mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Mercedes AMG Petronas F1 Team Kaudella tallissa jatkoivat Nico Rosberg ja Lewis Hamilton. Uusien radikaalien sääntömuutosten myötä auto oli osoittauttunut testien perusteella selvästi nopeimmaksi talliksi. Kauden avauskilpailu alkoi kuitenkin hieman kaksijakoisesti. Paalupaikalta lähtenyt Hamilton joutui keskeyttämään heti ensimmäisillä kierroksilla moottoriongelman vuoksi. Tallikaveri Rosberg otti kuitenkin voiton kauden avauskilpailusta. Tämän jälkeen Hamilton otti voitot kauden neljästä seuraavasta kilpailusta jossa ajoivat jokaisessa kilpailussa myös kaksoisvoittoon. Monacossa Rosberg otti paalupaikan kyseenalaisesti aiheuttaen keltaiset liput juuri viimeisillä minuuteilla aivan kuten Michael Schumacher teki aikoinaan. Rosbergia ei kuitenkaan rangaistu ja hän sai pitää paalupaikkansa, kuten ei myöskään Schumacheria. Kilpailussa Rosberg otti voiton ja Hamilton oli toinen.
Abu Dhabin Grand Prix 2016 Verstappenista poiketen, muut kärkikuljettajat pysähtyivät kahdesti, joista viimeisenä Sebastian Vettel kierroksella 39, kilpailun kärkipaikalta. Vettel nousi sijalta kuusi lopulta kolmanneksi haastamaan kakkospaikalla ajanutta Nico Rosbergia. Lewis Hamilton hidasteli tarkoituksella Rosbergia viimeisillä kierroksilla, jotta Vettel ja neljäntenä ollut Verstappen onnistuisivat ohittamaan Rosbergin. Jos näin olisi tapahtunut Hamilton olisi voittanut maailmanmestaruuden.
Meksikon Grand Prix 2015 Kilpailun voittoon ajoi Nico Rosberg, toiseksi Lewis Hamilton ja kolmanneksi Valtteri Bottas, jolle palkintosija oli kauden toinen.
Espanjan Grand Prix 2017 Lewis Hamilton kertoi laihtuneensa kaksi kilogrammaa kilpailun aikana. Hänellä ei ollut kilpailun aikana vesipulloa, koska se olisi lisännyt auton painoa.
Belgian Grand Prix 2017 Kilpailun aika-ajoissa Lewis Hamilton saavutti 68. paalupaikkansa, mikä sivusi Michael Schumacherin ennätystä paalupaikkojen määrässä.
Malesian Grand Prix 2013 Myös kolmannella ja neljännellä sijalla ajaneet Mercedes-tallin kuljettajat Lewis Hamilton ja Nico Rosberg saivat talliltaan vastaavan määräyksen. Kuljettajia käskettiin lopettamaan kilpaileminen ja pitämään saavutetut sijoitukset. Rosberg nieli tallimääräyksen ja antoi Hamiltonin ajaa maaliin kolmantena; kyseessä oli Hamiltonin ensimmäinen palkintopallisijoitus Mercedeksellä. Palkintopallilla Hamilton antoi kunniaa Rosbergin suoritukselle ja myönsi hänen pitäneen kilpailussa kovempaa vauhtia.
Lewis Hamilton (LAU=lauantain kisa, SPR=sunnuntain sprinttikisa)
Ensimmäisen testinsä McLarenin F1-autolla Hamilton ajoi syyskuussa 2006 ja vakuutti arvostelijat ja epäilijät. Testien jälkeen, mm. Autosportin toimittaja Matt Bishop arveli artikkelissaan Hamiltonista tulevan McLarenin toinen kilpailukuljettaja jo kauden päättävään Brasilian GP:hen tuolloin sijaiskuljettajana toimineen Pedro de la Rosan paikalle. Näin ei kuitenkaan käynyt.
Adrian Sutil Kaudella 2005 Sutil ajoi Formula 3 -sarjassa ASM -tallissa, jossa hän oli ajanut myös edelliskauden viimeisessä kilpailussa, Lewis Hamiltonin tallikaverina. Hamilton oli nopeampi ja voitti 15 kilpailua, Sutilin voittaessa kahdesti. Hamilton vei mestaruuden ja Sutil sijoittui toiseksi. Kauden kahteen viimeiseen kilpailuun Sutil ei osallistunut, koska hän ajoi A1 Grand Prix -sarjassa A1 Team Germany -tallissa kolmessa kilpailussa.
Turkin Grand Prix 2009 McLaren-tallin Lewis Hamilton jäi toisen kerran peräkkäin jo ensimmäiseen aika-ajo-osioon. Hamilton ajoi useita aikakierroksia kovemmilla renkailla, mutta ei saanut tehtyä toiseen osioon riittävää aikaa. Hän jäi 16. lähtöruutuun. Tallikaveri Heikki Kovalainen ajoi myös kovemmilla renkailla ja pystyi nousemaan toiseen osioon mutta, hän karsiutui kuitenkin viimeisestä osiosta ollen 14. nopein.
McLaren Young Driver Programme Ensimmäinen ohjelman kautta Formula 1 -sarjaan noussut kuljettaja oli Lewis Hamilton, joka sai paikan McLarenilta kaudella 2007.
Singaporen Grand Prix 2009 Kilpailun voitti paalupaikalta startannut McLarenin Lewis Hamilton. Toyotan Timo Glock oli toinen ja Renault'n Fernando Alonso kolmas.
Afrosoricida Afrosoricida on nisäkkäisiin kuuluva selkärankaisten eläinten lahko. Siihen kuuluu kaksi afrikkalaista heimoa, jotka vielä hiljattain luettiin osaksi hyönteissyöjien lahkoa ("Insectivora"). Nämä heimot ovat kultakontiaiset ("Chrysochloridae") ja tanrekit ("Tenrecidae"), joista tunnetaan yhteensä noin 50 lajia.
Luettelo Afrosoricida-lahkon nisäkkäistä Tämä on luettelo nisäkkäiden "Afrosoricida"-lahkon alalahkoista, heimoista, alaheimoista, suvuista ja lajeista. Lahkoon kuuluvat tanrekit ja kultamyyrät, joita on yhteensä 51 lajia.
Pöllölinnut Pöllölinnut (Strigiformes) on lintujen lahko, johon kuuluu yli 200 lintulajia noin 27 suvussa. Pöllölintuja tavataan kaikkialla maailmassa Antarktista lukuun ottamatta. Ne metsästävät pääasiassa pieniä nisäkkäitä, hyönteisiä ja muita lintuja, mutta muutamat lajit ovat erikoistuneet kalojen metsästämiseen. Suurin lahkon heimoista on pöllöt.
Kaguaanit Kaguaanit ovat kaakkoisaasialaisia puussa eläviä nisäkkäitä. Kaguaanien lahkoon kuuluu nykyisin vain yksi heimo ja kaksi sukua, joissa kummassakin on yksi laji. Lajit ovat kaguaani ("Cynocephalus volans") ja täpläkaguaani ("Galeopterus variegates", aik. "Cynocephalus variegatus"). Näistä kaguaani on yleisempi. Nykyisten lajien lisäksi kaguaanien lahkoon on toisinaan luettu esihistoriallinen "Plagiomenidae"-heimo, jonka edustajat elivät 60–70 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Amerikassa. Vaikka kaguaanit ovat taitavimpia liitäviä nisäkkäitä, lentämään ne eivät pysty. Pisimmät liidot saattavat olla jopa yli 130 metriä pitkiä. Kaguaanit ovat kädellisten lähimpiä eläviä sukulaisia.
