mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Hassan II Kuninkaalle uskolliset joukot kukistivat kapinan, ja kuningas antoi sisäministeri Muhammed Oufkirille rajattomat valtuudet puhdistuksiin. Noin 158 sotilasta, jotka osallistuivat kapinaan, oli kuollut ja 659 oli vangittu. Kymmenen korkeaa marokkolaista upseeria teloitettiin 13. heinäkuuta. Teloitetuista neljä oli kenraaleja, joita syytettiin kaappausyrityksestä.
Kyproksen historia Saarelle muutti lukuisia juutalaisia, jotka aloittivat kapinan Roomaa vastaan 116. Kapina kukistettiin ja keisari Hadrianus määräsi juutalaiset karkotettaviksi. Vuonna 313 Milanon edikti takasi kristityille uskonnon harjoittamisen vapauden ja kyproslaiset piispat osallistuivat Nikean kirkolliskokoukseen vuonna 325.
Ruugit Ruugit asuivat jonkin aikaa Pommerissa, missä heidän uskotaan antaneen nimensä Rügenille. 300-luvun alkupuolella he muuttivat etelään Tisza-joen yläjuoksulle nykyisessä Unkarissa. Myöhemmin Ruugit joutuivat hunnien valloittamiksi ja osallistuivat Attilan sotaretkeen vuonna 451. Attilan kuoltua ruugit nousivat kapinaan ja perustivat oman valtakunnan nykyisen Itävallan alueelle.
Ivano-Frankivsk Kaupunki joutui Puolan ensimmäisessä jaossa 1772 Itävallalle (vuodesta 1867 Itävalta-Unkari), jolloin Puolasta lohkottu alue järjestettiin Galitsian ja Lodomerian kuningaskunnaksi, jonka pääkaupunki oli Lviv (Lemberg). Stanislavivilaiset osallistuivat myös Euroopan hullun vuoden kapinaan 1848 Itävaltaa vastaan. Kaupunkiin järjestettiin riippumaton neuvosto, oma järjestyskaarti ja lehti alkoi ilmestyä.
Zonianá Zonianálaiset osallistuivat vuoden 1770 kapinaan saaren etelärannikon Sfakiássa laivanvarustaja Daskalogiánniksen johdolla. Daskalogiánniksen oli tarkoitus saada apua venäläisiltä, joiden oli tarkoitus harhauttaa osmaneita toisaalla. Osmanit kukistivat kapinan ja Daskalogiánnis tapettiin. Vuonna 1821 M. Melitakas -niminen Zonianán asukas taisteli osmaneita vastaan Kreetalla, mutta haavoittui taistelussa Brahímossa eli nykyisessä Peramássa ja kuoli myöhemmin.
Matruusi Vuoden 1917 maaliskuun vallankumouksessa matruusit osallistuivat merkittävästi levottomuuksiin tappaen useita upseereitaan. Kevään ja kesän aikana matruuseista koostuneet osastot osallistuivat työväenliikkeen radikaalisiiven toimintaan. Näkyvin yksittäinen venäläismatruusien poliittinen teko oli Alfred Kordelinin murha. Venäjän laivaston Helsinkiin sijoitettujen yksiköiden miehistö toimi myös eräissä merkittävissä poliittisissa tehtävissä vuoden 1917 aikana. Muun muassa Suomen viimeinen kenraalikuvernööri oli matruusi.
Bolševikkeja kannattaneet matruusit osallistuivat lokakuun vallankumoukseen heti alusta alkaen. Bolševikkivallankaappajien aloitussignaalina toimi aamuvarhaisella 7. marraskuuta 1917 panssarilaiva Aurolta kohti Talvipalatsia ammuttu tykinlaukaus, jota vuosina 1917–1991 pidettiin neuvostolaivaston syntyhetkenä. Myöhemmin Venäjän sisällissodassa matruuseista muodostetut jalkautetut osastot taistelivat useissa tärkeissä taisteluissa. Saksan laivaston matruusit vaikuttivat puolestaan Saksan muuttumiseen tasavallaksi kapinoimalla 1919. Venäjän laivaston poliittinen rooli katosi vuonna 1921, kun menševikkejä kannattaneet merisotilaat aloittivat Kronstadtin kapinan yhä itsevaltaisemmaksi muuttuvaa bolševikkihallitusta vastaan. Kapina kukistettiin verisesti, ja henkiinjääneet pakenivat jään yli Suomeen.
Brasilian alkuperäiskansat Brasilian alkuperäiskansat ovat ihmisryhmiä, joiden esi-isät asuivat nykyisen Brasilian alueella jo ennen eurooppalaisten tuloa.
Janitsaarit Janitsaarien sotilaallinen alamäki alkoi 1500-luvulla, kun he saivat luvan mennä naimisiin ja ottaa muita töitä. Janitsaarit alkoivat ajaa valtakunnan sijasta omia etujaan ja he osallistuivat useaan kapinaan ja vallankumoukseen. Lopulta sulttaani Mahmud II alkoi pelätä janitsaarien liian suurta valtaa ja teloitutti nämä vuonna 1826.
Janitsaareilla oli oma marssimusiikkityylinsä, mehter. Musiikkiperinnettä pidetään yhä yllä nykyisessä Turkissa.
Dagestan Dagestanin alkuperäiskansat muodostavat noin 80 % maan väestöstä. Nämä Dagestanin alkuperäiskansat puhuvat yli 30 kieltä, mutta vain kuusi niistä on kirjakieliä. Ja pelkästään näissä kuudessa kielessä on yli 40 murretta.
Vasemmistososialistivallankumouksellisten kapina Popov oli koonnut komentamansa hänelle uskollisen joukko-osaston ("otrjad") alkujaan maaliskuussa 1918 Helsingistä ja siihen kuului pataljoonan verran suomalaisia punaisia, jotka siten osallistuivat keskeisessä roolissa myös itse kapinaan. Jopa tuhat miestä, konekiväärijoukkueen, ratsuväkiosaston ja kuuden tykin patterin käsittäneen suomalaispataljoonan komissaarina toimi metallimies Kalle Lukander (”Kalle Lukka”). Popovin määräyksestä venäjää taitamattomat suomalaiset muun muassa miehittivät Tšekan päämajan Lubjankan ja vangitsivat siellä Tšekan varapuheenjohtaja Martin Latsisin ("Martin Lācis") ilmeisesti käsittämättä minkälaisessa hankkeessa olivat mukana. Kapinan kukistamisen yhteydessä suomalaiset taistelivat viimeiseen asti ja kertoman mukaan Salo-niminen sotilas jopa ampui yksinään tykillä osumia Kremliin. Joitain suomalaisia teloitettiin kapinan kukistamisen jälkeen, mutta suurin osa ei saanut rangaistusta, koska he kertoivat luulleensa taistelevansa venäläisiksi naamioituneita saksalaisia vastaan eivätkä todellisuudessa kannattaneet kapinaa.
Viaporin kapina Samaan aikaan järjestettiin Helsingissä kapinaa suunnitellut salainen kokous, johon bolševikkien lisäksi osallistuivat muun muassa esereiden taistelujärjestön johtajat Viktor Tšernov ja Jevno Azef. Heistä jälkimmäinen oli kuitenkin todellisuudessa tsaarin salaisen poliisin Ohranan ilmiantaja. Mukana oli lisäksi punakaartin johtaja Johan Kock sekä ilmeisesti myös suomalaisia sosiaalidemokraatteja, kuten Otto Wille Kuusinen sekä Yrjö Sirola. Kapina päätettiin lopulta aloittaa Viaporissa ja Kronstadissa samanaikaisesti 10. elokuuta 1906. Helsingissä oli tuolloin yhteensä noin 7 000 venäläistä sotilasta, joista Viaporiin oli sijoitettu puolet. Heistä noin 1 800 oli tykkimiehiä, 1 500 jalkaväkeä ja 250 miinoittajia. Kock lupasi kapinallisille punakaartin tuen, mutta hänen suunnitelmansa osoittautuivat kuitenkin liian optimistisiksi. Vaikka kartiin kuului parhaimmillaan jopa 25 000 miestä, vain pienellä osalla oli aseistusta, eivätkä he muodostaneet taistelukykyistä armeijaa.
