mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Anna Boleyn Henrik VIII pommitti Annaa kymmenillä rakkauskirjeillä. Usein ajatellaan, että Henrikin ihastus Annaan sai hänet etsimään keinoa mitätöidä ensimmäinen avioliittonsa. On kuitenkin todisteita siitä, että Henrik on voinut yhtä hyvin päättää lakkauttaa avioliittonsa Katariina Aragonialaisen kanssa vain siitä syystä, ettei tämä ollut synnyttänyt hänelle poikaa. Henrik uskoi poikaperillisen olevan välttämätön, jotta Tudorin hallitsijasuku ei sammuisi. Tudorit olivat nousseet valtaan vasta hänen isänsä Henrik VII:n myötä tämän voitettua Bosworthin taistelun vuonna 1485.
Anna Kleveläinen Henrik VIII ja Anna Kleveläinen vihittiin tammikuun 6. päivänä 1540 Greenwichin palatsissa Lontoossa huolimatta siitä, että liitto epäilytti todistettavasti ainakin Henrikiä. Elämäkertoja Karen Lindsey huomauttaa, ettei Annakaan voinut pitää lihavaa kuningasta hurmaavana ja haluttavana aviomiehenä. Avioliittoa ei ilmeisesti koskaan pantu täytäntöön, sillä Henrik valitti lääkärilleen ja hovimiehilleen Annan olevan niin vastenmielinen, ettei hän kyennyt siihen.
Henrik VIII Annen seuraavat kolme raskautta päättyivät keskenmenoon tai lapsen kuolemaan synnytyksen jälkeen. Poikaa kovasti halunnut Henrik syyttikin Annea uskottomuudesta, ja toukokuussa 1536 Anne Boleyn teloitettiin. Tämän jälkeen laki kruununperimyksestä kumottiin ja Elisabetin perimys kruunuun poistettiin.
Arthur (Walesin prinssi) Henrikistä tuli Henrik VIII, kruununperillinen Arthurin kuoltua. Hän ei ollut valmistautunut asemaan ja valmistautumisen ja koulutuksen puute näkyi Henrikin varhaisimpien hallintovuosien aikana, kun vanhemmat valtiomiehet, kuten kardinaali Thomas Wolsey ja kuningatar Katariina Aragonialainen, vaikuttivat valtion asioihin.
Thomas More Henrik VIII oli naimisissa Katariina Aragonialaisen, veljensä Arthurin lesken kanssa. Kun heidän ei kuitenkaan onnistunut saada miespuolisia jälkeläisiä ja kruununperillistä, Henrik yritti saada avioliiton mitätöityä, väittäen sitä laittomaksi. Hän vaati kardinaali Wolseytä vetoamaan paaviin avioliiton mitätöimiseksi, mutta paavi ei suostunut vaatimuksiin. Henrik pakotti kardinaali Wolseyn luopumaan lordikanslerin virasta ja nimitti Moren hänen paikalleen vuonna 1529. Tämän jälkeen Henrik alkoi suosia protestanttista painotusta, jonka mukaan paavi oli vain Rooman piispa eikä hänellä ollut valtaa koko kristilliseen kirkkoon.
Henrik VIII Muutama päivä Anne Boleynin teloituksen jälkeen Henrik meni naimisiin Jane Seymourin kanssa. Lokakuussa 1537 Jane synnytti pojan, Edvardin. Jane kuitenkin sairastui lapsivuodekuumeeseen ja menehtyi pian synnytyksen jälkeen. Koska Edvard oli mies ja hänen molemmat sisarpuolensa oli poistettu kruununperimyksestä, hänestä tuli kruununperillinen.
Anna Boleyn Romanssi päättyi 1523, kun lordi Henryn isä kieltäytyi antamasta siunaustaan avioliitolle kuultuaan siitä kardinaali Wolseylta. Joidenkin mukaan suhde lopetettiin salaa siksi, että Henrik VIII halusi Annan itse. Asian todenperäisyydestä on mahdotonta sanoa mitään, sillä historioitsijat ovat asiasta eri mieltä. Weir esimerkiksi uskoo sen pitävän paikkansa. Anna Boleyn lähetettiin joksikin aikaa pois hovista Heverin linnaan Kentiin. Hän vietti Heverissä kesän, ennen kuin palasi hoviin ja keräsi ympärilleen joukon naisystäviä ja miesihailijoita, joihin hän kuitenkin suhtautui viileästi. Hänen serkkunsa, runoilija Thomas Wyatt moitti häntä saavuttamattomaksi ja temperamenttiseksi näennäisestä kainoudesta ja vaiteliaisuudesta huolimatta. Henrik VIII rakastui Anna Boleyniin 1525 ja alkoi tavoitella tätä.
Henrik VIII Henrik VIII:n sisaruksista vain kolme ei kuollut jo lapsena: Arthur, Margareeta ja Maria. Hänen isänsä nousi valtaistuimelle valtaamalla kruunun viimeiseltä Plantagenet-kuninkaalta Rikhard III:lta, joka lyötiin ja tapettiin taistelussa. Myöhemmin Henrik VII vahvisti oikeuttaan kruunuun naimalla Elisabetin, yorkilaisen kuninkaan Edvard IV:n tyttären. Vuonna 1493 nuoresta Henrikistä tuli Doverin linnan linnanpäällikkö ja "Cinque Portsin" kaupunkien "Lord Warden". Vuonna 1494 hänelle myönnettiin Yorkin herttuan arvo. Yhä ollessaan lapsi Henrikistä tehtiin myös Englannin "Earl Marshal" ja Irlannin käskynhaltija ("Lord Lieutenant of Ireland").
Henrik VII (Englanti) Vuonna 1502 Henrik VII koki kaksi raskasta menetystä. Hänen poikansa, kruununperillinen Arthur, joka oli juuri mennyt naimisiin espanjalaisen prinsessa Katariina Aragonilaisen kanssa kuoli sairauteen Ludlowin linnassa. Vain muutamaa kuukautta myöhemmin Henrikin puoliso menehtyi lapsivuoteeseen. Kuningas pelkäsi Arthurin kuoleman myötä menettävänsä liittoon kuuluneet myötäjäiset ja sen vuoksi pyysi ja sai paavi Julius II:lta luvan, jotta nuorempi poika Henrik voisi naida Arthurin lesken. Henrik VII tuli liiton suhteen kuitenkin toisiin ajatuksiin ja avioliitto tapahtui vasta kuninkaan kuoleman jälkeen vuonna 1509. Vaikka Henrikillä oli ajatuksia mennä uudelleen naimisiin ja hankkia lisää perillisiä, näin ei kuitenkaan tapahtunut. Kuolemansa jälkeen kuninkaaksi nousi Henrik VII:n toiseksi vanhin poika Henrik VIII.
Isle of Sheppey 1500-luvulla kuningas Henrik VIII rakennutti saarelle kolme linnoitusta osana Thamesin suojarakennelmia.
Kolmas ristiretki Paavi Gregorius VIII toivoi Englannin ja Ranskan kuninkailta apua. Henrik II ja Filip II August lopettivatkin keskinäisen sotansa. Sota puhkesi kuitenkin pian uudelleen, ja Henrik II:n pojat aloittivat kapinan Henrikiä vastaan äitinsä ja Henrikin vihollisten yllytyksestä 1173. Vuodeksi 1188 kerättiin Englannissa ja osassa Ranskaa ”Saladinin vero”, joka oli suurin Englannissa koskaan kerätty vero, retken rahoitusta varten. Henrik kuitenkin ehti käyttää siitä osan sotiinsa. Henrik kuoli katkerana miehenä 1189 ja hänen poikansa Rikhard I ”Leijonamieli” seurasi häntä. Rikhard oli innokas ristiretkeläinen ja vietti vain viisi kuukautta kymmenvuotisesta valtakaudestaan Englannissa.
Pauna Mahdollisesti nimitys "troy" ei alun perin tarkoittanut niinkään mittayksikköä vaan tapaa, jolla punnittiin arvotavaroita erotukseksi bulkkitavaroista. Henrik VII vakiinnutti troy-paunan erityisesti jalometallien, apteekkituotteiden ja leivän mittayksiköksi vuonna 1497, ja vuonna 1527 Henrik VIII sääti, että punnan arvo määrittyi troy-paunan eikä aiemmin käytetyn towerinpaunan mukaan.
