mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Ilvola Ilvola on suomalaisten eläinsatujen tapahtumapaikka. Ilvola kuvataan suomalaiseksi metsämaisemaksi, joka oli olemassa maailman alkuaikana. Eriytyminen ei ole vielä lopussa: koti- ja villieläinten samoin kuin ihmisen ja eläimen suhteet ovat keskeneräisiä. Eläinsatuperinne pohjautuu kansainvälisten motiivien lainautumiseen, esikuvina mm. Aisopoksen faabelit ja intialainen Pantsatantra. Hahmot ovat kuitenkin suomalaiselle miljöölle tyypillisiä. Viekas Kettu Repolainen pettää tyhmää karhua, ilkeä susi epäonnistuu pyrkimyksissään, viisas kissa johtaa härän, hevosen, kukon ja sian teurastusta pakoon. Eläimiin personifioidaan inhimillisesti katsoen hyviä ja huonoja ominaisuuksia; samalla ne heijastavat asenteita eri eläimiin. Kansanhuumorin kannalta eläinsadut tarjoavat kiintoisaa aineistoa: kerrontatilanteessa komiikan osuus on luultavasti ollut huomattava.
Abessinialainen Rotukissamaailmassa abessinialaisen historia on huomattavan pitkä, joten myös sen terveydestä tiedetään paljon. Yleisesti ottaen abessinialainen on terve ja pitkäikäinen rotu. Rodulla esiintyy kaksi tunnettua perinnöllistä sairautta, kissan vähittäiseen sokeutumiseen johtava PRA ja kuolemaan johtava PK-anemia, jotka ovat geenitestien avulla ehkäistävissä.
Abessinialainen Rotustandardit eroavat hieman rotukissoja rekisteröivien kattojäjärjestöjen välillä 
Pääpiirteiltään rotu on helposti tunnistettavissa, mutta ominaisuuksien painotukset vaihtelevat. Usein sanotaan, että todella hyvä kissa pärjää kaikkien kattojärjestöjen näyttelyissä. Suomessa kasvatetut abessinialaiset rekisteröidään enimmäkseen Fife:n alaisuudessa toimivaan Suomen Kissaliittoon. Kissojen rodunomaisuutta mitataan kissanäyttelyissä.
Taru 12 eläimestä Jumala päätti pitää seuraavana päivänä juhlat taivaassa ja kutsui kaikki eläimet mukaan juhlimaan. Hän kertoi sen yhdelle eläimelle, jonka piti kertoa asia seuraavalle eläimelle ja sen taas seuraavalle. Mutta kun tuli rotan vuoro kertoa naapurin kissalle juhlista, rotta valehteli ja sanoi, että juhlat olivat vasta ylihuomenna. Kissa uskoi ja vietti seuraavan päivän yksin, kun kaikki muut eläimet juhlivat taivaassa. Kun eläimet saapuivat taivaanporteille, rotta ratsasti härän selässä ja pääsi näin ensimmäisenä juhliin. Rotan ja härän jälkeen tulivat tiikeri, jänis, lohikäärme, käärme, hevonen, vuohi, apina, kukko, koira ja sika. Kissa ei päässyt juhliin.
Abessinialainen Vuosina 1979–1980 abessinialaisilta löydettiin muiltakin lajeilta tunnettu silmän verkkokalvon rappeumasairaus PRA (Progressive Retina Atrophy). Sairaus periytyy resessiivisesti, eli positiivisen yksilön on perittävä sairauden aiheuttava geeni molemmilta vanhemmilta . Syntyessään pennut näkevät normaalisti, ja sairaus puhkeaa vasta myöhemmin. Ensimmäiset merkit näkyvät silmäpeilauksessa yleensä n. 1–4 vuoden iässä, minkä jälkeen näkö alkaa heikentyä. Sairauden edetessä kissa lopulta sokeutuu . PRA:n ehkäisemiseksi on kehitetty geenitesti . Vastuulliset kasvattajat testauttavat kissat, jolloin positiivisia eli sairastuvia yksilöitä ei enää synny. Suomen Kissaliiton sääntöjen mukaan kasvatukseen käytettävien kissojen testaus on pakollista, ellei vanhempien testitulosten perusteella voida osoittaa, että kissa ei kanna geenimuunnosta.
Kissa Kissojen hampaita ja luunkappaleita on löytynyt arkeologisissa kaivauksissa Jerikon kaupungin alueelta ja muualta hedelmällisen puolikuun alueelta noin vuosien 7000–6000 eaa. ajalta. Nämä löydöt ovat kuitenkin harvinaisia ja saattavat olla peräisin villikissoista, joita on metsästetty nahkojen vuoksi. Nykyisten Israelin ja Jordanian alueelta on löydetty 5000-luvulta eaa. peräisin olevia kalliomaalauksia ja patsaita, jotka esittävät kissamaisia eläimiä. Nekään eivät välttämättä esitä kesykissoja. Mantereelta löytyneiden kissojen jäänteistä on yleensäkin mahdotonta nähdä, ovatko ne villikissojen vai kesytettyjen kissojen jäänteitä.
Abessinialainen Ensimmäiset somalikissat eli puolipitkäkarvaiset abessinialaiset syntyivät kahden pitkäkarvageeniä kantaneen abessinialaisen pentueeseen vahingossa 1960-luvulla . Vuonna 1972 yhdysvaltalainen Evelyn Mague onnistui kasvattamaan pentueen, jonka kaikki pennut olivat pitkäkarvaisia. Hän antoi rodulle nimen ”somali” Abessinian naapurimaan mukaan. Samana vuonna perustettiin myös Yhdysvaltain somaliyhdistys. Ensimmäiset somalit rekisteröitiin virallisesti omaksi rodukseen Yhdysvalloissa 1979, minä jälkeen pitkäkarvaisten kissojen käyttö abessinialaiskasvatuksessa kiellettiin . Abessinialaisen ja somalin lyhytkarvainen pentu rekisteröidään järjestöstä riippuen abyvariantiksi (SRK) tai lyhytkarvaiseksi somaliksi (CFA) , jolloin sen jalostuskäyttö on mahdollista somalikasvatuksessa. Jotkin rekisterit rekisteröivät kaikki ilmiasultaan lyhytkarvaiset yksilöt abessinialaisksi ja sallivat näiden kissojen osallistumisen näyttelyihin abessinialaisina, mutta monet kasvattajat eivät hyväksy somalitaustaisten kissojen käyttöä abessinialaiskasvatuksessa .
Abessinialainen Abessinialaista on ajan saatossa käytetty myös useiden muiden kissarotujen jalostuksessa ja kehittämisessä. Abessinialaisperimää kantavia rotuja ovat esimerkiksi ocicat, bengali ja LaPerm. Kaneli ja beige väritys itämaisilla kissoilla on peräisin abessinialaisilta, kun siamilainen astutettiin 60-luvulla punaisella abessinialaisella . Myös muilla roduilla esiintyvä kaneli ja beige väritys on alun perin abessinialaisilta peräisin . Nykypäivänä abessinialaisten käyttö geenipohjan laajentamiseksi sallitaan kattojärjestöstä riippuen ainakin somali-, ocicat- ja LaPerm -kasvatuksessa.
Paijaaminen Ihminen voi myös helliä eläimiä. Tällöin on usein kyse kiintymyksestä eläintä kohtaan tai hellyydenosoittamisen tarpeesta. Esimerkiksi kissa osoittaa mieltymystään omistajaa kohtaan kehräämällä. Eläinten suhtautuminen vaihtelee kuitenkin lajeittain sekä yksilöittäin. Ihmisen kanssa muutenkin paljon kommunikoivat eläimet, kuten esimerkiksi koirat ja kissat, pitävät yleensä paijaamisesta.
