mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Super Mario RPG Peli alkaa siitä, kun Mario on jälleen kerran pelastamassa Prinsessa Toadstoolia ilkeän Bowserin kynsistä. Mario taistelee Bowseria vastaan ja voittaa, mutta ennen kuin hän ehtii pelastaa prinsessan, rysähtää katon läpi valtava miekka (nimeltään "Exor") ja kaikki kolme lentävät kauas pois.
Super Mario 3D World Mario, Luigi, prinsessa Peach ja Toad kävelevät ulkona, kunnes he huomaavat mysteerisen putken. Sieltä tulee ulos keiju, "Sprixie Princess", joka selittää, että Bowser on kaapannut hänen ystävänsä. Yhtäkkiä Bowser tulee putkesta ja kidnappaa hänet. Mario, Luigi, Peach ja Toad lähtevät perään.
Yoshi’s Universal Gravitation Yoshi lähtee etsimään Bowseria. Matkan varrella hän tapaa erilaisia henkiä, jotka antavat Yoshille erilaisia tehtäviä suoritettavaksi. Yoshin tavoitteena on suorittaa henkien tehtäviä ja lopuksi vangita Bowser kirjan viimeiselle sivulle.
KonsoliFIN-sivuston arvostelussa peli sai kaksi tähteä viidestä.
Luettelo Mario-pelisarjan hahmoista Broodalsit ovat Bowserin jäniskätyreitä, jotka esiintyivät Super Mario Odyssey -pelissä pomovastuksina sekä auttoivat Bowserin ja prinsessa Peachin häiden järjestämisessä. Broodals-sisaruksia on neljä: Topper, Hariet, Rango ja Spewart. Broodalsien äiti on Madame Broodal, joka esiintyi myös Super Mario Odysseyssa pomovastuksena.
Kilpikonnat Kilpikonnat ("Testudines") kuuluvat matelijoihin. Kilpikonnien lahko käsittää niin elävät kuin sukupuuttoon kuolleetkin, vedessä ja maalla elävät kilpikonnalajit.
Tunisiankilpikonna Laji vaattii riittävästi lämpöä ja oikeanlaisen elinympäristön. Tunisiankilpikonna asustaa luontaisesti trooppisella aavikkomaastolla, eikä talvehdi. Tunisiankilpikonnan horrostaminen vankeudessa on todettu johtamaan kilpikonnan kuolemaan. Kilpikonna tarvitsee lämpimän ja hyvinvalaistun terraarion talvellakin. Ulkona kilpikonnaa voi pitää kesäisin, kun on riittävän lämmintä. Kilpikonnaa ei saa altistaa kylmälle, vedolle tai jatkuvalle kosteudelle.
Tikku Jäätyään ilman kotia Tikku joutui elämään New Yorkin kaduilla etsien ruokaa roskiksista. Erään liikenneonnettomuuden seurauksena neljä pientä kilpikonnaa ja putkilo vihreää mönjää valuivat alas samaan viemäristöön, jossa kilpikonnat muuttuivat ihmisenkaltaisiksi mutanteiksi. Paikalle saapunut Tikku huomasi tapahtuneen. Myös Tikku muuttui ja päätti suojella neljää kilpikonnaa. Muutaman vuoden kuluttua kilpikonnat osasivat puhua ja kutsuivat häntä nimellä Tikku. Kilpikonnien kasvatessa isommiksi Tikku nimesi heidät sadeveden huuhtoman taidekirjan mukaan, jossa mainittiin renessanssitaiteilijoita. Kilpikonnat saivat nimekseen Leonardo, Donatello, Rafaello ja Michelangelo. Samalla hän opetti pojille ninjutsua kasvattaen heitä kuin omia poikiaan. Tikun alkuperäinen tarkoitus oli kuitenkin opettaa heille ninjutsua jotta Turtlesit kykenisivät kostamaan Tikun puolesta Yoshin kuoleman ja tappamaan Silppurin, Oroku Sakin.
Super Mario Odyssey Osa pelin ympäristöistä on saanut vaikutteita oikeasta maailmasta, esimerkiksi pelissä esiintyvä "New Donk City" viittaa New York Cityyn. Pelissä on "Super Mario 64:n" ja "Super Mario Sunshinen" tyyliin avoin maailma, jossa voi liikkua vapaasti ilman aikarajoitusta. Marion hattu vaikuttaisi olevan Super Mario Odysseyssä aiemmista Mario-peleistä poiketen elävä Cappy-nimisen hahmon taikavoimasta ja sillä on aiempia pelejä suurempi rooli. Mario voi käyttää hattua aseena heittämällä sen bumerangin tapaan vihollisia kohti. Joillain vihollisilla, mukaan lukien Bowserilla on hattu ja viholliset käyttävät hattuja bumerangiaseena. Marion tehtävänä on useimpien Mario-pelien tapaan pelastaa prinsessa Peach Bowserin kynsistä Bowserin yrittäessä pakottaa Peachin kanssaan naimisiin.
Super Paper Mario Peli alkaa siitä, kun Mario ja Luigi aikovat mennä Peachin luokse. Talosta lähdettyään Toad tulee kertomaan, että Peach on kidnapattu. Mario ja Luigi lähtevät Bowserin luo mutta käy ilmi ettei hän ole siepannut prinsessaa. Pelin antagonisti Count Bleck ilmestyy ja kaappaa Luigin, Peachin ja Bowserin omaan ulottuvuuteensa. Mario jää omaan ulottuvuuteensa ja tapaa Pixlin nimeltä Tippi, joka vie hänet ulottuvuuksien väliseen Flipside-kaupunkiin. Tällä välin Count Bleck pakottaa Peachin ja Bowserin naimisiin, jonka seurauksena hän saa käsiinsä Kaaossydämen. Tämän voimin Bleck avaa maailmankaikkeuden tuhoavan tyhjiöreiän universumiin, jonka Mario näkee Flipsidessa tavattuaan Merlonin. Merlon kertoo Mariolle, että hänen on kerättävä ovientakaisista maailmoista kahdeksan Puhtaussydäntä, jos hän haluaa pysäyttää Count Bleckin suunnitelman.
Kilpikonnagrafiikka Alkuperäisessä Logo-ohjelmointikielen määritelmässä kilpikonnan attribuutteja muutettiin kuuden käskyn avulla: liikutus (kilpikonnan sijaintiin nähden eteenpäin codice_1 ja taaksepäin codice_2), suunnan muuttaminen (kilpikonnan vasempaan tai oikeaan päin kääntyminen tietyn astemäärän mukaan, codice_3 ja codice_4) ja kynän tilan muuttaminen (nosto tai lasku, codice_5 ja codice_6). Useimmissa Logon versioissa kilpikonnaa voi liikuttaa myös suoraan tiettyihin koordinaatteihin (esimerkiksi UCBLogon codice_7), ja kynällä voi olla myös eri attribuutteja (UCBLogossa esimerkiksi codice_8 vaihtaa kynän väriä) tai toimintoja (UCBLogossa codice_9 piirtää tekstin kilpikonnan sijaintiin).
Teenage Mutant Ninja Turtles (vuoden 2014 elokuva) Sacksin ja Silppurin suunnitelma on saada koko New York karanteeniin levittämällä sinne vaarallinen virus ja myydä ihmisille kilpikonnien verestä eristettyä mutageeniä sen lääkkeeksi. Raphael kohtaa Silppurin, kun taas samaan aikaan April ja Vern vapauttavat muut kilpikonnat. Silppuri onnistuu kuitenkin pääsemään pakoon. Kilpikonnat, April ja Vern seuraavat heitä Sacksin rakennukseen, jossa Jalkaklaani valmistautuu viruksen levittämiseen. Sacks paljastaa Aprilille tappaneensa tämän isän. Mutta yrittäessään tappaa Aprilin, hän itse joutuu Vernin tyrmäämäksi. April lähtee kilpikonnien avuksi, mutta tornin huippu alkaa romahtaa ja kilpikonnat onnistuvat Aprilin avulla pudottamaan Silppurin alas. Silppuri selviää pudotuksesta hengissä, mutta on haavoittunut ja joutuu poliisien pidättämäksi. Kilpikonnat laskeutuvat turvallisesti maahan ja palaavat nopeasti takaisin viemäriin käyttääkseen mutageeniä Tikun parantamiseen.
