mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Paraguay Ensimmäiset jesuiitat saapuivat Paraguayhin 1588. Vuonna 1610 Espanjan kuningas Filip III julisti, että Paraguayn guarani-intiaaneja sai hallita vain sanan säilällä, ei väkivalloin. Kirkko salli jesuiitoille huomattavat toimintavapaudet. Jesuiittojen toiminnan tuloksena syntyikin eräs historian suurimmista yhteisöelämänmuodon kokeiluista: jopa 100 000 guarani-intiaania asutti kahtakymmentä siirtokuntaa Paraguayssa 1600-luvun puolivälissä.
Kolmoisliiton sota Kaikki alueen maat, myös Paraguay, saivat rauhansopimuksessa oikeuden käyttää Paraguay- ja Parana-jokia.
Villarrica (Paraguay) Villarrica on Guairán departementin pääkaupunki eteläisessä Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä oli 38 961 asukasta.
Ruostekirjoahven Ruostekirjoahven elää villinä Etelä-Amerikan joissa: Amazonasin, Guaporen, Paranán ja Paraguayn vesistöissä Brasiliassa, Paraguayssa ja Argentiinassa.
Manuel Fleitas Solich Paraguayn jalkapalloliitto myöntää vuosittain Fleitas Solichin mukaan nimetyn palkinnon Paraguayn parhaalle valmentajalle.
Paraguay Paraguay on jaettu 17 departementtiin ("departamento") ja maan pääkaupunkiin, joka on merkitty tähdellä (*):
Departementit toimivat edustajanhuoneen vaalipiireinä.
Fuerte Olimpo Fuerte Olimpo on Alto Paraguayn departementin pääkaupunki Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä oli 1 696 asukasta.
Paraguay (joki) Paraguayn valuma-alue on 980 000 km². Se on harvaan asuttua aluetta, tyypillisiä elinkeinoja ovat omatarveviljely ja karjanhoito.
Alto Paraguay Paraguayn osuus Gran Chacosta, joka muodosti aikoinaan oman departementtinsa, liitettiin Alto Paraguayhin vuonna 1993.
Espanjan siirtomaiden kolonisaatio Espanjan siirtomaiden kolonisaatio oli Espanjan siirtomaiden asuttamista emämaan asukkailla. Espanjalla oli siirtomaita etenkin Amerikassa, mutta vähäisempiä myös Afrikassa, Aasiassa ja Oseaniassa.
Kolmoisliiton sota Paraguay määriteltiin rauhansopimuksessa yksin syylliseksi sotaan, ja se joutui maksamaan suuret sotakorvaukset, mitkä syöksivät maan suuriin velkoihin. Paraguay menetti rauhanehdoissa 140 000 neliökilometriä alueistaan Brasilialle ja Argentiinalle. Maan irtain omaisuuskin oli sodassa ryöstetty ja myyty pois. Paraguayn maaseutu tyhjeni kun väki muutti tuhotuista kylistä pääkaupunkiin. Maan teollisuus taantui, talous oli raunioina ja maa joutui ottamaan ulkomaista lainaa.
Paraguayn guaraní Guaraní (symboli: ₲) on Paraguayn rahayksikkö, joka otettiin käyttöön vuonna 1944. Sen ISO 4217 -standardin mukainen koodi on PYG.
J. Raymond Ylitalo Ylitalo toimi Yhdysvaltain Paraguayn suurlähettiläänä 1969–1972. Sen jälkeen kun Paraguay kieltäytyi karkottamasta maasta heroiinin salakuljetusta Yhdysvaltoihin johtanutta Auguste Ricordia, Ylitalo joutui vuoden 1972 alkupuolella kritiikin kohteeksi amerikkalaisissa tiedostusvälineissä, koska hänellä katsottiin olleen liian läheiset suhteet Paraguayn diktaattoriin Alfredo Stroessneriin, jonka hallinnon arveltiin sekaantuneen huumekauppoihin. Presidentti Richard Nixon joutui kutsumaan Ylitalon kotiin syyskuussa 1972.
Kolmoisliiton sota Paraguay lähti sotaan suurella armeijalla, joka oli miesvoimaltaan vahvempi kuin Kolmoisliiton joukot. Paraguaylla oli 70–100 000 sotilasta, 28 sotalaivaa ja 400 tykkiä. Kolmoisliiton mailla oli aluksi yhteensä alle 30 000 sotilasta, mutta Brasilian etuna oli sen suuri laivasto ja tykistö. Kaikki osapuolet olivat melko huonosti valmistautuneita sotaan; joukkojen aseistus oli puutteellista ja koulutus usein huonoa. Aluksi Paraguay onnistui valtaamaan alueita ja kaupunkeja myös Argentiinalta.
Siirtomaa Siirtomaa eli kolonia on varsinaisen valtion ulkopuolinen maa-alue, joka on isäntämaan kontrollissa. Toinen siirtomaan määre on, että siirtomaahan emämaasta muuttaneet siirtolaiset säilyttävät yhteytensä emämaahan ja voivat edelleen olla sen lakien alaisia. Kielitoimiston sanakirjan mukaan siirtomaa on "jonkin valtion hallinnassa oleva mutta sen rajojen ulkopuolinen (usein merentakainen) alue, jonka väestö koostuu emämaasta muuttaneista ja alkuperäisväestöstä".
Pedro Juan Caballero (Paraguay) Pedro Juan Caballero on Amambayn departementin pääkaupunki Paraguayssa. Vuonna 2002 siellä oli noin 64 600 asukasta.
Paraguay olympialaisissa Paraguay osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicon 1968 kesäolympialaisissa. Toistaiseksi ainoan olympiamitalinsa se on saavuttanut Ateenan 2004 kesäolympialaisten jalkapalloturnauksessa.
Ystävyyden silta (Brasilia–Paraguay) Ystävyyden silta (, ) on Paranájoen ylittävä kaarisilta, joka yhdistää Foz do Iguaçun (Brasilia) ja Ciudad del Esten (Paraguay) kaupungit.
Paraguay kesäolympialaisissa 2016 Paraguay osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti 11 urheilijaa seitsemässä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi golfaaja Julieta Granada.
Paraguayn sisällissota Morínigo pysyi vallassa, kunnes 6. kesäkuuta 1948 hänet syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella. Seuraavan 15 kuukauden aikana Paraguayssa oli 5 eri presidenttiä.
Paraguayn sisällissota Kenraali Higinio Morínigo nousi Paraguayn presidentiksi vuonna 1940, edellisen presidentin José Félix Estigarribian kuoltua lento-onnettomuudessa. Maan hallitus valitsi puolustusministeri Morínigon presidentiksi kahden kuukauden ajaksi, kunnes vaaleilla valittaisiin uusi presidentti. Morínigo kuitenkin hylkäsi perustuslain ja hallitsi sotilasdiktaattorina. Hänen hallituskaudellaan maassa oli jatkuvasti levotonta: oli lakkoja, yleislakkoja ja opiskelijamellakoita. Paraguayn asevoimat saivat 45 prosenttia valtion tuloista, ja ne pysyivätkin uskollisina presidentille, murskaten hänen vastustajiensa vastarinnan.