Vesikauhu Raivotautia vastustetaan eläimissä rokottamalla. Rokote annetaan yleensä muiden rokotteiden yhteydessä ja rokotepakko koskee näyttely- ja kilpailutoimintaa. Eläimellä pitää olla voimassa oleva rokote myös ulkomaan matkoilla. Säännökset matkustettaessa eri maihin vaihtelevat ja saattavat muuttua tautitilanteen muuttuessa. Matkustettaessa koiran, kissan tai fretin kanssa ulkomaille, pitää eläimellä olla ns. lemmikkieläinpassi, johon rokotukset ja muita terveystietoja on merkitty. Vaikka koira tai kissa ei osallistuisikaan näyttelyihin, sillä on syytä olla rokotus. Vain rokottamalla saadaan taudin leviäminen estettyä. Muilla eläinlajeilla rokotuskäytännöt vaihtelevat, ja tilanne arvioidaan tartuntariskin mukaan. Suomessa voidaan rokottaa laiduntavia eläimiä, jos niiden laitumet rajoittuvat metsäisille alueille ja alueella on raivotautia. Tuontihevosilla Baltian maista voi olla rabiesrokotuksia, koska alueella on raivotautia luonnonvaraisilla eläimillä.
Kissan heisimato Kissan heisimato ("Taenia taeniaeformis, Hydatigera taeniaeformis, Taenia crassicollis, Cysticercus fasciolaris, Strobilocercus fasciolaris") on heisimatoihin kuuluva sisäloinen, jonka pääisäntänä toimivat pieniä jyrsijöitä syövät eläimet, kuten kissa, kettu, kärppä ja ilves. Pääisäntä saa tartunnan syömällä infektoituneen väli-isännän, jona toimivat pienet jyrsijät kuten hiiri, rotta, jänis ja orava. Kissan heisimadot elävät väli-isännän maksassa, pääisännässä ne ovat tarttuneina suoliston, etenkin ohutsuolen, limakalvoon. Kissan heisimatotartunta voidaan hoitaa muun muassa pratsikvantelia tai fenbendatsolia sisältävillä sisäloislääkkeillä.
Ruokolahden leijona Ensimmäisen havainnon leijonasta teki 23. kesäkuuta Ruokolahdella komennuksella ollut metsätyönjohtaja. Eläimen olemassaolo vahvistettiin virallisesti, kun suurpetotutkija neljä päivää myöhemmin löysi paikkakunnalta Suomeen kuulumattoman ison kissan jäljet. Kolme ministeriötä määräsi eläimen poistettavaksi Suomen luonnosta, mutta metsästys päättyi pian, kun siitä ei enää saatu luotettavia jatkohavaintoja. Muualtakin Suomesta tuli ilmoituksia leijonasta, erityisesti Kristiinankaupungin seudulta, jossa maa- ja metsätalousministeriö oletti olevan toisen ison kissan. Median mukaan myös Karstulassa, Iissä ja Hyrynsalmella nähtiin leijona.
Kissan tarttuva vatsakalvontulehdus Kissan tarttuva vatsakalvontulehdus (FIP tai FIPV) on kissojen tarttuva tauti, jonka aiheuttaja on kissojen koronavirus (FCoV). Tautia esiintyy maailmanlaajuisesti kaikenikäisillä koti- ja villikissoilla. Useimmiten tautia tavataan kuitenkin nuorilla kissoilla, jotka ovat iältään kolmesta kuukaudesta kolmeen vuoteen. Tauti on sairastuneilla kissoilla usein tappava, ja siihen ei ole olemassa hoitoa.
Kissa Kissat levisivät Aasiaan viimeistään roomalaisten kauppiaiden mukana. Silkkitietä pitkin kissoja tuotiin Kiinaan 400-luvulla. Paljon sitäkin ennen foinikialaiset ja egyptiläiset kauppalaivat saattoivat olla vieneet kissoja Intiaan ja muualle Aasiaan. Kiinalaisissa teksteissä käytettiin kesytetystä kissasta omaa sanaa jo ennen vuotta 1000 eaa. Japaniin kissa tuli viimeistään 500-luvulla buddhalaisuuden mukana. Kissoista tuli Japanissa aluksi hovieläimiä. Myöhemmin kun kissoista tuli arkipäiväisiä eläimiä, niitä ei enää tuotu ulkomailta, minkä seurauksena japanilaiskissat kehittyivät omalaatuisiksi. Esimerkiksi lyhythäntäisyys yleistyi. Edo-kauden alussa vuonna 1602 kissat laskettiin vapaaksi keisarillisella asetuksella, ja kissat ovat sen jälkeen liikkuneet Japanissa vapaina kaduilla.
Kehrääminen (kissaeläimet) Kehräämisellä eli hyrisemisellä tarkoitetaan kissasta tai muusta kissaeläimestä kuuluvaa ääntä. Yleensä kehräämistä on pidetty eläimen tyytyväisyyden ja onnellisuuden merkkinä, mutta kehräämistä tapahtuu myös muulloin, esimerkiksi tappelun seurauksena. Myös kuoleva, kärsivä kissa kehrää.
Eläinallergia Eläinallergia on allergia, jonka aiheuttajat ovat eläimen hilse, sylki, virtsa ja uloste. Tavallisimmat allergiaa aiheuttavat eläimet ovat kissa, koira, hevonen sekä jyrsijöistä marsu, kani, hamsteri ja rotta. Niin pitkä- tai lyhytkarvainen kuin karvatonkin lemmikkieläin voi aiheuttaa allergiaoireita.
Somali (kissarotu) Abessinialaiseen kantaan on lisätty pitkäkarvageenejä jo 1930-luvulta lähtien, mutta varsinaisesti somalia alettiin kasvattaa Pohjois-Amerikassa vasta 1960-luvulla. Vuonna 1972 perustettiin somalille oma rotuyhdistys ja 1978 somali hyväksyttiin jo koko alueella. Nykyisin rotua on ympäri Eurooppaa ja Amerikkaa, ja erityisen suosittu se on Australiassa, missä abessinialaiset ovat jääneet miltei täysin sen varjoon.
Eläintenpalvonta Yleisimpiä palvottuja eläimiä ovat hevonen, jänis, karhu, kettu, kissa, kobra, kotka, lehmä, susi ja tiikeri. Oma artikkeli on karhunpalvonnasta ja käärmeenpalvonnasta. Eläintenpalvonnassa kuolleita eläimiä saatetaan haudata uskonnollisin menoin tai pyhistä eläimistä tehdään kuvia, joiden uskotaan auttavan tai suojelevan. Magian muotoa, jossa käytetään välineenä eläintä, ihmistä tai jumalaa esittävää tai symboloivaa kuvaa, nimitetään kuvataikuudeksi.
Luettelo One Piecen eläimistä Kalan ja kissan hybridi. Olkihatut tapasivat ennen Alabastaan rantautumista yhden, ja Vivi kertoi heille merikissojen olevan pyhiä eläimiä Alabastassa. Merikissalla jonka Olkihatut näkivät oli korvakoru, mutta Eiichiro Oda sanoi sen olevan karvaa.
Puuha-Pete Eläimiä: Vilpas (koira), Kisu (kissa)
Kissa Yleisempiä kissojen vaivoja ovat korvapunkit ja sisäloiset. Korvapunkkitartunnan saanut kissa raapii korviansa tiheään, jopa verille, ja saattaa esimerkiksi heilutella päätään. Korvakäytävässä on tummaa kahvinpurun näköistä punkin eritettä. Hoitona eläinlääkäri puhdistaa korvat ja antaa lääkereseptin tai lääkkeen pistoksena. Korvapunkkien häätöön saa myös ilman reseptiä apteekista korvatippoja. Jos perheen jollain kissalla tai koiralla todetaan korvapunkki, on erittäin todennäköistä, että se on tarttunut myös perheen muihin eläimiin.
Abessinialainen 1900–1905 yhteensä 12 abessinialaista oli rekisteröity brittiläiseen siitoskissojen tietoja kokoavaan kirjaan . Yksi erityisen hyvin tunnettu abessinialainen oli 1905 syntynyt hopea uros Aluminium, joka esiintyy monissa ensimmäisissä kirjatuissa sukutauluissa ja johon monen nykypäivän abessinialaisen sukupuu voidaan jäljittää . Aluminiumin 1907 syntynyt poika Aluminium II ja naaras nimeltä Salt olivat tiettävästi ensimmäiset abessinialaiset, jotka vietiin Yhdysvaltoihin .
