mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Éric Perrin Hyvin sujuneen kauden päätteeksi Perrin sai tilaisuuden siirtyä NHL:ään kaudeksi 2003–2004. Tampa Bay Lightning halusi Perrinin joukkueeseensa, sillä hän oli pelannut joukkueessa pelaavan hyvän ystävänsä Martin St. Louis’n kanssa jo yliopistosarjoissa. Perrin ei kuitenkaan saanut kunnolla vakiinnutettua paikkaansa NHL:ssä, vaan joutui pelaamaan paljon farmijoukkueessa. Hän pääsi kuitenkin joukkueen mukaan pudotuspeleihin ja pääsi juhlimaan keväällä Stanley Cupin voittoa joukkueensa kanssa. Vaikka Perrinin ottelumäärät runkosarjassa ja pudotuspeleissä eivät oikeuttaneet Stanley Cup-mestaruuteen ja nimeen pokaalissa, Tampa Bay Lightning haki erikoislupaa NHL:ltä lisätä Perrinin nimi sekä voittavan joukkueen listaan että pokaaliin, ja lupa myönnettiin.
JYP Runkosarjan kolmena edelliskautena voittanut JYP palkkasi päävalmentajakseen Jyrki Ahon syyskuussa 2011. Nimitystä seuranneella kaudella 2011–12 jyväskyläläisjoukkue saavutti seurahistoriansa toisen mestaruuden voittamalla Pelicansin finaalisarjassa 4–1. Edelliskaudella JYPiin palannut kapteeni Éric Perrin teki Suomen-mestaruuden ratkaisseen maalin jatkoajalla.
Éric Salignon Éric Salignon (s. 22. heinäkuuta 1982 Carpentras) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Voitettuaan kahdesti Monacon Kart-Clubin hän siirtyi vuonna 2000 isompiin luokkiin kilpaillen Ranskan Formula Renault ja Eurocup Formula Renault -sarjoissa. Vuonna 2001 Salignon voitti Ranskan Formula Renault -sarjan mestaruuden ja vuonna 2002 Eurocup Formula Renault -sarjan mestaruuden. Vuonna 2003 Salignon kilpaili Britannian F3-sarjassa. Vuonna 2004 Salignon sijoittui toiseksi Formula 3 Masters -kilpailussa. Hän kilpaili myös Formula 3 Euroseries -sarjassa samana vuonna. Vuosina 2005–2006 Salignon kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa voittaen kaksi kilpailua.
Éric Caritoux Éric Caritoux (s. 16. elokuuta 1960) on ranskalainen entinen maantiepyöräilijä.
Techeetah Techeetah on kiinalainen Formula E -talli, joka aloittI kilpailemisen Formula E -kaudella 2016–2017. Tallin kuljettajina toimivat ranskalainen Jean-Éric Vergne ja kiinalainen Qinghua Ma. Qinghua Ma kuitenkin alennettiin testikuljettajaksi ennen Meksikon ePrix'ä kun talli palkkasi Esteban Gutiérrezin.
Éric Roy Éric Roy (s. 26. syyskuuta 1967) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Éric Serra Éric Serra (s. 9. syyskuuta 1959 Pariisi, Ranska) on ranskalainen säveltäjä.
Éric Tappy Éric Tappy (s. 19. toukokuuta 1931 Lausanne) on sveitsiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.
Éric Akoto Éric Akoto (s. 20. heinäkuuta 1980 Accra, Ghana) on togolainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Éric-Emmanuel Schmitt Éric-Emmanuel Schmitt (s. 28. maaliskuuta 1960 Lyon, Ranska) on ranskalainen filosofi ja kirjailija.
Éric Desjardins Éric Desjardins (s. 14. kesäkuuta 1969 Rouyn, Québec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Éric Messier Éric Messier (s. 29. lokakuuta 1973 Drummondville, Quebec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi sekä puolustajana että laitahyökkääjänä.
Éric Matoukou Éric Benoit Matoukou (s. 8. heinäkuuta 1983 Yaoundé) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa kyproslaista Pafosia.
Éric Bélanger Éric Bélanger (s. 16. joulukuuta 1977 Sherbrooke, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Éric Desjardins Desjardins päätti ammattilaisuransa kesällä 2006. Kahdella viimeisellä NHL-kaudellaan, 2003–2004 ja 2005–2006, hän kykeni pelaamaan loukkaantumisten vuoksi yhteensä vain 93:ssa runkosarjaottelussa 164:stä mahdollisesta ja joutui olemaan sivussa myös kevään 2003 pudotuspeleistä, jotka olivat seitsemäntoista kauden aikana ainoat pudotuspelit, joissa hän ei pelannut. Desjardins pelasi Flyers-vuosiensa aikana 738 NHL:n runkosarjaottelua tehden niissä tehot 93 maalia ja 303 syöttöpistettä. Pudotuspeliotteluita hänelle kertyi Flyers-paidassa 97, joissa syntyi 51 tehopistettä, 14 maalia ja 37 syöttöpistettä. Desjardins on Flyers-historian toiseksi eniten otteluja pelannut ja toiseksi eniten pisteitä tehnyt puolustaja Mark Howen jälkeen.
Éric Poujade Éric Poujade (s. 8. elokuuta 1972 Aix-en-Provence) on ranskalainen entinen telinevoimistelija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Hän oli erikoistunut hevoseen.
Éric Boullier Éric René Boullier (s. 9. marraskuuta 1973, Laval, Ranska) on ranskalainen kilpainsinööri. Hän on myös F1-talliyhdistys FOTA:n varapuheenjohtaja.
Marc Rosset Rosset aloitti ammattilaisuransa vuonna 1988 ja voitti ensimmäisen turnauksensa seuraavana vuonna. Parhaimmillaan hän oli miesten kaksinpelin atp-rankingissa sijalla 9 vuonna 1995. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2005. Roger Federer on nimennyt maanmiehensä Rossetin yhdeksi suurimmista innoittajistaan.
Éric Srecki Éric Srecki (s. 2. heinäkuuta 1964 Bethune, Ranska) on ranskalainen kalpamiekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Lisäksi Srecki on voittanut lukuisia Ranskan mestaruuksia.
Éric Guérit Éric Guérit (s. 21. heinäkuuta 1964 Niort, Deux-Sèvres, Ranska) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimii nykyään Stade Rennais'n scouttina.
Éric Guérit Guérit aloitti peliuransa Angoulême CFC:ssä 1981. Hän pelasi seurassa yhden kauden liittyen 1982 Chamois Niortais'n organisaatioon. Hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua kahdella kaudellaan seurassa ja palasi 1984 Angoulêmeen. Nyt Guérit onnistui murtautumaan kolmannella sarjatasolla pelanneen seuran avauskokoonpanoon ja urakoi kahden kauden aikana 60 ottelua seurassa.
Pascal Bosschaart Bosschaart aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 FC Utrechtin joukkueessa, jossa debytoi 5. lokakuuta kyseisenä vuonna. Sieltä hän siirtyi vuonna 2003 nykyiseen seuraansa Feyenoordiin. Bosschaartin seitsemän kauden mittaisen ammattilaisuran tekee erikoiseksi se, ettei hän ole tehnyt vielä yhtään maalia.
Marta Domachowska Marta Domachowska (s. 16. tammikuuta 1986 Varsova) on puolalainen tennispelaaja, joka aloitti lajin harrastamisen 7-vuotiaana ja aloitti vuonna 2001 ammattilaisuransa.
Dennis Vaske Ennen ammattilaisuraansa Vaske pelasi vuodet 1984–1986 Armstrong High Schoolin jääkiekkojoukkueessa ja vuodet 1986–1990 University of Minnesota Duluthin jääkiekkojoukkueessa. New York Islanders varasi hänet NHL:ään numerolla 38 toisella kierroksella, ja hän aloitti ammattilaisuransa neljä vuotta myöhemmin.
