mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Mukhrani Vuonna 1512 Mukhrani siirtyi perintönä Kartlin kuninkaallisen Bagrationi-dynastian haaralle. Kartlin kuningas Davit X lahjoitti alueen pikkuveljelleen Bagratille palkkioksi siitä, että tämä oli auttanut häntä viereisen georgialaisvaltakunnan Kakhetin kuningasta Giorgi II:ta vastaan. Siitä eteenpäin Mukhranin herrat tunnettiin nimellä Mukhran-Batoni ja myöhemmin nimellä Bagration-Mukhraneli. Kuninkaan vallan taantuessa Mukhranista tuli autonominen läänitys, "satavado", eli "tavadin (prinssin) alue". Sitä kutsuttiin nimellä Samukhranbatono eli "Mukhran-Batonin maa". Ruhtinaskunnan tärkein asutuskeskus oli Šios-Ubani, joka tunnettiin 1770-luvulta lähtien nimellä Mukhrani, kun taas Mtkvari- ja Ksani-jokien yhtymäkohtaan 1500-luvulla rakennettu linnoitus toimi alueen merkittävimpänä linnakkeena. Muita Mukhran-Batonien hallitsemia kyliä olivat Aghaiani, Kandagiani, Tezi, Okami ja jonkin aikaa myös Lamisqana ja Gremiskhevi. Mukhranin itsehallinto jatkui siihen saakka kun Venäjän keisarikunta liitti itäisen Georgian itseensä vuonna 1801, mutta se lakkautettiin lopullisesti vasta 1840-luvulla.
Suuri isänmaallinen sota Tärkeitä tapahtumia olivat Ukrainan vapauttaminen, joka kesti joulukuusta 1943 huhtikuuhun 1944 aikana, Leningradin–Novgorodin offensiivi eli saksalaisten Leningradin ja Novgorodin alueella olevien joukkojen pois lyöminen tai tuhoaminen alkuvuonna 1944, Krimin niemimaan takaisin valtaaminen keväällä 1944, sotatoimet (muun muassa operaatio Bagration) Valko-Venäjällä ja Puolassa olevien saksalaisten lyömiseksi, eteneminen Saksaan ja Berliiniin sekä lopullinen Berliinin taistelu huhti–toukokuussa 1945.
Operaatio Weserübung Operaatio Weserübung () oli Saksan asevoimien koodinimi Tanskan ja Norjan miehitykseen tähtäävälle toisen maailmansodan aikaiselle sotilasoperaatiolle. Kyseessä oli Norjan taistelun avausoperaatio, joka sai nimensä saksalaisen Weserjoen mukaan.
Operaatio Bagration Dneprjoelle oli 4. armeija rakentanut takalinjaa. Joen toisella puolen olevan sillanpääaseman tyhjentäminen olisi voinut tehdä armeijaryhmän rintaman kestävämmäksi. Keskustan armeijaryhmä halusikin vetää rintaman Bobruisk–Polotsk-linjalle – tällöin rintama olisi ollut lyhyempi ja siten vahvempi. Armeijaryhmän sotamarsalkka Ernst Busch oli jo toukokuussa 1944 ehdottanut tällaista, mutta oli saanut Hitleriltä jyrkän kieltävän vastauksen. Näiden päätösten seurauksena keskustan armeijaryhmä oli operaation alkaessa täysin alakynnessä puna-armeijaa vastaan. Sen puolustettavana oli aivan liian pitkä linja ja sillä oli aivan liian vähän voimia. Operaatio Bagrationin muodostui menestykselliseksi puna-armeijalla hyvin huomattavalta osalta myös siksi, että Luftwaffe joutui jo syksyllä 1943 siirtämään peräti 2/3 päivähävittäjistään toimimaan pelkästään Yhdysvaltain 8. ilma-armeijaa ("US 8th Air Forces") vastaan. Operaatio Bagrationin alettua kesäkuussa 1944 oli Luftwaffella asettaa aluksi vain noin 40 toimintakuntoista päivähävittäjää hyökkääjän 5 000–6 000 lentokonetta vastaan, joten puna-armeijalla oli täydellinen ilmaherruus. Käytännössä Saksan Keskustan armeijaryhmä soti ilman mitään ilmasuojaa.
Operaatio Birke Armeijakunnat irrottautuisivat asemistaan ja ryhmittäytyisivät vetäytymistaisteluita käyden uusiin puolustusasemiin. Käskyn mukaan operaatio piti suunnitella ja puolustusasemat tiedustella, linnoittaa ja varustaa ennakolta. Asemista oli tarkoitus tehdä pysyvät linnoitukset, alkuvaiheessa niistä käytettiinkin nimityksiä "Dauerstellung" ja "Endstellung" (). Myöhemmin Käsivarren poikki kulkeva Karesuvannon asema sai peitenimen "Sturmbock" () ja Ivalon asema nimen "Schutzwall" (). Näiden pääpuolustusasemien lisäksi oli määrä linnoittaa lukuisia pienempiä asemia, esimerkiksi Rovaniemen ympäristö (peitenimi "Ringwall"), linja Ylimaa–Antinkylä–Kemijärvi ja Kilpisjärven alue. Syy linnoitustöihin piti pitää tiukasti salassa. Myöhemmin operaatio sai peitenimen "Birke".
Operaation vaiheistettiin käskytykseltään neljään osaan:
Teymuraz Bagration Teymuraz Bagration pakeni Venäjältä vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Toisen maailmansodan aikana Teymuraz palveli Jugoslavian kuninkaallisessa armeijassa.
Jonkowon taistelu Baggovut joutui Waltersmühlissa () Ney:n kanssa ankaraan ratsuväkitaisteluun. Bagration lähetti vahvistuksia ja kun Baggovut sai yhteyden Markovin kolonnaan pystyi hän jatkamaan taistelua. Illan pimetessä taistelu taukosi.
Teymuraz Bagration Teymuraz Bagration (, 21. elokuuta 1912 – 10. huhtikuuta 1992) oli ruhtinas, georgialais-venäläinen aatelismies ja emigrantti Yhdysvalloissa. Hän oli New Yorkissa sijaitsevan Tolstoy Foundationin presidentti.
Erekle II Erekle II (, 7. marraskuuta 1720 (tai 7. lokakuuta 1721 C. Toumanoffin mukaan) – 11. tammikuuta 1798) oli georgialainen kuningas Bagrationi-hallitsijasuvusta. Hän hallitsi Kakhetin kuningaskuntaa vuosina 1744–1762 ja Kartli-Kakhetin kuningaskuntaa vuosina 1762–1798. Ajan persialaisissa lähteissä häneen viitataan nimellä Erekli Khan, kun taas venäläiset tunsivat hänet nimellä Irakli. Hänen nimensä latinisoidaan usein muotoon Herakleios.
Leonida Georgijevna Romanova Leonida syntyi georgialaisen ruhtinas Giorgi Bagration-Muhranskin (1884–1957) ja ruhtinatar Helenan (1886–1979) tyttärenä. Bagration-Muhranskin suku periytyy Georgiaa hallinneista kuninkaista.
Heilsbergin taistelu Bagration torjui Soultin divisioonakenraali Saint-Hilairen ja divisioonakenraali Saint Cyrin divisioonien rintamahyökkäyksiä pitkään. Venäläisen ratsuväen peräytyessä Bagration irrottautui asemista ja vetäytyi ratsuväen kanssa. Noin 18.30 Bagration ylitti epäjärjestyksessä Spuibachin. Suuriruhtinas Konstantin Pavlovitšin Keisallinen kaarti siirtyi juuri oikealla hetkellä asemiin Spuilbachille. Hänen 40 tykkiään esti ratkaisevasti Saint-Hilairen ja Saint-Cyrin divisioonien hyökkäyksen Bagrationin vetäytyviin joukkoihin. Bagrationin väsyeneet joukot sijoitettiin hetkeksi reserviin Heilsbergin linnoitetulle alueelle. Hänen joukkonsa oli huvennut lähes 50 %.
