mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Erityinen suhteellisuusteoria Esimerkiksi kun hiukkaskiihdyttimessä kiihdytetään elektroni hyvin lähelle tyhjiön valonnopeutta ja törmäytetään se atomiin, voi elektroni irrottaa atomista elektronin. Klassisen fysiikan olettamusten pohjalta havaittaisiin kahden elektronin sinkoavan poispäin atomista, yhden irronneen ja yhden törmänneen. Oikeasti kuitenkin havaitaan sinkoavan atomista poispäin kolmen elektronin ja positronin, joka elektronin positiivisen omaava antimateriahiukkanen. Systeemin kokonaissähkövaraus pysyy muuttumattomana koska positroni ja elektroni sulkevat pois toistensa varaukset, mutta "massan" omaavat elektroni ja positroni ovat siis muodostuneet energiasta. Jokin elektroneista tosin annihiloituu erittäin nopeasti positronin kanssa, koska materia ja antimateria reagoivat keskenään kiivaasti, jolloin nämä kaksi hiukkasta katoavat ja muuntuvat kahdeksi vastakkaisiin suuntiin eteneväksi ja "massattomaksi" fotoniksi. Fotonit varastoivat elektronin ja positronin liike-energian ja massan energian taajuuteensa.
Positroni Positroneja syntyy myös positroniemissiossa, joka on eräs beetasäteilyn muoto. Siinä protoni muuttuu heikon vuorovaikutuksen vaikutuksesta neutroniksi, positroniksi ja elektronin neutriinoksi.
Pp-ketju Pp-ketju alkaa aina kahden vetyatomin fuusiolla. Tällöin muodostuu deuteriumatomi sekä positroni ja elektronin neutriino, kun yksi protoneista muuttuu neutroniksi.
Antileptoni Antileptonit ovat leptonien antihiukkasia. Niitä on kuusi kappaletta, kuten leptoneitakin. Jokaisella leptonilla on oma antihiukkasensa. Antileptonit ovat positroni (elektronin antihiukkanen), antimyoni ja antitau sekä elektronin antineutriino, myonin antineutriino ja taun antineutriino.
Elektroni Elektronia merkitään tavallisesti e. Elektronin antihiukkanen on positroni e, joka on positiivista sähkövarausta lukuun ottamatta identtinen elektronin kanssa. Elektroni tuntee kaikki muut perusvuorovaikutukset paitsi vahvan vuorovaikutuksen eli värivoiman.
C-kvarkki C-kvarkin elinikä on 1,1 · 10 sekuntia ja se hajoaa 95 % todennäköisyydellä s-kvarkiksi tai 5 % todennäköisyydellä d-kvarkiksi. Lisäksi virtuaalisen W-bosonin kautta muodostuu positroni ja elektronin neutriino.
Alkeishiukkanen Leptoneihin kuuluvat tutun elektronin ja neutriinoiden lisäksi samantapaiset mutta raskaammat hiukkaset myoni ja tau. Kullakin näistä on lisäksi antihiukkasensa, positroni, antimyoni, antitau ja antineutriinot. Neutriinojen mahdollisten antihiukkasten olemassaolosta ei vielä olla varmoja. Nykyään tiedetään, että neutriinoilla on pieni lepomassa.
Positroniemissio Positroniemissio on radioaktiivisen hajoamisen yksi muoto. Positroniemissio on beetasäteilyä, tarkemmin beeta plus (β) -säteilyä.
β-säteilyä muodostuu kun heikko vuorovaikutus muuttaa atomiytimessä protonin neutroniksi, minkä jälkeen ytimestä emittoituu (poistuu) β-hiukkanen (positroni) ja neutriino.
Beetahajoaminen Beetahajoaminen on ydinfysiikassa radioaktiivinen hajoaminen, jossa vapautuu beetahiukkanen (elektroni tai positroni). Elektronin, negatiivisesti varatun hiukkasen tapauksessa puhutaan "beeta-miinus"-hajoamisesta, (β), positronin tapauksessa taas "beeta-plus"-hajoamisesta (β). Myös elektronin sieppaus on sukua beetahajoamiselle.
Positroni Positronin olemassaoloa esitti Paul Dirac vuonna 1928. Hän johti Wolfgang Paulin työn pohjalta elektronia kuvaavan Diracin yhtälön. Tämä sai hänet ennustamaan elektronin antihiukkasen olemassaolon, jonka hän selitti tyhjiön täyttävän negatiivisen energian merellä (niin sanottu Diracin meri).
Positroni Hiukkasfysiikan tutkimuksessa positroneita on käytetty tietynlaisissa hiukkaskiihdyttimissä, joissa ne törmäytetään elektroneihin relativistisilla nopeuksilla. Tällaisessa hiukkas-antihiukkas-törmäyksessä hiukkanen ja sen antihiukkanen annihiloituvat ja niiden energia muuttuu toisiksi hiukkasiksi. Tähän perustui muun muassa vuosina 1989–2001 toimineen LEP-törmäyttimen toiminta.
Parinmuodostus (fysiikka) Tavallisesti parinmuodostuksen vaatimukset täyttyvät, kun suurienergiainen fotoni vuorovaikuttaa atomiytimen kanssa. Mikäli fotonilla on vaikkapa kaksi kertaa elektronin lepomassa (m) eli 1,022 MeV energiaa, saattaa muodostua elektroni ja positroni. Fotonin energian ja ytimen järjestysluvun kasvaessa parinmuodostuksen todennäköisyys kasvaa.
Beetahajoaminen Beeta-miinus-hajoamisessa ytimen neutroni muuttuu protoniksi ja samalla vapautuu elektroni ja antineutriino. Beeta-plus-hajoamisessa ytimen protoni puolestaan muuttuu neutroniksi ja samalla vapautuu positroni ja neutriino. Koska neutroni on protonia raskaampi, vapaa neutroni hajoaa protoniksi, mutta vapaa protoni ei voi hajota neutroniksi.
Positroni Lääketieteessä positroneja käytetään positroniemissiotomografiassa (PET), jolla voidaan kuvantaa kehon eri elimiä. Menetelmässä potilaalle annetaan radioaktiivista ainetta, joka hakeutuu elimistössä tiettyihin kohtiin, esimerkiksi syöpäpesäkkeisiin. Radionuklidit hajoavat tietyllä nopeudella elimistössä emittoiden positroneja, jotka annihiloituvat elimistön elektronien kanssa. Vapautunut gammasäteily havaitaan kehon ulkopuolelle asetetulla ilmaisimella.
DEtector with Lepton, Photon and Hadron Identification DEtector with Lepton, Photon and Hadron Identification eli DELPHI-koe oli yksi LEP-törmäyttimen ilmaisimista Cernissä Sveitsissä. Muiden LEP-törmäyttimen ilmaisimien tapaan DELPHI rakennettiin havaitsemaan positroni-elektroni -törmäyksessä syntyviä hiukkasia, ja se sijaitsi noin 100 metrin syvyydessä.
LEP-törmäytin LEP-törmäytin oli hiukkaskiihdytin, joka toimi CERNin päälaitteistona 1989–2001. LEP on lyhenne sanoista "Large electron-positron collider". Törmäytin rakennettiin Geneven länsipuolelle, Ranskan ja Sveitsin raja-alueelle 27 kilometriä pitkään maanalaiseen tunneliin 100 metrin syvyydelle. LEP:ssä oli käytössä neljä hiukkasilmaisinta: ALEPH, DELPHI, L3 ja OPAL.
