mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
HMS Herald Aluksen palvelus päättyi 12. huhtikuuta 2001, ja alus poistettiin palveluksesta 31. toukokuuta, jolloin sen korvasivat Echo-luokan tutkimusalukset HMS "Echo" ja HMS "Enterprise". Alus huollettiin Corkin telakalla, minkä jälkeen se lähti sisaraluksensa HMS "Heclan" luo Waterfordiin. Alus nimettiin "Somervilleksi," ja se tekee vesistötutkimuksia Irlannin rannikolla.
Namibian itsenäisyyssota Etelä-Afrikka suostui YK:n johtamien neuvottelujen jälkeen luopumaan Namibiasta vuonna 1988.
Swingtown Swingtownin ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 5. kesäkuuta 2008. Swingtownia esittivät myös Global Kanadassa, ITV3 Isossa-Britanniassa, TV3 Ireland Irlannissa, Network Ten Australiassa, Rai 4 Italiassa Italy, Warner Channel Etelä-Amerikassa, ja Universal Channel Puolassa ja Romaniassa. Sarja päätyi Suomessa Nelosen kevään ja kesän 2010 ohjelmistoon.
Namibian itsenäisyyssota Namibia oli vuodesta 1920  alkaen Kansainliiton päätöksellä Etelä-Afrikan hallinnon alainen, käytännössä sen siirtomaa.
Sota Irlannissa 1689–1691 Kesäkuussa 1690 Vilhelm Oranialainen saapui henkilökohtaisesti Irlantiin mukanaan 35 000 miestä. Jaakko II puolestaan oli saanut vahvistuksekseen 7 000 jalkaväkisotilasta Ranskasta. Armeijat kohtasivat heinäkuun alussa Boynen taistelussa, joka päättyi Jaakko II:n tappioon. Hän pakeni pian sen jälkeen kokonaan Irlannista. Irlantilaiset jatkoivat kuitenkin vastarintaa maan länsiosassa. Vilhelm Oranialainen yritti vallata Limerickin ja piiritti kaupunkia elokuussa 1690, mutta kohdattuaan sitkeää vastarintaa hän antoi periksi ja palasi Englantiin, jättäen sodan Irlannissa kenraaliensa johdettavaksi. Syyskuussa 1690 John Churchill onnistui valtaamaan Corkin ja pian myös Kinsalen, minkä jälkeen taistelut päättyivät sen vuoden osalta. Ratkaisevat taistelut käytiin vuonna 1691, jolloin jakobiitteja johtamaan saapui Ranskasta lähetetty markiisi St. Ruth. Vilhelm Oranialaisen joukkojen komentajana toimi hollantilainen Godert de Ginkel. Ginkel valtasi Athlonen kesäkuussa 1691 ja saavutti ratkaisevan voiton 12. heinäkuuta käydyssä Aughrimin taistelussa, jossa St. Ruth kaatui tykinkuulan iskeydyttyä hänen päähänsä. Pian tämän jälkeen antautuivat myös Galway ja Sligo.
Ison-Britannian ja Irlannin sopimus Ison-Britannian ja Irlannin sopimus () oli Ison-Britannian hallituksen ja Irlannin tasavaltalaisjohdon välillä neuvoteltu sopimus, joka allekirjoitettiin 6. joulukuuta 1921 ja astui voimaan vuotta myöhemmin. Sopimus päätti Irlannin itsenäisyyssodan ja sen nojalla perustettiin Irlannin vapaavaltio, josta tuli brittiläinen dominio. Sopimuksella vahvistettiin Irlannin kahtiajako ja Pohjois-Irlannin jääminen osaksi Britannian valtiota. Irlannissa tasavaltalaisten radikaali siipi ei hyväksynyt sopimusta ja se johti vuonna 1922 käytyyn Irlannin sisällissotaan, jonka sopimuksen vastustajat kuitenkin hävisivät. Sopimus muodosti pohjan vuosina 1922–1937 voimassa olleelle Irlannin perustuslaille.
Irlannin vaakuna Irlannin tasavallan vaakuna, ns. "Brian Borun harppu" tai "Trinity Collegen harppu" on Irlannin virallinen vaakuna. Symboli valittiin Irlannin vaakunaksi Irlannin vapaavaltion aikana ja on tullut sittemmin symbolisoimaan myös Irlannin tasavaltaa.
Harppua on käytetty Irlannin symbolina jo 1200-luvulta lähtien ja vuonna 1536 sitä käytettiin kuningas Henry XIII:n kolikoissa. Nykyäänkin se on käytössä Irlannin eurokolikoiden kansallisella puolella.
Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkue Pohjois-Irlannin maajoukkue on koko Irlannin jalkapallomaajoukkueen seuraaja, joka toimi ennen Irlannin vapaavaltion perustamista vuonna 1921. Joukkuetta hallinnoi Irlantilainen jalkapalloliitto ("Irish Football Association"), minkä päämaja on Belfastissa. Irlannin vapaavaltion perustamisen jälkeen vuonna 1926 perustettua Irlannin tasavallan jalkapallomaajoukkuetta hallinnoi Irlannin jalkapalloliitto ("the Football Association of Ireland"), joka pitää päämajaansa Dublinissa. Myös tasavallan maajoukkue ilmoitti edustavansa koko Irlannin saarta. Rajalinjat vakinaistettiin vasta vuonna 1946 ja kummassakin joukkueessa pelasi pelaajia joka puolelta saarta ennen vuotta 1950, jolloin laadittiin sääntö siitä, että pohjoisirlantilaiset pelaajat saivat edustaa vain Pohjois-Irlantia ja Irlannin tasavallan pelaajat vain Irlannin tasavaltaa. Vuoteen 1954 saakka molemmat joukkueet pelasivat Irlannin nimellä.
Irlannin kuningaskunta Irlannin kuningaskunta oli Irlannin saarella vuosina 1541–1800 sijainnut valtio, joka oli personaaliunionissa Englannin kanssa. Irlannin kuningaskunnan valtaistuinta pitivät hallussaan Englannin kuninkaat. Irlannin kuningaskunnan ensimmäinen hallitsija oli Englannin Henrik VIII, joka vuonna 1541 otti aiemman "Irlannin lordin" tittelin tilalle tittelin "Irlannin kuningas".
Kolmas Italian itsenäisyyssota Rooma ja nykyinen Lazio jäivät Italian kuningaskunnan ulkopuolelle vuoteen 1870 saakka, jolloin ne yhdistettiin Italiaan.
Kolmas Italian itsenäisyyssota Sodan italialaisia sankareita oli Giuseppe Garibaldi, joka hyökkäsi Roomaan 1862, mutta ei onnistunut valtaamaan sitä, vaan haavoittui ja joutui vangiksi.
Riivatut talot Riivatut talot () oli brittiläinen televisiosarja. Sarjassa brittiläiset meediot ja joskus myös sarjan vieraat tutkivat paranormaaleja ilmiöitä eri taloissa. Vieraillut talot sijaitsevat Britanniassa, mutta sarjaa kuvattiin myös Yhdysvalloissa muun muassa Queen Mary -aluksella sekä Irlannissa ja Alankomaissa. Sarjaa juonsi Yvette Fielding. Sarja päättyi heinäkuussa 2010, jolloin sarjaa oli tehty kahdeksan vuotta.