Éric Quintin Éric Quintin (s. 22. tammikuuta 1967 Aix-en-Provence) on ranskalainen entinen käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Karl Johan Nybo Nybo aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006. Ensimmäisen voittonsa ammattilaisurallaan Nybo saavutti elokuussa 2007 Tanskan-mestaruuskilpailuista. Nybo on saavuttanut urallaan 38 ammattilaisvoittoa, joista jokainen on tullut Pohjoismaiden, pääosin Tanskan, kilpailuissa. Rahaa Nybo on urallaan ansainnut reilut 59 tuhatta dollaria.
Jean-Éric Vergne Vergne aloitti kaudella 2014 kolmannen kautensa Toro Rosson kuljettajana. Hänen tallikaverinaan toimi GP3-mestari Daniil Kvjat Ricciardon siirryttyä Red Bullille. Vergne oli parhaillaan Singaporen GP:ssä kuudes ja sijoittui 22 pisteellään MM-sarjan 13:ksi voittaen tallikaverinsa. Kauden päätteeksi Vergnen sopimusta ei enää jatkettu Toro Rossolla.
Éric Gélinas Éric Gélinas (s. 8. toukokuuta 1991 Vanier, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. New Jersey Devils varasi hänet toisella kierroksella .
Éric Abidal Éric Abidal (s. 11. heinäkuuta 1979 Lyon, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi useita vuosia espanjalaisseura FC Barcelonassa. 186 senttimetriä pitkän Abidalin pelipaikka oli laitapuolustaja.
Jean-Éric Vergne Jean-Éric Vergne (25. huhtikuuta 1990 Pontoise) on ranskalainen moottoriurheilija. Vuoden 2014 joulukuussa hän siirtyi kilpailemaan Formula E -sarjaan jossa hän kilpailee tällä hetkellä Techeetah -tallissa.
Randy Turpin Randy Turpin aloitti ammattilaisuransa Lontoossa vuonna 1946. Hän aloitti voitolla Gordon Griffithistä ja takoi 16 voittoa kotimaassaan peräjälkeen kunnes hävisi Albert Finchille.
Keven Mealamu Mealamu aloitti ammattilaisuransa 1999, ja pelasi lähes koko ammattilaisuransa Aucklandin Blues -joukkueessa; vuosina 2000–2015, lukuun ottamatta vuoden 2002 lyhyttä jaksoa Waikaton Chiefs -joukkueessa. Vuonna 2015 hän ilmoitti lopettavansa uransa rugbyn parissa kauden lopussa, ja työskentelevänsä jatkossa Aucklandin liikuntatoimessa.
Jack Johnson (jääkiekkoilija) Carolina Hurricanes varasi Johnsonin vuonna varaustilaisuuden kolmannella vuorolla, mutta myi hänet syyskuussa 2006 yhdessä Oleg Tverdovskin kanssa Los Angeles Kingsiin, josta sai vaihdossa Éric Bélangerin ja Tim Gleasonin. Johnson aloitti NHL-uransa maaliskuussa 2007, kauden 2006–2007 lopulla, pelattuaan sitä ennen loppuun toisen kautensa Michiganin yliopiston joukkueessa yliopistosarja CCHA:ssa.
Éric Bélanger Bélanger aloitti kauden Lowellissa, mutta hänet nostettiin pian ensimmäistä kertaa Los Angelesin NHL-kokoonpanoon. Tulokaskaudellaan hän pelasi 62 ottelua Los Angelesin paidassa. Kauden aikana Bélanger vakiinnutti paikkansa Los Angelesin kokoonpanossa ja pelasi seurassa yhteensä viisi kautta, joskin loukkaantumiset vaivasivat häntä usein. 2004–2005 Bélanger pelasi Italiassa HC Bolzanon riveissä.
Henri Kemppainen Määrätietoisen harjoittelun kohti ammattilaisuraa Henri aloitti lukioaikana. Lukion jälkeen Henri kävi Turussa Juontaja-tuottaja -kurssin Paasikiviopistossa (2002 – 2003) ja opiskeli medianomiksi Oulun seudun ammattikorkeakoulussa (2004 - 2008). Henrin ammattilaisura alkoi vuonna 2006 hänen vielä asuessaan Oulussa. Nykyään Henri asuu Nummelassa.
Jonne Junkkarinen Junkkarinen aloitti ammattilaisuransa Salibandyliigassa kaudella 2010–2011 jyväskyläläisessä Happeessa, jossa on pelannut koko ammattilaisuransa. Hän on tehnyt 147 runkosarjaottelussa 25 maalia ja antanut 57 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä Junkkarinen on tehnyt 11 maalia ja 15 syöttöpistettä 58 ottelussa. Hän on saavuttanut yhden SM-kullan, yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Patrick Lalime Lalime aloitti uransa QMJHL:ssä kaudella 1992–1993. Kauden päätteeksi hänet varattiin Pittsburgh Penguinsiin numerolla 156. Hän pelasi vielä yhden kauden QMJHL:ssä, ennen kuin aloitti ammattilaisuransa ECHL:ssä.
Éric Rohmer Elokuva "Vihreä säde" toi Éric Rohmerille vuonna 1986 Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin Kultainen leijona elämäntyöstä. Hän oli myös Oscar-ehdokkaana vuonna 1970 ja useampaan otteeseen César-ehdokkaana.
Éric Akoto Akoto aloitti pelaajauransa 1998 Ghanassa Liberty Professionals -joukkueessa. Samana vuonna hän siirtyi Itävaltaan Grazer AK:hon, jossa pelasi neljä kautta. Vuonna 2002 hän siirtyi Austria Wieniin, jossa pelasi vuoteen 2004 saakka, kunnes siirtyi yhdeksi kaudeksi Saksaan FC Rot-Weiss Erfurtiin. Vuonna 2005 Akoto siirtyi Itävaltaan VfB Admira Wacker Mödlingiin, jossa hän pelasi yhden kauden.
Brett Lancaster Lancaster aloitti ammattilaisuransa Ceramiche Panaria-Fiordo -joukkueessa kaudella 2003 ja jatkoi tallissa kolmen kauden ajan. Vuosina 2006–2008 hän kilpaili Team Milramissa. Vuosina 2009–2010 hän ajoi Cervélo TestTeamissa ja kaudella 2011 Garmin-Cervélo-joukkueessa. Ammattilaisuransa viimeiset vuodet 2012–2015 hän edusti Orica-GreenEDGE-tallia.
Brandon Belt Isokokoinen Belt pelasi ennen ammattilaisuraansa Texasin yliopiston joukkueessa. Hänen pelipaikkansa oli alun perin syöttäjä, mutta olkapäävaivojen jälkeen hän siirtyi syöttökummulta ykköspesälle.
Éric Bernard Éric Bernard (s. 24. elokuuta 1964 Martigues, Ranska) on ranskalainen autourheilija. Hän osallistui yhteensä 47:ään Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun saavuttaen yhden palkintosijan (Saksan GP 1994) ja 10 MM-pistettä.
Éric Rohmer Jean-Marie Maurice Scherer eli Éric Rohmer (4. huhtikuuta 1920 Nancy, Ranska – 11. tammikuuta 2010) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä arvostetun elokuvalehti "Cahiers du cinéman" entinen toimittaja monen muun aikalaisohjaajansa tavoin.
Malakai Fekitoa Fekitoa aloitti ammattilaisuransa pelaamalla Aucklandin riveissä vuonna 2012.
Kristin Armstrong Armstrong aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 ja kilpaili sitä ennen triathlonissa.
Érik Morales Morales aloitti nyrkkeilyransa 5-vuotiaana nyrkkeilijäisänsä salilla. Hän otteli amatöörinä 114 ottelua, joista hän voitti 108 ja hävisi 14. Erilaisia amatöörimestaruuksia hän voitti 11 kappaletta. Ammattilaisuransa hän aloitti 16-vuotiaana vuonna 1993.
