mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Searching for Sugar Man Searching for Sugar Man on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut ruotsalaisen Malik Bendjelloulin ohjaama dokumenttielokuva. Se kertoo 1970-luvulla uransa aloittaneesta, unohduksiin jääneestä folkmuusikosta Sixto Rodriguezistä. Elokuvassa kaksi eteläafrikkalaista miestä yrittävät jäljittää idoliaan. Elokuva sai Parhaan dokumentin Oscar-palkinnon vuoden 2013 Oscar-gaalassa.
Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3 Taistelun jälkeen Marko kertoo Peterille tapahtumat siltä illalta, jolloin Ben Parker kuoli. Marko oli mukana painitapahtuman ryöstössä saadakseen rahaa sairaan tyttärensä pelastamiseen. Hän halusi Beniltä vain tämän auton, mutta ei aikonut tappaa ketään. Benin kuolema oli siitä asti vaivannut häntä. Peter sanoo antavansa Markolle anteeksi ja tämä haihtuu hiekkana ilmaan. Harry antaa Peterille anteeksi ennen kuin kuolee Mary Janen ja Peterin käsivarsille. Myöhemmin Harryn hautajaisten jälkeen, Mary Jane ja Peter alkavat lämmittää suhdettaan toisiinsa, kun Peter saapuu yöklubille tapaamaan Mary Janea.
"Spider-Man 3":n ensimmäinen kuva julkistettiin marraskuussa 2005 ennen elokuvan kuvausten alkamista. Kuvassa esiintyi Flint Marko (Hiekkamies). Varsinainen markkinointi aloitettiin kuvausten alkuhetkillä mustapukuisen Hämähäkkimiehen kuvan julkistamisella. Ensimmäinen teaser-traileri julkaistiin 27. kesäkuuta 2006 "Superman Returns" -elokuvan edessä.
Dead Man Down "Dead Man Down" sai maailmanensi-iltansa Malesiassa 7. maaliskuuta 2013. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 8. maaliskuuta 2013 ja oli tuotantoyhtiönäkin toimineen FilmDistrictin teatterilevittämä. Elokuva tuotti avausviikonloppunaan Yhdysvalloissa 5,3 miljoonaa dollaria 2 188 elokuvateatterissa. Se tuotti kuusiviikkoisen teatterikierroksensa aikana Yhdysvalloissa yhteensä 10,9 miljoonaa dollaria. Maailmanlaajuisesti "Dead Man Down" tuotti lähes 20 miljoonan dollarin lipputulot.
Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Marvel Comicsin sarjakuvahahmoon Hämähäkkimies perustuva animaatioelokuva. Se sai ensi-iltansa 14. joulukuuta 2018.
Young Man of Manhattan Young Man of Manhattan on Monta Bellin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen romanttinen musikaalikomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1930. Musikaalikomedian pääosissa ovat Claudette Colbert ja Norman Foster. Sivurooleissa ovat muun muassa Ginger Rogers ja Charles Ruggles. "Young Man of Manhattan" kertoo vaimosta ja miehestä, joiden välejä vahingoittaa kateus. Aviomies tulee kateelliseksi, kun hänen vaimonsa tienaa enemmän rahaa ja hänestä tulee kuuluisampi kuin miehestä itsestään. "Young Man of Manhattan" on Colbertin varhaisimpia elokuvarooleja ja Rogersin ensimmäinen pitkä elokuva. Paramount Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja levittäjänä.
Luettelo Marvel Cinematic Universen elokuvista "Ant-Man and the Wasp" julkistettiin lokakuussa 2015. Peyton Reed vahvisti marraskuussa 2015 palaavansa ohjaajaksi, ja vahvisti myös Ruddin ja Lillyn paluut Scott Langin / Muurahaismiehen sekä Hope van Dynen / Ampiaisen rooleihin. Joulukuussa 2015 Andrew Barrerin, Gabriel Ferrarin ja Ruddin paljastettiin palaavan käsikirjoittajiksi. Helmikuussa 2017, Michael Douglas vahvisti palaavansa Hank Pymin rooliin. Kuvaukset alkoivat Atlantassa elokuussa 2017 ja lisäkuvaukset sijoittuivat San Fransiscoon. Kuvaukset päättyivät marraskuussa 2017. Stephen Broussard toimi myös elokuvan tuottajan Feigen kanssa. "Ant-Man and the Wasp" julkaistiin maailmanlaajuisesti Hollywoodissa 25. kesäkuuta 2018. Elokuvan suunniteltu ensi-ilta on 6. heinäkuuta 2018.
Young Man of Manhattan "Young Man of Manhattan" perustuu Katharine Brushin samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Robert Presnell, Sr. ja Daniel Reed laativat käsikirjoituksen. Elokuva kuvattiin New Yorkissa. "Young Man of Manhattan" sai ensi-iltansa kotimaassaan New Yorkissa 19. huhtikuuta vuonna 1930, ja maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 17. toukokuuta 1930. Rogersin repliikistä "Cigarette me, big boy." tuli suosittu lausahdus amerikkalaisessa puheessa. Rogers laulaa elokuvassa laulun "I’ve Got ’It’ But 'It’ Don’t Do Me No Good".
