimaista nyrkkeilyä toisella salilla. Vaikka hän hyödyntääkin parhaiten Thainyrkkeilyä ja on muutenkin kaikin puolin parempi pystyssä, Silva alkoi harjoitella myös vapaaottelu-uransa alussa viimein virallisesti Brasilialaista jujutsua sekä Judoa, joissa Antonio Rodrigo Nogueira myönsi hänelle mustat vyöt vuonna 2006 tämän ollessa 31-vuotias.
Jussi Santalahti Elokuussa 2015 Santalahti saavutti pronssia thainyrkkeilyn MM-kisoissa, Royal World Cupissa, Bangkokissa. Pronssi oli ensimmäinen suomalaismiehen MM-mitali thainyrkkeilyn A-sarjassa kahdeksaan vuoteen.
Mourad Bouzidi Mourad Bouzidi (, s. 23. marraskuuta 1984 Haag, Alankomaat) on hollantilais-tunisialainen potku- ja thainyrkkeilijä, joka on otellut myös vapaaottelijana. Hän on entinen thainyrkkeilyn WFCA:n maailmanmestari kahdessa eri painoluokassa, sekä thainyrkkeilyn WKN euroopanmestari.
Thainyrkkeily Kun ottelija, "nak muay", astuu kehään, hänellä on päässään "mongkhon" (mangala, pitkähäntäinen nauhamainen päähine) ja kaulassaan kukista punottu seppele "phuang malai". Mongkhonia käytetään aina ennen ottelua edeltävässä seremoniassa. Päähine on tehty puuvillasta, jonka langat on kiedottu tietyllä tavalla tiukaksi kierteeksi. Mongkhon on nyrkkeilykoulun omaisuutta, ja siihen suhtaudutaan kuin eräänlaiseen kruunuun. Kullakin koululla (tai salilla) on omanlaisensa mongkhon. Ottelija ei käsillään kosketa mongkhonia, vaan se asetetaan hänen päähänsä ja otetaan pois. Astuessaan kehään ottelija ei milloinkaan alita sen rajaköyttä, vaan nousee aina päällimmäisen yli. Tapa liittyy uskomukseen, että pää on ihmiskehon pyhin, puhtain ja tärkein osa, kun taas jalat ovat alimmat ja mitättömimmät. Ottelijat usein pitävät hauiksensa ympärillä narua, jota kutsutaan nimellä "khryang ruang" tai "pha prachiat". Käsivarsinauhoja pidetään onnenamuletteina ja ne on siunannut buddhalainen munkki.
Valentin Vaala Valentin Vaala (oik. "Valentin Jakovitsh Ivanoff", 11. lokakuuta 1909 Helsinki – 21. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja. Hän aloitti uransa yhdessä Theodor Tugain kanssa 1920-luvun lopulla ja säväytti elokuva-alan piirit modernilla ja kansainvälisessä otteellaan. Vaala toimi Suomi-Filmin pitkäaikaisena ohjaajana ja ohjasi kaikkiaan 44 pitkää elokuvaa vuosina 1929–1963. Näiden joukossa on klassikoiksi tunnustettuja töitä, kuten "Mustalaishurmaaja", "Juurakon Hulda", "Linnaisten vihreä kamari", "Loviisa", "Ihmiset suviyössä" ja "Gabriel, tule takaisin".
Buakaw Banchamek Banchamek aloitti thainyrkkeilyn nuorella iällä ja kilpaili ensimmäisen kerran 8-vuotiaana kotiprovinssissaan Surinissa. Myöhemmin 15-vuotiaana hän muutti Chachoengsaoon, jossa hän liittyi Por. Pramuk Gym joukkueeseen. Hän aloitti kilpailemisen aikuisissa 2000, ja voitti aluksi Omnoi Stadiumin höyhensarjan mestaruuden ja myöhemmin 2001 PBA:n Thaimaan höyhensarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Sinchainoi Sor Kittichain tyrmäyksellä neljännessä erässä. Banchamek kilpaili myöhemmin joulukuussa 2001 myös Lumpinee Stadiumin tilapäisestä höyhensarjan mestaruudesta, mutta hävisi ottelun Charlie Sor Chaitaminille tuomariäänin.
Fabrício Werdum Fabrício Werdum syntyi Porto Alegressa, jossa hän eli koko lapsuutensa ja nuoruutensa. Werdum aloitti Brasilialaisen jujutsun harjoittelun ollessaan suunnilleen 13- tai 14-vuotias, kun hänen silloisen tyttöystävänsä ex- poikaystävä kuristi hänet tajuttomaksi triangelikuristuksella. Myöhemmin hän alkoi myös harjoitella judoa, lukkopainiia, thainyrkkeilyä sekä vapaaottelua. Hän alkoi kilpailla brasilialaisessa jujutsussa ja lukkopainissa vain muutaman kuukauden harjoittelun jälkeen.
Al Iaquinta Iaquinta aloitti kamppailulajien harrastamisen painilla Wantagh High Schoolissa ja oli muun muassa Collegessa Nassau piirikunnan turnauksessa toinen. Koulun jälkeen 2006 hän siirtyi harjoittelemaan vapaaottelua ystäviensä kanssa. Iaquinta voitti useita mestaruuksia amatööritasolla, kuten Combat in the Cagen ja Extreme Challenge Trials kevytsarjojen mestaruudet. Lisäksi hän voitti USKBA-liiton thainyrkkeilyn amatöörien mestaruuden.
Mourad Bouzidi Bouzidi syntyi Haagissa vuonna 1984 tunisialaisille vanhemmille. Bouzidin äiti on kotoisin Tozeurista ja isä Kasserinesta. Hän aloitti thainyrkkeilyn harjoittelemisen 10-vuotiaana ja kilpailemisen 13-vuotiaana. Bouzidi harjoitteli alku vaiheessa Team Aertsissa, jossa häntä valmensi kolminkertainen K-1 World GP:n mestari Peter Aerts. Sittemmin 2010-luvulla Bouzidi perusti oman salin Team Bouzidi.