Klemens VIII Klemens VIII:n hallituskauden tärkein tapahtuma oli pitkien neuvottelujen jälkeen saavutettu sovinto Henrik IV:n johtaman Ranskan kirkon kanssa.
William Tyndale Kolme vuotta Tyndalen kuoleman jälkeen Henrik VIII julkaisi englanninkielisen "Great Bible"-raamatunkäännöksen, joka oli laadittu Tyndalen käännöksen pohjalta.
Jane Seymour Jane Seymour haudattiin Windsoriin hautajaistensa jälkeen. Henrik suri vaimonsa kuolemaa monta kuukautta, ja meni uudelleen naimisiin vasta kolme vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Alison Weir kertoo, että myöhemmässä elämässään Henrik VIII vakuuttui siitä, että oli rakastanut Jane Seymouria kaikista kuudesta vaimostaan eniten, ja juuri tämän viereen kuningas myös haudattiin lopulta vuonna 1547.
Tudorien ajan laivasto Henrik VIII peri isältään viiden aluksen laivaston ja valmisti itse lisää aluksia. Portugalilaisilta ja espanjalaisilta kopioitiin alusten laidoille sijoitetut tykkiportit.
Canterburyn arkkipiispa Englannin reformaatiossa Canterburyn merkitys pyhiinvaelluksien kohteena loppui. Kuningas Henrik VIII tuhosi pyhän Thomasin pyhäkön ja siirrätti pyhäkön aarteet Lontooseen.
Catherine Grey Lady Catherine Greyn isovanhemmat olivat Englannin kuningas Henrik VIII:n ystävä Suffolkin herttua Charles Brandon ja Henrik VIII:n sisar Mary Tudor, joka oli aiemmin ollut naimisissa Ranskan kuningas Ludvig XII:n kanssa. Isoäitinsä kautta Catherine Grey sisaruksineen tuli Englannin kruununperimysjärjestyksessä Henrik VIII:n kolmen lapsen ja kuninkaan vanhemman sisaren Margaret Tudorin kahden lapsen jälkeen. Henrik VIII määräsi testamentissaan, että jos hänen kolme lastaan jäisivät lapsettomiksi, hänen nuoremman sisarensa Mary Tudorin lapset perisivät kruunun. Lady Frances Brandon oli tuolloin Mary Tudorin lapsista vanhin elossa oleva, ja hän siirsi oikeutensa Englannin kruunuun vanhimmalle tyttärelleen Jane Greylle.
Anna Kleveläinen Vuonna 1970 Elvi Hale esitti pääroolia BBC:n 90-minuuttisessa televisiodraamassa "Anne of Cleves" vastanäyttelijöinään Keith Michell kuninkaana ja Molly Sugden Annan saksalaisena hovinaisena. Melko tarkasti tosiasioihin pohjautuvassa draamassa Anna saapuu Englantiin nuorena, naiivina ja toiveikkaana vain kohdatakseen kauhean tulevan miehensä. Hän ystävystyy nopeasti nuoren tytärpuolensa prinsessa Elisabetin kanssa ja rohkaisee Henrikiä, kun tämä ihastuu nuoreen Katariina Howardiin, jota esittää elokuvassa Angela Pleasence. Jenny Bos näytteli Annaa vuonna 1972 elokuvassa "Henry VIII and His Six Wives" ja Catherine Siggins David Starkeyn dokumenttielokuvassa vuonna 2001. Vuonna 2003 Pia Girard esitti Anna Kleveläistä pienoissarjassa "Henry VIII", vaikka hänellä ei ole edes vuorosanoja: hän näyttäytyy kerran sängyssä odottamassa Henrikiä ja kerran – oikein ilosta hehkuen – kuninkaan hautajaisissa seitsemän vuotta myöhemmin.
Katariina Howard Henrik VIII, joka lähestyi 50. ikävuottaan ja lihoi jatkuvasti, syyti nuorelle morsiamelleen varoja, jalokiviä ja todella kalliita lahjoja. Sota Ranskaa vastaan ja uskonpuhdistus olivat johtaneet siihen, ettei Henrik ollut kansansa keskuudessa kovin pidetty, ja lisäksi kuningas kärsi kaikenlaisista vaivoista. Nuoren ja hyveellisen vaimon läsnäolo hovissa teki kuninkaan hyvin onnelliseksi. Kuningattaren motto, ”Non autre volonté que la sienne” tai vapaasti suomennettuna “Vain hänen tahtonsa”, heijasteli lähes kolmekymmentä vuotta nuoremman kuningattaren toivetta pitää Henrik tyytyväisenä.
Trinity House Kuningas Henrik VIII perusti järjestön vuonna 1514 määrämällä erään munkkijärjestön lakkauttamisen sijaan huolehtimaan Thamesjoen merenkulun parantamisesta; tästä toiminta vähin erin laajeni.
Bristolin tuomiokirkko Bristolin tuomiokirkko () on tuomiokirkko Bristolissa Englannissa. Se oli aikoinaan luostarin kirkko, mutta kun Henrik VIII lakkautti luostarit, kirkosta tuli Bristolin piispan istuin ja uuden hiippakunnan tuomiokirkko.
Katariina Parr Katariina Parr ja Henrik VIII vihittiin avioliittoon 12. heinäkuuta 1543 Hampton Courtissa. Kuningattarena Katariina vastasi osaltaan siitä, että Henrik paranteli välejään kahdesta ensimmäisestä avioliitosta syntyneiden tyttäriensä kanssa, joista toisesta tuli myöhemmin Englannin kuningatar Maria I ja toisesta Elisabet I. Katariinalla oli myös lämpimät välit prinssi Edvardin kanssa. Kun hänestä tuli kuningatar, hänen sedästään Hortonin paroni Parrista tuli hänen kamariherransa.
Henrik VIII Kahden vuoden ajan Henrikin valtaantulosta Richard Fox (Winchesterin piispa ja "Lord Privy Seal") ja William Warham kontrolloivat valtion asioita. Vuodesta 1511 eteenpäin valtaa piti käsissään kuitenkin kirkonmies Thomas Wolsey. Vuonna 1515 Thomas Wolseystä tuli lordikansleri, ja hän käytännössä hallitsi Englannin kuningaskuntaa. Tämä oli mahdollista, koska Henrikiä pitkästytti kuningaskunnan asioiden hoitaminen ja hän oli tyytyväinen Wolseyn aikaansaannoksiin.
Edvard IV Edvard haudattiin St George's Chapeliin (Pyhän Yrjön kappeli) Windsorin linnassa. Edvardia seurasi kuninkaana hänen 12-vuotias poikansa, Edvard V, jonka parlamentin säädös "Titulus Regius" kuitenkin pian syrjäytti valtaistuimelta ja uudeksi kuninkaaksi nousi Rikhard III. Edvardin tyttärestä Elisabet Yorkilaisesta tuli myöhemmin Henrik VII:n puoliso ja Elisabetin pojasta tuli kuningas Henrik VIII.
Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat Kuningas Henrik VIII rakensi uudet, ensimmäistä kertaa kuninkaallisena laivastona tunnetut merivoimat ja voitti Ranskan laivaston Solentissa 1545. Hänen kuollessaan laivastossa oli 58 laivaa.
Frances Grey Hänen äidinpuoleinen setänsä oli Henrik VIII ja täti Margareeta Tudor, Skotlannin kuningatar. Hänellä oli vahva asema Englannin kruununperimyksessä, ja hänestä olisi voinut tulla vahva vastapelaaja Maria I:n valtaannousulle 1553.
St Martin-in-the-Fields Alkuperäisen kirkon tarkka rakennusvuosi ei ole tiedossa, mutta toistaiseksi vanhimmat kirkosta kertovat merkinnät ovat vuodelta 1222. Kirkon rakennutti uudelleen kuningas Henrik VIII vuonna 1542. Henrik VIII:n rakentama kirkko purettiin vuonna 1721 uuden kirkon tieltä. Nykyisen kirkon rakennustyöt aloitettiin 13. maaliskuuta 1722 ja saatiin päätökseen joulukuussa 1724. Kirkon suunnittelijana toimi James Gibbs.