Man of Steel "Man of Steelin" suosio sai Warner Brothersin alkamaan toteuttaa DC Comicsin muilla hahmoilla varustettua elokuvauniversumina. Heinäkuussa 2013 Snyder ilmoitti San Diego Comic-Con International -tapahtumassa, että "Man of Steelin" jatko-osassa Teräsmies ja Batman kohtaisivat toisena ensi kertaa näytellyssä elokuvassa. Cavill, Adams, Lane ja Fishburne palaavat rooleihinsa. Snyder ilmoitti elokuvan ottavan inspiraatiota sarjakuvasta "". Elokuussa 2013 Ben Affleckin ilmoitettiin tulevan näyttelemään Batmania, ja joulukuussa 2013 Gal Gadotin kerrottiin näyttelevän Ihmenaista. Myöhemmin saman kuun aikana "Argon" käsikirjoittaja Chris Terrio palkattiin tekemään uusi käsikirjoitus, kun Goyer oli sitoutunut muihin projekteihin. Toukokuussa 2014 elokuvan viralliseksi nimeksi paljastettiin "". Vaikka elokuvan oli alun perin tarkoitus olla "Man of Steelin" jatko-osa, se kehittyi lopulta erilliseksi elokuvaksi. Alun perin jatko-osan ensi-iltapäiväksi ilmoitettiin 17. heinäkuuta 2015, mutta tammikuussa 2014 ensi-illan ilmoitettiin viivästyvän toukokuun 6. päivään 2016. Myöhemmin ajankohtaa aikaistettiin runsaalla kuukaudella, ja näillä näkymin "Batman v Superman: Dawn of Justicen" ensi-ilta on 25. maaliskuuta 2016. Snyder myöhemmin ilmoitti, että hän "tavallaan kuvailisi "Batman v Supermanin" olevan "Man of Steel 2"", mutta lisäksi Teräsmiehelle ollut kehitteillä toista sooloelokuvaa. Lokakuussa 2014 kuitenkin ilmoitettiin, että "Man of Steelille" pyrittiin julkaisemaan virallinen jatko-osa vuosien 2016 ja 2020 välillä. Elokuussa 2016, The Wrap raportoi studion julkistaneen "Man of Steel" -jatko-osan olevan kehityksessä studion tärkeimpänä projektina ja että tavoite saada hahmosta yleisön toiveen mukainen aivan yhtä tärkeä yksityiskohta.
Spider-Man – hämähäkkimies Elokuvan kuvaukset käynnistyivät 1. tammikuuta ja päättyivät 30. kesäkuuta 2001. Vaikka elokuva sijoittuukin tapahtumiltaan New York Cityyn, joitain elokuvan kohtauksia kuvattiin myös Los Angelesissa ja San Franciscossa. Elokuva sai ensi-iltansa 3. toukokuuta 2002 ja siitä muodostui taloudellisesti huikean menestyksekäs tuotos.
Ryhmä-X Ensimmäinen Ryhmä-X:stä tehty elokuva elokuva, "X-Men", sai ensi-iltansa vuonna 2000 ja oli erittäin suosittu. Jatko-osa "X-Men 2" sai ensi-iltansa vuonna 2003 ja jatkoi suosiota. Kolmas elokuva, "" sai ensi-iltansa vuonna 2006. Vuonna 2009 ensi-iltansa sai sarjan neljäs elokuva "", joka kertoo ajasta ennen kolmea elokuvaa. Elokuvassa keskitytään Wolverinen elämänvaiheisiin, mutta se myös vastaa moniin aiempien elokuvan asettamiin kysymyksiin. Vuonna 2011 ensi-iltansa saanut "" kertoo Professori Xavierin nuoruudesta ja tämän ystävyydestä Magnetoon, mutanttiakatemian perustamisesta ja ajasta, jolloin mutantit paljastavat itsensä maailmalle.
The Wicker Man (vuoden 2006 elokuva) The Wicker Man on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Neil LaBute. Elokuva on uudelleenfilmatisointi vuoden 1973 elokuvasta "Uhrijuhla".
Ruohonleikkaaja Ruohonleikkaaja ("The Lawnmower Man") on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Brett Leonardin ohjaama science fiction -elokuva. Elokuvaa kaupattiin aluksi nimellä ”Stephen Kingin Ruohonleikkaaja”. Elokuvalla ei kuitenkaan ole mitään yhteistä Kingin novellin kanssa, ja siitä suivaantuneena King haastoi tekijät oikeuteen ja sai nimensä pois krediittitiedoista.
The Mountain Eagle Elokuvaa ei ole tiettävästi esitetty koskaan sen ensi-iltakierroksen jälkeen. Jopa sen ensi-illasta ei ole täyttä selvyyttä. Varmuudella tiedetään vain, että se sai ensi-illan Saksassa "Der Bergadler" -nimellä. Tiedot kaupallisesta levityksestä Britanniassa ovat kuitenkin epävarmoja. Elokuvatutkija Jenny Hammerton on esittänyt, elokuva levittäjä olisi saattanut hyllyttää elokuvan, jotta Hitchcockin vastahankittu hyvä maine "Vuokralaisen" ohjaajana ei vahingoittuisi. Hitchcockin elämäkertoja Donald Spoto (1983) antaa puolestaan ymmärtää, että Hitchcockilla itsellään olisi ollut jotakin tekemistä elokuvan katoamisen kanssa.