Valentyna Ševtšenko Valentyna Ševtšenko (, s. 2. lokakuuta 1975) on ukrainalainen maastohiihtäjä. Hän saavutti pronssia Liberecin 2009 MM-kilpailujen 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa. Lisäksi hän oli viides Salt Lake Cityn 2002 olympialaisten 30 kilometrin hiihdossa sekä Liberecin MM-kilpailujen 10 kilometrillä ja yhdistelmäkilpailussa. MM-kilpailuissa hän sijoittui lisäksi kahdesti kuudenneksi. Kaikkiaan hän sijoittui arvokisoissa kymmenen parhaan joukkoon henkilökohtaisilla matkoilla kymmenen kertaa.
Valentyna Ševtšenko Ševtšenko on voittanut neljä kertaa maastohiihdon maailmancupin osakilpailun: 10 kilometriä perinteisellä hiihtotavalla Kuusamossa marraskuussa 2003 ja Davosissa joulukuussa 2003, saman matkan vapaalla tyylillä Canmoressa tammikuussa 2008 sekä 30 kilometriä vapaalla hiihtotavalla Oslossa maaliskuussa 2008. Kaudella 2003–2004 hän voitti pitkien matkojen cupin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Vuonna 2007 hän sijoittui kolmanneksi Tour de Skillä, ja seuraavana talvena hän oli neljäs.
Ryō Chōnan Chōnan aloitti harjoittelemaan Kyokushinia opiskellesaan lukiossa. Opiskelun jälkeen Chōnan työskenteli rakennusmiehenä Tokiossa, kunnes muutti Thaimaahan harjoittelemaan thainyrkkeilyä. Ystävänsä kehoituksesta Chōnan päätti kokeilla viimein vapaaottelua. Ensimmäisen ottelunsa Chōnan kävi Pancrase: 2001 Neo-Blood Tournament Eliminations -tapahtumassa 5. toukokuuta 2001. Hikaru Satōta vastaan käyty ottelu päättyi Chōnanin tappioon tuomariäänin.
Ram (panssarivaunu) Montrealin veturitehdas sai tilauksen aloittaa brittiläisten Valentine-vaunujen lisenssivalmistus.
Valentine oli kuitenkin tarkoitettu tukemaan jalkaväkeä ja Kanada halusi perustamaansa panssaridivisioonaa varten liikkuvampia panssaritaisteluihin tarkoitettuja vaunuja.
Kanadassa päätettiin valmistaa lisenssillä yhdysvaltalaista M3 Leetä, mutta vaunu oli suunniteltu väliaikaiseksi ratkaisu, ja sen päätykki oli huonolla paikalla panssarivaunun edessä (missä tykkiä voitiin kääntää vain 15 astetta kaikkiin suuntiin).
Edla Niemi Edla Niemi (s. 29. joulukuuta 1987) on kalliolainen thainyrkkeilijä. Hän edustaa Helsinki Thaiboxing Clubia (HTBC) valmentajanaan Petri Martinez. Niemen saavutuksiin lukeutuu thainyrkkeilyn Euroopan mestaruudet vuosilta 2012 ja 2013 alle 75-kiloisten sarjassa , ja MM-pronssi vuodelta 2012. Vuonna 2013 Niemi edustaa Suomea vielä thainyrkkeilyn PM-kisoissa Tanskassa.
Ronaldo Souza Ronaldo Souza dos Santos (s. 7. joulukuuta 1979 Vila Velha, Brasilia) on brasilialainen vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Hän oli vuosina 2010–2011 Strikeforcen keskisarjan mestari. Lisäksi Souza on voittanut viidesti brasilialaisen jujutsun maailmanmestaruuden omassa ja avoimessa painoluokassa. Hän aloitti kamppailulajit 17-vuotiaana Brasilialaisen jujutsun ja judon parissa, joista kummastakin hänellä on musta vyö. Lisäksi hän on viettänyt nykyisin paljon aikaa harjoitellessa Thainyrkkeilyä ja potkunyrkkeilyä parantaakseen pystyotteluaan.
Valentin Vološinov Valentin Nikolajevitš Vološinov (, 30. kesäkuuta 1895 Pietari – 13. kesäkuuta 1936 Leningrad) oli venäläinen kielitieteilijä. Hänen teoriansa ovat vaikuttaneet erityisesti kirjallisuudentutkimukseen, kielitieteeseen ja marxilaisen ideologian teoriaan. Hän kuului Mihail Bahtinin ympärille ryhmittyneeseen piiriin jo Näävelissä vuodesta 1918 lähtien. Vološinov kuului ensin Boris Zubakinin kanssa teosofiseen liikkeeseen, mutta irtautui siitä ja palattuaan Pietariin 1922 aloitti kielititeen opinnot ja kääntyi marxilaiseksi. Hänen läheisin työtoverinsa oli Lev Jakubinski.
Kickboxer Elokuvan pääroiston Tong Pon rooliin haluttiin isokokoinen aasialaisen näköinen mies, joka osaisi thainyrkkeilyä. Vielä tuotannon alkuvaiheessa teknisenä neuvonantajana ja koreografina ollut Michel Qissi tarjoutui koe-esiintymään ja sai roolin. Qissi oli ennen elokuvauraansa harjoitellut muun muassa thainyrkkeilyä Belgiassa, mutta ei ollut geneettisesti aasialainen, joten hän kävi läpi usean tunnin maskeerauksen, jotta näyttäisi enemmän aasialaiselta. Qissiä ei kuitenkaan mainita elokuvan lopputeksteissä.
Gina Carano Caranon ammattilaisura käynnistyi ensin Muay Thain, eli thainyrkkeilyn parissa. Saavutettuaan thainyrkkeilyssä ottelutilaston 12-1-1, Caranolle tarjottiin mahdollisuutta osallistua Nevadan ensimmäiseen viralliseen naisten vapaaotteluun ikinä. Hän otteli Las Vegasissa Rosi Sextonia vastaan ja tyrmäsi vastustajan toisessa erässä. Tämän jälkeen Carano voitti ottelut Elaina Maxwellia, Julie Kedzietä, Tonya Evingeria, Kaitlin Youngia, Kelly Koboldia vastaan.
Dvirkivštšyna Dvirkivštšynassa on syntynyt jalkapalloilija Andri Ševtšenko.