Wolfe Tone Vuonna 1794 United Irishmenin johtajat ryhtyivät tavoittelemaan vallankumoukselliselta Ranskalta sotilaallista tukea Irlannin itsenäisyystaistelulle. Tone laati Irlantiin Ranskan hallituksen agenttina saapuneelle pastori William Jacksonille selonteon Irlannin oloista, jota ranskalaiset voisivat hyödyntää mahdollista maihinnousua suunnitellessaan. Asiakirja päätyi viranomaisten haltuun, mutta Tone onnistui neuvottelemaan näiden kanssa sopimuksen, jolla hän vältti rangaistuksen: vastineeksi pastori Jacksonia koskevien tietojen luovuttamisesta hän sai paeta Yhdysvaltoihin kesäkuussa 1795. Hän matkusti kuitenkin jo tammikuussa 1796 takaisin Eurooppaan mukanaan Philadelphiassa tapaamaltaan Ranskan lähettiläältä saamansa viesti yleisen turvallisuuden valiokunnalle. Saavuttuaan helmikuussa 1796 Pariisiin hän esitteli Lazare Carnot’lle suunnitelmansa ranskalaisten maihinnoususta Irlantiin. Ranskan hallitus päätti toteuttaa Tonen suunnitelman. Operaation johtoon nimitettiin kenraali Lazare Hoche, ja Tonesta tehtiin hänen adjutanttinsa sekä Ranskan armeijan prikaatinkenraali kesäkuussa 1796.
Meir Kahane 31. joulukuuta 2000 Meir Kahanein poika rabbi Binjamin Zeev Kahane murhattiin Jerusalemissa.
Meir Kahane Meir Kahane syntyi ortodoksijuutalaiseen perheeseen, Brooklynissa, New York Cityssä vuonna 1932. Kahanenin isä Jechezkel Shraga Kahane oli rabbi, joka oli syntynyt Palestiinassa vuonna 1905. Hän oli opiskelut teologiaa Tšekkoslovakiassa ja Puolassa. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin vainojen takia. Meir Kahane opiskeli juutalaista teologiaa New Yorkissa ja lakia New Yorkin yliopistossa. Kahane opetti uskontoa juutalaisille 1960-luvulla. 
Teini-ikäisenä hän ihaili Vladimir Jabotinskiä, joka oli venäläissyntyinen sionisti ja jonka tavoitteena oli luoda juutalaisvaltio Palestiinaan. Jabotinski vieraili usein Kahaneiden luona. Kahane aloitti toimintansa vastustamalla Ernest Beviniä. Bevin oli Britannian ulkoministeri, joka vastusti Israelin valtion perustamista. Kahane osallistui myös Neuvostoliiton vastaisiin mielenosoituksiin, lähinnä sen juutalaispolitiikan vuoksi. 
1960-luvulla Kahane toimitti suurta anglojuutalaista sanomalehteä Brooklynissä. Hän esiintyi myös usein Amerikan televisiossa ja radiossa.
Meir Kahane Rabbi Meir David Kahane (1. elokuuta 1932 – 5. marraskuuta 1990) (hepreaksi מאיר דוד כהנ) oli yhdysvaltalaissyntyinen israelilainen rabbi, kirjailija, poliitikko ja aktivisti. Kahane oli Israelin parlamentin knessetin jäsen. Kahane oli rabbi mutta hänet tunnettiin poliittisesti äärijuutalaisena. Hänen unelmansa oli muun muassa "Suur-Israelin" luominen. Yhdysvalloissa hänet tunnettiin Jewish Defence Leaguen (Juutalaisuuden puolustusliitto) perustamisesta. Israelissa hän perusti Kach-puolueen. Myöhemmin Kach julistettiin rasistiseksi puolueeksi, koska sen kannattajat olivat anti-palestiinalaisia ja anti-islamin kannattajia. Kach oli FBI:in ja CIA:n terroristilistalla (ks. Cointelpro). Vuonna 1988 hänet erotettiin knessetistä ja Israelin politiikasta.
Kakh Kakh ( lyhenne termistä "Kahane LaKnesset", ) oli vuosina 1971-1994 toiminut israelilaisen äärioikeiston radikaalein puolue. Se henkilöityi vahvasti perustajansa rabbi, teologi Meir Kahaneen ja tästä syystä puolueen ideologiaa on kutsuttukin kahanismiksi.
Meir Kahane Vuonna 1971 Kahane teki alijahin (juutalaisten muuton luvattuun maahaan) Israeliin. Hän perusti äärioikeistolaisen Kach-puolueen. 1980-luvulla Kahane asettui ehdokkaaksi knessetiin. Myöhemmin hänet tuomittiin kuudeksi kuukaudeksi vankilaan, koska hän oli yrittänyt räjäyttää Al-Aqsan moskeijan Jerusalemissa. Kach suljettiin pois vaaleista. Vuonna 1984 hänet valittiin knessetiin uusilla vaaleilla. Myöhemmin Kach joutui epäsuosioon sen antipalestiinalaispolitiikasta ja rasismista arabeja kohtaan, lisäksi Kahane arvosteli ja vastusti myös kristittyjä lähetyssaarnaajia ja heidän perustamia kouluja. Kach erotettiin vuonna 1988 knessetistä.
Meir Kahane Kahane oli puhumassa Manhattanilla vuonna 1990, kun hänet murhattiin. Murhaaja oli egyptiläinen al-Sayyid Nusair. Nusairin oikeudenkäynnissä hän sanoi kuuluvansa šeikki Umar Abdulrahmanin joukkoihin. Šeikki oli ääri-islamilainen, joka oli ollut New Yorkin maamerkkien tuhoamisyrityksen takana. Nusair sai 15 vuotta vankeutta.
Temppelivuori Vielä pidemmälle on mennyt Meir Kahanen johtama Kakh-puolue. Hänen mielestään Israelista olisi pitänyt tehdä uskonnolliseen lakiin pohjautuva valtio, arabit karkottaa ja Temppelivuori "puhdistaa iljetyksistä", toisin sanoen hävittää siellä olevat moskeijat. Hänen mukaansa Messias olisi jo tullut, jos Israel olisi menetellyt näin.
Jerusalemin kolmas temppeli Vielä pidemmälle on mennyt Meir Kahanen johtama Kakh-puolue. Hänen mielestään Israelista olisi pitänyt tehdä uskonnolliseen lakiin pohjautuva valtio, arabit karkottaa ja Temppeli­vuori ”puhdistaa iljetyksistä”, toisin sanoen hävittää siellä olevat moskeijat. Hänen mukaansa Messias olisi jo tullut, jos Israel olisi menetellyt näin.
Golda Meir Golda Meir kuoli vuonna 1978 syöpään 80 vuoden ikäisenä, ja hänet haudattiin Herzlin vuorelle Jerusalemiin.
Meir Just Meir Just (1908–2010) oli alankomaalainen rabbi, joka toimi Amsterdamin päärabbina. Hän syntyi Vižnitsjassa ja oli hengellisenä johtajana Alankomaiden juutalaisyhteisölle 45 vuoden ajan. Hän kuoli 101-vuotiaana kotikaupungissaan Amsterdamissa, jolloin hänen ilmoitettiin tulevan haudatuksi Israeliin.
Anetta Kahane Anetta Kahane on toimittaja Max Kahanen ja taiteilija Doris Kahanen (o.s. Machol) tytär. Hänen vanhempansa joutuivat pakenemaan maasta Saksan kansallissosialistista hallintoa juutalais- ja kommunistitaustansa vuoksi.
Hänen veljensä on elokuvaohjaaja Peter Kahane.
Meir Amit Amit kuoli 88-vuotiaana pitkään sairastettuaan.
Anetta Kahane Vuosina 1974–1982 Kahane työskenteli salanimellä Victoria valtion turvallisuudesta vastaavan ministeriön (Stasi) epävirallisina työntekijänä. Stasi-kortisto sisältää lähes 800 sivua tietoja Kahanesta.
Kakh Itse Kahane pääsi knessetiin vuoden 1984 vaaleissa. Ennen vuoden 1988 vaaleja puolueen kannatus oli suurimmillaan, mutta se poissuljettiin pois vaaleista juuri varta vasten tehdyllä rasististen ja ei-demokraattista yhteiskuntaa kannattavien puolueiden vaaleihin osallistumisen kriminalisoivalla lailla. Kahanen murhan jälkeen vuonna 1990 puolueesta irtaantui ryhmittymä nimeltä "Kahane Khai" ("Kahane elää"). Myös muita kahanistisia ryhmiä on edelleen Israelissa, vaikka niiden osallistuminen vaaleihin on edelleen kiellettyä. Itse Kakh-puolue kiellettiin vuonna 1994.