Henrik VIII Kuppaa on epäilty syyksi siihen, että Henrik sai vain vähän jälkeläisiä useista avioliitoistaan. Tutkijat pitävät myös ilmeisenä, että hän kärsi kroonisesta malariasta koko ikänsä. Vuoden 1536 turnajaisonnettomuus, jolloin kuningas oli kaksi tuntia tajuttomana pudottuaan ratsunsa selästä ja jäätyään sen alle, halvaannutti hänen jalkansa, mikä johti myös lihomiseen. Aivojen vaurioituminen onnettomuudessa saattaa selittää myös persoonallisuuden muutoksia, kuten että hänestä tuli ailahteleva ja aggressiivinen..
Catherine Willoughby Catherine Willoughby (22. maaliskuuta 1519/1520 - 19. syyskuuta 1580) oli englantilainen aatelisnainen, joka eli Henrik VIII:n, Edvard VI:n ja myöhemmin kuningatar Elisabet I:n hoveissa. Hän oli Charles Brandonin neljäs vaimo. Vuonna 1545 Brandonin kuoleman jälkeen liikkui huhuja, joiden mukaan kuningas Henrik VIII aikoisi erota kuudennesta vaimostaan Katariina Parrista mennäkseen naimisiin Catherinen kanssa. Catherine oli Katariina Parrin läheinen ystävä.
Trinity College (Cambridge) Trinity College on suurin Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Sen perusti Englannin kuningas Henrik VIII vuonna 1546 yhdistämällä kaksi varhaisempaa collegea, "King's Hallin" (perustamisvuosi 1317) ja "Michaelhousen" (perustamisvuosi 1324).
Mary Boleyn Maryn sisar Anna Boleyn palasi Englantiin vuonna 1522 ja kohosi hovissa hyvin suosituksi. Sisaret eivät olleet erityisen läheisiä ja liikkuivat eri piireissä. Myöhemmin Henrik VIII rakastui Annaan.
Vaikka Maryn väitetään olleen Annaa kauniimpi, Anna tuntuu olleen sisarista kunnianhimoisempi. Hän kieltäytyi suostumasta kuninkaan rakastajattareksi – varmaankin pikemminkin nokkeluutensa kuin hyveellisyytensä vuoksi. Hän tiesi, että Henrik halusi sitä mitä ei voinut saada, ja Anne oli tarpeeksi terävä torjuakseen kuninkaan lähentelyt, mikä sai tämän haluamaan häntä vain enemmän. Vuoden 1527 puoliväliin mennessä Henrik oli päättänyt naida Annan. Anna hyväksyi kuninkaan kosinnan, ja siten hänestä tuli "toinen nainen", kun kuningas koetti saada avioliittonsa Katariina Aragonialaisen kanssa mitätöityä.
Tudors Sarjassa tapahtumat yhdistyvät toisiinsa antaen kuvan, että asiat tapahtuivat lähempänä toisiaan kuin oikeasti. Aikaan johon suurin osa sarjan tapahtumista sijoittuu, kuningas Henrik VIII oli jo 33-37-vuotias ja vähintään vuosikymmenen vanhempi kuin Anne Boleyn; he eivät menneet naimisiin ennen kuin Henrik oli 40-42-vuotias. "Tudors"-sarjassa molemmat näyttelijät ovat nuorempia (ja nähtävästi iältään lähempinä toisiaan) ja seurustelu kestää noin 10 jakson verran. Historiallisesti Thomas Wolsey kuoli Leicesterissä matkallaan Lontooseen, kun taas sarjassa hänet vangittiin ja hän teki itsemurhan (vaikka fiktiivinen Henrik vaatiikin, että se täytyy salata). Wolsey kuoli 1530-luvulla, kolme vuotta ennen Henrikin sisaren kuolemaa; sarjassa tapahtumat sijoittuvat huomattavasti lähekkäimmin.
Whitehallin palatsi Yorkin arkkipiispa Walter de Grey hankki tontin Thamesin rannasta vuoden 1240 paikkeilla ja rakennutti siihen oman asumuksensa. Kuningas Henrik VIII otti tontin ja rakennukset käyttöönsä erotettuaan kardinaali Wolseyn valtion viroista vuonna 1530.
Henrik IV (Saksa) Henrikin ensimmäisessä avioliitossa syntyi kaksi poikaa, Konrad ja Henrik. Konrad kuoli, kun hän vaati kruunua itselleen, mutta Henrik syrjäytti isänsä vuonna 1105, jolloin hänestä tuli Henrik V. Henrik IV on haudattu Speyerin tuomiokirkkoon.
Anna Boleyn Vuoden 1613 näytelmällään "Henrik VIII" William Shakespeare pani alkuun tradition, jonka mukaan Anna Boleyn esitettiin romanttisena hahmona. Näytelmässä kuvataan pääasiassa kuninkaan avioeroa Katariina Aragonialaisesta, ja vaikka Anna Boleynin osa on pieni, hänen suuhunsa on pantu monet näytelmän muistettavimmat repliikit. Häntä ylistetään myös kruunajaiskohtauksessa, jossa yksi katsojista sanoo hänen olevan poikkeuksellisen kaunis ja hurskas nainen. Koska näytelmässä halutaan välttää Henrik VIII:n mustamaalaamista Anna Boleynin kustannuksella, näytelmä päättyy heidän tyttärensä ristiäisiin ja välttyy siten käsittelemästä kiistanlaista Boleynin teloitusta.
Frances Grey Henrik VIII kuoli 28. tammikuuta 1547 ja Edward seurasi häntä valtaistuimelle. Jane seurasi leskikuningatar Katariina Parria tämän uuteen asuinpaikkaan. Hän kuului pian nuoren kuninkaan lähipiiriin. Edward VI oli naimaton ja lapseton, Frances oli kolmantena kruununperimysjärjestyksessä heti prinsessa Marian ja prinsessa Elisabetin jälkeen. Hänen tyttärensä olivat myös osa perimyslinjaa, Jane neljäntenä, Catherine viidentenä ja Mary kuudentena. Margareeta Tudorin lapset oli Henrik VIII:n tahdon mukaisesti poistettu kruununperimysjärjestyksestä. Vasta Greyn linjan ja Elisabet I:n kuoleman jälkeen Tudoreille tuli mahdolliseksi periä kruunu.
Christ Church (Oxford) Christ Church on yksi Oxfordin yliopiston 38 collegesta. Sen perusti kuningas Henrik VIII vuonna 1546. Paikalla oli sijainnut 800-luvulta alkaen Pyhän Frideswiden luostari, jonka kardinaali Wolsey lakkautti vuonna 1524. Wolsey perusti luostarin tilalle collegen, jonka nimeksi tuli "Cardinal's College". Wolseyn menetettyä valtansa vuonna 1529 college päätyi Henrik VIII:n haltuun. Hän perusti collegen uudelleen vuonna 1546 latinankielisellä nimellä "Ædes Christi" ( tai "Kristuksen talo"), josta on alettu käyttää englanninkielistä käännöstä "Christ Church".
Emilia Fox "Pianistin" jälkeen Fox on esiintynyt elokuvissa ja televisiotuotannoissa, kuten "Troijan Helena" (2003), "Henrik VIII" (2003), "Ruutisalaliitto" (2004) ja "Mami hoitaa" (2005). Vuonna 2004 Fox sai Nikki Alexanderin roolin televisiosarjassa "Hiljainen todistaja". Televisiosarjassa "Merlin" hän esitti Morgausea.
Newcastle upon Tyne Tudorien aikana levottomuudet Skotlannin vastaisella rajalla jatkuivat. Henrik VIII otti 1500-luvun alkupuolella luostarirakennukset kruunun haltuun. Muut luostarit säilyvät enää paikannimissä, mutta dominikaanimunkkien rakennus, ”Blackfriars”, joka muunnettiin köyhäintaloksi ja 1900-luvulla käsityöläispajoiksi, on edelleen matkailunähtävyys.