Brittiläinen Guiana Ensimmäinen Guianan löytänyt eurooppalainen oli sir Walter Raleigh, joka oli englantilainen tutkimusmatkailija. Alankomaalaiset olivat ensimmäiset Guianan asuttaneet eurooppalaiset, perustaen Essequibon ja Berbicen siirtomaat 1600-luvun alussa, ja myöhemmin Demeraran 1700-luvun puolivälissä. Vuonna 1796 Iso-Britannia valloitti nämä kolme siirtomaata ja palautti vuonna 1802 hallinnon takaisin Batavian tasavallalle, mutta valloitti siirtomaat jälleen Napoleonien sotien aikaan. Siirtomaat luovutettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle vuonna 1814 ja yhdistettiin yhdeksi siirtomaaksi vuonna 1831. Uuden siirtomaan pääkaupunki oli Georgetown, joka tunnettiin nimeltä "Stabroek" vuoteen 1812 asti.
Paraguayn maantiede Paraguayssa on 11 kansallispuistoa ja 7 muuta luonnonsuojelualuetta. Matkailijoiden suosimat kansallispuistot ovat Ybycuin kansallispuisto, Cerro Corrán kansallispuisto ja Defensores del Chacon kansallispuisto.
Essequibo (siirtomaa) Essequibo () oli Alankomaiden siirtomaa Essequibo-joella Etelä-Amerikan pohjoisrannikolla vuodesta 1616 vuoteen 1814. Siirtomaa muodosti osan siirtomaista, jotka tiedetään nimellä Alankomaiden Guiana. Alue luovutettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle 20. marraskuuta 1815.
Lagosin siirtomaa Lagosin siirtomaa () oli brittiläisen imperiumin siirtomaa, jonka keskuksena toimi nykyisen eteläisen Nigerian Lagosin satama. Lagos julistettiin siirtomaaksi 5. maaliskuuta 1862. Vuoteen 1872 mennessä Lagos oli kosmopoliittinen kaupankäynnin keskus yli 60 000 asukkaallaan.
Alankomaiden siirtomaat Alankomaiden siirtomaat tarkoittaa Alankomaiden eli Hollannin hallussa aikoinaan olleita siirtomaita. Alankomaiden siirtomaahistoria alkaa jo 1500-luvulla. Alankomaat olikin Espanjan ja Portugalin jälkeen kolmas eurooppalainen valtio, joka alkoi hankkia itselleen siirtomaita.
Concepción (Paraguayn departementti) Concepción on Paraguayn departementti. Sen pinta-ala on 18 151 neliökilometriä. Vuonna 2010 asukkaita oli 190 500. Departementin pääkaupunki on myös nimeltään Concepción.
Paraguayn evankelis-luterilainen kirkko Paraguayssa on toiminut luterilainen kirkko vuodesta 1938 lähtien. Se on koostunut lähinnä luterilaisista siirtolaisista. Virallisen aseman uskonnollisena yhdyskuntana se on saanut 1983.
Ranskan siirtomaat Ranskan siirtomaat olivat Euroopan ulkopuolisia alueita, jotka olivat Ranskan hallinnassa 1600-luvulta 1960-luvun alkupuolelle. 1800- ja 1900-luvuilla Ranskalla oli siirtomaita toiseksi eniten Brittiläinen imperiumin jälkeen. Ranskan siirtomaat käsittivät laajimmillaan 13 miljoonaa neliökilometriä.
Italian jalkapallomaajoukkue Italia arvottiin MM-kisojen F-lohkoon yhdessä Paraquayn, Uuden-Seelannin ja Slovakian kanssa. Italian joukkue lähti lohkoon suurena ennakkosuosikkina ja sillä oli joukkueista selvästi nimekkäin ja vahvin kokoonpano. Ensimmäisessä MM-ottelussaan Italia kohtasi Paraguayn. Ensimmäinen puoliaika oli melko tasainen, eikä kumpikaan joukkue mässäillyt maalipaikoilla, joskin Italian terävät keskikenttäpelaajat Daniele De Rossi ja Simone Pepe testasivatkin pariin otteeseen Paraguayn maalivahdin Justo Villarin torjuntatyöskentelyä. Ensimmäisen puoliajan lopulla iski kuitenkin šokki kun Paraguayn toppari Antolín Alcaraz puski kulmapotkusta pallon ohi Italian maalivahdin Gianluigi Buffonin. Paraguay sai säilytettyä johtoasemansa puoliajalle asti. Kun toinen puoliaika alkoi, oli hämmästys suuri, kun Italia vaihtoi maalivahtia. Joukkueen avainpelaajiin lukeutuva kiistaton ykkösvahti Buffon oli loukkaantunut ensimmäisellä puoliajalla, ja maalin oli vaihdettava kakkosvaihtoehto, Cagliari Calcion Federico Marchetti. Myöhemmin selvisi että Buffonilla oli selässä välilevyn pullistuma ja hänen turnauksensa olisi ohi. Toisella jaksolla Italia painosti, ja lopulta tasoitus syntyi kun Daniele De Rossi nikkasi Pepen antaman kulmapotkun jälkeen pallon Paraguayn verkkoon. Ottelu päättyi samoihin numeroihin, pisteet tasattiin tuloksella 1-1.
Regional Paraguaya Regional Paraguaya, virallisesti AeroRegional Paraguaya S.A., on Paraguayn kansallinen lentoyhtiö. Se aloitti toimintansa heinäkuussä 2008. Yhtiön pääkenttä on Silvio Pettirossin lentokenttä Paraguayn pääkaupungissa Asunciónissa. Yhtiöllä on kaksi reittikohdetta Paraguayssa ja 13 ulkomaankohdetta Etelä- ja Keski-Amerikassa. Yhtiön laivastoon kuuluu nykyisin neljä Boeing 737-200-konetta. Lentoyhtiöstä nousi kohu vuonna 2009, kun sen epäiltiin kopioineen bahrainilaisen Gulf Air -lentöyhtiön värityksen. Gulf Air on vaatinut Regional Paraguayaa muuttamaan väritystä.
Leopold II (Belgia) Leopold uskoi hartaasti siirtomaiden olevan avain maan suuruuteen ja työskenteli väsymättömästi saadakseen siirtomaan Belgialle. Siirtomaa ei kuitenkaan kiinnostanut belgialaisia eikä Belgian hallitusta, ja lopulta Leopold ryhtyikin hankkimaan siirtomaata omiin nimiinsä yksityisenä kansalaisena.
Brasilianara Brasilianara ("Primolius maracana") on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää pääosan Brasiliaa, Paraguayn ja Koillis-Argentiinan. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Paraguaysta 1816.
Kultakulmapöllö Kultakulmapöllö ("Pulsatrix koeniswaldiana") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Se on kotoperäinen itäisen Paraguayn Etelä-Atlantin metsissä, koillisimmassa Argentiinassa (Misiones) ja Etelä-Brasiliassa.
Toinen maailmansota Toinen maailmansota vaikutti osaltaan vuosisatoja kestäneen imperialismin ja kolonialismin sekä erityisesti eurooppalaisten siirtomaavallan päättymiseen. Liittoutuneet olivat korostaneet sodassa kansojen itsemääräämisoikeutta ja vapautta, joten länsivaltojen oli vaikea perustella siirtomaavaltaansa. Lisäksi sodan aikana esimerkiksi Britannia oli luvannut monille siirtomaille itsenäisyyden sodan jälkeen. Sota oli rasittanut siirtomaita ja ne joutuivat rahoittamaan emämaidensa uudelleenrakentamista. Emämaiden politiikka herätti närää siirtomaissa, joissa toisen maailmansodan katsottiin pääasiassa olevan Euroopan sota, eikä heidän sotansa. Aasialaisen Japanin keisarikunnan menestys toisessa maailmansodassa oli myös osoittanut, etteivät eurooppalaiset siirtomaaisännät ole voittamattomia, mikä osaltaan rohkaisi siirtomaita vaatimaan itsenäisyyttä. Euroopan siirtomaiden itsenäistymispyrkimykset aloittivat 1900-luvun loppuun asti jatkuneen dekolonisaation Aasiassa ja Afrikassa. Vielä 1900-luvun alussa kukoistaneen Brittiläisen imperiumin lopullinen murtuminen johtui paitsi sodan taloudellisista menetyksistä myös siirtomaiden dekolonisaatiosta. Itsenäistymisen jälkeen Brittiläisen imperiumin entiset siirtomaat kuitenkin päättivät liittyä Kansainyhteisöön, jonka Britannia ja sen eräät jo aikaisemmin itsenäistyneet entiset siirtomaat olivat perustaneet vuonna 1931.
