mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
William Shakespeare Vaikka Shakespearen koulunkäynnistä ei ole säilynyt mitään kirjallista tietoa, useimmat tutkijat uskovat että hän opiskeli King's New Schoolissa Stratfordissa. Siirryttyään oppikouluun seitsenvuotiaana hänen lukujärjestykseensä kuului luultavasti latinan kielioppia ja antiikin kirjallisuutta.
William Shakespeare Kuten ajan tapana oli, Shakespeare perusti monet työnsä toisten näytelmäkirjailijoiden töihin, ja kierrätti vanhempia tarinoita sekä historiallista materiaalia. Esimerkiksi "Hamlet" (n. 1601) on todennäköisesti uudelleen kirjoitettu versio vanhemmasta Hamlet-näytelmästä, ja tarinan peruskuvio esiintyy jo Saxo Grammaticuksen "Tanskalaisten teoissa". Se sisältö, mitä pidetään oleellisena, kuten dialogi ja henkilöhahmot syvemmässä merkityksessä, katsotaan kuitenkin Shakespearen luomukseksi. Historiallisissa näytelmissään Shakespeare käytti kahta päälähdettä: Plutarkhoksen Antiikin suurmiesten elämäkertasarjaa "Kuuluisien miesten elämäkertoja" ja Raphael Holinshedin Englannin historiaa käsitteleviä "Kronikoita".
William Shakespeare Robert Greenen mitä ilmeisimmin Shakespearea kohtaan kohdistamaa kritiikkiä vuodelta 1592 voidaan pitää yhtenä todisteena, että Shakespeare todella kirjoitti näytelmänsä. Kuolinvuoteellaan kirjoittamassaan pamfletissa "Groats-worth of Wit" Greene haukkui nousukasmaista näyttelijää, joka oli alkanut kirjoittaa itse näytelmiä ja kuvitteli olevansa yliopistokoulutettujen näytelmäkirjailijoiden veroinen. Greene käyttää näyttelijästä ironista nimitystä "Shake-scene", joka voitaneen kääntää ”näyttämönravistajaksi”.
Trinculo Trinculo eli Uranus XXI (väliaikainen nimitys S/2001 U 1) on Uranuksen epäsäännöllinen kuu. Kuun löysivät Matthew J. Holman, John J. Kavelaars ja Dan Milisavljevic 13. elokuuta 2001, ja myöhemmät mittaukset suoritti Brett Gladman. Kuu on nimetty William Shakespearen näytelmässä "Myrsky" esiintyneen narrin mukaan.
Sycorax Sycorax eli Uranus XVII (väliaikainen nimitys S/1997 U 2) on Uranuksen suurin epäsäännöllinen kuu. Kuun löysivät Philip Nicholson, Brett J. Gladman, Joseph A. Burns ja John J. Kavelaars 6. syyskuuta 1997. Kuu on nimetty William Shakespearen näytelmässä "Myrsky" esiintyneen Calibanin äidin mukaan.
Brittiläinen kulttuuri Kirjapainon rantauduttua Englantiin vuonna 1476 etenkin runous ja näytelmäkirjallisuus alkoivat kukoistaa. Tuolta ajalta kuuluisin brittiläinen hahmo on epäilemättä William Shakespeare, joka ei ole menettänyt suosiotaan 2000-luvullakaan. Shakespearen klassikkonyätelmiin kuuluvat "Hamlet" ja "Romeo ja Julia".
Timon (Lukianos) Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan. Teoksessa "Timon", toiselta nimeltään "Ihmisvihaaja", satiirin aiheena on 400-luvulla eaa. elänyt Timon Ateenalainen, joka tunnettiin misantrooppina eli ihmisvihaajana. Lukianos on saattanut saada aiheensa komediakirjailija Antifaneelta, joka kirjoitti "Timon"-nimisen sittemmin kadonneen näytelmän. Myöhemmin sama henkilö tunnetaan muun muassa William Shakespearen näytelmästä "Timon Ateenalainen" ("Timon of Athens").
William Shakespeare Vuonna 1594 Shakespeare liittyi "The Lord Chamberlain's Men" -näyttelijäseurueeseen, jonka pysyvä jäsen ja osaomistaja hänestä tuli. Seurue esiintyi kuningatar Elisabet I:lle joulukuussa 1594. Shakespeare asui todennäköisesti vuokralla 1590-luvun puolivälissä Bishopsgaten alueen St Helenin seurakunnassa, ja kunnes hänellä oli varaa ostaa Stratfordista uuden talon perheelleen vuonna 1597. Hänen poikansa Hamnet kuoli 11-vuotiaana vuonna 1596. Vuonna 1599 Lontooseen rakennettiin Globe-teatteri, jonka vakituinen dramaturgi, näyttelijä ja osakkeenomistaja Shakespeare oli. Hän muutti asumaan Lontoon Southwarkiin. Kuningatar Elisabet I:n kuoleman jälkeen 1603 kuningas Jaakko I otti Shakespearen näyttelijäseurueen suojelukseensa, ja se nimettiin "The King's Meniksi".
Paul Rogers (näyttelijä) Rogers esiintyi pitkään Royal Shakespeare Companyssa ja esiintyi muiden muassa William Shakespearen klassikoissa "Kesäyön unelma" ja "Macbeth". Hän voitti Tony-palkinnon esiintymisestään Nobel-palkitun Harold Pinterin näytelmässä "The Homecoming" (1967).
Walter Blount Sir Walter Blount esiintyy William Shakespearen näytelmässä "". Näytelmässä Shakespeare kuvaa Blountin Henrikille lojaalina ritarina, joka esittää Shrewsburyn taistelussa kuningasta hämätäkseen kapinallisia. Näytelmässä Douglasin jaarli surmaa Blountin, koska kuvittelee tämän olevan kuningas Henrik.
Jessica Jessica on varsinkin englanninkielisissä maissa yleinen naisen nimi. Nimi on tullut tunnetuksi William Shakespearen näytelmästä Venetsian kauppias. Shakespearen arvellaan muodostaneen nimen Vanhassa testamentissa esiintyvän heprealaisen "Jiska"- tai "Yiskah"-nimen pohjalta, joka merkitsee "Jumala kääntyy puoleen"..
Kreikkalainen komedia Uusi komedia on vaikuttanut Plautuksen ja Terentiuksen roomalaisen komedian kautta eurooppalaiseen kirjallisuuteen, erityisesti William Shakespearen, Ben Jonsonin, William Congreven ja William Wycherleyn komedioihin. Myös suuri osa nykyaikaisesta romanttisesta komediasta ja tilannekomediasta, erityisesti sukupolvikomedia, on uuden komedian perillistä.
Harold Bloom Vuonna 1994 Bloom julkaisi erään tunnetuimmista teoksistaan "The Western Canon". Siinä ja sen jälkeen Bloom on ollut ankara sosiopoliittisten ideologioiden valtaamien kirjallisuuskritiikkisuuntausten kriitikko. Länsimaisen kanonisen kirjallisuuden puolustamisen lisäksi Bloom on myöhempinä vuosinaan kirjoittanut William Shakespearesta kirjat "Shakespeare: The Invention of the Human" (1998) ja "Hamlet: Poem Unlimited" (2003). Bloomin mukaan Shakespeare on paitsi suurin koskaan elänyt kirjailija, myös keksinyt käsityksemme inhimillisestä persoonallisuudesta.
Thabo Mbeki Maanpakonsa alkuvuodet Mbeki asui Isossa-Britanniassa, opiskeli taloustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon Sussexin yliopistossa ja työskenteli ANC:n Lontoon toimistossa. Älykkönä, mutta elitistisenä ja etäisenä tunnettu Mbeki ihastui William Shakespearen teoksiin Sussexissa, ja hän siteeraa mielellään Shakespearea sopivissa tilaisuuksissa.