Taras Ševtšenko Taras Hryhorovytš Ševtšenko (, 9. maaliskuuta 1814 Moryntsi – 10. maaliskuuta 1861 Pietari, Venäjä) oli ukrainalainen runoilija, taiteilija ja humanisti. Hänen kirjallista perinnettään pidetään yleisesti nykyaikaisen ukrainalaisen kirjallisuuden ja laajemmin jopa modernin ukrainan kielen perustuksena. Ukrainan lisäksi hän kirjoitti myös venäjäksi. Ševtšenkon suuresta merkityksestä etenkin ukrainalaisille kertoo se, että hänelle on pystytetty Ukrainaan noin 1260 muistomerkkiä eli näköispatsaita ja muita; muualla maailmassa muistomerkkejä on yhteensä noin 130, mm. Pohjois -ja Etelä-Amerikassa, Venäjällä sekä useissa Euroopan eri maissa. Ukrainan sadan hryvnian setelissä on Ševtšenkon kuva.
Thainyrkkeily Musiikki
Thainyrkkeily Mongkhon
Valentina Tolkunova Valentina Tolkunova (s. 12. heinäkuuta 1946 Armavir, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 22. maaliskuuta 2010 Moskova, Venäjä) oli venäläinen laulaja. Tolkunovan perhe muutti hänen syntymänsä jälkeen Moskovaan. Hän aloitti opinnot Moskovan yliopistossa 18-vuotiaana. Hän pääsi vuonna 1966 Juri Saulskin jazz-yhtyeen VIO-66 solistiksi ja valmistui 1971 Gnessinin musiikkiopistosta. Tolkunovan todellinen läpimurto tapahtui seuraavana vuonna, jolloin hän tulkitsi säveltäjä Vladimir Shainskin ja runoilija Lev Ošaninin lauluja. Tolkunova on kuuluisa kauniista ja kirkkaasta äänestään.
Valentin Gluško Valentin Gluško syntyi 2. syyskuuta 1908 Odessassa, Venäjän keisarikunnassa (nyk. Ukrainan alueella). Hänen vanhempansa olivat venäläisiä maanviljelijöitä. 15-vuotiaana hän alkoi lukea Jules Vernen tieteiskirjoja, joista kaksi kuulentoa koskevaa teosta vaikuttivat häneen eniten. Hän alkoi lukea tähtitiedettä käsitteleviä kirjoja. 16-vuotiaana hän kirjoitti paikallisessa tähtiseurassa kirjaa, jonka nimi oli "Interplanetaarisen ja tähtien välisen matkustamisen kehityksen historia". Kesällä 1923 hän näki raketin laivaston sotamuseossa – sen perusteella hän alkoi hahmotella omia rakettejaan. Hän kirjoitti Konstantin Tsiolkovskille kirjeen, joka aloitti seitsemänvuotisen kirjeenvaihdon.
Khaosai Galaxy Saenkham aloitti uransa kotimaassaan suositun, maan kansallislajin thainyrkkeilyn parissa. Hän voitti lajissa mestaruuden ja saavutti kuuluisuutta kotimaassaan, minkä johdosta otti maan tavan mukaan käyttöönsä taiteilijanimen, "Khaosai Galaxyn". Joulukuussa 1980 hän siirtyi ammattilaiseksi perinteisen nyrkkeilyn pariin. Ensimmäiset kuusi otteluaan kääpiösarjassa hän voitti tyrmäyksellä ja seitsemännen pisteillä ja eteni Thaimaan mestaruusotteluun Sakda Saksureeta vastaan heinäkuussa 1981. Hän hävisi 10-eräisen ottelun pisteillä. Tammikuussa 1982 hän otteli Sakdisamai Chorsiriratia vastaan Thaimaan kääpiösarjan mestaruudesta ja voitti ottelun tyrmäyksellä seitsemännessä erässä.
Katarina Perkkiö Thainyrkkeilyssä Suomessa ja Pohjoismaissa omassa sarjassa (-60 kg) otellessaan hän ei hävinnyt kertaakaan koko uransa aikana. Perkkiö kuitenkin otteli usein oman sarjansa ulkopuolella alipainoisena otteluja saadakseen ja haasteita lisätäkseen. Viimeisimmän kerran Perkkiö otteli thainyrkkeilyssä vuonna 2013. Tuolloin hän kukisti Suomenmestaruuskilpailujen finaaliottelussa saman seuran edustajan Anna Willbergin. Tätä voittoa Perkkiö on myöhemmin luonnehtinut useaan otteeseen uransa parhaimmaksi Suomenmestaruudeksi. Finaalivoitto taitavasta ja kokeneesta Willbergistä sinetöi Perkkiön ottelu-uran ja hän pystyi poistumaan areenalta mestarina, kuten oli aina toivonut.
Valentin Alberti Alberti aloitti opintonsa Leipzigin yliopistossa vuonna 1653, tullen maisteriksi 1656. Vuonna 1663 hän oli jo logiikan ja metafysiikan professori ja vuonna 1672 hänestä tuli myös teologian apulaisprofessori.
Valenti Leppänen Valenti Leppänen on Preeti ja Henna Leppäsen poika Väinö Linnan romaanitrilogiassa "Täällä Pohjantähden alla". 
Pentinkulman oma räätäli Aadolf Halme, sivistynyt mies ja sosialisti, ottaa Valentin jo nuorella iällä kasvattaakseen, koska Leppäsillä elinolot ovat varsin kehnot. Valentista ei tule räätäliä, mutta ”mestarin”, kuten Halmetta kylällä nimittävät, sivistyneisyys jättää jälkensä Valentiin ja hänestä kehkeytyy runoilija. Hieman varttuneempana Valenti lähtee Amerikkaan, mutta palaa sieltä takaisin Suomen itsenäistymisen aikoihin. Valenti lähtee muiden kylän punaisten kanssa pakomatkalle Venäjälle ennen valkoisten tuloa. Heiveröisenä miehenä häntä ei pakoteta taistelemaan saksalaisia vastaan.