Thomas Hübener Hübener aloitti uransa Union Solingenissa, minkä lisäksi hän pelasi TuSpo Richrathin nuorisojoukkueessa. Ammattilaisuransa hän aloitti Fortuna Kölnissä vuonna 2002. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Bayer 04 Leverkusenin reservijoukkueeseen. Nykyisessä seurassaan Dynamo Dresdenissä hän aloitti kaudella 2007–2008, jonka päätteeksi joukkueen onnistui nousta 3. Ligaan.
Ben Crenshaw Crenshaw aloitti ammattilaisuransa vuonna 1973, ja voitti heti ensimmäisen ammattilaisturnauksensa.
Cristian Mora Mora syntyi Vincesin kaupungissa ja aloitti ammattilaisuransa Ecuadorissa vuonna 1998.
Ádám Pintér Pintér aloitti ammattilaisuransa MTK Hungáriasta, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2006.
Naoufel Ben Rabah Naoufel Ben Rabah (s. 18. marraskuuta 1977) on tunisialais-australialainen kevyensarjan nyrkkeilijä, joka saavutti hopeaa All-African kisoissa Johannesburgissa vuonna 1999. Ben Rabah edusti maataan myös vuoden 2000 kesäolympialaisissa, mutta putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella. Sittemmin hän muutti Saksaan ja aloitti nyrkkeilyn ammattilaisuransa. Myöhemmin hän muutti Perthiin, Australiaan, missä hän on jatkanut ammattilaisuraansa.
Fernando González Fernando Francisco González Ciuffardi (s. 29. heinäkuuta 1980) on chileläinen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 ja lopetti vuonna 2012. Hän voitti urallaan 11 ATP-turnausta kaksinpelissä ja selviytyi Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan loppuotteluun Australian avoimissa 2007. González lopetti ammattilaisuransa 21. maaliskuuta 2012 Miamissa, hävittyään Nicolas Mahutille kolmessa erässä.
Jani Honkanen Honkanen lopetti ammattilaisuransa vuonna 2015, ja toukokuussa hän aloitti Kiekko-Vantaan apulaisvalmentajana.
Maicon Pereira Roque Maicon aloitti ammattilaisuransa Cruzeirosta, josta hän siirtyi vuoden 2008 tammikuussa Cabofrienseen.
Éric Prodon Éric Prodon (s. 27. kesäkuuta 1981 Pariisissa) on ranskalainen tennispelaaja. Hän on oikeakätinen ja pelannut ammattilaisena vuodesta 2000. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-maailmanlistan sijalla 83 elokuussa 2011. Prodon on voittanut urallaan seitsemän haastajaturnausta, joista kolme on Tampere Openin voittoja vuosilta 2007, 2010 ja 2011.
Orestes Kindelán Vuonna 2002 38-vuotiaana Kindelán aloitti ammattilaisuran Japanin liigassa Shidaxin joukkueessa.
O. J. Simpson Buffalo Bills varasi Simpsonin ensimmäisenä . Ammattilaisuransa NFL:ssä hän aloitti samana vuonna.
FK BATE Muun muassa Valko-Venäjän maajoukkueen kapteeni Aljaksandr Hleb aloitti ammattilaisuransa BATE:ssa.
Basil Hiiri – Mestarietsivä Lontoossa on sumuinen ilta, ilkeä Liuhu kidnappaa Herra Leikinheimon ja hänen tyttärensä Olivia etsii apua ja kääntyy Baker kadun mestarietsivän Basil Hiiren puoleen juuri Afganistanista palanneen tohtori Dawsonin kanssa. Olivia lähtee etsimään isäänsä Basilin, Dawsonin ja Tobin kanssa. He löytävät johtolankoja Leikinheimosta, mutta ongelmia tulee lisää kun Liuhu-lepakko kidnappaa Olivian ovelasti eräässä lelukaupassa.
Abarbarea Abarbarea, Callirrhoe ja Drosera ovat kolme Tyrosilaisten esi-isää ja Najadi-jumala.
Vorna Vorna oli ilmeisesti oikea 1600-luvulla elänyt henkilö, tai jopa kaksi henkilöä, isä ja poika, joista kertovat tarinat ovat sekoittuneet toisiinsa. Sissipäällikkö Vorna on Pohjois-Pohjanmaalta tallennetussa kansantarinoissa nimetty Vornasten suvun esi-isäksi.
Mulan (vuoden 1998 elokuva) Julman Shan Yun johtamat hunnit valloittavat Han-dynastian aikaisen Kiinan, ja määräävät keisarin laittamaan Kiinan armeijan liikkeelle. Jokainen kiinalainen perhe saa määräyksen, jonka mukaan heidän on luovutettava yksi mies armeijalle. Kun Fa Mulan saa kuulla, että hänen iäkäs isänsä Fa Zhou joutuu perheen ainoana miehenä liittymään armeijaan, tyttö päättää ottaa isänsä paikan naamioitumalla nuoreksi ”Ping”-nimiseksi mieheksi. Fa Zhou saa tietää Mulanin ottaneen hänen paikkansa armeijassa ja rukoilee suvun esi-isiä suojelemaan tytärtään. Esi-isät puolestaan määräävät ”Suuren kivilohikäärmeen” lähtemään tytön avuksi. He eivät kuitenkaan tiedä, että Suurta kivilohikäärmettä herättelemään lähetetty pienikokoinen Mushu-lohikäärme onnistuu särkemään Suuren kivilohikäärmeen patsaan palasiksi. Mushu päättää lähteä Mulanin perään itse.
Assassin’s Creed II Peli on suoraa jatkoa "Assassin’s Creedin" tapahtumille. Vuoteen 2012 perustuvassa tarinassa Desmond Miles on edelleen vankina Abstergo-yhtiön tiloissa tutkittuaan kolmannella ristiretkellä eläneen esi-isänsä Altaïr Ibn-La’Ahadin historiaa. Desmond pakenee tutkimustiloista Abstergon entisen työntekijän, Lucy Stillmanin avulla ja saapuu salaiseen piilopaikkaan, jossa hän alkaa Lucyn ystävien, Shaun Hastingsin ja Rebecca Cranen avulla tutkia jälleen historiaansa. Tutkimukset sijoittuvat renessanssin aikaiseen Italiaan, 1400-luvun loppupuolelle. Tutkimusten kohteena on Auditoren aatelissukuun kuuluva Ezio Auditore da Firenze, Desmondin kaukainen esi-isä, joka kuuluu tietämättään salamurhaajien sukuun. Sukujuuret selviävät Eziolle myöhemmin pelin edetessä, kun hänen isänsä ja veljensä hirtetään maanpetoksesta syytettyinä, jolloin hänen setänsä Mario ottaa Ezion huostaansa opettaakseen hänelle salamurhaajien taitoja.
Laura Linney Linney syntyi New Yorkissa. Hänen isänsä Romulus Linney on näytelmäkirjailija ja professori, äiti Ann Perse (o.s. Leggett) sairaanhoitaja. Vanhemmat erosivat hänen varhaislapsuudessaan. Linneyn esi-isä Romulus Zachariah Linney edusti 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa republikaanista puoluetta Yhdysvaltain kongressissa. Linneyllä on sisarpuoli Susan isän toisesta avioliitosta.
Maryam d’Abo D’Abo syntyi hollantilaiselle isälle ja georgialaiselle äidille. Hän on näyttelijä Olivia d’Abon serkku.
Hyperoartia Hyperoartia tai Petromyzontida on kiistanalainen selkärankaisten ryhmä joka sisältää nykyiset nahkiaiskalat ja niiden esi-isät.
Hominini Hominini on "Homininae"-alaheimon tribus. Siihen kuuluvat ihmislajit ja simpanssit sekä niiden edesmenneet esi-isät.
Nauplios (argonautti) Nauplios sekoittuu ajoittain antiikin kirjoituksissa saman nimisen esi-isänsä kanssa.