Tom Shakespeare Shakespeare on opiskellut Radley Collegessa ja Cambridgen yliopiston Pembroke Collegessa ja suorittanut Master of Philosophy -tutkinnon Cambridgen King’s Collegessa vuonna 1991. Opiskeluaikana hän oli televisiodokumentissa, jossa käsiteltiin hänen lyhytkasvuisuuttaan. Ohjelmassa oli myös hänen isänsä William Geoffrey Shakespeare (k. 1996), joka on maineikas lääkäri ja myös lyhytkasvuinen. Shakespeare on opettanut sosiologiaa Sunderlandin yliopistossa vuodesta 1993, ja hän palasi King's Collegeen vuonna 1995 tekemään väitöskirjaa. Hän työskentelee myös vammaisten oikeuksien hyväksi, kirjoittaa vammaisuudesta, perinnöllisyydestä bioetiikasta ja on ollut mukana kirjoittamassa teosta "The Sexual Politics of Disability" (1996). Hän on toiminut tutkijana Newcastlen yliopistossa.
171 Ophelia 171 Ophelia on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi A. Borrelly vuonna 1877. Pikkuplaneetta sai nimensä Poloniuksen tytär Ofelian mukaan, joka on hahmo William Shakespearen Hamlet-näytelmässä. Tätä pikkuplaneettaa ei pidä sekoittaa Uranuksen Ofelia-kuuhun. Ophelia on melko suuri, sillä sen läpimitta on noin 117 kilometriä. Koostumukseltaan se on C-tyypin asteroidi.
William Shakespeare Shakespeare nai 18-vuotiaana itseään kahdeksan vuotta vanhemman Anne Hathawayn 28. marraskuuta 1582. Anne oli raskaana ja heille syntyi lapsi seuraavan vuoden toukokuussa. He saivat kaikkiaan kolme lasta, esikoisensa Susannan lisäksi kaksoset Judith ja Hamnet tammikuussa 1585.
Talvinen tarina Talvinen tarina ("The Winter's Tale") on William Shakespearen kirjoittama näytelmä. Aiemmin näytelmän katsottiin kuuluvan Shakespearen komedioihin, mutta nykyään se nähdään paremminkin romanttisena näytelmänä. Jotkut kriitikot pitävät sitä ”pulmanäytelmänä”, koska näytelmän kolme ensimmäistä näytöstä käsittelevät psykologista draamaa, mutta näytelmän kaksi viimeistä näytöstä ovat komediamaisia ja näytelmässä on onnellinen loppu. Näytelmä sisältää Shakespearen kuuluisimman näyttämöohjeen, joka liittyy Antigonuksen kuolemaan. Kohtauksessa karhu yllättää Antigonuksen, joka ohjeen mukaan ”poistuu näyttämöltä karhu kintereillään”.
Jayne Mansfield Vuonna 1964 Mansfield julkaisi albumin "Jayne Mansfield: Shakespeare, Tchaikovsky & Me", jossa hän lausuu William Shakespearen sonetteja ja useiden tunnettujen runoilijoiden runoja Pjotr Tšaikovskin musiikin soidessa taustalla. Lisäksi Mansfield on tehnyt useita levytyksiä laulajana yhteistyössä muun muassa Jimi Hendrixin kanssa.
Jotaarkka Pennanen Keskeisiä teatteriohjauksia ovat William Shakespearen "Hamlet", nimiroolissa Turo Unho, Jyväskylän kaupunginteatteri 1975; Pam Gemsin "Piaf pikku varpunen", nimiroolissa Kristiina Elstelä, Turun kaupunginteatteri 1981; Anja Vammelvuon "Tulee aika toinenkin", Orjatsalona Hannu Lauri, Turun kaupunginteatteri 1982; Albert Camus'n "Caligula", nimiroolissa Hannu Lauri, Kansallisteatteri 1980; William Shakespearen "Kuningas Lear", nimiroolissa Risto Mäkelä, Suomen Kansallisteatteri 1983; Henrik Ibsenin " Brand", nimiroolissa Pekka Laiho, Helsingin kaupunginteatteri 1987; Hella Wuolijoen "Niskavuoren Heta", nimiroolissa Tuire Salenius, Tampereen Työväen Teatteri 1987; Hella Wuolijoen "Niskavuoren naiset", päärooleissa Aliisa Pulkkinen, Ilpo Hakala ja Ritva Jalonen 1996; William Shakespearen "Julius Caesar", pääroolissa Hannu Pekka Björkman, Lahden kaupunginteatteri 1997; Leo Tolstoin "Anna Karenina", nimirooleissa Mari Palo ja Riikka Rantanen, Lahden kaupunginteatteri 2000; Anja Vammelvuon "Valkoinen Varis", pääroolissa Aliisa Pulkkinen 2000, Kajaanin runoviikot; Jean-Paul Sartren "Likaiset kädet", pääroolissa Heikki Kinnunen, Tampereen Teatteri 2008.
Love’s Labour’s Won Love's Labour's Won on William Shakespearen kadonneeksi tulkittu näytelmä. Siitä on kaksi kirjallista mainintaa. Kyseessä voi olla myös vaihtoehtoinen nimi jollekin toiselle Shakespearen näytelmälle, kuten "Paljon melua tyhjästä" tai "Loppu hyvin, kaikki hyvin". Tämä tulkinta on kadonnut näytelmä -tulkintaa suositumpi.
Rikhard III (näytelmä) Rikhard III ("The Tragedy of King Richard the Third") on William Shakespearen historiallinen näytelmä Englannin viimeisestä York-sukuisesta kuninkaasta Rikhard III:sta. Se on yksi Shakespearen varhaisimmista näytelmistä ja kirjoitettu mahdollisesti vuonna 1591. Se on tavallaan jatko-osa vielä varhaisemmalle "Henrik VI:lle".
Looking for Richard Looking for Richard on Al Pacinon ohjaama dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa 11. lokakuuta 1996. Se on Pacinon esikoisohjaus, ja hän myös esiintyy elokuvassa sekä toimi sen tuottajana. Elokuvassa esitetään valittuja kohtauksia William Shakespearen näytelmästä "Rikhard III" sekä analysoidaan laajemmin Shakespearen roolia ja merkitystä populaarikulttuurissa.
Henrik VI (näytelmä) Henrik VI ("Henry VI") on William Shakespearen näytelmä, joka kertoo Englannin kuninkaan Henrik VI:n elämästä. Shakespeare kirjoitti sen alle 30-vuotiaana. Näytelmä muodostuu kolmesta osasta, joista kaksi viimeistä kantaesitettiin kaudella 1590–1591 ja Henrikin nuoruudesta kertova ensimmäinen osa seuraavana vuonna.
Romeo ja Julia (täsmennyssivu) Romeo ja Julia on William Shakespearen näytelmä.
Marcus Antonius William Shakespeare on kirjoittanut heidän suhteeseensa perustuvan näytelmän.
Aleksandr Ostrovski Hän on kääntänyt William Shakespearea ja Miguel Cervantesia venäjäksi.
Yhdistynyt kuningaskunta Elisabet I:n ajan kuuluisin brittiläinen hahmo oli William Shakespeare, jota pidetään eräänä kaikkien aikojen merkittävimmistä kirjailijoista ja etevimmistä englannin kielen taitajista. Shakespearen kirjallinen tuotanto on laajaa sisältäen näytelmiä, sonetteja ja runoja. Erityisen tunnettu hän on juuri näytelmistään, joista kuuluisimpia ovat "Kesäyön uni", "Romeo ja Julia", "Hamlet" ja "Othello"
Macbeth (Skotlanti) Macbeth tunnetaan parhaiten William Shakespearen näytelmästä "Macbeth" ja lukuisista sen pohjalta tehdyistä teoksista. Näytelmä ei kuitenkaan ole historiallisesti totuudenmukainen kuvaus Macbethistä. Näytelmän tapahtumat sijoittuvat yhden vuoden jaksolle kun todellisuudessa Macbeth hallitsi 17 vuotta. Shakespeare on myös vaihtanut tapahtumapaikkoja Elginistä Birnham Hillille ja Lumphananista Dunsinaneen.