Fidžin siirtomaa Fidžin siirtomaa () oli brittiläiseen imperiumiin kuulunut kruununsiirtomaa, joka oli olemassa vuosien 1874 ja 1970 välillä nykyisen Fidžin alueella. Oltuaan siirtomaana miltei 100 vuotta Fidžin siirtomaa itsenäistyi Fidžin dominiona vuonna 1970, Elisabet II:n pysyessä maan valtionpäämiehenä.
Aldo Bobadilla Bobadilla aloitti uransa Paraguayn liigan Cerro Porteñossa, josta hän siirtyi Argentiinaan Gimnasia y Esgrima de La Plataan. Hän palasi Paraguayn liigaan Club Libertadin joukkueeseen.
Paraguaynrääkkä Paraguaynrääkkä ("Laterallus xenopterus") on eteläamerikkalainen rantakana. Sen elinympäristö käsittää Paraguayn keskiosat ja eteläisen Brasilian keskiosat. Henry Boardman Conover kuvaili lajin holotyypin Horquetasta Paraguaysta vuonna 1934.
Rusoniskatikkanen Rusoniskatikkanen ("Picumnus temminckii") on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää Paraguayn itäosan, Argentiinan koillisosan ja Brasilian kaakkoisosan. Frédéric de Lafresnaye kuvaili lajin holotyypin Paraguaysta vuonna 1845.
Lucas Barrios Barriosin äiti on paragyaylainen, mikä antoi hänelle mahdollisuuden maan kansalaisuuteen Argentiinassa syntymisestä huolimatta. Hän sai Paraguayn kansalaisuuden maaliskuussa 2010. Barrios on edustanut samasta vuodesta lähtien Paraguayn maajoukkuetta.
Kommunistinen propaganda Kommunistisella propagandalla tarkoitetaan propagandaa, jonka tehtävänä on edistää kommunististen liikkeiden päämääriä, tuoda sen edustamaa aatetta näkyvämmäksi.
Agitaatio Termi propaganda tarkoittaa usein samaa mutta sanat ovat leimautuneet eri käyttäjätahoihin niin, että usein agitaation tai propagandan harjoittajat mieltyvät jompaankumpaan termiin jättäen toisen sanan tarkoittamaan vastustajien harjoittamaa toimintaa. Esimerkiksi natsi-Saksassa harjoitettiin mieluummin propagandaa, kun agitaatio katsottiin vasemmistolaiseksi toiminnaksi.
Propaganda (täsmennyssivu) Propaganda tarkoittaa päämerkityksessään aatteen tai opin järjestelmällistä levitystä, jolla pyritään muokkaamaan mielipidettä. Tämän lisäksi sanalla voidaan viitata myös seuraaviin:
TK-komppania TK-miesten pääasiallisena tehtävänä oli uutistoiminta. Se tarkoitti sodasta välitettävän tiedon ja silminnäkijäkuvausten kohdistamista kotirintamalle. Propagandan lisäksi kuvaajat ikuistivat sotahistoriaa ja erityisesti Itä-Karjalan valtauksen jälkeen kansatieteellisiä aiheita.
Propaganda Vuonna 1937 Yhdysvalloissa perustettiin Institute for Propaganda Analysis ("Propaganda-analyysi-instituutti", IPA). Instituutti koostui yhteiskuntatieteilijöistä ja journalisteista, ja se julkaisi aiheesta kirjallisuutta. IPA määritteli myös "propagandan seitsemän perusvälinettä", joihin viitataan edelleen propagandan analyyseissä:
Propaganda Propagandan käsite vakiintui yleiskieleen nykymerkityksessään ensimmäistä maailmansotaa seuraavilla kahdella vuosikymmenellä. Propagandamenetelmät valjastettiin poliittisten ja kaupallisten päämäärien palvelukseen niin Euroopassa ja Yhdysvalloissa kuin muuallakin maailmassa, ja moderni propaganda levisi yhteiskunnan kaikkiin kolkkiin. Etenkin Neuvostoliitto ja Saksa lisäsivät propagandansa volyymia maailmansotien välisenä aikana. Yhdysvalloissakin sotapropagandasta saatuja oppeja alettiin käyttää demokratian apuvälineenä, ja siihen liittyvä public relations -käsite lanseerattiin. Propagandan mahdollisuus alettiin ottaa aikaisempaa paremmin huomioon maiden välisissä suhteissa. Englannin ja Venäjän kauppasopimukseen laitettiin pykälä, joka kielsi Venäjää hyökkäämästä Britanniaa vastaan propagandalla, ja myös Britannia lupasi toisen maailmansodan alla Yhdysvalloille ettei tekisi propagandaa sen suuntaan. Kansainliitto sai monen maan mukaan propagandan kieltävään yleissopimukseen vuonna 1936, mutta sopimus ei pysynyt voimassa kauan, sillä Saksa, Japani ja Yhdysvallat eivät liittyneet siihen. Sodan lietsominen propagandan keinoin kiellettiin vasta vuonna 1966 YK:n yleissopimuksella.
Propaganda Kylmän sodan jälkeen massoihin vaikuttaminen on liudentunut paljolti propagandasta indoktrinaatioksi, missä pyritään vaikuttamaan lukijaan tai katselijaan siten, ettei hän tiedosta häneen vaikutettavan. Propagandasta ei käytetä enää nimitystä propaganda, vaan tiedottaminen, koska propagandasta on tullut harhaanjohtamisen synonyymi eikä vaikuttaminen ole enää yhtä suoraviivaista kuin aikaisemmin.
Easily Led: A History of Propaganda Easily Led: A History of Propaganda on englanninkielinen tietokirja propagandasta ja sen historiasta. Kirjan alkuvaiheissa määritellään propagandaa ja edetään siinä useimmiten käytettyihin keinoihin. Toinen osio keskittyy eri aikakausina ilmenneeseen propagandaan sen alkuhistoriasta 1990-luvun loppuun.
Propaganda Paavi Urbanus II käytti propagandaa saadakseen ristiretkille kannatusta. Uskonpuhdistuksen aikaan 1500-luvulla propagandasta tuli niin katolisten kuin protestanttienkin paljon käyttämä työkalu. Kirjapainon keksimisen myötä propaganda sai tuolloin entistä paljon suuremman yleisön. Vuonna 1622 paavi Gregorius XV perusti "Congregatio de Propaganda Fide" -järjestön uskon levittämiseksi ei-katolisissa maissa. Epävirallisesti ryhmän nimi lyhennettiin muotoon "propaganda", ja termi tuli yleiseen käyttöön.
Propaganda Propagandan vastatoimenpiteet voivat olla pakottavia tai taloudellisia, esimerkiksi propagandan tuottajan vangitseminen tai eliminoiminen, toimitilojen polttaminen, työntekijöiden pelottelu, lahjonta, viestinten käytön estäminen, tai rahoituksen tyrehdyttäminen. Toisenlainen vastatoimenpide on "vastapropaganda", jossa levitetään propagandalle vastakkaista tietoa. Yksi vastapropagandan erityismuoto on "alkuperän paljastus", jossa vastaanottajille kerrotaan kuinka tietämätön, rikollinen tai vallankumouksellinen alkuperäisen propagandan levittäjä todellisuudessa on. Tämän tarkoitus on horjuttaa hänen uskottavuuttaan ja vaikeuttaa rahoitustaan. Myös lainmuutoksilla voidaan vaikeuttaa propagandan levitystä.