Jorge de Bagration María de las Mercedeksen kanssa:Nuria Llopis y Olliartin kanssa:Jorge de Bagration kuoli tammikuussa 2008 hepatiittiin. Hänet siunattiin Svetitskhovelin katedraalissa ja haudattiin Mtskhetan kaupunkiin 20. tammikuuta 2008.
Operaatio Litani Operaatio Litani (Etelä-Libanonin konflikti 1978) oli Israelin suorittama hyökkäys PLO:a vastaan Etelä-Libanonissa. Hyökkäys tehtiin vastauksena PLO:n 1978 suorittamaan bussikaappaukseen ja joukkomurhaan. PLO:n Fatah-siipi surmasi Haifan lähellä bussikaappauksen yhteydessä 38 siviiliä, joista 13 oli lapsia, ja haavoitti 71:tä. Operaatio Litanin tarkoituksena oli vallata Etelä-Libanon sinne 1970 Jordaniasta paenneelta PLO:lta, joka oli järjestänyt hyökkäyksiä Pohjois-Israelin kaupunkeihin. Nimensä operaatio sai Litani-joelta.Seitsemän päivää kestäneen operaation aikana Israel miehitti Litanijoen eteläpuolisen alueen. Julkilausuttu tavoite oli estää palestiinalaisia ääriryhmiä suorittamasta terrori-iskuja alueelta.
Mampali Mampali () oli dynastinen arvonimi keskiajan Georgiassa (700-luvun lopulta 900-luvulle). Sitä käyttivät yleensä korkea-arvoiset Bagrationi-ruhtinaat, joilla ei ollut bysanttilaisia arvonimiä. Se koostuu sanoista "mama" ("isä") ja "upali" ("herra"). Seuraavilla Bagrationi-ruhtinailla oli mampali-arvonimi:
Sikojenlahden maihinnousu CIA oli perustanut syksyllä 1960 koulutusleirejä Guatemalaan ja Nicaraguaan, jossa se koulutti noin tuhatta kuubalaista tulevaa operaatiota varten. Monet koulutusleirien kuubalaisista olivat maanpakolaisia ja Batistan hallinnon entisiä sotilaita tai kannattajia. Koulutustoiminta pysäytettiin väliaikaisesti Yhdysvaltain presidentinvaalien alla. Eisenhower katkaisi tammikuussa 1961 Yhdysvaltain diplomaattisuhteet Kuubaan hieman ennen uuden presidentin John F. Kennedyn virkaanastumista. Kennedy oli kampanjoidessaan ajanut tiukkasanaista linjaa Kuubaa vastaan, ja nyt hän sai päätettäväkseen edellisen presidentin aikana aloitetun hankkeen kohtalon. Kennedy suhtautui suunnitelmaan nihkeästi, mutta antoi sille lopulta luvan kieltäen kuitenkin amerikkalaisjoukkojen käytön operaatiossa. Suunnitelma sai virallisen nimen "operaatio Zapata".
Korallimeren taistelu Pyrkiessään vahvistamaan puolustuskykyään Japanin sodanjohto päätti vallata Uuden Guinean Port Moresbyn ja Salomonsaarten Tulagin. Suunnitelma, joka sai nimen operaatio MO, edellytti kolmen yhdistyneen laivaston lentotukialuksen osallistumista maihinnousulaivaston suojaamiseen ilmahyökkäyksiltä. Operaation komentajaksi määrättiin amiraali Shigejoshi Inoue. Yhdysvaltain viestitiedustelu sai tiedon suunnitelmasta, minkä jälkeen laivasto lähetti amiraali Frank J. Fletcherin alaisuudessa kaksi lentotukialusosastoa sekä australialais-amerikkalaisen risteilijäosaston torjumaan maihinnousua.
Tatjana Konstantinovna Romanova Tatjana Konstantinovna avioitui Konstantin Bagration-Muhranskin kanssa 6. syyskuuta 1911 Tatjanan isän palatsissa Pavlovskissa Pietarin lähistöllä. Perheeseen synty kaksi lasta:Konstantin Bagration-Muhranski kaatui 1. kesäkuuta 1915 ensimmäisessä maailmansodassa Jaroslavlissa.
Jorge de Bagration Jorge de Bagration oli Georgian kruununtavoittelija siitä lähtien, kun hänen isänsä kuoli 30. lokakuuta vuonna 1977. Jos hänestä olisi tullut kuningas, hän olisi ottanut nimekseen Giorgi XIV. Prinssi Jorge vieraili isänsä kotimaassa vuonna 1995 hautaamassa isänsä tuhkan.
Fallujan ensimmäinen taistelu Operaatio Fallujan valtaamiseksi sai nimen Vigilant Resolve. Operaatioon osallistuneet joukot kuuluivat Yhdysvaltain merijalkaväen I Marine Expeditionary Force -osastoon, joita tukivat helikopterit ja lentokoneet. Fallujassa joukot käsittivät noin 2 200 sotilasta. Operaatiota komensi kenraaliluutnantti James Conway. Fallujassa oli arviolta 15 000–20 000, jotka kuuluivat useisiin eri ryhmittymiin. Falluja piiritettiin 4. huhtikuuta ja taistelut alkoivat pienimuotoisilla tunnusteluhyökkäyksillä ja ilmaiskuilla kaupunkiin.
Borodinon taistelu Bagration totesi tykistön iskujen hyökkäävien ranskalaisten rivistöihin olevan tehottomia ja lähti johtamaan yleistä vastahyökkäystä 18 000 miehellä. Venäläisten hyökkääjien ensi rivistöt pysäytettiin, ja siitä seurasi raivokas lähitaistelu, joka kesti lähes tunnin. Bagration haavoittui kuolettavasti.
Operaatio Puerto Operaatio Puerto (Operación Puerto, "operaatio vuoristosola") on espanjalaiseen lääkäriin Eufemiano Fuentesiin liittyvä dopingtapaus. Fuentesia epäillään kiellettyjen dopingaineiden jakamisesta ammattilaisurheilijoille. Hänen epäillään avustaneen yli 200 urheilijaa, joista 34 ammattilaispyöräilijän nimet on julkistettu. Jokaisen pyöräilijän tapaus käsitellään tapauskohtaisesti urheilun kansainvälisten säännösten mukaisesti. Tapaus sai alkunsa toukokuussa 2006 ja toukokuuhun 2007 mennessä 15 pyöräilijää on vapautettu syytöksistä ja kolme on tunnustanut käyttäneensä dopingaineita tai heitä vastaan on ollut kiistämättömiä todisteita veridopingin käytöstä.
Borodinon taistelu Bagration otaksui Napoleonin päähyökkäyksen tulevan hänen Semjonovskoen kylään ja Rajevskin reduttiin. Bagration komensi flèche´hinRajevskin koko VII jalkaväkiarmeijakunnan. Tutškov vastasi avunpyyntöön ja lähetti avuksi Konovnitsynin 3. jalkaväkidivisioonan. Kutuzov lähetti lisävahvistuksena Suomen, Liettuan ja Izmailovin henkikaartirykmentit, 1. vapaaehtoisen krenatööridivisioonan, seitsemän ratsuväkirykmenttiä sekä 1. kyrassieeridivisioonan.
Kartli-Kakhetin kuningaskunta Kamppailun seurauksena Giorgi päätti pyytää Paavalia hyökkäämään Kartli-Kakhetiin, alistamaan Bagrationi-prinssit ja hallitsemaan kuningaskuntaa Pietarista sillä ehdolla, että Giorgin ja hänen jälkeläistensä annettaisiin jatkaa kuningaskunnan nimellisinä hallitsijoina. Käytännössä Giorgi yritti mediatisoida Bagrationi-hallitsijasuvun Romanov-keisarien alaisuuteen. Giorgin pyyntöön vaikutti myös jatkuva Persian aiheuttama uhka.