Sybil Thorndike 21-vuotiaalle Thorndikelle tarjottiin hänen ensimmäistä ammattisopimustaan: kyseessä oli kiertue Yhdysvaltoihin näyttelijä-manageri Ben Greetin yhtiön kanssa. Thorndike teki ensimmäisen teatteriesiintymisensä Greetin William Shakespearen "Windsorin iloiset rouvat" -tuotannossa vuonna 1904. Hän lähti nelivuotiselle kiertueelle Yhdysvaltoihin Shakespeare-ohjelmiston kanssa, missä hän näytteli yhteensä 112 roolia.
Portia Kuu on nimetty William Shakespearen näytelmän "Venetsian kauppias" sankarittaren mukaan.
Jakob Öhrman Öhrman valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta 2007. Hän on työskennellyt eri tehtävissä Nya Rampenissa, Viirus-teatterissa ja Wasa Teaterissa. Öhrman on perehtynyt eritoten William Shakespearen tuotantoon ja yksi hänen keskeisistä töistään, "Worship!" (2012), syväluotaa Shakespearen näytelmiä. Öhrmanin uran johtotähtenä on ollut pyrkimys pois omalta mukavuusalueelta ja uusien näkökulmien etsiminen.
Kronborgin linna Kronborg tunnetaan yleisesti myös nimellä "Elsinore", joka on William Shakespearen kuuluisan tragedian "Hamlet" tapahtumapaikka. Näytelmä esitettiin ensimmäistä kertaa Kronborgissa Shakespearen kuoleman 200-vuotisjuhlapäivänä. Näyttelijöinä toimivat linnan varuskunnan sotilaat ja näyttämönä lounaiskulman lennätintorni. Tämän jälkeen Hamlet on esitetty linnan pihalla ja monissa muissa paikoissa useita kertoja.
Titania Nimen kuulle antoi Herschelin poika John Herschel William Shakespearen näytelmässä "Juhannusyön uni" esiintyvän keijukaisten kuningattaren mukaan vuonna 1852. William Lassell oli ehdottanut nimeä löydettyään kaksi muuta Uranuksen kuuta, Arielin ja Umbrielin.
Loppiaisaatto Loppiaisaatto () on William Shakespearen vuosien 1600–1601 välillä kirjoittama näytelmä.
Titus Andronicus Titus Andronicus on luultavasti William Shakespearen varhaisin tragedia; sen valmistumisen uskotaan sijoittuvan jonnekin vuoden 1584- ja 1590-luvun alun välille. Se kuvaa roomalaista kenraalia, joka on kostonkierteessä vihollisensa Tamoran, goottien kuningattaren kanssa. Näytelmä on Shakespearen verisin teos. Väkivaltaisuutensa takia sitä vieroksuttiin viktoriaanisena aikakautena ja se on palannut suosioon vasta aivan viime aikoina.
Otto Närhi Otto Närhen tunnetuin rooli oli Caliban William Shakespearen Myrsky-näytelmässä.
Prospero Prospero on alun perin päähenkilön nimi William Shakespearen näytelmässä "Myrsky". Lisäksi se on:
William Shakespeare Shakespearen sonetit koostuvat 154 runosta, jotka käsittelevät rakkauden, kauneuden ja kuolevaisuuden kaltaisia aiheita. Kaikki paitsi kaksi sonettia, jotka oli julkaistu jo 1599, ilmestyivät ensimmäisen kerran yhtenä niteenä vuonna 1609. Sonettien julkaisemisen taustat ovat epäselvät: ei tiedetä, oliko Shakespeare hyväksynyt julkaisemisen. Sonetit lienee kirjoitettu useiden vuosien aikana. Soneteissa esiintyy mystinen herra W. H. (mahdollisesti Henry Wriothesley), jota ylistetään tavalla, joka joidenkin mielestä viittaa homoseksuaalisuuteen, mutta toisten tulkintojen mukaan kyseessä on puhtaasti platoninen ystävyys. Loppupuolen soneteissa esiintyy mystinen tumma nainen, jonka henkilöllisyys on myös ollut vilkkaan teoretisoinnin kohde. Tohtori Ad. Hansenin kirjoittamassa Englannin kirjallisuutta esittelevässä osassa "Yleinen kirjallisuuden historia 3" vuodelta 1900 mainitaan, että jonkinmoisella todennäköisyydellä otaksutaan, että se ystävä, josta soneteissa on puhe, oli William Herbert, vuodesta 1601 kreivi Pembroke, ja että tumma nainen oli 17-vuotiaana vuonna 1595 kuningatar Elisabetin hovinaiseksi tullut Mary Fitton.
William Shakespeare Shakespearen näytelmät tavataan karkeasti jakaa neljään tyylilliseen kauteen. 1590-luvun puoliväliin asti Shakespeare kirjoitti lähinnä klassisia ja italialaisvaikutteisia komedioita, kuten "Kesäyön unelma" ja lyyrisiä historiallisia näytelmiä, kuten . Tämän jälkeen hänen näytelmänsä vakavoituivat, henkilöhahmonsa syvenivät, ja kerronnassa tapahtui siirtymää lyriikasta proosan suuntaan. Seuraavan kauden aloitti tragedia "Romeo ja Julia" (n. 1595–1596) ja päätti toinen kuuluisa tragedia "Julius Caesar" (1599). Varhaiset näytelmät ovat tyypillisesti kevyempiä kuin tragedisen kauden tummasävyiset, pettämisen, murhien, himon, vallan ja itsekkyyden kaltaisia aiheita käsittelevät näytelmät.
Curtain-teatteri Teatterin rauniot on löydetty Thamesjoen pohjoisrannalta rakennustyömaalta, jossa nyt on tehty kaivauksia. William Shakespeare sanoo pyöreää teatteria Henrik V:stä kertovassa näytelmässään "puiseksi O:ksi". Teatterissa esiintyi seurue Lord Chamberlain's Men, joka esitti siellä muun muassa Shakespearen näytelmiä 1577–1597, ja teatterista ei ole mainintoja 1620-luvun jälkeen. Rakennusyhtiö on luvannut suojella jäännökset nähtävyydeksi.
Aamunkoi Stephenie Meyerin mukaan "Aamunkoi" perustuu osittain William Shakespearen näytelmään "Kesäyön unelma". Myös muut teokset kuten toinen Shakespearen näytelmä "Venetsian kauppias" innoittivat teosta. Meyer on myös koonnut niin kutsun soittolistan kappaleista, jotka erityisesti innoittivat häntä kirjoittaessaan "Aamunkoita". Listalle on koottu muun muassa Musen, Linkin Parkin ja Coldplayn kappaleita. Soittolista on nähtävissä Meyerin kotisivuilla.
Hamlet Hamlet – Tanskan prinssi on William Shakespearen tragedia noin vuodelta 1600 ja maailmankirjallisuuden kuuluisimpia näytelmiä.
Timon Ateenalainen (näytelmä) Timon Ateenalainen () on William Shakespearen näytelmä, joka perustuu Timon Ateenalaisen hahmoon.
Oberon Kuun löysi William Herschel vuonna 1787 samaan aikaan Titanian kanssa. John Herschel nimesi Oberonin vuonna 1852 yhdessä kolmen muun silloin tunnetun Uranuksen kuun kanssa. Oberon on saanut nimensä William Shakespearen näytelmässä "Juhannusyön uni" esiintyvän keijukaisten kuninkaan mukaan.
Whitehallin palatsi William Shakespearen näytelmä Myrsky esitettiin ensimmäisen kerran Whitehallin palatsissa vuonna 1611.
Anne Neville Anne Neville esiintyy hahmona William Shakespearen näytelmän "Rikhard III" kolmessa kohtauksessa.