Nollaenergiauniversumi Kvanttimekaniikan epätarkkuusperiaatteesta johtuen energiahäilyväisyydet, kuten elektroni ja sen antihiukkanen, positroni, voivat spontaanisti ilmestyä tyhjiöavaruudesta, mutta niiden pitää myös hävitä nopeasti. Mitä pienempi on hiukkasen energia, sitä pidempää se voi olla olemassa. Gravitaatiokentällä on negatiivinen energia. Materialla on taas positiivinen energia. Mikäli nämä kaksi arvo mitätöivät toisensa, se edellyttäen Universumin täydellistä litteyttä (ei lainkaan kaarevuutta). Tässä tapauksessa Universumilla on nollaenergiatilassa ja voi teorettisesti kestää ikuisuuden.
Gammakuvaus PET-tutkimuksessa eli positroniemissiotomografiassa käytetään radioaktiivisia isotooppeja, joissa tapahtuu beetaplus-hajoamista. Tällaisen ytimen hajotessa syntyy positroni, joka törmää melko nopeasti väliaineen elektroniin ja tapahtuu annihilaatio. Annihilaatiossa syntyy kaksi gammakvanttia, joiden molempien energia on 511 keV ja ne lähtevät toisiinsa nähden kohtisuorassa suunnassa törmäyskohdasta. Kohteen ympärillä on vastakkain ilmaisimet, jotka hyväksyvät kuvan muodostukseen vain samaan aikaan ilmaisimiin saapuneet gammakvantit.
LEP-törmäytin Nimensä mukaisesti LEP:ssä suoritettiin elektronien ja positronien törmäytyksiä. Prosessia kutsutaan elektronien ja positronien annihilaatioksi, jossa positroni ja elektroni törmätessään "katoavat" ja niiden energia muuttuu virtuaaliseksi fotoniksi tai Z-bosoniksi. W-bosonipareja saatiin neutriinojen, fotonien ja Z-bosonien hiukkasten vaihdossa. Virtuaalihiukkaset eivät elä kauan ja ne hajaantuvat nopeasti muiksi alkeishiukkasiksi, joita voidaan havaita hiukkasilmaisimilla. Havaitut hiukkaset voitiin tunnistaa niiden energian, liikemäärän ja sähkövarauksen perusteella.
Deva (Digimon) Sinduramon oli kolmas Deva, joka ilmestyi ihmisten maailmaan. Sinduramon edustaa kukkoa kiinalaisessa horoskoopissa. Sinduramonin hyökkäyksiä ovat Positron Pulse ja Treasure Pestle. Sinduramon oli Baihumonin palvelija. Sinduramon ilmestyi lapsille heidän ollessa retkellä. Sinduramon imi itseensä sähköisyyttä kaupungista mikä sai hänet kasvamaan Growlmonin kokoiseksi. Lapset houkuttelevat Sinduramonin padolle, jossa Growlmon ja Gargomon taistelevat häntä vastaan. Growlmonin hyökkäys pudotti Sinduramonin veteen jolloin Sinduramon tuhoutui oman sähköisyytensä takia.
Tau (alkeishiukkanen) Tau havaittiin epäsuorasti ensimmäisen kerran vuosina 1974–1977 SLAC:ssa SPEAR-kiihdyttimellä Martin Lewis Perlin työryhmän suorittamissa elektroni-positroni-hiukkastörmäytyksissä, joissa havaittiin ja pystyttiin erottelemaan leptonit, hadronit ja fotonit. Tuolloin törmäytyskokeissa huomattiin, että osa hiukkasista jäi havaitsematta. Tämä päätelmä tehtiin energian ja liikemäärän säilymislakien avulla, ja tehtiin oletus, että havaitsemattomat hiukkaset olivat tau ja antitau. Martin Lewis Perl sai taun löytämisestä vuonna 1995 Nobelin palkinnon.
CERN 1989 CERNiin valmistui pääasiassa elektronien kiihdyttämiseen tarkoitettu LEP-törmäytin (Large Electron-Positron Collider). Kiihdytinputki on 27 kilometriä pitkä rengas, joka kulkee Ranskan ja Sveitsin alueella, noin sadan metrin syvyydessä maan alla. Kiihdytinputken varrella on neljä väliasemaa, joissa kussakin on erilaisia hiukkasilmaisimia tai esim. hiukkasinjektointipiste alemman tason kiihdyttimistä. LEP ajettiin lopullisesti alas 2. marraskuuta 2000 ja purettiin pois tulevan LHC:n tieltä. Sillä mitattiin erityisesti W- ja Z-bosonien ominaisuuksia tarkkuudella, joka antoi luottamusta hiukkasfysiikan standardimalliin.
Large Hadron Collider Koelaitteisto rakennettiin samaan 27 kilometrin mittaiseen tunneliin sadan metrin syvyyteen, jossa aikaisemmin oli LEP-törmäytin (Large Electron Positron). Toisin kuin LEP-törmäytin, jossa törmäytettiin elektroneja ja positroneja, LHC törmäyttää hadroneita, pääasiassa protoneita. Suunniteltu maksimi liike-energiaa kullakin protonilla on 7 TeV eli yhteensä kahden protonin törmäyksen energia on 14 TeV. LHC:tä voidaan käyttää myös raskaiden ionien kuten lyijyn törmäyttämiseen. Törmäysenergia on tällöin 1 150 TeV.
Antimateria Työskenneltyään relativistisen kvanttimekaniikan parissa vuonna 1928 Paul Dirac oivalsi, että antimateriaa täytyy olla olemassa. Ensimmäinen havaittu antihiukkanen oli elektronin antihiukkanen, positroni. Sen löysi Carl David Anderson vuonna 1932. Antiprotoni havaittiin ensimmäisen kerran vuonna 1955 ja antimateriaa onnistuttiin valmistamaan vuonna 1995 antivetynä ja antideuteriumina. Vaikka antimateriasta saatiin ensimmäisiä viitteitä 1920-luvulla, oli sen olemassaolosta spekuloitu jo aiemmin. Muun muassa brittifyysikko Arthur Schuster spekuloi kokonaisten antimateriasta koostuvien aurinkokuntien olemassaolosta ja vuonna 1898 hän otti käyttöön termit ""antimateria"" ja ""antiatomi"".
SLAC SLACiin on rakennettu 10 metriä maan alle 3,2 km pitkä lineaarinen kiihdytin SLC, joka saatiin valmiiksi vuonna 1989. Kiihdytinputki koostuu kuparilevyistä ja -sylintereistä, joissa kiihdytetään elektroneita ja positroneita klystroneista tulevien korkeaenergiaisten mikroaaltojen avulla. Kiihdytin pystyy tuottamaa elektroni- ja positronisuihkuja 50 GeV:n suihkuenergioilla. SLC:llä on tuotettu korkeaenergiaisessa elektroni-positroni-törmäytyksessä Z-mittabosoneita. Nykyään SLC:tä käytetään PEP-II:n esikiihdyttimenä. Kolmasosa alkuperäisestä lineaarikiihdyttimestä mahdollistaa röntgensäteilyä tuottavan vapaaelektronilaser Linac Coherent Light Sourcen (LCLS) toiminnan.
Alkeishiukkanen Elektronit ovat alkeishiukkasista helpoimmin keinotekoisesti tuotettavissa, sillä niitä voidaan tuottaa yksinkertaisesti lämmittämällä metallia ja asettamalla positiivisesti varautunut pinta tämän lähelle, jolloin metallista emittoituneet elektronit kiitävät sähkökentän vaikutuksesta kohti positiivista kohtiota. Muiden alkeishiukkasten tuottaminen ja havaitseminen onkin hankalampaa. Aikaa ennen hiukkaskiihdyttimiä alkeishiukkasia voitiin havaita tutkimalla kosmista säteilyä, mistä alkeishiukkasfysiikka varsinaisesti sai alkunsa. Positroni, myoni ja pioni löydettiin ensimmäisen kerran vuosina 1930–1940 kosmisesta säteilystä. Myöhemmin alkeishiukkasia voitiin havaita myös ydinreaktoreissa radioaktiivisten ydinten hajotessa, esimerkiksi beetasäteilyn yhteydessä elektroneja ja positroneja sekä gammasäteilyn yhteydessä fotoneja.