Operaatio Bagration 25. kesäkuuta tilanne Bobruiskin lähistöllä kiristyi, ja 9. armeija menetti yhteyden Tippelskirchin 4. armeijaan. Täällä puna-armeija tunkeutui länteen uhaten Mohilevin-Bobruiskin maantietä sekä samalla kummankin armeijan sivustoja. Kun 4. armeijan rintaman läpi murtauduttiin, ja samaan aikaan Vitebskin kaakkoispuolella saksalaisten 3. panssariarmeijan rintaman läpi murtautunut 3. valkovenäläinen armeijakunta eteni kohti Orsân-Borisovin autotietä, oli 4. armeija vaarassa joutua saarroksiin, ja Tippelskirch johti omalla vastuullaan armeijan Dneprille 26. kesäkuuta vastaisenä yönä. Hitler vaati että sekä Orsâ että Bobruisk oli pidettävä tukikohtina. Kaksi päivää myöhemmin Orsâ kuitenkin kukistui ja Bobruisk oli joutunut saarretuksi.
Guatemalan vallankaappaus 1954 Eisenhower hyväksyi CIA:n laatiman suunnitelman Guatemalan toimintaan elokuussa 1953. CIA:lta suunnitelma sai peitenimen "operaatio PBSUCCESS" eli "operaatio Menestys". Maaliskuussa 1954 järjestettiin kymmenes Amerikan valtioiden järjestön eli OAS:n kokoontuminen Venezuelan Caracasissa. kokoukseen matkusti myös ulkoministeri Dulles, joka puhui kokouksessa kommunismin vaaroista mainiten, miten kommunismin uhka ei ollut Amerikalle suora, vaan sisäinen. Dulles ei puhuessaan maininnut nimeltä esimerkkejä, vaikka olikin selvää että hän viittasi tilanteeseen Guatemalassa. Dulles sai läpi päätöslauselman, jonka mahdollisti ennaltaehkäisevän sotilastoiminnan kumouksellisia tahoja vastaan.
Pjotr Bagration Pjotr Ivanovitš Bagration (, ; 1765 Kizljar, Venäjä – 12. syyskuuta 1812 Borodino) oli alkuaan georgialaissyntyinen venäläinen ruhtinas ja jalkaväenkenraali. Hän otti osaa Venäjän sotiin Napoleonia vastaan, oli Suomen sodassa vuonna 1808 Suomeen hyökänneen venäläisen 21:nnen divisioonan komentaja ja seurasi Klingsporia Poriin. Hän vartioi sitten lounaisrannikkoa ja johti vuonna 1809 Ahvenanmaalle tehtyä hyökkäystä.
Operaatio Tiikeri (1941) Operaatio Tiikeri () oli Yhdistyneen kuningaskunnan saattue Aleksandriaan ja Maltalle toisessa maailmansodassa toukokuussa 1941. Suunnitteluvaiheessa operaation nimenä oli Operaatio MD4.
Operaatio Anton Saksa oli suunnitellut Vichyn Ranskan miehitystä jo joulukuussa 1940 nimellä Operaatio Attila. Operaatio Anton oli päivitetty versio alkuperäisestä suunnitelmasta ja seurasi operaatio Attilaa. Lisäksi Operaatio Camellian tarkoituksena oli miehittää Korsika.
Jorge de Bagration Jorge de Bagration aloitti kilpa-autourheilun vuonna 1959 ensin moottoripyörillä, ja myöhemmin vuonna 1963 autoilla. Hän yritti kaksi kertaa päästä kilpailemaan Formula 1:een, ensiksi vuoden 1968 Espanjan Grand Prixiin Lola Racing Cars -tallilla ja seuraavaksi vuoden 1974 Grand Prixiin, mutta häntä ei hyväksytty mukaan. Hän siirtyi ralliautoilun pariin, jossa hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1979 Espanjan mestaruuden voitto. Hän lopetti ralliuransa vuonna 1982.
Iberian ruhtinaskunta Guaramidi-dynastian sammumisen ja Khosroianien hiipumisen ansiosta heidän energiset serkkunsa Bagrationi-suvusta onnistuivat Ašot I:n hahmossa (hallitsi 786/813–830) nousemaan valtaan osissa Iberiaa. He hyväksyivät Bysantin suojelun ja hallitsivat tukikohdastaan Tao-Klardžetin alueella. Heidän valtansa merkitsi kulttuurin elpymisen ja alueellisen laajentumisen aikakautta. Vuonna 888 Bagrationi-dynastian Adarnase I, joka nousi pitkittyneen dynastisen sodan voittajaksi, onnistui palauttamaan Georgian monarkian kruunaamalla itsensä georgialaisten kuninkaaksi.
Ranskan ensimmäinen tasavalta Kenraali Napoleon Bonaparte sai tasavallan aikana vaikutusvaltaa ensin maan ulkopolitiikassa vuodesta 1796 alkaen. Hän teki ehdotuksia sotilaallisista operaatioista Italian kaupunkivaltioita ja Itävaltaa vastaan ja saavutti niissä menestystä. Vuonna 1799 Ranskalla oli kuitenkin vastassaan Turkin, Britannian, Itävallan ja Venäjän yhdistetyt voimat. Napoleon sai vihollisen uhkan avulla kannatusta verettömälle operaatiolle nimeltä Brumairekuun 18. päivän vallankaappaus. Se tapahtui 9. marraskuuta 1799 ja merkitsi direktorio­hallituksen kukistumista, kansalliskonventin hajottamista ja tosiasiallisesti Napoleonin yksinvaltaa. Tämä kirjattiin Vuoden VIII perustuslakiin (1799), jonka mukaan Napoleon hallitsi maata konsulina. Tasavallan muuttaminen perinnölliseksi keisarikunnaksi vuonna 1804 oli lopullinen päätepiste ensimmäiselle tasavallalle.
Bagrat IV Siihen mennessä kun Bagratista oli tullut kuningas, Bagrationi-dynastian jäsenten tavoite kaikkien georgialaisten maiden yhdistämiseksi oli peruuttamattomasti käynnistynyt. Georgian kuninkaat olivat asettuneet Kutaisiin, mistä he hallitsivat entistä Abhasian kuningaskuntaa ja suurinta osaa Iberiasta/Kartlista; Tao/Tajk oli menetetty bysanttilaisille ja Tbilisissä hallitsi edelleen islamilainen emiraatti. Kakhetin kuninkaat vuorostaan puolustivat itsepäisesti autonomiaansa itäisessä Georgiassa. Lisäksi suuraatelisten uskollisuus Georgian kruunulle ei ollut läheskään vakaata. Bagratin alaikäisyyden aikana sijaishallitsijat olivat lisänneet korkea-aatelin valtaa, mitä hän myöhemmin yritti rajoittaa noustuaan täysivaltaiseksi hallitsijaksi. Samaan aikaan Georgian kruunua uhkasivat kaksi mahtavaa vihollista: Bysantin valtakunta ja uudelleen vahvistuneet seldžukit. Vaikka Bysantilla ja Georgialla olikin vuosisatoja vanhat kulttuuriset ja uskonnolliset siteet, ja seldžukit aiheuttivat Bysantillekin huomattavan uhan, Konstantinopolin aggressiivisuus Kaukasuksen politiikassa sai aikaan syyttelevän epäluottamuksen ilmapiirin ja esti kahden kristityn valtion tehokkaan yhteistyön yhteistä uhkaansa vastaan. Jos Bagratin hallinnon kulmakivi oli Georgian Bagrationi-dynastian hegemonia Kaukasuksella, hänen politiikkansa voidaan ymmärtää yritykseksi ajaa bysanttilaiset ja seldžukit toisiaan vastaan.
Operaatio Osoaviahim Operaatio Osoaviahim oli Neuvostoliiton 22. lokakuuta 1946 järjestämä operaatio, jonka aikana 2 200 saksalaista spesialistia pakkosiirrettiin Itä-Saksasta Neuvostoliittoon. Operaation päämääränä oli saada Natsi-Saksan ajan V2-rakettiteknologian tietoja ja varusteita Neuvostoliiton omaan käyttöön. Yhdysvallat oli saman vuoden aikana järjestänyt oman versionsa operaatiosta, nimeltä Operaatio Paperclip.