Baltic Pearl Sopimus kaupunginosan rakentamisesta solmittiin toukokuussa 2005 Shanghaissa kuvernööri Valentina Matvijenkon ja sijoittajien välillä. Hankkeen on arvioitu valmistuvan 2013. Suomalainen SRV aloitti kauppakeskusen rakentamisen syksyllä 2010.
Valentine (panssarivaunu) Valentine DD (Duplex Drive): Valentine valittiin tankiksi josta tehtäisiin DD-versioita sen jälkeen, kun Duplex Drive huomattiin toimivaksi vuonna 1941. 650 Valentine Mark. III ja Mark. VIII muunnettiin DD-versioksi. Niitä käytettiin pääosin miehistön kouluttamiseen. Tositoimiin Valentine DD ei koskaan päässyt.
Valentina Valentina on monissa maissa esiintyvä naisen etunimi, latinalaisen Valentinus-nimen nais­puolinen vastine. Nimet Valentinus ja Valentina sekä ensin­mainitun lyhennetty muoto Valentin on johdettu latinan sanasta "valens", joka merkitsee "tervettä" ja voimakasta".
Catherynne M. Valente Valenten kirjoja on usein kutsuttu postmoderniksi fantasiaksi. Valente on käyttänyt alun perin leikkisää ilmaisua ”mythpunk” postmodernista kirjallisuudenlajista, joka hyödyntää perinteisiä myyttejä, tekstejä ja kulttuuri-ilmiöitä mutta tekee sen kyseenalaistaakseen vanhat arvot. Valenten mukaan postmodernismin tavoitteisiin kuuluu etenkin sukupuoliroolien ja valtarakenteiden rikkominen. Valenten teksteissä sukupuoli ja seksuaalisuus ovat monimuotoisia ilmiöitä, siinä missä perinteisessä fantasiassa sukupuolikäsitykset voivat olla hyvin konservatiivisia.
Katarina Perkkiö Perkkiön ottelut ja tittelit thainyrkkeilyssä.
Perkkiön muut ottelut ja tittelit.
Edvin Hevonkoski Hevonkosken vanhemmat olivat Valentin Hevonkoski ja Anna Kalin ja puoliso Elli Puranen. Hevonkoski toimi muun muassa hitsarina ja levyseppänä, eläkkeelle hän jäi 1973 Oy Strömberg Ab:lta ja aloitti varsinaisesti vasta tämän jälkeen taiteellisen tuotantonsa.
Esko Favén Favén aloitti elokuvauransa vuonna 1959 Suomi-Filmin kamera-assistenttina muun muassa Yrjö Nortan ja Valentin Vaalan alaisuudessa. Hän laskee olleensa uransa aikana mainoselokuvat ja teatteriesitykset mukaan luettuina mukana miltei 200 tuotannossa.
Valentin Zykov Kauden 2015–2016 Zykov aloitti AHL-joukkue Ontario Reignissa. NHL:n siirtotakarajalla helmikuun 2016 lopulla Los Angeles Kings kauppasi hänet ja kesän ehdollisen viidennen kierroksen varausvuoron Carolina Hurricanesiin vaihdossa Kris Versteegiin.
Your Betrayal Your Betrayal on brittiläisen metalcore-yhtyeen Bullet for My Valentinen kappale, joka on albumilta Fever (2010). Yhtye aloittaa yleensä keikkansa sillä. Provinssirockissa Seinäjoella Bullet for My Valentine lopetti setin Your Betrayal -kappaleeseen.
HMS Ardent (1913) Alus tilattiin William Denny and Brothersilta Dumbartonista osana vuosien 1911-1912 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 9. lokakuuta 1912 ja alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1913. Se nimettiin lokakuussa "HMS Kenriciksi", mutta alkuperäinen nimi palautettiin hieman myöhemmin. Alus valmistui helmikuussa 1914.
HMS Ardent (1764) Alus tilattiin 4. tammikuuta 1762 Hesslestä Hullista Hugh Blaydes'ltä. Sen köli laskettiin puolitoista viikkoa myöhemmin 15. tammikuuta ja alus laskettiin vesille 13. elokuuta 1764. Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1773.
HMS Ardent (H41) Alus tilattiin 6. maaliskuuta 1928 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista ja sen köli laskettiin 30. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1929 ja se valmistui 14. maaliskuuta 1930.
HMS Ardent (F184) Alus tilattiin 17. huhtikuuta 1973 Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista Glasgow’sta Skotlannista. Sen köli laskettiin 26. helmikuuta 1974 ja alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin 9. toukokuuta kumminaan Gloucesterin herttuatar. Alus valmistui 13. lokakuuta 1977. Alus oli ensimmäinen luokan aluksista, jolle asennettiin STWS-torpedoputket ().
HMS Ardent (1894) "HMS Ardent" liitettiin huhtikuussa 1895 Välimeren laivastoon ja vuosikymmenen lopulla alus oli "HMS Ramilliesin" emälaivana. Sitä käytettiin myös lämmittäjien koulutuksessa. Alus myytiin romutettavaksi 10. lokakuuta 1911.
HMS Ardent (H41) "Ardent" siirrettiin huhtikuussa 1940 Kotilaivastoon sisaralustensa "HMS Acastan", "HMS Acheronin" ja "HMS Arrowin" kanssa Norjan taisteluiden vuoksi ja se saapui Scapa Flow'hun 12. huhtikuuta. Alus suojasi seuraavana päivänä amiraali Laytonin johtamaa saattueetta NP1 Vaagsfjordiin yhdessä taistelulaiva "HMS Valiantin", tukilaiva "HMS Vindictiven" ja hävittäjien "Codrington" ja "Acasta" kanssa. Matkan aikana ei kohdattu saksalaisia, mutta amiraliteetti määräsi osan joukoista Namsosiin loppujen jatkaessa Vaagsfjordiin, jonne saavuttiin aamulla 15. huhtikuuta. Saksan ilmavoimien koneet häiritsivät alusten purkua ilman merkittäviä tuloksia. Alus oli telakalla 6.-19. toukokuuta, jolloin sen vaurioitunut kaikuluotain vaihdettiin. Telakalta palattuaan alus suojasi 22.-25. toukokuuta joukkojenkuljetusalus "HMS Ulster Princen" Färsaarille Thorshavniin, jonne tehtiin maihinnousu 23. toukokuuta. "Ardent" palasi Greenockiin 29. toukokuuta.