Diracin meri jonka mukaan siis jokaista positiivista energiatilaa vastaa negatiivinen energiatila. Tavallisen aineen energiaa kuvataan yhtälön positiivisella arvolla. Mutta Dirac halusi selittää myös yhtälön negatiiviset ratkaisut. Kun kaikki negatiiviset energiatilat on täytetty elektroneilla, Paulin kieltosääntö estää positiivisen energian elektroneja siirtymästä negatiivisen energian tiloihin. Tällöin kyseessä on Diracin meren mukainen tyhjiö ja sen energia on nolla. Antimateria on "aukko" Diracin meressä ja sen energia saadaan yo. yhtälön negatiivisesta ratkaisusta. Tämä tarkoittaa sitä, että jos esimerkiksi negatiiviselta energiatilalta poistuu yksi elektroni, sen tilalle syntyy "aukko" (elektronin antihiukkanen positroni), jolla on yhtä suuri, mutta vastakkainen määrä energiaa kuin poistuneella elektronilla.
T-kvarkki Koska t-kvarkki ei muodosta sidottuja tiloja, se on havaittava tuottamalla t-kvarkin ja t-antikvarkin muodostamia pareja. T-kvarkki voi hajota suoraan sekä kvarkeiksi että välibosoneiksi, mutta käytännössä ainoa merkittävä hajoamisreitti on b-kvarkiksi sekä W-bosoniksi, jolloin antikvarkki hajoaa näiden antihiukkasiksi. Hajoaminen jatkuu saman tien b-kvarkin hajotessa hadroneiksi ja W-bosonin hajotessa joko leptonipariksi tai kvarkki-antikvarkki-pareiksi, jotka muodostavat lisää hadroneita. Tämän seurauksena reaktio tuottaa lopulta runsaasti hadroneita ja leptoneita. T-kvarkki-antikvarkki-parin yhteismassa on noin 360 GeV, joten parin tuottaminen ei onnistu enää elekroni-positroni-pareilla vaan vaatii protonien ja antiprotonien törmäyttämistä. Koska suurin osa törmäytettävän hiukkasen massasta muodostuu tällöin kvarkkien välisistä sidosenergioista, niihin sisältyvillä kvarkeilla itsellään on vain pieni osa koko hiukkasen energiasta ja liikemäärästä. On havaittu, että t-kvarkki-antikvarkki-parin muodostaminen vaatii käytännössä 1,8 TeVin energian.
Kummisetä (elokuvatrilogia) Ensimmäinen elokuva "Kummisetä" ("Godfather", 1972) perustuu kokonaisuudessaan Mario Puzon romaaniin, toinen osa "Kummisetä osa II" ("Godfather, part II", 1974) sisältää kirjassa kerrotun Vito Corleonen nuoruustarinan, mutta on muuten uusi tarina. Kolmas osa "Kummisetä III" ("Godfather, part III", 1990) lainaa kirjasta vain henkilöhahmoja. Kirjailija Mario Puzo osallistui jokaisen elokuvan käsikirjoittamiseen.
Mario Puzo Mario Puzo (15. lokakuuta 1920 – 2. heinäkuuta 1999) oli amerikanitalialainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi "Kummisetä"-kirjan kirjoittajana.
Corleone Corleone esiintyy "Kummisetä"-elokuvissa ja -romaaneissa mafiaperheen nimenä ja alkuperäkaupunkina. Elokuvassa mafiaperheen päämies Vito Corleone saa sekaannuksen vuoksi nimensä kotikylänsä mukaan. Mario Puzon "Kummisetä"-romaanin mukaan kyse on tietoisesta kotiseutumuiston vaalimisesta: ”Uudessa kotimaassaan hän muutti nimensä Corleoneksi säilyttääkseen edes jonkin siteen kotikyläänsä. Tämä oli yksi niistä harvoista tunteellisista eleistä, joita hän milloinkaan harrasti.”
Kummisetä "Kummisetä" on tunnetuin amerikanitalialaisesta mafiasta kertova romaani. Kirjaa on myyty yli 21 miljoonaa kappaletta, ja se on ollut Yhdysvaltain myydyimpien kirjojen listalla ykkönen 67 viikkoa. Kirja ja sen hahmot olivat myös pohjana Francis Ford Coppolan ohjaamalle elokuvatrilogialle. Ensimmäinen "Kummisetä" sai kolme Oscar-palkintoa (muun muassa paras elokuva), ja se on saanut lisäksi 19 muuta palkintoa. Elokuvan käsikirjoituksesta vastasi Mario Puzo.
Corleonen perhe Corleonen perhe on fiktiivinen perhe Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä". Perheen perusti Vito Andolini, joka muutti nuorena poikana Yhdysvaltoihin 1900-luvun vaihteessa Sisiliasta. Kirjassa "Kummisetä" mainitaan, että hän oli kotoisin Corleonen kaupungista, jonka nimen hän itselleen otti säilyttääkseen siteen kotikaupunkiinsa.
Johnny Fontane Johnny Fontane on kuvitteellinen italialaisamerikkalainen laulaja Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" sekä Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa III". Elokuvissa Fontanen osaa näyttelee Al Martino. Yleisesti oletettiin Puzon käyttäneen Fontanen kuvaamiseen Frank Sinatran elämää.
Johnny Fontanesta tulee huippusuosittu laulaja 1930-luvulla, mutta hänellä on vaikeuksia päästä Hollywoodiin. Päästäkseen haluaamansa elokuvaan hän turvautuu kummisetänsä, Vito Corleonen apuun. Corleone tekeekin elokuvatuottajalle ”tarjouksen, josta ei voi kieltäytyä”.
Carmella Corleone Carmella Corleone on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa II". Carmella italialaisamerikkalaisen rikollisperheen kantaäiti. Elokuvassa Carmellan osaa näyttelee Morgana King.
Kummisetä osa III Kummisetä osa III on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva, jonka ohjasi ja tuotti Francis Ford Coppola. Elokuva on Coppolan ja Mario Puzon käsikirjoittaman "Kummisetä"-trilogian päätösjakso. Elokuvan pääosissa esiintyvät Al Pacino, Diane Keaton, Talia Shire ja Andy García.
Michael Corleone Michael Corleone on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaaneissa "Kummisetä" ja "Sisilialainen". Corleone on myös päähenkilö Francis Ford Coppolan ohjaamassa Kummisetä -elokuvatrilogiassa, missä häntä näyttelee Al Pacino, joka oli suorituksestaan kahdesti ehdolla "Academy Award" -palkinnon saajaksi.
Kummisetä Kummisetä () on italialaissyntyisen yhdysvaltalaisen Mario Puzon vuonna 1969 julkaistu romaani. Teoksen on suomentanut Pekka Hakala 1971 WSOY:lle. Romaani on saavuttanut suuren suosion. Se kertoo kuvitteellisen amerikanitalialaisen rikollissuvun Corleonen perheen tarinan 1940-luvulta 1950-luvulle.