Pussieläimet Pussieläinten asema nisäkkäiden tieteellisessä luokittelussa on muuttunut useaan kertaan. Aluksi pussieläimet ("Marsupialia") oli vain yksi nisäkkäiden lahkoista muun muassa jyrsijöiden ja sorkkaeläinten rinnalla. Pian kuitenkin pussieläinten anatomian ja lisääntymistapojen havaittiin poikkeavan huomattavasti muista lahkoista, jolloin ne erotettiin istukkanisäkkäistä erilliseen istukattomien nisäkkäiden ("Metatheria") osaluokkaan, sen ainoaksi lahkoksi. Nykyisin vallitsevassa luokituksessa ""Marsupialia""-nimeä pidetään vain "Metatheria"-osaluokan vanhentuneena synonyymina, ja elossa olevien pussieläinlajien katsotaan jakautuvan kaikkiaan seitsemään eri lahkoon.
Luettelo Soricomorpha-lahkon nisäkkäistä Tämä on luettelo nisäkkäiden "Soricomorpha"-lahkon heimoista, alaheimoista, tribuksista, suvuista ja lajeista. Lahkoon kuuluvat aiemmin hyönteissyöjiin luetut päästäiset, jättiläispäästäiset, kontiaiset ja almikit, joita on yhteensä 428 lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Symmetrodontit Symmetrodontit ("Symmetrodonta") oli varhaisiin nisäkkäisiin kuuluva lahko, joka eli Mesotsooisella kaudella. Symmetrodontit olivat eräänlainen siirtymävaihe synapsideista varsinaisiin nisäkkäisiin. Lahkon lajit olivat kooltaan pieniä. Lukuun ottamatta "Zhangheotheriumia" symmetrodonttien hampaiden pinnan rakenne oli oudosti hajanainen.
Boletales Boletales on avokantaisten sienten lahko. Siihen kuuluvat tunnetuimpina sieninä tatit, mutta molekyylibiologisten tutkimusten tulosten perusteella lahkoon on liitetty muitakin heimoja. Tateilla itiöt syntyvät pilleihin ja muilla lahkon sienillä helttoihin. Yhteistä tateille ja muille Boletales-lahkon sienille ovat lakista helposti irrotettavat pillit tai heltat. Lahkoon kuuluu monia ruokasieniä, muun muassa monet tatit sekä limanuljaska. Lahkossa on myös myrkkysieniä, kuten pulkkosieni ja tauriontatti.
Varpuslinnut Varpuslinnut (Passeriformes) on suurin lintujen lahko. Siihen kuuluu yli 5 000 lajia (eri lähteissä mainitaan lukuja 5 100 – 5 700), eli yli puolet kaikista maailman lintulajeista. BirdLife Suomen lajiluettelon mukaan varpuslintuja on 5 990 eri lajia. Suurimmassa nisäkkäiden lahkossa, jyrsijöissä, on lajeja yli puolet vähemmän kuin varpuslinnuissa. Varpuslinnut muodostavatkin yhden monipuolisimmista maalla elävistä selkärankaisryhmistä. Laululinnut on varpuslintujen alalahko, eli kaikki varpuslinnut eivät ole laululintuja. Kaikki eurooppalaiset varpuslinnut ovat kuitenkin laululintuja.
Piikkisikamaiset jyrsijät Piikkisikamaiset jyrsijät ("Hystricomorpha") on jyrsijöiden lahkoon kuuluva osalahko. Siihen kuuluu piikkisikamaiset-osalahkon ("Hystricognathi") lisäksi "Ctenodactylomorphi"-osalahko, johon kuuluu gundien ("Ctenodactylidae") heimo. Eräässä tutkimuksessa on selvitetty piikkisikamaisiin jyrsjöihin kuuluvien marsujen ja niiden kaltaisten eläinten, kuten tsintsillojen sukulaisuutta. Samassa yhteydessä on tutkittu myös muiden piikkisikamaisten jyrsijöiden genetiikkaa ja samalla myös muita nisäkkäitä.
Caryophyllales Caryophyllales on laaja ja monimuotoinen lahko, joka kuuluu kaksisirkkaisiin. Se sisältää monia mehikasveja, kuten kaktuskasvit ja monet jääruoho- ja portulakkakasvien edustajat, sekä lihansyöjäkasveja, kuten kihokki- ja kannukasvit. Lahkon tyyppikasveja ovat kohokit.
Ihmisen evoluutio Ihminen kuuluu kädellisten ("Primates") lahkoon, joka on yksi nisäkäslahkoista. Kädellisten kantamuodot alkoivat kehittyä 65–75 miljoonaa vuotta sitten ilmeisesti hyönteissyöjämäisistä nisäkkäistä. Varhaisimmat kädelliset kehittyivät mesotsooisen maailmankauden lopussa noin 65 miljoonaa vuotta sitten. Paleoseenikauden alkukädelliset olivat kooltaan kissaa pienempiä ja pitkäkuonoisia.
Trikonodontit Trikonodontit (Triconodonta/Eutriconodonta) oli varhaisiin nisäkkäisiin kuuluva lahko, joka eli jurakaudelta liitukaudelle Lauraasian mantereella ja Afrikan pohjoisosassa. Lahkon lajit olivat yleensä kissan kokoisia ja luultavasti petoeläimiä. Lahkoon kuuluvia heimoja ovat Triconodontidae, Jeholodentidae ja joissakin yhteyksissä myös Amphilestidae ja Gobiconodontidae.
Luettelo nisäkkäistä Tämä on luettelo nisäkäslajeista. Nisäkkäitä on maailmassa yhteensä noin 5 400 lajia (mukaan lukien ihminen) 1200 suvussa, 153 heimossa ja 29 lahkossa, tosin nämä luvut vaihtelevat luokituksen mukaan.
Norsut Norsut eli elefantit ("Elephantidae") ovat suurimpia maalla eläviä nisäkkäitä. Norsut on norsueläinten ("Proboscidea") lahkon viimeinen elossa oleva heimo, ja siihen kuuluu nykyisin kolme lajia: aasiannorsu eli intiannorsu ("Elephas maximus"), savanninorsu eli pensasnorsu ("Loxodonta africana") ja metsänorsu ("Loxodonta cyclotis"). Norsujen heimoon luetaan myös sukupuuttoon kuollut mammuttien suku ("Mammuthus").
Vajaahampaiset Vajaahampaiset ("Xenarthra") on perinteisessä taksonomiassa käytössä ollut nisäkkäiden lahko, jonka edustajia tavataan enää Etelä-Amerikassa. Lahkon juuret ulottuvat tertiäärikaudelle noin 60 miljoonan vuoden päähän.
Sparassodonta Sparassodonta on sukupuuttoon kuollut Metatheria-nisäkkäiden lahko. Ne olivat kotoperäisiä Etelä-Amerikassa. Sparassodonta-lahkoa pidettiin ennen aitoina pussieläiminä, mutta nykyään niden uskotaan olevan pussieläinten sisarryhmä.
Koiraeläimet Koiraeläimet ("Canidae") on petoeläinten lahkoon kuuluva nisäkäsheimo, johon kuuluu hieman yli 30 lajia. Ne ovat levinneet maapallolla laajalle ja eri lajit ovat sopeutuneet hyvin erilaisiin elinympäristöihin. Koiraeläimet ovat pääosin muita nisäkkäitä saalistavia lihansyöjiä, mutta osa lajeista on sopeutunut syömään myös muuta ravintoa. Useimmat koiraeläimet elävät ja saalistavat laumoissa. Aisteista etenkin kuulo- ja hajuaisti ovat kehittyneet erittäin herkiksi.
Asteranae Asteranae on koppisiemenisiin kuuluva suuri ylälahko, josta voisi käyttää nimitystä yhdisteräiset (Sympetalae) tai asteridit (). Ylälahkoon kuuluu 14 lahkoa ja eräitä Garryales-lahkon yhteyteen vietäviä heimoja, joiden asema ei ole riittävästi vahvistunut (vrt. luettelo alla).
Merililjat Merililjojen luokasta tunnetaan noin 600 nykyisin elävää lajia. Jotkut elävät syvällä meressä, toiset koralliriutoilla. Fossiileista on tunnistettu yli 5000 lajia. Valtaosa nykyisistä lajeista kuuluu hiustähtien lahkoon "Comatulida", jotka elävät mannerjalustoilla, alle 200 metrin syvyydessä.