Netwar Netwar, verkkosota, tarkoittaa informaatiosodankäynnin ylintä, strategista tasoa. Se liittyy yhteiskuntiin ja niiden näkemyksiin itsestään ja ympäristöstään ja tämän näkemyksen muokkaamista diplomatialla, propagandalla, psykologisilla toimilla, poliittisella ja kulttuurisuostuttelulla, soluttautumisella paikalliseen mediaan ja tietokoneverkoihin jne. Verkkosota ei ole vain tietokoneverkkosodankäyntiä.
Propaganda Propaganda (, 'levitettävä asia') on aatteen tai opin järjestelmällistä levitystä, jolla pyritään muokkaamaan mielipidettä. Propaganda on tavoitteellista, harkittua ja järjestelmällistä pyrkimystä manipuloida ihmisten uskoja, asenteita tai tekoja. Propaganda luo mielikuvia ja pyrkii hallitsemaan mieliä. Se ruokkii ennakkoluuloja, yhdenmukaistaa ajattelua ja vaientaa erimieliset. Propaganda on aina "massoihin" vaikuttamista, ei vain kahden yksilön välistä viestintää.
Propaganda Internet ja globaali digitalisoituminen ovat 1990-luvulta alkaen laajentaneet propagandan kohdeyleisöä ja tuoneet propagandan tuottamisen miljoonien ihmisten ulottuville. Uusien viestintäteknologioiden ansiosta kuka tahansa voi ryhtyä propagandistiksi, etenkin kun asiakirjoja ja kuvia voi digitaalisina manipuloida ja väärentää entistä helpommin. Organisoituneita uusia tekijöitä propagandan kentällä ovat esimerkiksi terroristijärjestöt, vaihtoehtomediat, valemediat ja ylhäältä johdetut trollit, jotka toimivat sosiaalisessa mediassa ja internetin keskustelupalstoilla. Koska internetissä on valtavasti tietoa, propagandan tuottamiseen voi riittää vain tiedon valikointi. Käsite ”totuudenjälkeinen aika” on noussut 2010-luvun lopulla erääksi propagandaa tarkoittavaksi uudeksi ilmaukseksi.
Anarkistinen insurrektionalismi Anarkistinen insurrektionalismi (kapinallinen anarkismi) on Italiassa 1970-luvulla kehittynyt anarkismin suunta, jonka juuret ovat klassisessa anarkismissa, etenkin Bakuninin, Malatestan ja Luigi Galleanin kirjoituksissa. Insurrektionalismi hylkää syndikalistiset metodit aikansa eläneinä, ja painottaa epämuodollista organisaatiota, joka koostuu perussoluista ja läheisryhmistä. Insurrektionalistien päämäärä on yleinen kapina, kansannousu, joka kehittyy anarkistiseksi vallankumoukseksi. Perinteisen "luokkasodan" käsitteen sijaan insurrektionalistit ovat puhuneet "sosiaalisesta sodasta". Insurrektionaaliseen anarkismiin liitetään usein termi "teon propaganda" (engl. Propaganda of the deed), jolla tarkoitetaan erilaisia väkivallan tekoja, kuten pommituksia ja salamurhia. Näistä kuuluisimpia ovat Leon Czolgoszin suorittama Yhdysvaltain presidentti William McKinleyn murha sekä Gaetano Brescin suorittama Italian kuningas Umberto I:n murha.
Kommunistinen propaganda "Suuri neuvostotietosanakirja" määrittelee kommunistisen propagandan vastakohtaisena kutsumalleen porvarilliselle propagandalle, jonka kuvataan ohjaavan ihmisiä palvelemaan hallitsevan luokan etuja. Kommunistinen propaganda on esitetty tieteellisesti perustelluksi järjestelmäksi kommunistisen ja marxilais-leninistisen aatteen läpiviemiseksi kouluttamisen, harjoittelun ja massojen ohjaamisen kautta.
Propaganda Propaganda voi koostua faktoista, väitteistä, huhuista, puolitotuuksista tai valheista. Se voi olla muodoltaan sanallista tai eri tavoin visuaalista. Tavoitteensa saavuttamiseksi propagandan levittäjä valikoi esittämänsä tiedot ja argumentit tehokkaimmaksi katsomallaan tavalla, joskus vääristellen niitä tai jättäen oleellista tietoa pois, ja joskus tavoitteenaan saada vastaanottajan koko huomio puoleensa. Propaganda on yksipuolista, eikä sen sanomaa ole tarkoitus epäillä. Propagandan levittäjä voi kuitenkin joskus vilpittömästi katsoa käyttävänsä vääristelyä vain todenmukaisen tai hyödyllisen sanomansa perille menon hyväksi.
Propaganda Vuonna 2014 julkaistu tutkimus määritteli nykyajan autoritaaristen maiden hallinnon propagandan pikemminkin signaalointina eli merkinantona kuin hallintoa puolustavien arvojen ja asenteiden indoktrinaationa. Sen mukaan propaganda on signaali hallinnon vahvuudesta pitää yllä sosiaalista valvontaa ja poliittista järjestystä. Tutkimuksessa selvitettiin kiinalaisten yliopisto-opiskelijoiden suhdetta propagandaan. Opiskelijoiden voimakkaampi altistuminen valtiolliseen propagandaan ideologisen ja poliittisen kasvatuksen muodossa ei saanut heitä tyytyväisemmäksi Kiinan hallintojärjestelmään. Opiskelijat uskoivat pikemminkin, että hallinto on voimakas sosiaalisen kontrollin ylläpitäjä ja he olivat vähemmän halukkaita osallistumaan poliittiseen vastustukseen.
Propaganda Propagandan ja agitaation välinen ero on häilyvä. Usein ero syntyy niiden harjoittajien välisistä pyrkimyksistä erottua muista. Agitaatio liitetään usein työväenliikkeeseen ja sittemmin Neuvostoliittoon. Natsi-Saksassa harjoitettiin ”vain” propagandaa, koska sana agitaatio oli leimautunut vasemmistolaiseksi. Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen propaganda muuttui kielteiseksi käsitteeksi, minkä vuoksi sille on kehitetty kiertoilmaisuja.
Propaganda Propaganda-sanalla on joissain maissa kielteinen merkitys, mutta toisissa neutraali tai jopa positiivinen. Sanalla ei ollut kielteisiä sivumerkityksiä ennen ensimmäisen maailmansodan kansallismielisiä kampanjoita. Nykyaikainen käsitys propagandasta periytyy ensimmäisestä maailmansodasta ja ajan myötä termi on latautunut kielteisillä sävyillä. Propaganda nykymuodossaan viittaa yleensä nimenomaan väärään tai ainakin vääristeltyyn tietoon, jonka tarkoituksena on valheen ja hämmennyksen luomisen kautta vaikuttaa mielipiteen muodostamiseen. Sosialistisessa maailmassa termillä ei kuitenkaan ollut samanlaista kielteistä kaikua, vaan sosialismin levittäjät käyttivät avoimesti ”propagandaa” ja ”agitaatiota”, agitproppia, tiedon välittämisessä, valistuksessa ja opetuksessa.