HMS Ardent (1894) Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen toimitusajaksi määrättiin 13 kuukautta. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 297 ja se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1894 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin tytär rouva C. T. Cornish. Alus valmistui 25. maaliskuuta 1895.
HMS Ardent (H41) "Ardent" suojasi laivueensa mukana saattueita aina huhtikuuhun 1940 saakka. Se suojasi 21. syyskuuta 1939 saattuetta OA7. Alus otti kannelleen haavoittuneita brittiläiseltä tankkerilta "Teakwoodilta", joka oli joutunut Saksan laivaston sukellusveneen "U-35:n" torpedoimaksi. Alus suojasi sen jälkeen vaurioituneen tankkerin paluun Falmouthiin. Alus suojasi sisaraluksensa "Acastan" ja "HMS Whitshedin" kanssa tammikuun lopulla 1940 La Platan taistelussa vaurioituneen risteilijän "HMS Ajaxin" Plymouthiin.
HMS Ardent (F184) "HMS Ardent" saapui syyskuussa 1977 Devonportiin, jossa se luovutettiin laivastolle. Se otettiin palvelukseen lokakuussa liitettynä 6. fregattilaivueeseen. Koeajo ja koulutus jakson jälkeen alus lähti syksyllä 1978 laivueensa mukana Itämerelle. Tammikuussa 1979 alus oli Punaisellamerellä ja vuoden lopulla se osallistui Naton Highwood-harjoitukseen Atlantilla. Vuoden 1980 alussa alus liitettiin Naton Atlantille sijoitettuun laivasto-osastoon, jonka mukana se osallistui Safe Pass -harjoitukseen sekä vieraili Yhdysvaltain itärannikolla.
HMS Ardent (F184) Alus oli jouluna 1980 mukana Armilla partiossa Persianlahdella, missä tehtävässä ollessaan sen matkamittari ylitti 100000 mailia. Alus palasi kotimaahan kesällä 1981 vieraillen Plymouthin laivastopäivillä sekä ollen vartioaluksena Cowes Weekissä. Alus teki yhden viimeisistä vierailuistaan jouluna 1981 Amsterdamiin yhdessä kolmen sisaraluksensa kanssa. Vuoden 1982 sotaharjoitus vei aluksen Norjan rannikolle, jossa se laski seppeleen veteen toisessa maailmansodassa uponneen "HMS Ardentin" hylyn kohdalle.
HMS Ardent (H41) HMS Ardent (viirinumero H41) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1930 palvelukseenotettu A-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus upposi 8. kesäkuuta 1940 taistelussa Saksan laivaston taisteluristeilijöitä "Scharnhorstia" ja "Gneisenauta" vastaan suojatessaan Norjan rannikolta palaavaa lentotukialusta.
HMS Ardent (1764) Alus palasi kesäkuussa 1779 palvelukseen päällikkönään Phillip Boteler ja se lähti elokuussa Plymouthista liittyäkseen Sir Charles Hardyn Kanaaliin sijoitettuun osastoon. "Ardent" kohtasi Ranskan laivaston kaksi päivää lähtönsä jälkeen. Lyhyen taistelun jälkeen "Ardent" antautui. Tapauksen vuoksi järjestettu sotaoikeus erotti Botelerin.
HMS Kempenfelt (I18) "HMS Kempenfelt", "HMS Ardent" ja "HMS Echo" suojasivat 9. syyskuuta lentotukialus "HMS Courageousia" sukellusveneentorjuntapartiossa (operaatio AS2). Alus palasi 14. syyskuuta Plymouthiin, jossa se valmisteltiin siirrettäväksi Kanadaan.
RN Ardente Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta. Sen köli laskettiin 7. huhtikuuta 1941 ja alus laskettiin vesille reilua vuotta myöhemmin 27. toukokuuta 1942. Alus liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 30. syyskuuta.
HMS Ardent (F184) Seuraava rynnäkkö sai uuden osuman alukseen. Juuri pommien pudottua paikalle saapui kaksi partiossa ollutta "HMS Brilliantin" paikalle kutsumaa Harrieria, jotka ampuivat alas kaikki kolme rynnäköivää konetta. "HMS Ardent" oli ohjauskyvytön ja pahoin kallistunut. Alukseen oli osunut kaikkiaan seitsemän pommia, jotka olivat surmanneet 22 miestä ja haavoittaneet 37. "HMS Yarmouth" saapui kello 18:30 aluksen vierelle evakuoimaan elossa olevat, jotka myöhemmin siirrettiin "SS Canberralle". Alus paloi ja upposi kaksitoista tuntia hyökkäyksen alkamisen jälkeen.
HMS Antelope (H36) Alus suojasi 6. syyskuuta laivueensa alusten "HMS Kempenfeltin", "HMS Acastan", "HMS Ardentin" ja "HMS Amazonin" kanssa lentotukialus "HMS Hermestä". Pari päivää myöhemmin se suojasi "Acastan" ja "Amazonin" kanssa saattuetta OA1 ja uudelleen 13. syyskuuta "Acastan" kanssa saattuetta OA4/MA. Seuraavat kuukaudet alus oli läntisen reitin alaisuudessa Kanaalin alueella erilaisissa partio- ja saattuetehtävissä.
HMS Havant "HMS Havant" valmistui joulukuussa 1939 telakalta ja alus siirrettiin 19. joulukuuta hyväksyntä testeihin. Testit valmistuivat ja alus siirrettiin 8. tammikuuta 1940 koulutukseen Portlandiin. "HMS Havant" liitettiin 9. Hävittäjälaivueeseen Plymouthiin suojaamaan Kanaalin saattueita. Aluksen ensimmäinen tehtävä oli 4.-9. helmikuuta 1940 yhdessä "HMS Ardentin" ja "HMS Whitshedin" kanssa sukellusveneentorjuntapartiossa.