Luoshu Myös Kiinan myyttinen esi-isä Fuxi esitetään mielellään luoshun keksijänä.
Unkarilaiset Don-joen varret, joilla unkarilaisten esi-isät tuohon aikaan asuivat, kuuluivat turkinsukuisten kasaarien valtakuntaan. Lähielueilla asuivat muinaiset bolgaarit ja alaanit, jotka ovat nykyisten osseettien esi-isiä. Bolgaarit ja unkarilaiset muodostivatkin eräänlaisen pitkään kestäneen liittouman, jolla oli kaksi johtajaa. Unkarilaisten tiedetään järjestäytyneen seitsemän heimon liitoksi. Nämä heimot olivat "Jenő, Kér, Keszi, Kürt-Gyarmat, Megyer (Magyar), Nyék" ja "Tarján".
Ferdinand Marcos Ferdinand Marcos syntyi Sarratissa, Ilocos Norten provinssissa, Luzonin saarella. Hänen isänsä Mariano Marcos oli lakimies ja äiti Josefa Quetulio Edralín oli opettaja. Suvussa oli hankiinalaista ja japanilaista verta.
Imelda Marcos Imelda Romualdez oli missi, joka meni vuonna 1954 naimisiin silloisen kansanedustaja Ferdinand Marcosin kanssa. Heillä oli neljä lasta: Imee Marcos, Ferdinand "Bongbong" Marcos, Jr., Irene Marcos ja adoptoitu tytär Aimee Marcos.
Ferdinand Marcos Vuonna 1954 hän nai kauneuskuningatar Imelda Romualdezin. Heillä oli neljä lasta: Imee Marcos, Ferdinand "Bongbong" Marcos, Jr, Irene Marcos ja adoptoitu tytär Aimee Marcos. Marcosilla on myös arvioiden mukaan 17 aviotonta lasta. Imelda sai suuren roolin maan yhteiskunnassa ja julkkispariskunta tuli iltapäivälehtien kansiin.
Ferdinand Marcos Ferdinand Emmanuel Edralin Marcos (11. syyskuuta 1917 – 28. syyskuuta 1989 Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli Filippiinien kymmenes presidentti ja diktaattori. Hän hallitsi Filippiinejä vuosina 1965–1986, kunnes hänet syrjäytettiin. Yhdysvaltojen loppuun asti tukema Marcos tuli tunnetuksi paitsi valtavasta korruptiostaan ja nepotismistaan, myös vaimonsa Imelda Marcosin tuhansia pareja käsittävästä kenkäkokoelmasta.
Filippiinit Vuonna 1965 presidentiksi valittiin Ferdinand Marcos. Hänen uudelleenvalintansa yhteydessä 1969 puhuttiin vaalivilpistä. Vuonna 1972 julistettiin poikkeustila, ja vuonna 1973 perustuslaki antoi Marcosille yksinvallan. Marcosin aikana maassa rehotti korruptio ja hyvä veli -politiikka. Talouskehitys kääntyi kurjistumiseksi, ja kuka tahansa saattoi joutua vangituksi tai pidätetyksi. Oppositiojohtaja Benigno Aquino tuomittiin kuolemaan, mutta hän sai matkustaa Yhdysvaltoihin sairaalahoitoon. Kun hän palasi, hänet ammuttiin lentokentällä. Vuoden 1986 vaaleissa Marcosin vastaehdokkaana oli Aquinon leski Corazon Aquino. Marcos julistautui voittajaksi, mutta kansanjoukot pakottivat hänet eroamaan ja pakenemaan Havaijille. Ferdinand Marcos kuoli Havaijilla vuonna 1989 ja hänen leskensä Imelda Marcos sai luvan palata Filippiineille vuonna 1991.
Imelda Marcos Vuonna 1986 tapahtui vallankaappaus, ja Marcosin perhe pakeni Havaijille. Ferdinand Marcos kuoli maanpaossa vuonna 1989.
Ferdinand Marcos Marcos luopui pääministerin asemasta ja pidettiin uudet presidentinvaalit, joita lähes koko oppositio boikotoi. Marcos sai 91,4 % äänistä ja kansallispuolueen ehdokas, kenraali Alejo Santos 8,6 %. Marcosin terveys alkoi vähitellen pettää. Hänellä oli "lupus erythematosus", joka johti munuaisten pettämiseen ja Marcos joutui dialyysiin ja munuaisensiirtoon.
Thrilla in Manila Alin ottelupalkkio oli 4,5 miljoonaa ja Frazierin 3,5 miljoonaa dollaria. Ottelupaikaksi promoottori Don King harkitsi pitkään Egyptin Kairossa sijainnutta Nasser-stadionia, mutta lopulta kamppailu päätettiin käydä Filippiineillä Manilassa Araneta Coliseumilla. Maan presidentti Ferdinand Marcos oli kampanjoinut merkittävästi ottelun puolesta, koska halusi kääntää huomion pois maansa sisäisestä kuohunnasta. Kun presidentin vaimolta Imelda Marcosilta kysyttiin vuosia myöhemmin, oliko Ferdinand Marcos maksanut lahjuksia ottelun saamiseksi maahansa, hän totesi väitteen perättömäksi.
Imelda Marcos Imelda Remedios Visitacion Romualdez-Marcos (s. 2. heinäkuuta 1929 Tacloban City, Filippiinit) on Filippiinien entisen yksinvaltiaan, Ferdinand Marcosin, leski ja poliittinen vaikuttaja, josta käytettiin nimitystä "teräsperhonen". Marcos on kiistelty persoona kotimaassaan. Hän on kuuluisa muun muassa kenkäkokoelmastaan, jossa oli ainakin 2 700 paria kenkiä.
Ferdinand Marcos Vuonna 1969 Marcos kampanjoi sloganilla ”riisiä ja teitä”, ja hänet valittiin uudelleen 74 prosentilla äänistä. Hän oli maan ensimmäinen presidentti, joka valittiin perustuslain sallimalle toiselle kaudelle. Myös parlamenttivaalit menivät Marcosin tukijoiden kannalta hyvin.
Ferdinand Marcos Marcos oli aluksi liberaalipuolueen jäsen ja parlamenttiedustaja vuodesta 1949, mutta sen asettaessa 1965 presidenttiehdokkaaksi istuvan presidentin Diosdado Macapagalin, Marcos vaihtoi kansallispuolueeseen. Hän esitti itsensä korruption vastustajana. Marcos sai tukea Yhdysvaltain presidentti Lyndon B. Johnsonilta ja liike-elämältä ja voitti helposti vaalit ja vannoi virkavalansa 30. joulukuuta 1965.
Corazon Aquino Kun Ferdinand Marcos yllättäen järjesti presidentinvaalit helmikuussa 1986, oppositio kerääntyi Aquinon taakse Marcosia vastaan. Marcosin ilmoitettiin voittaneen, mutta vaaleja pidettiin laajasti järjestettyinä, ja molemmat julistautuivat voittajiksi ja pitivät virkaanastujaiset 25. helmikuuta. Marcos pakeni lopulta maasta laajojen mielenosoituksien jälkeen ja armeijan kieltäydyttyä tulemasta hänen puolelleen.
Filippiinien historia EDSA-kehätien varteen saapui satojatuhansia kansalaisia, mikä esti Marcosia tukeneiden joukkojen hyökkäyksen kapinallisia vastaan, vaikka asevoimien komentaja Fabian Ver ehdotti Marcosille hyökkäyksen toteuttamista siviiliuhreista huolimatta. Filippiiniläisarmeija ei kuitenkaan halunnut sotia omaa kansaansa vastaan. Marcosin tilanne kävi yhä tukalammaksi kun kapinalliset valtasivat viimeisenkin hänen hallinnassaan olleen televisioaseman. Yhdysvaltain ilmavoimien helikopteri kuljetti Marcosin ja hänen vaimonsa turvaan Havaijille. Ferdinand Marcos kuoli Havaijilla vuonna 1989 ja hänen leskensä Imelda Marcos sai luvan palata Filippiineille vuonna 1991.