Kissojen värit C-alleeli dominoi epätäydellisesti C:a, ja CC-genotyypin kissat ovatkin väriltään siamilais- ja burmanaamiovärityksen välimuotoa. Väritystä kutsutaan tonkineesinaamioksi tai minkiksi. Silmät ovat vihreät tai turkoosit.
Bremenin soittoniekat Matkallaan Bremeniin eläimet näkevät valaistun mökin ja siinä neljä ryöväriä nauttimassa saalistaan. Eläimet päättävät esiintyä ryöväreille saadakseen palkkioksi ruokaa. Eläinten mölinä pelästyttää ryövärit, jotka pakenevat mökistä tiehensä. Eläimet valtaavat mökin. Myöhemmin yöllä ryövärit palaavat ja lähettävät yhden joukosta ottamaan selvää tilanteesta. Kissa raapii ryövärin kasvoja, aasi potkaisee ja koira puree sekä kukko ajaa takaa niin, että tunnustelija kertoo hirviöiden vallanneen talon ja niin ryövärit hylkäävät mökin, johon eläimet asettuvat asumaan.
Toksoplasmoosi Raskaaksi tuleminen ei ole syy luopua lemmikkikissasta toksoplasmoosin pelossa. Sikiötä vahingoittavan taudin voi saada mikäli saa infektion raskauden aikana tai juuri ennen sitä. Tarvittaessa sekä äidiltä että kissalta voidaan tutkia vasta-ainetestillä, ovatko he jo sairastaneet toksoplasmoosin. Jos sekä äiti että kissa ovat negatiivisia, tartuntamahdollisuus on olemassa, jos kissa päästetään pyydystämään ulkona vapaana saalista tai sille syötetään raakaa lihaa. Ookystojen kypsyminen taudinaiheuttajiksi (= sporuloituminen) kestää ulosteessa 1–5 vrk, joten hiekkalaatikon puhdistaminen päivittäin on kumihanskojen käytön ohella toimiva suojatoimenpide. Tartuntaa voi vältellä tehokkaammin huolehtimalla raskauden aikana huolellisesta käsi- ja elintarvikehygieniasta sekä välttämällä lihaa mediumina tai raakana.
Kirsu Kirsu on joidenkin nisäkkäiden, muun muassa kissa- ja koiraeläinten kuonon pää. Kirsussa sijaitsevat eläimen sieraimet. Koiran tai kissan kirsu on yleensä musta, ruskea tai vaaleanpunainen. Koira nuolee kirsuaan usein. Yleinen mutta virheellinen uskomus on, että lemmikki on terve, kun sen kirsu pysyy kosteana eikä tunnu normaalia lämpöisemmältä.
Pussirotat Uhattuna pussirotat matkivat haavoittuneen tai kuolleen ulkonäköä ja hajua. Eläimet vetävät huulet sisään, paljastavat hampaansa, kuolaavat suun ympärille ja erittävät peräaukon rauhasilla pahanhajuista ainetta. Reaktio on tahdosta riippumaton. Pussirotat ovat tässä tilassa kuitenkin melko haavoittuvaisia, sillä ne voidaan vaikka kantaa pois. Monet hyväätahtovat ihmiset ovatkin epähuomiossaan tappaneet katatonisen eläimen.
Luettelo Karvisen televisiospesiaaleista Karvinen ja Osku pelästyttelevät naapurin koiraa, ja naapurin mies suuttuu ja soittaa rankkurille. Karvinen juoksee pakoon, mutta Osku jää kiinni. Karvinen saapuu kotiin ja kun hänellä alkaa olla tylsää, hän lähtee pelastamaan Oskua, mutta joutuukin myös itse pidätetyksi. Osku viedään pois, ja rankkurille tulee pikkutyttö valitsemaan kissaa. Tyttö valitsee Karvisen. Kun häkki aukeaa, kissat ja koirat juoksevat tiehensä ja Karvinen ja Osku kotiinsa.
Uloste Jotkin eläimet ulostavat minne tahansa, joillakin lajeilla taas on tietyt ulostuspaikat. Kissa ja mäyrä tekevät kuopan ulostusta varten ja kissa vielä peittää ulosteensa. Linnun ulosteet ovat usein veteliä, koska linnuilla virtsajohdin avautuu peräsuolen kanssa samaan viemärisuoleen eli kloaakkiin, ja useimmiten virtsa ja uloste tulevat ulos yhtä aikaa.
Pussipäästäiset Pussipäästäiset tunnetaan melko huonosti niiden eristäytyneen asuinympäristön takia. Niitä on aiemmin luultu harvinaisiksi, mutta uusimmat tutkimukset osoittavat, että eläimet ovatkin oletettua yleisempiä.
Oikeutta eläimille 23. helmikuuta Oikeutta eläimille jätti oikeuskanslerille kantelun maa- ja metsätalousministeriöstä. Kantelussa pyydetään tutkimaan, ovatko ministeriön turkiseläimiä koskevat hyvinvointivaatimukset eläinsuojelulain mukaisia, sillä yhdistyksen mukaan ministeriön ohjeet ja eläinsuojelulaki ovat ristiriidassa. Eläinsuojelulaissa vaaditaan ottamaan huomioon eläinten käyttäytymistarpeet ja riittävän liikkumatilan, mutta ministeriön ohjeet sallivat eläinten pitämisen pienissä häkeissä ja virikkeenä vain puupalikan.
Välttämätön rasvahappo Ravitsemustieteessä vain linolihappoa (LA, omega-6) ja alfalinoleenihappoa (ALA, omega-3) pidetään välttämättöminä, koska keho ei pysty niitä valmistamaan ja ne muodostavat omega-3 ja omega-6 rasvahappojen rungon. Osa eläimistä (esimerkiksi kissa) ei pysty itse tuottamaan arakidonihappoa linolihapoista, jolloin näille eläimille myös arakidonihappo kuuluu välttämättömiin rasvahappoihin.
Samoanliejukana Metsästys ja saarelle muualta tuodut eläimet – kissat, koirat ja rotat – ovat vaikuttaneet tämän lentokyvyttömän linnun nopeaan katoamiseen.
Virvatuli Liikkuvien virvatulten selitykseksi on jopa ehdotettu bioluminoivaa levää, hometta tai bakteereita turkissaan kantavia eläimiä. Lintujen on kerrottu joskus, erittäin harvoin, hohtavan. Venäjällä väitetään ammutun joitakin hohtavia sorsia, joiden valo on jonkin aikaa eläimen kuolemasta hiipunut. On myös ollut havaintoja, että joidenkin pöllöjen rintapuoli hohtaisi pimeässä. Yhdessä tapauksessa pimeässä lentävät valoilmiöt ovatkin paljastuneet tornipöllöiksi.
Haukkalahdenvuoren kalliomaalaukset Toisessa maalauskohdassa on kaksi lähekkäin olevaa kuvioryhmää. Vasen ryhmä sisältää kolme pientä peuraeläintä, joista yhtä voidaan pitää hirvenä. Kalliohalkeaman yläpuoliset kaksi eläintä ovat säilyneet hyvin, vaikka ovatkin haalistuneita. Ylin eläimistä on 13 senttimetriä pitkä ja 6 korkea, mutta sen päätä ei enää erota. Toisen eläimen pää katsoo oikealle yläviistoon. Se on noin 12 senttimetriä pitkä ja 10 korkea.