Ensi-ilta (elokuva) Yhdysvaltalaiset elokuvakriitikot lyttäsivät "Ensi-illan" sen ilmestyessä. Kun elokuva sai ensi-iltansa New Yorkissa, elokuvaa ei huomioitu ollenkaan sanoma- tai aikakauslehdissä. "Ensi-ilta" sai paremman vastaanoton Euroopassa. Vaikka elokuva saikin heikon vastaanoton, se sai muun muassa kaksi Golden Globe -ehdokkuutta. "Ensi-ilta" kilpaili helmikuussa 1978 Berliinin elokuvajuhlilla, jossa elokuva voitti Otto Dibelius -elokuvapalkinnon ja parhaan naisnäyttelijän Hopeisen karhun. Berliinin elokuvajuhlilla Cassavetes oli ehdolla Kultaisen karhun saajaksi. Elokuvan maine on parantunut paljon ilmestymisensä jälkeen. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan nykyajan elokuvakriitikoiden arvosteluista 95 prosenttia on myönteistä perustuen 22:een arvosteluun. Cassavetes sanoi televisiohaastattelussa vuonna 1978, että piti "Ensi-iltaa" parhaimpana elokuvanaan. "Ensi-ilta" julkaistiin ensi kerran DVD:nä Yhdysvaltain markkinoille vuonna 1998.
Antaa palaa! "Antaa palaa!" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 18. elokuuta vuonna 1989. Elokuva tuotti avausviikonloppunsa aikana 1 925 049 dollaria 1 191 teatterissa. Elokuva tuotti yhteensä Yhdysvalloissa 4 973 285 dollaria. Elokuvan levittäjänä toimi Paramount Pictures.
Thor (elokuva) Elokuva sai ensiesityksensä Sydneyssä 21. huhtikuuta 2011. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 4. toukokuuta 2011 ja Yhdysvalloissa 6. toukokuuta 2011. Elokuva julkaistiin myös 3D-versiona. Jatko-osa, "", sai ensi-iltansa 8. lokakuuta 2013 ja kolmas elokuva, "", sai ensi-iltansa 3. marraskuuta 2017.
Pinocchio (vuoden 1940 elokuva) Pinocchio (joskus myös "Pinokkio") on vuonna 1940 ensi-iltansa saanut The Walt Disney Companyn kokopitkä animaatio. Elokuva perustuu Carlo Collodin saturomaanin Pinokkio-hahmoon. Elokuva mukailee Italiaan sijoittuvaa tarinaa yksinäisestä puusepästä, joka veistää puunuken. Puunukke herää hyvän haltiattaren ansiosta eloon, ja puuseppä antaa sille nimen Pinocchio. Elokuva sai ensi-iltansa 7. helmikuuta 1940, kolme vuotta "Lumikin ja seitsemän kääpiön" jälkeen.
Hämähäkkimies elokuvissa Kesäkuussa 2013, Sony Pictures ilmoitti seuraavien kahden "The Amazing Spider-Man" -elokuvan ensi-illat. Kolmannen elokuvan suunniteltu ensi-ilta oli 10. kesäkuuta 2016 ja neljännen 4. toukokuuta 2018. Paul Giamatti vahvisti Rhinon palaavan kolmanteen elokuvaan. Andrew Garfield sanoi sopimuksensa koskevan komea elokuvaa ja oli epävarma neljännessä näyttelemeisestä. Helmikuussa 2014 Sony ilmoitti Webb palaavan ohjaamaan kolmannen "The Amazing Spider-Man" -elokuvan. Maaliskuussa 2014, Webb sanoi, ettei ohjaisi neljättä elokuvaa, mutta haluaisi olla mukana siinä konsulttina. 11. heinäkuuta 2014, Orci kertoi IGN:lle, ettei osallistu kolmannen elokuvan kirjoittamiseen kolmannen "Star Trek" -elokuvan vuoksi. Kurtzman paljasti haastattelussa kolmannen elokuvan tuotannon yhä jatkuvan ja kertoi myös mahdollisuudesta Musta Kissa -elokuvalle. 23. heinäkuuta 2014, Sony Pictures ilmoitti "The Amazing Spider-Man 3:n" viivästyvän vuoteen 2018. Marvel Studiosin ilmoitettua uudesta sarjasta helmikuussa 2015, "The Amazing Spider-Man 2:n" jatko-osat peruttiin.
Möröt vastaan muukalaiset Möröt vastaan muukalaiset () on yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. maaliskuuta 2009. Elokuvan oli alun perin tarkoitus saada ensi-iltansa toukokuussa 2009, mutta sitä siirretiin aiempaan. Suomenkielisen version pääosissa ääninäyttelevät Stan Saanila, Laura Birn, Jukka Rasila, Jorma Uotinen, Antti Pääkkönen, Carl-Kristian Rundman ja Pasi Ruohonen.
Pekka Parikka Vuonna 1989 tuli ensi-iltaan Parikan ohjaama "Talvisota", joka niin ikään pohjautui Antti Tuurin samannimiseen romaaniin vuodelta 1984. Elokuva sai ensi-iltansa 30. marraskuuta, päivänä, jolloin talvisodassa Helsinkiä ensimmäistä kertaa pommitettiin. Elokuvan oli ensin tarkoitus päästä laajaan levitykseen myös Yhdysvaltoihin. Levityksen suhteen kuitenkin epäonnistuttiin, vaikkakin elokuva sai Euroopassa huomiota voittaen muun muassa ranskalaisen elokuvapalkinnon (Taneli Mäkelän parhaan miesnäyttelijän palkinto Rouenin 3. pohjoismaisilla elokuvafestivaaleilla 1990). Elokuva keräsi noin 650 000 katsojaa. "Talvisota" palkittiin kotimaassa kuudella Jussi-palkinnolla.