Don King Vuonna 1975 vastaavanlainen suurtapahtuma oli Alin ja Joe Frazierin kohtaaminen Filippiinien Manilassa, "Thrilla in Manila". Alin ottelupalkkio oli 4,5 miljoonaa ja Frazierin 3,5 miljoonaa dollaria. Ottelupaikaksi promoottori Don King harkitsi pitkään Egyptin Kairossa sijainnutta Nasser-stadionia, mutta lopulta kamppailu päätettiin käydä Filippiineillä Manilassa Araneta Coliseumilla. Maan presidentti Ferdinand Marcos oli kampanjoinut merkittävästi ottelun puolesta, koska halusi kääntää huomion pois maansa sisäisestä kuohunnasta. Kun presidentin vaimolta Imelda Marcosilta kysyttiin vuosia myöhemmin, oliko Ferdinand Marcos maksanut lahjuksia ottelun saamiseksi maahansa, hän totesi väitteen perättömäksi.
Ferdinand Marcos Marcos kuoli maanpaossa Honolulussa Havaijilla syyskuussa 1989. Hänen ruumiinsa palsamoitiin, ja se oli näytteillä hänen syntymäkaupungissaan Batacissa vuodesta 1993. Rouva Marcos kampanjoi hänen hautaamisekseen kansallissankarien hautausmaalle, mutta joutui tyytymään hautaamiseen suvun huvilalle Bataciin, Ilocos Norteen. Filippiinien presidentti Rodrigo Duterte lupasi vaalikampanjassaan Marcosille valtiolliset hautajaiset, ja 18. marraskuuta 2016 hänen ruumiinsa siirrettiin hautausmaalle ja haudattiin 21 kunnialaukauksen saattelemana.
Ferdinand Marcos Kun Marcos yllättäen järjesti presidentinvaalit helmikuussa 1986, vuotta ennen kautensa päättymistä, oppositio kerääntyi Aquinon lesken Corazon Aquinon taakse Marcosia vastaan. Marcosin ilmoitettiin voittaneen, mutta vaaleja pidettiin laajasti järjestettyinä. Levottomuudet alkoivat Manilan kaduilla ja armeija yritti kukistaa kapinaa, mutta luopui verilöylystä ja joukot kapinoivat. Molemmat ehdokkaat julistautuivat voittajiksi ja pitivät virkaanastujaiset 25. helmikuuta. Marcos pakeni lopulta maasta laajojen mielenosoituksien jälkeen sen jälkeen kun armeija oli kieltäytynyt tulemasta hänen puolelleen.
Benigno Aquino, Jr. Marcos tuomitsi tämän salamurhan ja sitä väitettiin armeijan salaliitoksi, mutta ketään ei tuomittu. Benigno Aquinon kuoleman jälkeen hänen vaimonsa Corazon Aquino liittyi politiikkaan ja sai opposition kannatuksen itsevaltaisesti hallitsevaa presidentti Ferdinand Marcosia vastaan. Corazon Aquinosta tuli lopulta maan presidentti Marcosin 20 vuoden hallinnon jälkeen.
Ferdinand Marcos Maan talous kehittyi suotuisasti kehittyvän infrastruktuurin ja tehostuneen verojen keräyksen ansiosta. Marcos vapautti kauppaa ja maan teollisuus kehittyi. Marcos väitti hänen ansiotaan olevan maan omavaraisuus riisin tuotannossa, mikä on tosin kiisteltyä. Hän kehitti ulkomaansuhteita ja Filippiineillä pidettiin lokakuussa 1966 seitsemän vallan kokous Etelä-Vietnamin kriisistä.
Imelda Marcos Vuonna 1965 aviomies Ferninandista tuli Filippiinien presidentti. Vuonna 1969 hänet valittiin uudelleen ja vuonna 1972 hän julisti maahan poikkeustilan. Tämän poikkeustilan vallitessa Imelda Marcos nousi maansa johtoon miehensä rinnalle, ja Ferdinand Marcos nimitti vaimonsa useihin korkeisiin virkoihin, muun muassa kuvernööriksi ja erikoislähettilääksi. Hänen tuhlailevainen elämäntyylinsä tuli tunnetuksi koko maailmassa. Poliittisena toimijana Imelda Marcos edisti vihreää vallankumousta, perusti kulttuurikeskuksia ja järjesti perhesuunnitteluohjelmaa, mikä on vaikeaa voimakkaasti katolisessa maassa.
Ferdinand Marcos Marcos palveli 3. luutnanttina Filippiinien kansallisessa poliisissa 1937. Hän opiskeli lakia Manilan yliopistossa. Hänen ollessaan vielä opiskelija, häntä syytettiin kongressimies Julio Nalundasanin murhasta. Nalundasan oli hänen isänsä vastaehdokas kongressivaalissa. Marcos tuomittiin 1939 kymmeneksi vuodeksi vankeuteen. Hän viimeisteli vankilassa opintonsa ja vetosi 1940 omasta tuomiostaan korkeimpaan oikeuteen, jonka jälkeen hänet vapautettiin.
Fidel V. Ramos Ramos syntyi 1928 Lingayenissa, Pangasinanissa. Hän on YK-diplomaatin poika ja Ferdinand Marcosin pikkuserkku. Hän valmistui 1950 West Pointin sotilasakatemiasta Yhdysvalloissa ja seuraavana vuonna Illinoisin yliopistosta insinööriksi. Hän taisteli yhdysvaltalaisjoukkojen mukana Korean sodassa ja komensi filippiiniläisjoukkoja Vietnamissa. Vuonna 1980 hän suoritti kauppatieteiden tutkinnon Ateneo de Manilan yliopistosta.
Ferdinand Marcos Marcosin visiona oli "Bagong Lipunan", uusi yhteiskunta. Hänen mukaansa koko kansan oli työskenneltävä yhteisen päämäärän eteen. Hän takavarikoi business-oligarkian yritykset, jotka kuitenkin usein päätyivät Marcosin suvun ja ystävien haltuun. Riippumaton lehdistö lakkautettiin ja maanomistajien maat jaettiin talonpojille. Marcos vetäytyi vähitellen päivittäisestä asioiden hoidosta, jonka hän jätti puolustusministeri Juan Ponce Enrilelle. Asevoimien koko kolminkertaistettiin, ja poliisivoimien esikuntapäällikkö Fidel Ramos ja asevoimien esikuntapäällikkö Fabian Ver huolehtivat sotatilalain järjestyksenpidosta 1972–1981.
Ferdinand Marcos Vuonna 1973 Marcos julisti uuden perustuslain, joka otti käyttöön parlamentaarisen järjestelmän. Hän sai olla sekä presidenttinä että pääministerinä sotatilan ajan. Vuonna 1976 hän teki perustuslain lisäyksen, joka salli hänen olla asemassaan kunnes väliaikainen kansalliskokous koottaisiin.
Ferdinand Marcos Toisen maailmansodan jälkeen Filippiinit itsenäistyi Yhdysvaltojen alaisuudesta. Marcos oli presidentti Manuel Roxasin avustajana 1946–1947. Hän oli kolme kautta edustajainhuoneessa 1949–1959 ja kauden senaatissa 1959–1965, ja sen puheenjohtajana 1962–1965.
Ferdinand Marcos Marcos piti hyvät suhteet Yhdysvaltoihin. Hänen tukijoitaan olivat muuan muassa Lyndon B. Johnson, Richard Nixon, Ronald Reagan. Marcos tuki Yhdysvaltain käymää Vietnamin sotaa (1959–1975) ja lähetti sotilaita Vietnamiin. Filippiineillä oli Marcoksen aikana Yhdysvaltain asevoimien sotilastukikohtia ja joukkojen kokooma-alueita, kuten Clark Air Base ja Subic Bay Naval Base, mikä toi Filippiinien talouteen miljardeja dollareita.