Teenage Mutant Ninja Turtles: Out of the Shadows Kilpikonnat eivät pysty varjoista kukistamaan Krangin kaltaista vihollista. Leonardo on valmis antamaan veljiensä käyttää mutageeniä ja muuttua ihmisiksi, mutta Raphael päättää särkeä säiliön ja kilpikonnat hyväksyvät itsensä sellaisina kuin ovat. Vernin haltuunsa saaman valvontakameranauhan avulla kilpikonnat paljastavat poliisipäällikkö Rebecca Vincentille (Laura Linney) Stockmanin ja Silppurin rikokset ja saavat hänet vapauttamaan Aprilin ja Caseyn. Poliisin myönnettyä kilpikonnille tukensa, kilpikonnat lähtevät kohtamaan Krangin, joka yhä kokoaa Technodromea. Samalla Casey onnistuu uudelleenvangitsemaan Bebopin ja Rocksteadyn, kun taas April ja Vern yrittävät riistää Silppurin luutnantilta, Karailta (Brittany Ishibashi), teleportaatiolaitteen hallinnan. Kilpikonnat löytävät lähettimen, joka kokoaa Technodromen osia, ja lähettävät takaisin portaalia kohti. Aprilin, Caseyn ja Vernin tuhottua teleportaatiolaite, Technodromen osat sekä kostoa vannova Krang imeytyvät takaisin omaan ulottuvuuteensa.
Antoni Gaudí Antoni Plàcid Guillem Gaudí i Cornet eli Antonio Gaudí (25. kesäkuuta 1852 Riudoms, Espanja – 10. kesäkuuta 1926 Barcelona, Espanja) oli katalonialainen arkkitehti ja katalonialaisen modernismin (jota ei tule sekoittaa myöhempään tyylisuuntaan, kansainväliseen modernismiin) tärkein edustaja. Tyylihistoriallisesti hänet luokitellaan "art nouveaun" ja orgaanisen arkkitehtuuriin edustajaksi, mutta hän kehitti huomattavan omaperäisen ja jopa surrealistisen arkkitehtonisen muotokielen. Gaudí työskenteli pääasiassa kotikaupungissaan Barcelonassa, missä sijaitsevat hänen tunnetuimmat työnsä, Güellin puisto ja Sagrada Família -kirkko.
Antoni Gaudí Gaudí syntyi Riudomsissa, Tarragonan maakunnassa Reusin lähistöllä. Hänen isänsä Francesc Gaudí i Serra oli kupariseppä, kuten olivat olleet myös hänen isoisänsä ja isoisoisänsä. Hän sairasti lapsesta asti vakavaa reumatismia, jonka aiheuttamien kohtausten vuoksi hän oli ajoittain liikuntakyvytön. On arveltu, että Gaudín sairaus olisi tehnyt hänestä tavanomaista lahjakkaamman luonnon ja ympäristön tarkkailijan, mikä näkyy myöhemmin hänen arkkitehtuurissaan.
Antoni Gaudí Jo opiskeluaikanaan Gaudí työskenteli joidenkin tunnettujen arkkitehtien apulaisena, ja hänen ensimmäinen itsenäinen työnsä olivat Barcelonan kaupungille 1878 suunnitellut katulyhdyt. Valmistuttuaan hän perusti oman arkkitehtitoimiston. Opintojensa päättämisvuonna Gaudí myös tutustui Pariisin maailmannäyttelyssä barcelonalaiseen liikemieheen ja taiteentukijaan, Eusebi Güelliin, joka myöhemmin tuli tilaamaan Gaudílta joitakin tämän merkittävimmistä töistä.
Antoni Gaudí Casa Vicensin ja Casa El Caprichon ollessa vielä keskeneräisiä Gaudí sai Eusebi Güellilta suuren työtilauksen. Hän sai suunniteltavakseen sekä Güellin kaupunkipalatsin Barcelonan keskustassa että hänen maatilansa porttirakennukset Barcelonan liepeillä. Miljonääri Güell oli vakuuttunut nuoren ja melko tuntemattoman Gaudín kyvyistä ja antoi tämän käyttöön lähes rajattomat taloudelliset voimavarat. Gaudí myös hyödynsi näitä voimavaroja täysimääräisesti, mikä sai Güellin raha-asioiden hoitajan valittamaan: ”Minä täytän Güellin taskut ja Gaudí tyhjentää ne”.
Antoni Gaudí Gaudín ensimmäiset merkittävät työt olivat kaksi yksityistaloa, Casa Vicens (1883–1888) Barcelonassa ja Casa El Capricho (1883–1885) Kantabriassa Espanjan pohjoisrannikolla. Nämä rakennukset edustavat Gaudín maurilaista varhaisvaihetta. Casa Vicens, kaakelitehtailija Manuel Vicensin kaupunkitalo, muistuttaa ulkonäöltään itämaista satulinnaa pienine torneineen ja runsaine kaakeli-ornamentteineen. Casa El Caprichossa, varakkaan aatelispoikamiehen pienessä maalaiskartanossa, Gaudí hyödynsi samankaltaisia kaakeliornamentteja, ja hän kruunasi rakennuksen minareettia muistuttavalla tornilla. Gaudí ei kuitenkaan pyrkinyt puhtaaseen maurilaisuuteen vaan sovelsi ja sovitti vaikutteita espanjalaiseen arkkitehtuuriin.
Antoni Gaudí Gaudí opiskeli arkkitehtuuria ensin 1869–1874 Barcelonan yliopistossa ja sitten 1873–1877 Escola Tècnica Superior d'Arquitectura -oppilaitoksessa (suom. 'Arkkitehtuurin teknillinen korkeakoulu'). Hänen opiskeluaikanaan arkkitehtuuria hallitsivat kertaustyylit, ja Gaudí viehättyi etenkin uusgotiikasta ja uusmaurilaisuudesta, jotka jäljittelivät keskiajan espanjalaisia rakennustyylejä. Useimmista kollegoistaan poiketen Gaudí ei kuitenkaan pyrkinyt tyylipuhtauteen vaan loi omalaatuisia kokonaisuuksia muokkaamalla ja yhdistelemällä vapaasti eri tyylipiirteitä. Gaudín omaperäisyydestä kertoo kuuluisa anekdootti: suunnitellessaan tutkintoaan varten hautausmaan porttia hän halusi saada piirustukseensa oikean tunnelman, joten hän lisäsi siihen ruumisvaunut ja hautajaissaaton, jotka hän piirsi paljon huolellisemmin kuin itse portin. Gaudí valmistui arkkitehdiksi 1878, ja koulun johtajan kerrotaan sanoneen Gaudín valmistuessa: ”Olemme antaneet todistuksen joko hullulle tai nerolle. Aika näyttää...”.
Antoni Gaudí Gaudín omalaatuiset arkkitehtoniset ideat, kallis maku ja kiivas luonne aiheuttivat usein hankaluuksia tilaajien kanssa. Astorgan piispanpalatsia rakentaessaan Gaudí joutui useita kertoja muuttamaan suunnitelmiaan tilaajien vaatimuksesta. Lopulta hän erosi suuttuneena tehtävästään palatsin ollessa vielä keskeneräinen, ja muut arkkitehdit rakensivat sen loppuun hänen suunnitelmiensa pohjalta. Palma de Mallorcan katedraalia restauroidessaan Gaudí ajautui törmäyskurssille tuomiokapitulin kanssa, joka piti hänen ajatuksiaan liian radikaaleina, ja työ jäi kesken. Parhaiten Gaudí työskentelikin Eusebi Güellin kaltaisten, erikoisuutta tavoitelleiden tilaajien kanssa, jotka antoivat arkkitehdilleen vapaat kädet ja runsaasti rahaa.