Harley Granville-Barker 1910-luvulla Barker tuli tunnetuksi William Shakespearen näytelmäproduktioistaan Lontoon Savoy-teatterissa. Niissä käytettiin vain viitteellistä lavastusta ja vuorosanat lausuttiin nopeasti ja aiempaa vähemmän juhlavasti, ettei teosten kesto kasvaisi liian pitkäksi. Hän käytti näyttämönä usein myös ensimmäisiä penkkirivejä, mikä lähensi yleisöä ja esittäjiä ja toi Barkerin mielestä näin Shakespearen hengen paremmin esiin.
Hamarin hiippakunta Hamarin hiippakunta oli perustettu jo keskiajalla, mutta reformaation yhteydessä se yhdistettiin Oslon hiippakuntaan. Se perustettiin uudelleen vuonna 1864.
Manglerud Star Manglerud Star on norjalainen jääkiekkojoukkue Oslon kaupungista Norjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1913 ja joukkue pelaa Norjan korkeimmalla sarjatasolla GET-ligaenissa.
Katzenjammer Katzenjammer on norjalainen englanniksi laulava yhtye, joka on perustettu Oslossa vuonna 2005. Yhtyeeseen kuuluvat Anne Marit Bergheim, Marianne Sveen, Solveig Heilo ja Turid Jørgensen.
Dag og Tid Dag og Tid on uusnorjankielinen sanomalehti, joka ilmestyy kerran viikossa Oslossa. Lehti keskittyy yhteiskuntaan, Norjan politiikkaan ja kulttuuriin. Lehti on perustettu 1962, ja se on puolueista riippumaton, mutta sanoo toimituksellista linjaansa radikaaliksi.
Malcolm Lincoln Malcolm Lincoln on vuonna 2009 perustettu virolainen duo-yhtye. 
Yhtyeeseen kuuluvat Robin Juhkendal (laulu) ja Madis Kubu (basso). Malcolm Lincoln edusti Viroa Eurovision laulukilpailussa Oslossa vuonna 2010 kappaleella "Siren", muttei päässyt finaaliin.
Det islamske forbundet i Norge Det islamske forbundet i Norge (DIF, "Al-Rabita al-Islamiyya fi al-Norwij") on Norjassa toimiva islamilainen järjestö, joka on perustettu vuonna 1987. Se ylläpitää Rabita-moskeijaa Oslossa. Järjestön puheenjohtaja on Basim Ghozlan.
Dagsavisen Dagsavisen on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy Oslossa. Lehti on perustettu vuonna 1884 nimellä Vort Arbeide. Vuosien mittaan nimi on muuttunut useita kertoja. Lehti oli sosialidemokraattisen työväenliikkeen äänenkannattaja vuoteen 1991, jolloin se siirtyi säätiön julkaisemaksi. Vuonna 2008 se myytiin Mentor Medierille.
Vårt Land Vårt Land on valtakunnallinen norjalainen kristillinen päivälehti, joka ilmestyy Oslossa. Lehti on perustettu vuonna 1945, ja perustajiin kuului muun muassa Ronald Fangen. Vuonna 2016 lehden levikki oli 22 864. Lehti on puolueeton kielellisesti, ja siinä on artikkeleita molemmilla Norjassa käytettävillä kielimuodoilla.
Norwegian Long Haul 1. tammikuuta 2012 perustettu yhtiö lensi ensilentonsa Oslosta New Yorkiin 30. toukokuuta 2013. Lennot aloitettiin vuokratulla Airbus A340-300 -koneella. Ensimmäisen uuden Boeing 787 -koneensa Norwegian Long Haul sai kesäkuun 2013 lopulla.
Oslo Nye Teater Oslo Nye Teater on Oslossa Norjassa sijaitseva teatteri. Se on yksi Norjan suosituimmista teattereista. Teatteri perustettiin vuonna 1959, kun Det Nye Teater ja Folketeatret yhdistettiin. Se käsittää neljä näyttämöä: Oslo Nye Hovedscenen, Oslo Nye Centralteatret, Oslo Nye Trikkestallen ja Oslo Nye Caféscenen.
Norwegian Air Shuttle Norwegian Air Shuttle on norjalainen vuonna 1993 perustettu halpalentoyhtiö, joka työllistää noin 4 500 henkilöä. Yhtiö listattiin Oslon pörssiin vuonna 2006 (). Vuonna 2017 yhtiö kuljetti noin 33 miljoonaa matkustajaa ja oli Euroopan kolmanneksi suurin halpalentoyhtiö. Yhtiö käyttää markkinointinimenään lyhyempää muotoa "Norwegian".
Niels Henrik Abel Abelin isä opetti poikaansa 13-vuotiaaksi asti, mutta vuonna 1815 hän kirjautui sisään katedraalikouluun Christianiassa (nyk. Oslo). Kotoalähtöä joudutti vanhempien avioliiton rakoileminen alkoholin ja muidenkin ongelmien johdosta. Katedraalikoulu oli tuolloin huonossa tilanteessa, kun vastikään perustettu Christianian yliopisto oli vienyt sieltä parhaat opettajat.
Oslon tuomiokirkko Oslon tuomiokirkko () on kirkkorakennus Norjan pääkaupungissa Oslossa. Se sijaitsee Oslon Stortorvet-aukiolla. Kirkko on Norjan kirkon Oslon hiippakunnan pääkirkko. Norjan kuningashuone ja valtio käyttävät kirkkoa kirkollisiin tilaisuuksiinsa. Kirkko valmistui vuonna 1697, ja sitä on uudistettu vuosina 1848–1850. Vuonna 1950 kirkko restauroitiin Oslon 900-vuotisjuhlia varten.
Oslon hiippakunta Oslon hiippakunta on Norjan kirkkoon kuuluva hiippakunta. Siihen kuuluvat Oslon kaupunki sekä Asker ja Bærum. Piispanistuin on Oslossa, ja piispana on vuodesta 2017 lähtien ollut Kari Veiteberg. Tuomiokirkkona toimii Oslon tuomiokirkko.
Irma Salo Jæger Salo Jæger on ottanut osaa norjalaisten taiteilijajärjestöjen toimintaan ja ollut professorina Norjan valtion taideakatemiassa Oslossa 1986–1992. Hänen johtamansa Irma Salo Jægerin ja Tycho Jægerin säätiö ylläpitää ateljeetaloa, joka on muokattu vanhasta pellavaöljytehtaasta arkkitehti Sverre Fehnin ja tämän kollegoiden suunnitelmien mukaan. Säätiö on perustettu Tycho Jægerin laserteknologiaa valmistaneen yrityksen tuotoilla.
Nationen Nationen on Oslossa ilmestyvä sanomalehti, joka ilmestyy kuusi kertaa viikossa maanantaista lauantaihin. Se on perustettu vuonna 1918, ja se oli aiemmin Senterpartietin pää-äänenkannattaja mutta nykyisin se on puolueista riippumaton, ja sen omistaa Tun Mediam jonka suurimmat omistajat ovat TINE, Norges Bondelag, Nortura, Felleskjøpet Agri ja Landkreditt. Vuonna 2016 lehden levikki oli 12 972. Päätoimittaja on ollut vuodesta 2016 Irene Halvorsen.
Oslon metro Oslon metro () on metrojärjestelmä Oslossa ja sen lähialueilla. Oslon metro avattiin vuonna 1966 yhdistämään itäiset lähiöt Oslon keskustaan neljällä linjalla. Myöhemmin nämä yhdistettiin läntisen suunnan linjoihin, jonka jälkeen kaupungin metroverkostosta tuli koko kaupungin kattava. Metroverkoston pituus on 80 kilometriä.
Oslo Oslon varsinainen lentoasema Gardermoen sijaitsee 45 kilometrin päässä kaupungin pohjoispuolella. Osloon voi kulkea myös kahden muun lentoaseman, Sandefjord Torpin ja Moss Ryggen kautta. Oslon keskusasema ja linja-autoasema sijaitsevat kaupungin keskustassa. Oslon satamaan on matkustajalauttaliikennettä Saksasta ja Tanskasta.