Australian alkuperäiskansat Australian alkuperäiskansat ovat Australian alkuperäistä väestöä. Vuoden 2006 väestönlaskennassa Australian alkuperäisasukkaiden eli aboriginaalien määrä oli yhdessä Torresinsalmen saarten alkuperäisasukkaiden kanssa 455 031, joka on 2,3 prosenttia Australian väkiluvusta.
Guinea-Bissau Armeijan kapina vuonna 1998 johti veriseen sisällissotaan, johon myös Guinea ja Senegal osallistuivat. Sisällissota päättyi 7. toukokuuta 1999 sotilaskaappaukseen, joka syrjäytti maan pitkäaikaisen presidentin João Bernardo Vieiran. Väliaikaisesti valtaan nousi kenraali Ansumané Mané, joka luovutti vallan Malam Bacai Sanhálle ja tämän väliaikaishallitukselle. Uusien vaalien jälkeen oppositiojohtaja Kumba Ialá nousi presidentiksi helmikuussa 2000, mutta syrjäytettiin kaappauksella syyskuussa 2003. Valtaan nousi armeijan tuella Veríssimo Correia Seabra.
Miamit Sodan päättyminen englantilaisten voittoon ei merkinnyt levottomuuksien loppumista. Keväällä 1763 miamit saivat ottawien päälliköltä Pontiacilta viestinviejän tuoman sotavyön merkiksi englantilaisia vastaan suunnatusta suuresta intiaanikapinasta. Aluksi miamit kieltäytyivät. He muuttivat myöhemmin mieltään kuullessaan millaiset määrät eri heimojen sotureita oli lupautunut mukaan Pontiacin kapinaan. Miamit osallistuivat kahden linnakkeen valtaamiseen, mutta eivät olleet halukkaita osallistumaan brittien teurastukseen, vaan kohtelivat vankejaan lempeästi. Yhdysvaltain itsenäisyyssodassa miamit asettuivat Englannin puolelle siirtolaisia vastaan.
Teutoburgin taistelu Augustus nimitti Publius Quinctilius Varuksen Germanian maaherraksi vuonna 7. Varus aloitti heti alueen voimakkaan roomalaistamisen. Hän sovelsi roomalaisia lakeja ja suhtautui muutenkin germaaneihin kuin alistettuun kansaan. Tämä raivostutti ylpeät germaanit, ja he ryhtyivät suunnittelemaan vastarintaa. Salassa valmistellun kapinan johtoon nousi nuori keruskiylimys Arminius, joka oli Rooman kansalainen ja tunsi roomalaisten taistelutavat, sillä hän oli palvellut Rooman armeijassa. Kapinaan osallistuivat keruskien lisäksi khattit ja brukterit sekä muutamat muut heimot.
Kampus Greek Casey, Ashleigh ja Evan valmistuvat Calvinin ja Rebeccan sopeutuessa uusiin virkoihinsa talojensa presidentteinä. Casey saa selville oikeat syyt, miksei päässytkää CRY:n lakitieteelliseen ja saadessaan hyväksymiskirjeen, päättää jäädä ZBZ:n kotiäidiksi opiskellessaan samalla lakia. Ashleigh palaa ZBZ:n kertoen saaneensa potkut työstään New Yorkissa, mutta paljastaen myöhemmin vain lähteneensä oltuaan yksinäinen. Samaan aikaan Cappie yrittää palata yhteen Caseyn kanssa ja lupaakin muuttua, jotta jonakin päivänä hän ansaitsee Caseyn tyttöystäväkseen. Calvin kärsii valehtelun seurauksista Omega Chin presidenttinä, Dalen hakiessa Omega Chin tulokkaaksi. Samaan aikaan Kappa Taut menettävät tulokkaansa yhtä lukuun ottamatta; Peter Parks, jonka isä on "Joshua Whopperin" keksijä. Ilmoitettuaan filosofian pääaineekseen, Cappie päättää valmistua tänä lukuvuonna ollakseen caseyn kanssa. Saatuaan selville Omega Chin käyttäneen häntä vain kostona Kappa Taulle, Dale eroaa Omega Chista. Dale palasi yhteen Lauran kanssa, Katherine ja Beaver aloittivat suhteen ja Lasker Parksin halutessa tuhota Kappa Taun talon rakentaakseen kuntosalin, kaikki osallistuivat mielenosoitukseen pelastaakseen talon. Casey, Evan ja Cappie sopivat riitansa ja Cappie julisti Rustyn uudeksi presidentiksi. Kappa Taun talo tuhottiin, mutta Rusty vannoi löytävänsä uuden. Casey lopettiopintonsa lakikoulussa lähteäkseen Cappien kanssa Washingtoniin. Cappien oikea nimi paljastettiin sarjan viimeisessä jaksossa: Captain John Paul Jones. Viimeisessä otoksessa Rebecca, Evan, Rusty, Ashleigh, Dale ja Calvin vilkuttavat hyvästiksi Caseyn ja Cappien ajaessa yhdessä pois.
Arktisen alueen alkuperäiskansat Arktisen alueen alkuperäiskansat ovat arktisella alueella eläviä alkuperäiskansoja. Arktisen alueen määritelmiä on useita. Alueen noin neljästä miljoonasta asukkaasta noin kymmenesosa kuuluu alkuperäiskansoihin. Arviot lukumäärästä vaihtelevat, sillä alkuperäisyyden määritelmästä käydään keskustelua. Samoin on eri käsityksiä siitä, mitkä ovat erillisiä alkuperäiskansoja.
Kanadan alkuperäiskansat Kanadan alkuperäiskansat ovat Kanadan alkuperäisasukkaita. Heidät jaetaan kolmeen ryhmään, "ensimmäisiin kansakuntiin" ( ), inuiitteihin ja métisseihin. Ensimmäisiin kansakuntiin luetaan kaikki alkuperäisasukkaat, jotka eivät ole arktisilla alueilla asuvia inuiitteja eivätkä osittain eurooppalaisperäisiä métissejä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että he olisivat kielellisesti tai kulttuurisesti keskenään samaa alkuperää.
Arktisen alueen alkuperäiskansat Kanadassa arktisten alueiden väestöstä noin puolet (yli 20 000 henkeä) kuuluvat alkuperäiskansoihin, Grönlannissa he ovat enemmistönä. Venäjällä asuu virallisten tietojen mukaan noin 50 000 alkuperäiskansojen edustajaa, mutta YK:n tiedotteessa vuodelta 2009 arvioitiin siellä asuvan 44 alkuperäiskansan noin 250 000 jäsentä.
Dejima Mahtava shōgun Tokugawa Iemitsu määräsi vuonna 1634 keinotekoisen saaren rakennettavaksi portugalilaisten kauppiaiden käyttöön. Rakennustyöt valmistuivat vuonna 1636 Nagasakin varakkaimpien kauppiaiden rahoituksella. Shimabaran kapina johon kristityt japanilaiset osallistuivat aktiivisina, kukistettiin hollantilaisten tuella. Kapinan jälkeen portugalilaiset ja muut katolisten kansojen edustajat karkotettiin Japanista. Vuonna 1638 shogunaatti määräsi, että Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian ("Vereenigde Oostindische Compagnie, VOC") oli siirrettävä kaikki liiketoimensa Hiradon satamasta Dejimaan vuoteen 1641 mennessä. Sen jälkeen ulkomaankauppaa käytiin vain Hollannin ja Kiinan kanssa.
Arktisen alueen alkuperäiskansat Arktisen alueen alkuperäiskansojen lainsäädännöllinen asema vaihtelee maasta toiseen. Norjassa saamelaiset on luokiteltu alkuperäiskansaksi, mutta Suomessa heillä on vain kielivähemmistön asema. Kanadassa Nunavutin territorio perustettiin inuittien vaatimasta maa-alueesta. Venäjällä muun muassa alkuperäiskansojen elintavat ja kulttuurit ovat paikoin hyvinkin ahtaalla, ja taloudelliset hankkeet ajavat toisinaan näiden oikeuksien ohi.