Christ Church (Oxford) Christ Churchin kappeli () on ainutlaatuinen siitä syystä, että se on paitsi collegen kappeli myös Oxfordin hiippakunnan tuomiokirkko. Asiasta päätti Henrik VIII collegea perustettaessa vuonna 1546, jolloin entinen luostarikirkko muutettiin tuomiokirkoksi. Oxfordin hiippakuntakin oli tuolloin vasta äskettäin perustettu.
Matilde Avioliitto ei ollut onnellinen, ja Matilde erosi miehestään palaten takaisin isänsä luokse. Hän kuitenkin teki sovinnon Gottfriedin kanssa ja palasi tämän luo vuonna 1131. Liitosta syntyi kolme poikaa, vanhin Henrik syntyi 5. maaliskuuta 1133. Toisen pojan, Gottfriedin (tuleva Nantesin kreivi), synnytys vuonna 1134 oli vaikea, ja Matilde melkein kuoli lapsivuoteeseen. Matilden isä Henrik tuli tapaamaan lapsenlapsiaan. Henrik ja kreivi Gottfried riitautuivat, ja kun Henrik kuoli Normandiassa 1. joulukuuta 1135, Matilde oli Gottfriedin kanssa Anjoussa.
Thomas Cromwell Cromwelliä on esitetty ainakin neljässätoista filmissä ja television minisarjassa. Kuuluisin esitys oli Robert Boltin näytelmä (myöhemmin myös elokuva) "A Man for All Seasons", jossa häntä Broadwayllä näytteli Thomas Gomez ja valkokankaalla Leo McKern. Hän on myös sivuhahmo William Shakespearen näytelmässä Henrik VIII.
Jane Seymour Vuoden 1537 alussa Jane Seymour tuli raskaaksi, ja lopulta lokakuussa pitkäksi venyneen synnytyksen jälkeen Henrik VIII sai kaipaamansa pojan, joka kastettiin Edvardiksi. Kuningatar Jane vastaanotti vieraita ja onnitteluja, mutta sairastui sitten lapsivuodekuumeeseen ja kuoli kaksitoista päivää pojan syntymän jälkeen.
Ferdinand Katolilainen Marraskuussa 1511 Ferdinand ja Englannin Henrik VIII solmivat Westminsterin sopimuksen Ranskaa vastaan. Aikaisemmin samana vuonna Ferdinand oli valloittanut Navarran eteläosan ja liittänyt sen valtakuntaansa. Koska hän oli jo leski, hän nai paljon nuoremman Germana de Foixin (1490–1538), Navarran kuningattaren Eleonooran tyttärentyttären.
Anakoreetti Kaiken kaikkiaan Englannista löytyy todisteita noin 740 anakoreetasta ja 600 keljasta vuosien 1100 ja 1539 välillä. Vuonna 1539 kuningas Henrik VIII lakkautti luostarilaitoksen ja lopetti anakoriittisen elämän Englannissa. Naispuolisia anakoreetteja oli enemmän kuin miehiä – ero oli huomattavin 1200-luvulla; Englannissa anakoreeteista 2/3 oli naisia
Efrem Zimbalist Jr. 1940- ja 50-luvuilla Zimbalist esiintyi teatterissa, muun muassa Shakespearen näytelmässä Henrik VIII. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvun tv-sarjan "77 Sunset Strip" Stuart Bailey hahmosta. 1990- ja 2000-luvulla häntä kuultiin myös äänirooleissa eri animaatiosarjoissa, kuten Hämähäkkimies ja Batman.
Henrik Adolf Mechelin Henrik Adolf Mechelinin vanhemmat olivat Kesälahden kappalainen, myöhempi Jaakkiman kirkkoherra Henrik Johan Mechelin (1774–1840) ja Christina Maria Costiander (1785–1855). Perheeseen syntyi 12 lasta, joista Henrik Adolf oli viidenneksi vanhin.
Edvard VI Henrik VIII kuoli 28. tammikuuta 1547 Edvardin ollessa vain yhdeksänvuotias. Testamentissaan Henrik nimesi kuusitoista pesänselvittäjää, jotka muodostivat holhoojahallituksen, jotka olisi toiminnassa kunnes Edvard 18-vuotiaana saavuttaisi täysikäisyyden (joka tosin vuonna 1552 muutettiin kuudeksitoista vuodeksi). Näiden pesänselvittäjien lisäksi oli kaksitoista avustajaa, jotka osallistuivat toimiin vain silloin kun se kaikille sopi. Selvitysmiehet olivat kaikki uskonpuhdistuksen kannattajia. Sen pahimpia vastustajia, Norfolkin herttuaa Thomas Howardia, Winchesterin piispaa Stephen Gardineria tai Westminsterin piispaa Thomas Thirlbya ei hallitukseen valittu. Holhoojahallitus nimitti Edvardin enon, Hertfordin jaarlin Edward Seymourin valtakunnan lordiprotektoriksi kuninkaan alaikäisyyden ajaksi.
Henrik Klaunpoika Djäkn Djäknin arvellaan olleen se Henrik Nicolai, joka tuli vuonna 1427 Pariisin yliopistosta baccalaureukseksi ja 1428 maisteriksi. Hän oli isänsä jälkeen Turun linnan päällikkö vuosina 1435 ja 1436, jolloin kuningas Kaarle VIII Knuutinpoika Bonde pakotti hänet luopumaan tehtävästä. Djäkn toimi vuodesta 1445 vuoteen 1447 Ala-Satakunnan tuomarina ja 1448-1459 Pohjois-Suomen laamannina. Ritari hänestä tuli ilmeisesti vuonna 1441 ja valtaneuvos viimeistään vuonna 1450. Vuonna 1452 tai 1453 kuningas lähetti Djäknin Novgorodiin rauhanneuvottelijaksi ja ollessaan maanpaossa vuonna 1457 hän pyysi Djäkniä yhdeksi sovintotuomariksi itsensä ja valtaneuvoston välille.
Żagań Vuonna 1309 Henrik III:tä seurasi hänen vanhin poikansa Henrik IV Uskollinen, joka joutui vuonna 1321 jakamaan kreivikunnan uudelleen itsensä ja pikkuveljiensä kesken. Hän luovutti Głogówin Przemko II:lle ja vetäytyi Żagańiin, josta tuli uudelleen oman kreivikuntansa pääkaupunki. Vuonna 1329 Henrik III:n kaikista pojista tuli Juhana Luxemburgilaisen, Böömin kuninkaan, vasalleja – lukuun ottamatta Przemko II:tä, joka kuoli yhtäkkisesti kaksi vuotta myöhemmin. Kun Henrik VI Vanhempi, Henrik IV:n lapsenlapsi, kuoli vuonna 1393 ilman perillisiä, tilukset liitettiin jälleen yhteen Głogówin kanssa kunnes vuonna 1412 Jan I:stä, Henrik VIII Varpusen vanhimmasta pojasta, tuli koko Żagańin kreivikunnan hallitsija. Kiivaan perintötaistelun jälkeen hänen lapsensa Jan II Hullu myi sen lopulta Saksin ruhtinaalle Albert III:lle Wettinin suvusta, lopettaen näin vuosisatoja jatkuneen piastihallinnon.
Vuonna 1549 valitsija Morits luovutti Żagańin Böömin kuninkaalle Ferdinand I:lle. Keisari Ferdinand II antoi lahjoitusmaan Albrecht von Wallensteinille, kenraalilleen kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1627. Sieltä se siirtyi loisteliaalle böömiläiselle Lobkowiczin suvulle, jotka rakensivat barokki-tyylisen Żagańin palatsin. Ensimmäisen Sleesialaissodan päätyttyä vuonna 1742, Żagańista tuli osa Preussia.
Cambridge Vuonna 1209 Oxfordissa riehuvilta väkijoukoilta pakenevat oppilaat tulivat Cambridgeen ja perustivat sinne yliopiston. Vanhin jäljellä oleva college, Peterhouse, perustettiin vuonna 1284. Yhtä Cambridgen tunnetuimmista rakennuksista, King's Collegen kappelia, alettiin rakentaa vuonna 1446. Projekti saatiin päätökseen vuonna 1515, kun Englannin kuninkaana oli Henrik VIII.