Kakh Kahanen poliittisen uran edetessä hän joutui yhä eristetymmäksi knessetissä. Hänen edustajatoverinsa boikotoivat hänen puheitaan aiheuttaen aina tyhjän salin puheenjohtajaa ja sihteereitä lukuun ottamatta. Kahanen alulle pistämät epäluottamuslauseet eivät saaneet minkäänlaista vastakaikua muissa edustajissa. Kahane kutsui usein loukkaavasti muita edustajia "hellenisteiksi" (juutalainen nimitys juutalaisille, jotka omaksuivat Juudeassa kreikkalaisen kulttuurin Aleksanteri Suuren valloitusten jälkeen). Vuonna 1987 rabbi Kahane avasi "aitoa juutalaisuutta" opettavan ješiva-koulun, jota rahoittivat amerikkalaiset tukijat.
Kakh 5. marraskuuta 1990 Kahane murhattiin pidettyään puheen New Yorkissa. Murhaaja oli egyptiläissyntyinen El Sayyid Nosair, joka oli Yhdysvaltain kansalainen. Häntä syytettiin murhasta, mutta lopulta hänet tuomittiin aseen hallussapitorikoksesta. Tässä tilanteessa Kakh hajosi kahtia Benjamin Ze'ev Kahanen (Kahanen poika) johtamaan Kahane Chai-ryhmittymään, joka pitää tukikohtanaan Kfar Tapuakhia (Israelin siirtokunta). Itse Kakh jatkoi rabbi Avraham Toledanon johdolla (myöhemmin hänet korvasi Baruch Marzel) Kiryat Arbassa. Kumpikin puolue suljettiin ulos vuoden 1992 vaaleista Kakhin seuraajina.
Anetta Kahane Kahane opiskeli latinalaisamerikkalaista kulttuuria ja toimi kääntäjänä.
Anetta Kahane Kahane kirjoittaa kolumneja Berliner Zeitung ja Frankfurter Rundschau -lehtiin.
Anetta Kahane Anetta Kahane (s. 1954 Berliini, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen toimittaja sekä Amadeu Antonio -säätiön perustaja ja puheenjohtaja.
Golda Meir Golda Meir kävi Fourth Street -koulua (nykyisin Golda Meir School) vuodesta 1906 vuoteen 1912. Koulussa Golda organisoi ensimmäisen yhteiskunnallisen projektinsa, kun hän järjesti rahankeräystilaisuuden, jotta hänen koulukaverinsa saisivat rahaa koulukirjoja varten.
Kakh Benjamin Kahane ja hänen vaimonsa murhattiin joulukuussa 2000 palestiinalaisten väijytyksessä sen jälkeen, kun heidät oli tuomittu väkivaltaan arabeja vastaan kiihottaneiden lentolehtisten jakamisesta. Nykyisin Kakhia ja Kahane Khai'ta pitävät terroristiorganisaatioina niin Israel, Kanada, Euroopan Unioni kuin Yhdysvallatkin.
Golda Meir Golda Meir oli Israelin työministerinä vuodesta 1949 vuoteen 1956, jolloin maahan suuntautui voimakas muuttoliike. Alkaen vuodesta 1956 hän toimi ulkoministerinä pääministeri David Ben-Gurionin hallituksessa. Ben-Gurion pyysi Goldaa vaihtamaan sukunimensä heprealaiseksi. "Meir" tarkoittaa valon sytyttäjää.
Golda Meir Vuoden 1972 olympiakisoissa Münchenissä tapahtuneen terrori-iskun jälkeen pääministeri Meir vetosi maailman johtajiin saadakseen tukea iskuun vastuullisten kiinni saamiseksi. Tukea ei kuitenkaan tullut riittävästi Meirin ja Israelin puolustuskomitean mielestä, ja he valtuuttivat Mossadin murhaamaan Musta syyskuu -järjestön ja PFLP:n jäseniä missä päin maailmaa tahansa.
Anetta Kahane Vuonna 1998 Kahane oli perustamassa äärioikestoväkivallan, rasismin ja anti-semitismin vastaista Amadeu Antonio -säätiötä, tullen säätiön puheenjohtajaksi. Vuodesta 2003 lähtien hän on ollut säätiön päätoiminen puheenjohtaja. Vuonna 2015 säätiö sai Saksan hallitukselta tehtävän karsia vihapuhetta Facebookista.
Golda Meir Levi Eshkolin kuoltua äkillisesti sydänkohtaukseen 26. helmikuuta 1969 parlamentti valitsi Golda Meirin pääministeriksi. Israelin pääministerinä hän oli 17. maaliskuuta 1969–1974. Meirin aloittaessa pääministerinä Israel oli täynnä itseluottamusta vallattuaan kuuden päivän sodassa suuria alueita arabinaapureilta. Egypti jatkoi sotatoimia ampumalla tykistöllä Israelin joukkoja Suezin kanavan varrella.
Golda Meir Golda Meir oli yksi kahdestakymmenestäneljästä Israelin valtion itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajasta 14. toukokuuta 1948.
Golda Meir Meir teki päätöksen olla tekemättä ennalta ehkäisevää iskua, koska hän arvioi Yhdysvaltojen jättävän Israelin ilman tukea tässä tapauksessa, ja Euroopasta ei tukea saataisi, koska arabimaat uhkasivat Euroopan maita öljynviennin lopettamisella. Tämä oli oikea päätös, ja Yhdysvallat aloitti myöhemmin ilmasillan Israeliin ("Operation Nickel Grass"). Myöhemmin Henry Kissinger vahvisti Meirin arvion oikeaksi: jos Israel olisi iskenyt ensin, se ei olisi saanut Yhdysvalloilta "naulaakaan".
Meir Shalev Meir Shalev () (s. 1948 Nahalal, Israel) on israelilainen kirjailija. Häntä pidetään yhtenä Israelin arvostetuimmista kirjailijoista.
Meir Kessler Meir Kessler (; s. 17. helmikuuta 1961 Bnei Brak) on israelilainen juutalainen rabbi kesäkuusta 1996 lähtien.
Kakh Muusta israelilaisesta äärioikeistosta poiketen Kahane ei kannattanut "territoriaalista maksimalismia" eli Israelin rajojen maksimaalista laajentamista. Vuonna 1967 haltuunotetut maat toki piti liittää Israeliin, mutta muuten ei tullut tavoitella Suur-Israelia. Kahanismi myös eroaa muusta israelilaisesta äärioikeistosta avoimella rasistisuudellaan. Arabit oli Kahanen mukaan uhka Israelin turvallisuudella ja kansan rodulliselle puhtaudelle. Kahane vihjasi arabien pyrkivän saamaan itselleen juutalaiset naiset ja vaatikin lakia, joka estäisi juutalaisten ja ei-juutalaisten väliset avioliitot ja sekoittumisen. Kahanen rasismi perustui siihen teologiseen käsitykseen, että Israelin kansa erottui täysin muista kansoista. Israel oli Valittu Kansa, joten kansainväliset normit ja lait eivät sitä sitoneet. Israelin valtion olemassaolo oli kosto pakanoille näiden aiheuttamista kärsimyksistä Valitulle Kansalle. Muusta äärioikeistosta eroten kahanismi myös hyväksyy väkivallan ja terrorin käytön. Kaikki arabit niin kansalaiset kuin ei-kansalaisetkin oli karkotettava Israelin maan alueelta palestiinalaiset lukien. Vain ne arabit, jotka vannoisivat absoluuttista uskollisuutta Israelilla, saattaisivat ehkä saada oikeuden elää Israelissa, mutta eivät täysivaltaisina kansalaisina. Kahame myös suhtautui muusta äärioikeistosta poiketen vihamielisesti myös Israelin poliittiseen johtoon ja halusi hengiltä Israelin olemassaoloa vaarantavat poliitikot.