Merililjojen rakenteeseen kuuluu kuppimainen keskuskiekko josta lähtee viisi lonkeroa. Ne ovat usein haaroittuneita ja tyypillisesti höyhenmäisiä. Sekä suu että peräaukko ovat eläimen yläpinnalla. Merililjat hankkivat ruokaa passiivisesti: ohivirtaava vesi tuo ravintoa niiden höyhenmäisiin pyyntilonkeroihin. "Oksan" pinnalla kulkee kouru, joita pitkin pienet lonkerot työntävät ruokahiukkasen vähitellen kohti suuaukkoa. Monilla lajeilla on keskuskiekon alapuolella kalkkeutuneiden tukilevyjen muodostama varsi ("varsinaiset merililjat"). Varren alapäässä on erilaisia ulokkeita, joiden avulla merililja kiinnittyy alustaansa. Nämä kiinnittymisulokkeet ovat eri lahkoilla eri muotoisia. Matalassa vedessä eläviltä hiustähdiltä varsi puuttuu kokonaan, mutta syvän meren merililjoilla se voi olla jopa metrin mittainen.
Luettelo kädellisistä Tämä on luettelo kädellisten (Primates) lahkoon kuuluvista nisäkkäistä. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin "Mammal Species of the World" -teokseen (2005), jonka mukaan kädellisten lahkossa on 376 lajia.
Multituberculata Multituberculata oli varhainen nisäkkäiden lahko. Ne muistuttivat päällisin puolin jyrsijöitä ja elivät noin 178–50 miljoonaa vuotta sitten. Ne kehittyivät synapsideista ennen pussi- ja istukkanisäkkäiden ilmestymistä. Lahkoon kuuluivat muun muassa "Lambdopsalis", "Ptilodus" ja "Meniscoessus".
Valaat Valaat ("Cetacea") on vedessä elävien nisäkkäiden lahko.
Pilosa Pilosa on nisäkkäiden lahko, johon kuuluvat muurahaiskarhut ja laiskiaiset.
Balanophoraceae Heimon asema koppisiemenisten joukossa on ollut epävarma surkastuneitten ja erikoistuneitten rakenteittensa vuoksi. 1960-luvulla sitä alettiin pitää lahkon Santalales sukulaisena ja Cronquistin järjestelmässä se luetaankin kyseiseen lahkoon kuuluvaksi (siinä on mukana myös heimo Cynomoriaceae). Armen Tahtadžjan (1997) taas piti ylälahkoa Balanophoranae osana Magnoliidae-alaluokkaa ja yhdisti sen koppisiemenisten alkukantaisimpaan alaluokkaan. Uudet fylogeneettiset menetelmät osoittavat heimon olevan yhteyksissä Santalales-lahkoon, johon se nyt yhdistetään. Siihen kuuluu monia muitakin loisia tai puoliloisia, joskaan ei niin pitkälle erikoistuneita kuin Balanophoraceae.
Petopunkit Petopunkit ("Mesostigmata") on loispunkkien ("Parasitiformes") suuri lahko, jossa on yli 8000 lajia. Vaikka petopunkit kuuluvat taksonomisessa luokittelussa loispunkkeihin, ne eivät kuitenkaan yleensä ole parasiitteja, vaan petoja, jotka tappavat ravinnoksi käyttämänsä saaliseliöt. Vaikka ryhmään kuuluu myös monia loispunkkeja, sekä suomen että ruotsin kielessä koko "Mesostigmata"-lahkosta käytetään yleisnimitystä "petopunkit" (). Lääketieteessä ryhmästä käytetään yleisesti myös vanhempaa tieteellistä nimeä "Gamasina".
Luettelo sorkkaeläimistä Tämä on luettelo sorkkaeläinten ("Artiodactyla") lahkoon kuuluvista nisäkkäiden heimoista, alaheimoista, tribuksista, suvuista ja lajeista. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin "Mammal Species of the World" -teokseen (2005), jonka mukaan sorkkaeläinten lahkossa on 240 lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Hyönteissyöjät Suomessa tavattavista nisäkkäistä seuraavat kahdeksan lajia luettiin aiemmin hyönteissyöjien lahkoon:
Varsinaiset avokantaiset Varsinaisiin avokantaisin kuuluu alaluokka Agaricomycetidae, johon kuuluvia lahkoja ovat helttasienet (Agaricales) ja Russulales, jossa ovat rouskut ja haperot ja esimerkiksi juurikäävät, sekä Boletales, johon kuuluu muun muassa tattien heimo. Varsinaisiin avokantaisiin kuuluu myös lahko Cantharellales, johon kuuluu kantarellien heimo. Muita lahkoja ovat Atheliales, Auriculariales, Geastrales, Gleophyllales, Lycoperdales, Melanogastrales ja Sclerodermatales sekä lähinnä kääpiä sisältävät lahkot Hymenochaetales ja Polyporales.
Euarchontoglires Euarchontoglires on nisäkkäiden ylälähko Boreoeutherian kladissa. Siihen luettuja lahkoja ovat kädelliset, jäniseläimet, jyrsijät,
kaguaanit ja tupaijat.
Luettelo valaista Tämä on luettelo valaiden ("Cetacea") lahkoon kuuluvista nisäkkäiden alalahkoista, heimoista, alaheimoista, suvuista ja lajeista.
Jäniseläimet Jäniseläimet (Lagomorpha) on nisäkkäiden lahko. Jäniseläimet ovat pieniä kasvinsyöjiä. Lahko käsittää kolme heimoa, jänikset (Leporidae), piiskujänikset eli pikat (Ochotonidae) ja sukupuuttoon kuolleen Prolagidae-heimon, joka sisältää sardinianpikan ja sen esihistorialliset sukulaiset. Näistä jäniksillä on tyypillisesti pitkät korvat ja isot voimakkaat takajalat, piiskujäniksillä ei. Aiemmin jäniseläimiä pidettiin jyrsijöiden alalahkona.
Soricomorpha Soricomorpha on nisäkkäisiin kuuluva lahko. Siihen kuuluvat almikit, päästäiset, kontiaiset sekä jättiläispäästäiset, jonka kaikki lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.
Turskat Turskat ("Gadidae") on pääasiassa pohjoisia meriä asuttava kalaheimo, joka kuuluu osana laajempaan turskakalojen lahkoon ("Gadiformes"). Heimoon kuuluu monia ensisijaisen tärkeitä ruokakaloja kuten turska, kolja, seiti, valkoturska ja alaskanseiti. Toiset taas ovat merkittäviä rehuna käytettävän kalajauhon raaka-aineita, esimerkiksi mustakitaturska.
Luettelo petoeläimistä Tämä on luettelo petoeläinten ("Carnivora") lahkoon kuuluvista nisäkkäiden alalahkoista, heimoista, alaheimoista, suvuista ja lajeista. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin "Mammal Species of the World" -teokseen (2005), jonka mukaan petoeläinten lahkossa on 286 elossa olevaa tai viimeisten 500 vuoden aikana sukupuuttoon kuollutta lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Actiosaurus "Actiosauruksesta" tiedetään vähän, ja sen onkin harkittu olevan "nomen dubium", eli epäselvä suku. "Actiosaurus" kuvattiin alun perin dinosauruksena vuonna 1883, ja vuonna 1908 se uudelleentulkittiin kalaliskoksi. "Actiosaurus" saattaa sen sijaan kuulua Choristodera-lahkoon. Fischer "et al." ajatteli "A. gaudryin" olevan kyseenalainen laji. Lisäksi se huomasi "A. gaudryin" luiden olevan samankaltaisia kuin Choristodera-lahkon matelijoiden raajaluut.
Kelaskasvit Kelaskasvit (Celastraceae) on heimo Celastrales-lahkossa. Heimoon kuuluu pääasiassa trooppisen ja subtrooppisen vyöhykkeen, mutta myös lauhkean vyöhykkeen lajeja. Lajit ovat puuvartisia kasveja ja monet köynnöksiä. Kukat ovat pieniä ja värittömiä. Kukkapohjus on paisunut mesiäisenä toimivaksi rengasmaiseksi pohjuskehräksi. Siementen ympärillä on usein kirkasvärinen siemenvaippa. Heimoon kuuluu monia koristekasveja.