Antoni Gaudí Güellin maatilan porttirakennukset (1884–1887) kuuluvat vielä Gaudín maurilaiseen kauteen. Tilan pääportin, hevostallin ja portinvartijan asunnon käsittävässä kokonaisuudessa toistuvat Casa Vicensin ja Casa El Caprihon tyylipiirteet, kuten minareettimaiset tornit ja kaakelikuviointi. Güellin palatsissa (1886–1888) Gaudí sen sijaan irtautui maurilaisuudesta: palatsin harmaakivinen julkisivu on raskas ja pelkistetty ja muistuttaa italialaista renessanssipalatsia. Pelkistetyn ulkomuodon rikkovat surrealistiset kattorakennelmat sekä abstrakteiksi veistoksiksi muotoillut savupiiput, jotka toistuvat useissa Gaudín myöhemmissä rakennuksissa. Sekä porttirakennuksissa että Güellin palatsissa Gaudín muotokieleen ilmestyvät ensimmäiset art nouveau -elementit.
Antoni Gaudí Gaudí ihaili keskiaikaisen gotiikan muotokieltä, osin koska se liittyi Katalonian mahtavuuden aikaan. Hän piti kuitenkin tyyliä rakennusteknisesti puutteellisena. Erityisesti hän inhosi goottilaisia tukikaaria, joita hän kutsui ”kainalosauvoiksi”, ja hän kehitti omia ratkaisujaan välttyäkseen käyttämästä niitä. Colegio Teresianossa Gaudí käytti ensimmäisen kerran laajasti paraabelikaaria, jotka ovat goottilaisia suippokaaria kestävämpiä, ja Astorgan piispanpalatsissa hän otti käyttöön viistot tukipylväät. Näiden kahden teknisen ratkaisun ansiosta Gaudí saattoi hyödyntää goottilaista arkkitehtuuria tukikaaria käyttämättä.
Casa Milà Casa Milà on Antoni Gaudín suunnittelema rakennus Barcelonan Eixamplen kaupunginosassa. Se rakennettiin vuosina 1905–1907, jonka jälkeen Gaudí omistautui Sagrada Familia -katedraalin toteutukselle.
Antoni Gaudí Gaudín töistä seitsemän (Güellin puisto, Güellin palatsi, Casa Milà, Casa Vicens, Sagrada Família, Casa Batlló ja Colònia Güell) on lisätty Unescon maailmanperintöluettelooon.
Gaudía pidettiin varsin omapäisenä ja hankalanakin persoonana. Hän saattoi olla itsepäinen ja taipumaton. Asia korostui Gaudín vanhetessa, vuonna 1924 hänet jopa pidätettiin, kun hän oli kieltäytynyt keskustelemasta poliisin kanssa. Gaudí eli hyvin vaatimatonta ja niukkaa elämää. Hän ei koskaan avioitunut mutta huolehti vuonna 1879 kuolleen sisarensa Rosen henkisesti vammaisesta Rosa Egea -tyttärestä tämän koko eliniän.
Antoni Gaudí Gaudí ammensi töihinsä ideoita erityisesti luonnosta ja sen muodoista. Hänen töissään näkee esimerkiksi etanan kuoren spiraalimaisia muotoja (La Pedreran portaikko), puiden oksien ja hedelmien muotoja, ja niin edelleen.
Barcelona Barcelonassa on lukuisia niin sanotun katalonialaisen modernistityylin rakennuksia. Modernistityyli on paikallinen vastine art nouveau- ja jugendstil-tyyleille. Suuntauksen syntymiseen ja kehitykseen ovat vaikuttaneet useat arkkitehdit, mutta kuuluisimpia ovat Antoni Gaudín luomukset. Kaupungin tunnetuin maamerkki on Gaudín 1800-luvun lopulla suunnittelema, yhä rakenteilla oleva Sagrada Família, katolinen kirkko. Gaudí suunnitteli myös Parc Güellin puistokompleksin. Gaudin työt ovat Unescon maailmanperintökohteita.
Antoni Gaudí Gaudí muutti 17-vuotiaana Barcelonaan opiskelemaan arkkitehtuuria, ja Katalonian pääkaupungista tuli hänen elämänsä kiintopiste. Hän asui ja työskenteli Barcelonassa koko elämänsä, ja vain muutamat hänen suunnittelemistaan rakennuksista sijaitsevat sen ulkopuolella. Gaudí oli katalonialainen nationalisti, joka ihaili kotimaakuntansa historiaa ja kulttuuria. Hän puhui koko elämänsä lähes yksinomaan äidinkieltään katalaania, vaikka se aiheuttikin käytännön vaikeuksista – rakennustyömailla hänen työohjeensa oli usein tulkattava espanjaksi ei-katalonialaisille työmiehille.
Antoni Gaudí Jo ensimmäisissä töissään Gaudí toteutti improvisoivaa suunnittelutapaa, josta tuli myöhemmin yksi hänen tunnusmerkeistään. Hän ei pannut paperille yksityiskohtaisia rakennuspiirustuksia, vaan ohjasi henkilökohtaisesti rakennustöitä, kehitellen rakennusta pala palalta ideoidensa ja mielikuviensa pohjalta. Casa Vicensin isäntä Manuel Vicens valitti joutuvansa vararikkoon Gaudín päähänpistojen ja rakennustöiden venymisen vuoksi, mutta valmistuessaan rakennus aiheutti Barcelonassa pienen kaakeliarkkitehtuuribuumin, mikä hyödytti suuresti Vicensin kaakelitehdasta.
Antoni Gaudí Güellin palatsi on Gaudín tuotannossa siirtymävaihe. Hän hylkäsi rönsyilevät maurilaiset elementit ja siirtyi kohti pelkistetympää uusgotiikkaa. Gaudín goottilaisvaikutteisista rakennuksista ensimmäinen oli Avilan pyhän Teresian nunnakunnan koulurakennus eli Colegio Teresiano (1888–1889) Barcelonassa. Sitä seurasi kaksi rakennusta Luoteis-Espanjassa: Astorgan piispanpalatsi (1887–1915) sekä liike- ja asuinrakennus Casa de los Botines (1891–1892) Leónin kaupungissa. Hän suunnitteli myös Palma de Mallorcan keskiaikaisen katedraalin restaurointityöt (1903–1914).
Antoni Gaudí Gaudín keskiajan Kataloniaan kohdistama ihailu sai selkeimmän muodon Bellesguard-kartanossa (1900–1909). Pientä keskiaikaista linnaa muistuttava rakennus kohoaa Barcelonan keskustan pohjoispuolisella kukkulalla, paikalla, jossa aikanaan sijaitsi viimeisen barcelonalaisen Aragonian kuninkaan Marti I:n palatsi.
Antoni Gaudí Puiston muita osia suunnitellessaan Gaudí pyrki mahdollisimman luonnonmukaiseen vaikutelmaan. Hän valikoi kuivaa maastoa kestäviä, vähähoitoisia Välimeren alueen puita ja pensaita. Hän myös säilytti alueen kumpuilevan maaston ja pyrki sulauttamaan kävelytiet maastoon rakennuttamalla kukkuloita mukailevia mutkikkaita kulkureittejä, siltarakennelmia ja katettuja pylväskäytäviä.
Espanjan kulttuuri Espanjalaisista moderneista arkkitehdeistä tunnetuin on Antoni Gaudí.
Antoni Gaudí Eusebio Güell palkkasi Gaudín 1890-luvun lopulla uuden suurisuuntaisen hankkeensa toteuttajaksi. Güell omisti laajan rakentamattoman alueen Muntanya Pedelan kukkulalla Barcelonan kantakaupungin pohjoispuolella, ja hän halusi rakentaa sinne puistokaupunginosan. Suunnitelmaan kuului kuusikymmentä asuinrakennusta sekä niihin liittyvä puisto. Lopulta vain puisto toteutui, sillä Güell sai kuudestakymmenestä tontistaan myydyksi ainoastaan kaksi.