Meir Amit Meir Amit (; 17. maaliskuuta 1921 – 17. heinäkuuta 2009) oli israelilainen kenraalimajuri ja poliitikko, joka toimi Mossadin johtajana vuosina 1963–1968.
Meir Sheetrit Meir Sheetrit (, s. 10. lokakuuta 1948 Ksar es Souk, Marokko) on israelilainen poliitikko. Hän oli muun muassa sisäministerinä Ehud Olmertin hallituksessa.
Tel Avivin lentoasemaiskut Pääministeri Golda Meir väitti, että verilöylyltä olisi vältytty, jos Air France olisi vaivautunut tarkastamaan matkustajansa. Israelin virallisissa kommenteissa vaadittiin Libanonia tapauksesta vastuuseen. Pääministeri Meirin mukaan Beirutin viranomaiset avoimesti tukivat terroristeja.
Golda Meir Golda Meir (o.s. "Mabovitz", ent. "Meyerson") 3. toukokuuta 1898 Kiova, Ukraina – 8. joulukuuta 1978 Jerusalem) oli Israelin valtion perustajia. Hän toimi työministerinä 1949–1956, ulkoministerinä 1956–1965 sekä Israelin neljäntenä pääministerinä 1969–1974.
Golda Meir Golda Meir oli Israelin politiikan "rautarouva" – vuosia ennen kuin sanaa alettiin käyttää Margaret Thatcherista. David Ben Gurion kuvasi häntä kerran "hallituksen ainoaksi mieheksi". Hän oli maansa ensimmäinen nainen pääministerinä ja näihin päiviin ainoa Israelissa, kolmas naispääministeri maailmassa.
Shimon Peres Peres valittiin knessetiin Mapai-puolueen edustajana vuonna 1959. Hän oli perustamassa työväenpuoluetta vuonna 1968. Hän oli Golda Meirin hallituksessa, ja Meirin eroamisen seurauksena hän menetti työväenpuolueen johtajuuden Jitzhak Rabinille. Rabinin hallituksessa Peres toimi puolustusministerinä vuosina 1974–1977.
Theodor Herzl Herzl kuoli sydänkohtaukseen 44-vuotiaana Wienissä vuonna 1904. Herzlin toive juutalaisvaltion perustamisesta toteutui lähes puoli vuosisataa hänen kuolemansa jälkeen, kun Israelin valtio perustettiin vuonna 1948. Vuotta myöhemmin Herzl sai viimeisen lepopaikkansa Jerusalemista Herzl-vuorelta, minne on haudattu myös muita Israelin merkkihenkilöitä, kuten Jitzhak Rabin ja Golda Meir. Herzlin kahden lapsen ruumiit on haudattu isänsä viereen.
Polina Žemtšužina Polina Žemtšužinaa syytettiin yhteyksistä sionistisiin järjestöihin ja Israelin lähettilääseen, 
Golda Meiriin joka vieraili Moskovassa marraskuussa vuonna 1948. Jiddišinkielen osaajana Žemtšužina toimi tulkkina Meirin ja miehensä Vjatšeslavin välisissä keskusteluissa. Häntä syytettiin myös siitä, että hän olisi halunnut tehdä Krimistä juutalaisille autonomisen alueen.
Meir Meir on norjalaisen metalliyhtye Kvelertakin toinen albumi. Sen on julkaissut 25. maaliskuuta 2013 Sony Music Scandinavia Pohjoismaissa, Roadrunner Records muualla maailmassa ja vinyylimuotoisena Indie Recordings -levy-yhtiö. Levyn kansitaiteesta vastaa Baroness-yhtyeen John Dyer Baizley. Levyn on tuottanut Kurt Ballou.
Meir Amit Amit syntyi Tiberiasissa nimellä Meir Slutzki. Nuorena hän muutti Alonimin kibbutziin ja liittyi Haganahiin. Hän taisteli Israelin itsenäisyyssodassa, jäi armeijan palvelukseen ja yleni kenraalimajuriksi. Hän myös opiskeli Yhdysvalloissa Columbia Business Schoolissa. Vuosina 1962–1963 hän johti Amania ja vuosina 1963–1968 Mossadia.
Golda Meir Golda Mabovitz syntyi Venäjän keisarikunnassa Kiovassa, Ukrainassa vuonna 1898. Lapsuutensa aikaisimmaksi muistikuvaksi Golda mainitsee muistelmissaan isänsä rakentamassa estettä talon etuoveen kuultuaan huhuja tulossa olevista juutalaisiin kohdistuvista väkivaltaisuuksista, pogromista. Elinolot olivat kovat keisarikunnan länsirajalla sijainneella alueella, jonne juutalaisia oli pakotettu muuttamaan – Golda ja hänen kaksi sisartaan (Sheyna ja Tzipke) olivat usein nälissään ja kylmissään. Goldan seitsemästä sisaruksesta viisi kuoli lapsuudessaan.
Golda Meir Israelin tiedustelupalvelu ei kyennyt selvittämään, olivatko arabinaapurit hyökkäämässä vai ei kuin vasta sotaa edeltävänä päivänä. Kuusi tuntia ennen sodan alkua Meir tapasi puolustusministeri Moshe Dayanin ja yleisesikuntapäällikkö David Elazarin. Dayan oli sitä mieltä, että hyökkäys olisi epätodennäköinen, kun taas Elazar olisi halunnut tehdä ennalta ehkäisevän hyökkäyksen Syyrian joukkoja vastaan.
Golda Meir Meir joutui eroamaan 11. huhtikuuta 1974 Jom Kippur -sodan vuoksi, koska katsottiin, että hän olisi pääministerinä osavastuussa siitä, että Syyria ja Egypti pääsivät yllättämään Israelin 6. lokakuuta 1973. Lisäksi koalitiohallituksessa oli sisäisiä ongelmia. Hänen seuraajakseen pääministeriksi valittiin Jitzhak Rabin. Suhtautumisessa palestiinalaisiin hän katsoi, ettei tarvinnut tehdä kompromisseja niin pitkään kuin Israel oli turvassa.
Golda Meir Vuonna 1924 Golda ja Morris muuttivat pois kibbutsista aluksi Tel Aviviin ja lopulta Jerusalemiin. Jerusalemissa perheeseen syntyi poika ja tyttö, Menachem ja Sarah. Vuonna 1928 Golda valittiin sihteeriksi Histadrutin naisasiain neuvostoon. Tehtävä vaati muuttamista Tel Aviviin, jonne Golda lapsineen muutti Morrisin jäädessä Jerusalemiin. Vuonna 1936 Meir nousi Histadrutin johtoon.
Meir Sheetrit Sheetrit on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Kakh Kahanen lakiesitykset keskittyivät Israelin kansalaisuuden saaneiden ei-juutalaisten kansalaisuuksien eväämiseen ja seka-avioliittojen ja- suhteiden kieltämisiin. Nämä aloitteet perustuivat Maimonideen kokoamaan Juutalaiseen lakiin.
Kakh Kummankin kahanistisen puolueen annettua tukensa Jerusalemin Vanhassa kaupungissa tehdylle kranaattihyökkäykselle ministeri Amnon Rubinstein pyysi yleistä syyttäjää käynnistämään oikeustoimet Kahanea ja Marzelia vastaan terrorismiin kiihottamisesta.
Meir Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 18, jolla se vietti 2 listaviikkoa.
Efraim Katzir Katzir oli Harvardin yliopistossa Golda Meirin ottaessa häneen yhteyttä presidentinviran takia.
Golda Meir Vuonna 1949 Golda valittiin Israelin parlamenttiin knessetiin, jossa hän toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 1974.
Agranat-komissio Komission työn tuloksena ja sen suosituksesta Israelin puolustusvoimien esikuntapäällikkö erosi. Myös Golda Meirin hallitus joutui eroamaan.
Golda Meir Ensimmäiset vuodet Britannian hallitsemassa Palestiinassa Golda ja Morris asuivat ja työskentelivät Merhavian kibbutsissa. Hänet valittiin edustamaan kibbutsia ammattiyhdistysliike Histadrutissa.