Luettelo lepakoista Tämä on luettelo lepakoiden ("Chiroptera") lahkoon kuuluvista nisäkkäiden heimoista, alaheimoista, tribuksista, suvuista lajeista. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin "Mammal Species of the World" -teokseen (2005), jonka mukaan lepakoiden lahkossa on 1 116 elossa olevaa tai viimeisten 500 vuoden aikana sukupuuttoon kuollutta lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Luettelo jyrsijöistä Tämä on luettelo jyrsijöiden ("Rodentia") lahkoon kuuluvista nisäkkäiden alalahkoista, osalahkoista, yläheimoista, heimoista, alaheimoista, tribuksista, suvuista ja lajeista. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin "Mammal Species of the World" -teokseen (2005), jonka mukaan jyrsijöiden lahkossa on 2 277 elossa olevaa tai viimeisten 500 vuoden aikana sukupuuttoon kuollutta lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Condylarthra " Condylarthra " on epävirallinen ryhmä primitiivisiä nisäkkäitä, joka ennen luokiteltiin lahkoksi. Lajit elivät myöhäisliitukaudelta oligoseenikaudelle, 66-23 miljoonaa vuotta sitten.
Apinat Apinat ("Simiiformes") ovat kädellisten ("Primates") lahkoon kuuluvia nisäkkäitä. Ryhmä jaetaan uuden maailman apinoihin ("Platyrrhini") ja vanhan maailman apinoihin ("Catarrhini").
Synapsidit Synapsidit luokiteltiin aluksi matelijoiden (Reptilia) alaluokaksi, ja niihin luettiin kaksi lahkoa, "pelykosaurit" ("Pelycosauria") ja terapsidit (Therapsida). Nykyisen lajien evoluutiohistoriaan ja täten sukulaisuussuhteisiin perustuvan fylogeneettisen systematiikan myötä tämä luokittelu on hylätty, sillä se ei kuvaa synapsidien sukulaisuussuhteiden ja evoluution todellista olemusta. Synapsidien kehityslinja erotetaan nykyisin matelijoista, sillä ne ovat läheisempää sukua nisäkkäille kuin matelijoille. Nisäkkäätkin luetaan nykyisin synapsideihin, sillä ne polveutuvat varhaisemmista synapsideista. Myös nimitys "Pelycosauria" on hylätty ja synapsidit luokitellaan nykyisin kehityslinjojen mukaan kahteen kladiin: Caseasauria ja Eupelycosauria. Jälkimmäiseen kuuluvat kaikki muut synapsidit kuin caseasaurit, eli muun muassa terapsidit (siis myös nisäkkäät) ja Sphenacodontidae.
Merilattanat Useimmat lahkon madot ovat pituudeltaan alle sentin mittaisia, mutta joukossa on muutamia jättiläislajeja, jotka kasvavat 8-10 cm pitkiksi. Ne ovat tyypillisesti lehden muotoisia, toisinaan liehureunaisia, ja monilla on päässään muutamia tuntosarvia tai niitä muistuttavia ulokkeita.
Mycenaceae Mycenaceae on helttasienten lahkoon kuuluva sieniheimo, johon kuuluu 10 sukua ja 705 lajia. Se on yksi monista heimoista, jotka erotettiin Tricholomataceae-heimosta fylogeneettisten tutkimusten perusteella. Mycenaceaen jäsenet ovat saprofyyttejä, kosmopoliitteja, ja niitä esiintyy lähes kaikilla ympäristövyöhykkeillä.
Mustakorallit Mustakorallit ("Antipatharia") on korallieläinten lahko. Siihen kuuluu kuusi heimoa. Ne ovat litteitä, piikikkäitä rakenteeltaan hiukan puuta tai saniaisen lehtiä muistuttavia koralleja. Useimmat niistä elävät trooppisissa merissä yli 100 metrin syvyydessä. Monilla lajeilla ei ole symbioottisia leviä.
Desulfovibrionales Desulfovibrionales on proteobakteereihin kuuluva lahko, johon kuuluu neljä bakteeriheimoa. Kuten kaikki proteobakteerit, myös tämän lahkon bakteerit ovat gramnegatiivisia. Suurin osa lahkoon kuuluvista bakteereista on sulfaattia pelkistäviä bakteereita, lukuun ottamatta "Lawsonia"- ja "Bilophila"-sukuja. Kaikki tähän lahkoon kuuluvat bakteerit ovat ehdottoman hapettomasti eläviä eli anaerobeja. Suurin osa lajeista on mesofiilisiä eli kohtuullisessa lämpötilassa eläviä. Lahkoon kuuluu myös joitakin lajeja, jotka pystyvät elämään myös melko kuumissa olosuhteissa.
Suorasiipiset Eräät maailman suurimmista hyönteisistä kuuluvat suorasiipisiin: niiden vartalo voi olla yli 11 cm pitkä ja siipien kärkiväli 22 cm. Toisaalta lahkoon kuuluu alle puoli senttiä pitkiä lajeja.
Laiskiaiset Laiskiaiset ovat keskikokoisia eteläamerikkalaisia nisäkkäitä, jotka kuuluvat Pilosa-lahkoon yhdessä muurahaiskarhujen kanssa. Laiskiaisten kaksi heimoa – kolmivarvaslaiskiaiset (Bradypodidae) ja kaksivarvaslaiskiaiset (Megalonychidae) – muodostavat yhdessä Folivora-alalahkon.
Ihmisapinat Ihmisapinat ("Hominoidea") on kädellisten lahkoon ja apinoiden osalahkoon kuuluva nisäkkäiden yläheimo. Siihen kuuluvat nykyiset gibbonien ("Hylobatidae") ja isojen ihmisapinoiden ("Hominidae") heimot, ja lisäksi joukko esihistoriallisia apinaheimoja.
Syyria Syyrian presidentti on Bašar al-Assad, edellisen presidentin Hafiz al-Assadin poika. Hafiz al-Assad johti maata vuodesta 1971 kuolemaansa vuonna 2000 saakka. Perhe kuuluu šiialaisten alaviittien lahkoon. Presidentti valitsee ministerit ja pääministerin, jotka muodostavat hallinnon toimeenpanovallan. Bašar al-Assad valittiin kolmannelle kaudelleen 3. kesäkuuta 2014. Presidentin vaalikausi on seitsemän vuotta, ja vuonna 2012 hyväksytty perustuslaki sallii jatkossa enintään kaksi kautta.
Luettelo jäniseläimistä Tämä on luettelo jäniseläinten ("Lagomorpha") lahkoon kuuluvista nisäkkäiden heimoista, suvuista ja lajeista. Lajeja on kaikkiaan 92, ja ne jakautuvat 13 suvun kesken. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Apodanthaceae Heimossa on vain kaksi sukua, joista toiseen ("Pilostyles") kuuluu yhdeksän lajia ja toisessa ("Apodanthes") on vain yksi laji. Aikaisemmin heimo on muiden koppisiemenisiin kuuluvien täysloisten kanssa viety laajasti käsitettyyn rafflesiakasvien heimoon (Rafflesiaceae), joka varsinaiselta osaltaan kuuluu nykyään lahkoon Malpighiales. Apodanthaceae kuuluu ilmeisimmin Cucurbitales-lahkoon, joskin yhteyttä lahkoon Malvales on myös ehdotettu erityisesti hetiön epätavanomaisen rakenteen perusteella.
Kristinusko Kristinusko on monoteistinen uskonto ja kannattajamäärältään maailman suurin uskonto. Sen kannattajia on tämän päivän maailmassa 2,4 miljardia, mikä on hieman alle kolmasosa maailman väestöstä. Se kuuluu abrahamilaisiin uskontoihin. Kristinusko syntyi ensimmäisellä vuosisadalla juutalaisuuden lahkona.