Furuset Ishockey Furuset I.F. on vuonna 1934 perustettu norjalainen jääkiekkoseura Furusetista Oslosta. Joukkue on osa Furuset Idrettsforeningenia, (FIF). Joukkue pelaa kotiottelunsa Furuset Forumilla jonka katsojakapasiteetti on 1 200. Joukkue pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla I-divisioonassa. Joukkueen päävalmentajana toimii Magnus Rahm. Seura on viimeksi pelannut Norjan pääsarjassa GET-ligaenissa kaudella 2008-09.
Katulehdet Pohjoismaissa katulehtiliike sai alkunsa tukholmalaisesta Situation Sthlmista vuonna 1995. Seuraavana vuonna perustettu tanskalainen Hus Förbi on nykyään Pohjoismaiden suurin katulehti noin 85 000 kappaleen painoksellaan. Norjassa ensimmäiseksi ehti = Norge / = Oslo vasta vuonna 2005, mutta nyt vastaavia julkaisuja on noin kymmenen. Katulehtien välille on jo syntynyt kilpailua ja ristiriitoja myyntipaikoista sekä Skandinaviassa että muualla Euroopassa, missä niitä julkaistaan yli kahdessakymmenessä maassa.
Spartakiadit Neuvostoliiton perustamisen jälkeen 1920-luvulla ei kansainvälinen työväenliike ollut vielä ottanut "porvarien" olympialaisia omakseen, eikä Neuvostoliitto ollut kansainvälisen olympialiikkeen jäsen. Siksi työläisille oli omia urheilutapahtumia, joita järjesti muun muassa Moskovassa perustettu Punainen urheiluinternationaali (PUI). Vuonna 1928 PUI järjesti ensimmäiset kansainväliset spartakiadit, kesällä Moskovassa ja talvella Oslossa. Moskovan kesäspartakiadeihin osallistui urheilijoita 650 kaikkiaan 19 maasta.
Oslon filharmoninen orkesteri Oslon filharmonisen orkesterin kotisali on Oslon konserttihalli.
Oslo Oslo on Norjan pääkaupunki ja suurin kaupunki. Se on Norjan poliittinen, taloudellinen ja kulttuurillinen keskus, vaikka valtaa on yritetty hajauttaa myös muualle maahan. Oslossa on 647 676 asukasta (2015), joista 28,5 prosenttia on ulkomaalaisia. Oslo muodostaa yksinään samannimisen läänin eli fylken. Vuonna 2013 konsulttiyritys ECA International listasi Oslon maailman kalleimmaksi kaupungiksi. Kaupungin nimi oli vuosina 1624–1877 Christiania ja vuosina 1877/1897–1924 Kristiania.
Oslon yliopisto Oslon yliopisto () on Norjan pääkaupungissa Oslossa toimiva yliopisto.
Alun perin kuningas Fredrik VI:n mukaan nimetty Oslon yliopisto avattiin 1811. Sitä ennen Kööpenhaminan yliopisto oli ollut Tanskan ja Norjan ainoa. Nykyisellä nimellään yliopisto on toiminut vuodesta 1939.
Equinor Equinor ASA (vuoteen 2018 Statoil ASA ja vuosina 2007–2009 StatoilHydro ASA) on norjalainen öljy- ja kaasuyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Stavangerissa. Se on sekä Norjan että koko Pohjoismaiden suurin yhtiö, jonka osake noteerataan Oslon sekä New Yorkin pörsseissä. Yhtiö fuusioitui 1. lokakuuta 2007 Norsk Hydron öljy- ja kaasudivisioonan kanssa, ja sen toiminnot sulautettiin osaksi tällöin perustettua StatoilHydro-yhtiötä. Yhtiö vaihtoi nimensä takaisin Statoiliksi 1. marraskuuta 2009.
Pohjoismainen filosofia Tanskan ja Norjan valtioliiton seurauksena Kööpenhamina oli myös norjalaisen akateemisen elämän keskus 1400-luvulta 1800-luvun alkupuolelle saakka. 1800-luvun alussa norjalaissyntyinen Henrik Steffens toi saksalaisen romantiikan Tanskaan, Niels Treschow puolestaan oli vuonna 1811 perustetun Kristianian yliopiston (nyk. Oslon yliopisto) ensimmäinen filosofian professori. Poul Martin Møller toi hegeliläisyyden Norjaan, ja sitä jatkoi erityisesti Marcus Jacob Monrad.
Oslo Norjan kuningassaagan mukaan Harald Ankara perusti Oslon noin vuonna 1050. Melko tuoreet arkeologiset tutkimukset ovat paljastaneet ennen vuotta 1000 peräisin olevia kristittyjen hautoja, ja niinpä Oslo juhli tuhatvuotista olemassaoloaan vuonna 2000. Osloa alettiin pitää pääkaupunkina kuningas Haakon V Maununpojan hallitsijakaudella vuosina 1299–1319. Vuonna 1387 Norjan kuningassuvun päätyttyä maa joutui heikommaksi osapuoleksi Tanskan kanssa muodostetussa unionissa, ja Oslon asema heikkeni Tanskan vallan hallintokeskukseksi.
Oslo Oslossa toimii viisilinjainen metro, joka muodostaa paikallisliikenteen rungon. Lisäksi Oslossa on kuusi raitiovaunulinjaa, lähijunia sekä busseja.
Oslon pörssi Oslon pörssi () on Oslossa sijaitseva pörssi, joka tarjoaa Norjan tärkeimpänä kauppapaikkana norjalaisten yritysten osakkeita.
Oslon keskusrautatieasema Asema sijaitsee Jernbanetorgetin vieressä Karl Johans gaten itäpäädyssä, aivan Oslon ydinkeskustassa. Sen yhteydessä on Jernbanetorgetin metroasema, jossa pysähtyvät kaikki Oslon metron viisi linjaa. Yhdessä metron, raitiovaunujen ja bussien kanssa Oslon keskusrautatieasemasta muodostuu sekä kaupungin että koko maan vilkkain liikennekeskittymä, joka palvelee päivittäin noin 150 000 käyttäjää. Asema on pääteasema useimmille Gjøvikbanenin paikallis- ja kaukojunille. Kaikki Oslon alueen paikallisjunat sekä Flytoget-lentokenttäjunat pysähtyvät asemalla, joka toimii myös joka toisen Flytoget-vuoron lähtö- ja pääteasemana.
OSEBX OSEBX (Oslo Børs Benchmark Index; Oslo Børs Hovedindeks) on norjalaisen Oslon pörssin osakeindeksi. Siihen kuuluvien noin 50–60 Oslon pörssissä noteeratun yhtiön osakkeen lista tarkistetaan kaksi kertaa vuodessa, marraskuun ja toukokuun 15. päivänä. Uusittu osakelista tulee voimaan vuosittain kesäkuun ja joulukuun alussa.
Ulkomuseo Ulkomuseot ovat skandinavialainen keksintö: Ensimmäinen ulkomuseo oli Tukholmaan perustettu Skansen, joka avattiin 1891. Seuraavien kahden vuosikymmen aikana Skandinaviassa perustettiin Kulturen Lundiin, Norsk Folkemuseum Osloon, Maihaugen Lillehammeriin, Frilandsmuseet Lyngbyhyn ja Den Gamle By Aarhusiin. Ensimmäinen Skandinavian ulkopuolelle avattu ulkomuseo oli Alankomaiden Arnhemiin vuonna 1918 avattu Alankomaiden ulkomuseo. Tämän jälkeen ulkomuseoita alkoi syntyä muuallakin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Toisen maailmansodan jälkeen ne levisivät ympäri maailmaa.
Oslon pörssi Oslon pörssin osakkeiden kehitystä kuvaava pääindeksi on noin 50–60 keskeisen osakkeen yhdessä muodostama OSEBX (Oslo Børs Benchmark Index; Oslo Børs Hovedindeks). Indeksi esiteltiin vuonna 2001. Indeksissä mukana olevien yhtiöiden lista päivitetään vuosittain kahdesti, toukokuussa ja marraskuussa.