Meir Shalev Shalevin isovanhemmat olivat Israeliin muuttaneita itäeurooppalaisia ortodoksijuutalaisia. Hänen sukunsa on hyvin kirjallista. Isä on runoilija Jitzhak Shalev, ja kirjailija Zeruja Shalev on hänen serkkunsa.
Meir Shalev Hän on kirjoittanut myös tietokirjoja ja lasten kirjoja, ja hänellä on viikoittainen kolumni sanomalehti "Yediot Ahronotin" viikonvaihdenumerossa. Siinä hän esittää satiirisia kommentteja hallituksen politiikasta ja voivottelee israelilaisten tilannetta.
Länsimuuri Vuoden 1967 arabien ja Israelin sodan jälkeen rabbi Yehuda Meir Getz nimitettiin muurilla järjestettävien tilaisuuksien valvojaksi. Hänen kuoltuaan vuonna 1995 tehtävään nimitettiin rabbi Shmuel Rabinowitz.
Polyteknikkojen Orkesteri Polyteknikkojen Orkesteri (PO) on Espoon Otaniemessä toimiva sinfoniaorkesteri. Se on perustettu vuonna 1922 ja on siten vanhin suomalainen akateeminen opiskelijaorkesteri. Orkesterin kapellimestarina toimii tällä hetkellä James Kahane. Aktiivisia soittajia PO:ssa on noin 100, joista suuri osa on Aalto-yliopiston teekkariopiskelijoita, mutta mukana on myös muiden pääkaupunkiseudun akateemisten oppilaitosten opiskelijoita ja musiikin harrastajia.
Meir Sheetrit Sheetrit oli Yavnen kaupungin pormestari 1974–1987. Hän on ollut knesset-edustaja vuosina 1981–1988 ja 1992–2015. Hän liittyi 2005 Ariel Sharonin perustamaan Kadima-puolueeseen, mutta on ollut sittemmin Hatenua-puolueen edustaja.
Kakh Ehdokaslista ei saa osallistua knessetin vaaleihin, jos sen jäsenet tai toimet, tarkoituksellisesti tai osallisesti, syyllistyvät seuraavaan:Näin ollen keskusvaalilautakunta kielsi Kakhin osallistuminen vuoden 1988 vaaleihin. Puolue valitti jälleen päätöksestä väittäen Kahanen suulla, että turvallisuustarpeet oikeuttivat arabien diskriminaation. Tällä kertaa vetoomus ei auttanut, vaan korkein oikeus totesi päätöksessään Kakhin olevan "julistuksellisesti rasistinen".
Golda Meir Seuraavana päivänä Egyptin, Syyrian, Libanonin, Transjordanian ja Irakin joukot hyökkäsivät Israeliin. Goldalle myönnettiin Israelin ensimmäinen passi ja hän matkusti Yhdysvaltoihin kerätäkseen rahaa uudelle valtiolle. Keräys tuotti 50 miljoonaa dollaria.
Golda Meir Perhe asettui Milwaukeehen, Wisconsiniin, jossa isä työskenteli puuseppänä ja äiti, Blume Naiditch, piti ruokakauppaa. Goldan ollessa vain kahdeksanvuotias hän joutui aamuisin lyhyen aikaa huolehtimaan kaupasta äidin käydessä ostamassa tavaraa kauppaan torilta.
Golda Meir Golda palasi Milwaukeehen isänsä toiveesta ollessaan 18-vuotias. Milwaukeessa Golda toimi aktiivisesti nuorisoliike Habonimissa. Hän piti puheita kokouksissa ja hän usein puhui sosialistisen sionismin puolesta. Hän myös toimi Palestiinasta tulleiden vierailijoiden hyväksi.
Jitzhak Rabin Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Rabin aloitti diplomaatin uran ja oli lähettiläänä Yhdysvalloissa 1968–1973. Vuonna 1974 hänet valittiin knessetiin työväenpuolueen edustajana ja nimitettiin työvoimaministeriksi. Vuonna 1974 hänet valittiin puolueen johtoon ja pääministeri Golda Meirin seuraajaksi.
Nykytaide Espoon taidemuseo Emma ( ’Espoon modernin taiteen museo’) avattiin vuonna 2006. Museon näyttelytilat ovat Suomen suurimmat. Emma sijaitsee Espoon Tapiolassa WeeGee-talossa.
Emma (taidemuseo) Saastamoisen säätiön taidekokoelma sai alkunsa, kun itäsuomalaisen teollisuussuvun kotiin hankittiin 1910-luvun taideteoksia muun muassa Ilmari Aallolta ja Tyko Salliselta. Liisa Saastamoinen ja Osmo P. Karttunen perustivat Saastamoisen säätiön vuonna 1968 taidekokoelman säilyttämiseksi. Nykyisin säätiön tehtäviin kuuluu taidekokoelman kehittäminen ja esittäminen. Kokoelma on vaikuttanut sekä Kuopion taidemuseon perustamiseen 1980—luvulla että Espoon modernin taiteen museon perustamiseen vuosituhannen taitteessa. Vuonna 1999 kokoelma talletettiin Espoon kaupungille. Taideteokset ovat säätiön omistuksessa ja kokoelman sijoituspaikka on Emma – Espoon modernin taiteen museo.
Emma (taidemuseo) Vuonna 2003 perustettu Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiö vaalii Rut Brykin ja Tapio Wirkkalan taiteellista perintöä. Säätiön ja Emman kesken solmittiin talletussopimus, jonka perusteella museon hallintaan siirtyi yli 3 000 säätiön omistamaa esinettä. Mukana on taideteoksia, taideteollista esineistöä, prototyyppejä sekä arkistoaineistoa. Marraskuussa 2015 Espoon kaupunki, EMMA – Espoon modernin taiteen museo ja Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiö solmivat sopimuksen säätiön kokoelman sijoittamisesta pysyvästi näyttelykeskus WeeGeen tiloihin. Kansainvälisestikin kiinnostava ja harvinainen kokonaisuus avautuu yleisölle, kun Emman muotoilun esittämiselle omistettu laajennus avautuu marraskuussa 2017.
Leena Nio Nion töitä on ollut esillä yksityisnättelyissä mm. Galerie Forsblomolla ja Forum Boxissa, sekä yhteisnäyttelyissä mm EMMA – Espoon modernin taiteen museossa ja Ars Fennica, Nykytaiteen museo Kiasma (2014).
Saastamoisen säätiö Kokoelma oli tallennettuna Kuopion taidemuseoon vuosina 1980–1999. Joulukuusta 1999 lähtien se on ollut Espoon kaupungin hoivissa. Kokoelmasta huolehtii EMMA - Espoon modernin taiteen museo, jossa siitä on pysyvästi esillä lähes 500 teosta.
Emma (taidemuseo) Emma – Espoon modernin taiteen museo on Espoon Tapiolassa sijaitseva kotimaiseen ja kansainväliseen modernismiin, nykytaiteeseen sekä designiin keskittyvä taidemuseo. Emman näyttelytilat sijaitsevat professori Aarno Ruusuvuoren suunnittelemassa WeeGee-talossa ja ne ovat pinta-alaltaan Suomen suurimmat. Museon kokoelmiin kuuluvat muun muassa Emman, Saastamoisen säätiön ja Tapio Wirkkala Rut Bryk säätiön kokoelmat. Emman museonjohtaja on Pilvi Kalhama ja Espoon taidemuseosäätiön hallituksen puheenjohtaja on Saija Äikäs.
Colorado Denverissä on kolme taidemuseota: 1890-luvulla perustettu Denverin taidemuseo, Modernin taiteen museo ja Clyfford Still -museo. Myös Aspenissa on taidemuseo.
Castro (Chile) Vuonna 1988 perustetussa Chiloén modernin taiteen museossa ("Museo de Arte Moderno de Chiloé") on huomattava nykytaiteen kokoelma.