Antoni Gaudí Vuosina 1900–1914 rakennettu Güellin puisto on Gaudín tunnetuimpia teoksia. Puiston pääsisäänkäyntiä reunustaa kaksi keramiikalla koristeltua mielikuvituksellista paviljonkia. Pääsisäänkäynniltä nousee portaikko Sadan pylvään saliin, valtavaan pylväiden kannattelemaan seinättömään tilaan, jonka alkuperäinen tarkoitus oli toimia alueen asukkaiden torina. Pylvässalin katolla on näköalatasanne, puiston keskipiste, jota kiertää mosaiikkikaakeleilla koristettu kiemurteleva penkki.
Espanjan taide Modernismin kehitykseen vaikuttivat 1900-luvun alussa espanjalaiset Pablo Picasso ja Juan Gris sekä surrealistit Joan Miró ja Salvador Dalí. Merkittäviä nykytaiteilijoita ovat muun muassa Antoni Tàpies ja kuvanveistäjä Eduardo Chillida. Myös arkkitehtuurissa on ollut persoonallisia ilmiöitä, kuten Antoni Gaudí Sagrada Familia -kirkkoineen.
Joaquim Gomis 1930-luvulla Gomis alkoi toimia aktiivisesti Espanjan taidepiireissä. Hän oli Nykytaiteen ystävien seuran hallituksessa (Amics de l’Art Nou, 1932–1936) ja tutustui sitä kautta taiteilija Joan Miróhon, josta tuli Gomisin elinikäinen ystävä. Gomis oli perustajajäsen Club49:ssä, joka edisti nykytaidetta toisen maailmansodan jälkeen. Hän toimi myös Antoni Gaudín töitä suojelevan yhdistyksen (d’Amics de Gaudí) puheenjohtajana ja Fundació Joan Mirón ensimmäisenä presidenttinä 1972–1975.
Espanja Espanjalaisista moderneista arkkitehdeista tunnetuin on Antoni Gaudí. Espanjaan on suunniteltu viime vuosikymmeninä runsaasti näyttävää nykyarkkitehtuuria, kuten Bilbaon Guggenheim-museo.
León (Espanja) Leónin maamerkkejä ovat goottilainen katedraali, Real Colegiata de San Isidoro ja Casa de Botines, joka on yksi arkkitehti Antoni Gaudín varhaisimpia töitä.
Casa Batlló Casa Batlló on Antoni Gaudín ja Josep Maria Jujolin suunnittelema talo Barcelonan Eixamplen kaupunginosassa. Talo on rakennettu 1877 ja uudistettu 1905-1907.
Eusebi Güell Kreivi Eusebi Güell i Bacigalupi (15. joulukuuta 1846 – 8. elokuuta 1918) oli katalonialainen liikemies. Hänet tunnetaan parhaiten arkkitehti Antoni Gaudín mesenaattina.
Keskeneräinen rakennus Yksi kuuluisimmista keskeneräisistä rakennuksista on Barcelonassa sijaitseva Antoni Gaudín suunnittelema Sagrada Família -kirkko, jonka rakennustyöt aloitettiin 1880-luvulla ja jonka odotetaan valmistuvan 2020-luvulla.
Sagrada Família Sagrada Família (esp. "Basílica y Templo Expiatorio de la Sagrada Familia", katal. "Basílica i Temple Expiatori de la Sagrada Família") on Antoni Gaudín suunnittelema roomalais-katolinen kirkko Barcelonan keskustassa Eixamplen kaupunginosassa. Kirkon nimi merkitsee "pyhää perhettä", ja sen täydellinen nimi katalaaniksi on "Temple Expiatori de la Sagrada Família". Pyhäkön rakennustyöt aloitettiin vuonna 1882 arkkitehti Francesc P. Villarin johdolla, mutta vuotta myöhemmin Antoni Gaudí sai vastuun suunnittelusta ja uudisti täysin rakennuksen alkuperäiset piirustukset. Kirkon rakentaminen on yhä kesken, vaikka rakennustöitä on tehty jo pitkälti toista sataa vuotta. Keskeneräisessä kirkossa järjestetään kuitenkin päivittäin messuja, yleensä kirkon kryptassa. Arkkitehti suunnitteli kirkkoa 40 vuotta, jona aikana kirkko muuttui työprosessina yhä suuremmaksi ja monimutkaisemmaksi. Gaudi muutti lopulta kirkkoon asumaan ja eli siellä erakkona 16 viimeistä elinvuottaan.
Güellin puisto Güellin puisto (, ) on Antoni Gaudín suunnittelema puisto Gràcian kaupunginosassa Barcelonassa. Puisto on yksi 1900-luvun tunnetuimmista maisema-arkkitehtuurin luomuksista, ja vuodesta 1984 lähtien se on kuulunut Unescon maailmanperintöluetteloon.
Espanjalainen arkkitehtuuri 1800-luvulla saapuivat kertaustyylit ja eklektismi sekä toisaalta teollisen vallankumouksen vauhdittama materiaalien uudenlainen käyttö, kuten lasin ja raudan arkkitehtuuri. 1900-luvun alun "art nouveau" -tyylin johtohahmoja oli Antoni Gaudí. Modernistista arkkitehtuuria edistivät arkkitehtiryhmät, kuten GATEPAC.
Josep Puig i Cadafalch Josep Puig i Cadafalch (17. lokakuuta 1867, Mataró – 23. marraskuuta 1956, Barcelona) oli espanjalainen arkkitehti, historioitsija, poliitikko ja kulttuurin edistäjä. Josep Puig i Cadafalch on yksi tärkeimmistä katalonialaisen jugendin ("modernisme") edustajista yhdessä Antoni Gaudín ja Domènech i Montanerin kanssa.
Eixample Suurin osa Barcelonan maamerkeiksi muodostuneista "modernisme"-tyylisuunnan rakennuksista sijaitsee Eixamplen alueella. Näistä todennäköisesti tunnetuimmat ovat Antoni Gaudín asuinrakennuksiksi suunnittelemat Casa Milà ja Casa Batlló sekä Sagrada Famílian kirkko. Gaudín lisäksi muita tärkeitä arkkitehteja Eixamplen kaupunkikuvan muodostumisen kannalta olivat Lluís Domènech i Montaner, Josep Puig i Cadafalch, Josep Domènech i Estapà, Josep Vilaseca i Casanovas ja useita satoja rakennuksia suunnitellut Enric Sagnier i Villavecchia. Monet kaupungin tunnetuimmista rakennuksista sijaitsevat maineikkaiden Passeig de Gràcia ja Rambla de Catalunya -katujen varrella. Muita tunnettuja katuja ovat alueen viistosti leikkaava Avinguda Diagonal -puistokatu sekä Carrer d'Aragó, Carrer de Balmes ja Passeig de Sant Joan.
Güellin puisto Alueella sijaitsee myös Gaudín itselleen rakennuttama talo, jossa hän puiston rakennustöiden aikaan asuikin, ja jossa nykyisin toimii pienimuotoinen Gaudí-museo, Casa-Museu Gaudí.
Joan Miró Vuosina 1912–1915 Miró opiskeli Francese d’Assís Galí Fabran yksityisakatemiassa. Barcelonan taidekouluissa hän tutustui katalonialaiseen kansantaiteeseen ja sen yhtymäkohtiin juuri kehittymässä olevaan modernin taiteeseen. Hän tutustui myös Barcelonan useisiin kirkkoihin, joiden 800–1100-luvulta peräisin olevasta sisustuksesta hän sai vaikutteita myöhempiin teoksiinsa. Opiskeluaikoinaan hän ihaili myös Antoni Gaudín arkkitehtuurin voimakkaita art nouveau -muotoja.