Toinen keskeisistä Oslon pörssin indekseistä on vuonna 1986 käyttöön otettu OBX-indeksi. Tämä käsittää 25 Oslo Børsin eniten vaihdettua osaketta. Indeksiin kuuluvat osakkeet määritetään kahdesti vuodessa edeltävän kuuden kuukauden kaupankäynnin pohjalta. Enimmäisosuutta rajoitetaan kuitenkin UCITS III -säädösten mukaisesti ja ETA-alueen ulkopuolisten yritysten osakkeiden osuus voi OBX-indeksissä olla enintään 10 prosenttia. Muutokset astuvat voimaan kesäkuussa ja joulukuussa.
Smarp Smarp on vuonna 2011 perustettu suomalainen työntekijälähettilyyden alalla toimiva ohjelmistoyritys. Sen pääkonttori ja tuotekehitys sijaitsevat Helsingissä, ja muut konttorit ovat New Yorkissa, Lontoossa, Tukholmassa, Oslossa, Singaporessa ja Dubaissa. Vuonna 2015 sillä oli 40 työntekijää. Sen perustajia ovat toimitusjohtaja Roope Heinilä ja operatiivinen johtaja Mikael Lauharanta. Hallituksen puheenjohtaja on Pedro Ros (Wilmington Plc:n toimitusjohtaja, entinen TNS Gallup Globalin toimitusjohtaja).
Smarpin kansainvälistä myyntiä ja liiketoiminnan kehitystä johtaa LinkedInin Pohjoismaiden entinen johtaja, Lars Ingerslev.
KNM Oslo (F300) KNM Oslo oli Norjan laivaston Oslo-luokan fregatti. Alus oli palveluksessa vuodesta 1966 aina uppoamiseensa saakka vuonna 1994.
Oslon keskusrautatieasema Oslon keskusrautatieasema (, usein lyhennetty "Oslo S") on vuonna 1980 avattu rautatieasema Norjan pääkaupungin Oslon keskustassa ja samalla myös maan rautateiden suurin asema. Sitä palvelee päivittäin yli 1 000 yhteensä neljän eri liikennöitsijän kauko- ja lähiliikenteen junaa, ja rautatieaseman päivittäinen matkustajamäärä on noin 90 000. Aseman omistaa ja sitä ylläpitää Bane NOR Eiendom.
Irma Salo Jæger Teoksiaan Salo Jæger sai ensi kerran näytteille 1954 Oslossa. Yhteisnäyttelyihin hän on osallistunut Norjassa Oslossa järjestettävään valtion taidenäyttelyyn vuodesta 1960 lähtien ja Oslossa järjestettyyn Bølerutredning-näyttelyyn 1969. Hänen teoksiaan on ollut esillä monessa muussakin norjalaisessa yhteisnäyttelyssä kuten Moss ja Henie Onstad Kunstsenterissä 1972, Askerissa 1974, Oslossa 1975 ja Norsk Samtidskunstissa Tromssassa 1986.
Oslon filharmoninen orkesteri Oslon filharmoninen orkesteri () on Norjan pääkaupungissa Oslossa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1919. Nykyisellä nimellään orkesteri on toiminut vuodesta 1979 alkaen.
Suomen Oslon-suurlähetystö Suomen Oslon-suurlähetystö on Suomen tasavallan suurlähetystö Norjan pääkaupungissa Oslossa. Sekä suurlähetystö että suurlähettilään virka-asunto sijaitsevat Frognerin kaupunginosassa osoitteessa Thomas Heftyes gate.
Eurooppatie E6 Lähes koko Ruotsin-puoleinen osuus on moottoritietä, ja moottoritie on rakenteilla koko matkalle Malmöstä Osloon asti. Oslosta moottoritietä on Oslon lentoasemalle asti, mutta sen pohjoispuolella ei juuri lainkaan.
Irma Salo Jæger Salo Jægerin yksityisnäyttelyitä on järjestetty Norjassa Oslossa 1962, Trondheimissa 1962, Ålesundissa 1962, Bergenissä 1963, Stavangerissa 1963 sekä Oslossa 1965, 1968, 1979, 1986, 1989 ja Stavangerissa 1989 sekä Bergenin juhlaviikoilla 1989. Vuonna 1962 Oslon taiteilijayhdistyksen galleriassa esillä ollutta soolonäyttelyä pidetään hänen debyyttinään ja 1968 järjestettyä näyttelyä Oslon Kunstnernes Husissa hänen läpimurtonaan. Ulkomailla hänen yksityisnäyttelyitään on järjestetty Suomessa 1963 ja 1966 sekä Horsensissa Tanskassa 1990. Oslossa järjestettiin 2017 Salo Jægerin retrospektiivinen näyttely Henie Onstad Kunstsenter -museossa. Näyttely kattoi hänen uransa 1950-luvun figuratiivisista kissoista ja tytöistä ajan myötä pelkistyneempään abstraktiin ilmaisuun.
Nobel-palkinto Tukholman tilaisuus pidetään Tukholman konserttitalossa. Oslossa tilaisuus on pidetty vuodesta 1991 Oslon kaupungintalolla. Vuosina 1947–1990 tilaisuus järjestettiin Oslon yliopistolla ja sitä ennen Nobel-instituutissa.
Norjan iskut 2011 Utøyan saaren ampumisessa kuoli Oslon poliisin mukaan 69 ja Oslon pommi-iskussa kahdeksan. Oslossa uhreja oli sekä rakennuksessa, jossa sijaitsevat pääministerin kanslia ja oikeusministeriö, että öljy- ja energiaministeriön talossa.
Gluecifer Gluecifer on Oslossa 1994 perustettu hard rock -yhtye. Kohtalaisen pian yhtyeen perustamisen jälkeen Glueciferin jäsenet julistivat olevansa ""Kings of Rock"", rockin kuninkaat. Vuoden 1997 albumi "Ridin' the Tiger" oli menestys. Neljäs albumi "Basement Apes" julkaistiin jo suuren Sonyn leivissä ja "Automatic Thrillistä" tuli Glueciferin eniten myynyt albumi. Heinäkuussa 2005 yhtye ilmoitti hajoavansa. Marraskuussa 2017 yhtye ilmoitti palaavansa lavoille ja soittavansa Azkena Rock Festivaaleilla kesäkuussa 2018.
Norjan historia Länsi-Norjan ja Oslon seudun arkeologiset löydöt todistavat, että Norjasta oli jo 600-luvulla vilkkaat yhteydet Tanskaan sekä frankkien ja anglien maihin. 800-luvulta alkaen Skandinavian kansat alkavat liikkua pitkillä kauppa- ja ryöstöretkillä lähes koko Euroopassa. Vuonna 829 tapahtui iso ryöstö Saksin rannikolla ja vuodesta 834 alkaen nämä pohjanmiehet (normannit) tekivät kuutena peräkkäisenä vuonna suoranaisia hävitysretkiä Friisian ja Frankian rannikkoseuduille. Normannivaara kasvoi entisestään, kun he saivat perustetuksi tukikohtia Britanniaan.
Suomen lippu Eduskunta hyväksyi siniristilipun Suomen valtiolipuksi 28. toukokuuta 1918, ja senaatti vahvisti lain seuraavana päivänä. Sitä ennen muun muassa lipun väreistä oli käyty keskustelua, osa kannatti sinivalkoista ja osa punakeltaista lippua. Senaatti oli ehdottanut vuoden alussa niin sanottua leijonalippua valtiolipuksi. Siniristilipun suunnittelivat lopulta Eero Snellman ja Bruno Tuukkanen. Lipusta on käyttötarkoitukseltaan kolme eri tyyppiä: kansallislippu eli tavallinen siniristilippu, suorakaiteinen valtiolippu ja kielekkeinen valtiolippu.
Suomen lippu Suomen lipuksi säädettiin meren- (ultramariini-) sininen risti valkoisella pohjalla. Valtiolipussa ristin keskellä oli Suomen vaakuna, ja merenkulku- ja kauppalippuna käytettiin valtiolippua ilman vaakunaa. Sotalipuksi määrättiin valtiolippu kolmikielekkeisenä. Luotsi-, tulli- ja postilippujen ylimääräisestä merkistä tuli hallituksen tarkemmin määrätä.