Suomen kellomuseo Kellomuseoon on maksuton sisäänpääsy. Museo järjestää tilauksesta maksuttomia opastuksia päiväkodeille, alakouluille, yläkouluille ja lukioille. Aikuisryhmien opastukset ovat maksullisia. Vuonna 2015 kellomuseo kirjasi 53 653 kävijää. Sijainti WeeGee-talo suosittujen museoiden (Espoon modernin taiteen museo Emma 101 628 kävijää 2015, Suomen lelumuseo Hevosenkenkä 72 847 kävijää ja Espoon kaupunginmuseo 62 380 kävijää) yhteydessä edesauttaa osaltaan erikoismuseon suurehkoa kävijämäärää.
Kuntsin modernin taiteen museo Kuntsin modernin taiteen museo on Vaasan kaupungin taidemuseo Vaasan sisäsataman entisessä tullipakkahuoneessa. Vuonna 2007 avatun museon kokoelma pohjautuu konsuli Simo Kuntsin keräämään Kuntsin säätiön taidekokoelmaan, joka on yksi merkittävimmistä suomalaisista modernin taiteen kokoelmista yhdessä Sara Hildénin, Maire Gullichsenin ja Wihurin säätiön kokoelmien ohella. Lisäksi museo järjestää vaihtuvia näyttelyitä.
WeeGee-talo WeeGee-talossa toimivat Espoon modernin taiteen museo EMMA, KAMU Espoon kaupunginmuseo, Suomen Kellomuseo ja Suomen Lelumuseo Hevosenkenkä sekä muita kulttuurialan toimijoita. Näyttelykeskuksessa on kahvila sekä museokauppa. Näyttelykeskuksessa vierailee vuosittain noin 250 000 kävijää. Rakennuksen toisessa päässä on Etelä-Tapiolan lukio.
Viivi ja Wagner Syksyllä 2010 Espoon modernin taiteen museossa avautui Viivi & Wagner -näyttely. Toimittaja Heikki Jokisen kuratoimassa näyttelyssä oli esillä sata strippiä, jotka oli koottu viiden erilaisen teeman alle.
Enzo Cucchi Suomessa Cucchin töitä on ollut esillä vuonna 2009 Espoon modernin taiteen museossa Emmassa, suuressa piirustuksista koostuvassa näyttelyssä Sara Hildénin taidemuseossa vuonna 1995 ja gallerianäyttelyssä Helsingissä vuonna 1990.
Hannu Väisänen Vuonna 2008 oli Espoon modernin taiteen museossa Emmassa Hannu Väisäsen suunnittelema näyttely "Koiran ja suden välissä". Väisänen valitsi ripustukseen Saastamoisen säätiön taidekokoelmasta yksinomaan valko-, harmaa- ja mustasävyisiä teoksia.
Tapio Wirkkala Wirkkalan syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi järjestetään vuoden 2015 aikana näyttelyitä muun muassa Ateneumin taidemuseossa, Designmuseossa ja Suomen lasimuseossa. Toukokuussa 2016 Espoon modernin taiteen museo Emmassa avautuu näyttely Rut Brykin töistä.
Musta neliö "Musta neliö" oli esillä syksyllä 2007 Espoon modernin taiteen museon Kazimir Malevitšin näyttelyssä Henkisyys ja muoto. Taidekriitikko Anu Uimonen totesi, että "Malevitšin Musta neliö on läpi vuosikymmenten saanut kantaa kaikki abstraktiin taiteeseen kohdistetut ennakkoluulot. Toisaalta se edustaa paremmin kuin juuri mikään muu teos modernismin pyrkimystä ylevään ja henkiseen, aineellisen maailman ylittävään todellisuuteen."
Mari Sunna Sunna muutti Lontoosta takaisin Suomeen vuonna 2005. Samana vuonna hän oli Ars Fennica -ehdokkaana. Sunnan ensimmäinen taidemuseossa pidetty yksityisnäyttely oli Espoon modernin taiteen museossa vuonna 2007. Mari Sunna sai Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinnon 2007.
Muzeum Sztuki Muzeum Sztuki on modernin taiteen museo Łódźissa Puolassa. Se perustettiin 1920-luvun lopulla ja on yksi maailman ensimmäisistä modernin taiteen museoista. Ensimmäinen pysyvä näyttely avattiin vuonna 1931. Museo avattiin uusissa tiloissa marraskuussa 2008 vanhalla Łódźin Manufaktura-teollisuusalueella
Raimo Utriainen Utriainen perusti vuonna 1993 taidesäätiön. Sen kokoelma on talletettu vuonna 2006 Espoon modernin taiteen museoon Emmaan, jossa oli 2007 laaja "Soiva viiva" -niminen näyttely Utriaisen teoksista. Kokoelmassa on lähes 150 veistosta, yli 30 maalausta sekä akvarelleja, piirustuksia ja luonnoksia.
Guggenheim Helsinki -suunnitelma Useat museojohtajat ilmaisivat tukensa uudellekin hankkeelle, kuten aikaisempaankin ehdotukseen. Designmuseon johtajan Jukka Savolaisen mielestä museo ei ole keneltäkään pois. Arkkitehtuurimuseon johtaja Juulia Kauste sanoi odottavansa mielenkiinnolla hanketta, koska siinä on mahdollisuuksia synergiaan. Espoon modernin taiteen museon Emman johtaja Pilvi Kalhama uskoi, että Guggenheimin museo voisi alkuvuosinaan saada tavoittelemansa 300 000 kotimaista kävijää. Hänen mukaansa museo kiinnostaisi aluksi rakennuksenkin takia, mutta myöhemmin pitäisi olla jatkuvia vetonauloja, jotta tavoite saataisiin täyteen. Kalhaman mukaan vakituisena museokäyntinä tavoite on kova.
Minnesotan historia Walker Art Center perustettiin vuonna 1927, ja se oli pohjoisen keskilännen ensimmäinen julkinen taidegalleria. 1940-luvulla museo siirsi painopistettään modernin taiteen suuntaan, kun rouva Gilbert Walkerilta saatu lahja mahdollisti Pablo Picasson, Henry Mooren, Alberto Giacomettin ja muiden modernien taiteilijoiden töiden hankkimisen. Museo jatkoi keskittymistään moderniin taiteeseen 1960-luvun kiertävissä näyttelyissään.
Outi Pieski Vuonna 2010 Pieski sai Valtion kuvataidetoimikunnan kolmivuotisen apurahan. Mäntän kuvataidepalkinnon Pieski sai vuonna 2001. Pieski sai vuonna 2017 Suomen taideakatemian palkinnon ja sen perusteluissa kiiteltiin Pieskin tapaa ammentaa saamelaiskulttuurista ja nostaa esiin samalla vähemmistökulttuurin asiaa. Palkintoon kuului yksityisnäyttely Espoon modernin taiteen museossa Emmassa.
Juhani Harri Marraskuussa 2011 Espoon modernin taiteen museossa avattiin osana Saastamoisen säätiön kokoelman ripustusta Harrin esinekoosteita esittelevä näyttely "Maailma matkalaukussa – Juhani Harrin esinekoosteita", joka oli esillä 17.3.2013 saakka. Mukana oli teoksia myös Porin taidemuseoon talletetusta kokoelmasta. Harrin teoksia on myös Sara Hildénin säätiön, Wihurin säätiön ja Kiasman kokoelmissa.
Museum of Modern Art MoMAaa pidetään maailman toiseksi vanhimpana modernin taiteen museona. Modernin taiteen museoita alettiin perustaa muualla maailmassa toisen maailmansodan jälkeen. Ensimmäisen johtajan Alfred H. Barrin aikana museon kokoelmat laajenivat pian pesämunaksi saaduista yhdeksästä työstä. MoMA:n nykyisen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Philip L. Goodwin ja Edward Durell Stone, ja se avautui yleisölle 10. toukokuuta 1939.