Varjagikaarti Varjagit osallistuivat Isaak I Komnenoksen ja Romanos IV Diogeneen sotaretkiin. He taistelivat myös Manzikertin taistelussa vuonna 1071, kun seldžukkien sulttaani Alp Arslan kukisti Bysantin armeijan. Tappion jälkeisessä sisällissodassa monet katkeroituneet varjagit palvelivat usurpaattori Nikeforos Bryennioksen joukoissa, mutta keisari Nikeforos III Botaniatesin lähettämä sotapäällikkö Aleksios Komnenos kukisti hänet. Keisarien Mikael VII:n (hallitsi 1071–1078) ja Nikeforos III:n (hallitsi 1078–1081) aikana varjagit toimivat eliittijoukkoina Bysantin pienessä armeijassa. Varjageja osallistui myös Basilakioksen kapinaan vuonna 1079.
Lief Newby Fitzroy Crozier Lief Newby Fitzroy Crozier (11. kesäkuuta 1846 – 25. helmikuuta 1901) (Tunnettiin myös nimellä: L.N.F. Crozier) oli kanadanirlantilainen Kanadan armeijan upseeri ja Kanadan ratsupoliisin ylivalvoja. Hänet muistetaan parhaiten roolistaan Saskatchewanin kapinan kukistamisessa vuonna 1885, kapinassa Louis Rielin johtamat métisit taistelivat Kanadan hallituksen joukkoja vastaan nykyisen Saskatchewanin provinssin alueella.
Melfort Kaupungin talous perustuu maatalouteen ja sen palveluihin. Melfortin läheisyydessä sijaitsee useita teurastamoja, myllyjä, viljankäsittelylaitoksia, maatalouskemikaalien toimittajia ja koillisen Saskatchewanin suurin vilajavarasto. Maatalouskoneiden myynti on suurin kaupan sektori kaupungissa. Kaupungin talousalueella asuu kaikkiaan 60 000 asukasta ja se on koillisen Saskatchewanin keskus. Matkailu on alueen toinen tärkeä sektori. Turistit käyttävät vuosittain noin 9-12 miljoonaa dollaria alueen palveluihin.
Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus 3. heinäkuuta 2018 Euroopan unionin kansanedustajat hyväksyivät päätöslauselman, jossa he vaativat kaikilta EU:n jäsenvaltioilta sopimuksen voimaansaattamista eli ratifiointia. He vaativat, että EU varmistaa alkuperäiskansojen oikeuksien kunnioittamisen sen kauppapolitiikassa, sijoituksissa ja kehityshankkeissa; että EU varmistaa, että alkuperäiskansat ovat mukana tekemässä päätöksiä, jotka vaikuttavat heihin ja heidän maihinsa; että alkuperäiskansat on otettava mukaan suunnitelmiin, joilla pyritään puuttumaan ilmastonmuutokseen; sekä maailman alkuperäiskansojen oikeuksien täysimääräistä tunnustamista ja suojelua.
Luettelo Saskatchewanin kunnista Provinssin harvaanasuttuun pohjoisosaan on muodostettu Pohjois-Saskatchewanin hallintopiiri, joka tuottaa osan alueen kunnallispalveluista. Hallintopiirin alueella asuu noin 37 000 ihmistä suunnilleen 45 asutuskeskuksessa. Näistä 24 on järjestäytynyt pohjoisen erityiskunniksi. Kuntia on kolmea eri tyyppiä:[ "northern town", "northern village" ja "northern hamlet". Asustuskeskus voi muodostaa kunnan, mikäli siellä asuu vähintään 50 ihmistä ja keskuksessa on vähintään 25 kiinteistöä.
Lloydminster Lloydminster on 24 028 asukkaan (2006) kaupunki Albertan ja Saskatchewanin provinssien rajalla, Kanadassa. Kaupunki sijaitsee osittain kummankin provinssin alueella. Se ei kuitenkaan ole, muiden samanlaisten rajakaupunkien tavoin, muodostunut kahdesta sisarkaupungista, vaan kaupunkia johtaa yksi pormestari ja kaupunginhallitus. Kaupungin asukkaista 15 910 (2006) asuu Albertassa ja 8 118 (2006) Saskatchewanissa. Kaupungin muodostamalla metropolialueella asuu kaikkiaan 27 023 asukasta (2006).
Melville (Saskatchewan) Melville on kaupunki Kanadassa, Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee itäisessä Saskatchewanissa, noin 144 kilometriä itään provinssin pääkaupungista, Reginasta, 43 kilometriä lounaaseen Yorktonista ja 97 kilometriä länteen Manitoban rajalta. Melvillen väkiluku oli 4 149 asuksta vuonna 2006. Kaupungin väkiluku on ollut laskussa viimeisten vuosien aikana, vuonna 1996 kaupungissa oli vielä 4 646 asukasta ja vuonna 2001 enää 4 453 asukasta.
Estevan Kaupungin ja sitä ympäröivän alueen tärkeimmät työllistäjät ovat hiilikaivos ja voimalat, öljyntuotanto sekä maatalous. Tärkeimpiä luonnonvaroja ovat savi, kivihiili, maakaasu ja öljy. Alueen voimalat tuottavat noin puolet koko Saskatchewanin provinssin sähköntarpeesta. Kaupunkia kutsutaan Saskatchewanin energiapääkaupungiksi. Estevanin lähialueilla sijaitsee kaikkiaan 6 000 öljylähdettä. Energiatuotannon ohella maatalous on alueen merkittävä työllistäjä ja teollisuudenala. Maatalouden tärkeimpiä tuotteita ovat vehnät, öljykasvit, nautakarja, hevoset, vapiti, villisika ja biisoni.
Malesian väestö Muut bumiputrat, eli Malesiassa asuvat alkuperäiskansat, muodostavat maan väestön vähemmistön. Malakan niemimaalla asuvat alkuperäiskansat, orang aslit, ovat keskittyneet maan sisäosiin, minne he ovat siirtyneet rannikoille keskittyneen malaijiasutuksen tieltä. Orang aslit ovat yleisnimitys Malakan niemimaan alkuperäiskansoille, joita ovat semangit, protomalaijit ja senoit. Semangit, joita kutsutaan myös negritoiksi, asuvat maan pohjoisosassa, protomalaijit eteläosassa ja senoit keskiosissa. Semangien väkiluku on noin 3 500, protomalaijien noin 50 000 ja senoiden noin 60 000.
Alkuperäiskansa Alkuperäiskansa on määritelty esimerkiksi kansainvälisen työjärjestön ILO:n yleissopimuksessa numero 169. Sen mukaan näille kansoille on ominaista, että ne polveutuvat väestöstä, joka maan valloituksen tai asuttamisen tai nykyaikaisen kansallisvaltion muodostumisen aikaan asui maassa. Toiseksi alkuperäiskansat ovat eläneet pitkälti riippumattomina aluetta hallitsevasta valtiosta ja säilyttäneet kielelliset, kulttuuriset ja yhteisölliset ominaispiirteensä ainakin osittain ympäröivästä valtakulttuurista erillisinä. Tällaiset määritelmät ovat kuitenkin tulkinnallisia. Saamelaisille on myönnetty alkuperäiskansan asema Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä. Näistä maista vain Norja on ratifioinut ILO:n sopimuksen.
Ihmisoikeudet Suomessa Saamelaisten asema alkuperäiskansana ja kulttuuri-itsehallinto on tunnustettu Suomen perustuslaissa. Perustuslain 17 §:n 3 momentin mukaan saamelaisilla on alkuperäiskansana "oikeus ylläpitää ja kehittää omaa kieltään ja kulttuuriaan". Sen lisäksi perustuslaissa turvataan saamelaisten kotiseutualueella kieltään ja kulttuuriaan koskeva itsehallinto, jota toteuttaa Saamelaiskäräjät. Saamelaisalue kattaa Inarin, Utsjoen ja Enontekiön kunnat sekä Sodankylän Vuotson paliskunnan alueen. Saamen kieli sai virallisen aseman vuonna 1992, kun säädettiin saamelaisten kielilaki. Uusi kielilaki tuli voimaan 2004.