Antti Laurila Aliina joutuu naimisiin Anton Laurilan kanssa jo rippikouluiässä sattuneen "vahingon" vuoksi. Esikoispoika Antti osoittautuu kasvaessaan vähämieliseksi. Kasvattaminen on vaikeaa, kun Anttoosta ei oikein ole siihen eikä Aliinakaan ihmeitä osaa. Antti ei varsinaisesti ole väkivaltainen, mutta hän saattaa tehdä milloin mitäkin pahaa mielijohteidensa mukaan. Kun häntä yritetään estää esimerkiksi rikkomasta jotakin, hän suuttuu, jolloin raavaalla Anttoollakin on hänen pitelemisessään täysi työ.
Sagrada Famílian metroasema Sagrada Família on Barcelonan metron linjojen 2 ja 5 asema. Se on nimetty Antoni Gaudín suunnitteleman Sagrada Famílian kirkon mukaan. Aseman kaikki sisäänkäynnit sijaitsevat tämän ehkä kaupungin tunnetuimman nähtävyyden ympärillä, joten aseman käyttäjien joukossa on myös runsaasti turisteja. Asema otettiin käyttöön alun perin vuonna 1970 linjan 5 asemana. Linjan 2 osuus avattiin huomattavasti myöhemmin, vuonna 1995.
Julian Schnabel Hän suoritti B.F.A.-tutkinnon Houstonin yliopistossa. Valmistuttuaan hän lähetti hakemuksen päästäkseen opiskelemaan Whitney Museum of American Artiin New Yorkin. Hakemuksessa oli mukana diakuvia hänen töistään leipäpalasten välissä. Pyrkiessään ammattitaiteilijaksi Schnabel työskenteli kokkina ja kävi usein ravintola-yökerho Max’s Kansas Cityssä tehdessään taidetta. Vuonna 1975 Schnabel piti yksityisnäyttelyn Houstonin nykytaiteen museossa. Seuraavina vuosina hän kävi useita kertoja Euroopassa, missä Antoni Gaudí, Cy Twombly ja Joseph Beuys tekivät häneen suuren vaikutuksen.
Espanjalainen arkkitehtuuri 1800-luvun puolivälissä historiallisten tyylien tutkimuksen määrä ylitti Euroopassa aikaisemmat mittasuhteet. Rakennuksia alettiin suunnitella erilaisia "uus"-tyylejä noudattaen. Espanjassa uusgotiikasta, uusmudéjarista ja erilaisten tyylien yhdistelystä eli eklektismistä tuli yleisesti hyväksyttyä ja niitä käytettiin melko harkitsemattomastikin. Emilio Rodríguezin suunnittelemat vuonna 1874 rakennettu "Plaza del Toros" (sittemmin purettu härkätaisteluareena) ja Aguirre-koulu Madridissa sekä Antoni Gaudín suunnittelema Casa Vicens Barcelonassa ovat kolme tärkeää esimerkkiä uusmudéjar-arkkitehtuurista. Uusgotiikka oli erityisen tärkeää Barcelonassa, jossa se yhdistettiin nousevaan kansallistunteeseen.
Eusebi Güell Güell oli teollisuusmies Joan Güell i Ferrerin ja genovalaisen aatelisnaisen Francisca Bacigalupin poika. Güell tutustui Gaudíin aivan tämän uran alussa ja uskoi, että Gaudí oli sopiva mies suunnittelemaan ainutlaatuisia rakennuksia. Miehiä yhdisti harras katolilaisuus.
Mosaiikki Keskiajalla Euroopan mosaiikkikivilattioita teettivät yleensä kirkot, jotka tahtoivat halvalla koristeellisen lattian. Kuvituksena käytettiin raamatullisia kohtauksia, mytologiaa, eläinradan merkkejä, kirjainmerkkejä ja legendoja. Kaupunkien kadut kivettiin koristeellisin mukulakivin keskiajalta aina 1900-luvulle asti.
Mosaiikkitaide alkoi Euroopassa väistyä maalaustaiteen tieltä 1300-luvulta alkaen, ja se menetti asemansa itsenäisenä taidemuotona. Mosaiikkitöitä tehtiin kuitenkin vielä esimerkiksi Firenzen tuomiokirkkoon 1400-luvulla sekä Roomaan 1600-luvulla. Pietarissa valmistettiin paljon mosaiikkeja 1800-luvun puolivälissä. Katalonialainen arkkitehti Antoni Gaudí teki 1900-luvun alussa Barcelonaan paljon mosaiikkeja, jotka on sommiteltu suomujen tapaan. Monet tunnetut taiteilijat kuten Marc Chagall, Gustav Klimt, Oskar Kokoschka, Georges Braque, Fernand Léger, Gino Severini, Lucio Fontana ja Diego Rivera ovat tehneet 1900-luvulla mosaiikkitöitä rakennuksiin, lattioihin ja esineisiin.
Jugend Saksassa jugendin omaksuivat aikakauslehdet "Pan" (1895–1900) ja "Die Jugend" (1896–1940), joista koko suuntaus sai maassa nimensä jälkimmäisen mukaan. Münchenistä tuli suuntauksen keskus, ja siellä vaikuttivat kuvanveistäjä ja luonnontutkija Hermann Obrist (1863–1927), valokuvausateljee "Elviran" julkisivun uudistuksen suunnitellut August Endell (1871–1925), sisustusarkkitehtuuriin keskittyneet Bernhard Pankok (1872–1943) ja Richard Riemerschmid (1868–1957) sekä "Die Jugendin" koristelusta vastannut Otto Eckmann (1865–1902). Kataloniassa suuntausta kutsuttiin nimellä "modernisme" ja sen pääkaupungissa Barcelonassa tyylin huomattavin edustaja oli arkkitehti Antoni Gaudí. Pariisissa merkittävä edustaja oli taidemaalari ja kuvittaja Alfons Mucha.Saksalaisen, venäläisen ja latvialaisen ajan Riian art nouveau heijastaa saksalaisten, itävaltalaisten ja suomalaisten arkkitehtien vaikutteita. Art nouveau -kaudella Riika oli rikas satamakaupunki ja kauttakulkukaupan keskus, jonka tehtaissa rakennettiin lentokoneita, junavaunuja, polkupyöriä ja autoja. Kaupunki oli myös posliinituotannon, sekä aikansa arvostettujen tieteilijöiden ja kasvattajien keskus.
Eusebi Güell Liiketoimillaan Güell hankki miljoonaomaisuuden, jolla hän pystyi rahoittamaan Gaudílle antamiaan kunnianhimoisia rakennushankkeita. Muun Espanjan halvemmat tuotantokustannukset kuitenkin johtivat Güellin tulojen vähittäiseen ehtymiseen.
Kontaktikulman mittaaminen Etenevä kontaktikulma on kontaktikulman maksimiarvo ja vetäytyvä puolestaan kontaktikulman minimiarvo. Näiden kontaktikulmien välillä on Gibbsin energian minimi . Hyvin pienillä kontaktikulman muutosnopeuksilla kulman arvo on likimain yhtä suuri kuin staattinen kontaktikulma.
Kontaktikulma Youngin yhtälön kolme parametria formula_2, formula_3 ja formula_4 määrittelevät yhden kontaktikulman θ. Käytännössä kuitenkin kiinteällä pinnalla olevan nestepisaran tila ei ole aina tasapainossa, eikä mitattu kontaktikulma aina vastaa Youngin kontaktikulmaa θ. 
Kun kolmen faasin rajapinta on liikkeessä, muodostuvaa kontaktikulmaa kutsutaan dynaamiseksi kontaktikulmaksi. Mittaamalla kontaktikulma, kun nestepisaraa laajennetaan ja pienennetään, saadaan etenevä kontaktikulma formula_12 (advancing contact angle) ja vetäytyvä kontaktikulma formula_13 (receding contact angle). Näiden kulmien välistä erotusta kutsutaan hystereesiksi H,
Kontaktikulman mittaaminen Koska pisara voi olla epäsymmetrinen, on kannattavaa mitata kontaktikulma pisaran molemmilta puolin ja käyttää näiden keskiarvoa kontaktikulmana. Isoilla substraatin pinta-aloilla kontaktikulma kannattaa mitata useasta eri kohdasta ja laskea mitatuista kontaktikulmista keskimääräiset arvot, jolloin pinnan heterogeenisuuden vaikutus kontaktikulmaan on mahdollisimman pieni.