Ferdinand Marcos Yliopisto-opiskelijat ja monet filippiiniläiset vastustivat entisen siirtomaaisännän Yhdysvaltain joukkojen läsnäoloa maassa ja Marcosin tukea Vietnamin sodalle. Marcosin toista kautta varjosti niin sanottu ensimmäisen neljänneksen myrsky, levottomuudet tammikuusta maaliskuuhun 1970. Myös työläiset liittyivät protesteihin korruptiota ja öljyn hinnan nousun aiheuttamaa talouden taantumaa vastaan. Myrsky päättyi kyynelkaasun ja aseiden käyttöön mielenosoittajia vastaan. Filippiinien viidakoissa, lähinnä Mindanaon ja muilla pikkusaarilla, toimi kommunistisia liikkeitä kuten Uusi kansanarmeija sekä Moron islamistien vastarintaa.
Vuonna 1971 Marcos muodosti perustuslakia säätävän kokouksen, jonka oli tarkoitus uudistaa vuoden 1935 perustuslakia. Marcos itse kannatti parlamentaarista mallia, jossa voisi pysyä maan johdossa pääministerin asemassa. Perustuslakia säätävä kokous ei ikinä viimeistellyt työtään. 21. syyskuuta 1972 Marcos julisti koko maan sotatilaan käskyllä #1081. Perustuslain voimassaolo kumottiin ja Marcos sai jäädä presidentiksi sotatilan ajaksi.
Keltainen vallankumous Ferdinand Marcos oli valittu Filippiinien presidentiksi vuonna 1965. Hän oli saanut mainetta esimerkiksi väitteistään vastarintaliikkeen aikaisista sotilasansioistaan, minkä lisäksi hän ajoi taistelua korruptiota vastaan. Vaatimattomista taustoista lähtöisin ollut Marcos oli mennyt naimisiin rikkaan Romualdezin suvun Imelda Romualdezin kanssa. Maan vaikutusvaltaiset sokeriparonisuvut pitivät Marcosia silti nousukkaana ja suuri osa heistä vastusti Marcosin hallintoa. Marcos toteutti valtakautensa alkupuolella useita uudistushankkeita rakennuttaen esimerkiksi uusia maantietä. Hänet valittiin uudestaan presidentiksi vuonna 1969. 1970-luvulla Filippiinien talous alkoi kuitenkin kärsiä esimerkiksi raakaöljyn hinnan noususta ja tuhoisasta taifuunista vuonna 1971. Edellä mainittuna vuonna Manilassa oli myös murhattu liberaalisen puolueen Sergio Osmena Jr. ja Gerardo Roxas. Marcos syytti murhasta Filippiinien kommunisteja ja vuonna 1972 hän julisti maahan poikkeustilan.
Ferdinand Marcos Oppositiojohtaja Benigno Aquino surmattiin vuonna 1983 Manilan lentoasemalla hänen palatessaan maanpaosta. Tämän salamurhan Marcos tuomitsi, ja sitä väitettiin armeijan salaliitoksi, mutta ketään ei tuomittu. Aquinon murhan jälkeen Yhdysvallat alkoi Ronald Reaganin johdolla aluksi varovasti, mutta vähitellen yhä julkisemmin tukea Filippiinien oppositiota.
Ferdinand Marcos 7. huhtikuuta 1978 pidettiin ensimmäiset vaalit väliaikaista kansalliskokousta (Batasang Pambansa) varten. Imelda Marcosin johtama Kilusang Bagong Lipunan (uuden yhteiskunnan liike) sai 161 paikasta 151. Oppositio boikotoi vastedes epärehellisinä pitämiään vaaleja. Marcos piti edelleen sekä presidentin että pääministerin asemia.
17. tammikuuta 1981 sotatilalaki kumottiin virallisesti paavi Johannes Paavali II:n vierailun vuoksi. Tiukimpia määräyksiä kumottiin vähitellen. Vuonna 1980 liberaalipuolueen oppositiojohtaja Aquino sai lähteä maanpakoon Yhdysvaltoihin. Myös katolilainen Radio Veritas sai lähettää hallitukselle kriittistäkin ohjelmaa. Lähinnä katolinen kirkko Manilan arkkipiispa Jaime Sinin johdolla oli vastustamassa Marcosia.
Maita Gomez Maita Gomez (23. toukokuuta 1947 – 12. heinäkuuta 2012) oli filippiiniläinen missi. Hän voitti vuonna 1967 Miss Filippiinit -kilpailun ja edusti maataan Miss Maailmassa. Hän toimi myös mallina muotisuunnittelija Pitoy Morenolle. Myöhemmin Gomez taisteli kommunistien joukossa Ferdinand Marcosin diktatuuria vastaan. Vuoden 1986 EDSA-vallankumouksen jälkeen Gomez jatkoi toimintaansa muun muassa naisten oikeuksia ajaneena aktivistina. Hänellä oli avioliitto laulaja Heber Bartolomen kanssa, ja parille syntyi kaksi lasta. Gomez kuoli sydänkohtaukseen.
Ferdinand Marcos Marcoksen perhe ja osa heidän kannattajistaan pakenivat Havaijille. Vuonna 1988 häntä vastaan järjestettiin Yhdysvalloissa oikeudenkäynti, mutta hän ehti kuolla ennen tuomiota.
Filippiinien historia Astuttuaan presidentin virkaan vuonna 1986 Corazon Aquino lakkautti Ferdinand Marcosin aikaisen perustuslain ja laaditutti uuden perustuslain, joka tuli voimaan vuonna 1987. Aquino nimitti ministereiksi kansalais- ja ihmisoikeusaktivisteja ja useita vasemmistolaisia, mutta mukana oli myös suurliikemiehiä. Puolustusministeriksi tuli Marcosia vastaan noussut Juan Ponce Enrile. Pian kuitenkin armeijan ja talouselämän edustajat vastasivat maan hallinnosta, kun kansalaisaktivistit pudotettiin yksi toisensa jälkeen pois hallituksesta.
Ferdinand Marcos Toisen maailmansodan aikana Marcos palveli armeijassa tiedustelu-upseerina. Elämäkertansa mukaan hän hyökkäsi kolmen 18-vuotiaan asevelvollisen kanssa japanilaisten linjojen läpi, surmasi 50 vihollista ja tuhosi kranaatinheittimet, jotka tulittivat kenraali Mateo Capinpinin 21. divisioonaa. Hänen väitetään myös tulleen vangituksi ja kidutetuksi, jonka jälkeen hän pakeni, keräsi joukkoja ja heitti kuusipäiväisessä taistelussa vihollisen takaisin. Sotasankarin maine oli keskeinen tekijä hänen myöhemmässä poliittisessa menestymisessään. Tosin Yhdysvaltain sotilasarkistojen mukaan hänellä ei juuri ollut osaa japanilaisten vastaisissa taisteluissa.
Filippiinien huumesota Filippiinit oli väkivaltainen yhteiskunta jo ennen, kuin Duterte aloitti presidenttinä kesäkuussa 2016. Etenkin diktaattori Ferdinand Marcosin hallitessa 1965−1986 sotilaat ja poliisi surmasivat tuhansia toisinajattelijoita.
Jaime Sin Kardinaali Jaime Lachica Sin (31. elokuuta 1928 – 21. kesäkuuta 2005) oli Filippiinien roomalaiskatolisen kirkon arkkipiispa. Hän oli osassa vuoden 1986 kansan vallankumouksessa, jossa Ferdinand Marcos ajettiin maasta.
Filippiinien historia Ferdinand Marcos nousi maan presidentiksi vuonna 1965 ja hän johti maata diktatuurin suuntaan. Hänen diktatuuriaan vastustettiin yhä laajemmin ja oppositiojohtaja Benigno Aquinon salamurhan jälkeen hänet syrjäytettiin vallankaappauksella vuonna 1986.