Henrik VI (Englanti) Henrik oli kuningas Henrik V:n ainoa lapsi ja näin ollen hänen kruununperijänsä. Henrik syntyi joulukuussa 1421 Windsorissa ja nousi kuninkaaksi ainoastaan yhdeksän kuukauden iässä 31. elokuuta 1422, kun Henrik V kuoli yllättäen. Henrik VI:n äiti Valois’n Katariina oli ainoastaan kahdenkymmenen ikäinen ja Ranskan kuninkaan Kaarle VI:n tyttärenä häneen suhtauduttiin epäillen eikä hänelle annettu täyttä vastuuta nuoren Henrikin kasvatuksessa.
Alfonso VIII (Kastilia) Almohadien saatua valtaansa Murcian taifan vuonna 1172 kalifit alkoivat olla varteenotettava uhka myös kristityille kuningaskunnille. Almohadit etenivät Toledoon, piirittivät Hueten 1172 ja hävittivät Talaveraa 1173. Vuonna 1174 heidän hyökkäyksensä suuntautui Leóniin, jossa Alcántara kukistui. Paavi Aleksanteri III lupasi autuutta muslimeja vastustaville ja julisti Almohadien kanssa yhteistyötä tekevät kirkonkiroukseen. Ferdinand II johti 1172 vastahyökkäystä Jerezin seuduille ja portugalilaiset etenivät Sevillaan saakka. Samoihin aikoihin täysi-ikäiseksi tullut Alfonso VIII aloitti oman merkittävän kampanjansa maureja vastaan. Ensimmäinen askel oli kuitenkin rauhan solmiminen Kastilian alueita omiinsa liittäneen Navarran kuninkaan kanssa. Maiden kuninkaat kutsuivat valittäjäksi Englannin kuninkaan Henrik II:n, joka vuonna 1176 ratkaisi aluekiistan Kastilian hyväksi.
Bernhard Henrik Crusell Crusellin suku on satakuntalaista, hänen isoisänsä oli kirjansitojamestari Henrik Kruselius, joka asettui Poriin. Crusellin isä Jakob oli isänsä tavoin kirjansitoja, joka muutti Uuteenkaupunkiin vuonna 1765 saatuaan kisällinpaperit. Ensimmäisen puolison Helena Ylanderin kuoltua lyhyen avioliiton jälkeen Jakob avioitui 1769 Margaretha Elisabet Messmanin kanssa. Heille syntyi neljä lasta, joista vain Bernhard Henrik eli aikuisikään asti. Crusell syntyi Uudessakaupungissa perheen asuessa Myllykadulla. Crusellin ollessa kahdeksanvuotias perhe muutti Nurmijärvelle.
Anglikaaninen kirkko Anglikaanisen kirkkoyhteisön juuret ovat katolisessa lähetystyössä 500-luvulta, jolloin (vuodesta 597) Canterburyn piispanistuin muodostui englantilaisen kirkon keskuspaikaksi. 1500-luvun uskonnollisten myllerrysten aikana Englannin kirkosta muodostui oma erillinen kansallinen kirkkokunta. Se tapahtui osaksi poliittisista syistä, kun Englannin kuningas Henrik VIII halusi avioeron, jota katolisen kirkon johtaja paavi ei hänelle myöntänyt. Niinpä Henrik irrotti Englannin kirkon katolisesta kirkosta vuonna 1534. Päätökseen vaikuttivat myös lukuisat katolisen kirkon hallussaan pitämät maa-alueet, jotka kuningas tahtoi itselleen. Hän uskoi reformaation toteuttamisen protestanttisille kristityille. Englannin kuninkaasta tuli kuitenkin kirkon johtaja.
Henrik VIII Henrikin muotokuvia tutkimalla voidaan huomata, että hänen kehossaan tapahtuneet muutokset sopivat yhteen Cushingin oireyhtymän ulkoisten oireiden kanssa. Henrik VIII:n vanhetessa hänen kasvonsa muuttuivat punertavaihoisiksi ”kuukasvoiksi”, hänen kaulansa ja niskansa paksunivat, hänelle tuli kyttyrä, hänen raajansa olivat ohuet ja maha oli iso. Vähän yli 50-vuotiaana hän ei pystynyt liikkumaan omin neuvoin linnassa, hän ei saanut kruunua päähänsä eikä hänestä ollut kiipeämään hevosen selkään ilman apua, mitkä kaikki viittaavat lihasheikkouteen tai lihaskatoon. Lisäksi Henrikin erikoinen käyttäytyminen hänen vanhetessaan – eristäytyminen, vainoharhaisuus, epäluuloisuus läheisiään kohtaan, toimiminen usein päähänpistoista ja mielensä muuttaminen tämän tästä – sopivat Cushingin oireyhtymään vähintään yhtä hyvin kuin fyysiset oireet.
Henrik I (Englanti) Henrik syntyi toukokuun 1068 ja 1069 välisenä aikana, luultavasti Selbyssä, Yorkshiressä Englannissa. Hänen äitinsä Flanderin Matilda oli kaukaista sukua anglosaksien kuninkaalle Alfred Suurelle. Matilda nimesi nuorimman poikansa setänsä Ranskan Henrik I:n mukaan. Perheen nuorimpana hänestä luultavimmin odotettiin tulevaksi piispaa ja Henrik sai hyvän koulutuksen. Henrik oli luultavasti ensimmäinen normannihallitsija, joka osasi sujuvaa englantia.
Donningtonin linna 1400-luvulla linna oli jonkin aikaa runoilija Geoffrey Chaucerin pojan Thomas Chaucerin hallussa ennen siirtymistään kruunun haltuun. Ollessaan kruunun hallussa tiettävästi ainakin Henrik VIII (1539) ja Elisabeth I (1568) vierailivat linnassa. Vuonna 1600 Elisabeth I antoi Donningtonin linnan Charles Howardille palkinnoksi Espanjan armandan voittamisesta.
Norfolkinravuri Vuonna 1542 Englannin kuningas Henrik VIII edellytti varakkaita pitämään tiettyä määrää ravurioriita. Rotu oli Norfolkissa vakiintunut, ja sitä alettiin kutsua myöhemmin norfolkinravuriksi. Rodun historian tärkein isäori oli puolirotuinen Shales (s. 1755), josta käytetään myös nimeä "Old Shales". Shalesin isä Blaze (s. 1733), oli englannintäysiverinen ja kuulun laukkahevosen Flying Childersin poika.
Valkoinen-Niili Valkoinen-Niili (, translitteroituna: an-Nīl al-Ābyad, ) on Afrikassa Ugandan, Etelä-Sudanin ja Sudanin alueella virtaava joki, joka yhtyy Sinisen-Niilin kanssa Niiliksi. Tarkkaan ottaen Valkoisella-Niilillä tarkoitetaan vain joen osaa Bahr el Ghazalin yhtymäkohdasta pohjoiseen. Laajemmassa mielessä Valkoisen-Niilin katsotaan alkavan Victorianjärvestä, ja näin laskettuna se on 3 700 kilometriä pitkä. Toisinaan siihen kuuluvaksi luetaan myös Victoriajärveen laskeva Kagera.
Niilin suisto Niilin suisto eli Niilin delta on 240 kilometriä leveä ja 160 kilometriä pitkä viuhkanmuotoinen suistoalue Egyptissä Välimeren rannalla, paikassa jossa Niili laskee mereen. Suistoalue alkaa hieman Kairosta pohjoiseen. Alueella on paksu kerros joen tuomaa maata, hiekkaa ja savea. Joki tulvi suistoalueella herkästi tuhoisin seurauksin ennen Assuanin padon rakentamista.
Kagera Kagera on joki Afrikassa. Se on 400 kilometriä pitkä. Sen lähteet ovat Burundin vuoristossa, ja se laskee Victorianjärveen. Niinpä Kagera on yksi Valkoisen Niilin lähteistä.