HMS Ardent (H41) Alus lähti huhtikuun alussa 1937 Britteinsaarille, jossa se 14. huhtikuuta poistettiin palveluksesta. Se siirrettiin samalla Sheernessin telakalle, jossa sille asennettiin huollon aikana kaikuluotain. Alus määrättiin telakalta palatessaan Devonportin paikallislaivueeseen, jonka muina aluksina olivat muun muassa "HMS Codrington", "HMS Achates" ja "HMS Broke". Alus aloitti 20. huhtikuuta telakalta palattuaan korjausten jälkeiset koeajot supistetulla miehistöllä ja määrättynä Plymouthin alaisuuteen.
HMS Ardent (H41) Toukokuussa koeajojen päätyttyä alus aloitti kouluttautumisen, ja se liitettiin Plymouthin paikallislaivueeseen. Aluksen miehistö täydennettiin sodan ajan vahvuuteen 24. syyskuuta Münchenin kriisin vuoksi, ja samalla alus valmistautui mahdolliseen sotaan. Miehistö supistettiin 11. lokakuuta, ja se palasi paikallislaivueeseen. "Ardent" siirrettiin 17. lokakuuta huollettavaksi Devonportin telakalle, mistä se palasi palvelukseen 15. marraskuuta. Joulukuussa alus oli nuorisokoululaivana Devonportissa normaalin hälytysvalmiuden lisäksi. Koululaivana alus vieraili vuoden 1939 alkupuoliskon aikana Torquaysta Dartmouthiin, kunnes se heinäkuussa siirrettiin Devonportin telakalle.
HMS Ardent (1764) Kuninkaallinen laivasto valtasi aluksen takaisin 14. huhtikuuta 1782 Saintesin taistelussa. Se palautettiin palvelukseen vielä huhtikuussa päällikkönään Richard Lucas. Alus nimettiin 28. elokuuta 1783 "HMS Tigeriksi". Alus myytiin kesäkuussa 1784.
HMS Ardent (1894) HMS Ardent oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
RN Ardente (1912) Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta ja sen köli laskettiin maaliskuussa 1912. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 15. joulukuuta ja se liitettiin laivastoon 25. huhtikuuta 1914.
HMS Ardent (F184) "HMS Ardent" tuki 21. huhtikuuta alkanutta San Carlosin maihinnousua. Kolme Argentiinan laivaston ilmavoimien A-4-rynnäkkökonetta havaitsi aluksen kolme merimailia North West Islandista lounaaseen. Alus ei kyennyt laukaisemaan Sea Cat -ilmatorjuntaohjuksiaan, jolloin kolme rynnäköineiden koneiden pudottamaa pommia osui. Kaksi niistä räjähti, mutta kolmas jäi suutariksi. Aluksen aseista osa säilyi toimintakykyisenä, ja ne valmistautuivat torjumaan seuraavaa rynnäkköä.
HMS Ardent (1764) HMS Ardent oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1764 vesillelaskettu 64-tykkinen Ardent-luokan kolmannen luokan linjalaiva.
HMS Ardent (1764) Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1774 päällikkönään Sir George Douglas. Vuonna 1778 päällikkönään George Keppel alus oli amiraali lordi Howen laivueessa New Yorkin edustalla suojaamassa kaupunkia ylivoimaiselta amiraali d'Estaingin johtamalta Ranskan laivaston osastolta. Osastot ottivat mittaa toisistaan Rhode Islandin edustalla 11. elokuuta myrskyn hajoittaessa kummankin osaston. "Ardent" palasi Portsmouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta tammikuussa 1779.
HMS Ardent (F184) Alus lähti 19. huhtikuuta 1982 Devonportista laivasto-osaston mukana Falklandille ja suojasi maihinnousujoukkojen saattuetta Ascensionille, jonne osasto saapui 3. toukokuuta. Alus jatkoi matkaansa 6. toukokuuta "HMS Argonautin" kanssa Falklandeille ja suojasi "SS Canberraa", "Elkiä" ja "RFA Tidepoolia".
HMS Ardent (H41) Norjasta vetäydyttäessä "Ardent" suojasi 31. toukokuuta yhdessä "HMS Acastan", "HMS Codringtonin", "HMS Dianan" ja "HMS Highlanderin" kanssa lentotukialus "HMS Ark Royalia" ja "HMS Gloriousta", jotka suojasivat rahtialuksista koottua saattuetta. "HMS Glorious" erkani 8. kesäkuuta kello 03.00 polttoaineen vähyyden vuoksi pääosastosta suojanaan "Ardent" ja "Acasta" kulkeakseen suorempaa reittiä. Osasto eteni suuntaan 250 astetta 17 solmun nopeudella, kunnes sen yllätti hieman kello 16.00 jälkeen Saksan laivaston taisteluristeilijät "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun", jotka olivat suorittamassa Saksan laivaston operaatiota Junoa. "Ardent" sai käskyn tutkia taivaanrannassa havaittua savua ja samalla muu osasto kääntyi etelään ja valmistautui lähettämään lentokoneet ilmaan. Yhtäkään koneista ei kuitenkaan saatu ilmaan.
HMS Acasta (H09) "HMS Acasta", "HMS Ardent" ja "HMS Codrington" suojasivat taistelulaiva "HMS Valiantia" ja risteilijä "HMS Vindictiveä", jotka suojasivat Narvikiin joukkoja kuljettavaa saattuetta NP1. Alus suojasi 9.–16. toukokuuta karilleajossa vaurioitunutta risteilijää "HMS Penelopea" Skelfjordista Clydeen. Pohjanmerellä osastoon liittyivät risteilijät "HMS Coventry" ja "HMS Calcutta" sekä hävittäjät "HMS Campbell", "HMS Isis", "HMS Witch" ja "HMS Zulu".
HMS Ardent (H41) Vastaanottotestit läpäistyään alus siirrettiin Chathamiin varustettavaksi ja palvelukseen ottoa varten. "Ardent" liitettiin 23. maaliskuuta palvelukseen otettaessa Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Se oli huhtikuussa koulutuksessa, kun sen nelostykissä todettiin vika. Se palasi Chathamin telakalle, jossa tykkitorni vaihdettiin. Telakalta palattuaan alus lähti 19. toukokuuta Maltalle laivueeseensa. Kesäkuusta syyskuuhun se osallistui laivueensa mukana koulutukseen, joka keskeytyi aluksella havaittujen vikojen vuoksi, ja se palasi 31. lokakuuta Maltalle odottamaan telakalle pääsyä. Havaitut viat tarkastettiin 1. joulukuuta, ja alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin telakalle korjattavaksi.