Shoshonit Seuraavien vuosien aikana pieganit suunnittelivat kostoretken shoshoneita vastaan ja pyysivät apua eteläisen Saskatchewanin creiltä ja assiniboineilta. Noin vuonna 1740 tapahtunut taistelu Saskatchewanin tasangoilla oli tuona ajankohtana ainutlaatuinen. Toisensa kohtasi kaksi täysin erilaista ryhmää. Hevosilla nopeasti liikkuva shoshonisoturien joukko ratsasti lännestä. Jalkaisin etenevä tuliasein varustautunut assiniboinien, creiden ja pieganien muodostama armeija tuli idästä. Itäisen sotajoukon tuliaseet osoittautuivat voitokkaiksi, sillä kun shoshoneilta ammuttiin hevoset alta heidän taistelutahto romahti ja he hävisivät yhteenoton.
Saamelaiset Euroopan unionin alueella saamelaiset ovat ainoa alkuperäiskansa. Saamelaisten asema alkuperäiskansana ja kulttuuri-itsehallinto on tunnustettu Suomen perustuslaissa. Perustuslain 17 §:n 3 momentin mukaan saamelaisilla on alkuperäiskansana "oikeus ylläpitää ja kehittää omaa kieltään ja kulttuuriaan". Sen lisäksi perustuslaissa turvataan saamelaisten kotiseutualueella kieltään ja kulttuuriaan koskeva itsehallinto, jota toteuttaa Saamelaiskäräjät. Saamelaisalue kattaa Inarin, Utsjoen ja Enontekiön kunnat sekä Sodankylän Vuotson paliskunnan alueen. Saamen kieli sai virallisen aseman vuonna 1992, kun säädettiin saamelaisten kielilaki. Uusi kielilaki tuli voimaan 2004.
Saskatchewan Ennen eurooppalaista asutusta Saskatchewanissa asuivat Athabaska-, Algonquia- ja Sioux-heimot. Ensimmäinen Saskatchewaniin saapunut eurooppalainen oli vuonna 1690 saapunut Henry Kelsey, joka yritti käydä turkiskauppaa provinssin alkuasukkaiden kanssa. Hän totesi ettei provinssin ilmasto ollut ihmisasutukselle kelvollinen - talvet olivat aivan liian kylmiä ja kesät liian kuumia. Useat nykyiset saskatchewanilaiset ovat aivan samaa mieltä: lämpötilat vaihtelevat rajusti, mutta -40 – -50 astetta talvella ei ole harvinaista, ja kovat tuulet saavat ilman tuntumaan vielä paljon kylmemmältä. Kesällä on usein +40 astetta ja hyttyset ovat jatkuva riesa.
Calm Air Yhtiön juuret juontavat 1950-luvulle, jolloin yhtiön perustaja Arnold Morberg kuljetti yksimoottorisella vesilentokoneellaan kalaturisteja Saskatchewanin provinssin pohjoisosassa sijaitsevalle leirilleen. Vuonna 1962 hän sai tilauslentoluvan ja aloitti lentää tarvikkeita ja paikallisia asukkaita Saskatchewanin Stony Rapidsin ympäristössä. Vuonna 1969 Morberg hankki omistukseensa Manitoban Lynn Laken kaupungissa sijainneen "Fred Chupka’s Northern Manitoba airline" -lentoyhtiön. Hän aloitti matkustajaliikenteen kaksimoottorisella DHC-6 Twin Otter -lentokoneella. Lynn Lakesta tuli yrityksen uusi kotikenttä seuraavaksi kuudeksitoista vuodeksi.
Ojibwayt Ojibwoja siirtyi 1800-luvun jälkimmäisen puoliskon aikana suurin joukoin valkoisten omistamien puutavaralaitosten palvelukseen metsätyömiehiksi ja niinkutsutuiksi "tukkijätkiksi". Vaikka uusia reservaatioita perustettiin niin Yhdysvaltoihin kuin Kanadaankin, niin ojibwojen toimeentulo osoittautui useammassa tapauksessa verrattain huonoksi.
Vastoinkäymisistä huolimatta ojibwojen lukumäärä ei milloinkaan alittanut 15 000:n rajaa. Yhtenä selityksenä tähän oli varhaisten väestönlaskentatulosten virheellisyydet. Toinen syy löytyi lukuisista seka-avioliitoista. Jo 1600-luvulla ranskalaiset turkiskauppiaat ottivat vaimoikseen nuoria ojibwatyttöjä, ja seuraavalla vuosisadalla tapa yleistyi. Jälkeläisiä kutsuttiin métiseiksi, mutta epäilemättä heitä sekaantui paljon ojibwaheimoihin. Näin väestölaskennan tulokset alkoivat näyttää liian korkeita lukemia, kun oli hyvin vaikea tehdä selkoa laskettavien puhdasverisyydestä. Ojibwoista polveutuva poliitikko Louis Riel johti vuosina 1869–70 metisien Redjoen kapinaa Kanadan hallitusta ja Anglo-Amerikkalaisia vastaan. Riel nousi ase kädessä vielä uuteen Saskatchewanin kapinaan 1880-luvulla, mutta heikoin tuloksin. Hän kuoli hirttolavalla valtiopetoksesta tuomittuna. Kanadan ranskalaisille hänestä tuli kuolemansa jälkeen palvottu sankari.
Sharice Davids Davids kuuluu winnebagojen alkuperäiskansaan.
Kap Verden saaret Kap Verden saaret (, ”Kap Verden merentakainen provinssi”) oli Portugalin imperiumiin kuulunut siirtomaa portugalilaisten Kap Verden saarten asuttamisesta vuodesta 1462 Kap Verden itsenäistymiseen vuonna 1975. Kap Verde oli asuttamaton saari ennen portugalilaisten saapumista sinne.
Swift Current Vuonna 1885 kapinajohtaja Louis Riel johti Saskatchewanissa käytyä Saskatchewanin kapinaa, jonka kukistamiseen osallistuneen Kanadan ratsupoliisin tärkeä tukikohta sijaitsi Swift Currentissa. Kapinan aikana tukikohta nousi tärkeään asemaan, sillä rautatie mahdollisti joukkojen tuomisen alueelle nopeasti. Swift Current kasvoi nopeasti rautatieaseman ympärille, ja se virallistettiin kyläksi vuonna 1903, vain viisi vuotta myöhemmin kaupungiksi (Town) ja vuonna 1914 suuremmaksi kaupungiksi (City). Toisen maailmansodan aikana kaupungissa sijaitsi taistelulentäjien koulutuskeskus. 1950-luvulla alueelta löydettiin öljyä ja maakaasua, minkä ansiosta kaupunki kasvoi voimakkaasti.
Kappa (taruolento) Myös eräässä Aku Ankan taskukirjan tarinassa, Taskarissa 264 Käteinen kiertoon, tarinassa Kappa, kappa, hei! esiintyy kappa-yhdyskunta, ja eräs kappa paremminkin.
Leipzig Kanadassa Saskatchewanin osavaltiossa on pikkukaupunki nimeltä Leipzig.
Bountyn kapina "Bountyn" kapina tunnetaan hyvin, sillä siitä jäi suuri määrä tarkkoja kirjallisia dokumentteja, kuten kirjeitä, päiväkirjoja ja muistelmia. Kapinasta on tehty elokuvat "Kapina laivalla" (1935), "Kapina laivalla" (1962), "Bounty – kapina laivalla" (1984) sekä tositelevisio-ohjelma Kapina (2017), jossa ryhmä purjehtii Bountyn laivaveneen kopiolla matkan uudelleen.