Propaganda Kirjallisuutta on aina hyödynnetty propagandassa. Sotapropagandan orastavat muodot tunnetaan jo antiikin Kreikan runoelmista. John Bunyanin fiktiivinen uskonnollinen teos "Kristityn vaellus" 1600-luvun lopulta sisältää jo uuden ajan propagandan elementtejä. Poliittisena vaikuttajana tuli tunnetuksi muun muassa Jonathan Swift ja hänen vastapropagandistinen satiirinsa "Gulliverin retket". Sanomalehdet olivat jo 1600-luvulla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tärkeä kirjallisen propagandan kanava. Yhdysvalloissa teos "Setä Tuomon tupa" oli orjuudenvastaista propagandaa, jolla oli suuri merkitys orjuuden lopettamisessa. Sosialistisen realismin valtakausi 1900-luvulla edusti pitkää yksittäistä propagandakampanjaa. Propagandaa tai sitä kuvaavia tunnettuja teoksia ovat kirjoittaneet uudella ajalla myös esimerkiksi Rudyard Kipling, H. G. Wells, Mika Waltari, Aldous Huxley ja George Orwell.
Propaganda Koska propaganda ja vastapropaganda ovat niin yleisiä, yksittäisen propagandan vaikutuksia on vaikea erotella. Vaikutusten mittaus- ja arviointimenetelmiä on erilaisia, mutta aihetta on vaikea tutkia luotettavasti.
Propaganda Propagandisti voi myös laskea propagandan saaman palstatilan tai lähetysajan radiossa tai televisiossa, tai suorittaa muita samankaltaisia laskutoimituksia ja tilastollisia analyysejä.
Propaganda Kommunismissa propaganda on nähty hyväksyttävänä. Venäläiset marxistit Georgi Plehanov ja V. I. Lenin määrittelivät 1900-luvun alussa käsitteen "agitprop", johon kuuluivat propaganda ja agitaatio. Propagandan he määrittelivät harkituksi historiallisten ja tieteellisten argumenttien käytöksi, jolla koulutetut ja valistuneet indoktrinoidaan. Agitaation he määrittelivät iskulauseiden, vertauskuvien ja puolitotuuksien käytöksi, jolla hyödynnetään kouluttamattomien ja epäjärkevien ihmisten kokemia vääryyksiä.
Propaganda Käyttämällä ikävistä asioista pehmennettyjä ja latteita kiertoilmauksia propagandisti voi saada ne tuntumaan hyväksyttävämmiltä. Tällaisia nimityksiä käytetään usein esimerkiksi sotaa puolustavassa propagandassa.
Propaganda Propagandaviestinnän neljä keskeistä tekijää ovat viestin lähettäjä, viestin levityskanava, itse viesti sekä viestin vastaanottaja. Laajemmin propagandan tärkeimpiä osatekijöitä, joita käyttäytymisteoriaa hyödyntävä propagandisti analysoi, ovat:
Propaganda Valtiot käyttävät oman propagandansa levittämiseen nykyisin valtion viestintää ja pr-toimintaa, diplomaattista suostuttelua ja kansainvälisiä neuvotteluja. Joukkoviestintä on valtioiden poliittisessa propagandassa tärkeässä osassa, samoin kuin valtionjohtajien puheet, jotka tavoittavat miljoonayleisön. Poliittisen propagandan tunnusmerkkejä ovat disinformaation levittäminen ja psykologinen manipulaatio. Julkiseen keskusteluun vaikutetaan paljon metaforien kautta, joilla luodaan viholliskuvia ja helpotetaan monimutkaisten poliittisten tilanteiden jäsentämistä. Myös kansallisia poliittisia myyttejä hyödynnetään. "Strateginen viestintä" on propagandaa laajempi alue, mutta valtion strategisen viestinnän ja propagandan välinen raja on liukuva, sillä niissä tukeudutaan samanlaisiin keinoihin. "Strategiset narratiivit" ovat valtioiden tapa vaikuttaa kansainväliseen järjestelmään sekä muokata kuulijoiden identiteettiä ja oikeuttaa omaa toimintaansa. Tämä tapahtuu pelkistämällä kertomuksen keskeisiä piirteitä, asettamalla syy-seuraussuhteet ja tapahtumien järjestys palvelemaan kertojan tavoitteita sekä poistamalla olennaisia tekijöitä kertomuksesta.
Propaganda Ensimmäisessä maailmansodassa propagandaa alettiin tuottaa ensimmäistä kertaa laajamittaisesti. Ensimmäisen maailmansodan propaganda perustui paljolti täydelliseen liioitteluun tai virheelliseen tietoon. Saksan keisari Vilhelm II perusti maahansa epävirallisen propagandakoneiston, jonka tärkeimpiä tehtäviä oli propagandan tuottaminen neutraaleihin maihin. Sodan alettua Britannia katkaisi merenalaiset kaapelit, jolloin Saksa joutui lähettämään propagandaansa ääniaalloilla ja sotajoukoilleen ajetuilla liikkuvilla propagandaelokuvanäyttämöillä. Britanniassa perustettiin War Propaganda Bureau ("Sotapropagandavirasto"), jonka johdossa oli journalisti Charles Masterson. Hän sai useat maan eturivin kirjailijoista osallistumaan sotapropagandan suunnitteluun, ja Nalle Puh -kirjailija A. A. Milne palkattiin myöhemmin sotapropagandan kirjoittajaksi. Brittien onnistuneen sotapropagandan ansiona voidaan pitää Yhdysvaltojen houkuttelua sotaan. Saksan myöhempi valtakunnankansleri Adolf Hitler opiskeli juuri brittien sotapropagandaa sodan jälkeen, ja arvosti sitä nerokkaaksi ja tehokkaaksi.
Propaganda Totalitaristisissa yhteiskunnissa taide on tavallisesti yhdistetty propagandaan ja henkilökulttiin. Siitä kertovat niin Saksan natsitaide ja varsinkin Josif Stalinin aikainen sosialistinen realismi Neuvostoliitossa. Propaganda ja henkilökultti on yhdistetty taiteeseen myös uudemman ajan totalitarismeissa, kuten esimerkiksi Kiinan kansantasavallan Mao Zedongin, Albanian Enver Hoxhan ja Irakin Saddam Husseinin hallintokausiin. Nykyisin Pohjois-Koreassa toteutetaan henkilöpalvontaa ja propagandaa taiteen nimissä.
Propaganda Nykyaikainen propaganda syntyi 1800-luvulla. Lukutaito oli yleistynyt ja ihmiset seurasivat politiikkaa, joten poliitikot alkoivat haluta vaikuttaa yleiseen mielipiteeseen propagandan avulla. Kärjistettyä propagandaa käyttivät 1800-luvulla muun muassa englantilaiset Intiaa vastaan sekä yhdysvaltalaiset ja brittiläiset orjuuden vastustajat. Tunnepitoisten ja rationaalisten argumenttien yhdistelmä osoittautui hyvin tehokkaaksi. 1800-luvulla syntyi myös poliittinen pilapiirros.
Propaganda Jugoslavian hajoamissodissa 1990-luvulla propagandaa käytettiin runsaasti kaikilla puolilla. Venäjämielinen Serbia vastusti propagandassaan Yhdysvaltoja ja Natoa, ja serbit ja muslimit levittivät toisistaan kauhutarinoita.
Propaganda ensimmäisessä maailmansodassa Sotasensuuri pyrki estämään tietojen leviämisen tappiollisista taisteluista siviiliväestön keskuuteen. Britanniassa sensuuri esti sotakirjeenvaihtajien saapumisen rintamalle ja ranskalaisille ei kerrottu oman armeijansa tappiosta maan rajalla. Monet Britannian lehdet taipuivat itsesensuurin avulla levittämään isänmaallista propagandaa. Propaganda vastusti myös oman maan epäisänmaallisiksi väitettyjä aineksia. Propagandalla haettiin myös puolueettomien maiden kannatusta.