Operaatio Nordwind (1941) Operaatio Nordwind () oli Suomen ja Saksan yhteinen merioperaatio toisessa maailmansodassa vuonna 1941. Saksa aloitti myöhemmin samannimisen operaation länsirintamalla tammikuussa 1945. Operaatiosta on käytetty myös nimeä "Pohjatuuli".
Bougainville Saari sai nimensä ranskalaisen löytöretkeilijän Louis Antoine de Bougainvillen mukaan. Vuosina 1884–1914 saari kuului Saksan Uuteen-Guineaan (saksaksi "Deutsch-Neuguinea"). Versaillesin rauhansopimuksen jälkeen Saksa menetti siirtomaansa, ja saari joutui Kansainliiton päätöksellä Australian hallinnon alaiseksi vuoteen 1949 asti, jolloin Papua-Uusi-Guinea muodostettiin. Japanilaiset miehittivät saaren vuonna 1942. Marraskuun 1943 ja huhtikuun 1944 välisenä aikana toteutetuissa operaatioissa liittoutuneet karkottivat japanilaiset. Operaatioissa kaatui yli 17 500 japanilaista.
Afganistanin sota (2001–) Sodalla ei ole vakiintunutta nimeä, mutta se on osa 1978 alkanutta Afganistanin sisällissotaa. Yhdysvallat näkee sodan osana "terrorisminvastaista sotaa" – kenraalin Tommy Franksin johtama operaatio oli nimeltään "Enduring Freedom". Brittijoukkojen operaatio oli nimeltään "Operation Veritas".
Iberian ruhtinaskunta Iberian ruhtinaskunta on varhaiskeskiajan Georgian aatelishallinnosta käytetty nimitys. Se kukoisti interregnum-kaudella 500- ja 800-lukujen välillä, kun poliittista valtaa käyttivät toisiaan seuranneet ruhtinaat. Ruhtinaskunta perustettiin pian sen jälkeen, kun sassanidien Persia oli nujertanut iberialaisen Khosroiani-kuningasdynastian noin vuonna 580. Se säilyi vuoteen 888 saakka, kun Bagrationi-dynastian jäsen palautti kuninkuuden. Valtio keskittyi nykyisen Georgian keski- ja itäosien ydinalueille, joita kutsutaan paikallisesti nimellä Kartli ja jotka antiikin ja Bysantin kirjailijat tunsivat nimellä Iberia. Sen rajat vaihtelivat suuresti Iberian ruhtinaiden taistellessa iranilaisia, roomalaisia, kasaareja, arabeja ja viereisiä kaukasialaisia hallitsijoita vastaan.
Miinanraivaaja DR-4 Aluksia ostettiin Suomeen kaikkiaan 18 kpl sodanjälkeistä miinanraivausoperaatiota varten. "DR-4" palveli koko operaation ajan, ja sen päätyttyä alus myytiin Rauma-Repola Oy:lle hinaajaksi ja se sai uuden nimen Rauma II.
Rauhanturvaaminen Rauhanturvaajat ovat Suomessa järjestäytyneet Suomen Rauhanturvaajaliitoksi. Järjestö muutti vuonna 2005 nimensä, aiempi nimi oli Suomen Sinibarettiliitto. Nimenmuutos oli tarpeen sillä kaikki rauhanturvaaminen ei enää tapahdu sinibarettisissa YK-johtoisissa operaatioissa vaan myös Nato-johtoisissa operaatioissa, joilla ei ole YK:n suoraa mandaattia. Näissä operaatioissa palvelevat käyttävät kansallista, vihreää barettia. Suurin osa sinibarettiyhdistyksistä on muuttanut nimensä rauhanturvaajien yhdistyksiksi.
Karl Wolff Helmikuusta lokakuuhun 1943 hän oli SS:n ja poliisin ylipäällikkö Pohjois-Italiassa. Keväällä 1945 Wolff neuvotteli Yhdysvaltain Allen Dullesin kanssa länsiliittoutuneiden ja Saksan erillisrauhasta. Kyseinen aikomus oli nimeltään operaatio Crossword, joka tunnetaan myös nimellä operaatio Sunrise. Neuvostoliiton tiedustelu teki neuvottelut kuitenkin tyhjäksi. Operaatio vaikutti osaltaan Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välisen kylmän sodan alkamiseen.
Operaatio Grouse Toinen vaihe oli nimeltään operaatio Gunnerside..
Heilsbergin taistelu Etuiskujoukot: komentaja kenraaliluutnantti Pjotr Bagration
Operaatio Bagration Saksan päämaja oli vakuuttunut, että neuvostoliittolaiset jatkaisivat hyökkäystä rintaman eteläosassa, jossa puna-armeija oli jo 75 kilometrin päässä Lvovista ja joka tarjosi suorimman ja nopeimman reitin kohti Berliiniä. Torjuakseen hyökkäyksen tällä sektorilla, saksalaiset siirsivät sinne joukkoja keskustan armeijaryhmältä, jonka rintamalinja oli vielä syvällä Neuvostoliiton alueella. Keskustan armeijaryhmältä oli siirretty joukkoja myös Normandiaan torjumaan länsiliittoutuneiden maihinnousua. Kesäkuun alussa 1944 keskustan armeijaryhmän tiedustelu alkoi havaita merkkejä puna-armeijan valmistelemasta suurhyökkäyksestä. Voimakkaat tykistömuodostelmat olivat ryhtyneet hakuammuntaan keskustan armeijaryhmän rintamalla, ja pian saksalaiset saivat tietää vahvoja sotilasvoimia keskitettävän Keskustan armeijaryhmän rintamalle. 14. kesäkuuta pidetyssä neuvottelussa keskustan armeijaryhmän komentajat ilmoittivat vihollisen valtavista keskityksistä heidän rintamallaan. Sekä maavoimien yleisesikunta että Adolf Hitler olivat kuitenkin varmoja siitä että hyökkäys tapahtuisi Pohjois-Ukrainan armeijaryhmää vastaan. Keskustan armeijaryhmää vastaan keskitettyjä joukkoja pidettiin saman operaation vähemmän tärkeänä osana, ja tämän takia uskottiin keskustan armeijaryhmän kykenevän torjumaan sitä vastaan tehdyn hyökkäyksen, jonka arveltiin tapahtuvan pelkästään saksalaisten joukkojen sitomiseksi hyökkäyksen painopisteen ollessa Pohjois-Ukrainassa, jonne keskitettiinkin suurin osa Saksan panssaridivisioonista. Keskustan armeijaryhmän pyydettyä edes suurempia reservejä, sille ilmoitettiin ettei itärintaman tilanne sallinut sitä.
Friedlandin taistelu Vasen sivusta: Komentaja kenraaliluutnantti Pjotr Bagration
Tutkimusmatkat Etelämantereelle Vuosina 1946–1947 Yhdysvallat teki Byrdin johdolla suuren laivaston operaation nimeltä "High Jump" Etelämantereelle, johon osallistui mm. 12 laivaa. Operaatio kohdistui kolmelle seuduille, yhden haaran tukikohta Little America. Yksi laiva upposi retkellä, ja kolme miestä kuoli silloin. Laajoja rannikkoalueita kartoitettiin. Seuraavana vuonna operaatio jatkui toisen komentajan johdolla nimellä "Operation Windmill" 1947-1948.
Operaatio Hastings Tästä operaatiosta on mainittu elokuvassa nimeltä Full Metal Jacket.
Operaatio Soihtu Operaatio Soihtu () oli toisen maailmansodan aikana toteutettu maihinnousu Pohjois-Afrikkaan. Suunnitteluvaiheessa sen nimenä oli operaatio Gymnast. 8. marraskuuta 1942 alkaneessa operaatiossa Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat hyökkäsivät Ranskan Marokon protektoraattiin ja Ranskan Algeriaan, jotka olivat Vichyn Ranskan hallinnassa. Ranskalaisten puolustus murtui helposti, ja liittoutuneet pääsivät etenemään sisämaahan.