Coraline varjojen talossa Yhtenä tavallisen harmaana päivänä Coraline tutkii uutta kotiaan ja löytää salaperäisen, umpeen muuratun oven. Äiti selittää hänelle oven vienneen joskus viereiseen asuntoon. Eräänä yönä ovi on raollaan. Coraline kulkee ovesta kaameaan rinnakkaismaailmaan, jossa on toinen aivan samanlainen koti, ja jossa häntä odottavat hänen toiset vanhempansa. He ovat aivan kuin Coralinen äiti ja isä – paitsi että heillä on paperinvalkea iho, hämähäkkimäisen pitkät, ohuet sormet ja silmien paikalla mustat napit. Toinen koti vaikuttaa aluksi ihanalta. Ruoka on herkullista, kissat osaavat puhua, ja rakastavilla vanhemmilla on aikaa leikkiä Coralinen kanssa. Mutta kun Coraline haluaa takaisin oikeaan kotiinsa, toinen äiti ei pidäkään ajatuksesta. Hän haluaa Coralinen viipyvän heidän luonaan ikuisesti.
Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata Timonin ja Pumban seikkailu alkaa samaan aikaan "Leijonakuninkaan" tapahtumien kanssa. He kävelevät läpi lauman eläimiä, jotka ovat tulleet kunnioittamaan juuri syntynyttä tulevaa leijonakuningasta Simbaa. Pumba väittää ettei ole kovin hyvä väkijoukoissa, jolloin hän pieraisee vahingossa ja kauhea haju saa muutamat eläimet kaatumaan. Eläimet edempänä näkevät tämän ja luulevat muiden eläinten kumartavan, joten he kumartavat myös. Timon ja Pumba jatkavat matkaansa ja löytävät lopulta uuden kotipaikan. Eräänä aamuna he häiriintyvät ulkoa tulevasta äänestä, joka lähtee Simbasta, Nalasta ja eläimistä, jotka laulavat kappaletta "Kruunun saan kuninkaan". Timon raivostuu ja potkaisee eläintornin alimpana olevaa elefanttia jalkaan. Elefantti hyppää yllättyneenä ja se selittää, miksi torni romahti alkuperäisessä elokuvassa. Timonin ja Pumban koti hajoaa ja heidän täytyy lähteä etsimään uutta kotia. Matkalla he vaeltavat norsujen hautausmaan ohi ja todistavat Mufasan pelastavan pennut hyeenoilta. Myöhemmin he näkevät marssivan hyeenalauman. Myöhemmin kanjonissa he näkevät vauhkoontuneen gnuulauman. Kaiken keskellä he putoavat vahingossa vesiputoukseen ja löytävät itsensä viidakosta, josta tulee heidän uusi kotinsa. Myöhemmin he löytävät Simban ja elokuva näyttää joitain pätkiä heidän elämästään viidakossa vuosien varrella.
Pälvisilsa Eläimillä pälvisilsaa aiheuttaa "Trichophyton verrucosum" -sieni. Pälvisilsaa esiintyy pääasiassa naudoilla mutta myös muilla koti- ja lemmikkieläinlajeilla maailmanlaajuisesti.
Kampylobakteerit Kampylobakteerit ovat maailmanlaajuisesti esiintyviä, gramnegatiivisia bakteereja. Lajeja on useita ja niitä esiintyy sekä ihmisillä että eläimillä. Eläimistä tavallisimpia bakteerin kantajia ovat linnut, nauta, sika, lammas, vuohi, kissa, koira ja jyrsijät. Ne ovat eräs yleisimmistä ruokamyrkytysten aiheuttajista. Bakteeri todettiin ensimmäistä kertaa 1970-luvun loppupuolella ja sen aiheuttamat ruokamyrkytykset ovat yleistyneet länsimaissa etenkin 1990-luvulta lähtien.
Uni Nukkuessaan ihmiset ja eläimet eivät juuri liikuta kehoaan eivätkä raajojaan unien mukana, koska aivokuoressa oleva mekanismi estää kehon liikkeet unen aikana. Tutkijat ovat kuitenkin oppineet estämään mekanismin toiminnan keinotekoisesti. Näin on voitu selvittää, minkälaisia unia eläimet näkevät. Esimerkiksi kissan on tulkittu uneksivan lähinnä saaliin takaa-ajamisesta ja saaliilla leikkimisestä.
Maalliset oksat Kun eläinjärjestelmä omaksuttiin naapurimaissa, jotkin eläimet nimettiin toisin. Japanissa sika on villisika. Vietnamissa härästä tuli vesipuhveli ja jäniksestä kissa.
Kaukametsän pakolaiset Ensimmäisen tuotantokauden alussa ihmiset ovat alkaneet kaataa Kaukametsä-nimistä metsää. Metsässä asuvat eläimet eivät tiedä mitä tehdä. Sattumalta metsään palaa rupikonna, joka on ollut kadonneena pitkän aikaa. Rupikonna kertoo muille eläimille joutuneensa pienen pojan sieppaamaksi, joka vei sen kotiinsa kauas pois. Se pääsi pakoon ja lähti kulkemaan takaisin Kaukametsään. Matkallaan se kulki Valkopeuran puisto -nimisen luonnonsuojelualueen ohi ja rupikonna ehdottaa, että eläimet voisivat paeta hakkuun tieltä asumaan sinne. Eläimet päättävät tehdä niin, joten he lähtevät rupikonna oppaanaan ja kettu johtajanaan matkalle kohti luonnonsuojelualuetta. Matkalla he joutuvat kulkemaan monien vaarojen, kuten armeijan ampuma-alueen, joen, moottoritien ja kaupungin lävitse.
Tengrismi Aluksi maan päällä eli vain eläimiä, kunnes ylijumala Tengri loi ensimmäiset ihmiset, miehen ja naisen. Tengri antoi ihmisille karvapeitteen. Hän halusi antaa heille myös ikuisen elämän ja lähti hakemaan vettä Kuolemattomuuden lähteestä. Siksi aikaa hän laittoi kissan ja koiran vartioimaan miestä ja naista. Paikalle saapui kuitenkin manalan herra Erlik Khan, joka houkutteli kissan ja koiran pois vartiopaikaltaan ja virtsasi ihmisten päälle.
Toxoplasma gondii Joissakin tapauksissa tartunta muuttaa tartunnan saaneen eläimen käyttäytymistä. Hiirten ja rottien tapauksessa tämä tarkoittaa sitä, että tartunnan saanut yksilö muuttuu aktiivisemmaksi eikä pelkää saalistajia (esimerkiksi kissoja) kuten terve yksilö. Kissan virtsan hajun on huomattu laskevan tartunnan saaneiden rottien aivojen pelkokeskusten aktiivisuutta ja aktivoivan niiden mielihyväkeskuksia, mikä saattaa johtaa itsetuhoiseen käytökseen ja auttaa "T. gondiin" pääsyssä takaisin kissaan.
Pussimäyrät Lahkon eläimet ovat endeemisiä Australian ja Uuden-Guinean lajeja. Eläinten ulkonäkö on lähes kaikilla samantapainen: tukeva ja kaariselkäinen vartalo, pitkä ja hieman kapeneva nokka, suuret pystysuorat korvat, suhteellisen pitkät ja ohuet raajat sekä kapea häntä. Niiden koko vaihtelee 140 gramman ja kahden kilogramman välillä. Suurin osa eläimistä on kuitenkin kooltaan puolikasvuisen kissan kokoisia painaen noin yhden kilogramman.
Niska Niska on kaulan takaosa. Joillakin eläimillä, kuten kissalla, niska ei ole herkkä alue. Tällöin emot voivat kuljettaa poikasiaan niskasta hampaillaan kantamalla.
Abessinialainen (marsurotu) Abessinialaiset ovat yleensä aktiivisia, temperamenttisia ja rohkeita.
Toinen intifada IDF on tuhonnut itsemurhaterroristien perheiden taloja, todeten sen olevantehokas taktiikka itsemurhaiskujen vähentämiseksi. Itsemurhaiskujen perheet ovatkin joskus estäneet iskun peläten kotinsa menettämistä. Kriitikkojen mielestä taktiikan tehokkuus ei kuitenkaan oikeuta liiallisen voiman käyttöä, ja siviilikohteiden tuhoaminen kostona on kansainvälisen oikeuden vastaista.