Lipun käyttö Suomessa Siniristilippu vahvistettiin Suomen lipuksi 29. toukokuuta 1918. Lipun muoto on pohjoismainen ristilippu, ja siinä on valkoisella pohjalla merensininen risti. Lipusta on käyttötarkoitukseltaan kolme eri tyyppiä: kansallislippu eli tavallinen siniristilippu, suorakaiteinen valtiolippu ja kielekkeinen valtiolippu. Lipun ovat suunnitelleet Eero Snellman ja Bruno Tuukkanen. Suomen lipuksi harkittiin pitkään myös punakeltaista leijonalippua, mutta ajatuksesta luovuttiin sisällissodan jälkeen.
Viron lippu Saksan miehityksen aikana 1941–1944 lippu hyväksyttiin virolaisten kansallislipuksi, mutta ei Viron kansallislipuksi saati valtiolipuksi, koska Saksa ei hyväksynyt Viron itsenäisyyttä, niin kuin ei ollut hyväksynyt ensimmäisen maailmansodankaan aikana. Lipun käyttö yksityisten kansalaisten osalta oli kuitenkin käytännössä vapaata. Saksan joukkojen vetäydyttyä Tallinnasta Viron lippu liehui 21. syyskuuta 1944 vuorokauden ajan Pikk Hermannin tornissa ennen Neuvostoliiton joukkojen saapumista.
Suomen lippu Kielekkeinen valtiolippu on yhtä mittayksikköä pidempi kuin suorakaiteinen valtiolippu. Sen ulompien kenttien pituus on 6 ja kielekkeiden pituus 5 mittayksikköä. Kielekkeinen valtiolippu siis jakaantuu pystysuunnassa suhteessa 4:3:4 ja vaakasuunnassa 5:3:6:5.
Suomen lippu Edelleen se, joka oikeudettomasti käyttää tasavallan presidentin lippua tai muuta valtiolippua tai käyttää sellaista Suomen lippua, johon vastoin säännöksiä on sijoitettu lisäkuvioita, tai
Suomen lippuna pitää kaupan sellaista lippua, joka väreiltään tai mittasuhteiltaan selvästi poikkeaa lain tai sen nojalla annettujen säännösten ja määräysten mukaisesta lipusta,
on tuomittava Suomen lipusta annettujen säännösten rikkomisesta sakkoon.
Chilen lippu Chilen lippu, joka tunnetaan myös nimellä La estrella solitaria (yksinäinen tähti), on Chilen tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan lipuksi 18. lokakuuta 1811. Se koostuu neljästä osasta. Lipun vasemmassa yläkulmassa on sinisellä pohjalla valkoinen tähti. Tähti johdattaa Chilen edistykseen ja kunniaan. Se kuvaa myös tasavallan yhtenäisyyttä. Sininen kuvaa kirkasta taivasta ja Tyyntämerta. Valkoinen vaakaraita kuvaa Andien lunta. Punainen vaakaraita puolestaan kuvaa vapauden puolesta vuodatettua verta. Chilen lipun suunnitteli yhdysvaltalainen Charles Wood. Aluksi tähti oli mukana vain valtiolipussa, mutta jo 1800-luvulla se alettiin merkitä myös kansallislippuun.
Suomen lippu Lippua koskeva lainsäädäntö uudistettiin vuonna 1978. Suomen lippujen muunnelmien nimiksi määriteltiin kansallislippu ja valtiolippu, joista jälkimmäiselle määriteltiin kaksi muunnelmaa. Uudessa lippulaissa kiellettiin laissa erikseen mainittuja poikkeuksia lukuun ottamatta käyttämästä Suomen lipussa mitään lisäkuvioita. Eduskunta päätti äänin 109–29, että luotsi-, tulli- ja postiliput oli poistettava käytöstä vuoden 1980 loppuun mennessä. Myös Suomen Meri­pelastus­seura ja Suomen Ampujainliitto joutuivat siirtymä­ajan jälkeen luopumaan siihen saakka käyttämistään lipuista.
Suomen vaakuna Suomen vaakuna on myös Suomen molemmissa valtiolipuissa ja niiden johdannaisissa kuten tasavallan presidentin lipussa.
Liettuan lippu Liettuan lippu on Liettuan tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Se koostuu kolmesta vaakasuorasta, keskenään samankokoisesta palkista, joiden värit ovat ylhäältä alas keltainen, vihreä ja punainen. Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Väreistä keltainen kuvaa kypsyvää vehnää ja sen antamaa hyvinvointia. Vihreä kuvaa metsiä ja toivoa. Punainen kuvaa isänmaallisuutta. Lippu on virallisesti Liettuan kansallis-, kauppa- ja sotalippu, vuosina 1988–2004 se oli myös valtiolippu. Vuodesta 2004 Liettuan valtiolippuna on ollut historiallinen Vytautas Suuren lippu. Virallisia valtiollisia lippuja ovat lisäksi laivaston lippu ja tasavallan presidentin lippu.
Suomen lippu Kielekkeistä valtiolippua käyttävät puolustusvoimien esikunnat, joukko-osastot, laitokset ja alukset.
Suomen lippu Suorakaiteinen valtiolippu on muuten samanlainen kuin kansallislippu, mutta ristin sakaroiden leikkauskohdassa on Suomen vaakuna neliönmuotoisella pohjalla. Vaakunan punaisen pohjan ja lipun sinisen ristin välissä on ohut keltainen reunus, jonka leveys on 1/40 ristin sakaran leveydestä (eli 3/40 mittayksikköä).
Liettuan lippu Vuonna 1940 Neuvostoliitto miehitti Liettuan ja kansallisten symbolien käyttö kiellettiin rangaistuksen uhalla. Vuosina 1940–1941 ja jälleen vuodesta 1944 vuoteen 1988 Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan valtiolippuna oli Neuvostoliiton lipusta johdettu punalippu. Punalippuja oli kaksi versiota, jälkimmäinen otettiin käyttöön vuonna 1953. Saksalaismiehityksen vuosina 1941–1944 kansallislipun käyttö oli yksityishenkilöiden osalta sallittua, mutta sillä ei ollut minkäänlaista virallista asemaa. Neuvostohallinnon alkaessa murentua Liettuan lippua alettiin jälleen käyttää julkisesti. Lokakuun 7. päivänä 1988 trikolorilipulla korvattiin punalippu Gediminaksen linnan tornissa Vilnassa ja kuukautta myöhemmin, 18. marraskuuta 1988, Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan korkein neuvosto vahvisti itsenäisen Liettuan tasavallan lipun Liettuan valtiolipuksi. Lippua koskevia säädöksiä annettiin myös seuraavan vuoden aikana useampia. Nykyinen Liettuan lippua koskeva laki on vuodelta 1991. Sitä on sittemmin muutettu useampaan kertaan. Lipun värisävyjä ja kokosuhteita muutettiin 1. syyskuuta 2004. Tuolloin myös trikolorilipun sijaan valtiolipuksi vahvistettiin jälleen Vytautas Suuren lippu. Trikolorilippu on vuodesta 2004 alkaen ollut virallisesti Liettuan kansallis-, kauppa- ja sotalippu.
Viron lippu Lipusta tuli nopeasti Viron kansallismielisyyden ja kansallisen vapauden symboli. Sini-musta-valkeaa lippua käytettiin yleisesti virolaisten kansallislippuna vuoden 1905 vallankumouksen aikana ja vallankumousta seuranneina vuosina. Viron epäviralliseksi kansallislipuksi se tuli Viron itsenäisyysjulistuksen myötä 24. helmikuuta 1918 ja vahvistettiin Viron tasavallan valtiolipuksi yhdeksän kuukautta itsenäistymisen jälkeen 21. marraskuuta 1918. Ensimmäisen kerran lippu nostettiin kansallisena symbolina Pikk Hermannin torniin 12. joulukuuta 1918. Laki valtiolipusta annettiin 27. heinäkuuta 1922. Lipun täyttäessä 50 vuotta vuonna 1934 järjestettiin valtakunnallisia juhlia lipun kunniaksi..