HMS Acheron (H45) Alus suojasi 29. huhtikuuta lentotukialus "HMS Gloriousta" Scapa Flow’sta Åndalnesin evakuointien aikana. Seuraavana päivänä alus tuki Namsosin taisteluita yhdessä "HMS Antelopen" ja "HMS Beaglen" kanssa. Se palasi 1. toukokuuta "Gloriousin" suojaksi. "Acheron" suojasi 31. toukokuuta yhdessä "HMS Ardentin", "HMS Acastan", "HMS Highlanderin" ja "HMS Dianan" kanssa lentotukialuksia "Glorious" ja "HMS Ark Royal" Scapa Flow’sta Norjaan noutamaan loppuja evakuoitavia (operaatio Alphabet). Evakuointiosasto lähti paluumatkalle 2. kesäkuuta. "Acheron" kuului Group II:een, jossa se suojasi "Ark Royalia".
HMS Argonaut (F56) "HMS Argonaut" lähti 19. huhtikuuta 1982 Devonportista. Sen tehtävänä oli suojata yhdessä "HMS Ardentin" kanssa "RFA Regentiä" ja "RFA Plumleafiä" Ascensionille, jonne saattue saapui 29. huhtikuuta. Alus jatkoi 6. toukokuuta matkaansa Falklandille, jossa se liittyi 16. toukokuuta "HMS Fearlessin" ja "HMS Intrepidin" ympärille koottuun maihinnousulaivastoon. Kaksi päivää myöhemmin maihinnousulaivasto kohtasi lentotukialusosaston.
HMS Ardent (1913) HMS Ardent (viirinumero H78) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan hävittäjä.
HMS Ardent (F184) HMS Ardent (viirinumero F184) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tyypin 21 fregatti, joka palveli Falklandin sodassa.
HMS Ark Royal (91) "HMS Ark Royal" kävi Scapa Flow'ssa täydentämässä varastoja 25.–30. toukokuuta. Täydennyksen jälkeen alus palasi Narvikin edustalle 2. kesäkuuta. Narvikin taistelun päätyttyä "HMS Ark Royal" ja "HMS Glorious" suojauksineen lähtivät 8. kesäkuuta kohti etelää. Pian lähdön jälkeen "HMS Glorious" saattajinaan hävittäjät "HMS Acasta" ja "HMS Ardent" ottivat suoremman kurssin kotisatamaan heikon polttoainetilanteensa vuoksi. "HMS Ark Royal" saattajinaan hävittäjät "HMS Diana", "HMS Acheron" ja "HMS Highlander" purjehti joukkojenkuljetussaattueen mukana pidempää reittiä.
HMS Acasta (H09) "HMS Acasta", "HMS Ardent", "HMS Codrington", "HMS Diana" ja "HMS Highlander" suojasivat 31. toukokuuta lentotukialuksia "HMS Ark Royalia" ja "HMS Gloriousta" Norjasta vetäytymisen aikana. "HMS Glorious" suojanaan "HMS Ardent" ja "HMS Acasta" erkanivat 2. kesäkuuta pääosastosta matkatakseen suorempaa reittiä. Osasto joutui 8. kesäkuuta Saksan laivaston taisteluristeilijöiden "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun" yllättämiksi ja upottamiksi. Ennen uppoamistaan "HMS Acasta" oli laukaissut torpedon, joka osui "Schanrhorstin" keulaan, ja siten pakottanut taisteluristeilijät vetäytymään takaisin Norjan rannikolle.
HMS Ardent (H41) Lokakuussa 1931 alus määrättiin telakalta palatessaan 3. hävittäjälaivueeseen. Se aloitti 4. marraskuuta koulutuksessa, jonka päätyttyä se aloitti varsinaisen laivastopalveluksensa. Välimeren laivastossa alus osallistui laivasto-harjoituksiin sekä vierailuihin Välimeren alueella, kunnes se tammikuussa 1934 lähti Britteinsaarille huoltoon. Helmikuussa se määrättiin palvelukseen palatessaan palaamaan 3. hävittäjälaivueeseen Välimerelle. Korjausten valmistuttua maaliskuussa alus aloitti koulutuksen Britteinsaarten vesillä ennen heinäkuista paluutaan Maltalle. "Ardentin" normaalin laivastopalveluksen katkaisivat seuraavien vuosien aikana kruunajaisiin liittynyt laivastokatselmus Spitheadissä kesäkuussa 1935, Abessinian kriisi ja Espanjan sisällissota. Se määrättiin 8. syyskuuta 1936 laivueensa mukana valvomaan Espanjan rannikon sulkua sekä avustamaan Britannian kansalaisten evakuoinnissa sotaa käyvästä maasta. Alus palasi 17. lokakuuta Maltalle, jossa se osallistui laivueen mukana laivastoharjoitukseen. Se palasi 29. marraskuuta Espanjan rannikolle valvomaan meriliikennettä sekä tarvittaessa avustamaan pakolaisia. Se oli Barcelonaan tukeutuvien alusten johtoaluksena.
HMS Ardent (1913) Alus liitettiin palvelukseen otettaessa 4. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se palveli ensimmäisessä maailmansodassa Suuressa laivastossa. Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaiva "SMS Westfalenin" apuaseiden tuli upotti aluksen Skagerrakin taistelussa 1. kesäkuuta 1916.
Ardent-luokka (linjalaiva) Alusluokan suunnitteli Thomas Slade ja se tehtiin Batelyn suunnittelman Europa-luokan kilpailijaksi. Luokan suunnittelun pohjana oli vuonna 1747 vallattu Ranskan laivaston "Fougueux" lukuun ottamatta kölin lyhentämistä metrillä ja yläkannelle tehtiin ainoastaan kolmetoista tykkiporttiparia, mikä riitti suunnitellulle tykkimäärälle. Luokan ensimmäisen aluksen tilaus tehtiin 4. tammikuuta 1762 Blaydes'n kanssa ja sen piti laskea vesille 24 kuukautta tilauksesta. Luokan toinen alus tilattiin Chathamin telakalta vuotta myöhemmin. Vuonna 1777 tilattiin hieman muokattuna vielä viisi luokan alusta.