Yhdysvaltain mafia Tällä hetkellä Genovesen mafiaperhe on koko Yhdysvaltain hallitsevin, vaikutusvaltaisin ja järjestäytynein rikollisjärjestö.Yhtenä maailman vaikutusvaltaisimmista rikollisjärjestöistä mafia on esiintynyt monissa elokuvissa, kirjoissa ja videopeleissä. Yhdysvaltalaisessa populaarikulttuurissa mafia tuli tunnetuksi amerikanitalialaisen kirjailija Mario Puzon rikosromaanista "Kummisetä", jossa seurataan Vito Corleonen johtaman kuvitteellisen rikollissuvun Corleonen perheen vaiheita. Romaani oli maailmanlaajuinen myyntimenestys ja popularisoi yhdysvaltalaisen yleisön keskuudessa monia tunnettuja mafiakäsitteitä. Elokuvaohjaaja Francis Ford Coppola teki "Kummisedän" pohjalta vuonna 1972 ilmestyneen samannimisen rikoselokuvan, joka palkittiin kolmella Oscar-palkinnolla. Elokuvalle tehtiin myös kaksi jatko-osaa, "Kummisetä osa II" ja "Kummisetä osa III".
Vito Corleone Vito Corleone (syntyjään Vito Andolini, 7. joulukuuta 1891 – 25. heinäkuuta 1955), Kummisetä ("The Godfather") tai Don, amerikanitalialaisen rikollisperheen päämies, on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa samannimisessä elokuvassa. Elokuvassa "Kummisetä" vanhemman Corleonen osaa näyttelee Marlon Brando ja elokuvassa "Kummisetä osa II" nuorempaa Corleonea näyttelee Robert De Niro. Molemmat palkittiin osistaan Oscar-palkinnolla.
Apollonia Vitelli-Corleone Apollonia Vitelli on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä". Apollonia on italialaisamerikkalaisen Michael Corleonen ensimmäinen vaimo. Elokuvassa Apollonian osaa näyttelee Simonetta Stefanelli. Apolloniasta näytetään myös muutama takauma ja valokuva elokuvassa "Kummisetä osa III", Michaelin kertoessa ensimmäisestä vaimostaan lapsille.
Michael saapuu 1946 Sisiliaan ja tutustuu isänsä lapsuusmaisemiin Corleonen kylässä. Siellä hän kohtaa patikkaretkillään Apollonian ja rakastuu. Sisiliassa eletään huomattavasti konservatiivisemmin kuin Yhdysvalloissa ja Michael jotuu käymään läpi monimukaisia seurustelurituaaleja, ennen kuin nuori pari saa toisensa.
Kummisetä (elokuva) Kummisetä on vuonna 1972 julkaistu Francis Ford Coppolan ohjaama elokuva. Se perustuu Mario Puzon samannimiseen romaaniin ja on "Kummisetä"-trilogian ensimmäinen osa. Pääosissa ovat Marlon Brando, Al Pacino, Diane Keaton ja James Caan. Elokuva on perhekronikan tapaan kerrottu tarina italialaislähtöisen järjestäytyneen rikollisuuden, mafian, vaikutusvallasta ja toiminnasta Yhdysvalloissa toisen maailmansodan jälkeisenä aikana. Siinä ei kuitenkaan esitetä suoranaista sanallista viittausta mafiaan.
Tom Hagen Tom Hagen (1910–1972) on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa II". Elokuvassa Hagenin osaa näyttelee Robert Duvall. Hagen on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen asianajaja.
Kummisetä Vito Corleonen vanhin poika Sonny Corleone tapaa 12-vuotiaan, asunnottoman Tomin ja vie tämän kotiinsa. Hagen otetaan epävirallisesti perheen jäseneksi. Hän kouluttautuu lakimieheksi ja palvelee Corleonen perhettä ensin lakimiehenä ja sitten "consiglierinä", Donin lähimpänä apulaisena.
Kummisetä osa II Ensimmäisen osan menestyksen myötä elokuvan budjetti oli saatu tuplattua, 13 miljoonaan dollariin. Coppola ei ollut kiinnostunut jatko-osan ohjaamisesta, mutta ryhtyi työhön tuottajien hyväksyttyä hänen vaatimuksensa laajennetuista vapauksista työn suhteen. Elokuvan käsikirjoituksessa avusti taas Mario Puzo, jonka alkuperäisromaanista elokuvassa on Vito Corleonen tarina ennen vuotta 1945.
Kummisetä (elokuvatrilogia) Kummisetä on Francis Ford Coppolan ohjaama vuosina 1972–1990 ilmestynyt elokuvatrilogia, joka voitti yhteensä yhdeksän Oscar-palkintoa. Se perustuu Mario Puzon romaaniin "Kummisetä" ("The Godfather"), joka ilmestyi alun perin vuonna 1969. Elokuvissa seurataan Corleonen mafiaperheen vaiheita eri vuosikymmenillä ja perheen jäsenten keskinäisten suhteiden kehittymistä.James Caanin roolihahmo Sonny Corleone kuoli trilogian ensimmäisessä osassa, mutta hänet palkattiin toisen osan takaumaan esittämään hahmoa Vito Corleonen syntymäpäivillä. Hänelle maksettiin pienestä roolistaan sama palkka, kuin koko aiemmasta elokuvasta. John Cazale nähdään Fredo Corleonena trilogian kolmannen osan alussa, mutta koska kohtaus on takaumaa aiemmasta elokuvasta, eikä sisällä uutta roolisuoritusta, ei häntä ole merkitty kolmanteen elokuvaan tässä listassa.
Pete Clemenza Peter "Pete" Clemenza on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa. "Kummisetä"-elokuvassa Clemenzaa esittää Richard S. Castellano ja Bruno Kirby elokuvassa "Kummisetä osa II". Clemenza on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen päämiehen apulainen, "caporegime". 
Pete Clemenza pyytää nuorena samanikäisen Vito Corleonen apua asekätkennässä heidän asuessaan New Yorkin italiaskaupunginosassa 1900-luvun alussa. Tämä on alkusointi Vito Corleonen nousussa yhdeksi merkittävimmäksi rikollisjohtajaksi oliiviöljykaupan, alkoholin salakuljettamiseen ja vedonlyönnin järjestämisessä.
Salvatore Tessio Salvatore ”Sal” Tessio on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" sekä Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa II". Sal Tessio on "Kummisedän" tarinassa italialaisamerikkalaisen rikollisperheen päämiehen apulainen, "caporegime". Edellisessä elokuvassa Tessiota esittää Abe Vigoda, jälkimmäisessä John Aprea. 
Salvatore Tessio tapaa nuorena samanikäisen Vito Corleonen asuessaan New Yorkin italiaskaupunginosassa 1900-luvun alussa. Yhdessä Genco Abbandandon ja Pete Clemenzan kanssa he auttavat Corleonen nousemaan merkittäväksi tekijäksi oliiviöljykaupassa, alkoholin salakuljetuksessa ja vedonlyönnin järjestämisessä.
Vincent Mancini-Corleone Vincenzo (Vincent) ”Vinnie” Mancini-Corleone on kuvitteellinen hahmo Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa III", joka päättää amerikanitalialaisesta mafiaperheestä kertovan elokuvatrilogian. Vinnie on Sonny Corleonen ja Lucy Mancinin avioliiton ulkopuolisesta suhteesta syntynyt poika. Elokuvissa Vinnietä näyttelee Andy Garcia. Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" Lucy Mancinille ei kerrottu syntyneen lasta kaksi vuotta Sonnyn kuoleman jälkeen.
Vinnien isä Santino ”Sonny” Corleone oli tunnettu naistenmies, joka aloitti seurustelun Lucy Mancinin kanssa vuonna 1945. Elokuvassa "Kummisetä osa III" kerrotaan Vinnien syntyneen juuri ennen isänsä kuolemaa. Vinnie on Corleonen perheen nykyisten rikollistoimintoja hallitsevan Joey Zazan alainen ja tyytymätön tilanteeseensa.
Genco Abbandando Genco Abbandando on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa II". Elokuvassa Abbandandoa esittää Frank Sivero. Abbandando on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen päämiehen neuvonantaja, "consiglieri".