Antti Heikki Pesonen Pesosen ensimmäinen pitkä elokuva "Päin seinää" sai ensi-iltansa 26. joulukuuta 2014. Pesonen palkittiin elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Jussilla.
Uhkapelimerkki Kirjaan perustuva elokuva "Vares – Uhkapelimerkki" sai ensi-iltansa vuonna 2012. Lauri Törhösen ohjaamassa elokuvassa Jussi Vareksen roolin esittää Antti Reini.
Antti-Jussi Annila Annilan ohjaama elokuva "Ikitie" sai ensi-iltansa 15. syyskuuta 2017. Elokuva perustuu Antti Tuurin romaaniin, sen tuottaja oli Ilkka Matila, ja pääosassa on Tommi Korpela. Elokuva oli osa Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmaa. "Ikitielle" myönnettiin vuonna 2018 Anjalankosken elokuvapalkinto sekä parhaan elokuvan Jussi-palkinto, ja Annilalle myönnettiin elokuvasta parhaan ohjauksen Jussi-palkinto.
Karhusaari (elokuva) "Karhusaari" sai ensi-iltansa Etelä-Afrikassa 5. joulukuuta 1979. Kotimaassaan Iso-Britanniassa elokuva ilmestyi teattereihin 27. joulukuuta 1979. Kanadassa elokuva sai ensi-iltansa seuraavana vuonna 6. kesäkuuta. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 21. joulukuuta 1979.
The Amazing Spider-Man (vuoden 2012 elokuva) Elokuvan avauspäivänä tiistaina se ylitti "Transformersin" asettaman ennätyksen (27,9 miljoonaa dollaria) tuottamalla 35 miljoonaa dollaria. "The Amazing Spiderman" teki näin Yhdysvaltojen historian tuottoisimman tiistai-avauksen. Kolmipäiväisenä viikonloppuna supersankarielokuva tuotti 62 miljoonaa dollaria, joten tiistaina ensi-iltansa saanut elokuva sai näin ollen kuuden päivän aikana kasaan Yhdysvalloissa yhteensä hieman alle 140 miljoonaa dollaria. Elokuvan kuusipäiväinen tuotto oli kuitenkin vähemmän kuin elokuvilla "Transformers" ja "Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2", jotka tuottivat kunnioitettavat 155,4 miljoonaa ja 180 miljoonaa dollaria. Vaikka elokuva jää edeltäjiinsä verrattuna, Sony kertoo, että kun ottaa huomioon elokuvan käynnistävän trilogian alusta, elokuva on menestys kaikilla mittareilla. Esimerkiksi elokuvien "Batman Begins" (79,5 miljoonaa) ja "" (66,5 miljoonaa) kuusipäiväinen tuotto on huomattavasti vähemmän kuin elokuvan "The Amazing Spider-Man".
Aimee Mann Vuonna 1999 ensi-iltansa saaneen "Magnolia"-elokuvan soundtrackilla on mukana kahdeksan Mannin kappaletta, muiden muassa ”Save Me”.
Ali (elokuva) Ali on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Michael Mann. Elokuva kertoo nyrkkeilijä Muhammad Alin elämäntarinan ja pääosassa Alia näyttelee Will Smith. Elokuva sai kaksi Oscar-ehdokkuutta (Paras miespääosa: Will Smith, Paras miessivuosa: Jon Voight) ja tuotti maailmanlaajuisesti yli 87 miljoonaa dollaria ollen floppi verrattuna 107 miljoonan dollarin budjettiin.
Kuolema Venetsiassa (ooppera) Britten oli pohtinut pienoisromaanin säveltämistä vuosien ajan, ja hän aloitti työnsä syyskuussa 1970 lähestymällä Piperiä ja kirjailijan poikaa Golo Mannia. Johtuen Warner Brothers -yhtiön ja Thomas Mannin kuolinpesän välisestä sopimuksesta koskien Luchino Viscontin samannimistä elokuvaa, joka sai ensi-iltansa vuonna 1971, Britteniä neuvottiin olemaan katsomatta sitä. Oopperan ensiesityksen ohjaajan Colin Grahamin mukaan jotkut elokuvan nähneet Brittenin kollegat pitivät Tadzion ja Aschenbachin suhdetta elokuvassa "liian sentimentaalisena ja riettaana". Tämä vaikutti ratkaisuun, jossa Tadzion sekä tämän perheen ja ystävien osia esittivät tanssijat.
Tsavon ihmissyöjäleijonat Tsavon leijonista on julkaistu useita kirjoja, muun muassa niiden ampuja Pattersson julkaisi itse kirjan "The Man-eaters of Tsavo" (1907). Löyhästi tapahtumiin perustuva elokuva "Yön metsästäjät" sai ensi-iltansa vuonna 1996.
Ip Man (elokuva) Elokuva sai alkunsa vuonna 1998, kun Jefrey Lau ja Corey Yuen keskustelivat ideasta tehdä elokuva Bruce Leen opettajasta. Suunnitellun elokuvan tuottamisesta vastannut studio kuitenkin lopetti toimintansa eivätkä suunnitelmat edenneet pidemmälle. Tuottaja Raymond Wong päätti toteuttaa oman version elokuvasta ja lähetti ryhmän Foshaniin tutkimaan Ipin elämän vaiheita. Elokuva kuvattiin Shanghaissa ja se sai ensi-iltansa Pekingissä 10. joulukuuta 2008. Elokuva tuotti yli 21 miljoonaa dollaria huolimatta siitä, ettei se päässyt levitykseen Pohjois-Amerikassa eikä suuressa osassa Eurooppaa.