Filippiinien historia Vuonna 1965 presidentiksi valittiin Ferdinand Marcos. Hänestä tuli myös maan ensimmäinen toiselle kaudelle valittu presidentti, kun hän voitti vuoden 1969 vaalit. Hänen suosiotaan nostivat muun muassa suuret tiehankkeet jolla Filippiinien maantieverkkoa parannettiin. Marcosin kauden alussa vuonna 1966 Yhdysvallat luopui useimmista Filippiineillä pitämistään sotilastukikohdista, vastineeksi siitä että Filippiinit suostui lähettämään Vietnamin sotaan pienen Filippiinien armeijan sotilasyksikön muihin kuin taistelutehtäviin Etelä-Vietnamin puolustamiseksi. Tukikohtien sulkeminen merkitsi maahan kuitenkin työttömyyden kasvua, kun tukikohtien ympärille syntyneet palvelut jouduttiin sulkemaan.
Joseph Estrada Kun Corazón Aquino syrjäytti diktaattori Ferdinand Marcosin 1986, kaikki paikallishallinnon virkamiehet erotettiin ja korvattiin uusilla. Estrada lähti seuraavana vuonna senaattoriehdokkaaksi oman puolueensa Partido ng Masang Pilipinon listalta ja pääsi läpi.
Benigno Aquino, Jr. Benigno Simeon "Ninoy" Aquino, Jr. (27. marraskuuta 1932 – 21. elokuuta 1983) oli filippiiniläinen senaattori ja oppositiojohtaja Ferdinand Marcosin hallinnon aikana. Hänet murhattiin 21. elokuuta 1983 Manilan kansainvälisellä lentoasemalla (nykyään Ninoy Aquinon kansainvälinen lentoasema) hänen palatessaan maanpaosta Yhdysvalloista.
Fidel V. Ramos Fidel Valdez Ramos (s. 18. maaliskuuta 1928) on filippiiniläinen sotilas ja poliitikko. Häntä pidetään sotasankarina vuoden 1986 vallankumouksesta, joka syrjäytti Ferdinand Marcosin. Hänestä tuli maan 12. presidentti 30. kesäkuuta 1992 Corazón Aquinon jälkeen. Vuonna 1998 häntä seurasi Joseph Estrada.
Filippiinit Saaret saivat nimensä Espanjan kuninkaan Filip II:n mukaan vuonna 1543. Yhdysvallat sai Filippiinit Espanjalta Espanjan–Yhdysvaltain sodassa. Espanjan ja Yhdysvaltojen vaikutus näkyy edelleen maan kulttuurissa ja hallintojärjestelmässä. Ferdinand Marcos hallitsi maata lähes yksinvaltiaana yli 20 vuoden ajan, kunnes kansa pakotti hänet eroamaan 1986.
Corazon Aquino Maria Corazon Cojuangco Aquino (25. tammikuuta 1933 – 1. elokuuta 2009) oli Filippiinien presidentti 1986–1992. Hän oli suositun opposition senaattori Benigno Aquino Jr.:n vaimo. Kun Benigno Aquino murhattiin hänen palatessaan maapaosta 1983, Corazon Aquino sai opposition kannatuksen itsevaltaisesti hallitsevaa presidentti Ferdinand Marcosia vastaan.
Quezon City Presidentti Manuel L. Quezonin haaveesta perustaa maalleen tulevaisuuden pääkaupunki sai Quezon City alkunsa. Kaupunki perustettiin 12. lokakuuta 1939. 17. heinäkuuta 1948 Quezon Citystä tehtiin Filippiinien pääkaupunki ja samalla kaupunki laajeni käsittämään nykyisen alueensa. Presidentti Ferdinand Marcos siirsi Filippiinien pääkaupungin takaisin Manilaan 24. kesäkuuta 1976.
Ninoy Aquinon kansainvälinen lentoasema Ensimmäinen Manilaa palvellut lentoasema avattiin heinäkuussa 1937 Yhdysvaltojen Kauko-Idän ilmavoimien päätukikohtana toimineessa Nielson Fieldissä nykyisin Makatin alueella. Vuonna 1948 tapahtuneen Yhdysvaltojen vetäytymisen myötä lentoasema siirrettiin nykyiselle sijainnilleen Villamorin lentotukikohtaan, jota silloin kutsuttiin Nichols Fieldiksi. Alkuperäinen rakennus sijaitsi nykyisen NAIA-2 terminaalin kohdalla. Vuonna 1981 tulipalo tuhosi suuren osan lentoaseman terminaalirakennuksesta ja sen tilalle rakennettiin uusi. 17. elokuuta 1987 lentoasema sai nykyisen nimensä, jolla haluttiin kunnioittaa filippiiniläistä senaattoria Benigno Aquino nuorempaa, jonka lempinimi oli "Ninoy". 21. elokuuta 1983 Ferdinand Marcosin presidenttikaudella entinen senaattori Ninoy salamurhattiin lentoasemalla hänen ollessaan palaamassa maahan Yhdysvalloissa viettämästään vapaaehtoisesta maanpaosta. Murha johti Marcosin syrjäyttämiseen vallasta ja Ninoyn vaimon Corazon Aquinon nousuun presidentiksi.
Persian valtakunnan 2500-vuotisjuhla Englannin kuningatar Elisabet II ei saapunut juhliin. Häntä edustivat Prinssi Philip, Edinburghin herttua ja prinsessa Anne. Myöskään Yhdysvaltain presidentti Richard Nixon ei tullut juhliin, vaan häntä edusti varapresidentti Spiro Agnew. Lisäksi kutsutuista saapumatta jättivät Ranskan presidentti Georges Pompidou (edusti pääministeri Jacques Chaban-Delmas), Ruotsin kuningas Kustaa VI Aadolf (edusti kruununprinssi Kaarle Kustaa) ja Espanjan hallitsija Francisco Franco (edusti prinssi Juan Carlos), Filippiinien presidentti Ferdinand Marcos (edusti puoliso Imelda Marcos).
Persian valtakunnan 2500-vuotisjuhla oli 1900-luvun suurimpia yhteiskunnallisia tapahtumia, ja siihen saapui monia kuninkaallisia ja valtionpäämiehiä. Juhlaa arvosteltiin kalliiksi. Monet sanoivat, että raha olisi ollut parempi sijoittaa esimerkiksi yhteiskunnan palveluiden kehittämiseen. Arvostelun takana olivat länsimainen media sekä ajatollah Khomeini.
Ferdinand Porsche Ferdinand Porsche syntyi saksankieliseen perheeseen Vratislaviceen, Böömiin, entiseen Itävalta-Unkariin (nyk. Tšekki).
Subcomandante Marcos Toukokuun 25. päivänä vuonna 2014 Subcomandante Marcos palasi julkisuuteen viiden vuoden tauon jälkeen ja piti puheen otsikolla "Entre la luz y la sombra". Puheessa hän ilmoitti, ettei Subcomandante Marcosina tunnettua hahmoa kyseisestä päivästä lähtien enää ole olemassa. Jatkossa Marcos sanoi olevansa Subcomandante Insurgente Galeano, kunnianosoituksena toukokuun 2. päivä 2014 murhatulle zapatisti-opettajalle José Luis Solís Lópezille, joka tunnettiin nimellä Galeano. Puheessaan Marcos sanoi, "Ajattelemme, että jonkun meistä täytyy kuolla, jotta Galeano eläisi." Marcos jätti kuitenkin epäselväksi, mikä tulee olemaan Subcomandanten Insurgente Galeanon rooli tulevaisuudessa. Jäähyväispuheessaan Marcos kertoi varsin paljon niistä tekijöistä, jotka saivat zapatistit aikoinaan kehittämään myyttisen Marcos-hahmon. Hän myös kertoi, että monet Marcosiin liitetyt huhut olivat heidän itsensä alulle panemia.