Kapina laivalla (vuoden 1935 elokuva) Kapina laivalla ("Mutiny on the Bounty", Suomessa myös nimillä "Kapina laivassa" ja "Kapina kannella") on Frank Lloydin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1935. Se perustuu James Norman Hallin romaaniin "Kapina laivassa", joka perustuu HMS Bountylla 1789 puhjenneeseen kapinaan. Pääosia esittivät Clark Gable ja Charles Laughton.
Manitobansusi Manitobansutta on tavattu Manitoban lisäksi Saskatchewanissa ja Albertan pohjoisosissa.
Jaffa (kaupunki) Kreikkalaistaustaisten Egyptin Ptolemaiosten hallitsijasuvun kaudella Jaffassa vallitsi hellenismi ja kaupunki tunnettiin ehkä tullen jumalattaren mukaan nimellä "Ioppe". Makkabealaiset valtasivat kaupungin makkabealaiskapinan aikana ja vuonna 37 eaa. se päätyi Juudean kuningas Herodesille. Kaupungin taloudellinen merkitys väheni selvästi, kun samoihin aikoihin perustettiin Caesarean kaupunki Jaffasta pohjoiseen. Uuden testamentin kirjassa Apostolien teot Jaffa ("Joppe") on paikka, jossa Pietari tekee monet ihmeistään. Kaupungin juutalaiset osallistuivat kapinaan Rooman valtakuntaa vastaan ja keisari Vespasianuksen joukot valtasivat sen kahdesti vuoden 68 eaa. paikkeilla. Kaupunki jälleenrakennettiin sodan jälkeen ja se sai uuden nimen "Flavia Ioppa". Uudet asukkaat olivat siirtolaisia muualta. Kaupunki oli kuitenkin edelleen merkittävämmän Caesarean varjossa.
Ned Kelly Edward ”Ned” Kelly (kesäkuussa 1854 tai 1855 Beveridge, Victoria – 11. marraskuuta 1880 Melbourne, Victoria) oli australialainen bushranger ja lainsuojaton. Kelly uhmasi Victorian siirtokunnan huonomaineista poliisia ja muita viranomaisia, ja siksi hänestä tuli Australiassa sankarihahmo. Kelly on säilyttänyt kansallissankarin maineensa Australiassa vielä 2000-luvullakin, ja hänet on usein kuvattu yhteiskunnallisia epäkohtia vastaan nousseena kapinallisena. Kelly oli irlantilaista sukujuurta.
Ned Kelly Mick Jagger näytteli pääosaa vuoden 1970 elokuvassa "Ned Kelly", jonka ohjasi Tony Richardson. Gregor Jordan ohjasi vuonna 2003 ilmestyneen elokuvan "Ned Kelly", jossa Kellyä näytteli Heath Ledger.
Ned Kelly (vuoden 2003 elokuva) Ned Kelly on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Gregor Jordanin ohjaama draamaelokuva, joka kertoo australialaisesta lainsuojattomasta Ned Kellystä. Häntä esittää Heath Ledger.
Ned Kelly Ned Kelly oli John ”Red” Kellyn ja Ellen Quinnin kahdeksasta lapsesta vanhin. Lapsena Ned Kelly pelasti toisen pojan hukkumasta ja sai siitä kiitokseksi pelastetun pojan perheeltä palkinnoksi vihreän silkkivyön. Ned kävi koulua Avanelissa isänsä kuolemaan joulukuuhun 1866 saakka. Hän joutui jo murrosiässä erilaisiin selkkauksiin poliisin kanssa. Ned pidätettiin vuonna 1869 kiinalaisen miehen pahoinpitelystä, mutta syytettä häntä vastaan ei lopulta nostettu. Seuraavana vuonna hänet pidätettiin jälleen, tällä kertaa epäiltynä yhteyksistä Harry Power –nimiseen rikolliseen. Syytettä ei taaskaan viety loppuun.
Ned Kelly Sidney Nolan maalasi 1940-luvulla Ned Kelly -aiheisen sarjan ekspressionistisia maalauksia, joita pidetään 1900-luvun australialaisen taiteen merkkiteoksina. Teoksia on nähtävänä Australian kansallisgalleriassa () Canberrassa. Ned Kelly esiintyy myös australialaisen Albert Tuckerin taiteessa.
Ned Kelly Kellyn perheen kotona Gretassa Victorian koillisosassa tapahtui huhtikuussa 1878 välikohtaus, jonka yhteydessä Fitzpatrick-niminen poliisikonstaapeli haavoittui. Fitzpatrickin mukaan Ned Kelly oli ampunut häntä, kun hän oli käynyt Kellyjen luona selvittelemässä erästä karjavarkautta. Kellyjen perheen mukaan perheen äiti oli lyönyt Fitzpatrickia hiililapiolla tämän lähenneltyä perheen tytärtä. Ned Kelly ei tämän version mukaan ollut edes paikalla. Sekä aikalaiset että jälkipolvet ovat epäilleet epärehellisenä alkoholistina tunnetun Fitzpatrickin kertomusta. Olipa Ned Kelly syytön tai ei, hän ei uskonut mahdollisuuksiinsa saada asiaa selvitettyä, vaan katosi erämaahan piileskelemään yhdessä Dan-veljensä kanssa. Vanhat ystävät Joe Byrne ja Steve Hart liittyivät pian heidän seuraansa. Kellyn äiti tuomittiin Fitzpatrickin todistajanlausunnon perusteella kolmen vuoden vankeuteen avunannosta murhayritykseen.
Ned Kelly A. Bertram Chandlerin romaani "Kelly Country" (1983) on vaihtoehtoinen historia, jossa kerrotaan kuvitteellisista seurauksista Australialle ja koko maailmalle, mikäli Ned Kelly olisi saanut elää.
Ned Kelly Robert Drewen romaani "Our Sunshine" (1991) oli perustana Gregor Jordanin ohjaamalle vuoden 2003 elokuvalle "Ned Kelly".
Ned Kelly Vuonna 1906 sai ensi-iltansa Melbournessa kuvattu, Charles Taitin ohjaama yli tunnin mittainen mykkäelokuva "The Story of the Kelly Gang", josta tuli kassamenestys. Elokuvasta on säilynyt nykypäiviin vain vajaa neljännes, ja se on listattu Unescon Maailmanmuisti -rekisteriin.
Ned Kelly Elokuussa 2012 Australian parlamentti ilmoitti, että Kellyn luuranko palautetaan hänen omaisilleen. Kellyn maalliset jäännökset haudattiin hänen omaistensa läsnä ollessa Gretan hautausmaalle 20. tammikuuta 2013 lähelle hänen äitinsä merkitsemätöntä hautapaikkaa. Myös Dan Kelly ja Steve Hart on haudattu samalle hautausmaalle.
Ned Kelly Peter Carey sai vuoden 2001 Booker-palkinnon historiallisesta romaanistaan "True History of the Kelly Gang" (2000), jonka on suomentanut Seppo Loponen nimellä "Kellyn kopla. Tosi tarina" (2002).
Ned Kelly Kellyn joukko saarrettiin Glenrowanissa, Victoriassa 28. kesäkuuta 1880. Poliisit piirittivät Kellyn joukkoa, joka oli linnoittautunut rouva Jonesin majataloon ja suojautunut kotitekoisin, rautalevyistä tehdyin haarniskoin ja kypärin. Kellyn rikoskumppanit kuolivat piiritystä seuranneessa tulitaistelussa. Ulos poliisit haastamaan lähtenyt Kelly sai yhteensä 28 osumaa, mutta vasta osuma suojaamattomaan jalkaan sai hänet kaatumaan. Hänet saatiin kiinni hengissä. Poliisin tappiot jäivät yhteen haavoittuneeseen.
Ned Kelly Kellyn tuomitsi kuolemaan sama tuomari, Redmond Barry, joka oli aiemmin tuominnut Kellyn äidin vankeuteen. Kelly hirtettiin 11. marraskuuta 1880 Melbournessa samassa vankilassa, jossa hänen äitinsä oli samaan aikaan kärsimässä kolmen vuoden vankeusrangaistusta vuonna 1878 sattuneen välikohtauksen vuoksi. Kellyn viimeisten sanojen kerrotaan olleen ”Ah well, I suppose it has come to this” (”Näin siinä sitten taisi käydä”) tai ”Such is life” (”Sellaista on elämä”).