Roy Bean – piru mieheksi "Roy Bean – piru mieheksi" sai ensi-iltansa 15. joulukuuta 1972 Espanjassa. Elokuva sai kotimaan ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. joulukuuta 1972 New Yorkissa. Los Angelesin ensi-ilta oli 22. joulukuuta 1972. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 2. helmikuuta 1973. National General Pictures vastasi elokuvan levityksestä Yhdysvalloissa vuonna 1972.
Thomas Haden Church Haden Church teki paluun 2003 elokuvassa "Sideways", joka sai ensi-iltansa seuraavana vuonna. Hän oli ehdolla elokuvasta sivuosa-Oscarin saajaksi. Vuonna 2006 hän esiintyi minisarjassa "Broken Trail" ja sai seuraavana vuonna roolisuorituksestaan parhaan sivuosan Emmy-palkinnon. Viime vuosien tunnetuin roolisuoritus hänellä on ollut Hiekkamiehenä Sam Raimin vuoden 2007 elokuvassa "Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3". Vuonna 2009 Haden Church näytteli Eddie Murphyn kanssa pääosia elokuvassa "Imagine That". Samana vuonna hänellä oli pääosa myös elokuvassa "Don McKay".
Evangeline Lilly "Lostin" kuvausten päätyttyä Lilly suunnitteli lopettavansa näyttelemisen keskittyäkseen uraansa hyväntekeväisyydessä, mutta ei kuitenkaan sulkenut pois mahdollisuutta palata televisioon tulevaisuudessa. Hän esiintyi vuonna 2011 Hugh Jackmanin rinnalla elokuvassa "Real Steel" ja vuosina 2013–2014 Peter Jacksonin ohjaaman "Hobitti"-elokuvatrilogian jälkimmäisissä osissa Tauriel-haltiana. Hän näytteli Hope van Dynea kesällä 2015 ensi-iltansa saaneessa Marvel Studiosin elokuvassa "Ant-Man".
Rakkauden apostoli "Rakkauden apostoli" sai ensi-iltansa Yhdysvaltain New Yorkissa 11. lokakuuta 1981, jolloin elokuvan levittäjänä oli Filmways Pictures. Kotimaan ensi-iltansa elokuva sai Ison-Britannian Lontoossa 18. helmikuuta 1982, jolloin elokuvan levittäjänä oli Enterprise Pictures. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 23. huhtikuuta 1982.
Demolition Man Demolition Man on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Marco Brambilla, ja pääosissa ovat Sylvester Stallone ja Wesley Snipes.
Yes Man Yes Man on Peyton Reedin ohjaama ja Jim Carreyn tähdittämä yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 19. joulukuuta 2008.
The Gambler Elokuva sai ensi-iltansa American Film Instituten elokuvajuhlien aikana Los Angelesin Dolby Theatressa 10. marraskuuta 2014. Elokuva sai maanlaajuisen teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. joulukuuta 2014. Paramount Pictures alun perin asetti elokuvan ensi-illaksi 19. joulukuuta, mutta elokuvayhtiö ilmoitti 5. joulukuuta elokuvan ensi-illan siirtyvän joulukuun 25. päivään. Suomessa "The Gambler" saa ensi-iltansa vuoden 2015 aikana.
Jackass: Number Two Jackass: Number Two on 22. syyskuuta 2006 ensi-iltansa saanut jatko-osa vuonna 2002 julkaistulle komediaelokuvalle . Alkuperäisestä Jackass-porukasta mukana ovat lähes kaikki, Johnny Knoxville, Bam Margera, Ryan Dunn, Chris Pontius, Steve-O, Dave England, Ehren McGhehey, Preston Lacy ja Jason "Wee-Man" Acuña. Ainoastaan Chris Raab ei ole mukana. Elokuvan kuvaukset aloitettiin tammikuussa 2006 ja se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. syyskuuta 2006. Ensimmäisenä viikonloppunaan elokuva tuotti 29 miljoonaa dollaria ja vei ykkössijan Yhdysvaltojen Box Office -listalla. Elokuvan jälkeen julkaistiin "Jackass 2.5", jossa on ylijäämämateriaalia Number Twon kuvauksista.
Red caps Red Caps:stä on myös tehty Antti Haikalan ohjaama ja Mikael Wahlforssin tuottama elokuva "Maaginen kristalli". Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 18.11.2011. Elokuvassa Red Caps partio ja Basilin joukkio metsästävät kristallia.
Takapihan sankarit "Takapihan sankarit" sai ensi-iltansa Oulun kansainvälisen lasten- ja nuortenelokuvien festivaalin ohjelmistossa marraskuussa 1992 ja teatteriensi-iltansa Helsingin K13:ssa joulukuussa. Televisiossa se ensiesitettiin seuraavan vuoden helmikuussa Yle TV1 -kanavalla. Elokuvan ensi-ilta-arvioissa harmiteltiin, ettei episodimainen rakenne aivan tahdo pysyä esikoiselokuvaansa ohjaavan Pohjolan käsissä. Myös lapsinäyttelijöiden henkilöohjaus jätti monen mielestä toivomisen varaa. Katso-lehden Antti Lindqvist ja Helsingin Sanomien Petri Kemppinen mainitsivat parhaina näyttelijäsuorituksina Antti Rimmisen ja Mikko Reitalan roolityöt.