Pienenä Genco Abbandando perheineen muuttaa 1800-luvun lopussa Yhdysvaltoihin Corleonen kaupungista, Sisiliasta. Muutaman vuoden kuluttua perheen asetuttua New Yorkiin, ystäväperheen 12-vuotias Vito Corleone pakenee verikostoa samasta kaupungista, jonka nimen hän on saanut maahanmuuton yhteydessä sukunimekseen. Pojat varttuvat yhdessä ja aikanaan työskentelevät Abbandandojen oliiviöljyliikkeessä.
Kummisetä (elokuva) Mario Puzo avusti elokuvan tekemisessä ja oli toinen elokuvan käsikirjoittajista. Coppola oli hyvin määrätietoinen näyttelijävalinnoissaan. Rahoituksen niukkuuden vuoksi hän ei pystynyt valitsemaan useita hyvin tunnettuja näyttelijöitä, joten vain vanhan Kummisedän rooliin panostettiin valitsemalla siihen Marlon Brando. Michael Corleonen rooliin hyväksyttiin täysin tuntematon Pacino vasta ohjaajan uhattua keskeyttää koko elokuvan tuotannon.
Mario Puzo Puzo syntyi italialaiseen maahanmuuttajaperheeseen New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Toisessa maailmansodassa hän palveli Yhdysvaltojen ilmavoimissa Saksassa ja Aasiassa. Sodan jälkeen hän palveli jonkun aikaa Yhdysvaltojen ilmavoimissa Saksassa, siviilinä viestintätehtävissä. Hän opiskeli New Yorkissa kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista, ja julkaisi ensimmäisen kertomuksensa lehdessä vuonna 1950. Vuonna 1955 ilmestyi ensimmäinen romaani. Puzo kuoli sydänhalvaukseen.
Fredo Corleone Frederico ”Fredo” Corleone on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa "Kummisetä"-trilogiassa, joka kertoo italialaisamerikkalaisen rikollisperheen tarinan. Fredo on perheen päämiehen Vito Corleonen keskimmäinen poika. Elokuvissa Corleonen osan näyttelee John Cazale.
Fredo Corleone on perheen lapsista herkin, joka väkivaltaisessa ympäristössään ei löydä omaa paikkaansa. Lopulta hänelle löytyy tehtävä perheen aloittaessa liiketoiminnat hotelli- ja viihdealalla Las Vegasissa 1950-luvun alussa. Fredon taidot eivät kuitenkaan riitä ja hän keskittyy enemmän juhlimiseen, jolloin varsinaiseksi johtajaksi nousee Moe Greene. Moe tapetaan Michael Corleonen siirtyessä isänsä tilalle perheen johtoon.
Mary Corleone Mary Corleone on kuvitteellinen hahmo Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa III", joka päättää italialaisamerikkalaisesta rikollisperheestä kertovan elokuvatrilogian. Mary on Michael Corleonen tytär. Elokuvissa Corleonen osan näyttelee Sofia Coppola. Mario Puzon "Kummisetä"-romaanissa Michael Corleone ja Kay Adams saavat kaksi poikaa. 
Michael Corleone on pitänyt tyttärensä onnistuneesti perheen rikollisen toiminnan ulkopuolella ja Mary johtaa lailliseksi muuttuneen Corleonen säätiötä, joka on tunnettu hyväntekeväisyydestä. Vuonna 1979 Mary kuitenkin rakastuu serkkuunsa Vinnieen, joka on perinyt luonteensa isältään Sonny Corleonelta. Michael pelkää tyttärensä tekevän pahan virheen ja löytääkin tilanteelle oivan ratkaisun. Vinnien on hylättävä Mary, jos hän haluaa tulla Michaelin seuraajaksi.
Hattu Kuvaannollisesti hattu voi viitata henkilön asemaan tai rooliin. Tällä tavoin termiä käyttää esimerkiksi Edward de Bono (1990) viitatessaan keskustelijoiden erilaisiin rooleihin ilmauksella "ajatteluhattu".
Kaunokirjallisuudessa Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" hattu osoittaa tietyn ajatusmaailman omaksumista seuraavassa Tom Hagenin repliikissä Michael Corleonelle: ""[P]anin sisilialaisen hatun päähäni ja lopulta tajusin senkin.""
Hattuun liittyy monia sanontoja, kuten (kerjätä) "hattu kourassa", "(tehdä) hattutemppu" tai "nostaa hattua".
Mario Puzo Francis Ford Coppola on ohjannut Puzon "Kummisedän" pohjalta kolme elokuvaa vuosina 1972, 1974 ja 1990. Puzo osallistui elokuvien käsikirjoittamiseen Coppolan kanssa.
Lucy Mancini Lucy Mancini on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa samannimisessä elokuvassa, joka kertoo italialaisamerikkalaisen rikollisperheen tarinan. Lucy on Sonny Corleonen tyttöystävä. Elokuvissa Lucyn osan näyttelee Jeannie Linero.
Vinnien isä Sonny oli tunnettu naistenmies, joka aloittaa seurustelun Lucy Mancinin kanssa vuonna 1945. Vaikka Sonny pitää huolta vaimostaan, hän tapaa Lucya ainakin kerran viikossa Lucyn asunnossa. Sonnyn saadessa surmansa mafiasodassa vuonna 1946, Lucy yrittää itsemurhaa.
Francis Ford Coppola Neljännen "Kummisedän" tulemisesta huhuttiin vuosia. Elokuvan oli tarkoitus kertoa Fredon, Michaelin ja Sonnyn nuoruudesta käyttäen samanlaisia takaumia kuin "Kummisetä II":ssa, ja lehdistössä kerrottiin roolivalinnoista ja että Coppolan ja Puzon kanssa neuvoteltiin käsikirjoituksesta. Puzon kuolema 1999 pysäytti hankkeen. Coppola päätti muistokirjoituksensa sanoihin ”PS: huhut nelososasta ovat täysin perättömiä”.
Kay Adams Kay Adams on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvatrilogiassa, joka kertoo italialaisamerikkalaisen rikollisperheen tarinan. Kay on Michael Corleonen vaimo. Elokuvissa Adamsin osan näyttelee Diane Keaton. 
Kay Adams alkaa seurustella sodasta palanneen Michaelin kanssa vuonna 1945. Hän pääsee tutustumaan Corleonen perheeseen ja italialaiseen perinteeseen Connie Corleonen häissä. Michael ei suoraan kerro perheen oikeata taustaa, ja suurimman vaikutuksen tekee kuuluisan laulajan Johnny Fontanen esiintyminen morsiusparille. Vaikutusta lisää tieto, että Johnny on Michaelin isän, Vito Corleonen kummipoika.
Sonny Corleone Santino ”Sonny” Corleone on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa samannimisessä elokuvassa, joka kertoo tarinan italialaisamerikkalaisesta rikollisperheestä. Sonny on perheen päämiehen Vito Corleonen esikoinen ja seuraajaehdokas. Elokuvassa Corleonen osan näyttelee James Caan, joka oli suorituksestaan ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Sonny Corleone (s. 1916) on perheen esikoisena kouluttautunut pojasta asti isänsä työn jatkajaksi. Hän on luonteeltaan hyvin väkivaltainen ja äkkipikainen. Vito ei ollut poikansa luonteesta hyvillään, mutta osaltaan soimasi itseään, sillä Sonny oli varhain saanut selville isänsä todellisen työn. Sonny osoitti myös pehmeyttä suojelemalla erityisesti nuorempia sisaruksiaan ja pyytämällä isäänsä ottamaan asunnottoman pojan Tom Hagenin perheen jäseneksi. Kaikki luonteenpiirteet yhdistyvät Sonnyyn hänen antaessa langolleen Carlo Rizzille selkäsaunan sisarensa Connien pahoinpitelystä. Kohtausta ja Sonnyn luonnetta kuvattiin "Kummisetä"-elokuvassa hyvin raa’asti.