Ned Kelly 26. lokakuuta 1878 Kellyn joukko yllätti Stringybark Creekin lähellä leiripaikalla olleet poliisit, jotka olivat etsimässä heitä. Tulitaistelussa kuoli kolme poliisia (Michael Kennedy, Thomas Lonigan ja Michael Scanlan). Neljäs poliisi (Thomas McIntyre) säilyi hengissä ja pääsi pakenemaan. Tapauksen jälkeen Kellyn joukko julistettiin Victorian parlamentin päätöksellä lainsuojattomaksi ja etsinnöistä muodostui massiivinen poliisioperaatio.
Ned Kelly Kellyn joukko suoritti suurta huomiota herättäneet pankkiryöstöt Euroassa (joulukuu 1878) ja Jerilderiessä (helmikuu 1879). Jälkimmäisen ryöstön yhteydessä Kelly poltti kaikki pankin velkakirjat, mikä kasvatti hänet mainettaan yhteiskunnallisia epäkohtia vastaan taistelevana kapinallisena. Kellyn jälkimaineeseen on vaikuttanut suuresti myös ”Jerilderien kirjeenä” tunnettu avoin kirje, jonka Kelly saneli Joe Byrnelle. Kelly ojensi kirjeen Jerilderien pankkiryöstön yhteydessä pankkivirkailija Edward Livingille, joka toimitti kirjeen viranomaisille, vaikka Kelly oli pyytänyt Livingiä toimittamaan kirjeen julkisuuteen. 7 391 sanan pituisessa kirjeessä Kelly perusteli toimintaansa viittaamalla kaltaistensa katolilais-irlantilaisten pienviljelijöiden huonoon asemaan suurten karjatilallisten ("Squatters") puristuksessa. Kirjettä käytettiin Kellyn oikeudenkäynnissä vuonna 1880, minkä jälkeen kirje palautettiin Livingille ja pysyi yksityisomistuksessa vuoteen 2000, jolloin kirje päätyi Victorian osavaltionkirjaston kokoelmiin.
Ned Kelly Kellyn kaula katkaistiin teloituksen jälkeen ja hänen ruumiinsa haudattiin joukkohautaan vankilan alueelle. Kellyn pääkallo oli näytteillä Old Melbourne Gaolissa lasivitriinissä, mutta kallo varastettiin sieltä vuonna 1978. Vuonna 1929 Kellyn ja muiden vankien maalliset jäännökset siirrettiin Old Melbourne Gaolista Pentridgen vankilan alueelle joukkohautaan ja Kellyn tarkka hautapaikka jäi tuntemattomaksi. Vuonna 2009 eräs maanviljelijä toimitti oikeuslääketieteilijöille pääkallon, jota hän väitti Kellyn pääkalloksi. Väitettä ei pystytty todentamaan, mutta tapauksen johdosta päätettiin yrittää Kellyn luurangon tunnistamista. Vuonna 2011 australialaiset tutkijat yhteistyössä argentiinalaisen oikeuslääketieteellisen laboratorion kanssa tunnistivat Kellyn luurangon 33 muun luurangon joukosta. Luuranko tunnistettiin muiden menetelmien ohella DNA-tutkimuksen keinoin vertaamalla luurangon DNA:ta Kellyn sisaren elossa olevasta jälkeläisestä saatuun DNA-näytteeseen. Suurin osa Kellyn pääkallosta on edelleen kateissa.
Ned Kelly Kellyn koplasta luvattu kiinniottopalkkio kasvoi ennennäkemättömään 8 000 puntaan. Maaliskuussa 1879 joukko katosi, eikä siitä kuulunut mitään yli vuoteen. Lainsuojattomuusjulistus raukesi. Kesäkuussa 1880 koplasta saatiin taas tietoa, kun Joe Byrne murhasi poliisin ilmiantajaksi paljastuneen vanhan ystävänsä Aaron Sherrittin.
Bushranger Kuuluisia bushrangereita olivat muun muassa Ned Kelly ja Frank Gardiner, joka vuonna 1862 teki Australian historian suurimman kultaryöstön.
Redmond Barry Barry kuoli lyhyen sairauden jälkeen 23. marraskuuta 1880, vain 12 päivää Ned Kellyn teloituksen jälkeen.
Redmond Barry Vuonna 1855 Barry istui tuomarina Eurekan kapinan jälkeisessä oikeudenkäynnissä, ja vuonna 1880 Barry tuomitsi Ned Kellyn kuolemaan.
Kerry Condon Kerry Condon (s. 4. tammikuuta 1983 Tipperary) on irlantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Ned Kelly" (2003) ja "Danny the Dog" (2005). Television puolella hänellä oli rooli sarjassa "Rooma".
Allan Aldous Aldous oli opettaja, radio-ohjelmien tekijä ja aikuiskouluttaja, ja hän kirjoitti monen alan tekstejä, kuten lastenkirjoja, jännityskirjoja, näytelmiä, novelleja ja kirjallisuusarvosteluja. Hän teki käsikirjoituksia radiolle, televisiolle ja teatteriin, esimerkiksi kuunnelman "Game as Ned Kelly" (1939).
Lainsuojaton (vuoden 1943 elokuva) Lainsuojaton (televisioesityksessä käytetty myös nimikettä Lainsuojattomat; ) on vuonna 1943 ensi-iltansa saanut Howard Hughesin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva, jossa sekoittuvat myös draaman, komedian ja romantiikan aineksia. Elokuvan pääosassa on Jane Russell, jonka ensimmäinen elokuva "Lainsuojaton" on. Elokuva on merkittävä Russellin läpimurtoelokuvana, ja sen myötä hänestä tuli seksisymboli ja Hollywood-legenda. "Lainsuojattoman" sivurooleissa ovat muun muassa Jack Buetel, Thomas Mitchell ja Walter Huston. "Lainsuojattoman" käsikirjoituksen laati Jules Furthman ja elokuvan tuotti Howard Hughes. Howard Hughes Productions oli elokuvan tuotantoyhtiönä.
Edna Krabappel Edna alkoi tapailla leskeksi jäänyttä Ned Flandersia 22. kauden viimeisessä jaksossa ”Miehiä menneisyydestä”. Katsojat saivat äänestää 22. ja 23. kauden välisellä tauolla Simpsonien internet-sivulla, tulisiko Nedistä ja Ednasta pysyvästi pari. Enemmistö äänesti puolesta ja suhde jatkui. Ednan ja Nedin kerrottiin menneen naimisiin 23. kauden jaksossa ”Nedna” ja Edna muutti asumaan Simpsonien naapuriin.
Ned Flanders Flanders alkoi tapailla opettaja Edna Krabappelia 22. kauden viimeisessä jaksossa ”Miehiä menneisyydestä”. Katsojat saivat äänestää 22. ja 23. kauden välisellä tauolla Simpsonien internet-sivulla, tulisiko Nedistä ja Ednasta pysyvästi pari, jolloin enemmistö äänesti puolesta. Nedin ja Ednan kerrottiin menneen naimisiin 23. kauden jaksossa ”Nedna”. Ednan ääninäyttelijä Marcia Wallace kuitenkin kuoli vuonna 2013, joten Ednan hahmo poistui sarjasta 25. kauden aikana. Ednan kohtaloa ei ole täsmennetty, mutta hänen on annettu ymmärtää olevan kuollut, joten Ned on nyt kaksinkertainen leski.
Levi Henriksen Kun Henriksenin ensimmäinen novellikokoelma "Feber" ilmestyi 2002, yleisö lumoutui heti hänen ainutlaatuisesta ja karismaattisesta äänestään. Seuraava teos oli 2003 ilmestynyt "Ned, Ned, Ned", sekin novellikokoelma. Läpimurtoteos oli 2004 ilmestynyt romaani "Lunta sataa lumen päälle joka on jo satanut". Siitä tuli myyntimenestys, ja se sai samana vuonna Norjan kirjakauppiaiden palkinnon.