Riku Huittinen Samaan aikaan herra Vitsivarsisen kauppalaiva on saavuttanut Afrikan. Kapteeni pääsee loisteliaaseen linnaan nauttimaan juhla-ateriaa maan kuninkaan ja kuningattaren seurassa. Pöytä notkuu monenlaista lihaa, hedelmiä ja herkkuja. Kukaan ei tosin saa syötyä suupalaakaan, sillä valtava hiiri- ja rottalauma ryntää saliin ja ahmii kaiken ruuan. Kauhistunut kapteeni kysyy eikö linnassa ole kissoja. "Kissoja, mitä ne ovat?" kysyy kuningas. Kapteeni haettaa Rikun Misse-kissan laivasta. Kuningas nauraa ensin, kun näkee pienen eläimen, mutta hämmästyy sitten, kun kissa alkaa jahdata jyrsijöitä, ja ne joko pakenevat linnasta tai pääsevät hengestään. Kuningas lupaa ostaa laivan koko lastin, jos saa myös kissan. Misse-kissasta maksetaan enemmän kuin koko muusta lastista yhteensä. Kapteeni palaa takaisin kotimaahansa laiva täynnä kultaa, hopeaa ja jalokiviä.
Karvinen 2 Karvinen matkustaa koirakaverinsa Oskun kanssa salaa isäntänsä Eskon mukana Lontooseen. Englannissa asuu myös hänen kaksoisolentonsa Prinssi XII, joka on juuri perinyt edesmenneeltä omistajaltaan Lady Eleanorilta hienon Carlylen linnan. Mutta perimysjärjestyksessä seuraava Lordi Dargis heittää Prinssin korissa jokeen, jotta saisi linnan itselleen ja voisi rakentaa tiluksille hotellin. Linnan hovimestari Smithee kuitenkin löytää Karvisen Lontoosta ja vie hänet Carlylen linnaan luullen tätä Prinssiksi. Samalla oikea Prinssi ajelehtii Lontooseen ja törmää siellä Karvisen omistajaan Eskoon, joka taasen luulee tämän olevan Karvinen ja kissat vaihtavat paikkaa keskenään. Karvinen pääsee hienoon linnaan isännäksi, ja alamaisinaan hänellä on lauma karjapihan eläimiä. Eläimet kuitenkin uskottelevat Karviselle tämän olevan kadonnut siniverinen kissa, jotta Karvista luultaisiin Prinssiksi ja Dargis ei voisi ajaa heitä pois linnasta.
Beatrix Potter Potterin monilukuisten projektien ja tarinoiden perustana olivat pienet eläimet, joita hän salakuljetti kotiinsa, sekä eläimet, joita hän tarkkaili perhelomillaan Skotlannissa ja Lake Districtissä. Häntä rohkaistiin julkaisemaan tarinansa "Petteri Kaniini" mutta hänellä oli vaikeuksia löytää julkaisijaa. Kuitenkin hänen ollessaan 36-vuotias, tarina sai myönteisen vastaanoton Warne & Co-kustantamolta. Pieni kirja ja sitä seuranneet teokset otettiin erittäin hyvin vastaan, ja Potter saattoi elää itsenäisesti kirjoista saamillaan tuloilla.
Desinfiointi Desinfiointi on menetelmä, jossa mikrobeja tuhotaan elottomasta materiaalista kemiallisilla menetelmillä tartunnan estämiseksi. Desinfioinnin kohteena ovatkin mm. laitteet ja koneet, kirurgiset välineet sekä talousvesi. Kun mikrobeja tuhotaan ihmisen tai eläimen iholta, puhutaan antiseptiikasta.
Arakidonihappo Arakidonihappo muodostuu linolihaposta ja toimii eikosanoidien lähtöaineena. Jotkut eläimet, kuten kissat, eivät voi muodostaa omaa arakidonihappoaan linolihaposta, vaan niiden on saatava sitä (eläin)ravinnosta, minkä takia liharuoka on niille välttämätöntä.
Zylinkultamyyrä Kultamyyrät ovat ikivanhoja nisäkkäitä, jotka elävät pääasiallisesti maan alla. Niillä on kiiltävä ja tiheä turkki sekä virtaviivainen muoto. Eläimillä ei ole näkyviä silmiä tai korvia ja ne ovatkin sokeita. Pieniä silmiä peittää iho ja pienet korvat ovat piilossa turkin seassa.
Aavikko Käyttäytymisellään eläimet pystyvät välttämään aavikoiden rankimpia olosuhteita. Monet linnut ja nisäkkäistä esimerkiksi hanka-antiloopit vaeltavat aavikkotasangoilla, ja ne voivat siirtyä esimerkiksi läheisille vuoristoalueille. Pienemmät eläimet eivät pysty vaeltamaan pitkiä matkoja. Monet lajit ovatkin yöeläimiä, ja päivisin ne piiloutuvat hiekkaan tehtyihin tunneleihin tai kallionkoloihin. Kymmenen senttimetrin syvyydessä olevassa tunnelissa lämpötila on noin 30 °C, vaikka ilma olisi 45 °C ja maanpinta lähes 90 °C. Tunneleita kaivavat useat aavikon pienistä nisäkkäistä. Matelijat ja niveljalkaiset käyttävät myös tunneleita ja koloja, mutta ne eivät yleensä kaivaudu itse vaan hyödyntävät luonnonmuodostumia ja hylättyjä tunneleita. Lämpötilaedun lisäksi tunnelit ovat suhteellisen turvallisia ja kosteita. Usein päiväaktiivisetkin eläimet lepäävät varjoissa kuumimpaan aikaan.
Syllogismi Esimerkiksi premisseistä "Jotkut A:t ovat B" ja "Jotkut B:t ovat C" päätellään usein virheellisesti, että jotkut A:t ovat C. Tällainen syllogismin tyyppi (III-1) ei kuitenkaan ole pätevä, eikä johtopäätös seuraa premisseistä. Esimerkiksi vaikka jotkut kissat (A) ovat mustia (B) ja jotkut mustat eläimet (B) ovat korppeja (C), tästä ei seuraa, että jotkut kissat (A) olisivat korppeja (C). Tämä aiheutuu siitä, että kumpikaan premisseistä ei koske kaikkia välitermin tarkoittamia kohteita, ja tätä sanotaan "yleistymättömän välitermin virhepäätelmäksi".
Eläimet RMS Titanicilla Aluksella oli oma virallinen maskotti, kissa nimeltä Jenny, joka työskenteli myös pitääkseen aluksen rottien ja hiirien määrän alhaisena. Se asui normaalisti keittiössä, jossa henkilökunta ruokki sitä.
Chi's Sweet Home Chi's Sweet Home (チーズスイートホーム) on Konami Kanatan luoma mangasarja. Sitä on julkaistu japaniksi Kodanshan Weekly Morning -lehdessä vuodesta 2004 alkaen, ja siitä on tehty myös kaksi tuotantokautta animea sekä OVA-jakso. Mangaa alettiin julkaista suomeksi maaliskuussa 2011, nimellä "Chi's Sweet Home - Oma koti kullan kallis".
Grizabella Grizabella on hyvin vanha kissa, iän kuihduttama, eikä hän enää muistuta sitä ylpeää, huoletonta ja sädehtivää tanssijaa, joka oli nuorena. Nuoremmat kissanaaraat ovat kateellisia Grizabellalle ja ovatkin melko mielissään nähdessään hänen epäsiistin olemuksensa. Hän on joutunut elämään kovia aikoja pitkän elämänsä varrella, eikä kaipaa mitään muuta niin paljon kuin sitä, että toiset hyväksyisivät hänet taas joukkoonsa.
Deinogalerix "Deinogalerixin" fossiilit on löydetty Garganon niemimaalta Italiasta.‭ Varhaiselta oligoseenilta myöhäiselle mioseenille merenpinta oli paljon nykyistä korkeampi ja Gargano oli saari eristyksissä mantereelta. Se oli koti monille endeemisille, nykyään hävinneille eläimille.
Ultraääni Monet eläimet kuten koira, kissa sekä erityisesti lepakot ja delfiinit kuulevat huomattavasti korkeampiakin ääniä kuin ihminen. Sitä seikkaa, että koiralla kuuloalueen yläraja on korkeampi kuin ihmisellä, hyödynnetään koirapilleissä, joiden ääntä ihminen ei kuule.