Taistelu Mantšuriasta Mantšurian taistelusta käytetään joskus nimitystä Elokuun myrsky. Nimityksen keksi englantilainen kirjailija David Glantz, joka käytti nimeä ensimmäisen kerran. Neuvostoliitossa käytettiin ja Venäjän federaatiossa käytetään operaatiosta nimeä taistelu Mantšuriasta tai Mantšurian operaatio.
Taranton taistelu Taranton taistelu (operatiiviselta nimeltään "operaatio Judgement") oli toisessa maailmansodassa Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien ilmavoimien ja Italian kuninkaallisen laivaston välillä 11.–12. marraskuuta 1940 käyty meritaistelu. Operaatio Judgement oli osa operaatiota MB8.
Operaatio Paperclip Toisessa saman kaltaisessa operaatiossa, nimeltään operaatio Applepie, siirrettiin Saksan Pääturvallisuusvirasto RSHA:n jaosto AMT IV:n eli Gestapon Neuvostoliiton vastaiseen vakoiluun ja toimintaan erikoistunutta henkilöstöä Yhdysvaltoihin ja palkattiin myöhemmin CIA:n palvelukseen.
Kartli-Kakhetin kuningaskunta Paavali hyväksyi tarjouksen alustavasti, mutta muutti mielensä ennen neuvottelujen päättymistä ja antoi 18. joulukuuta 1800 asetuksen, jossa Kartli-Kakheti liitettiin Venäjään ja sen bagratidikuninkaat syöstiin valtaistuimelta. Paavali salamurhattiin hieman myöhemmin. Sanotaan, että hänen seuraajansa Aleksanteri I harkitsi liitoksen perumista, mutta ei kyennyt valitsemaan oikeaa kruununperillistä Bagrationi-suvusta ja päätti pitää asetuksen voimassa 12. syyskuuta 1801. Kuningas Giorgi kuoli 28. joulukuuta 1800 eikä saanut koskaan tietää menettäneensä kruunun. Seuraavaan huhtikuuhun mennessä venäläiset joukot ottivat maan hallinnon haltuunsa, ja helmikuussa 1803 Davit Bagrationi vietiin sotilassaattueessa Tbilisistä Pietariin.
Operaatio Renntier Myöhemmin tehtävä täsmentyi ja Saksan XXXVI armeijakunta eli Vuoristoarmeijakunta Norja sai huhtikuussa 1941 Pohjois-Norjan puolustuksen lisäksi vastuulleen kaksi hyökkäystehtävää: nopeasti toteutettavan operaatio Renntierin ja suuremman, operaatio Platinfuchsin. Molemmat olivat osa operaatio Barbarossaa, Saksan hyökkäystä Neuvostoliittoon joka aloitettiin 22. kesäkuuta vuonna 1941.
Salainen operaatio Yhdysvaltain keskustelupalvelu CIA käyttää salaisista operaatioista nimeä "Covert Action", "peitetty toiminta".
Stuxnet Vuonna 2012 heinäkuun 1. päivän artikkeli New York Timesissä kertoi, että Stuxnet on osa USA:n ja Israelin tiedusteluoperaatiota nimeltä "Operaatio olympialaiset", joka sai alkunsa presidentti George W. Bushin aikaan ja jota laajennettiin presidentti Barack Obaman valtakaudella. Edward Snowden vahvisti heinäkuussa 2013, että Stuxnet oli Yhdysvaltojen ja Israelin yhteistyössä kehittämä.
Eufor Eurooppa-neuvosto vahvisti joulukuussa 2003 EU:n olevan valmis käynnistämään Bosnia ja Hertsegovinassa ESDP-operaation (European Security and Defence Policy). Nato päätti virallisesti Bosnia ja Hertsegovinan SFOR-operaation lopettamisesta kesäkuussa 2004. EU:n yhteisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto hyväksyi 12.7. operaation toteuttamista koskevan yhteisen toiminnan, ja tuleva operaatio päätettiin nimetä Altheaksi. Tehtävienvaihto SFOR:ilta Althealle tapahtui 1.12.2004.
IFOR Operaatio oli NATO:n ensimmäinen sen alueen ulkopuolella tapahtunut maaoperaatio. Operaation maalla tapahtunut osa tunnettiin nimellä "Operation Firm Endeavour".
Pokémon-sarjan vihollisryhmät Ryhmä Flaren jäseniä esiintyi ensi kerran animen sivutarinajaksoissa, missä he olivat värvänneet kouluttajan nimeltä Alain puolelleen keräämään megakehittymisenergiaa, uskottelen voivansa siten paranta Alainin ystävän Mairinin sairaan Chespinin. Ensimmäinen esiintyminen animen varsinaisissa jaksoissa tapahtui jaksossa "Operaatio Z!", missä paljastui, että Ryhmä Flaren todellinen suunnitelma oli käyttää keräämäänsä megakehittymisenergiaa sekä legendaarista pokémonia nimeltä Zygarde tekemään maailmasta Lysandren toiveiden mukainen. Yksi Zygarde koodinimeltä Z1 pakeni Ashin ryhmän luokse ja sai lempinimen "Löllö" (, ). Toinen Zygarde nimeltä Z2 jäi Ryhmä Flaren vangiksi.
Operaatio Aamunkoitto 5 Operaatioissa Aamunkoitto 5 ja 6 Iran sai kuitenkin haltuunsa Majnoonin saaret, joilla on öljyä.
Merita Pankki Meritan ja Nordbankenin osakkeet yhdistettiin vuoden 2000 alussa. Yhdistäminen toteutettiin operaatiolla, jossa "Nordbanken Holdingin" nimi muuttui tilapäisesti "Nordic Baltic Holdingiksi" (NBH). NBH osti kaikki "Merita Oyj":n osakkeet yleisöltä. Yhdellä Meritan osakkeella sai 1,02 NBH:n osaketta. Suurin osa Meritan osakkeista vaihdettiin näin. Loput osakkeet lunastettiin 5,77 € euron hintaan. Operaation jälkeen myös "Unibank" yhdistettiin NBH-yhtiöön maaliskuussa 2000. NBH:n nimeksi vaihdettiin "Nordea AB (publ)" vuoden 2000 lopussa. Yhdistynyt Nordea, joka kattoi vuoden 2000 lopussa Meritan, Nordbankenin ja Unibankin, oli listattu Helsingin, Tukholman ja Kööpenhaminan pörsseissä.
Naval Special Warfare Development Group SEAL Team 6, viralliselta nimeltään Naval Special Warfare Development Group on Yhdysvaltain laivaston erikoisjoukko, joka suorittaa tehtäviä, joita pidetään liian vaarallisina tavallisille joukoille. SEAL Team 6 kuuluisimpiin operaatioihin kuuluu Operation Neptune Spear, jossa terroristijärjestö Al-Qaidan johtaja Osama bin Laden sai surmansa
Albanian saksalaismiehitys Uuden hallituksen ja saksalaisten piti taistella kommunistisen Kansallisen Vapautusarmeijan kanssa. Saksalaiset aloittivat hyökkäyssarjan partisaaneja vastaan. Partisaanien toiminta keskittyi eteläiseen Albaniaan. Ensimmäinen saksalaisten operaatio, nimeltään "Operaatio 505", alkoi marraskuussa 1943. Sen tarkoituksena oli häätää partisaanit Pezëstä. Kahdeksan päivän jälkeen saksalaiset ilmoittivat operaation onnistuneeksi. He onnistuivat tappamaan 100 partisaania ja ottamaan vangiksi 1 650. Kansallinen Vapautusarmeija lähes tuhoutui saksalaisjoukkojen ja nationalistien operaatiossa.
Giorgi XII Giorgi XII (, 10. marraskuuta 1746 – 28. joulukuuta 1800), joskus tunnettu nimellä Giorgi XIII, oli viimeinen Georgian tai oikeammin Kartli-Kakhetin kuningaskunnan hallitsija Bagrationi-dynastiasta. Hän oli kuninkaana vuodesta 1798 kuolemaansa saakka vuonna 1800. Hänen lyhyttä valtakauttaan 1700-luvun lopussa hallitsi syvä poliittinen epävakaisuus, joka oli johtamassa sisällissotaan ja Persian hyökkäykseen. Valtakuntansa ongelmien vuoksi Giorgi XII uusi tsaari Paavali I:lle annetun pyynnön maan suojelemisesta. Giorgin kuoleman jälkeen Georgian kuningaskunta lakkautettiin ja liitettiin Venäjän keisarikuntaan. Kuningasperhe karkotettiin maasta.