Revonhäntäkasvit Revonhäntäkasvit (Amaranthaceae) on kasviheimo Caryophyllales-lahkossa. APG II -luokittelun mukaan entinen savikkakasvien (Chenopodiaceae) heimo luetaan nykyisin revonhäntäkasveihin. Revonhäntäkasvien heimoon kuului ennen noin 900 lajia, mutta savikkakasvien heimon kanssa lajeja on noin 2 400. Heimoon kuuluu monia koriste- ja hyötykasveja.
Viuhkaeväiset Viuhkaeväiset (Actinopterygii) on toinen kahdesta luukaloihin (Osteichthyes) kuuluvasta luokasta, varsieväisten kalojen ohella. Viuhkaeväisten evät ovat varrettomat ja eväruotojen tukemat eivätkä sieraimet ole yhteydessä suuonteloon. Viuhkaeväisiin kuuluu valtaosa (noin 96 prosenttia) nykyisistä kaloista, yli 27 000 lajia.
Alla on lueteltu viuhkaeväisten kalojen lahkot ja esimerkkejä niihin kuuluvista heimoista ja lajeista. Lahkot ja niitä ylempien tasojen luokittelu (ala- ja osaluokat, ylälahkot) ovat pääosin FishBasen mukaiset. Uusimpien tutkimusten mukaan monet luetelluista ryhmistä saattavat kuitenkin olla epäluonnollisia (parafyleettisiä), esimerkiksi Paracanthopterygii, Scorpaeniformes, ja Perciformes.
Ahmattiankeriaskalat Ahmattiankeriaskalat (Saccopharyngiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko, johon kuuluu neljä heimoa ja 28 lajia. Ne muistuttavat ulkoisesti ankeriaskaloja, mutta sisukalut ovat hyvin erilaiset. Niiltä puuttuu monia luita, esimerkiksi kylkiluut. Niillä ei ole myöskään parillisia eviä eikä uimarakkoa. Kita on suhteettoman suuri kalan kokoon verrattuna.
Luettelo kavioeläimistä Tämä on luettelo kavioeläinten ("Perissodactyla") lahkoon kuuluvista nisäkkäiden heimoista, suvuista, lajeista ja alalajeista. Lajeja on kaikkiaan 17 ja ne jakautuvat 6 suvun kesken. Sukupuuttoon kuolleet lajit ja alalajit on merkitty ristillä.
Hymenochaetales Hymenochaetales on sienilahko, johon kuuluu lähinnä kääpiä ja niiden kaltaisia lajeja, joilla ei ole erityisiä näkyviä yhteistuntomerkkejä. Ne voidaan kuitenkin yhdistää yhdeksi kladiksi DNA-tutkimusten avulla. Lahkoon kuuluu Hymenochaetaceae-heimo, jonka edustajia on Suomessa kymmeniä. Joskus on myös muun muassa otaraspikat ("Hyphodontia") sisältävä heimo Schizoporaceae luettu tähän heimoon, mutta esimerkiksi Tuomo Niemelä lukee 2016 ne Polyporales-lahkoon. Toisaalta on esitetty myös, että purppuranuijakas ("Alloclavaria purpurea") kuuluu Hymenochaetales-lahkon Repetobasidiaceae-heimoon.
Kolmivarvaslaiskiaiset Kolmivarvaslaiskiaiset (heimo "Bradypodidae" ja sen ainoa suku "Bradypus") kuuluvat nisäkkäiden luokan "Pilosa"-lahkoon. Kaksivarvaslaiskiaisten ("Megalonychidae") ohella ne muodostavat toisen kahdesta laiskiaisheimosta. Kolmivarvaslaiskiaisten levinneisyysalue ulottuu Keski-Amerikan Hondurasista Etelä-Amerikkaan.
Marsupilami Marsupilami on keltainen mustapilkkuinen tai kokonaan musta apinankaltainen sympaattinen hahmo. Sillä on pitkä, täysikasvuisena noin 8-metrinen häntä, jota se käyttää lonkeromaisena tarttumavälineenä. Naarailla häntä on lyhyempi. Marsupilami kuuluu harvinaiseen munivien nisäkkäiden lahkoon, josta muina esimerkkeinä ovat esimerkiksi vesinokkaeläin ja nokkasiili. Naaras munii 2–3 päärynänmuotoista munaa kerran elämässään. Marsupilamien luontainen elinympäristö on sademetsässä Palombia-nimisessä kuvitteellisessa Etelä-Amerikan valtiossa. Marsupilamiperhe asuu puuhun rakentamassaan simpukkamaisessa kodissa. Marsupilami on älyltään nokkela ja toimiltaan yllättävä. Marsupilami pystyy hengittämään ilmassa ja vedessä ja sen ruuansulatuskanavasta on yhteys nenään. Marsupilamin luontaiseen ruokavalioon kuuluvat esimerkiksi piraijat ja vaeltajamuurahaiset (albumissa Tembo Tabu).
Limapääkalat Limapääkalojen luokitus on epäselvää ja erityisesti sukulaissuhteet okakalojen lahkon ("Stephanoberyciformes") heimoihin ovat epäselvät. Eräät tutkijat sijoittavat osan näiden lahkojen heimoista lahkoon "Trachichthyiformes". Varhaisimmat tähän lahkoon kuuluvien kalojen fossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Nykyään lahkoon kuuluu seitsemän heimoa ja niissä lajeja lähteestä riippuen yhteensä 123–144.
Lahko (biologia) Lahko (, monikko "ordines") on tieteellisen luokittelun taso,
joka on laajempi kuin heimo mutta suppeampi kuin luokka. Jokaiseen luokkaan kuuluu siis yksi tai useampi lahko, jokaiseen lahkoon yksi tai useampi heimo ja jokaiseen heimoon yksi tai useampi suku.
Havupuut Tutkijoiden keskuudessa on useita näkemyksiä havupuiden jaottelusta lahkoihin. Angiosperm Phylogeny Groupin käyttämässä luokituksessa perinteisesti havupuihin sisällytetyt kasviheimot jaetaan kahteen lahkoon; Pinales-lahkoon kuuluu ainoastaan mäntykasvien heimo ja suureen Cupressales-lahkoon kuuluvat kaikki muut viisi havupuuheimoa. Joissakin luokituksissa toisilleen läheistä sukua olevat araukariakasvit ja podokarpuskasvit on erotettu Cupressales-lahkosta erilliseen Araucariales-lahkoon. Toisissa luokituksissa kaikki nykyisin elävät havupuuheimot sisällytetään Pinales-lahkoon.
Merinisäkkäät Merinisäkkäät ovat nisäkkäitä jota ovat sopeutuneet hyvin elämään merellisissä elinympäristöissä. Niiden kaksi pääryhmää ovat valaat ja eväjalkaiset. Myös jääkarhu, ranta- ja merisaukko sekä sireenieläimet lasketaan merinisäkkäiksi. Esihistoriallisina aikoina elivät myös lahko Desmostylia, karhusuku "Kolponomos" ja vesilaiskiaiset.
Kanalinnut Kanalinnut ("Galliformes") on lintujen lahko, johon kuuluu noin 250 lajia eri puolilla maailmaa. Ne ovat vartaloltaan tukevia lintuja, joilla on vahva kaula ja lyhyt, paksu nokka. Pienikokoisimpia kanalintuja ovat viiriäiset, suurimpia kalkkunat. Monia lajeja on kesytetty ja tarhataan joko lihan tai munien takia. Suomessa esiintyy kahdeksaa eri kanalintulajia.
Kummitussirkat Lahkolle on tyypillistä suuret vaihtelut niin koon kuin ulkomuodonkin suhteen. Ryhmään kuuluu mm. pisin tunnettu hyönteinen, jalkoineen yli 50 cm:n pituinen "Phobaeticus chani" kuin myös yli 50 gramman painoiseksi kasvava "Heteropteryx dilatata". Kummitussirkkojen suojaväri on erinomainen ja monia lajeja on erittäin vaikeaa havaita niiden luontaisessa ympäristössä.