HMS Glorious Alus lähti kohti Scapa Flow'ta osana saattuetta, mutta jo muutaman tunnin purjehduksen jälkeen aluksen kapteeni Guy D'Oyly-Hughes pyysi lupaa mennä edeltä käyttäen aluksen suurempaa nopeutta hyväkseen. Alukselle annettiin lupa ja sen saattueeksi lähtivät hävittäjät "Acasta" ja "Ardent".
HMS Ardent (H41) Aluksen miehistö täydennettiin 23. elokuuta telakalta palatessaan sodan ajan vahvuuteen, ja se aloitti valmistautumisen mahdolliseen sotaan. Toisen maailmansodan syttyessä alus muodosti sisaraluksineen, lukuun ottamatta "Activea", Portlandiin sijoitetun 18. hävittäjälaivueen, joka siirrettiin kuusi päivää myöhemmin Kanaalin läntisen kulkureitin alaisuuteen ().
HMS Highlander (H44) "HMS Highlander" suojasi 31. toukokuuta "HMS Gloriousia" ja "HMS Ark Royalia" matkalla Clydestä Norjan rannikolle Bardufossiin yhdessä "HMS Acastan", "HMS Ardentin", "HMS Acheronin" ja "HMS Dianan" kanssa suojaamaan liittoutuneiden evakuointia (operaatio Alphabet).
HMS Boxer (1894) HMS Boxer oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
HMS Bruizer (1895) HMS Bruizer oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Fort McMurrayn lentoasema Vuosina 2005–2007 lentoasema oli lentokoneiden laskuilla ja nousuilla mitattuna vilkkain ilman lennonjohtoa toimiva lentoasema Kanadassa. Vuonna 2008 lennonjohtotorni valmistui ja otettiin käyttöön asteittain. 7. toukokuuta 2009 lennonjohto toimi vuorokauden ympäri.
Alberta Highway 63 Alberta Highway 63 on valtatie koillisessa Albertassa, Kanadassa. Tie on tärkein maantieyhteys albertalaiseen Fort McMurrayn taajamaan ja edelleen Athabascan öljyhiekkaesiintymille, joita hyödyntävät yhtiöt kuljettavat tietä pitkin erittäin raskaita ja suurikokoisia kuormia.
Anzac (Kanada) Anzac on vuonna 1917 perustettu 837 asukkaan (2008) taajama Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Anzac sijaitsee maantietä pitkin noin 45 kilometriä kaakkoon Fort McMurraysta. Alberta Highway 881 tien varrella, noin 20 kilometriä itään Alberta Highway 63 tieltä.
Alberta Highway 63 Tie on suurimmaksi osaksi kaksikaistaista (1+1) maantietä, lukuun ottamatta Alberta Highway 881:n liittymästä kaksi kilometriä etelään alkavaa nelikaistaista (2+2) osuutta, joka jatkuu aina Syncruden "Mildred Lake" -kaivosalueelle saakka, jossa tie muuttuu jälleen kaksikaistaiseksi. Kaksikaistaiset osuudet ovat erittäin vaarallisia. Vuosina 2001–2005 tiellä sattui noin tuhat onnettomuutta, joissa kuoli 25 ja loukkaantui 257 henkilöä. Tietä onkin joissakin yhteyksissä kutsuttu nimillä ”Suicide 63” (suom. ”Itsemurha 63”) ja ”Death Highway” (suom. ”Kuoleman maantie”). Vuonna 2006 Albertan hallitus päätti 240 kilometrin pituisen Highway 55:n ja Fort McMurrayn välisen osuuden leventämisestä asteittain nelikaistaiseksi. Tieosuuden pohjoinen osa Fort McMurrayn ja Highway 881:n liittymän välillä avattiin vuonna 2008. Koko hankkeen kustannusarvio on 650–680 miljoonaa dollaria.
Florida Floridassa on viisi suurta lentoasemaa: Fort Lauderdale – Hollywoodin kansainvälinen lentoasema Fort Lauderdalessa, Southwest Florida International Fort Myersissä, Miamin kansainvälinen lentoasema Miamissa, Orlandon kansainvälinen lentoasema Orlandossa ja Tampan kansainvälinen lentoasema Tampassa. Kaikkiaan osavaltiossa on 66 lentoasemaa.
Fort Lauderdale – Hollywoodin kansainvälinen lentoasema Fort Lauderdale – Hollywoodin kansainvälinen lentoasema on lentoasema Browardin piirikunnassa Floridassa, ja se sijaitsee viisi kilometriä Fort Lauderdalen keskustasta lounaaseen. Vuonna 2007 lentoasema oli Yhdysvaltain 22. vilkkain lentoasema.
Graeme Killick Graeme Killick (s. 26. helmikuuta 1989 Fort McMurray, Alberta) on kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti Ptarmigan Nordic Ski Clubia.
Draper Draper on 267 asukkaan (2008) nukkumalähiö Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Draper sijaitsee noin kahdeksan kilometriä kaakkoon Fort McMurraystä, Clearwaterjoen varrella.
Fort Simpsonin lentoasema Fort Simpsonin lentoasema () on lentoasema Kanadan Luoteisterritorioissa 13,7 kilometriä kaakkoon Fort Simpsonin kylästä. Kenttää ylläpitää Luoteisterritorioiden hallinto. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 3 185.
Scottie Upshall Scottie Upshall (s. 7. lokakuuta 1983 Fort McMurray, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura St. Louis Bluesia.
Chris Phillips Chris Phillips (s. 9. maaliskuuta 1978 Fort McMurray, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän oli Ottawa Senatorsin 1. kierroksen ja samalla koko vuoden .
Alberta Highway 63 Fort McMurraysta pohjoiseen noin 15 minuutin ajomatkan päässä on "Supertest"-niminen ylämäki, joka nousee Poplar Creekistä noin kilometrin matkan 7–8 prosentin kaltevuudella ja on tien pahin koetus suurille rekoille ja ylisuurille kuljetuksille varsinkin talvisaikaan.