Vakhtang IV Vakhtang IV (, n. 1413–joulukuu 1446) oli Georgian kuningas Bagrationi-dynastiasta vuodesta 1442 kuolemaansa saakka.
Operaatio Market Garden XXX armeijakunnan komentaja kenraali Brian Horrocks sai tiedon 17. päivän aamuna, että operaatio toteutaan sinä päivänä ja kello 12.30 hän sai tiedon, että laskuvarjojoukot ovat lähteneet tukikohdistaan. Armeijakunnan tykistö avasi tulen kello 14.15. Maajoukkojen hyökkäys lähti liikkelle kello 14.35. Tavattuaan matkalla vastarintaa olivat XXX armeijakunnan joukot miehittivät Valkenswaardin vasta hämärän saapuessa ollen 10 kilometrin päässä Einhovenista, edettyään vain 11 kilometriä, joten operaation aikataulu kokonaisuudessaan myöhästyi jo alussa päivällä.
HMS Exmoor (L08) Alus lähti 6. maaliskuuta uudelleen merelle Force H:n mukana ja se liittyi samaan osastoon kuin Spotter I:ssä. Operaatio nimettiin Spotter II:ksi. Alus palasi 8. maaliskuuta operaatiosta palaten laivueeseensa. Alus lähti 20. maaliskuuta merelle Force H:n mukana operaatio Picket I:ssä ja se palasi 23. maaliskuuta Gibraltarille laivueeseensa. Operaatio toistettiin 23. maaliskuuta nimellä Picket II, mistä alus palasi 30. maaliskuuta laivueeseensa.
Rohingyat Vuonna 1978 Myanmarin armeija aloitti operaation nimeltä "Naga Min" ("Lohikäärme"), jonka virallisena tarkoituksena oli puhdistaa alue laittomista siirtolaisista. Operaation takia 200 000-300 000 rohingyaa pakeni Bangladeshin puolelle, jossa he asuivat pitkään pakolaisleireillä. Samankaltainen operaatio vuosina 1991–1992 tuotti 280 000 uutta pakolaista.
Antonio Tejero Tejero otti osaa salaliitoon nimeltä "operaatio Galaxia", joka oli vallankaappausyritys 11. marraskuuta 1978 kuningas Juan Carlos I:n ollessa Etelä-Amerikassa. Juonittelijat, joihin kuuluivat Tejero, poliisin päällikkö Ynestrilla ja eräs toinen eversti, saatiin kuitenkin kiinni ennalta ja Tejero tuomittiin 8. toukokuuta 1980 sotaoikeudessa seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen, mutta hän sai säilyttää sotilasarvonsa.
Miinanraivaaja DR-13 Operaation alustarpeen vähetessä vuonna 1950 "DR-13" myytiin F W Hollmingille. Seuraavana vuonna aluksen osti satamajäänmurtajakseen Haminan kaupunki ja alus sai uuden nimen Merikarhu. Alus saapui Haminaan 15. tammikuuta 1952. 30. elokuuta 1964 sattuneen vakavan läheltä piti -tilanteen jälkeen aluksen vakavuutta parannettiin.
Operaatio Stella Polaris Operaation käynnisti lopullisesti tiedon saaminen rauhanehdoista päämajaan 14. syyskuuta. Hallamaa kysyi Paasoselta operaation tilanteesta. Paasonen vastasi: ”Antaa mennä!” 17. syyskuuta Ruotsin puolustusesikunnan päällikkö Ehrensvärd ilmoitti, että aiemman kannan vastaisesti myös henkilöitä sai tulla "pieniä ryhmiä".
Operaatio Mongoose Operaatio Mongoose (suom. mangusti, englanniksi tunnetaan myös nimellä Cuban Project) oli yleisnimitys Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn 30. marraskuuta 1961 alulle panemille CIA:n peiteoperaatioille. Presidentti antoi luvan Fidel Castron Kuuban ja sen kommunistihallinnon vastaisille ankarille salaisille toimille. Operaatiota johti ilmavoimien prikaatikenraali Edward Lansdale.
Operaatio Crusader Operaatio Crusader toimi inspiraationa brittiläisen 8. armeijan hihamerkkiin, jossa on ristiretkiläistyylinen keltainen risti valkoisessa kilvessä. Se antoi nimensä myös armeijan viikoittaiselle sanomalehtijulkaisulle "Crusader".
Brusilovin hyökkäys Brusilovin hyökkäys oli ensimmäisen maailmansodan itärintamalla Venäjän 4. kesäkuuta 1916 – 20. syyskuuta 1916 itävaltalaisia ja saksalaisia vastaan tekemä hyökkäys, jonka tarkoituksena oli kahden rintaman sotaa hyväksi käyttäen pakottaa saksalaiset siirtämään joukkoja länsirintamalta Ranskan vastaisilta lohkoilta Venäjän vastaiselle itärintamalle Itävalta-Unkarin armeijan tueksi. Operaatio sai nimensä sitä johtaneen kenraali Aleksei Brusilovin mukaan.
HMS Active (H14) Operaatio Spotter I:n suojaksi alus määrättiin 27. helmikuuta. Operaatio kuitenkin peruutettiin seuraavana päivänä, mutta toteutettiin lopulta 6. maaliskuuta nimellä Spotter II.
Operaatio Bagration Stavkan sisällä käytiin erittäin tiukkasanaisia neuvotteluja hyökkäyksen toteutuksesta, kerrankin Josif Stalin ja Georgi Žukov myöntyivät muutoksiin. Puna-armeija aloitti operaatio Bagrationin 21.–23. kesäkuuta hyökkäämällä 120 divisioonan voimin keskustan armeijaryhmän ohuesti miehitettyyn linjaan. Hyökkäyksen painopiste oli, kuten saksalaiset olivat arvelleetkin, Vitebskin ja Bobruiskin molemmin puolin. Hyökkäys alkoi useita tunteja kestäneellä erittäin voimakkaalla tykistövalmistelulla, johon liittyi myös runsas ilmavoimien käyttö. Tulivalmistelun jälkeen Neuvostoliiton ilmavoimat tuki hyökkääviä jalkaväkidivisioonia tekemällä hyökkäyksiä saksalaista tykistöä vastaan.
21. kesäkuuta kenraali Hovhannes Bagramjanin komentama 1. balttilainen armeijaryhmä ja Ivan Tšernjahovskin 3. valkovenäläinen armeijaryhmä murtautuivat syvälle Saksan 3. panssariarmeijan asemiin Vitebskin lähistöllä. 3. panssariarmeija oli täysin alivoimainen neuvostojoukkoja vastaan, ja Adolf Hitlerille esitettiin ehdotus, että Vitebskistä luovuttaisiin siellä olevian divisioonien pelastamiseksi, mutta Hitler torjui ehdotuksen jyrkästi. 24. kesäkuuta Konstantin Rokossovskin 1. valkovenäläinen armeijaryhmä ryhtyi hyökkäykseen Bobruiskin suuntaan Saksan 9. armeijaa vastaan. Ensimmäisenä päivänä syntyi syviä ja leveitä sisäänmurtoja, ja seuraavana päivänä kävi selväksi että Bobruiskin lähellä oleva armeijakunta oli saarretuksi tulemisen vaarassa. Samana päivänä oli 3. panssariarmeijan rintamaan syntynyt 40 kilometrin levyinen aukko. Nyt Hitler käski 1. divisioonan jäädä saarrettuun Vitebskiin, kolme muuta saivat luvan murtautua ulos. Puna-armeija kuitenkin saartoi ja tuhosi kaikki neljä divisioonaa. Saksalaiset luopuivat kaupungista lopulta 26. kesäkuuta.