Dropout – hylätyt Alun perin Carlo Ponti suostui tuottamaan elokuvan, mutta Pontin vetäydyttyä Brass, Nero ja Redgrave päättivät rahastaa elokuvan itse. "Dropout – hylätyt" -elokuva kuvattiin Lontoossa kesällä 1970. "Dropout – hylätyt" sai ensi-iltansa Ranskassa 18. joulukuuta 1970. Elokuva sai Italian ensi-iltansa 22. helmikuuta 1971. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 28. syyskuuta 1973. Medusa Distribuzione vastasi elokuvan teatterilevityksestä Italiassa.
55 päivää Pekingissä "55 päivää Pekingissä" sai ensi-iltansa 6. toukokuuta vuonna 1963 Isossa-Britanniassa. Elokuva sai kotimaassaan ensi-iltansa 29. toukokuuta 1963 New Yorkissa. Suomessa elokuva sai ensi-illan samana vuonna 27. joulukuuta. Elokuvan Yhdysvaltain teatterilevityksestä vastasi Allied Artists Pictures. Suomessa elokuvan teatterilevityksestä vastasi Parvisfilmi Oy.
Next (elokuva) Next on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Lee Tamahorin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Nicolas Cage, Julianne Moore ja Jessica Biel. Suomessa ensi-ilta oli 27. huhtikuuta 2007. Next perustuu löyhästi Philip K. Dickin kirjoittamaan novelliin "The Golden Man".
Vares – Uhkapelimerkki Vares – Uhkapelimerkki on 16. maaliskuuta 2012 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka ohjasi Lauri Törhönen. Elokuvan pääosassa nähdään Antti Reini. Elokuva sai murska-arvostelut. Esko Rautakorpi Ylestä hämmästelee elokuvan epäloogisuutta ja muutenkin kehnosti toteutettua kokonaisuutta.
Luettelo Marvel Cinematic Universen elokuvista Heti "Iron Manin" menestyksekkään julkaisun myötä toukokuussa 2008, Marvel Studios julkisti kehittävänsä sille jatko-osan "Iron Man 2". Favreau palasi ohjaajaksi and Justin Theroux palkattiin käsikirjoittajamaan alkuperäinen Favreaun ja Downeyn ideoima tarina. Lokakuussa 2008, Downey allekirjoitti neljän elokuvan sopimuksen, johon retroaktiivisesti kuului ensimmäinen elokuva, jatkaakseen roolissaan niissä ja Don Cheadle palkattiin korvaamaan Terrence Howard James Rhodesin roolissa. Jackson allekirjoitti sopimuksen Nick Furyn roolin jatkamisesta "Iron Manin" lopputekstien jälkeisestä kohtauksesta yhdeksän elokuvan kestoiseksi, ja Scarlett Johansson valittiin näyttelemään Mustaa Leskeä, osaksi monen elokuvan kestoista sopimusta. Kuvaukset alkoivat 6. huhtikuuta 2009, Pasadena Masonic Templessa Pasadenassa. Suurin osa kuvauksista sijoittui Raleigh Studiosin tiloihin Manhattan Beachille. Muihin kuvauspaikkoihin kuuluivat Edwards Air Force Base, Monaco, ja Sepulvedan pato. "Iron Man 2" sai ensiesityksenä Los Angelesin El Capitan Theatressa 26. huhtikuuta 2010, ja sai ensi-iltansa muualla päin maailmaa 28. huhtikuuta alkaen ja Pohjois-Amerikassa 7. toukokuuta.
Mielensäpahoittaja (elokuva) Mielensäpahoittaja on Dome Karukosken ohjaama komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 5. syyskuuta 2014. Elokuva perustuu Tuomas Kyrön samannimiseen romaaniin. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Tuomas Kyrö ja Dome Karukoski. Elokuvan pääosissa ovat Antti Litja, Petra Frey, Mari Perankoski ja Iikka Forss.
Labyrintti (vuoden 2014 elokuva) "Labyrintti" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2014 ja Suomessa 24. lokakuuta 2014. Elokuvan jatko-osa "Labyrintti – Aavikkokokeet" sai ensi-iltansa syksyllä 2015. Elokuvasarjan kolmas osa sai ensi-iltansa tammikuussa 2018.
Ensi-ilta (elokuva) Nuori nainen kuolee onnettomuudessa yritettyään mennä tapaamaan suosikkinäyttelijäänsä Myrtle Gordonia tämän näytelmän esityksen jälkeen. Myrtle alkaa tuntea syyllisyyttä ihailijansa kuolemasta, mikä syöksee hänet emotionaaliseen kriisiin. Henkinen taakka syö Myrtleä, jonka näyttelijäntyö alkaa kärsiä.
Kuten edellisienkin elokuviensa kanssa, Cassavetes joutui taistelemaan saadakseen "Ensi-illan" Yhdysvaltain teatterilevitykseen. "Ensi-ilta" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa Kalifornian Los Angelesin Fox Wilshire Theaterissa 22. joulukuuta 1977. Kun elokuvan esittäminen Los Angelesissa lopetettiin helmikuussa, elokuvaa esitettiin maaliskuussa 1978 New Yorkissa. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 26. tammikuuta vuonna 1979. "Ensi-ilta" osoittautui kaikesta huolimatta kaupalliseksi flopiksi. Kaksi vuotta Cassavetesin kuoleman jälkeen 1991 "Ensi-iltaa" esitettiin uudelleen Yhdysvalloissa, ja elokuva oli kilpailijaehdokkaana Cannesin elokuvajuhliin vuonna 1992. "Ensi-ilta" on kiertänyt lisäksi monia elokuvajuhlia ilmestymisensä jälkeen.