Tuntokarva Tuntokarvojensa avulla eläin voi esimerkiksi määrittää pintojen ominaisuuksia, hahmottaa tilaa ja liikkua vedessä. Joskus tuntokarva korvaa eläimen näköaistin puutteita. Hämärässä ja pimeässä liikkuvat lajit aistivat tuntokarvoillaan kuljettavan reitin, sen ulottuvuudet ja mahdolliset esteet. Vedessä elävät nisäkkäät kuten hylkeet käyttävät viiksiään myös kalaparvien paikantamisessa. Kissat käyttävät naamakarvojaan ilmeisesti ainakin mittaamaan kulkuaukkojen kokoja. Ne pystyvät viiksillään myös aistmaan saaliseläimen liikkeestä lähtevät ilmavirtaukset. Viikset toimivat myös osana kissan elekieltä.
Kullervo Kullervo pakenee. Siniviitta eukko kertoo hänelle, että hänen isänsä ja äitinsä ovatkin elossa. Kullervo löytää perheensä, mutta kuulee siskonsa kadonneen. Yrityksistä huolimatta Kullervosta ei ole tälläkään kertaa työmieheksi, mutta hänet lähetetään veron maksuun. Paluumatkalla hänen onnistuu vietellä vastaan tullut neito. Selviää, että neito on hänen kateissa ollut sisarensa. Sisko hyppää koskeen ja hukkuu. Kullervo palaa kotiinsa häpeissään.
Ihmisen ja eläimen välinen vuorovaikutus Levinsonin panos ihmisen ja eläimen välistä vuorovaikutusta käsittelevälle tutkimuskentälle toimi lopulta suunnannäyttäjänä tutkimuksille psykiatriassa ja vastaavissa ammateissa. Yleisen kiinnostuksen kohteeksi ovatkin nousseet vuorovaikutuksen emotionaaliset ja myönteiset puolet terapeuttisissa tilanteissa erityistä tukea tarvitsevilla henkilöillä, minkä vuoksi tutkimuskentän pioneerina on pidetty nimenomaan Levinsonia. Eläinten suosion kasvaessa terveydenhuollon palveluissa 1980-luvulla heräsi ammattilaisten keskuudessa tarve määritellä lemmikkiterapia tarkemmin, ja lopulta uskottavuuden ja ammattilaisuuden tarve johti ensimmäisten kokonaisvaltaisten käytännön normien kehittämiseen 1990-luvulla. Siitä lähtien ovat olleet käytössä Delta Societyn määrittelemät termit eläinavusteinen terapia ("Animal-Assisted Therapy") ja eläinavusteinen toiminta ("Animal-Assisted Activities"). Eläinavusteisesta terapiasta puhutaan silloin, kun ammattihenkilö käyttää eläimiä apuna työssään. Ammattihenkilö on määritellyt asiakkaalle erityiset tavoitteet, joiden edistymistä seurataan. Eläinavusteinen toiminta sitä vastoin on edellistä vapaamuotoisempaa toimintaa, jossa esimerkiksi vapaaehtoiset tuovat eläimiä ihmisten luokse.
Puoliapinat Puoliapinat ovat noin kissan kokoisia, puussa elämiseen sopeutuneita eläimiä: niillä on pitkät sormet ja kiipeämiseen sopiva kämmen, jossa peukalo on kääntynyt muita sormia vastaan. Useimmat puoliapinat ovat yöeläimiä, mistä kertoo niiden suuret silmät ja tarkka kuulo.
Ruokolahden leijona Bernice ja Bertel Haglund näkivät 18.8. kello 23.10 autostaan Kristiinankaupungin Solaxissa Solaxintien varrella 50 metrin etäisyydeltä kellertävänruskean 70 senttimetriä korkean pitkähäntäisen eläimen, jota pitivät isona kissana.
Brittiläinen (kissa) Brittiläinen lyhytkarva kehitettiin 1880-luvulla englantilaisista koti- ja maatiaiskissoista. 1950-luvulla rotu melkein katosi, mutta elpyi pian, sillä sitten jalostamiseen käytettiin persialaisia. 1970-luvulla brittiläisiä vietiin Yhdysvaltoihin, jossa rodusta tuli nopeasti suosittu. Brittikissa on nykyisin Britannian rekisteröidyistä rotukissoista kolmanneksi yleisin.
Vesikauhu Vesikauhu siirtyy ihmiseen sairaan eläimen pureman välityksellä. Myös muu kontakti sairaan eläimen sylkeen aiheuttaa tautiriskin, koska virus voi esimerkiksi joutua ihmisen elimistöön silmien limakalvojen kautta eläimen nuollessa ihmisen kasvoja. Koirat, kissat, hevoset, ketut ja lepakot sekä muiden muassa näätäeläimet voivat sairastua ja näin levittää tautia. Jyrsijät eivät kuitenkaan korkeamman ruumiinlämpönsä takia ole yhtä herkkiä raivotautivirukselle. Tyypillisimmin virus leviää lihansyöjäeläimissä, mutta myös hevoset ja naudat voivat saada tartunnan. Raivotautisen eläimen syljessä elävä virus pääsee pureman synnyttämästä haavasta ihmisen vereen. Virus kulkeutuu uhrin hermoja pitkin aivoihin. Aivoihin ehtineen viruksen aiheuttamat oireet ovat lihasjäykkyys, kouristelut, ärtyvyys, tajunnan häiriöt ja raivonpuuskat. Tavallisimmin vesikauhu mielletään nimenomaan raivoisuutena, mutta hermoston lamaantuminen voi johtaa myös apaattiseen, passiiviseen tilaan.
Siamilainen Siamilaiset ovat aktiivisia ja leikkisiä. Rodulle ominainen on myös voimakas temperamentti, joka saattaa usein ilmetä mustasukkaisuutena. Siamilainen on omistajilleen vaativa ja vilkas lemmikki, joka kaipaa jatkuvasti huomiota. Siamilaista pidetään erittäin älykkäänä kissana siksikin, että se oppii helposti uusia temppuja, ja älykkyys yhdistettynä usein varsin räiskyvään luonteeseen vaatii myös kissan omistajalta paljon. Siamilainen kiintyy yleensä hyvin voimakkaasti yhteen ihmiseen, ja se voi tulla hyvin mustasukkaiseksi, jos tämä osoittaa huomiota muille eläimille tai ihmisille. Siamilaiskissat eivät pidä yksin jäämisestä; tätä se voi protestoida hyvinkin näkyvästi, esimerkiksi syömällä omistajiensa villavaatteita. Siamilaisen herkkä luonne altistaa sen lisäksi mielialanvaihteluille, mikä tekee siamilaisen käyttäytymisestä vaikeasti ennakoitavaa. Älykkäänä kissana siamilainen on helppo koulutettava, ja sen saa myös helposti totutettua kulkemaan valjaissa.
Moses Isegawa Isegawa on kirjoittanut muun muassa "Abessinialaiset kronikat" (suom. Kirsti Nikkanen 1998) ja "Snakepitin" (1999).
Abessinialainen (marsurotu) Rodulla sallitaan kaikki värit ja kuviot. Suomessa useimmat abessinialaiset ovat väriltään brindlejä tai tortoiseshell & whiteja.
Hämähäkkimiehen kuvitteellinen historia May Parker saa kirjeen vanhalta poikaystävältään ennen Ben Parkeria. Peterin ollessa huolissaan, tämä lähtee Hämähäkkimiehenä seuraamaan tätä. May Parker muistelee menneisyyttään, ja hänen ja Benin taustoistaan paljastuu enemmän lukijoille, mutta ei itse Peterille.