Propaganda Suosittuja julkkiksia käytetään propagandassa nostamaan propagoitavan asian arvoa, vaikka heillä ei olisikaan mitään asiantuntemusta. Propagandassa käytetään myös paljon lauseita, joissa väitetään jonkun arvovaltaisen mutta usein asiaankuulumattoman henkilön "sanoneen, että...".
Propaganda Vaikka välineet ja keinot ovat muuttuneet, propagandaa on tehty kautta aikojen. Muinaiset Egyptin faaraot rakennuttivat sfinksejä ja pyramideja valtansa korostamiseksi. Propaganda-sana otettiin käyttöön keskellä 1600-luvun uskonsotia.
Propaganda Länsivastainen propaganda suuntautui lähinnä Itä-Euroopan maihin ja omaan kansaan. Länteen tuotettiin propagandaa, jossa Neuvostoliitto esiteltiin onnelaksi ja kehityksen huipuksi, jossa ihmisoikeudet, tasa-arvo ja elintaso olivat maailman parhaat.
Propaganda Adolf Hitlerin kansallissosialistisen Saksan propagandakoneistoa voidaan hyvällä syyllä pitää yhtenä esimerkkinä propagandan tehokkuudesta laajojen kansanjoukkojen mielipiteen muokkaajana. Jo ennen kansallissosialistien nousua valtaan, puolue käytti propagandaa tehokkaasti apunaan edistääkseen aatteitaan ja pyrkiessään vaalimenestykseen. Kansallissosialistisen puolueen propagandan kärki suuntautui kohti Saksaa hallitsevaa talouslamaa ja ensimmäisen maailmansodan Versailles’n ”häpeärauhan” aiheuttamaa nöyryytyksen tilaa. Antisemitististä vihaa lietsottiin erityisesti niin sanotun selkäänpuukotus-opin avulla, jonka mukaan ensimmäisen maailmansodan häviö oli kotirintaman epäisänmaallisen aineksen – erityisesti juutalaisten – toiminta. Antisemitismi oli tosin jo luonnostaan varsin voimakas ilmiö Euroopassa. Propaganda suuntautui myös sosialisteja ja kommunisteja vastaan. Neuvostoliitto maalattiin saksalaisten mieliin bolševistisena valloittajana ja barbariana, jonka aallon tulppana Saksan kansa seisoi Euroopan turvana. Ulkopoliittisista syistä kommunisminvastaista propagandaa vähennettiin jonkin verran hyökkäämättömyyssopimuksen ollessa voimassa ennen operaatio Barbarossaa.
Valkea propaganda Valkea propaganda on propagandaa, joka on sisällöltään totta, mutta on usein valikoitu informaatiovirtaan siten, että se tukee lähettäjän tavoitteita. Informaatiovirran ei näin ollen tarvitse olla tasapainotettu siten, että vastaanottajalle muodostuisi todenmukainen käsitys asiakokonaisuudesta.
Propaganda Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain propagandan päävälineinä oli radiotoiminta, jota harjoitettiin virallisesti Voice of American kautta. Radiopropaganda nähtiin helpoimpana tapana päästä sosialistimaiden julkisen mielipiteen kimppuun. Sen tehtävänä oli levittää toisaalta tietoisuutta länsimaisesta, kapitalistisesta yhteiskunnasta ”rautaesiripun” toiselle puolelle, toisaalta lähettää kommunisminvastaista propagandaa. Taloudellinen propaganda keskittyi usein kuvaamaan länsimaisen elintason paremmuutta ja kulutustavaroiden ylivertaisuutta, jotka tunnetusti tiedettiin sosialististen maiden heikkoudeksi.
Propaganda Propagandan viesti on useimmin ollut kansallismielinen tai poliittinen. Esimerkkejä propagandasta voidaan löytää poliittisesta kampanjoinnista, vihollisväestölle suunnatusta taistelumielialaa hajottavasta propagandasta (psykologinen sodankäynti) ja oman väestön mielialan kohottamisesta. Omalle väestölle voidaan myös luoda mielikuvaa epäinhimillisestä vastustajasta ja vihollisen tekemistä julmuuksista. Tämä keino on tehokas tapa sammuttaa tai vaimentaa ihmisten tappamisesta syntyviä moraalituskia - jos vihollinen on alennettu syöpäläisen tasolle, ei sotilaan tarvitse ajatella ampuvansa todellisia, eläviä ihmisiä.
Propaganda ensimmäisessä maailmansodassa Propagandan tueksi ja myös vastapainoksi painettiin rintamalla sotilaiden omasta aloitteesta rintamalehtiä, joissa oli ankaraa sotilashuumoria ja poliitikkoihin ja sotaherroihin kohdistuvia ilkeyksiä. Sodan loppupuolella levitettiin Saksan rintamasotilaiden keskuudessa vallankumouksellista propagandaa.
Monumentaalinen propaganda Laajassa mielessä koko Neuvostoliiton monumenttitaide on Leninin monumentaalisen propagandan suunnitelman jatko. Osallistuminen monumentaalisen propagandan ohjelmaan oli käytännön koulutusta monille Neuvostotaiteen mestareille. Siinä määriteltiin ensimmäistä kertaa Neuvostotaiteen periaatteet, puoluekantaisuus ja kansanomaisuus.
Propaganda Propagandisti voi reagoida vastatoimenpiteisiin esimerkiksi omalla vastapropagandallaan, hankkimalla uusia tukijoita tai menemällä maan alle levittämään propagandaansa, kuten Venäjän kommunistit tekivät ennen vuotta 1917 ja Kiinan kommunistit ennen vuotta 1949.
Propaganda Urheilusta on modernina aikana tullut tärkeä massavaikuttamisen näyttämö. Etenkin nykyaikaisia olympiakisoja on lähes alusta alkaen käytetty poliittisiin ja nationalistisiin tarkoituksiin. Saksan kansallissosialistit hyödynsivät massaurheilua, paraateja ja urheiluharjoituksia propagandistisiin tarkoituksiin, ja Berliinin kesäolympialaiset vuonna 1936 olivat erityisen propagandistinen tapahtuma. Kylmän sodan aikana itä ja länsi käyttivät omaa urheilumenestystään propagandan keinona, ja itäblokissa urheilumenestystä turvattiin jopa valtiojohtoisella dopingjärjestelmällä. Poliittisen propagandan ohella urheilukilpailuissa esiintyy nykyisin paljon myös kaupallista propagandaa.
Propaganda Kylmän sodan aikana toisen maailmansodan jälkeen niin Yhdysvallat kuin Neuvostoliittokin pyrkivät vaikuttamaan julkiseen mielipiteeseen propagandan keinoin. Suurvaltojen propaganda kohdistui niin oman maan kansalaisiin kuin vastapuoleen ja puolueettomiinkin maihin ja medioihinkin. Vihollista mustamaalattiin luomalla karikatyyrimäisiä negatiivisia mielikuvia. Idässä luotiin häikäilemättömän kapitalistin ja lännessä julman kommarin ivakuva. Yhdysvalloissa punaisten vastaiseen propagandaan liittyi ydintuholla pelottelu, ja idän esitettiin uhkaavan vapautta ja amerikkalaista elämäntapaa. Neuvostoliiton propagandassa länsimaat olivat miljonääripohattojen hallitsemia alistetun kansan helvetinloukkoja, jotka uhkailivat rauhanomaisia maita kuten Neuvostoliittoa. Yhdysvaltain käymät sodat Koreassa ja Vietnamissa olivat sille propagandatappioita, vaikka maan hallinto agitoikin sotien puolesta voimakkaasti. Euroopassa suurvaltojen välistä massavaikuttamista harjoitettiin etenkin jaetun Saksan Berliinissä.