Carter Brown Yates kuoli 1985 Sydneyssä. Hän sai 1997 elämäntyöstään rikoskirjallisuuden kirjoittajana postuumisti Ned Kelly -palkinnon, joka on Australian merkittävin rikoskirjallisuus-palkinto. Hänen oikealla nimellään A. G. Yates kirjoittamansa omaelämäkerta "Ready When You Are, C. B.! : The Autobiography of Alan Yates Alias Carter Brown" ilmestyi 1983.
Last Man Standing Last Man Standing on vuonna 1996 kuvattu toimintaelokuva, joka on uusintaversio Akira Kurosawan elokuvasta "Yojimbo – onnensoturi". Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, William Sanderson, Ned Eisenberg, Michael Imperioli, Bruce Dern, David Patrick Kelly, Christopher Walken, Karina Lombard ja Ken Jenkins. Elokuvan on ohjannut Walter Hill. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Sidney Nolan Nolan opiskeli taidetta Melbournessa ja alkoi maalata ammattimaisesti vuonna 1938. Hän siirtyi 1940-luvulla abstraktista taiteesta esittäviin töihin ja otti aiheesta australialaisesta mytologiasta, kuten hänen ehkä tunnetuimmassa työssään, maalaussarjassa lainsuojattomasta Ned Kellystä (1945–1947 ja 1954–1957). Nolanin taiteessa on muistoja nostattava ilmapiiri ja teoksissa on abstrakteja osia. Vuonna 1983 Nolan maalasi Sydneyn oopperan "Trubaduuri"-produktion kulissit.
Robert Ford Robert Newton Ford (31. tammikuuta 1862 – 8. kesäkuuta 1892) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka tuli tunnetuksi murhattuaan Jesse Jamesin vuonna 1882.
Jesse James Jesse Woodson James (5. syyskuuta 1847 – 3. huhtikuuta 1882) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka keräsi mainetta jo eläessään ja josta kuolemansa jälkeen tuli legenda.
Simpsonit (8. tuotantokausi) Kaupungissa riehunut hurrikaani tuhoaa Flandersien talon. Kaupunkilaiset päättävät rakentaa talon uudelleen. Ned ei kuitenkaan ole tyytyväinen lopputulokseen ja saa raivokohtauksen. Nedin ajettua itsensä mielisairaalaan, paljastuu, että Ned oli lapsena ollut yliaktiivinen ja aggressiivinen. Pitkän terapian jälkeen Ned oli saatu kiltin, mikä esti Nediä purkamasta raivoa ollenkaan. Ned opetetaan purkamaan raivonsa oikein ja niin hän pääsee takaisin ihmisten ilmoille.
Luettelo Tulen ja jään laulu -sarjan hahmoista Kirjassa "Valtaistuinpeli" Ned saa tietää Jon Arrynin kuolemasta ja että kuningas Robert on saattueineen matkalla Talvivaaraan. Robert tarjoaa Nedille Kuninkaan Kouran virkaa, mikä on valtakunnan toiseksi korkein. Ned hyväksyy tarjouksen ja lähtee maan pääkaupunkiin, Kuninkaansatamaan, yhdessä tyttäriensä Sansan ja Aryan kanssa. Pääkaupungissa hän huomaa kuningaskunnan olevan miljoonaveloissa. Kun tieto Tyrion Lannisterin vangitsemisesta saapuu pääkaupunkiin, Jaime Lannister kaksintaistelee Nedin kanssa. Taistelu keskeytyy, kun yksi kaupungin vartijoista tulee väliin ja iskee Nediä jalkaan. Tutkiessaan Jon Arrynin murhaa Ned tajuaa, että kuningasperheen lapset, Joffrey, Myrcella ja Tommen, eivät olekaan Robertin lapsia, vaan Jaimen ja Cersein insestintuotteita. Ned kertoo Cerseille tietävänsä totuuden ja pyytää tätä lähtemään kaupungista ennen kuin Robert palaa metsästysretkeltään. Robert kuitenkin haavoittuu retkellä kuolettavasti eikä Ned ehdi kertoa hänelle totuutta väitetyistä lapsistaan. Kun Robert kuolee, Joffrey julistetaan kuninkaaksi. Robertin nuorempi veli, Renly, yrittää itse pyrkiä kuninkaaksi ja pyytää Nediä kannattamaan häntä. Nedin mielestä Robertin vanhempi veli Stannis on oikea kruununperijä ja lähettää tälle viestin, jossa hän kertoo Robertin kuolemasta ja Cersein lasten isän henkilöllisyydestä. Joffrey vangitsee Nedin maanpetoksesta. Sansa pyytää, että kuningas säästäisi hänen isänsä hengen ja karkottaisi tämän ennemmin Yövartioon. Joffrey ei kuitenkaan kuuntele pyyntöjä ja mestauttaa Nedin. Nedin kuolema sytyttää viiden kuninkaan sodan, kun Stannis, Renly, Balon Greyjoy sekä Robb Stark julistavat itsensä kuninkaiksi.
Lainsuojaton (elokuva) Lainsuojaton Clint Eastwoodin ohjaama ja tähdittämä lännenelokuva vuodelta 1976. Se perustuu Forrest Carterin romaaniin "Gone to Texas".
John H. Kelly Kelly oli vuosina 1989–1991 Lähi-idän ja Etelä-Aasian asioista vastaavana apulaisulkoministerinä. Persianlahden sota osui juuri hänen kaudelleen. Kellystä tuli vuonna 1991 Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläs.
Grace Kelly Vuonna 1954 julkaistiin vielä kaksi Kellyn elokuvaa, joista ensimmäinen oli George Seatonin ohjaama draamaelokuva "Mies jonka minulle annoit", joka on jäänyt huomiossa selvästi kahden edellä mainitun jalkoihin. Bing Crosby tulkitsi miespääosaa Kellyn esittäessä naispääosan, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Oscar-palkinnolla. Crosby sai ehdokkuuden parhaasta miespääosasta elokuvan saadessa vielä neljä muutakin ehdokkuutta. Brittiläinen BAFTA palkitsi Kellyn parhaana ulkomaalaisena näyttelijättärenä, Golden Globe tuli Kellylle parhaasta draamaelokuvan naispääosasta, NBR palkisi Kellyn kaikista kolmesta ensimmäisestä elokuvastaan vuodelta 1954.
Edna Krabappel Ednan tilalle ei luotu uutta pysyvää opettajahahmoa, joten Bart Simpsonin luokalla oli 25. kauden jälkeen vain joka jaksossa vaihtuvia sijaisopettajia. 29. kauden jaksossa ”Flanders floppaa” Ned Flandersista tuli luokan uusi opettaja. Tässä jaksossa kuultiin vielä kerran Ednan ääni Nedin mielessä, mutta kyseessä oli arkistoäänitys, joka kierrätettiin jaksosta ”Ura katkolla”.
Patsy Kelly Patsy Kelly (12. tammikuuta 1910 New York, New York – 24. syyskuuta 1981 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Kelly esiintyi Broadway-musikaaleissa ja vuonna 1933 hän siirtyi Hollywoodiin, jossa hänestä tuli Thelma Toddin näyttelijäpari suositussa lyhytkomediasarjassa. Kelly näytteli elokuvissa aktiivisesti vuoteen 1943 saakka, jolloin hän siirtyi niistä syrjään. Kelly näytteli myöhemmin radiossa ja televisiossa, mutta palasi elokuvien pariin sivurooleissa 1960-luvulla. Kellyn 1960-luvun elokuviin kuuluu muun muassa "Rosemaryn painajainen" (1968). Kelly sai Tony-palkinnon roolistaan vuonna 1971 esitetyssä Broadway-näytelmässä "No No Nanette". Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Lainsuojaton (vuoden 1943 elokuva) Vaikka "Lainsuojattoman" ympärillä pyöri monia oikeustaisteluita, protesteja, valituksia ja kieltoja, elokuva rikkoi ennätyksiä lippuluukuilla kaikkialla missä sitä esitettiin. Vuoteen 1949 mennessä "Lainsuojaton" oli tuottanut yli 4,5-5,0 miljoonaa dollaria. Huhtikuuhun 1952 mennessä elokuva oli tuottanut RKO:lle 2,6 miljoonaa dollaria eli yhteensä "Lainsuojaton" oli tuottanut 7,1 miljoonaa dollaria. Kesäkuussa 1968 "The Hollywood Reporter" ilmoitti elokuvan tuottaneen yhteensä yli 20 miljoonan dollarin lipputulot.