Hämähäkkimies pyytää Mustalta kissalta selitystä voimiinsa, ja tämä kertoo niiden olevan peräisin Kingpiniltä. Yhdessä he päättävät lähteä Kingpinin luokse selvittämään, jahka voimiin olisi piilotettu jokin ansa. He kuitenkin kohtaavat Kingpinin pilvenpiirtäjällä Pilkun, joka saa heidät kyvyillään pakenemaan. He sopivat tulevansa seuraavana päivänä uudestaan, mutta molemmat ovatkin jo salaa suunnitelleet käyvänsä aikasemmin, kun toinen ei ole mukana. Hämähäkkimies kohtaa uudestaan Pilkun, lopulta voittaen tämän, samaan aikaan, kun Musta kissa kuulee Kingpiniltä, että hänen voimissa piile kirous, joka tuottaa epäonnea kaikille hänen läheisilleen. Järkyttyneenä Musta kissa palaa erotakseen Hämähäkkimiehestä, ja lähteäkseen kauas pois. Hämähäkkimies, joka on tullut tyhjin käsin, kuitenkin ehtii ensin. Koko tänä aikana symbiootti lähenee yhä vain lähemmäksi Peterin asuntoa.
Tamaanit Tamaaninaaraan kantoaika on seitsemän kuukautta. Se on melko pitkä aika eläimen kokoon nähden, sillä esimerkiksi kissan kantoaika on vain kahdesta kolmeen kuukautta. Kantoajan pituus juontaa kuitenkin juurensa tamaanien menneisyydestä, nehän ovat sukua norsuille.
Henki Henki tarkoittaa ihmisen tai eläimen elämää, vanhoissa uskomuksissa myös yliluonnollista elämänvoimaa. Elävä ihminen on hengissä eli hänellä on henki. Joillakin eläimillä, kuten kissalla, on nykyaikaistenkin, tosin leikillisten uskomusten mukaan monta henkeä eli elämää. Filosofiassa hengen käsitteellä viitataan oletettuun aineettomaan substanssiin aineen vastakohtana. Kristinusko määrittelee vanhassa testamentissa hengen ilmaksi joka puhallettiin syntyessään ihmiselle suuhun. Jeesus kristinuskossa määritteli hengen "sanoiksi, jotka olen teille puhunut", eli kaikki se mikä ohjaa ruumista ajatuksina on kunkin ihmisen henkiolento.
Afrikannorsut Biologit pitävät norsuja poikkeuksellisen älykkäinä eläiminä, ja niiden aivot ovatkin tavallista monimutkaisemmat. Norsuilla on hyvä muisti, ja laumojen johtajat saattavat muistaa lapsuudessa kulkemansa reitit ja vesistöjen sijainnit, vaikka viime käynnistä olisikin kulunut jo vuosikymmeniä. Hiukan liioittelevan sanalaskun mukaan ”norsu ei koskaan unohda”.
Günter Grass Monien Grassin teosten nimissä on tavallisia eläimiä: kissa, hiiri, rotta, kampela. Grass järjesti teostensa kääntäjille 1970-luvulta alkaen useita seminaareja, joissa käsiteltiin sanojen merkityksiä, oiottiin väärinkäsityksiä ja Grassin lukiessa kuunneltiin rytmiä.
Kissaeläimet Kissat ovat voimakkaita ja ketteriä eläimiä. Vaikka heimon lajeilla on merkittäviä kokoeroja, kaikki lajit muistuttavat ulkonäöltä toisiaan. Kissaeläinten koiraat ovat naaraita suurempia ja lihaksikkaampia. Lajien koko vaihtelee noin kahden kilogramman painoisesta mustajalkakissasta noin 300 kilogramman painoiseen tiikeriin.
Sammakkoeläimet Sammakkoeläimet ovat tärkeä ravinnonlähde useille eri eläimille. Täysikasvuiset sammakkoeläimet ovatkin osa muun muassa joidenkin nisäkkäiden ja käärmeiden ruokavaliota. Kehittymisvaiheessa olevat sammakkoeläinten jälkeläiset ovat myös kalojen sekä erilaisten vedessä elävien hyönteisten ravintoa. Sammakkoeläimet ovat paitsi saaliseläimiä, myös saalistajia, ja niillä on siksi suuri merkitys ekosysteemissä.
Lykantropia (sairaus) "McLean Hospitalissa" tehdyssä tutkimuksessa lykantropialle luokiteltiin seuraavia tunnistettavia oireita:
Lykantropiaa ei siksi ole spesifioitu kokemukseksi pelkästä ihmisestä sudeksi -muuttumisesta, vaan lykantropiaan voi liittyä muodonmuutoskokemus laajempaan kirjoon eläimiä tai olentoja:
Lykantropiatapauksia on listattu, ja vain pieni osa on sudeksi tai koiraksi muuttumisia. Myös muutoksia kissaksi, hevoseksi, linnuksi ja tiikeriksi on listattu, mutta myös sammakoksi tai mehiläiseksi on koettu muututtavan.
Tapaustutkimuksessa vuodelta 1989 lykantropiaa sairastava henkilö koki sarjan muutoksia; hän koki muuttuvansa ihmisestä koiraksi, hevoseksi ja lopulta kissaksi ennen kuin hoito sai hänet taas kokemaan itsensä ihmiseksi.
Botuliini Koirat ovat vastustuskykyisiä monille botuliineille ja kissat ovat hyvin vastustuskykyisiä kaikille sen muodoille. Luonnossa elävinä eläiminä niille saattaa kehittyä vastustuskyky ravinnon vuoksi. Sen sijaan esikäsiteltyä ravintoa nauttiville, tarhoissa tai kodeissa eläville tämä vastustuskyky voi jäädä kehittymättä. Rokottaminen on mahdollista.
Naamiointi Eläinkunnassa ja jopa kasvikunnassa on naamioinnilla suuri merkitys olemassaolon taistelussa lajin säilymisen kannalta. Maapallon niillä alueilla, joissa vuosittain vaihtelee luminen ja lumeton vuodenaika monet eläimet ovat sopeutuneet siihen ja vaihtavat väriään vuodenaikojen mukaan. Värin vaihto tapahtuu paikkakunnan keskimääräisen lumisen ja lumettoman rytmissä ja tapahtuu siellä asustaville eläimille automaattisesti, geeneihin "kirjoitettuna". Jos siellä asunut eläin siirretään muualle, vaihtaa se väriään entisen "kotinsa" mukaan, vaikka olosuhteet olisivat aivan toisenlaiset. Jotkut eläimet ovat erityisen nopeita naamioitumaan ja vaihtamaan suojaväritystään. Esimerkiksi kameleontti on naamioinnissa nopeimpia ja pystyy vaihtamaan väritystään siirtyessään eriväriseltä alustalta toiselle. Myös kalojen väri noudattelee elinympäristönsä veden väriä. Jos kala siirretään toisenväriseen vesistöön, muuttuu se ennen pitkää uuden vesistön värin mukaiseksi.
Eläinkoe Eläinkokeita alettiin tehdä 1800-luvun puolessa välissä. Suomessa käytettiin eläinkokeisiin vuosina 2009-2011 vuosittain noin 100 000 eläintä, jossa luvussa ei ole kaloja. Saman verran eläimiä käytettiin tutkimukseen, mutta ei eläinkokeisiin. Tämä tarkoittaa pelkkää lopettamista hyväksytyllä tavalla esim. kudoksien ottamista varten. Kalojen määrä on vaihdellut eri vuosina paljon, vuonna 2011 se oli vain noin 30 000, mutta joinakin aikaisempina vuosina se on ollut paljon suurempi. Kissat ja koirat pitää Suomessa lain mukaan kasvattaa tähän tarkoitukseen. Kissojen käyttö Euroopassa on nykyään 0,03 prosenttia eläimistä.
Bora Bora Koska saari on syntynyt tuliperäisen toiminnan takia keskelle Tyyntämerta, ei siellä ole juurikaan maaeläimiä. Ainoat maaeläimet ovat ihmisten mukanaan tuomia koti- ja lemmikkieläimiä. Käärmeitä tai muita vaarallisia eläimiä saarella ei ole. Saarella on rapujen tekemiä isoja koloja ja rannoilta löytyy erakkorapuja.