Teräsmies elokuvissa 70–80 -luvun elokuvissa Teräsmiehen rooliin olivat ehdolla myös muun muassa Clint Eastwood, Sylvester Stallone, Robert Redford sekä John Waynen poika Patrick, mutta ohjaaja Donner päätyi kuitenkin 24-vuotiaaseen, 193-senttiseen Reeveen. Teräsmiehen arkkiviholliseksi valittiin Oscar-voittaja Gene Hackman. Teräsmiehen isäksi, Jor-Eliksi, saatiin itse Marlon Brando osittain siksi, että Kummisetä-elokuvien käsikirjoittaja Mario Puzo oli elokuvan käsikirjoittajana. Brandolle jouduttiin maksamaan aikanaan ennätyksellinen 3,7 miljoonan dollarin palkkio runsaan kymmenen minuutin näyttelijäsuorituksesta; lisäksi Brandolle luvattiin pieni osuus myös elokuvan lipputuloista.
Don Tomassino Kuvitteellinen henkilö Don Tomassino on italialaisamerikkalaisen rikollisperheen johtajan Vito Corleonen liittolainen Mario Puzo'n menestysromaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa Kummisetä -elokuvatrilogiassa. Elokuvissa Don Tomassinon osassa esiintyy kolme näyttelijää, Kummisetässa osaa näyttelee "Mario Cotone", Kummisetä II -elokuvassa "Corrado Gaipa" ja Kummisetä III -elokuvassa "Vittorio Duse".
Michael Corleone Michael on toissijainen hahmo Mario Puzon "Sisilialainen"-romaanissa, joka sijoittuu Michaelin ensimmäisen Sisiliaan pakenemisen aikaan. Hän saa kuulla Clemenzalta romaanin päähenkilö Salvatore Guilianon legendaarisista teoista. Michael on halukas tapaamaan Guilianon, mutta tämä murhataan ennen kuin tapaaminen järjestyy.
Connie Corleone Constanzia ”Connie” Corleone-Rizzi on kuvitteellinen hahmo Mario Puzon menestysromaanissa "Kummisetä" ja Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvatrilogiassa, joka kertoo tarinan italialaisamerikkalaisesta rikollisperheestä. Connie on perheen päämiehen Vito Corleonen ainoa tytär. Elokuvissa Corleonen osan näyttelee Talia Shire, joka on myös ohjaajan Coppolan sisar ja kolmannessa elokuvassa Connien veljentytärtä Marya näytelleen Sofia Coppolan täti.
Connie Corleone on perheen kuopus ja menee naimisiin Carlo Rizzin kanssa. Carlo työskentelee perheen hyväksi sangen vähäpätöisessä asemassa, ja kohtelee vaimoaan huonosti. Connie, joka on tottunut vanhimman veljensä Sonnyn suojelukseen, kertoo pahemman riidan jälkeen Carlon käytöksestä. Tämä saa äkkipikaisen ja väkivaltaisen Sonnyn pois tolaltaan ja hän pahoinpitelee pahasti Carlon ja käskee jättää Connien rauhaan.
Francis Ford Coppola Coppola ohjasi elokuvan "Kummisetä" (1972), joka oli aikanaan jättimenestys ja nykyään yksi modernin elokuvan arvostetuimpia teoksia. Elokuvaa tarjottiin myös italialaiselle Sergio Leonelle ennen Coppolaa. Kumpikaan ei ollut erityisen kiinnostunut ohjaamaan elokuvaa, mutta asiaa mietittyään Leone otti yhteyttä Paramount Picturesiin. Coppola oli kuitenkin palkattu jo hankkeen johtajaksi. Elokuva tehtiin noin kuuden miljoonan dollarin budjetilla ja se tuotti maailman laajuisesti 245 miljoonaa dollaria. Studio olisi halunnut kuvata elokuvan Los Angelesissa studiossa ja siirtää tarinan 1970-luvulle, mutta Coppola halusi elokuvasta mahdollisimman uskollisen Mario Puzon alkuperäisromaanille. Coppola joutui myös taistelemaan visioistaan ja näyttelijöistään. Studio ei halunnut Marlon Brandoa tai Al Pacinoa elokuvaan, mutta ohjaaja-käsikirjoittajan linja oli selkeä. Coppola voitti elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Oscarin ja oli ehdolla parhaan ohjauksen kategoriassa.
Maanjäristys (elokuva) Maanjäristys () on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut Mark Robsonin ohjaama yhdysvaltalainen katastrofielokuva. Sen käsikirjoittivat George Fox ja Mario Puzo.
Paul Klebnikov Paul Klebnikovin murhalle on eri yhteyksissä esitetty useita erilaisia motiiveja. "”Kremlin kummisetä”" –kirjallaan hän tiettävästi suututti ainakin liikemies Boris Berezovskin, jonka kerrotaan olleen erittäin vihastunut kirjan ilmestyttyä. Toisaalta Klebnikov kirjoitti kirjassaan paljastuksia myös useiden muiden siihen aikaan vaikutusvaltaisten oligarkkien toimista.
Rosvopäällikkö Salvatore Giuliano Salvatore Giulianon tarinaan ja hahmoon perustuu myös Michael Ciminon englanninkielinen elokuva "Sisilialainen" (1987), jonka pohjana on "Kummisedän" kirjoittajan Mario Puzon samalla nimellä suomennettu romaani.
Ei mikään naurun asia Heller kertoo myös vakavia asioita kuoleman pelosta sairauden alkuvaiheessa. Enimmäkseen hän tuntuu sairaudessaankin olevan oma vitsaileva itsensä, ja hänestä ovat enemmän huolissaan ne, jotka käyvät häntä katsomassa. Tähän joukkoon kuuluu myös useita julkisuuden henkilöitä kuten Mario Puzo, Dustin Hoffman, Mel Brooks ja Kinky Friedman.
Teräsmies II Teräsmies II () on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut supersankarielokuva, joka perustuu Jerry Siegelin ja Joe Shusterin luomaan ja DC Comicsin sarjakuvissa seikkailevaan supersankariin Teräsmieheen. Elokuvan ohjasivat Richard Lester ja Richard Donner, joka ei kuitenkaan saanut mainintaa lopputeksteissä. Käsikirjoituksesta vastasivat Mario Puzo, David Newman ja Leslie Newman. Pääosissa näyttelevät Gene Hackman, Christopher Reeve ja Terence Stamp.
Kummisetä (elokuva) Elokuvan osoittauduttua suurmenestykseksi, sille tehtiin kaksi jatko-osaa: "Kummisetä osa II" (1974) ja "Kummisetä osa III" (1990). Jatko-osien ilmestyttyä ensimmäistä elokuvaa on joskus kutsuttu nimellä "Kummisetä I". Trilogian kakkososaa pidetään usein avausosaakin parempana. Jälkimmäinen jatko-osa tehtiin vasta 16 vuotta ensimmäisen osan jälkeen.
Marion Fairfax Marion Fairfax, oik. Marion Neiswanger (24. lokakuuta 1875 Richmond, Virginia – 2. lokakuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija Broadwaylla, joka toimi myös ohjaajana ja tuottajana. Hänen kuuluisin käsikirjoituksensa on "Kadonnut maailma" (1925). Uransa aikana Fairfax kirjoitti yhteensä 54 käsikirjoitusta ja näytelmää. Fairfaxista tuli yksi ensimmäisistä naiskäsikirjoittajista Hollywoodissa ja myöhemmin hän liittyi naisohjaajien rivistöön.