Jangtse Jangtse () on Aasian pisin ja maailman kolmanneksi pisin joki Niilin ja Amazonin jälkeen. Kiinassa joesta käytetään nimeä Changjiang (長江, ), ja tätä nimeä käytetään myös useissa nykyaikaisissa kartoissa muualla maailmassa. Nimen hanzi-merkit tarkoittavat kirjaimellisesti ’"pitkää jokea"’. Jangtse laskee Itä-Kiinan mereen Shanghain pohjoispuolella. Joki on tunnettu suomeksi aiemmin myös nimellä "Sininen joki".
Sininen-Niili Sininen-Niili (amharaksi ዓባይ, translitteroituna "Abbay", "Abbai" tai "Abay"; arabiaksi النيل الأزرق, translitteroituna "an-Nīl al-Āzraq") on Etiopian Tanajärvestä alkava joki, joka Sudanissa yhtyy Valkoisen-Niilin kanssa Niiliksi. Etiopiassa sen yläjuoksua pidetään yleisesti pyhänä, ja sen on uskottu olevan Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa mainittu Eedenin paratiisin Gihon-joki.
Niili Niilin tarkkaa pituutta ei ole helppo määritellä, mutta yleinen arvio on 6 650 kilometriä. Niiliä pidetään yleisesti nykyisin maailman pisimpänä jokena. Määrittelyssä on otettu huomioon varsinaisen Niilin pisin alkujoki Valkoinen-Niili alkujokineen. Joidenkin 2000-luvulla tehtyjen mittausten valossa pisin joki olisi kuitenkin Amazon, joka on myös vesimäärältään yli 40 kertaa Niiliä suurempi. Tämä arvio ei ole kuitenkaan saanut yleistä hyväksyntää.
Niili Antiikin ajan kreikkalaiset ja roomalaiset eivät onnistuneet pääsemään Etelä-Sudanin soiden läpi selvittämään Niilin lähteitä. Brittiläinen löytöretkeilijä John Hanning Speke lähti Royal Geographical Societyn toimeksiannosta etsimään Niilin lähdettä vuonna 1856. Hän löysi eurooppalaisille siihen asti tuntemattoman Victorianjärven elokuussa 1858 ja esitti Britanniaan palattuaan sen olevan Niilin lähde. Todistaakseen asian sekä sen, että joki ei saa alkuaan Tanganjikajärvestä, Speke palasi Afrikkaan ja 28. heinäkuuta 1862 saavutti Victorianjärven Niiliä pitkin. Lopulta Henry Morton Stanley varmisti Speken havainnon lopullisesti tutkimusretkellään vuosina 1874–1877.
Etelä-Sudan Niilin vesistöön kuuluva joki, jota Ugandassa kutsutaan Victorian Niiliksi, ylittää rajan Nimulessa ja on siitä eteenpäin nimeltään Bahr al Jabal (). Bahr al Jabal oli aikoinaan myös alueella sijainneen valtion nimenä. Bahr al Jabalissa on useita koskia ennen kuin se saapuu Suddin laajalle suoalueelle. Se laskee No-järveen, jossa se yhtyy Bahr el Ghazalin ("Gasellijoki") kanssa varsinaiseksi Valkoiseksi-Niiliksi. Bahr el Ghazal esiintyy alueen osavaltioiden nimissä. Bahr al Jabalista haarautuu Bahr el Zeraf -niminen sivuhaara, joka sekin kulkee Suddin alueen läpi ja päättyy lopulta Valkoiseen-Niiliin.
Niili Niili on leveimmältä kohdaltaan Edfussa 7,5 kilometriä leveä. Keskimäärin joki on 2,8 kilometriä leveä. Niilin laakso on leveydeltään enimmillään 25 kilometriä. Sudanin Manasirin autiomaassa hiekka yltää aivan joen partaalle. Niilin valuma-alue on noin 3 349 000 neliökilometriä, ja se kattaa kymmenesosan koko Afrikan pinta-alasta.
Rhône __notoc__
Rhône (, paikallisesti Valais’ssa tai , , retorom. "Rodan") on joki Ranskassa ja Sveitsissä. Sillä on pituutta 812 km, josta 231 km on Sveitsin ja 581 km Ranskan puolella. Rhône on koko Välimeren alueen merkittävin joki Niilin jälkeen. Rhônen varrella sijaitsevista kaupungeista huomattavimmat ovat Sion, Geneve, Lyon, Valence, Avignon ja Arles.
Senusret I Senusretin hallituskaudelle ajoitetuissa kirjeissä kerrotaan kuinka Egyptiä kohtasi laaja nälänhätä Niilin huonon tulvan vuoksi.
Beles Beles on joki Luoteis-Etiopiassa. Se saa alkunsa 2 725 metrin korkeudesta Tanajärven lounaispuolelta ja laskee Siniseen-Niiliin Guban kaupungin eteläpuolella, lähellä Sudanin rajaa.
Niger (joki) Joen nimi perustunee tuareginkieliseen nimitykseen "egerou n-igereou" ”jokien joki”. Se tuli tunnetuksi Euroopassa Leo Africanuksen 1500-luvulla kirjoittaman kuvauksen perusteella. Nigerin luultiin kauan olevan yhteydessä Niiliin tai saavan alkunsa Tšadjärvestä ja virtaavan länteen Senegaljoen kautta. Joen yläjuoksua tutki ensimmäisenä eurooppalaisena Mungo Park vuonna 1795. Sen kulku saatiin kokonaan selville vuonna 1830.
Valkoinen-Niili Joki ylittää Ugandan ja Etelä-Sudanin rajan Nimulessa ja on siitä eteenpäin nimeltään "Bahr al Jabal" (”Vuoristojoki”). Bahr el Jabal oli aikoinaan myös alueella sijainneen valtion nimenä. Bahr el Jabalissa on useita koskia, ennen kuin se saapuu Suddin laajalle suoalueelle. Se laskee No-järveen, jossa se yhtyy Bahr el Ghazalin kanssa varsinaiseksi Valkoiseksi-Niiliksi. Bahr-el-Jabalista haarautuu Bahr el Zeraf -niminen pudas, joka sekin kulkee Suddin alueen läpi ja päättyy lopulta Valkoiseen-Niiliin.
Sininen-Niili Egyptille Sininen-Niili on elintärkeä. Vaikka se on lyhempi kuin Valkoinen-Niili, 59 prosenttia Egyptiin saapuvista vesistä on peräisin Sinisestä-Niilistä. Lisäksi Atbara mukaan luettuna jopa 90 prosenttia Niilin vedestä ja 96 prosenttia sen kuljettamista maa-aineksista on peräisin Etiopian ylängöltä. Joki on tärkeä myös Sudanille, jossa Roeseiresin ja Sennarin padot voimalaitoksineen tuottavat 80 prosenttia maan sähköenergiasta. Näitä patoja käytetään hyväksi myös Geziran tasangon kastelemiseksi, ja alueella viljellään vehnän ohella myös korkealaatuista puuvillaa.
Bongon massiivi Vuoristosta saa alkunsa Lol-joki, joka virtaa Bahr al-Arabin ja Bahr al-Ghazalin yli Valkoiseen-Niiliin. Myös Bahr al-Arab saa alkunsa vuoristosta, tarkemmin Ngajavuorelta.
Laivanrakennus Niili on laivaliikenteen kannalta suotuisa joki, sillä siellä tuulee säännöllisesti pohjoisesta, minkä ansiosta purjeilla pääsee jokea ylös ja virran mukana alas. Kuvia Niilillä käytetyistä aluksista on läydetty esidynastisen ajan saviruukuista 6 000 vuoden takaa. Kuvissa on pitkiä kaislasidoksisia veneitä, joiden kapeneva kaislasidos on keulassa ja perässä taivutettu ylös. Jo tuolloin peräosa taivutettiin niin paljon, että se osoittaa sisäänpäin veneeseen. Tästä tuli vuosituhansiksi Välimeren aluksille tyypillinen piirre. Samalta ajalta on löydetty myös purjeella varustetun veneen kuva. Masto oli sijoitettu lähelle keulaa, jolloin purjetta voitiin käyttää vain myötätuuleen. Näissä veneissä oli ohjausairo, ja niitä voitiin myös meloa.