Augustus Augustus väitti perustaneensa uudelleen "tasavallan", ja hänen propagandansa takia väite näytti lähes uskottavalta. Toisin kuin Caesar, Augustus kätki todellisen valtansa, eikä häntä kutsuttu diktaattoriksi tai kuninkaaksi vaan tittelillä "princeps", joka tarkoittaa ensimmäistä kansalaista tai hallitsevaa kansalaista. Augustus myös esiintyi usein hyvin vaatimattomana. Hän ei asunut valtavassa palatsissa vaan normaalikokoisessa talossa Rooman perinteisellä aristokraattisella alueella.
Propaganda Propagandisti voi hyödyntää ihmisten tarvetta olla "voittavassa joukkueessa". Hän vetoaa yleisönsä kansallisiin siteisiin, uskontoon, rotuun, sukupuoleen tai ammattiin, ja saa heidät kokoontumaan yhteen tai toimimaan yhdessä. Tällä propagandisti yrittää saada yksilöt ajattelemaan yhtenä ryhmänä ajatustensa takana.
Propaganda Neuvostoliiton tehokkaan propagandan mahdollisti muun muassa maan tiedonvälityksen keskittyneisyys. Valtion suoraan hallinnoimien tai tarkasti valvomien tiedotusvälineiden lisäksi ei ollut luvallisia vaihtoehtoisia tiedotuskanavia. Neuvostoliiton propagandassa länsimaat ja demokratiat leimattiin usein fasistisiksi, sotaa lietsoviksi ja ei-demokraattisiksi.
Propaganda-Aseveljet Talvisodan jälkeen vuonna 1940 Propaganda-Aseveljet perusti yhdessä Valtion tiedoituslaitoksen kanssa Puolustusvoimain viihdytystoimiston, joka järjesti virkistysohjelmaa sotasairaaloissa ja joukkojen keskuudessa. Rintamille ja sotasairaaloihin suunnattu viihdytystoiminta käynnistyi 27. kesäkuuta 1941 Propaganda-Aseveljien johtohenkilöiden aloitteesta.
Neuvostoliiton politiikka Neuvostoliitto harjoitti propagandaksi laskettavaa tiedotustoimintaa koko olemassaolonsa ajan, mutta propagandan sisältö ja tyyli vaihtelivat voimakkaasti kohteiden ja ajankohdan mukaan. Tehokkaan propagandan mahdollisti muun muassa maan epädemokraattisuus ja tiedonvälityksen keskittyneisyys. Tiedotusvälineiden vapaus puuttui. Valtion suoraan hallinnoimien tai tarkasti valvomien tiedotusvälineiden lisäksi ei ollut olemassa luvallisia vaihtoehtoisia tiedotuskanavia, kuten lännessä . Ylhäältä tulevan tiedon kyseenalaistaminen oli jopa rikollista. Neuvostoliiton propagandassa koko länsileiri, mukaan lukien porvarilliset liberaalidemokratiat, leimattiin usein fasistisiksi, sotaa lietsoviksi ja ei-demokraattisiksi.
Propaganda Kontrolloidussa kokeessa voidaan koeyleisöllä testata propagandan tehoa riippuen sen sisällöstä tai esityskanavasta. Asian monitahoisuuden vuoksi tällainen koe voi kuitenkin olla hyvin vaikea ja kallis. Laboratoriokokeessa koeyleisöä testataan valvotuissa olosuhteissa, mutta tämä voi vääristää vaikutuksia, ja koeyleisöön ei ehkä valikoidu edustavia jäseniä. Tällaisten kokeiden ongelmana on myös se, että propaganda saattaa alkaa vaikuttaa kohteessaan viiveellä vasta kauan kokeen loppumisen jälkeen, eikä sitä ehditä mitata. Toinen ongelma on se, että jos koeyleisö tietää olevansa propagandan testiyleisönä, se voi torjua viestin siitä syystä.
Neuvostoliitto Neuvostoliitto harjoitti propagandaksi laskettavaa tiedotustoimintaa koko olemassaolonsa ajan, mutta propagandan sisältö ja tyyli vaihtelivat voimakkaasti kohteiden ja ajankohdan mukaan. Tehokkaan propagandan mahdollisti muun muassa maan epädemokraattisuus ja tiedonvälityksen keskittyminen. Tiedotusvälineiden vapaus puuttui, eikä valtion suoraan hallinnoimien tai tarkasti valvomien tiedotusvälineiden lisäksi ollut olemassa luvallisia vaihtoehtoisia tiedotuskanavia, toisin kuin lännessä. Ylhäältä tulevan tiedon kyseenalaistaminen oli jopa rikollista. Neuvostoliiton propagandassa kaikki länsimaat, mukaan lukien porvarilliset liberaalidemokratiat, leimattiin usein fasistisiksi, sotaa lietsoviksi ja epädemokraattisiksi.
Propaganda Terveysvalistusta voidaan pitää mietona valkoisena propagandana. Propagandan keinoja terveyvalistuksessa on hyödynnetty muun muassa tupakoinnin, alkoholinkäytön ja huumeiden vastustamiseen, HI-viruksen torjumiseen, koulutuksen ja ehkäisyn puolustamiseen sekä turvavyön käytön lisäämiseen. 2000-luvulla terveyspropaganda keskittyy ruoan terveellisyyteen ja ekologisuuteen.
Satiiri Satiiri lähenee toisinaan tarkoitushakuista polemiikkia ja propagandaa. Satiiria ja propagandaa yhdistää musta-valkoisen kontrastin luominen, selvästi hahmottuvat hyvän ja pahan symbolit sekä abstraktin periaatteen esittäminen konkreettisessa muodossa. Satiiri kuitenkin käyttää näitä keinoja tarinansa lähtökohtana mutta ei pyri propagandan tavoin vastakohtien lopulliseen lukitsemiseen.
Moraalinen säätely Moraalinen säätely tai moraalisäätely tarkoittaa valtaapitävien tai muiden vaikuttajaryhmien kohdistamaa kasvatusta, valistusta tai propagandaa yhteiskunnallisista arvoista. Vaikutetaan siis ihmisten arvoihin, asenteisiin ja mielipiteisiin, ja siten muokataan jopa ihmisten identiteettiä. Moraalisella säätelyllä pyritään säilyttämään kulttuurin (tilanteessa ja aikakaudella) vallitsevat normaaleiksi määritellyt toimintatavat ja näyttämään ne "ainoina vaihtoehtoina". Samalla toiset kulttuuriset toimintatavat näytetään luonnottomina ja huonoina tai väärinä valintoina.
Propaganda ensimmäisessä maailmansodassa Osa propagandasta oli esimerkiksi sukupuolitautien vastaista valistusta.