Kummisetä osa II Kummisetä osa II on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut rikoselokuva, jonka on ohjannut Francis Ford Coppola. Elokuva on jatko-osa vuoden 1972 "Kummisetä"-elokuvalle. Elokuvan pääosissa esiintyvät Al Pacino, Robert De Niro, Diane Keaton ja Robert Duvall. Edeltäjänsä tavoin suureksi yleisö- ja arvostelumenestykseksi muodostunut elokuva luetaan rikoselokuvan klassisiin teoksiin, se ensimmäisen elokuvan tavoin on useasti valittu yhdeksi parhaimmista elokuvista mitä on ikinä tehty ja sitä pidetään laajasti yhtenä onnistuneimmista jatko-osista ikinä. "Kummisetä osa II" sai jatkoa vuonna 1990, kun kolmas osa, "Kummisetä osa III", valmistui.
Kummisetä Michaelin palattua takaisin Sisiliasta hän ehtii saada isältään valmennusta perheen johtamiseen. Don Vito tietää perheen olevan heikoimmillaan hänen kuoltuaan ja hän neuvoo poikaansa olemaan tällöin varuillaan. Niinpä Michael ei hautajaisten jälkeen epäröi, vaan kylmäverisesti murhauttaa pahimmat vihamiehet sekä perheen sisäiset petturit, minkä jälkeen perheen asema on vahvempi kuin milloinkaan.
Viimeinen universaali esivanhempi Charles Darwin ehdotti teorian evoluutioprosessin kautta tapahtuneesta universaalista yhteisestä polveutumisesta kirjassaan "Lajien synty" (1859), jossa hän teki analogiaan perustuvan johtopäätöksen ja kirjoitti tämän perusteella, että "kaikki elolliset oliot, mitkä milloinkaan ovat tämän maan pinnalla eläneet, ovat voineet polveutua jostakin yhteisestä kantamuodosta".
Natalie Clifford Barney Lucie Delarue-Mardrus kirjoitti rakkausrunoja Barneylle 1900-luvun alussa ja 1930 kuvaili häntä kirjassaan "L'Ange et les Pervers". Kirjan päähenkilö on hermafrodiitti nimeltään Marion, joka elää kaksoiselämää, vieraillen säännöllisesti kirjallisuusalongeissa pukeutuneena naiseksi. Tässä teoksessa Barney on esikuvana Laurette Wellsille, salonginpitäjälle joka yrittää saada takaisin entisen rakastettunsa, joka pohjautuu vapaasti Renée Vivieniin.
Cesare Zavattini Zavattini työskenteli hetken toimittajana, mutta muutettuaan 1930 Milanoon hän julkaisi ensimmäisen kirjansa, nimeltään "Parliamo tanto di me". Se menestyi kohtuullisen hyvin, ja Zavattini kirjoitti tämän jälkeen muitakin teoksia. Elokuva-alalle Zavattini siirtyi 1935, jolloin hän käsikirjoitti seuraavana vuonna ilmestyneen Mario Camerinin elokuvan "Darò un milione". Hänen seuraaviin töihinsä kuuluu muun muassa Alessandro Blasettin ohjaama "Quattro passi fra le nuvole". Zavattinin pitkä yhteistyö Vittorio De Sican kanssa alkoi elokuvalla "Lapset katsovat meihin" (1943).
Toinen Pietarin kirje Kirje on viimeinen Uuden testamentin kaanoniin hyväksytyistä kirjoista. Irenaeus ja Polykarpos eivät kummatkaan lainaa kirjettä, ja se hyväksyttiin ensimmäisen kerran varauksetta kaanoniin vasta Laodikean kirkolliskokouksessa vuonna 372 Athanasioksen ja Augustinuksen vaikutuksesta. Hieronymus puhui joskus kirjeen autenttisuuden puolesta, ja kirjoitti teoksessaan "De viris illustribus": "Hän kirjoitti kaksi kirjettä, joita kutsutaan katolisiksi, toinen niistä, johtuen tyylinsä eroista ensimmäiseen verrattuna, ei monien mielestä ole hänen".
Stylesin tapaus Kaikki salapoliisiromaanien ystävät tulevat ilahtumaan tästä romaanista. Olen kuullut, että tämä on Agatha Christien ensimmäinen romaani ja että hän kirjoitti sen vedonlyönnin seurauksena. Mikäli se on totta, niin tämä on hämmästyttävä saavutus, sillä sen juoni on niin nerokkaasti punottu, etten muista ainuttakaan viimeaikaista kirjaa, joka edes lähimainkaan olisi pystynyt samaan. Se on kirjoitettu hyvin, on sopusuhtainen ja täynnä yllätyksiä. Milloin lukija ensimmäisen kerran epäilee murhaajaa? Itse päättelin jo heti alusta alkaen, että vanhan rouvan keski-ikäinen aviomies on kaikin tavoin paras epäilty enkä suostunut muuttamaan mieltäni, kun häneen kohdistuvat epäilyt hälvenivät joksikin aikaa. Mutta en kuitenkaan ollut laisinkaan valmistautunut siihen, että avustajana oli nainen, joka teeskenteli olevansa kaikkea muuta kuin ystävä. Minun on kuitenkin sanottava, että salapoliisiromaaneihin perehtynyt tuttavani, jonka kanssa asiasta keskustelin, sanoi, että hän oli alusta alkaen vakuuttunut siitä, että syyllinen oli nainen, jonka uhri uskoi olevan hänen vankkumaton ystävänsä. Toivottavasti en ole paljastanut liikaa juonesta. Salapoliisiromaanin ystävät tulevat iloitsemaan tästä kirjasta.
Mitä missä milloin Kirjan aikajaottelu on hieman epäjohdonmukainen: teos ilmestyy syksyisin, sen uutiskatsaus ulottuu edellisen vuoden syyskuusta kuluvan vuoden elokuuhun, ja kirja nimetään ilmestymistä seuraavan vuoden mukaan. Esimerkiksi "Mitä missä milloin 2000" sisältää uutiskatsauksen ajalta syyskuusta 1998 elokuuhun 1999. Tämä on sen vuoksi, että kirja ehtisi kunkin vuoden joulumarkkinoille.
Waleed Al-Husseini Hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa ensimmäisen kirjansa vuonna 2015.
Thessaloniki Ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Thessalonikesta tuli Euroopan ensimmäisiä kristillisiä keskuksia apostoli Paavalin toiminnan kautta. Paavali kirjoitti Thessaloniken kristityille kaksi kirjettä, ensimmäisen kirjeen tessalonikalaisille ja toisen kirjeen tessalonikalaisille.
Harry Potter Rowling muutti Edinburghiin Skotlantiin avioliiton päätyttyä ja päätti kirjoittaa ensimmäisen "Potter"-kirjan loppuun. "Harry Potter ja viisasten kivi" -kirjan kirjoittaminen oli hidasta: Rowling kirjoitti kaiken ensin käsin, minkä jälkeen hän kirjoitti kaiken puhtaaksi vanhanaikaisella kirjoituskoneella. Lopulta kirja valmistui ja Rowling lähetti näytteen kirjan kolmesta ensimmäisestä luvusta Christopher Littlen kirjallisuusagentuuriin, josta se lähetettiin eteenpäin kustantamoille. Kaksitoista kustantamoa ehti hylätä kirjan, kunnes Bloomsbury Publishing teki siitä tarjouksen ja lähetti ennakkomaksuna 1 500 puntaa. Koska Bloomsbury pelkäsi, että pojat eivät lukisi naiskirjailijan kirjoittamaa kirjaa, yhtiö taivutteli Rowlingin ottamaan itselleen taiteilijanimen, josta häntä ei tunnistettaisi naiseksi. Rowling päätti ottaa taiteilijanimekseen Joanne Kathleen Rowlingin, lyhennettynä J. K. Rowling. Nimen Kathleen Rowling otti isoäitinsä nimestä, sillä hänellä itsellään ei ollut toista nimeä. Kirjasarjan ensimmäisen osan englanninkielinen alkuteos "Harry Potter and The Philosopher's Stone" julkaistiin 30. kesäkuuta 1997. Kirja myi hyvin, sai myönteisiä arvosteluja ja voitti lisäksi useita palkintoja.