Unkarin lippu Unkarin valtion yli tuhatvuotiseen historiaan verrattuna nyky-Unkarin kansallisväriyhdistelmän historia on suhteellisen lyhyt. Tosin punaista ja valkoista väriä käyttivät vaakunoissaan ja viireissään jo Árpád-suvun (845–1301) ja Anjou-suvun (1301–1399) hallitsijat. Ensimmäisen kerran puna-valko-vihreää väriyhdistelmää käytettiin virallisessa yhteydessä Unkarin kansallisväreinä kuitenkin vasta vuonna 1608 kuningas Matias II:n kruunajaisissa Pozsonyssa (nykyisessä Bratislavassa). Nykyaikaisena kansallislippuna Unkarin puna-valko-vihreät värit otettiin käyttöön vuosien 1848–1849 vapaussodan aikana. Trikolorilipun esikuvana oli Ranskan kansallislippu. Viralliseksi valtiolipuksi lippu vahvistettiin Unkarin viimeisten säätyvaltiopäivien 11. huhtikuuta 1848 hyväksymällä lailla. Lippu oli kuitenkin jo tuolloin yleisesti käytössä epävirallisena kansallislippuna. Honvéd ei käyttänyt trikolorilippua, vaan Unkarin nykyistä sotalippua muistuttavaa vaakunalippua. 
Vapaussodan päätyttyä tappioon Itävallan keisarikunnan hallinto kielsi Unkarin lipun käytön. Vuoden 1867 sovinnon ja Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian perustamisen myötä lipun käyttöä ei ainoastaan jälleen sallittu, vaan se vahvistettiin myös Unkarin kuningaskunnan valtiolipuksi. Käyttöön otetussa valtiolipussa oli keskellä Unkarin vaakuna ja sen molemmin puolin valkoinen enkeli. Tuolloin vahvistettu valtiolippu oli käytössä periaatteessa valtiolippuna vuoden 1956 kansannousuun saakka. Ainoastaan lipun mittasuhteet ja siinä esiintynyt vaakuna vaihtuivat kulloisenkin hallinnon mieltymysten mukaan. Vuonna 1919 enkelit poistettiin lipusta ja mittasuhteita muutettiin. Unkarin muututtua kuningaskunnasta tasavallaksi vuonna 1946 kuningaskunnan vaakuna korvattiin niin kutsutulla Kossuthin vaakunalla ja kolme vuotta myöhemmin kommunistien kaapattua vallan Rákosin vaakunalla. Imre Nagyn hallitus korvasi vuonna 1956 Rákosin vaakunan jälleen Kossuthin vaakunalla. Kansannousun aikana tunnetummaksi tuli kuitenkin reikälippu, josta oli yksinkertaisesti vain leikattua kommunistista hallintoa symboloinut Rákosin vaakuna pois. Kansannousun kukistamisen jälkeen kommunistisia tunnuksia ei enää palautettu lippuun, vaan János Kádárin hallinto vahvisti vuonna 1957 vaakunattoman trikolorilipun Unkarin valtiolipuksi. Vuonna 1990 kommunistisen vallan murruttua vaakunaton trikolorilippu vahvistettiin jälleen myös viralliseksi kansallislipuksi, jollainen se oli ollut myös vuosina 1867-1949. Unkarin kansantasavallan vuosina Unkarilla ei virallisesti ollut kansallislippua.
Suomen lippu Suomen laivanvarustajapiireissä alettiin 1850-luvulla pohtia oman kauppalipun tarvetta. Suomen ensimmäinen suuri lippukeskustelu alkoi maaliskuussa 1862, kun Oulun kaupunginlääkäri Fredrik Nylander ehdotti lehtikirjoituksessaan Suomelle kauppalippua. Saman vuoden heinäkuussa hän ehdotti Suomen valtiolipuksi punapohjaista lippua, jossa olisi keskellä Suomen jalopeura. Kauppalipuksi hän ehdotti kahdesta punaisesta ja kahdesta valkoisesta neliöstä koostuvaa lippua. Seuraavana vuonna Helsingin lehdistö aloitti keskustelun lippuasiasta, ja useita ehdotuksia tuotiin esiin. Punaista ja keltaista puolusteltiin tuttuina Suomen vaakunasta, mutta niitä myös vastustettiin samasta syystä.
Suomen lippu Valtiolipun keskellä olevan vaakunan määriteltiin olevan neliön sisällä. Aiemmin neliskulmaisen pohjan alasivulla oli ollut pieni ulkonema.
Saksan demokraattisen tasavallan lippu Saksan demokraattisen tasavallan lippu otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1949 Saksan demokraattisen tasavallan (DDR) perustamisen yhteydessä, vaikkakin Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä lippua oli käytetty epävirallisesti jo aiemmin neuvostoliittolaisten kuitenkin aluksi vastustettua heikoksi mieltämänsä Weimarin tasavallan lipun palauttamista ja asetuttuaan tukemaan keisarillisen Saksan lipun palauttamista jo sota-aikana. Saksalaiset kommunistit saivat asiassa kuitenkin tahtonsa läpi valitsemalla Weimarin tasavallan värit vuoden 1949 kansankongressissa. Niinpä vuosina 1949–1959 lippu oli samanlainen kuin Saksan liittotasavallan lippu, mutta vuonna 1959 siihen lisättiin DDR:n valtionsymbolit, vasara, harppi ja viljantähkät, jotka symboloivat työväestöä, sivistyneistöä ja maanviljelijöitä. Virallisissa yhteyksissä valtiolipun rinnalla liehui tavanomaisesti työväestöä symboloiva punainen lippu. Merellä käytettävä kauppalippu poikkesi vuosina 1959–1973 sijoittelultaan hieman valtiolipusta.
Mauritiuksen lippu Mauritiuksen lippu on virallisesti maan kansallis-, valtio- ja sotalippu. Lisäksi käytössä ovat erilliset kauppalippu ja merellä käytettävä valtiolippu, joiden esikuvina ovat olleet Ison-Britannian vastaavat liput, sekä rannikkovartioston lippu ja presidentin lippu.
Punainen lippu Ensimmäisen kerran työväenliike marssi punaisen lipun alla Helsingissä 7. kesäkuuta 1897 työväenyhdistyksen järjestämällä perinteisellä "työväen kävelyretkellä". Punaisella värillä järjestöt halusivat korostaa olevansa sosialisteja. Väri siis ilmensi työväenliikkeen itsenäistymistä ja erottumista muista.
Itsenäiseksi julistautuneen Suomen ensimmäinen valtiolippu oli pohjaväriltään punainen. Suomen sisällissodan jälkeen lippuväreistä tuli sinivalkoiset.
Jääkärilippu Jääkärilippu on kuninkaallisen Preussin jääkäripataljoona 27:n lippu ja itsenäisen Suomen ensimmäinen sotalippu. Puolustusvoimien valtakunnallisissa paraateissa jääkärilippu seuraa kunniapaikalla paraatin kärjessä marssivaa Suomen sotalippua (kielekkeinen valtiolippu).
Suomen lippu Suorakaiteista valtiolippua käyttävät Suomen lipusta annetun lain viidennen pykälän mukaan eduskunta, ministeriöt, ministeriöiden alaiset keskushallinnon virastot ja niihin verrattavat virastot ja laitokset (myös poliisin valtakunnalliset yksiköt ja poliisilaitokset), korkein oikeus, korkein hallinto-oikeus, hovioikeudet, aluehallintovirastot, elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset, Suomen ulkomailla olevat diplomaattiset tai niihin rinnastettavat edustustot ja lähetettyjen konsulien johtamat konsuliedustustot, Suomen Pankki, Kansaneläkelaitos, Suomen Akatemia, julkisoikeudelliset yliopistot, Rajavartiolaitos sekä valtion alukset.