Giuseppe Coluccio Coluccion pidätys oli osa Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Italiassa tehtyä isompaa operaatiota, joka tunnettiin myös nimellä Operaatio Solare. Tarkoituksena oli saada kuriin huomattava määrä huumeiden tuontia Kolumbiasta Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Operaatiossa otettiin kiinni 200 henkilöä syyskuussa 2008. Joukossa oli kuusitoista henkilöä Aquiona-Coluccio-klaanista. Heidät tunnistettiin ja pidätettiin New Yorkissa ja Calabriassa.
Operaatio Keltainen nauha Operaatio sai virallisen alkunsa 09:45 ET (13:45 UTC), kun Yhdysvaltain ilmailuhallinto sulki ilmatilansa siviililentokoneilta terrori-iskujen johdosta.
Vladimir Kirillovitš Romanov Hän meni naimisiin ruhtinatar Leonida Georgijevna Bagration-Muhranskin kanssa 13. elokuuta 1948. Puoliso oli myös venäläistä aatelissukua, jonka juuret ovat Georgiassa.
Libanonin sota 2006 Libanonissa Israelin joukot kohtasivat voimakasta vastarintaa menettäen kahdeksan sotilasta kaatuneina ja kaksi haavoittuneina. Israel iski useisiin kohteisiin Libanonissa ja saartoi maan satamat ja lentokentät sekä Syyrian vastaisen rajan, koska Hizbollah-järjestölle kulki Israelin mukaan sen kautta aseita ja tarvikkeita. Hizbollah kutsui hyökkäystä Israeliin nimellä Operaatio todellinen lupaus ja Israel kutsui vastaoperaatiota nimellä Operaatio reilu palkinto. Seitsemän kuukautta myöhemmin Israelin hallitus antoi tapahtuneelle virallisesti nimen toinen Libanonin sota veteraanien ja kaatuneiden omaisten painostuksesta, vaikka ensimmäistä sotaa ei ole virallisesti käyty. Näin tätä nimeä voidaan käyttää haudoilla ja kunniamitaleissa.
Operaatio Badr Iran sai operaatiossa haltuunsa neuvostovalmisteisia Scud-ohjuksia. Se käytti niitä mallinaan ja valmisti myöhemmin omia Scud-ohjuskia. Se osti niitä myös Syyriasta ja Pohjois-Koreasta.
Operaatio Weserübung Lopullinen suunnitelma sai koodinimekseen operaatio Weserübung (”Harjoitus Weserillä”) 27. tammikuuta 1940. Osallistuvat maavoimat alistettiin XXI armeijaryhmälle, johon kuului 3. vuoristodivisioona ja viisi jalkaväkidivisioonaa, joilta puuttui taistelukokemusta. Kolme laskuvarjokomppaniaa tulisi valtaamaan lentokentät. Päätös liittää mukaan 2. vuoristodivisioona tehtiin myöhemmin. Koko operaatioon tulisi osallistumaan myös noin tuhat lentokonetta.
Kevätoffensiivi (ensimmäinen maailmansota) Kesäkuun 9. päivänä Saksa aloitti edellisen operaation laajennukseksi "Operaatio Gneisenaun". Ranska sai saksalaisilta sotavangeilta tietoja operaatiosta ja järjesti puolustukseen syvyyttä. Tästä huolimatta Saksan hyökkäys menestyi hyvin, mutta Compiègnessa ranskalaiset pysäyttivät saksalaiset äkillisellä vastahyökkäyksellä. 35 000 ympärysvaltain ja 30 000 saksalaisten miestä haavoittui tai kuoli.
Operaatio Vihreä Operaatio Vihreä () oli saksalaisten toisen maailmansodan aikainen suunnitelma maihinnoususta Irlannin maaperälle. Sen oli tarkoitus tukeutua saksalaisten maihinnousuun Englantiin, jota kutsuttiin nimellä operaatio Seelöwe (). Huolimatta siitä että se oli suunniteltu yksityiskohtaisen tarkasti, sen oli kuitenkin tarkoitus toimia pelkästään hämäyksenä. Suunnitelman pelkkä olemassaolo muodosti vastapuolelle uhan joka täytyi ottaa vakavasti vaikkei sitä toteutettukaan. Brittien vastasuunnitelmaksi luotiin suunnitelma W, Irlannin takaisinvaltaus saksalaisilta.
Johanna Parikka Altenstedt Parikka Altenstedt on vuodesta 1993 tutkinut operaatio Stella Polarista ja julkaisi aiheesta kirjan Ruotsissa ruotsiksi 2009 "Operation Stella Polaris, signalspanare på flykt". Kirja on määrä julkaista WSOY Docendolla syksyllä 2010 suomeksi nimellä "Operaatio Stella Polaris, suuri suomalainen vakoilutarina". Operaatio Stella Polaris oli Suomen radiotiedustelun salainen evakuoiminen Ruotsiin syyskuussa 1944 Neuvostoliiton miehityksen pelossa.
Abessinialainen Abessinialaisen historiaan liitetään usein romanttisia tarinoita Egyptin mytologiasta, sillä aby muistuttaa ulkoisesti vanhojen taideteosten kuvaamia kissoja, joita muinaisessa Egyptissä palvottiin pyhinä. Joissakin luonnonhistoriallisissa museoissa on nähtävillä täytettyjä kissoja menneiltä vuosisadoilta . Washington D.C.:ssä, Yhdysvalloissa on esillä "egyptiläinen kissa" ja Leidenissä, Alankomaissa 1830-luvulta peräisin oleva näyte "Petrie, Intialainen kissa" , joilla on useita yhteneviä piirteitä nykypäivän abessinialaisen kanssa. Suosituin tarina abessinialaisen alkuperästä kertoo, että kapteeni Barrett-Lennard olisi tuonut rodun kantaemon, naaraan nimeltä Zula, 1860-luvulla Abessiniasta. Hän saattoi tuoda toisenkin kissan, joka ei kuitenkaan selvinnyt matkasta . Toisen version mukaan sodan loputtua 1868 kotiin palaavat sotilaat olisivat tuoneet useampia kissoja mukanaan. Ensimmäinen kirjallinen maininta abessinialaisesta kissasta julkaistiin brittiläisessä Harper's weekly -sanomalehdessä 21.1.1872, jossa on kuvitus alatekstillä "abessinialainen" . 27.1.1872 Harper's weekly julkaisi artikkelin "Iltapäivä kissojen kanssa", joka oli raportti Lontoossa, Isossa-Britanniassa 16. joulukuuta 1871 järjestetystä Kristallipalatsin kissanäyttelystä. Kolmanneksi näyttelyssä sijoittui kissa, joka oli artikkelin mukaan tuotu Abessinian sodasta . 1874 ilmestyneessä Gordon Staplesin kirjassa on värillinen litografia abessinialaisesta nimeltään Zula, joka on kirjan mukaan sama kissa kuin Harper's Weeklyn artikkelissa . Kirjan mukaan Zula olisi tuotu Abessiniasta vuonna 1868 . Harrison Weir raportoi 1889 julkaistussa kirjassaan "Our Cats and All About Them", että Abessiniasta tuotiin useita kissoja, jotka olivat ulkoisesti samanlaisia ja hänen mukaansa todistivat näin ollen yhteyden Egyptissä palvottuihin kissoihin . Geenitestit ovat kuitenkin osoittaneet, että abessinialaisen alkukoti on todennäköisimmin Intian valtameren rannikolla, josta ne ovat mahdollisesti kulkeutuneet siirtomaa-aikoina kauppalaivojen mukana Eurooppaan . Varmaa on, että rotu ei olisi selviytynyt ilman Ison-Britannian paikallisen kesykissakannan vaikutusta ja rodun saavuttamaa suurta suosiota. Koska abessinialaisen varhaisen historian aikaan ei pidetty tarkkaa rekisteriä kissojen sukutauluista ja alkuperästä, ei voida varmasti osoittaa, mikä on esimerkiksi Abessiniasta tuotujen kissojen rooli ja saivatko ne ylipäätään pentuja .