Betty Brant Hiukan ennen kaupungin vallannutta "Infernoa" Flash Thompsonin asuntoon hyökkäsi kaksi demonia, joista toinen esitti Hämähäkkimiestä ja toinen Bettyn kuollutta aviomiestä. Tämän tapauksen aikana Betty tuli järkiinsä. Taistellessaan elämästään Ned-demonin kanssa, hän näki oikean aviomiehensä hengen kehottavan häntä ryhtymään taistelemaan omia taisteluitaan. Ei tiedetä, oliko tämä todella Nedin haamu vai vain Bettyn mielen tuotos.
Ned Flanders Ned Flandersin vanhemmat Ned Sr. ja Mona Flanders olivat vapaamielisiä beatnikeja, jotka antoivat pojalleen täysin vapaan kasvatuksen. Heidät nähtiin ensimmäisen kerran lyhyessä takaumassa 6. kauden jaksossa ”Pennin venyttäjä”. 8. kauden jakson ”Barbaran pyörteissä” mukaan vapaa kasvatus teki Nedistä lapsena kurittoman ja hyperaktiivisen, joten vanhemmat veivät hänet laitoshoitoon. Siellä annettu selkäsaunaterapia sai hänet lopulta talttumaan, mutta seurauksena hän ei pysty enää ilmaisemaan mitään kielteisiä tunteitaan. Nedin vanhemmat ovat yhä elossa. Heidät nähtiin sarjan nykyhetkessä ensi kerran 23. kauden jaksossa ”Nedna”. He esiintyivät myös 24. kauden jaksossa ”Parempia ihmisiä”, jossa Nedin isä kutsui tämän äitiä nimellä Capri. Ned Flandersin isoäiti nähtiin muutaman vuoden päähän sijoittuneissa takaumissa 4. kauden jaksossa ”Lisan ensimmäinen sana” ja 26. kauden jaksossa ”Taistelutantereella”, mutta hän on ilmeisesti sittemmin kuollut.
Grace Kelly Jännityksen mestarina tunnettu Alfred Hitchcock valitsi elokuviensa naispääosiin eturivin näyttelijättäriä kauneuden ja lahjakkuuden osalta. Kelly tuli valituksi "Täydellinen rikos" elokuvan naispääosaan. Synkkä jännityselokuva sai lisäväriä Hitchcockin päätettyä, että elokuvan alussa kaiken oltua vielä suhteellisen hyvin Kellyn roolihahmo pitää valkeita vaatteita, mutta asioiden muuttuessa synkemmiksi Kellyn puvustus saa myös tummia sävyjä.
Timon ja Pumba (piirrossarja) Timon ja Pumba ovat katsomassa, kun elefantti Ned on kalliolla klubinsa kanssa. Timon arvelee Pumban haluavan huomenna samaan aikaan elefantiksi. Timon on oikeassa ja aikoo tehdä Pumbasta yhden Nedin klubilaisista. Timon tekee Pumballe ison vartalon, kärsän, muistin, syöksyhampaat ja tietenkin myös valtavan kokoiset korvat. Kun Timon vie Pumban Nedin luokse näytille Ned ja hänen kerholaisensa kuitenkin nauravat ja pilkkaavat häntä. Nauraessaan Ned ja kerholaiset eivät huomaa katsoa eteensä ja tippuvat kalliolta. Ned saa kiinni oksasta ja kerholaiset hänen hännästään, jolloin Pumba saa tilaisuuden näyttää hänelle olevansa oikea elefantti. Kun Ned ja kerholaiset on pelastettu he tarjoavat Pumballe yhtä toivetta. Pumba ei kuitenkaan toivo mitään sillä on tyytyväinen itseensä sellaisena kuin on.
Machine Gun Kelly George Kelly Barnes (18. heinäkuuta 1895 – 18. heinäkuuta 1954), joka tunnettiin paremmin nimeltä Machine Gun Kelly, oli yhdysvaltalainen rikollinen Memphisistä, Tennesseestä kieltolain aikana. Hän kävi Central High Schoolia Memphisissä. Machine Gun Kellyn lempinimi tuli hänen lempiaseestaan Thompson-konepistoolista. Hänen tunnetuin rikoksensa oli öljypohatan ja liikemiehen Charles F. Urschelin kidnappaus heinäkuussa 1933, josta hän sai rikollisryhmänsä kanssa 200 000 dollaria lunnasrahoja. Kelly pidätettiin Memphisissä, Tennesseessä 26. syyskuuta 1933. Hän kuoli 59-vuotissyntymäpäivänään 18. heinäkuuta 1954.
Luettelo Tulen ja jään laulu -sarjan hahmoista Lordi Eddard ”Ned” Stark on Talvivaaran lordi ja Pohjoisen lääninherra ja suojelija. Hahmo toimii kertojana kirjassa "Valtaistuinpeli". Ned on arvostettu lordi, joka pitää kunniaa ja velvollisuutta korkeassa arvossa. Hänellä on mustat hiukset ja harmaat silmät. Hänen lapsistaan vain Jon ja Arya omaavat nämä piirteet. Hänen isänsä Rickard Stark lähetti hänet Laaksoon nuorena poikana lordi Jon Arrynin huostaan. Siellä hän ystävystyi Robert Baratheonin kanssa. Robert rakastui Nedin siskoon Lyannaan. Kun Rhaegar Targaryen kidnappaa Lyannan ja Hullu kuningas Aerys II Targaryen murhaa hänen isänsä Rickardin ja vanhemman veljensä Brandonin, Nedistä tulee Talvivaaran lordi. Hän menee naimisiin veljensä kihlatun Catelyn Tullyn kanssa ja siittää esikoispoikansa Robbin hääyönään. Ned liittyy Robertin kapinaan kruunua vastaan. Hän löytää kuolevan Lyannan, jonka viimeiset sanat ovat ”Vanno minulle, Ned.” Ned vie siskonsa ruumiin Talvivaaran kryptaan, jossa kaikki Starkit lepäävät. Sodan aikana Ned oletettavasti siittää äpäräpoikansa Jon Nietoksen. Ned palaa Talvivaaraan ja elää rauhaisaa elämää ja saa vielä neljä lasta: Sansa, Arya, Bran ja Rickon. Rauhan rikkoo Rautasaarten lordi Balon Greyjoy, joka nousee kapinaan Robertin hallintoa vastaan. Kapina kukistetaan nopeasti ja Ned ottaa Balonin pojan Theonin panttivangikseen, mutta kohtelee tätä hyvin.
Grace Kelly Kellyn työtahti oli huikea, ja hänen vuoden 1954 viimeinen elokuvansa oli "Vihreä tuli", jonka miespääosaa esitti Stewart Granger.
Heath Ledger Vuosien 2000 ja 2005 välillä, Ledger näytteli muun muassa elokuvissa "Patriot" (2000), "Ritarin tarina" (2001), "Ned Kelly" (2003), "The Order" (2003) ja "Grimmin veljekset" (2005). Ang Leen vuonna 2005 ensi-iltansa saaneessa "Brokeback Mountainissa" Ledger näytteli yhdessä Jake Gyllenhaalin kanssa karjapaimenia, joiden välille syntyy rakkaussuhde. Ledger ansaitsi roolistaan muun muassa Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet parhaasta miespääosasta. Vuonna 2007 Ledger näytteli elokuvassa "I’m Not There", jossa hän on yksi kuudesta näyttelijästä, jotka esittävät laulaja-lauluntekijä Bob Dylania.