Ferdinand I (Sisilia) Ferdinand syntyi Sisilian ja Napolin kuninkaan Kaarle VII:n kolmantena poikana. Kun Kaarle vuonna 1759 peri lapsettomana kuolleelta veljeltään Ferdinand VI:ltä Espanjan kuninkuuden, hän luovutti Sisilian ja Napolin kuningaskunnat kahdeksanvuotiaalle pojalleen Ferdinandille. Ferdinand avioitui Maria Karoliinan, keisari Frans I:n tyttären ja muun muassa Ranskan kuningattaren Marie Antoinetten sisaren, kanssa.
Kun Ferdinandin serkku Ludvig XVI ja Maria Karolinan sisar Marie Antoinette surmattiin Ranskan suuren vallankumouksen päätteeksi, he liittyivät Ranskan vastaiseen joukkoon. Vuonna 1798 Ferdinand kokosi armeijan ja marssi Roomaan, mutta Ranskan ylivoiman edessä hän pakeni laivalla Sisiliaan ja jätti Napolin Ranskan valloitettavaksi. Ranska luovutti Napolin Partenopean tasavallalle. Ferdinandin onnistui kuitenkin saada Napoli takaisin itselleen vuonna 1799.
Ferdinand von Wright Ferdinand von Wright syntyi 19. maaliskuuta 1822 Kuopion pitäjässä von Wrightin sukuun monilapsisen perheen kuopukseksi. Hänen vanhempansa olivat majuri Henrik Magnus von Wright ja Maria Elisabeth Tuderus. Von Wrightin taiteilijaveljessarjaan kuuluivat myös Ferdinandin isoveljet Magnus ja Wilhelm.
Keltainen vallankumous Presidentinvaalit 1986 järjestettiin 7. helmikuuta ja Marcos voitti päävastustajansa Corazon Aquinon. Oppositio syytti kuitenkin Marcosia laajamittaisesta vaalivilpistä. Filippiinien katolilaisen kirkon kardinaali Jaimie Sin kääntyi Aquinon puolelle ja kirkon "Radio Veritas" -radioasemasta tuli tärkeä opposition äänitorvi. Myös sympatiat länsimaissa olivat kääntyneet lopullisesti Marcosia vastaan. Armeija jakautui Marcosin kannattajiin ja vastustajiin. Sadattuhannet filippiiniläiset osoittivat mieltään Marcosia vastaan. Mielenosoittajia vastassa olivat Marcosin puolella olleet sotilaat, joista osa loikkasi kapinallisten puolelle. Kapinallisiin liittyivät esimerkiksi seitsemän taisteluhelikopterin miehistöt, vaikka aluksi oli näyttänyt siltä, että ne alkaisivat tulittaa väkijoukkoja. Loppujen lopuksi väkivaltaisilta yhteenotoilta sotilaiden ja mielenosoittajien välillä vältyttiin. Osapuolten välille muodostui räjähdysherkkä pattitilanne, joka päättyi lopulta Marcosin paetessa maasta Yhdysvaltojen painostuksesta Havaijille 25. helmikuuta. Marcos vietti sittemmin loppuelämänsä maanpaossa.
Filippiinien historia Ääntenlaskun jälkeen sekä Marcos että Aquino julistautuivat vaalien voittajaksi. Opposition mukaan Marcos oli syyllistynyt vaaleissa räikeään vaalivilppiin ja väitti että Aquino oli vaalien voittaja. Yhdysvallat ehdotti vallanjakoa Marcosin ja opposition kesken, mutta Aquino kieltäytyi ehdottomasti yhteistyöstä Marcosin kanssa. Molemmat ehdokkaat ilmoittivat vannovansa virkavalansa helmikuun 25. päivänä. Maan ammattiyhdistysliike ilmoitti myös aloittavansa yleislakon, mikäli Marcos ei luovu vallasta.
Filippiinien historia Marcos kielsi yksinvaltaan noustuaan kaikki puolueet, hajotti maan kongressin ja keskitti vallan itselleen. Puolueiden sijaan perustettiin vuonna 1976 Marcosin toimesta Uusi yhteiskuntaliike, KBL, joka toimi näennäisenä parlamenttina. Poikkeustilalain oikeuttamana Marcos vangitutti poliittisia vastustajiaan ja kuka tahansa saattoi joutua vangituksi tai pidätetyksi. Marcosin hallinto näki kaikkialla uhkia ja pelkkä epäily hallinnon vastaisista toimista riitti vangitsemiseen ja kidutukseen. On arveltu että ainakin 1500 ihmistä sai surmansa ja kymmeniä tuhansia kidutettiin tai katosi Marcosin julistaman poikkeustilan aikana. Marcosin Diktatuurin myötä maan talouskehitys kääntyi kurjistumiseksi.
Valentín Paniagua Valentín Paniagua syntyi Cuzcossa, jossa kävi koulunsa ja opiskeli lakia Universidad Nacional San Antonio Abadissa. Hän jatkoi opintojaan Limassa Universidad Nacional Mayor de San Marcosissa.
Keltainen vallankumous Marcosin ja häntä tukeneiden liikemiesten toiminta herätti lopulta esimerkiksi Maailmanpankin, Kansainvälisen valuuttarahastojen ja Yhdysvaltojen huomion. Marcosin kannatusta Yhdysvalloissa ja sokeriparonien keskuudessa laskivat myös Marcosin kiihtyvät sotatoimet Mindanaon muslimeja ja kommunistien aseellista haaraa Uutta kansanarmeijaa vastaan. Sokeriruokoviljelmät kärsivät sissien toiminnasta ja Yhdysvallat huolestui tukikohdistaan Clarkissa ja Subic Baylla. Vuonna 1980 Marcos joutuikin vapauttamaan joitakin poliittisia vankeja, kuten Yhdysvaltoihin sittemmin siirtyneen Benigno Aquinon. Vuonna 1981 järjestettiin uudet presidentinvaalit, jotka Marcos voitti. Noin 40 % filippiiniläisistä oli kuitenkin boikotoinut vaaleja. Aquino palasi Yhdysvalloista 21. elokuuta 1983, mutta hänet murhattiin ampumalla jo lentokentällä. Maan oppositio yhdistyi Marcosia vastaan Aquinon lesken Corazon Cojuangco Aquinon johdolla. Samalla Marcosin terveydentila oli horjunut, mutta hän päätti kuitenkin kasvavan kritiikin edessä järjestää uudet presidentinvaalit vuonna 1986.
Ferdinand I Habsburg Kun Ferdinandin lanko, Unkarin, Böömin ja Kroatian kuningas Ludvig II sai surmansa, osa Unkarin ylhäisöstä tuki Ferdinandia uudeksi kuninkaaksi. He toivoivat hänen karkoittavan turkkilaiset veljensä keisari Kaarle V:n tuella. Alempi aateli tuki kotimaista vaihtoehtoa János Szapolyaita. Niinpä molemmat julistautuivat kuninkaiksi, eikä kummallakaan ollut riittävästi voimia että olisi voinut syrjäyttää toisen. He solmivat sopimuksen, että Ferdinandista tulisi lapsettoman Szapolyain kruununperijä. Szapolyai meni vanhoilla päivillään naimisiin ja sai lapsen joten sopimus raukesi. János Szapolyai kuoli samana vuonna 1540 kun hänen poikansa János Zsigmond syntyi. Ferdinand I Habsburg vaati Unkarin kruunua, mutta Suleiman Suuri esiintyi pienen János Zsigmondin suojelijana ja valloitti maan keski- ja eteläosat jättäen Ferdinandille vain maan länsiosat.
Subcomandante Marcos Lempinimi Marcos on kunnianosoitus hänen sotilastulessa kuolleelle ystävälleen. Marcosin todellinen henkilöllisyys on hämärän peitossa, Meksikon hallitus uskoo Marcosin olevan Rafael Sebastián Guillén Vicente -niminen Tamaulipasin osavaltiosta kotoisin oleva vuoden 1968 murhatöiden radikalisoima entinen korkeakouluopettaja.