Kontaktikulman mittaaminen Kontaktikulmaa mitattaessa kontaktikulmien tarkkuudet eivät ole kovin luotettavia alle 20°:n kulmilla, sillä tangentin piirtäminen tällaiselle matalalle pisaralle on haastavaa. Menetelmällä mitattujen kontaktikulmien arvojen tarkkuus on yleensä ±(1-2)° luokkaa, joten se soveltuu kontaktikulman mittaamiseen, mikäli kontaktikulmien arvoilta ei vaadita suurta tarkkuutta.
Kontaktikulman mittaaminen Dynaamista kontaktikulmaa voidaan mitata myös kallistetulta tasolta. Etenevä ja vetäytyvä kontaktikulma mitataan juuri ennen kuin pisara on lähdössä liikkeelle kallistetulla tasolla. Pisaran etuosan etenevä kontaktikulma formula_6 on suurempi kuin pisaran takaosan vetäytyvä kontaktikulma formula_11. 
Wilhelmyn levy tai Wilhelmyn vaaka -menetelmä on tapa määrittää kontaktikulma nesteen pintajännityksen avulla . Tässä menetelmässä asetetaan ohut levy osittain nesteeseen ja mitataan siihen pystysuunnassa vaikuttava voima. Menetelmä on nimetty Ludwig Wilhelmyn mukaan, joka käytti ensimmäisenä vastaavaa laitteistoa nesteen pintajännityksen mittaamiseen . Wilhelmyn levy -menetelmä on siis alun perin kehitetty pintajännityksen mittaamiseen, mutta sitä voidaan käyttää myös kontaktikulman mittaamiseen, jos nesteen pintajännitys tunnetaan. Menetelmän avulla mitataan yleisesti staattisia kontaktikulmia, joskin sitä voidaan käyttää myös dynaamisten kontaktikulmien mittaukseen .
Kontaktikulman mittaaminen Dynaamisessa kontaktikulman mittausmenetelmässä pisaraan joko lisätään tai siitä poistetaan nestettä riippuen siitä, mitataanko vetäytyvää vai etenevää kontaktikulmaa. Molemmissa tapauksissa nesteen ja kiinteän pinnan välinen pinta-ala pidetään vakiona. Lisättäessä nestettä pisaraan mitataan etenevää kontaktikulmaa formula_6 , ja nestettä poistettaessa vetäytyvää kontaktikulmaa formula_6 .
Kontaktikulma Kontaktikulman hystereesin katsotaan aiheutuvan pinnan epätasaisuudesta ja/tai heterogeenisuudesta. Ideaalisilla kiinteillä pinnoilla hystereesiä ei esiinny, ja mitattu kontaktikulma vastaa Youngin kontaktikulmaa θ.
Kontaktikulma Kontaktikulman suuruus riippuu kontaktissa olevien aineiden ominaisuuksista. Mikäli neste ja kiinteä faasi ovat samankaltaisia (molemmat joko hydrofobisia tai hydrofiilisiä), kontaktikulma on pieni. Mikäli neste- ja kiinteäfaasi ovat keskenään erilaisia (toinen hydrofobinen ja toinen hydrofiilinen), kontaktikulma on suuri. Esimerkiksi veden ja monien hiilivetyjen sekä Teflonin (polytetrafluorieteeni) väliset kontaktikulmat ovat suuria. Kun veden ja pinnan kontaktikulma θ > 150 °, sanotaan pinnan olevan superhydrofobinen. Kun veden ja pinnan välinen kontaktikulma θ < 10 °, pintaa kutsutaan superhydrofiiliseksi. Ominaisuuksiltaan erilaisia pintamateriaaleja löytyy esimerkiksi kasvien lehdistä. Joidenkin kasvien lehdet osoittavat superhydrofobisuutta, kuten kaalin (Brassica Oleracea )lehdet , kun taas erään petunialajikkeen (Ruellia Devosiana) lehdet ovat hyvin hydrofiiliset.
Kontaktikulman mittaaminen Pinnan heterogeenisuus ja pinnankarheus aiheuttavat hystereesi-ilmiön. Hystereesi määritellään etenevän ja vetäytyvän kontaktikulman arvojen erotuksena
missä formula_9 on hystereesi, formula_6 on etenevä kontaktikulma ja formula_11 on vetäytyvä kontaktikulma.
Kontaktikulman mittaaminen Pisaran ja substraatin välinen kontaktikulma määritetään visuaalisesti piirtämällä pisaran reunaan kolmen faasin leikkauskohtaan nestepinnalle tangentti sekä nesteen ja kaasun välinen jana. Kontaktikulma on tangentin ja janan välinen kulma. Goniometri on kytketty tietokoneeseen, jossa on kontaktikulman määrittämiseen ja analysointiin tarkoitettu ohjelma.
Kontaktikulman mittaaminen Etenevää kontaktikulmaa mitattaessa kannattaa pisaran halkaisijaa kasvattaa hitaasti noin 5 millimetriin, niin että ruiskun kärki on samalla koko ajan pisaran sisällä. Näin vältetään pisaran ylimääräiset värähtelyt. Ruiskun kärjen halkaisijan tulisi myös olla pieni, koska tällöin ruiskun vaikutus pisaran muotoon minimoituu. Sileillä heterogeenisillä pinnoilla kokeellinen etenevän kontaktikulman arvo on hyvä approksimaatio Youngin kontaktikulmalle, mutta kokeellinen vetäytyvä kontaktikulma on yleensä pienempi johtuen nesteen sorptiosta tai kiinteän pinnan muodonmuutoksista.
Kontaktikulman mittaaminen Mitattaessa dynaamista kontaktikulmaa pisarasta määritetään etenevä ja vetäytyvä kontaktikulma. Nämä voidaan määrittää joko lisäämällä nestetilavuutta pisaraan tai kallistamalla tasoa.
Kontaktikulman mittaaminen Mittauksessa käytettävän menetelmän valintaan vaikuttaa esimerkiksi näytteenä käytettävä materiaali ja sen rakenne. Valintaan vaikuttaa myös se, halutaanko mitata dynaamista vai staattista kontaktikulmaa. Eri menetelmillä mitattujen kontaktikulmien arvot saattavat vaihdella huomattavasti, eikä niiden suora vertaaminen ole kannattavaa. Kontaktikulman arvot riippuvat suuresti pinnan ja nestepisaran ominaisuuksista.
Pisaramenetelmä on yleisin ja helpoin kontaktikulman mittaamiseen käytetty optinen menetelmä. Menetelmään käytetään goniometria, joka on kiinnitetty optiseen penkkiin. Laitteisto sisältää alustan substraatille, injektioruiskun sekä mikroskoopin. Nestepisara tiputetaan substraatin pinnalle injektioruiskun avulla. Pisarasta otetaan tämän jälkeen kuva korkeatarkkuuksisella kameralla.
Hydrofiilinen Kiinteän aineen pinnan ominaisuuksista puhuttaessa hydrofiilinen pinta tarkoittaa pintaa, jolle veden kontaktikulma on pienempi (tai sama) kuin 90 ° ympäröivän kaasufaasin ollessa ilma.
Kontaktikulman mittaaminen Pisara-, Wilhelmyn levy-, kapillaarinousumenetelmä ovat yleisimmät kontaktikulman mittaamiseen käytetyt menetelmät. Näiden lisäksi on muitakin menetelmiä, joista erityisesti vangitun kuplan menetelmä sopii käyttöön, jossa kontaktikulmaa mitataan korkean pintaenergian omaavalta pinnalta.
Kontaktikulman mittaaminen Optisissa menetelmissä, kuten pisaramenetelmässä, kontaktikulma määritetään visuaalisesti pisaran geometrian avulla. Wilhelmyn levy -menetelmässä kontaktikulma lasketaan vaikuttavan voiman avulla, kun näyte lasketaan nesteeseen. Kapillaarinousumenetelmässä mittaus perustuu puolestaan kapillaari-ilmiöön.