Hanna Saarikoski Saarikosken töitä on ollut esillä monissa yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa, kuten Nuoret 2011 ja Mäntän Kuvataideviikot 2012. Parhaillaan Saarikoski on mukana Espoon modernin taiteen museo Emman Kosketus-kokoelmanäyttelyssä 2014–2017. Nykytaiteen museo Kiasma on hankkinut kokoelmiinsa Saarikosken videoteoksen "See Paris and Die" (2012), jossa taiteilija kulkee silmät suljettuina läpi Pariisin nähtävyyksien. Suljettuihin silmäluomiin on maalattu kasvoväreillä avonaiset silmät. Saarikosken teoksia on myös Saastamoisen säätiön taidekokoelman ja Suomen Taideyhdistyksen kokoelmissa.
Rut Bryk Bryk oli naimisissa Tapio Wirkkalan kanssa. He saivat kaksi lasta: Sami Wirkkala (s. 1948) ja Maaria Wirkkala (s. 1954). Sami on sisustusarkkitehti ja Maaria nykytaiteilija. Taiteilijaparin perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö, joka talletti vuonna 2011 hallussaan olevan kokoelman Espoon modernin taiteen museo Emmaan. Kokoelmasta on pysyvä pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeessä.
Chapultepec Puisto koostuu kolmesta osasta, jotka on liitetty siihen eri aikoina. Vanhimmalla alueella sijaitsevat eläintarha, järvi vuokrattavine veneineen, puiston tunnetuimmat museot sekä Chapultepecin linna (Kansallinen historiallinen museo). Museoista huomattavin on Kansallinen antropologinen museo, jonka esikolumbiaanisen taiteen kokoelma on maailman suurin. Muita merkittäviä museoita ovat Modernin taiteen museo sekä Tamayo-museo, joka esittelee meksikolaisen maalarin Rufino Tamayon taidetta sekä kansainvälistä nykytaidetta.
Neue Nationalgalerie Neue Nationalgalerie on Berliinin Kulturforumilla sijaitseva modernin taiteen museo. Museon suunnitteli Ludwig Mies van der Rohe, ja se avattiin vuonna 1968. Museossa on useita uniikkeja 1900-luvun moderneja taideteoksia. Tyylisuuntauksina on mm. kubismi ja surrealismi. Museon kokoelmiin kuuluu mm. Pablo Picasson, Joan Mirón ja Vasili Kandinskin töitä. Suurin osa museon töistä sijaitsee museon alla.
Pablo Picasso New Yorkin Modernin taiteen museossa 1939–1940 pidetty, kansainvälistä huomiota saanut retrospektiivinen näyttely oli siihen asti näyttävin Picassoa esitellyt näyttely, ja se korosti Picasson suurta vaikutusta moderniin taiteeseen.
Tokio Tärkeisiin taidemuseoihin lukeutuvat Tokion kansallinen länsimaisen taiteen museo, joka sijaitsee myös Uenossa ja jossa esitellään vanhempaa länsimaista taidetta, kansallinen modernin taiteen museo laajoine japanilaista modernia taidetta esittelevine kokoelmineen, Tokion metropolin taidemuseo, joka on suljettu korjausten vuoksi vuoteen 2012 saakka, ja Tokion nykytaiteen museo. Tokiossa on myös useita muun muassa yksityisten yritysten ylläpitämiä taidemuseoita, kuten esimerkiksi Suntory Museum of Art, Mori Art Museum ja Idemitsu Museum of Arts sekä lukuisia erikoismuseoita.
Musée d’Art Moderne Grand-Duc Jean Musée d'Art Moderne Grand-Duc Jean, lyhyemmin Mudam, on modernin taiteen museo Luxemburgin kaupungissa Luxemburgissa. Se vihittiin käyttöön 1. heinäkuuta 2006. Museo on omistettu Luxemburgin suurherttua Jeanille. Museon rahoituksesta vastaa Luxemburgin valtion kulttuuriministeriö. Museorakennuksen on suunnitellut Pritzker-palkittu arkkitehti I. M. Pei, ja se maksoi noin 88 miljoonaa euroa.
Marjatta Hanhijoki Marjatta Hanhijoen teos Nähty - Sett - Seen valittiin vuoden 2008 parhaaksi taidekirjaksi Iittalan Taidekirjapäivillä. Iittalan Valtakunnalliset Taidekirjapäivät palkitsi vuoden 2008 parhaan taidekirjan Eliel Aspelin -palkinnolla.Palkittavan on valinnut raati, johon kuuluivat Helsingin yliopiston taidehistorian professori Riitta Konttinen, Espoon modernin taiteen museon (EMMA) museonjohtaja Markku Valkonen sekä Hämeenlinnan taidemuseon amanuenssi Päivi Viherluoto.
Museoiden historia Taidemuseoiden kehittymistä ovat 1900-luvulla ohjanneet niin museoiden yleinen kehittyminen kuin taiteen teoriassa 1800-luvun lopulla tapahtuneet muutokset. Taiteen tekeminen, esittäminen, myyminen ja siitä kirjoittaminen ovat muodostaneet taidemaailman, jossa on tiukasti määritellyt normit. Taidemuseoilla on ollut kehityksessä aktiivinen rooli, sillä ne ovat toteamisen lisäksi olleet kehittämässä ja luomassa taidehistoriaa. Esimerkiksi New Yorkin Modernin taiteen museolla on ollut suuri vaikutus 1900-luvun kuvataiteeseen.
Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris on Pariisissa sijaitseva modernin taiteen museo, joka avattiin vuonna 1961. Museo sijaitsee osoitteessa 11 Avenue du Président Wilson Palais de Tokyon tiloissa 16. arrondissementissa.
Annette Messager Messager piti ensimmäisen näyttelynsä 1970. Hänen ensimmäinen merkittävänä pidetty työnsä on "Les Pensionnaires" (Hoidokit, 1971–1972), jossa on täytettyjä pikkulintuja lasivitriineissä. Vuonna 2005 hänen teoksensa "Casino" oli esillä Venetsian biennaalissa Ranskan paviljongissa. Teos palkittiin Kultaisella leijonalla. Messagerilla oli retrospektiivinen yksityisnäyttely Pariisin Pompidou-keskuksessa vuonna 2007. Se oli esillä Suomessa Espoon modernin taiteen museossa marraskuusta 2007 tammikuuhun 2008.
Robert Doisneau Doisneaun valokuvia on ollut esillä useissa näyttelyissä ympäri maailmaa. Niitä on ollut nähtävillä muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museossa, Pariisin kaupungin modernin taiteen museossa ja Tokion Isetan-taidemuseossa. Näyttelyt ovat olleet suosittuja. Esimerkiksi syksyllä 2006 retrospektiivinen näyttely veti Pariisissa parituhatta kävijää päivittäin. Suomessa hänen kuviaan on esitelty muun muassa VB-valokuvakeskuksessa Kuopiossa 1995, Helsingin Tennispalatsissa 2007 ja Turun taidemuseossa kesällä 2017.
Kuntsin modernin taiteen museo Kuntsin taidekokoelman teokset olivat vuodesta 1972 esillä Vaasan kauppaoppilaitoksen aulassa Hietalahdessa. Vuonna 1996 kokoelma sai aluksi käyttöönsä varastotilat sisäsataman Tullipakkahuoneesta, joka vuonna 2000 päätettiin kunnostaa Vaasan kaupungin taidemuseoksi. Näin toteutui Kuntsin säätiön ja Vaasan kaupungin vuonna 1970 solmima sopimus taidekokoelman pysyvästä esittelystä Vaasassa. Kuntsin modernin taiteen museo on hallinnollisesti osa lähellä sijaitsevan Tikanojan taidekodin organisaatiota.
Carol Rama Barcelonan nykytaiteen museon ja Pariisin nykytaiteen museon suunnittelema Carol Raman kiertonäyttely on esillä näiden museoiden lisäksi Espoon Emma-taidemuseossa, sekä Irlannin nykytaiteen museossa Dublinissa, sekä Modernin ja nykytaiteen museossa Torinossa vuosina 2014-2017.