Austrobaileyales Austrobaileyales on kaksisirkkaislahko, johon kuuluu puuvartisia kasveja. Ne ovat suhteellisen alkukantaisia ja sijoittuvat sukupuussa lahkojen Amborellales ja Nymphaeales läheisyyteen. Lahkoon kuuluu noin sata lajia. Ne jakautuvat kolmeen heimoon ja nämä edelleen viiteen sukuun.
Vesinokkaeläin Vuonna 2005 Flat Rocksilta Victoriasta löytynyt fossiili on muuttanut useita vanhempia käsityksiä vesinokkaeläimen evoluutiosta. Löydetty leukaluu on peräisin dinosaurusten hallitsemalta varhaisliitukaudelta, ja sen on laskettu olevan 121–112,5 miljoonaa vuotta vanha. Fossiili kuuluu muinaiselle "teinolophos"-nokkaeläinlajille, jota pidetään ensimmäisenä olemassa olleena vesinokkaeläinlajina. Niinpä vesinokkaeläin on sen perusteella yksi maailman vanhimmista nisäkkäistä. Löytö viittaa siihen, että toisin kuin molekyylikellon perusteella on aikaisemmin päätelty, nokkaeläinten lahkon haarautuminen olisi tapahtunut huomattavasti hitaammin ja vesinokkaeläimet ja nokkasiilit olisivat erkaantuneet toisistaan jo varhaisliitukaudella. Toiseksi vanhin vesinokkaeläimen sukulainen on "obdurodon", jonka fossiilit ovat peräisin myöhäiseltä oligoseenikaudelta. Ensimmäiset nykyiselle vesinokkaeläimelle kuuluneet fossiilit ovat peräisin noin 100 000 vuoden takaa.
Puukiitäjät Puukiitäjät, aikaisemmalta nimeltään töyhtötervapääskyt tai puutervapääskyt (Hemiprocnidae) on kiitäjälintujen lahkoon kuuluva pieni lintuheimo, johon kuuluu yksi suku ja 4 lajia. Suvun tieteellinen nimi "Hemiprocne" tarkoittaa ”puolipääskyä”. Puukiitäjillä onkin kiitäjiin verrattuna monia yhtäläisyyksiä varpuslintuihin kuuluvien pääskyjen kanssa, vaikka ne kuuluvatkin eri lintulahkoihin eivätkä siten ole sukua toisilleen.
Helsingin yliopisto Vuonna 1990 perustettiin Helsingin yliopiston Alumniyhdistys, joka yhdistyksen sääntöjen mukaan "ylläpitää yhteyttä Helsingin yliopistossa opiskelleiden kesken ja heidän yliopistoonsa". Yhdistys valitsee muun muassa vuoden alumnin. Tämä arvonimi on myönnetty seuraavasti:Helsingin yliopiston rahastot tukevat tutkimusta, opetusta ja opiskelua. Vuonna 2010 Helsingin yliopistolla oli noin 160 nimikkorahastoa, joissa oli pääomaa 36 miljoonaa euroa. Vanhin rahasto perustettiin 1745.
Yhteisöviestintä Suomessa yhteisöviestinnän akateeminen koulutus ja tutkimus saivat sysäyksen vuonna 1978, kun Helsingin yliopistoon perustettiin viestinnän professuuri, jota täyttämään kutsuttiin tohtori Osmo A. Wiio. Wiiolla oli ja on edelleen merkittävä vaikutus suomalaiseen PR:n teoriaan. Jyväskylän yliopistoon yhteisöviestinnän oppituoli perustettiin vuonna 1996. Tällä hetkellä yhteisöviestinnän opetusta tarjotaan Jyväskylän yliopistossa omana pääaineenaan, Vaasan yliopistossa viestintätieteiden ja Helsingin yliopistossa viestinnän oppiaineen suuntautumisvaihtoehtona.
Suomi 1960-luvulla Vuonna 1960 Yhteiskunnallinen korkeakoulu muutti Helsingistä Tampereelle, ja kuusi vuotta myöhemmin kyseinen oppilaitos muutti nimensä Tampereen yliopistoksi. 1960-luvun loppupuolella perustettiin useita yliopistoja: Kuopion yliopisto perustettiin vuonna 1966, Vaasan yliopisto 1968, Joensuun yliopisto 1969 ja Lappeenrannan teknillinen yliopisto niin ikään 1969.
Lahti Lahden ammattikorkeakoulu perustettiin vuonna 1996 ja samana vuonna lähes koko Päijät-Hämeen ammatilliset oppilaitokset yhteen koonnut Päijät-Hämeen koulutuskonserni. Lahden yliopistokampus perustettiin vuonna 2001 (alun perin Lahden yliopistokeskus). Yliopistokampuksella toimivat Aalto-yliopisto, Helsingin yliopisto ja Lappeenrannan teknillinen yliopisto.
Helsingin yliopiston voimistelulaitos Voimistelulaitos oli yksi Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston, sittemmin Helsingin yliopiston laitoksista. Se perustettiin vuonna 1834 ja lakkautettiin asteittain vuosina 1972–1974, kun yliopistollinen liikunnanopettajakoulutus siirrettiin Jyväskylän yliopiston liikunta- ja terveystieteiden tiedekuntaan.
Helsingin yliopistomuseo Helsingin yliopistomuseo perustettiin vuonna 2003 yhdistämällä viisi yliopiston alaisuudessa toiminutta museokokoelmaa. Suurin ja huomattavin näistä oli "Helsingin yliopiston museo", joka oli perustettu vuonna 1978 ylläpitämään yliopiston historiaan liittyviä kokoelmia. Muut olivat "Lääketieteen historian museo" (perustettu 1937), "Hammaslääketieteen museo" (perustettu 1979), "Eläinlääketieteen historian museo" (perustettu yksityisenä 1973, lahjoitettu Eläinlääketieteelliselle korkeakoululle 1992) sekä yliopiston käsityötieteen museokokoelmat.
Helsingin yliopisto Itsenäistymisen aikaan yliopistossa oli 56 professoria ja noin 3 000 opiskelijaa. Pian itsenäistymisen jälkeen Helsingin yliopisto menetti vanhan asemansa maan ainoana yliopistona, kun 1919 perustettiin Åbo Akademi ja 1922 Turun yliopisto. Se säilyi kuitenkin ainoana valtionyliopistona vuoteen 1958 saakka, jolloin Oulun yliopisto perustettiin.
Unkarin kieli Suomen ja unkarin kielien sukulaisuutta ruvettiin tutkimaan jo 1600-luvulla. Budapestin yliopiston Suomalais-ugrilainen oppituoli perustettiin jo vuonna 1872. Helsingin yliopiston Suomalais-ugrilaiselle laitokselle perustettiin puolestaan unkarin kielen lehtoraatti vuonna 1924.
Ruotsinkielinen opetus Helsingin yliopistossa Vuonna 2007 yliopistoon perustettiin lahjoitusvaroilla ruotsinkielinen eläinlääketieteen professuuri.
Kari Raivio Raivion rehtorikausi Helsingin yliopistossa oli voimakkaan muutosprosessin aikaa. Tärkeimpänä yliopiston ulkopuolisena muutosvaikuttajana oli 29 eurooppalaisen opetusministerin vuonna 1999 allekirjoittaman "Bolognan julistuksen" käynnistämä Bolognan prosessi, jonka tavoite on saavuttaa yhtenäinen eurooppalainen korkeakoulutusalue 2010 mennessä. 
Raivion aikana Helsingin yliopistoa kehitettiin keventäen hallintoa – konsistorin kokoonpanoa supistaen, hajautettiin Helsingin yliopiston toimintaa neljälle kampusalueelle, perustettiin uusia tiedekuntia sekä panostettiin tutkimukseen ja tutkijakoulutukseen.
Suomen molekyylilääketieteen instituutti FIMM perustettiin vuonna 2007 Helsingin yliopiston, HUSin, Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ja VTT:n yhteisenä tutkimuslaitoksena. Vuoden 2017 alusta FIMM liittyi itsenäisenä operatiivisena yksikkönä Helsingin yliopiston uuteen Helsinki Institute of life Science (HiLIFE) -yksikköön. FIMM sijaitsee Biomedicum Helsingissä.