Kontaktikulma Kontaktikulman ollessa < 90 °, cos θ > 0, jolloin nestefaasin ja kiinteän faasin välinen pintajännitys formula_3 on pienempi kuin kaasufaasin ja kiinteän faasin välinen pintajännitys formula_2. Tällöin neste kostuttaa kiinteän aineen. Jos kontaktikulma on 0 °, pinta on täydellisesti kostunut.
Kontaktikulman mittaaminen Vangitun kuplan menetelmässä kontaktikulma mitataan nesteeseen upotetun kiinteän levyn ja ilmakuplan välisen rajapinnan kulmasta. Ilmaa annostellaan ruiskulla noin 0,05 ml tutkittavaan nesteeseen kiinteän pinnan alapuolelta. Ilmakupla nousee nesteessä ylöspäin, jolloin se kiinnittyy kappaleen pintaan. Ilman annosteluun käytetyn ruiskun kärki on syytä jättää pisaraan kontaktikulman mittaamiseen saakka samaan tapaan kuin dynaamisessa etenevän kontaktikulman mittaamisessa. Tällä tavoin vältetään ilmakuplan vaeltelu kappaleen pinnalla, mikäli pinta ei ole täysin vaakatasossa.
Kontaktikulma Taulukossa on esimerkkejä veden ja glyseriinin kontaktikulmista erilaisilla pinnoilla.
Kontaktikulman mittaaminen Pisaramenetelmän etuina ovat pieni nestepisaran tilavuus, pisaran helppo levitettävyys substraatin pinnalle sekä Wilhelmyn levy -menetelmään verrattuna nopea pisaran levittyminen alustalle. Nestepisaran tilavuus on tyypillisesti vain muutamia mikrolitroja ja substraatin pinta-alakin vain muutamia neliömillimetrejä. 
Staattisessa pisaramenetelmässä nestepisara tiputetaan substraatin pinnalle ja pisaran annetaan asettua lopulliseen muotoonsa ennen kontaktikulman mittaamista. Staattinen kontaktikulma voidaan määrittää ideaalisella pinnalla mekaanisessa tasapainossa olevalle pisaralle Youngin yhtälön mukaisesti
Yhtälössä formula_2 on neste–kaasurajapinnan, formula_3 kiinteä–kaasurajapinnan ja formula_4 kiinteä–nesterajapinnan pintajännitys. formula_5 on Youngin kontaktikulma.
Kontaktikulman mittaaminen Yleisimpiin kontaktikulman mittausmenetelmiin kuuluvat pisaramenetelmä, Wilhelmyn levy -menetelmä ja kapillaarinousumenetelmä.
Kontaktikulma Kontaktikulma on kiinteän faasin rajapinnan ja nestefaasin rajapinnan tangentin välinen kulma θ.
Kontaktikulman mittaaminen Näytteenä käytettävä levy asetetaan roikkumaan pystysuunnassa vaa’asta ohuella metallilangalla. Vaa’an avulla mitataan levyyn vaikuttava voima formula_14, jonka avulla nesteen pintajännitys tai kontaktikulma voidaan laskea yhtälöllä .
Yhtälössä formula_16 on nesteen pintajännitys, formula_17 on kostuneen levyn ympärysmitta ja formula_16 kontaktikulma nesteen ja levyn välillä. Levyn ympärysmitta voidaan ilmaista myös muodossa formula_19, jossa formula_20 on levyn leveys ja formula_21 on levyn paksuus. Näistä mitattavia suureita ovat siis formula_14, formula_20, ja formula_21 . Täydellisen kostumisen tapauksessa kontaktikulma on 0°. Levyn upotessa syvälle nesteeseen siihen vaikuttavaan voimaan tulee mukaan kostumisen aiheuttaman voimaan lisäksi noste . Jos levyn alareuna asetetaan täsmälleen tasaisen nestepinnan tasolle, nosteen aiheuttamaa virhettä ei synny .
Kontaktikulma Kontaktikulman mittaamiseen on lukuisia menetelmiä. Yleisin näistä on pisaramenetelmä. Muita menetelmiä ovat muun muassa Wilhelmyn levy –menetelmä ja kapillaarinousumenetelmä.
Kontaktikulman mittaaminen Kontaktikulman mittaaminen perustuu yleensä suoriin optisiin menetelmiin tai epäsuoriin nesteen ja kiinteän pinnan välisiin voimiin pohjautuviin menetelmiin.
Kontaktikulman mittaaminen Ideaalinen kiinteä pinta on homogeeninen. Siinä pinta on täysin sileä ja pintaenergia kaikkialla vakio. Käytännössä kiinteän pinnan pintaenergia vaihtelee, jolloin pinnalla olevalla nestepisaralla esiintyy monia meta­stabiileja tiloja. Myös pinnankarheus vaihtelee. Tällöin kontaktikulman mittauksessa tulee ottaa huomioon hystereesi-ilmiö. Ideaalisella pinnalla ei esiinny hystereesiä. Pinnan heterogeenisuuteen vaikuttavat erityisesti orgaaniset kontaminaatiot. Nämä estävät pinnan kostumista ja nostavat siten kontaktikulmaa hydrofiilisillä pinnoilla.
Kontaktikulman mittaaminen Kokeellisena menetelmänä kapillaarinousumenetelmä ei suoraan mittaa kontaktikulmaa. Käytännön ongelmana kapillaarinousumenetelmässä on tarkkuus käytettäessä jauheita, joilla on suuri partikkelikoko sekä huokoisia aineita, joiden huokosten kokojakauma on suuri.
Kontaktikulma Itsepuhdistuvat pinnat perustuvat pinnan superhydrofobisuuteen. Lika tarttuu pinnalta pois kierivään vesipisaraan. Tulevaisuudessa materiaaleja, joiden välinen kontaktikulma on suuri, voidaan käyttää esimerkiksi jäänestosovelluksissa.
Kontaktikulman mittaaminen Kapillaarinousumenetelmässä jauheella täytetty lasiputki tuodaan kontaktiin nestepinnan kanssa, jolloin nestettä tunkeutuu jauheeseen kapillaarivoimien seurauksena. Nesteen tunkeutuman syvyys tai lasiputken massan kasvu mitataan ajan funktiona. Kontaktikulma voidaan sitten määrittää käyttäen kokeellisesti määritettyä Washburn-yhtälöä
missä formula_17 on nestetunkeutuman syvyys, formula_27 on nesteen pintajännitys, formula_16 on kontaktikulma, formula_29 on nesteen viskositeetti, formula_30 on penetraatioon kulunut aika ja formula_31 on huokoskoko. Jos nestetunkeuman syvyyden sijaan mittauksissa käytetään nesteen massan kasvua jauheessa, Washburn-yhtälö saa muodon
Kontaktikulma Sopimuksen mukaan kontaktikulma mitataan nestefaasin puolelta. Kun nestepisara asetetaan kaasufaasin rajoittamalle kiinteälle pinnalle, muodostuu kolmen faasin välinen rajapinta. Rajapinta liikkuu, kunnes interfasiaaliset pintajännitykset ovat tasapainossa.
Pintaenergia Goniometri on laite, jonka avulla voidaan analysoida pisaran geometriaa ja määrittää näin tutkittavan nesteen kontaktikulma ja pintajännitys. Pintaenergia voidaan laskea mitatun pintajännityksen ja nesteen ja pinnan välisen kontaktikulman avulla.
Kontaktikulman mittaaminen Huokoisten materiaalien ja jauheiden kontaktikulmien mittaaminen perinteisin menetelmin on hankalaa niiden heterogeenisten rakenteiden vuoksi. Kapillaari-ilmiöön perustuva kapillaarinousumenetelmä tai Washburn-menetelmä on eniten käytetty menetelmä tällaisten materiaalien ominaisuuksien määrittämiseen.
Kontaktikulma Kontaktikulman ollessa > 90 °, cos θ < 0, jolloin nestefaasin ja kiinteän faasin välinen pintajännitys formula_3 on suurempi kuin kaasufaasin ja kiinteän faasin välinen pintajännitys formula_2. Tällöin neste ei kostuta kiinteää ainetta.