Guggenheim-museo (Bilbao) Bilbaon Guggenheim-museo on Solomon R. Guggenheimin säätiön ylläpitämä modernin taiteen museo Bilbaon kaupungissa Espanjan Baskimaalla. Se avattiin vuonna 1997.
Fundació Joan Miró Fundació Joan Miró () on modernin taiteen museo Barcelonassa. Sillä on erityisen laaja kokoelma Joan Mirón töitä. Säätiön kokoelmien pohjana on Mirón suuri näyttely Barcelonassa vuonna 1968. Museo avattiin vuonna 1975, ja sillä on myös muiden modernien taiteilijoiden töitä.
Budapest Ludwig-museo on vuodesta 2005 sijainnut uudessa Taidepalatsissa, Rákóczin sillan Pestin-puoleisessa päässä. Museo esittelee modernia ja nykytaidetta. Sen pysyvissä kokoelmissa on muun muassa amerikkalaista pop-taidetta, kuten Andy Warholin, Claes Oldenburgin ja Robert Rauschenbergin töitä. Museo keskittyy Itä- ja Keski-Euroopan taiteeseen, erityisesti Unkarin taiteeseen 1960-luvulta tähän päivään.
Malesian islamilaisen taiteen museo Malesian islamilaisen taiteen museo () on joulukuussa 1998 Kuala Lumpurissa, Malesiassa perustettu taidemuseo, joka on Kaakkois-Aasian suurin islamilaisen taiteen museo. Siellä on yli 7 000 artefaktia ja kirjasto. Esineiden koko vaihtelee pienistä koruista yhteen maailman suurimmista Masjid al-Haramin malleista. Museo ei ole keskittynyt vain arabimaiden ja Iranin taiteeseen, vaan se painottaa varsinkin Kiinaa, Intiaa ja Kaakkois-Aasian aluetta. Museon yhteydessä toimii lähi-itäläistyyppinen ravintola.
Nykytaide Ensimmäiset modernin taiteen museot, kuten Muzeum Sztuki Łódźissa, Puolassa ja Museum of Modern Art eli MoMA New Yorkissa perustettiin 1920-luvun lopulla. Pääasiassa nykytaiteen esittelyyn keskittyviä modernin tai nykytaiteen museoita alettiin rakentaa yhä enemmän toisen maailmansodan jälkeen.
Jani Ruscica Ruscican teoksia on esitetty kansainvälisillä filmifestivaaleilla ja myös New Yorkin Modernin taiteen museossa, Lontoon Tate Modernissa ja Pariisin Pompidou-keskuksessa.
Helmer Osslund Helmer Osslundin taidetta on nähtävillä muun muassa Tukholman kansallis- ja modernin taiteen museoissa, Malmön museossa ja Göteborgin taidemuseossa.
Nykytaide Turun nykytaiteen museo on Ars Nova. Se sijaitsee Aboa Vetus -museon yhteydessä. Ars Novassa on vaihtuvia nykytaiteen näyttelyitä sekä teoksia museon kokoelmista, joka koostuu muun muassa Matti Koivurinnan säätiön taidekokoelmasta. Kuntsin modernin taiteen museo avattiin helmikuussa 2007 Vaasan Tullipakkahuoneella. Lisäksi monet taidemuseot, taidehallit ja taidegalleriat esittelevät muun muassa nykytaidetta. Kesänäyttelyissä esitetään paljon nykytaidetta ja ajankohtaiseen taiteeseen on erikoistunut Mäntän kuvataideviikot vuodesta 1993.
Louisiana (taidemuseo) Louisiana Museum for Moderne Kunst on tanskalainen modernin taiteen museo, joka sijaitsee Humlebækissä noin kymmenen kilometriä Helsingørin eteläpuolella ja noin 35 kilometriä Kööpenhaminasta pohjoiseen.
Nanna Susi 2000-luvun alussa Roomassa työskennellyt Susi asuu nykyään Helsingissä. Ulkomailla hänen töitään on ollut esillä muun muassa Italiassa, Irlannissa, Bosniassa, Ranskassa, Tanskassa, Yhdysvalloissa ja Egyptissä. Suden teoksia on myös useissa kotimaisissa kokoelmissa, kuten Helsingin, Tampereen ja Lahden taidemuseoissa ja Espoon modernin taiteen museossa. Suden taidetta on myös Suomen Ranskan-suurlähetystössä Pariisissa, Egyptin-suurlähetystössä Kairossa ja muun muassa Christy and Bill Gautreaux -kokoelmassa sekä Kiinassa Xianin taidemuseossa (Kansas City, Missouri).
Tapio Wirkkala Wirkkala suunnitteli useita klassikoksi nousseita esineitä, kuten "Kantarelli"-maljakon, seteleitä Suomen Pankille sekä Koskenkorva- ja Finlandia-vodkapullot. Erityisen tunnetuiksi ovat tulleet Wirkkalan Iittalalle suunnittelemat lasiastiat. Suosituin näistä on ehkä "Ultima Thule" -sarjan lasisto.
Wirkkala oli Milanon triennaalin moninkertainen voittaja. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955 ja akateemikon arvo vuonna 1972. Wirkkalan ja hänen vaimonsa Rut Brykin taiteellista perintöä vaalii Tapio Wirkkala Rut Bryk Säätiö. Vuonna 2011 TWRB Säätiö talletti tuhansia esineitä sisältävän kokoelmansa Espoon modernin taiteen museolle. Museossa on kokoelmasta pysyvä, vuosittain vaihtuva pienoisnäyttely näyttelykeskus Weegeen aulassa, Wirkkala-kabinetiksi nimetyssä tilassa.
Nykytaide Nykytaiteella on instituutionsa siinä missä klassisella ja modernilla taiteellakin. 
Tampereen nykytaiteen museo perustettiin vuonna 1966, ja se oli ensimmäinen nykytaiteen museo Suomessa. Museo toimii nykyään Tampereen taidemuseon alaisuudessa. Se ilmoittaa tehtäväkseen Tampereen kaupungin yleisen taidekokoelman ja siihen sisältyvien julkisten veistosten ja muistomerkkien hoidon sekä museon oman kokoelman hoitamisen ja kartuttamisen.
Pompidou-keskus Vuonna 2006 Pompidou-keskuksessa vieraili 6,6 miljoonaa kävijää, mikä teki keskuksesta yhden Ranskan suosituimmista nähtävyyksistä Louvren ja Eiffel-tornin ohella. Keskuksessa on toinen kahdesta maailman merkittävimmästä modernin taiteen ja nykytaiteen kokoelmasta. Toinen on New Yorkin modernin taiteen museossa MoMA:ssa. Lisäksi Pompidou-keskuksessa on saleja vaihtuville näyttelyille, elokuvateattereita, näyttämöitä sekä Euroopan suurin julkinen kirjasto.
ITE-taiteen kannatusyhdistys – ITE ITE-taiteen kannatusyhdistys – ITE ry on Maaseudun Sivistysliiton ja Kansanmusiikkisäätiön aloitteesta vuonna 2004 perustettu yhdistys, jonka tehtävänä on edistää suomalaisen nykykansantaiteen eli ITE-taiteen asemaa, toimintaa ja kokoelmatyötä. Yhdistyksen hallitus toimii kehittäjänä ja asiantuntijana ITE-taiteen alalla käytännön työtä tekevien organisaatioiden ja toimijoiden kanssa Suomessa ja kansainvälisesti. Yhdistys tukee K.H. Renlundin museon ja Maaseudun Sivistysliiton ylläpitämän ITE-museon toiminnan kehittämistä liikkuvana nykykansantaiteen museona.
Tate Modern Tate Modern on modernin taiteen museo Lontoossa. Se on osa englantilaista taidemuseoiden verkostoa, jossa ovat mukana Tate Britain Lontoossa, Tate Liverpool ja Tate St Ives. Tate Modern on maailman suosituin nykytaidetta esittävä museo, sillä museossa vierailee vuosittain 4-5 miljoonaa näyttelyvierasta.