Helsingin yliopiston ylioppilaskunta Ylioppilaskunta syntyi alkuaan osakuntien yhteistyöelimeksi. Se perustettiin virallisesti vuonna 1868, kun keisari Aleksanteri II antoi asetuksen, jolla virallistettiin ylioppilaiden yleiset kokoukset. Silloisessa Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa opiskeli alle tuhat ylioppilasta. Ylioppilaskunnan vuosipäivää vietetään Vanhan ylioppilastalon vihkiäispäivän muistoksi 26. marraskuuta. Yhteisön alkuperäinen nimi oli "Suomen ylioppilaskunta", mikä muutettiin vuonna 1928, muotoon "Helsingin yliopiston ylioppilaskunta", kun Suomeen oli jo perustettu myös muita monialaisia yliopistoja.
Ylioppilaskunnan Soittajat Ylioppilaskunnan Soittajat (YS) on Helsingin yliopiston piirissä toimiva sinfoniaorkesteri. Orkesterin juuret alkavat vuodesta 1747, jolloin kuninkaan käskykirjeellä Turun akatemian yhteyteen perustettiin Akateeminen Kapelli, Suomen ensimmäinen säännöllisesti toiminut orkesteri. Tuo orkesteri muutti Turun palon jälkeen yliopiston mukana Helsinkiin, ja muuttui vuonna 1868 nimelle Akateeminen Orkesteri. Sillä nimellä orkesteri toimi edelleen Helsingin yliopiston laitoksena, kunnes 14. huhtikuuta 1926 sen tilalle perustettiin ylioppilaiden itse hallinnoima YS. YS merkittiin yhdistysrekisteriin 8. heinäkuuta 1970 ja siitä lähtien se on ollut itsenäinen korporaatio, Ylioppilaskunnan Soittajat ry.
Helsingin yliopisto Helsingin yliopiston opiskelijoiden keskuudessa toimii 15 osakuntaa. Osakuntalaitos tuli Suomeen pian sen jälkeen, kun Suomen ensimmäinen yliopisto perustettiin Turkuun. Nykyään osakunnan juridinen asema on Helsingin yliopiston 15 osakunnalla ja Teknillisen korkeakoulun ruotsinkielisellä osakunnalla.
Turun yliopisto Turkuun perustettiin jo vuonna 1640 yliopisto, Turun Akatemia, joka on nykyisen Helsingin yliopiston edeltäjä. Se oli kolmas Ruotsin valtakuntaan perustettu yliopisto ja Suomen ainoa. Turun palon jälkeen vuonna 1827 Akatemia siirrettiin Helsinkiin. Akatemian siirtämisen jälkeen yliopistollinen opetus Turussa loppui vuoteen 1917 asti.
Museologia Suomessa museologian arvosanaopetus alkoi Jyväskylän yliopistossa lukuvuonna 1983–1984 ja vuotta myöhemmin myös Turun yliopistossa lukuvuonna 1984–1985. Suomen ensimmäinen museologian alan virka, yliassistentuuri, perustettiin Jyväskylän yliopiston vuonna 1989, ja se muuttui professuuriksi vuonna 1998. Museologian opetusta ja tutkimusta on Jyväskylän, Helsingin ja Turun yliopistoissa.
Suomalainen kodin taloustiede Suomalainen kodin taloustiede (kotitalouden taloustiede), joka perustettiin asetuksella n:o 99/1946 Helsingin yliopistoon, oli ensimmäinen kotitalousalan professuuri Euroopassa. Viran nimi muutettiin kuluttajaekonomiaksi vuonna 1995. Kuluttajaekonomiana virka on kuulunut Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan taloustieteen laitoksen oppiaineisiin.
Luettelo suomalaisista science fiction -seuroista Helsingin yliopiston science fiction -klubi ry eli HYSFK perustettiin vuonna 1987 Helsingin yliopiston opiskelijajärjestöksi. Sen toiminta painottuu tapahtumiin ja kokoontumisiin. Seuralla on oma klubihuone, jossa voi tavata muita jäseniä päivystyspäivinä. Seuralla on jäsenkirjasto ja se julkaisee "Marvin"-lehteä. Monet jäsenet osallistuvat pubissa Helsingin sf-piirien kuukausitapaamisiin eli mafioihin.
Helsingin yliopiston Viikin normaalikoulu Viikin normaalikoulu on historialtaan yksi Helsingin vanhimmista, joskin Suomen ensimmäinen suomenkielinen tyttökoulu oli perustettu Jyväskylään 1864. Helsingin Suomalainen Tyttökoulu perustettiin vuonna 1869 yksityisenä tyttökouluna. Sen perustivat yliopiston lehtori Bernhard Fredrik Godenhjelm ja hänen vaimonsa Ida Godenhjelm. Koulu valtiollistettiin 1886, ja siitä tuli 1934 maan ainoa tyttönormaalilyseo eli opetusharjoittelukouluna toimiva tyttökoulu.
Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellinen tiedekunta Korkein maatalousopetus päätettiin siirtää Tammelan Mustialan maanviljelysopistosta Aleksanterin Yliopistoon eli nykyiseen Helsingin yliopistoon vuonna 1896, jolloin myös perustettiin filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattiseen osastoon maanviljelystalouden sekä maanviljelyskemian ja -fysiikan professuurit. Vuonna 1902 syntyi maanviljelys-taloudellinen tiedekuntaosasto, jonne agronomiopetus siirtyi vuonna 1907 ja jossa aloitettiin myös metsätieteellinen tutkimus ja opetus vuodesta 1908 alkaen. Vuonna 1924 maanviljelys-taloudellinen tiedekuntaosasto erotettiin filosofisesta tiedekunnasta, ja itsenäinen maatalous-metsätieteellinen tiedekunta aloitti toimintansa.
Turun akatemia Kuninkaallinen Turun Akatemia (, ) on Turussa vuosina 1640–1828 toiminut Suomen ensimmäinen yliopisto. Suomen sodan jälkeen 1809 sen nimeksi tuli Keisarillinen Turun Akatemia. Yliopisto siirrettiin Turun palon jälkeen Helsinkiin vuonna 1827 ja sen nimi muutettiin Keisarilliseksi Aleksanterin-yliopistoksi. Suomen itsenäistyttyä yliopiston nimeksi vaihdettiin Helsingin yliopisto vuonna 1919. Turkuun perustettiin samoihin aikoihin kaksi uutta yliopistoa: vuonna 1918 ruotsinkielinen Åbo Akademi ja vuonna 1920 suomenkielinen Turun yliopisto.
Nylands Nation Nylands Nation (NN) on Helsingin yliopiston vanhin osakunta. Ruotsinkielinen osakunta perustettiin vuonna 1643 Turun akatemiassa, josta osakunta on sittemmin muuttanut yliopiston mukana Helsinkiin.
Suomen kielipolitiikka Yliopistomaailmassa ja erityisesti Helsingin yliopistossa kielikiistat olivat kyteneet jo 1800-luvun lopulla. Vuosisadan vaihteessa suomen kielellä perusopetuksensa saaneiden opiskelijoiden määrä ylitti ruotsin kielellä sen saaneiden määrän. Ruotsi pysyi kuitenkin vielä kauan yliopiston professorien ja muiden opettajien pääkielenä ja pääasiallisesti käyttämänä opetuskielenä. Tämä viive selittää osaltaan akateemiset kieliriidat. Vuonna 1919 Helsingin yliopiston järjestysmuodon perusteista annetussa laissa säädettiin jo, että opetusta oli annettava sekä suomen että ruotsin kielillä. 1920-luvulla pyrkimyksenä oli suomenkielistämällä tuoda yliopisto lähemmäksi kansaa eli suomalaistaa yliopisto. Osittain Helsingin yliopiston kielitilanteesta johtuen perustettiin kansalaiskeräysten avulla 1918 ruotsinkielinen Åbo Akademi ja 1920 suomenkielinen Turun yliopisto maan toiseksi ja kolmanneksi yliopistoksi.