Artemis Fowl Eoin Colfer kirjoittaa jokaisen kirjan alareunoihin tekstiä salakielellä. Ensimmäisessä kirjassa kirjoitus on maahista, toisessa kirjassa kentaurien kieltä ja kolmannessa ikuisuuskoodia. Neljännessä, viidennessä ja kuudennessa kirjassa on samaa kieltä kuin ensimmäisessäkin eli maahista.
Bookcrossing Bookcrossing-harrastajat toivovat, että kirjan mukaansa ottanut kävisi tekemässä kirjasta merkinnän joko heti kirjan löydettyään tai viimeistään sen luettuaan. Merkinnän voi tehdä anonyymisti tai halutessaan liittyä samalla sivuston jäseneksi. Merkintä tehdään yleensä samalla kielellä jolla kirja on kirjoitettu, mutta myös esimerkiksi löytömaan kieli käy. Löytäjä voi kertoa esimerkiksi, mistä ja milloin kirjan löysi, mitä siitä piti (jos on kirjan jo lukenut) ja mitä sille aikoo tehdä. Bookcrossing-kirjan voi halutessaan pitää itse tai sen voi esimerkiksi antaa ystävälleen tai vapauttaa uudelleen julkiselle paikalle. Jos kirjan vapauttaa, siitä kannattaa käydä tekemässä BCID-tunnuksen avulla vapautusilmoitus ("release notes"), jossa kertoo ainakin ylimalkaisesti minne ja milloin aikoo kirjan jättää.
Mario Moretti Morettia pidetään yleisesti Moron vuonna 1978 tapahtuneen kidnappauksen pääsuunnittelijana, ja hänen johtava asemansa tässäkin yhteydessä ilmenee myös siitä, että ainoastaan hän ”kuulusteli” Moroa tämän 55 päivää kestäneen vankeuden aikana (16. maaliskuuta – 9. toukokuuta). Morettin mukaan ei kyse kuitenkaan ollut mistään oikeudenkäynnistä ”kansan tuomistuimessa” vaan poliittisista keskusteluista. Sana oikeudenkäynti (”processo”) jota käytettiin prikaatien tiedotteissa oli hänen mukaansa pelkkää propagandaa. Tarkoituksena oli jos mahdollista saada vapaaksi 13 nimettyä poliittista aktivistia, jotka istuivat vankilassa. Valtio ei halunnut asiasta neuvotella lainkaan Punaisten prikaatien kanssa, niinpä, sanoo Moretti, nämä neuvottelut annettiin Moron hoidettaviksi siten, että hän sai kirjoittaa rajattoman määrän kirjeitä kenelle hyvänsä. Moro kirjoitti monta kirjettä, esimerkiksi sisäministeri Cossigalle, puolusihteeri Benigno Zaccagninille ja jopa paaville joka oli hänen henkilökohtainen ystävänsä. Mikään ei auttanut, ja kun paavikin vastasi julkisella kirjeellä, jossa hän liittyi hallituksen jyrkkään linjaan (”linea della fermezza”), että prikaatien kanssa ei neuvotella, oltiin umpikujassa. Moretti sanoo paavin kirjeestä: ”Siitä hetkestä lähtien Moro tunsi olevansa hukassa”.
Teresa Medeiros Teresa Medeiros (s. 1962) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoittaa pääasiassa romanttista kirjallisuutta. Hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa 21-vuotiaana. Sen jälkeen kaikki hänen kirjansa ovat olleet bestseller-listoilla eri maissa.
Giulietta ja viettelykset Giulietta ja viettelykset () on italialais-ranskalainen fantasiakomediadraamaelokuva vuodelta 1965. Sen on ohjannut Federico Fellini. Pääosissa näyttelevät Giulietta Masina, Sandra Milo, Mario Pisu, Valentina Cortese ja Valeska Gert.
Emily Giffin Vuonna 2001 Giffin muutti Lontooseen ja alkoi kirjoittaa täyspäiväisesti. Kahdeksan kustantajaa hylkäsi hänen ensimmäisen nuorten kirjansa, "Lily Holding True", mutta häntä ei lannistettu. Giffin alkoi kirjoittaa uutta kirjaa, silloin nimellä "Rolling the Dice", josta tuli bestseller-kirja "Rakkaus lainassa".
Primož Trubar Trubar kääntyi vähitellen kohti protestantismia ja vuonna 1547 hänet häädettiin Ljubljanasta. Trubar lähti Saksaan, jossa hän kirjoitti ensimmäisen sloveeninkielisen painetun kirjan, Katekismuksen. Seuraavien vuosien aikana hän kirjoitti sloveeniksi ja painatti noin 25 kirjaa, joista tärkeimpänä Uuden testamentin käännös. Kirjojaan Trubar salakuljetti kotimaahansa.
Erin Hunter Kate Cary syntyi Englannissa 4. marraskuuta 1967. Myöhemmin hän muutti Skotlantiin, jossa hän asui 12 vuotta ennen kuin muutti takaisin Englantiin, jossa hän nykyisinkin asuu. Cary on toinen "Soturikissat"-sarjan kirjoittajista. Holmes päätti, että Cary saisi kirjoittaa ensimmäisen kirjan sitten, kun Holmes olisi lopettanut yhden tarinan. Ensimmäisestä sarjasta hän kirjoitti kirjat "Villiin luontoon", "Tuli ja Jää" ja "Myrsky nousee". "Soturikissat"-sarjan jatkosarjasta "Soturikissat: Uusi Profetia" hän kirjoitti vain kolmannen osan nimeltä "Aamunkoi". "Soturikissojen" toisesta jatkosarjasta "Soturikissat: Kolmikon Mahti" Kate Cary on kirjoittanut osat "Näkö", "Pimeyden joki" ja "Pimennys". Viimeisin hänen kirjoittamansa kirja on "Etäiset Kaiut".
"Soturikissat"-sarjan lisäksi Cary on kirjoittanut myös kirjat "Bloodline" ja sen jatko-osan nimeltään "Reckoning", ja aikoo jatkaa sarjaa.
Perez Hilton Mario Armando Lavandeira, Jr. (s. 23. maaliskuuta 1978), joka tunnetaan paremmin nimellä Perez Hilton, on yhdysvaltalainen bloggaaja ja televisiopersoona. Hänen bloginsa, "Perezhilton.com", johon hän kirjoittaa salanimellä Perez Hilton, on suosittu ympäri maailmaa. Blogiinsa Mario kirjoittaa tuoreimpia juoruja liittyen julkkiksiin.
Abckiria Abckiria (”Abc-kirja”) oli ensimmäinen suomenkielinen kirja. Sen kirjoitti uskonpuhdistajana tunnettu Mikael Agricola, ja se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1543. Agricola kirjoitti kirjan samaan aikaan kun hän teki Uuden testamentin ensimmäistä suomenkielistä käännöstä, ja molempia teoksia työstäessään Agricola samalla myös loi suomelle kirjakieltä.
Mario Pääsääntöisesti Mario on punapaitainen ja sinihaalarinen mies, jolla on ruskeat hiukset, kulmakarvoitus, viikset ja siniset silmät. Mariolla on punainen hattu, jossa on painettuna M-kirjain.