Assuanin pato Assuanin läheisyydessä Niilissä on kaksi suurta patoa. Britit alkoivat rakentaa ensimmäistä Assuanin patoa 1899. Pato valmistui vuonna 1902 ja se oli kaksi kilometriä pitkänä ja 54 metriä korkeana silloisen maailman suurin pato. Padon tarkoitus oli säädellä Niilin laakson viljelysten kastelua sekä Niilin jokavuotista tulvaa. Pato avattiin 10. joulukuuta. Patoa laajennettiin vielä vuosina 1907–1912 ja 1929–1933.
Aavikkoilmasto Kuumassa aridissa ilmastossa valumaa ei yleensä lopulta muodostu, vaan joet kuivuvat aavikolle saavuttamatta merta kuten Okavangon suistossa Afrikassa tai laskevat umpijärviin jotka toimivat sisäisten valuma-alueiden keskuksina, joista vesi poistuu haihtumalla. Mereen kuuman aridin alueen joki voi laskea vain jos aridin alueen halki virtaava joki alkaa humidilta alueelta eikä kaikki vesi ehdi haihtua ennen merta tai joen ulottumista uudelleen humidille alueelle niin kuin on Nigerin ja Niilin tapauksessa Afrikassa.
Sininen-Niili 28. huhtikuuta 2004 geologi Pasquale Scaturrosta ja hänen matkatoveristaan, kajakkimeloja ja dokumenttielokuvaaja Gordon Brownista tuli ensimmäiset ihmiset, jotka olivat vesitse kulkeneet Sinisen-Niilin päästä päähän. Osan matkasta mukana oli muitakin ihmisiä, mutta vain nämä suorittivat koko matkan. Heidän matkaansa kuvaa IMAX-elokuva "Mystery of the Nile" ja samanniminen kirja. Osan matkastaan he joutuivat kulkemaan perämoottorin avulla. He jatkoivat matkaansa edelleen Niiliä pitkin Välimerelle saakka, jonne he saapuivat 29. tammikuuta 2005, ja vasta silloin koko joki oli ensimmäisen kerran purjehdittu lähteiltään mereen saakka.
Eratosthenes Niilin pituutta ja jokien ja järvien suhdetta ei tunnettu kovin pitkälle ennen Eratosthenesta. Eratosthenes onnistui luonnostelemaan melko tarkasti Niilin mutkittelun nykyisen Sudanin pääkaupunkiin Khartumiin saakka. Hän tiesi myös, että siellä yhtyivät toisiinsa kaksi jokea, Valkoinen-Niili ja Sininen-Niili. Jo ennen Eratosthenesta oli monella tavalla yritetty selittää Niilin oudoksi käyttäytymiseksi tulkittua tulvimista joen alajuoksulla, Egyptissä, mutta monet selitykset olivat täysin virheellisiä. Eratostenes sen sijaan selitti tulvien johtuvan rankkasateista Niilin yläjuoksun alueella ja että sateet lisäävät veden määrää joessa ja aiheuttavat tulvat. Eratosthenes esitti myös, että joet saavat alkunsa järvistä.
Niili Kuivaa autiomaata halkovan Niilin viljaville rannoille syntyi aikoinaan muinaisen Egyptin sivilisaatio. Joki on historiansa aikana ollut myös merkittävä liikenneväylä. Assuanissa Egyptissä on suuri Assuanin pato, joka pysäyttää nykyisin lietteen tulon joen alajuoksulle.
Ugandan vaakuna Vaakunan mäellä oleva joki kuvaa maassa virtaavaa Niiliä. Mäellä kasvaa maan kahta merkittävintä vientituotetta kahvia ja puuvillaa. Vaakunan alla nauhassa lukee kansallismotto: ""For God and My Country"", ""Jumalan ja maani puolesta"".
Sudan Suuri osa Sudanista on kuivaa Saharan aavikkomaata sekä malariatartunnoista ja nopeasta aavikoitumisesta tunnettua Sahelin aluetta. Maan läpi kulkee maailman toiseksi pisin joki Niili, joka alkaa Keski-Afrikasta Valkoisen-Niilin nimisenä ja johon Khartumissa yhtyy Etiopiasta alkava Sininen-Niili.
Po Po () on joki Pohjois-Italiassa. Po virtaa Italian pohjoisosan halki lännestä itään. Sen alkulähde on Italian ja Ranskan rajan lähellä Kottisilla Alpeilla, josta se virtaa 652 kilometrin pituisena laskien Välimereen kuuluvan Adrianmeren pohjoisosaan. Sen 71 000 neliökilometrin valuma-alue on lähes neljäsosa Italian pinta-alasta. Pienehkö osa Pon sivujokien valuma-alueesta on myös Sveitsin puolella. Po on Välimereen virtaavista joista kolmanneksi suurin Niilin ja Rhônen jälkeen. Se on Italian suurin joki sekä pituutensa, valuma-alueensa pinta-alan että virtaamansa puolesta.
Kelvin (joki) Kelvin on noin 35 kilometriä pitkä joki Skotlannissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se on Clyden jälkeen Glasgow'n kaupungin toiseksi merkittävin joki. Kelvin saa alkunsa Dullaturin suolta Kilsythin itäpuolelta ja laskee Clydeen Glasgow'n Yorkhill Basinissa. Se on 35 km pitkä.
Garonne Garonne (, , ) on joki Lounais-Ranskassa ja Pohjois-Espanjassa. Se on 575 kilometriä pitkä. Joki saa alkunsa Val d'Aranista Pyreneiltä Espanjan puolelta ja laskee Atlantin valtamereen Biskajanlahteen. Sen suulla on pitkä estuaari, Gironde. Suurimmat kaupungit, joiden läpi joki virtaa, ovat Toulouse ja Bordeaux.
Kymmenen käskyä (vuoden 1956 elokuva) Nefertari iloissaan suunnittelee jo häitä, jolloin Memnet ilmoittaa, että prinssi Mooses ei olekaan prinssi, vaan heprealaisen orjan poika. Nefertari on raivoissaan syytöksistä, mutta samaan aikaan Memnet vetää salatun heprealaisen vaatekappaleen esille ja sanoo sen olleen poikalapsen korissa Niilissä. Memnet kertoo, kuinka Mirjan seurasi koria ja kuinka Jookebed rinnalla ruokki Moosesta, jolloin hän vihdoin ymmärsi, että tämä oli Mooseksen todellinen äiti. Raivoissaan Nefertari surmaa palvelijansa Memnetin työntämällä tämän alas parvekkeelta.
Atbara Joki saa alkunsa Etiopian ylängöltä Tanajärven pohjoispuolelta ja virtaa etupäässä Sudanin tasangolla. Sen suurin sivujoki on Tekeze (Setit). Atbara ulottuu Niiliin vain sadekautena kesä-marraskuussa. Keskimääräinen virtaama on 32 kuutiometriä sekunnissa ja suurin virtaama 1 815 kuutiometriä. Joen suussa on Atbaran kaupunki.
Utsjoki (joki) Utsjoki () on 60 kilometriä pitkä Tenojoen eteläinen sivujoki Utsjoen kunnassa. Joki muodostuu lähinnä pitkistä, kapeista ja syvistä järvistä, ja se kuuluu Suomen kansallismaisemiin.
Brda Brda () on joki Puolassa. Se on 238 kilometriä pitkä ja Puolan 15. pisin joki. Joki on suosittu kanoottiretkeilijöiden keskuudessa.
Amazon (joki) Arviot Amazonin pituudesta vaihtelevat suuresti. Tämä johtuu useista syistä: joki on mutkikas ja käytetty mittakaava vaikuttaa mittaustulokseen; tulva-aikana useat näistä mutkista oikenevat; lisäksi on vaikea määritellä joen tarkkaa laskukohtaa mereen. Etäisin laskukohta on Parán suu, joka sijaitsee Marajón saaren itäpuolella. Tällöin joen pituudeksi saadaan 6 750 kilometriä. Eräitä muita ilmoitettuja pituuksia ovat 6 400 kilometriä, 6 800 kilometriä, 7 025 kilometriä ja 7 040 kilometriä. Maailman pisimpänä pidetyn joen Niilin pituudeksi on puolestaan useimmiten ilmoitettu noin 6 650–6 695 kilometriä.