Kontaktikulman mittaaminen Wilhelmyn levy -menetelmällä on etuja optisiin kontaktikulman mittausmenetelmiin nähden. Koska mittaus perustuu vain levyn ympärysmitan ja painon mittaamiseen vaa’an avulla, ovat saatavat tulokset tarkkoja ja laitteiston käyttäjästä riippumattomia. Koska kontaktikulmaa mitataan koko levyn ympärysmitan alueelta, edustaa se koko näytettä paremmin. Näin pienikokoisilla pinnan epäpuhtauksilla ei ole suurta vaikutusta mittaustuloksiin . Menetelmän haittapuolina ovat vaikea näytteenvalmistus ja mahdollinen nesteen imeytyminen. Näytteenä käytettävän levyn tulee olla koostumukseltaan ja topografialtaan mahdollisimman tasainen joka puolelta, ja ympärysmitan mittaaminen tulee suorittaa mahdollisimman tarkasti. Koska menetelmässä käytetään paljon nestettä, se voi imeytyä joihinkin näytteisiin ja aiheuttaa virhettä. .
Kontaktikulman mittaaminen Dynaamisen kontaktikulman mittauksen ero staattiseen on se, että levyä liikutetaan nesteeseen ja ulos siitä. Voima mitataan täsmälleen samalla tavalla kuin staattisestikin. Edellä esitetty yhtälö ei kuitenkaan pysty kuvaamaan dynaamisessa tilanteessa vaikuttavia voimia täsmällisesti, vaan tarvitaan hienostuneempia yhtälöitä. .
Kontaktikulman mittaaminen Menetelmän käytöllä vältetään ongelmat, jotka aiheutuvat mahdollisista kiinteä–kaasurajapinnan kontaminaatioista. Nesteen lämpötilan tarkkailu on myös helpompaa kuin pisaramenetelmässä. Vangitun kuplan menetelmässä nestettä kuitenkin kuluu paljon enemmän kuin pisaramenetelmässä. Menetelmää käytetään yhdessä pisaramenetelmän kanssa erityisesti polymeeripintojen kontaktikulmien määrittämiseen.
Kontaktikulma Tasapainotilanteelle saadaan yhtälö 
missä formula_2 on kaasufaasin (G) ja kiinteän faasin (S) välinen pintajännitys, formula_3 on nestefaasin (L) ja kiinteän faasin välinen pintajännitys ja formula_4 kaasufaasin ja nestefaasin välinen pintajännitys. [1] Yhtälö tunnetaan Youngin yhtälönä, ja kulmaa θ kutsutaan Youngin kontaktikulmaksi.
Pintaenergia Kontaktikulman (formula_28) avulla voidaan tutkia sulan kykyä kostuttaa alustansa. Kontaktikulma on kiinteän aineen ja kaasufaasin välisen rajapinnan ja nesteen ja kiinteän aineen rajapinnan välinen kulma. Kostutus on joko osittaista, jolloin neste jää pisaraksi kiinteän aineen pinnalle, tai täydellistä, jolloin neste leviää täysin kiinteän aineen pinnalle.
Pintaenergia Kontaktikulma:
Pintaenergia Goniometri kalibroidaan tekemällä optinen suurennos. Kalibrointi voidaan tehdä korkealla tarkkuudella ja se on helppo jäljittää kansainvälisiin standardeihin. Laitteessa olevien kiinteiden pintojen ei tarvitse olla erityisen puhtaita, koska niiden kostuvuus ei sinänsä vaikuta mittaustulokseen. Tämä on merkittävä etu esimerkiksi Wihelmyn levy-menetelmään nähden, jossa pinnan täytyy olla hyvin puhdas.
Kontaktikulmaa voidaan mitata myös Wilhelmyn levy-menetelmällä. Menetelmässä tutkittavan nesteen rajapintaa kohtisuoraan suunnattu levy upotetaan nesteeseen. Tämän jälkeen nesteastiaa liikutetaan alaspäin, jolloin levy nousee nesteestä, ja nesteen levyyn kohdistama voima mitataan tensiometrillä. Mitatun voiman avulla voidaan laskea kontaktikulma seuraavalla yhtälöllä
Pintaenergia Youngin yhtälö ilmaisee kontaktikulman ja interfasiaalisen energian välisen yhteyden:
Kontaktikulman mittaaminen Yhtälössä formula_33 on nesteen tiheys ja formula_34 jauheen kapillaarivakio. Kapillaarivakio riippuu esimerkiksi kapillaarin säteestä ja jauheen tiheydestä.
Pintaenergia missä formula_34 on substraatin ja kaasufaasin välinen interfasiaalinen energia, formula_35 on substraatin ja nesteen välinen interfasiaalinen energia ja on formula_36 neste- ja kaasufaasin välinen interfasiaalinen energia ja formula_37 on kontaktikulma.
Pintaenergia Pintajännityksen laskemiseksi kaasufaasin ja kiinteän pinnan välinen jännitys mitataan käyttäen referenssinesteitä (esim. vesi tai glyseroli). Analysoitava neste siirretään ruiskulla laitteessa olevalle tarkastelupinnalle ja pisarasta otetaan yksittäinen kuva tai useita kuvia, joista tehdään elokuva. Filmin data digitalisoidaan harmaaskaalakuviksi, joita analysoimalla voidaan määrittää esimerkiksi nesteen ja pinnan välinen kontaktikulma ja nesteen pintajännitys.
Ydinase Ydinaseita on ainakin Yhdysvalloilla, Venäjällä, Isolla-Britannialla, Ranskalla, Kiinalla, Intialla, Pakistanilla ja Pohjois-Korealla. Lisäksi Israelilla on melko varmasti ydinase. Sotilasliittoutumien, muun muassa Naton, johdosta ydinaseita on sijoitettuna myös muihin valtioihin.
Ydinaseohjelmat eri maissa Ydinaseohjelma on hanke, jonka avulla maa pyrkii hankkimaan itselleen ydinaseen. Ydinaseita on ainakin Yhdysvalloilla, Venäjällä, Isolla-Britannialla, Ranskalla, Kiinalla, Intialla, Pakistanilla ja Pohjois-Korealla. Lisäksi Israelilla uskotaan olevan ydinase, jota se ei itse ole tunnustanut. Monilla muilla mailla uskotaan olevan kyky tehdä ydinaseita ja osalla niistä epäillään olevan ydinaseita kehittäviä ohjelmia.
Ydinase Nykyisin ydinaseita on tunnetusti käytössä Yhdysvalloilla, Venäjällä, Isolla-Britannialla, Ranskalla, Kiinalla, Intialla, Pohjois-Korealla ja Pakistanilla. Nämä maat ovat julistautuneet ydinasevaltioiksi. Lisäksi jotkin maat saattavat omistaa ydinaseita, mutta ne eivät ole julkisesti tunnustaneet niitä tai väitteitä ei ole pystytty todentamaan. Esimerkiksi Israelilla arvioidaan olevan huomattava määrä ydinaseita. Etelä-Afrikka on vapaaehtoisesti luopunut ydinaseistaan. Pohjois-Korea teki vuonna 2013 onnistuneen ydinkokeen, jonka muu maailma tuomitsi.
Mustanmeren hauta Tarinan roistot löytävät koneen hylyn ja nostavat ydinaseen joka onkin kunnostuskelpoinen.
John F. Kennedy Vuoden 1962 lokakuussa Neuvostoliitto toi Kuubaan ydinaseita, mistä seurasi 13 päivää kestänyt Kuuban ohjuskriisi. Kennedyn vaatimuksesta Neuvostoliitto veti aseet takaisin ja ydinsodan uhka väistyi. Vuoden 1963 elokuussa Kennedy allekirjoitti Neuvostoliiton ja Ison-Britannian kanssa sopimuksen ydinaseiden muualla kuin maan alla tapahtuvan testauksen lopettamiseksi.