Propaganda Propaganda voidaan jakaa kolmeen tyyppiin sen mukaan, kuinka rehellistä ja avointa se on:
Kommunistinen propaganda "Suuri neuvostotietosanakirja" määrittelee seuraavat tavoitteet kommunistiselle propagandalle:
Propaganda Todellisessa maailmassa nykyaikaiset demokratiat suojautuvat "haitallista" propagandaa vastaan eri tavoin. Lobbaajien ja julkaisijoiden täytyy joskus rekisteröityä viranomaisille, ja propaganda ja mainonta täytyy ilmoittaa selkeästi sellaiseksi. Lehtien omistussuhteet ja muu vastaava tieto vaaditaan joissain yhteyksissä julkiseksi, mutta rahoittajia ei aina silloinkaan. Maksetuissa poliittisissa mainoksissa saattaa täytyä mainita rahoittajan nimi. Jotkin lait ja käytännöt sallivat yhtäläisen ajan ja tilan tai vastausoikeuden kaikille merkittävimmille vaalikampanjoijille. Jotkin maat rajoittavat vaalimainontaa juuri vaaleja edeltävinä päivinä propagandan vaikutusten tasaamiseksi. Yksityiset tai julkiset kuluttajatutkimusjärjestöt tarkkailevat usein ruokien, lääkkeiden ja muiden tuotteiden markkinointia ja tarvittaessa julkaisevat omaa vastapropagandaansa.
Propaganda Mainonta on läheistä sukua propagandalle ja käyttää monelta osin samanlaisia keinoja. Mainonnankin viestit ovat karrikoidun yksinkertaisia, ja mainontakin pyrkii vaikuttamaan suuriin ihmisjoukkoihin tunteellisella ja tiedollisella tasolla saadakseen aikaan halutun reaktion, joka voi olla ostaminen tai sitoutuminen tiettyyn tuotteeseen tai yhtiöön. Mainonnan psykologisesti tehokkaiden menetelmien juuret ovatkin osittain ensimmäisen maailmansodan propagandasta saaduissa opeissa.
Propaganda records Propaganda records on vuonna 1981 perustettu suomalainen riippumaton levy-yhtiö. Yhtiön perusti Heikki Vilenius jatkamaan kustannustoimintaa punk-musiikin saralla liittyen vuodesta 1979 toimineeseen Propaganda-fanzineen. Yhtiön tuotanto on yhä tunnettua muun muassa Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. 2000-luvulla tämän aikakauden suomalaiset yhtyeet ovat tehneet myös enemmän kiertueita näissä maissa. Tärkeimpänä musiikkisuuntauksena on ollut hardcore.
Verta, pornoa ja propagandaa Verta, Pornoa ja Propagandaa on Don Huonojen albumi vuodelta 1994. Levyn julkaisi Pyramid.
Propaganda (lehti) Keväästä 2015 alkaen joitain Propaganda-lehden numeroita on voinut lukea Oranssi ry:n pienlehtiarkistosta internetistä.
Propaganda-Aseveljet Suomi-Filmi valmisti asemiesiltamista myös oman filmin "Välähdyksiä Propaganda-aseveljien toivekonsertista" vuonna 1941.
Kommunistinen propaganda Kommunistisen propagandan sisältö määrittyi pitkälti sen mukaan, mille yleisölle se oli kulloinkin tarkoitettu. Karkeasti kohdeyleisö on jaoteltu kolmeen ryhmään:
Propaganda Kylmän sodan aikainen propaganda sulautui myös monen maan ilmapiiriin ja yleiskulttuuriin arkisen elämän osaksi. Yhdysvaltain kulttuuripropagandan osa oli toisen maailmansodan jälkeinen Marshall-apu, jonka kautta Yhdysvallat sai oikeuden jakaa avustamiinsa maihin myös tietoa ja uutisia. Itäblokin maissa taas järjestettiin vuodesta 1947 alkaen esimerkiksi Maailman nuorison ja opiskelijoiden festivaaleja. Kumpikin suurvaltablokki hyödynsi myös elokuvaa propagandan välineenä.
Propaganda Aseellista pyhää sotaa käyvät jihadistit tuottavat runsaasti propagandaa, jonka avulla he pyrkivät radikalisoimaan muslimiyhteisöä ja keräämään jäseniä liikkeeseensä. Perinteinen jihadistinen propaganda 1980-luvulta alkaen on koostunut erilaisista kirjoituksista ja saarnoista, joita on levitetty teksteinä tai nauhoitteina aatetta kannattavien keskuudessa. Radikalisoituminen on tapahtunut ylhäältä alaspäin johdettuna prosessina, jossa jihadistinen saarnaaja etsii sopivan henkilön ja lähestyy tätä propagandamielessä. Nykyajan jihadistit kuten Arabian niemimaan al-Qaida ja Isis hyödyntävät uutta, modernia teknologiaa käyttävää lähestymistapaa kannattajien rekrytoimiseen ja muslimiyhteisön radikalisoimiseen. Siinä terroritekoja hyödynnetään eräänlaisina mainoksina, joiden tehtävänä on herättää jihadistisesta sanomasta kiinnostuneiden huomio. Internetiin ladataan huolellisesti ja ammattitaitoisesti kuvattuja filmejä esimerkiksi taisteluista ja julkisista mestauksista. Jihadista puhutaan nuoriin vetoavasti katu-uskottavaan tyyliin, turhaa mahtipontisuutta välttäen. Tällaiselle propagandalle altistuneet henkilöt saivat tahoillaan uskonnollisen herätyksen, radikalisoituivat ja ottivat itse yhteyttä jihad-liikkeen rekrytoijiin. Isisin propagandan yksi tarkoitus on ollut myös tarjota kohdeyleisölleen tärkeitä merkityksellisyyden ja joukkoon kuulumisen mahdollisuuksia, joita näillä ei maahanmuuttajina vieraissa yhteiskunnissa useinkaan ole ollut.
Propaganda Kylmän sodan propagandaan liittyivät erilaiset salaliittoteoriat, kuten KGB:n sepittämä teoria siitä, että AIDS olisi Yhdysvaltain laboratorioissa kehitetty sairaus.
Propaganda Sana "propaganda" tulee luultavasti Congregatio de Propaganda Fide -järjestöstä, jonka roomalaiskatoliset kardinaalit perustivat vuonna 1622 tekemään lähetystyötä. Järjestö tarkoitettiin levittämään kristinuskoa sinne, mihin sen sanoma ei ollut vielä saapunut, ja puolustamaan uskon perintöä siellä, missä se oli uhattuna. Toimiston perustamisen aikoihin siirtomaiden hallinta oli laajenemassa Hollannin ja Englannin käsiin. Kun molemmat maat olivat protestanttisia, nähtiin katolisen kirkon taholla vaaraksi, että nämä maat levittäisivät protestanttisen uskon myös siirtomaihin.
Propaganda ensimmäisessä maailmansodassa Britanniassa propaganda ajoi ihmisiä ensimmäisen maailmansodan alussa liittymään armeijaan ja lähtemään rintamalle.
Lehdet julistivat joka maassa sodan alussa toiveikasta, isänmaallista propagandaa. Propaganda pyrki luomaan taistelutahtoa, ja kylvämään vihaa vastustajia kohtaan, sekä kasvattamaan omien poliitikkojen suosiota. Isossa-Britanniassa ennen sotaa sitä vastustaneet poliitikot pitivät mahtipontisia isämaallisia värväyspuheita, joilla houkuteltiin sotilaita liittymään armeijalle ja lähtemään rintamalle. Eräs värvääjä, Horatio Bottomley, joka piti erityyppisiä värväyspuheita erilaisista palkkioista, ja sai värvättyä eniten miehiä. Lontoossa kierteli naisia, jotka tarjosivat siviilipukuisille miehille valkoisia sulkia, jotka symboloivat pelkuruutta ja epäisänmaallisuutta. Sodanvastaisia kirjoituksia julkaisivat pasifistit ja muut sodanvastustajat, sekä bolševikit ja kommunistit, joiden mukaan vallankumouksellinen defaitismi ja kieltäytyminen rintamapalveluksesta imperialistisia päämääriä palvelevan sodan aikana ajoi vallankumouksen asiaa.