Abessinialainen Abessinialainen on touhukas ja lempeä kissa. Abessinialaisen villin ulkonäön lisäksi sen eloisa luonne mainitaan useissa vanhoissa kirjoituksissa rodun suosion syynä . Tyypillinen rodun edustaja on kodin puuhiin osallistuva, älykäs, helposti motivoitava, sydämellinen perheenjäsen ja ystävä. Abessinialainen on hyvin nopea liikkeissään ja yllättävän voimakas . Sillä on suuri ponnistusvoima, joten se voi helposti pongahtaa vaikka ovenkarmille tai kirjahyllyn päälle . Abessinialaisen ääni on pehmeä ja hiljainen, ja abessinialaiset kommunikoivat usein omistajilleen kujertavalla äänellä . Kovaäänisiä ne ovat yleensä vain kiihtyessään. Abessinialainen sopii kaikille, jotka haluavat aktiivisen ja huomiota rakastavan lemmikin. Abessinialainen nukkuu tyypilliseen kissojen tapaan n. 16 tuntia vuorokaudessa, mutta ollessaan hereillä sen nopeus ja aktiivisuus tulevat esille. Moni abessinialainen istuu mielellään omistajansa sylissä ja leipoo jaloillaan. Kaikki kissat ovat kuitenkin yksilöitä, joten pennusta on vaikea ennustaa, kasvaako siitä aikuisena sylikissa. Abessinialaiset oppivat nopeasti, niin hyvässä kuin pahassa . Omistajan täytyykin olla tarkkana, ettei vahingossa opeta kissalleen pahoja tapoja palkitsemalla huonosta käytöksestä. Sosiaalinen abessinialainen saattaa kyllästyä ilman lajitoveriensa seuraa, joten ainoana kissana se vaatii omistajaltaan paljon. Huomionkipeytensä vuoksi se ei välttämättä sovellu suuriin kissapopulaatioihin, jossa se joutuu kamppailemaan ihmisen huomiosta . Utelias abessinialainen innostuu lapsenomaisella tavalla uusista asioista ja keksii keinonsa ottaa ihmiset mukaan leikkeihinsä. Leikkien lisäksi omistaja voi aktivoida kissaansa lukuisin tavoin. Agility, valjasulkoilu ja naksutinkoulutus ovat monelle abylle mieleisiä virikkeitä ja hyvä tapa järjestää yhteistä aikaa .
Somali (kissarotu) Somali on kesyttämättömän näköinen kissa, joka on pitkäkarvainen versio abessinialaisesta. Somali muistuttaa ulkonäöltään pientä kettua. Siinä missä abessinialaisella on kahden tai kolmen raidan ticking, somalin pidemmissä karvoissa saattaa olla toistakymmentä raitaa, mikä tekee väristä täyteläisen.
Kissa Kissan pitoa koskevaa lainsäädäntöä on Suomessa muun muassa järjestyslaissa, jossa todetaan, että kissaa ei saa päästää vapaana muun muassa yleiselle uimarannalle, lasten leikkipaikaksi varatulle alueelle, toriaikana torille tai urheilukentälle ellei tämä ole erikseen sallittua. Sen sijaan yleinen kytkentäpitovelvoite koskee vain koiria, hevosia ja soveltuvin osin muita koti- tai lemmikkieläimiä. Jos kissa tappaa rauhoitetun eläimen, on sen omistaja vastuussa kissan toimista.
Abessinialainen Alussa rotu tunnettiin hyvin monilla nimillä, mm. venäläinen, espanjalainen, abessinialainen, pupukissa, jäniskissa ja brittiläinen tick . Kasvatukseen käytettiin saatavilla olevia kissoja, ja varhaisimmaksi vaatimukseksi rajautui turkin ticking-kuvio. 1896 National Cat Club rekisteröi ensimmäiset abessinialaiset, nimeltään Sedgemore Bottle (s. 1892) ja Sedgemore Peaty (s. 1894) . Alun perin abessinialaisilla ei ollut määrättyä väritystä, vaan useat kissat olivat hopeanvärisiä ja niillä oli selvästi erottuva tabbykuviointi . Brittiläisessä "Fur and Feather" -lehdessä julkaistiin 19.3.1891 näyttelytuloksia, joiden mukaan sininen abessiniaisuros sijoittui kolmanneksi. Kissaa kuvailtiin seuraavasti: "Lyhyt turkki, loistava väri ja silmät" . Frances Simpson kuvaili kirjassa "The Book of The Cat" (1903) abessinialaisten muistuttavan hämmästyttävästi egyptiläisiä kissoja . Toisaalta monien lähteiden mukaan afrikanvillikissaa pidetään kaikkien nykypäivän kotikissojen esi-isänä . Kirjan kuvassa esiintyvällä abessinialaisella oli raidallinen häntä ja jalat, joten se ei muistuttanut merkittävästi nykypäivän abessinialaista .
Ocicat Ocicat on uusi ja vielä suhteellisen harvinainen kissarotu. Rotu muistuttaa täplikästä oselottia, ja tästä ulkoisesta yhtäläisyydestä se on saanut nimensäkin. Ocicatissa ei kuitenkaan ole lainkaan oselotin tai muidenkaan villikissarotujen geenejä, vaan se on siamilaisen ja abessinialaisen risteytys. 
Ensimmäisen ocicatin risteytti Virginia Daly Michiganin Berkleyssä vuonna 1964. Hän yritti jalostaa siamilaista, jolla olisi abessinialaisen tunnusomainen kuviointi. Ensimmäisen polven pentue muistutti abessinialaisia, mutta seuraavassa sukupolvessa syntyi kasvattajan tyttären Tongaksi nimeämä täplikäs pentu. Pentu kastroitiin ja myytiin lemmikiksi, mutta samoista vanhemmista syntyneet seuraavat täplikkäät kissanpennut olivat ensimmäiset ocicatien jalostukseen käytetyt kissat. FIFe hyväksyi rodun 1. kesäkuuta 1992.
Abessinialainen Ensimmäiset abessinialaiset, sisarukset Gri-Gri ja Gongora von Memphis, tulivat Suomeen 1961 Saksasta. Tämän jälkeen abyja tuotiin lisää myös Ruotsista ja Alankomaista . Rotukissatoiminta oli Suomessa vasta aluillaan, ja ensimmäinen abessinialainen, Gongora von Memphis, oli 41. Suomessa ylipäätään rekisteröity kissa. Nämä kissat osallistuivat varhaiseen kissanäyttelytoimintaan, ja Gri-Gri saavutti champion-tittelin. Ne eivät kuitenkaan koskaan saaneet jälkeläisiä. Ensimmäiset pentueet syntyivät kuusi vuotta myöhemmin Mount Badger ja Av Firousi -kasvattajanimille . Alkuaikoina PRA aiheutti päänvaivaa: moni Suomeen tuotu kissa sokeutui tai kantoi sairauden aiheuttamaa geenivirhettä. Kun PRA tunnistettiin perinnölliseksi sairaudeksi, Suomi oli ensimmäinen maa, joka kielsi sairaiden kissojen käytön kasvatuksessa. Aluksi rodun harrastajat toimivat Suomen rotukissayhdistyksen (SUROK) abyjaoksessa. Ensimmäinen suomalainen rotuyhdistys oli ABYS ry, joka perustettiin vuonna 1988. Vuonna 1991 joukko somalikasvattajia perusti Somakiss ry:n, joka oli alun perin suunnattu somalikissoille ja aby-varianteille, mutta laajensi toimintaansa myöhemmin myös abessinialaisyhdistykseksi. Suomalaiset abessinialaiset olivat pitkään riistanvärisiä ja punaisia, mutta pikku hiljaa myös muut värit ovat saaneet jalansijaa. Abessinialaisia rekisteröidään vuodessa n. 60 yksilöä. Perusvärisiä pentuja on useimmiten saatavilla ja silloin tällöin myös hopeapentuja. Aktiivisia kasvattajia Suomessa on noin 15.