Wallowa (joki) Wallowa-joki on 89 kilometriä pitkä joki, joka virtaa läpi samannimisen laakson Oregonin koillisissa osissa Yhdysvalloissa.
Mississippi (joki) Mississippi on Pohjois-Amerikan toiseksi pisin joki. Mississippi on noin 3 750 kilometriä pitkä. Yksinään se on maailman 20. pisin joki ja yhdessä itseään pitemmän sivujokensa Missourin kanssa Pohjois-Amerikan pisin ja maailman neljänneksi pisin joki.
Moldovajoki Moldovajoki on 237 kilometriä pitkä joki Romanian pohjoisosissa. Joki saa alkunsa Karpaateilta ja se laskee Siretjokeen. Joki on antanut nimensä muinaiselle Moldovan ruhtinaskunnalle.
Niagara (joki) Niagara on 58 kilometriä pitkä, runsasvetinen joki Pohjois-Amerikassa. Se saa vetensä Eriejärvestä ja laskee Ontariojärveen, jonka laskujoki on puolestaan Saint Lawrence. Joki virtaa etelästä pohjoiseen ja sen keskivaiheilla ovat suuret Niagaran putoukset. Niiden kohdalla joki jakautuu kahteen haaraan, joiden välissä on Goat Island.
Arkansas (joki) Arkansas [] on Mississippin pisin sivujoki ja Yhdysvaltain neljänneksi pisin joki. Se alkaa Coloradosta Kalliovuorilta ja virtaa läpi Kansasin, Oklahoman ja Arkansas'n osavaltion. Joki on 2 350 kilometriä pitkä. Merkittäviä kaupunkeja, joiden läpi joki virtaa, ovat Wichita (Kansasissa), Tulsa (Oklahomassa) ja Little Rock (Arkansas'ssa).
Skjern Å Skjern Å on joki Tanskassa. Joki on noin 90 kilometriä pitkä, maan neljänneksi pisin joki. Skjern Å on virtaamaltaan Tanskan vuolain virta: sen keskivirtaama on noin 30 kuutiometriä sekunnissa.
Yellowstone (joki) Yellowstone on 1 114 kilometriä pitkä joki Yhdysvalloissa. Se saa alkunsa Wyomingista, virtaa Montanan ja Pohjois-Dakotan halki ja laskee Missouriin. Joki virtaa Yellowstonen kansallispuiston läpi.
Somme (joki) Somme on joki Pohjois-Ranskassa Picardiessa. Sommen departementti on saanut nimensä joen mukaan. Joki on 245 kilometriä pitkä, ja se saa alkunsa Saint-Quentinin läheltä Fonsommesta ja laskee Englannin kanaaliin Sommenlahdessa.
Keila jõgi Joki saa alkuunsa Viirikan suolta (), joka sisältyy Aela-Viirikan suoidensuojelualueeseen () Kaiun maalaiskunnassa Raplamaan maakunnassa. Joen latvajokiin voidaan lukea monia sivuojia sekä suurin sivujoki Atla jõgi, joka alkaa saman suon pohjoispuolelta Kadjan järvestä. Niiden valuma-alue on yhteensä 180 km², joka on 27% koko joen valuma-alueesta 670 km². Joki on 112 kilometriä pitkä, mutta joenhaarautumat mukaan lukien se on jopa 127 kilometriä pitkä. Se on Viron viidenneksi pisin joki.
Ilvesjoki (joki) Ilvesjoki on Karviassa ja Kurikassa entisen Jalasjärven kunnan Ilvesjoen kylässä virtaava noin 35 kilometriä pitkä joki. Joki saa alkunsa kahdesta puronhaarasta Karvian alueella. Ala-Koskuella joki yhtyy Koskutjoen kanssa Mustajoeksi. Ilvesjoentien kohdalta Myllypadolle joessa on paikoin suvantoja ja koskia. Talousvetenä joen vettä ei käytetä.
Assuanin pato Uusi pato on yli 100 metriä korkea. Sen taakse muodostui maailman suurimpiin tekojärviin kuuluva Nasserjärvi, joka on noin 480 kilometriä pitkä ja 5 250 km²:n laajuinen ja ulottuu pitkälle Sudanin puolelle. Sen alle jäi myös Niilin toinen katarakti.
Var (joki) Var on Välimereen laskeva joki Etelä-Ranskassa. Se on 120 kilometriä pitkä.
Strule Strule on 28 kilometriä pitkä joki Pohjois-Irlannissa. Joki saa alkunsa Drumragh- ja Camowenjokien yhdistyessä Omaghin kaupungin keskustassa. Sieltä joki virtaa luoteeseen Strabanen kaupunkiin ja yhdistyy Dergin kanssa muodostaen Mournejoen.
Niili Niilissä on useita patoja. Vuodesta 1843 alkaen suiston lähelle on rakennettu ohjauspatoja, joilla yläjuoksun kastelukanaviin saadaan nousemaan vettä. Assuaniin Etelä-Egyptiin ensimmäinen pato rakennettiin vuosina 1899–1903. Vuosina 1959–1970 rakennettiin suuri Assuanin pato kuusi kilometriä aiemman padon yläjuoksulle. Pato on 3,83 kilometrin pituinen. Se mahdollistaa Niilin vuotuisten tulvien säätelyn ja tuottaa samalla sähköenergiaa. Padon taakse on muodostunut 500 kilometriä pitkä Nasserin tekojärvi.
Cherwell Cherwell on 64 kilometriä pitkä joki Northamptonshiren ja Oxfordshiren kreivikuntien alueella Englannissa. Joki saa alkunsa Hellidonissa Northamptonshiressa ja virtaa kohti Oxfordia, jossa se yhdistyy Thamesiin.
Joki tunnetaan Oxfordin yliopiston opiskelijoiden suosimana soutupaikkana.
Renkajoki Noin 24 kilometriä pitkä joki alkaa Renkajärven Jokiharjun pohjoissivulta, josta se virtaa Onkilammelle, missä se ylittää harjujakson sen eteläpuolella sijaitseva Tunturilammin kautta Myllykylään. Harjujakso on Renkajärveltä Rengon kautta Tunturivuorelle, ja siitä edelleen kaakkoon, jatkuva harjujen ja muiden jäätikköjokimuodostumien jatkumo. Harjujakson alavaa laaksoa seuratessaan joenuoma leviää toisinaan lammiksi tai järviksi, jotka ovat joen läpivirtausjärviä. Ensimmäinen niistä on puolitoista kilometriä pitkä Tuomisto ja sen perässä puoli kilometriä pitkä Vahteristo. Vahteriston vedenpintaa on nostettu padolla. Seuraavaksi joki saavuttaa 300 metriä pitkän Tammilammin, joka on padottu Hiitankoskesta. Seuraavaksi tulee kolme kilometriä pitkä Myllyjärvi, jonka saman vedenpinnankorkeuden jakaavat myös yläjuoksulla Matokoski ja alajuoksulla Ylijärvi. Tämä järviallas on padottu Kuittilankosken padolla. Koski laskee heti Alijärveen, josta alkaa Rengossa Kuittilan ja Muurilan läpi virtaava jokimainen osuuden alku. Rengon kirkon kohdalla joessa on tosin padottu lampi, mutta muuten se on jokimainen ja nyt joki alkaa menderoida lievästi. Pappilan kohdalla siihen yhtyy oikealta lännestä juokseva Heinioja. Joki alkaa tämän kohdan jälkeen virrata peltoalueella kauempana harjujaksosta. Se sivuaa matkallaan Hinkaloista, Haapamäkeä, Oinaalaa ja Nevilää. Joen rannoilla on paljon makkarajärviä tai joesta haarautuvia katkenneita putaita. Joki palaa Nevilän jälkeen harjujakson ympäristöön ja siirtyy sen pohjoispuolelle Haarajoenkulmalle. Siellä siihen yhtyy vasemmalta pohjoisen metsäalueelta ja Heinisuolta tuleva Haarajoki. Tämä tapahtuu kaksi kilometriä ennen Renkajoen laskemista Haapajärveen Haapaniemessä. Joelle on kaivettu toinenkin lasku-uoma, joka yhtyy Kaartjoen uomaan sen loppujuoksulla.