Hollow Man – mies ilman varjoa Hollow Man – mies ilman varjoa on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut tieteis- ja kauhuelokuva. Sen pääosia näyttelevät Kevin Bacon, Elisabeth Shue sekä Josh Brolin. Elokuvan on ohjannut Paul Verhoeven ja sen idea perustuu H. G. Wellsin kirjaan "Näkymätön mies". Elokuvan jatko-osa on vuonna 2006 julkaistu "Hollow Man 2".
Storia di Piera "Storia di Piera" sai ensi-iltansa Italiassa 2. helmikuuta 1983. Ranskassa elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 13. toukokuuta 1983 ja teatteriensi-iltansa 18. toukokuuta 1983. Elokuvan Länsi-Saksan ensi-ilta oli 27. toukokuuta 1983. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 491 066 katsojaa.
Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 on yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka pohjautuu Stan Leen ja Steve Ditkon luomaan sarjakuvahahmoon ja supersankariin Hämähäkkimieheen. Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 30. heinäkuuta 2004. Elokuva on jatko-osa toimintaelokuvalle "Spider-Man – hämähäkkimies". Sen ohjasi Sam Raimi ja sen pääosissa esiintyvät Tobey Maguire, Kirsten Dunst, Alfred Molina, James Franco ja Rosemary Harris. Elokuva on "Hämähäkkimies"-trilogian toinen osa.
Kandidaatti (vuoden 2000 elokuva) "Kandidaatti" sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla Kanadassa 10. syyskuuta 2000. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa Bostonin elokuvajuhlilla syyskuussa 2000, jonka jälkeen se sai maanlaajuisen teatteriensi-iltansa 13. lokakuuta 2000. Elokuvan muiden kotimaiden, Ison-Britannian, Ranskan ja Saksan, ensi-illat olivat 20. huhtikuuta 2001, 2. toukokuuta 2001 ja 27. kesäkuuta 2002. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan myöhemmin videolle vuonna 2001 ja DVD:lle 2002. DreamWorks Pictures vastasi elokuvan levityksestä Yhdysvalloissa.
Näkymätön mies (elokuva) Näkymätön mies ("Invisible man") on vuonna 1933 ensi-iltansa saanut James Whalen ohjaama elokuva.
Think Like a Man Think Like a Man on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Tim Story. Se julkaistiin 20. huhtikuuta 2012. Elokuva perustuu Steve Harveyn elämänhallintaoppaaseen "Act Like a Lady, Think Like a Man".
Elokuva on saanut vaihtelevia arvioita. "Rotten Tomatoes" -verkkosivustolla 51 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,5/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 78 arviointiin. "Metacritic" keräsi elokuvalle 51/100 perustuen 30 arviointiin.
Nainen pimeässä "Nainen pimeässä" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 9. helmikuuta vuonna 1944 Hollywoodissa. Elokuva sai maanlaajuisen ensi-iltansa seuraavana päivänä 10. helmikuuta, ja New Yorkin teatteriensi-ilta oli 22. helmikuuta. Suomessa "Nainen pimeässä" sai ensi-iltansa 19. heinäkuuta vuonna 1946. Paramount Pictures toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa.
Mayerling (elokuva) "Mayerling" sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa 22. lokakuuta vuonna 1968 Lontoossa. Toisen valmistusmaan, Ranskan, ensi-ilta oli 19. joulukuuta 1968. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 28. helmikuuta vuonna 1969. "Mayerling" sai ilmestyessään hyvän vastaanoton niin yleisöltä kuin kriitikoiltakin. Vaikka elokuva ei ole täysin historiallisuuden kannalta virheetön, se sai hyvän vastaanoton – erityisesti sen ylellisten lavasteiden ja pukujen ansiosta. Vuonna 1970 "Mayerling" sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta englanninkielisestä ulkomaalaisesta elokuvasta. "Mayerling" on julkaistu sekä VHS:nä että DVD:nä.
Naruto Alkuperäisen Naruton pohjalta on tehty kolme elokuvaa, ja Naruton toiseen osaan Naruto Shippūdeniin perustuvia elokuvia on puolestaan tehty vuoteen 2015 mennessä seitsemän. Animesarjojen täytejaksojen tapaan elokuvat eivät ole perustuneet alkuperäisen mangan tapahtumiin. Ensimmäinen elokuvista oli Katsuyuki Sumisawan käsikirjoittama ja Tensai Okamuran ohjaama "Ninja Clash in the Land of Snow", joka sai ensi-iltansa vuonna 2004. Seuraava elokuva "Legend of the Stone of Gelel" julkaistiin vuotta myöhemmin vuonna 2005. Sen käsikirjoittivat Hirotsugu Kawasaki ja Yuka Miyata, ja sen ohjasi Hirotsugu Kawasaki. Kolmas elokuva "Guardians of the Crescent Moon Kingdom" sai ensi-iltansa vuonna 2006. Sen käsikirjoitti ja ohjasi Toshiyuki Tsuru. "Naruto: Shippūden the Movie" sai ensi-iltansa vuonna 2007. Sen käsikirjoitti Junki Takegami ja ohjasi Hajime Kamegaki. He ovat käsikirjoittaneet ja ohjanneet myös toistaiseksi viimeisimmän Naruto-elokuvan "Naruto Shippūden 2: Bonds". Se sai ensi-iltansa vuoden 2008 elokuussa. Vuonna 2009 kesällä ensi-iltansa sai "Naruto Shippūden 3: Inheritors of the Will of Fire".