Miekkailu Miekkailua on Suomessa harjoiteltu Turun Akatemian perustamisesta lähtien. Turun Akatemian opiskelijat harrastivat tuolloin urheilussa joko miekkailua tai voimistelua. 1800-luvulla yliopiston muutettua Helsinkiin miekkailua opettivat italialainen mestari Otta ja suomalaiset Floretin ja Vilhelm Bergholm. 1900-luvulla miekkailuharrastus kasvoi maassa voimakkaasti erityisesti Helsingin ja Turun yliopistojen ja Haminan kadettikoulun ansiosta. Suomen ensimmäinen miekkailuseura Helsingin Miekkailijat perustettiin vuonna 1923 ja pian seurasivat myös helsinkiläinen Miekka-Miehet ja Viipurin Miekkailijat. Kansallinen lajiliitto Suomen Miekkailuliitto aloitti toimintansa vuonna 1931. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen
lehtori Oskari Väänänen.
Jyväskylän kesäyliopisto Jyväskylän kesäyliopisto aloitti toimintansa vuonna 1912. Se tarjosi korkeakouluopetusta ylioppilaille ja kansakoulunopettajille pääasiassa Helsingin yliopiston opettajien opettamana. Kesäyliopisto muuttui Jyväskylään vuonna 1934 perustetun Kasvatustieteellisen korkeakoulun kesälukukaudeksi vuonna 1936, ja edelleen vuonna 1966 Jyväskylän yliopiston kesälukukaudeksi. Se perustettiin uudelleen Jyväskylän kesäyliopiston nimellä vuonna 1981.
Uskontotieteen oppihistoria Suomessa Martti Haavion henkilökohtaiset saavutukset kuten Kansanrunojen maailmanselitys (1955), Karjalan jumalat (1959) ja Kuolemattomien lehto (1962) sekä hänen oppilaidensa Matti Haon, Asko Vilkunan, Lauri Hongon, Juha Pentikäisen ja Anna-Leena Siikalan tutkimukset merkitsivät suomalaisen uskontotieteen kypsymistä omaehtoiseksi tieteenalaksi. Uskontotieteen ensimmäinen oppituoli perustettiin Suomessa Åbo Akedemin yhteyteen ja sen ensimmäiseksi professoriksi nimettiin ruotsalainen Helmer Ringgren vuonna 1960. Kahta vuotta myöhemmin Lauri Honko nimettiin Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan vertailevan kansanrunoustutkimuksen ja uskontotieteen professoriksi. Kolmas professuuri perustettiin Helsingin yliopistoon vuonna 1970. Helsingissä professorin virkaa piti hallussaan sen perustamisesta aina vuoteen 2008 Juha Pentikäinen. Tällä hetkellä Helsingissä uskontotieteen oppituolia pitää hallussaan professori Tuula Sakaranaho, Turussa professori Veikko Anttonen ja Åbo Akademissa Peter Nynäs sekä Rene Gothoni.
Opiskelijakirjasto Opiskelijakirjasto oli alun perin Ylioppilaskunnan kirjasto. Se perustettiin Yleinen Ylioppilaskirjasto (ruots. "Allmänna Studentbibliotek") -nimisenä jo vuonna 1858, kun yliopiston osakuntien vanhat kirjastot yhdistettiin. Yleinen Ylioppilaskirjasto toimi aluksi Pihlflycktin talossa (nykyinen osoite Hallituskatu 3) vuoteen 1870 asti ja sen jälkeen Ylioppilastalossa (nykyään Vanha ylioppilastalo, Mannerheimintie 3). Vuonna 1892 kirjasto sai oman rakennuksen ja uudeksi nimekseen (vuoteen 1974 asti) Ylioppilaskunnan kirjasto ("Studentkårens bibliotek"). Vuonna 1974 ylioppilaskunta luovutti kirjaston valtiolle, ja vuodet 1974–1996 kirjasto kuului hallinnollisesti Helsingin yliopiston kirjastoon (nyk. Kansalliskirjasto). Vuonna 1997 Opiskelijakirjasto kuitenkin irrotettiin Helsingin yliopiston kirjastosta yliopiston konsistorin alaiseksi erillislaitokseksi.
Musiikkitiede Ilmari Krohn oli ensimmäinen musiikkitieteen yliopisto-opettaja: hän hoiti Helsingin yliopistossa musiikkitieteen opettajan tointa vuodesta 1900 alkaen sekä oppiaineen ylimääräistä professuuria vuosina 1918–1935. Hän myös pani alulle v. 1911 musiikintutkijoiden tutkijayhteisön, joka rekisteröitiin myöhemmin (1916) nimellä Suomen musiikkitieteellinen seura. Ensimmäinen varsinainen musiikkitieteen professuuri perustettiin Helsingin yliopistoon vasta vuonna 1956, mutta Åbo Akademissa oli ollut jo vuodesta 1926 lähtien yhdistetty musiikkitieteen ja kansanrunoudentutkimuksen professuuri.
Opettajaseminaari Seminaarit kouluttivat kansakoulunopettajia peruskoulujärjestelmän tuloon saakka. Tällöin opettajankoulutus katsottiin tarpeelliseksi yliopistollistaa. Se toteutettiin perustamalla vuonna 1974 kasvatustieteelliset tiedekunnat Helsingin, Turun, Tampereen ja Oulun yliopistoihin. Samalla Hämeenlinnan seminaari liitettiin Tampereen, Rauman seminaari Turun ja Kajaanin seminaari Oulun yliopistoon. Jyväskylässä oli kasvatustieteellinen tiedekunta jo ennestään. Ruotsinkielisestä opettajankoulutuksesta vastaamaan perustettiin Åbo Akademin alaisuuteen Vaasaan Pedagogiska fakulteten. Seminaarit ja aineenopettajakoulutuksesta vastanneet normaalikoulut (Vaasassa Vasa Övningsskola) liitettiin uusiin tiedekuntiin opettajankoulutuslaitoksina. Heinolan seminaari lakkautettiin, ja sen tiloihin sijoitettiin opettajien täydennyskoulutuskeskus. Joensuuhun siirretty Sortavalan seminaari toimi pohjana Joensuun yliopistolle. Rovaniemen opettajankoulutuslaitos ei toiminut missään vaiheessa seminaarina, vaan se perustettiin samassa muutosvaiheessa Oulun yliopiston sivupisteeksi. Vuonna 1979 laitoksesta tuli Lapin yliopisto.
Turun yliopisto Yliopistollinen opetus tuli takaisin Turkuun pian Suomen itsenäistymisen jälkeen vuonna 1918, kun kaupunkiin perustettiin ruotsinkielinen Åbo Akademi. Nykyisen Turun yliopiston perusti vuonna 1920 Turun Suomalainen Yliopistoseura suomenkieliseksi monialayliopistoksi ruotsinkielisen Åbo Akademin ja kaksikielisen Helsingin yliopiston rinnalle. Yliopiston alkuaikoja leimasi vahva suomalaiskansallinen henki, ja se toimikin aluksi nimellä Turun Suomalainen Yliopisto. Yliopiston tunnuslause ""Vapaan kansan lahja vapaalle tieteelle"" kuvaa itsenäisyyden alkuajan aatetta ja 22 040:ä vapaaehtoista lahjoittajaa, jotka mahdollistivat yliopiston perustamisen.
Taideyliopisto Sibelius-Akatemia perustettiin Helsingin Musiikkiopiston nimellä vuonna 1882 yksityisestä aloitteesta. Yksi oppilaista oli Jean Sibelius, jonka mukaan oppilaitos myöhemmin nimettiin. Opiston nimi muutettiin Helsingin konservatorioksi vuonna 1924 toiminnan laajennuttua. Vuonna 1939 otettiin käyttöön nimi Sibelius-Akatemia. Valtion laitos Sibelius-Akatemiasta tuli vuonna 1980 ja yliopisto vuonna 1998.