Bremenin soittoniekat Bremenin soittoniekat (uusimmassa suomennoksessa "Bremenin pelimannit")
on Grimmin veljesten kirjaama kansansatu, jossa aasi, koira, kissa ja kukko karkaavat isänniltään, jotka kohtelevat eläimiään huonosti. Eläimet päättävät lähteä Bremeniin, joka on kuuluisa vapaudestaan ja siitä, että siellä voi elää ilman omistajiaan.
Suslikki Yleensä suslikit viihtyvät aroilla ja vuoristoniityillä, mutta ihmisasutuksen lähistöllä saatavilla on paljon ylijäämäruokaa. Suslikit varastoivat makupaloja käytäviinsä. Suslikkien vihollisia ovat esimerkiksi petolinnut. Kun yksi eläimistä huomaa vihollisen, se varoittaa muita kimeällä varoitusäänellään. Ihmisasutuksen ympäristössä niitä vaanivat myös kissat.
Degu Rajatun ruokavalionsa vuoksi eläinkaupoissa myytävät jyrsijöiden "herkkutangot" tai muut välipalat eivät deguille sovi, mutta esimerkiksi kuivattu nokkonen, voikukan ja koivun lehdet, mustikan varvut ja persilja sopivat deguille herkkupaloiksi. Myös silloin tällöin annettu maapähkinä tai auringonkukansiemen ei ole pahaksi, vaikka ne ovatkin melkoisen rasvapitoisia. Pieni määrä rasvaa auttaa pitämään eläimen turkin ja ihon hyvässä kunnossa, mutta päivittäiseen ruokavalioon siemenet ja muut rasvaiset ruoat eivät sovi. Uutta ruokaa degulle kokeiltaessa kannattaa aloittaa pienellä määrällä, ja seurata aiheuttaako uusi ruoka eläimelle ripulia. Degun herkkä vatsa ei välttämättä osaa heti käsitellä uudenlaista ravintoa.
Muurahaiset Muurahaiset ovat hyvin sopeutuvaisia eläimiä, minkä ansiosta ne ovatkin levittäytyneet kaikkialle maapallolle napa-alueita ja muutamia etäisiä saaria lukuun ottamatta. Muurahaisten yhdyskuntaan saattaa kuulua jäseniä vain muutamista aina kymmeniin tuhansiin yksilöihin. Lukumäärä vaihtelee lajeittain. Muurahaisten selvin tuntomerkki on vyötärö, joka muodostuu yhdestä tai useammasta jaokkeesta.
Ruokolahden leijona Sunnuntaina 28.6.puoli kymmenen aikaan aamulla kahdeksanvuotias joutsenolainen kesämökkiläinen Tuomo Jäppinen näki leijonaksi kuvailemansa eläimen Ruokolahdella Lassilan kylän alueella Kalalammen rannalta 80 metrin etäisyydeltä metsätietä kävelemässä. Paikalta löydettiin ison kissan jäljet.
Myytinmurtajat Ohjelmassa on käsitelty muun muassa seuraavankaltaisia myyttejä:
Joitakin kaupunkitarinoita ohjelmassa ei tulla näkemään. Paranormaaleihin aiheisiin (kuten kummituksiin) ei puututa, koska testijärjestelyt eivät täyttäisi tieteellisiä vaatimuksia. Lisäksi ohjelmassa vältetään eläimiä tai ihmisiä vahingoittavia kokeita, kuten kissan kuivaamista mikroaaltouunin avulla.
Semiotiikka Merkitty ja merkitsijä esiintyvät aina yhdessä – ne edustavat kahta näkökulmaa merkkiin. Ei voi olla sellaista merkkiä, jolla ei olisi lainkaan käsitteellistä sisältöä. Ei voi myöskään olla sellaista merkkiä, jolla ei olisi lainkaan fyysistä ilmiasua. Merkitsijä viittaa merkissä aina tiettyyn merkittyyn: esimerkiksi kirjainjono ”kissa” viittaa suomen kielessä tietynlaiseen nelijalkaiseen eläimeen. ”Kissa”-sana on siis kissaeläimen merkki. Sen sijaan kirjainjono ”kixxa” ei viittaa suomen kielessä mihinkään, eikä sen näin ollen voida sanoa ilmaisevan mitään merkkiä. On huomattava, että merkitsijän ja merkityn suhde on de Saussuren semiotiikassa mielivaltainen, samoin kuin merkin suhde siihen todellisuuden ilmiöön tai entiteettiin, johon merkki viittaa.
Plioseeni Plioseenilla eli sekä vanhempia kissamaisia eläimiä että uudentyyppisiä "Felinae"-heimon kissaeläimiä. "Hoplophoneinae"-heimon johdannainen sapelihampainen "Sansanosmilus" eli plioseenin alku- ja keskivaiheilla ja hävisi hieman enne kauden loppua. Toinen kissamaisten eläinten vanhempi haara, "Nimravinae"-alaheimon nimravidit ("Nimravides") elivät ainakin plioseenin keskivaiheille asti. Sapelihampaisten "Machairodontinae"-kissoista elivät plioseenin alkuvaiheella "Macharoidus", ja loppupuolella "Homotherium" sekä tunnetun "Smilodon"in edeltäjä "Megantereon". Alkeellinen "Felinae"-kissoja lähellä oleva kissa "Dinofelis" eli plioseenin alkupuolella. "Felinae"-kissa "Felis" ilmestyi plioseenin alussa, ja ilves ilmestyi plioseenin keskivaiheilla.
Maadoittuminen Maadoittumiseen perehtyneet ihmiset harrastavat meditointia päivittäin ja pyrkivät näin pitämään itsensä henkisessä tasapainossa. Maadoittajat kuvaavat kokemustaan euforiseksi rentoutumisen tunteeksi, jossa ihminen voi kokea jalkojensa yhtyvän juurien tavoin maahan ja mielensä aukeavan valoisena ja avoimena kohti taivasta. Maadoittumisen avuksi on kehitetty myös apuvälineitä kuten erityisiä meditaatiomattoja sekä englanninkielistä oheiskirjallisuutta. Suomessa maadoitusvälineitä myy mm. eko-kauppa Ruohonjuuri. Maadoittajat uskovat saavansa luonnosta energiaa ja saattavat myös sisustaa kotinsa luontoaiheiseksi sekä kerätä kotiinsa toteemimaisia luontosymboleita kuten kiviä tuomaan energiaa. He voivat myös uskoa saavansa energiaa eläimistä sekä lähiruoasta, kuten vastametsästetystä riistasta.
Saharauskukalat Saharauskujen ravintoa ovat kalat ja selkärangattomat eläimet. Ne käyttävät litteää kuonoaan parvissa liikkuvien kalojen tainnuttamiseen ja tonkiessaan ruokaa pohjasta. Saharauskuja kalastetaan trooleilla. Lihaa syödään kuivattuna ja suolattuna, eviä ja ihoa käytetään saippuoiden valmistamiseen ja perinteisessä lääkinnässä sekä kuonoja myydään turisteille matkamuistoina. Lajit lisääntyvät hitaasti ja monet niistä ovatkin erittäin tai äärimmäisen uhanalaisia.
Walt Disney Vuonna 1925 Disney tapasi Lillian Boundsin, joka oli tullut Disney Brothers Studiolle piirtäjäksi ja värittäjäksi. Waltin Roy-veli oli juuri mennyt naimisiin, ja myös Walt ja Lillian menivät naimisiin 13. heinäkuuta 1925. Walt ja Lillian Disneyllä oli kaksi lasta, Diana (s. 1933) ja Sharon (adoptoitu 1936). Vuonna 1938 veljekset kutsuivat vanhempansa Portlandista asumaan luokseen Etelä-Kaliforniaan. Pian muuton jälkeen Waltin äiti Flora kuoli tapaturmaisesti uuden talonsa uunin vian seurauksena, mistä Walt syytti pitkään itseään. 1940-luvun lopulla Walt ja Lillian lapsineen muuttivat uuteen, tilavaan kotiin Carolwood Driven omakotialueelle. Junista innostunut Disney rakennutti suurelle tontilleen 800-metrisen pienoisrautatien mittakaavassa 1:8.