Snicketin perhe Snicketin perhe on yksi pääosassa olevista perheistä Lemony Snicket -nimen alla toimineen Daniel Handlerin kirjoittamassa kirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja".
Daniel Handler Daniel Handler (s. 28. helmikuuta 1970 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjoistaan, jotka hän on kirjoittanut käyttäen salanimeä Lemony Snicket. "Surkeiden sattumusten sarja" on mustaa huumoria sisältävä 13-osainen sarja, joka keskittyy Baudelairen orpojen sisarusten elämään ja salaperäiseen järjestöön nimeltä . Kirjoittamalla eri nimellä Handler lisäsi itsensä tarinaan. "Surkeiden sattumusten sarja" on erityisen suosittu Yhdysvalloissa ja siitä on tehty myös Brad Silberlingin ohjaama elokuva "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" vuonna 2004.
Kreivi Olaf Elokuvassa "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" kreivi Olafia esitti näyttelijä Jim Carrey. Elokuvan kommenttiraidalla Handler sanoi, että Carreyn olemus sopi Olafille täydellisesti.
Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja ("Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Brad Silberlingin ohjaama elokuva.
Elokuva perustuu kirjailija Lemony Snicketin "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjasarjan kolmeen ensimmäiseen osaan.
Violet Baudelaire Violet Baudelaire on yksi "Lemony Snicket" -nimen takana toimineen Daniel Handlerin kirjoittaman kirjasarjan "Surkeiden sattumusten sarja" protagonisteista.
Synkkä syöveri Synkkä syöveri on yhdestoista kirja kolmetoistaosaisessa Lemony Snicket -nimen takana toimineen Daniel Handlerin kirjoittamassa kirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja".
Saiturin saha Saiturin saha ("The Miserable Mill") on neljäs kolmestatoista kirjasta yhdysvaltalaisen Lemony Snicket -nimen alla toimineen Daniel Handlerin kirjoittamassa kirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja".
Omituinen opinahjo Omituinen opinahjo ("The Austere Academy") on viides kirja kolmetoistaosaisessa yhdysvaltalaisen Lemony Snicket -nimen takana toimineen Daniel Handlerin lasten- ja nuortenkirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja".
Kelvoton kylä Kelvoton kylä ("The Vile Village") on seitsemäs kirja kolmetoistaosaisessa yhdysvaltalaisen Lemony Snicket -nimen takana toimineen Daniel Handlerin kirjoittamassa kirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja".
Luikurin liuku Luikurin liuku ("Slippery Slope") on vuonna 2003 julkaistu kirja, ja se on kymmenes osa amerikkalaisen kirjailija Daniel Handlerin (nimellä Lemony Snicket) kirjoittamaa kirjasarjaa Surkeiden sattumusten sarja.
Tihutöiden tivoli Tihutöiden tivoli ("The Carnivorous Carnival") on yhdeksäs kirja kolmetoistaosaisessa yhdysvaltalaisen Lemony Snicket -nimen takana toimineen Daniel Handlerin kirjoittamassa lasten- ja nuortenkirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja".
Klaus Baudelaire Klaus Baudelaire on yksi "Lemony Snicket" -nimellä kirjoittaneen Daniel Handlerin luoman suositun lasten- ja nuortenkirjasarjan "Surkeiden sattumusten sarja" protagonisteista. Klaus on Baudelairen orpojen keskimmäinen lapsi: hänellä on vanhempi sisko Violet ja nuorempi sisko Sunny.
Baudelairen perhe "Beatrice Letters" -kirja sijoittuu kymmenen vuoden taakse itse sarjasta. Beatrice Baudelaire on nyt 10-vuotias tyttö, joka etsii Lemony Snicketiä ja kadonneita Baudelairen orpoja. Hän kirjoittaa Lemony Snicketille sarjan kirjeitä joissa pyytää setäänsä vastaamaan hänen kysymyksiinsä Baudelaireista.
Quagmiren perhe Quagmiren perhe on yksi pääperheistä lasten- ja nuortenkirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja", jonka on kirjoittanut "Lemony Snicket" -nimen alla toiminut Daniel Handler. Nimeämättömät Quagmiren vanhemmat olivat salaisen jäseniä siihen asti, kunnes he kuolivat tulipalossa, joka tuhosi heidän kartanonsa ja orpoutti heidän lapsensa, kolmoset Duncanin, Isadoran ja Quigleyn.
Loppu (romaani) Loppu ("The End") on kolmastoista ja viimeinen kirja yhdysvaltalaisen Lemony Snicket -nimen alla toimivan kirjailija Daniel Handlerin kirjoittamassa kirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja". Kirja julkaistiin perjantaina 13. lokakuuta 2006. Teos päättää sarjan, joka alkoi vuonna 1999 kirjalla "Ankea alku".
Snicketin perhe Lemony Snicket on Snicketin sisaruksista nuorin.
Snicketin perhe Listassa sukulaiset ovat sen mukaan, mitä sukua he ovat Lemony Snicketille. Beatricen adoptoineiden Baudelairien sukua listasta ei löydy.Tiedetään, että kaikki kolme sisarusta olivat VPK:n jäseniä, josta merkki on heidän kaikkien nilkoissa olevat silmätatuoinnit. Skisman aikana järjestö koki jakautumisen hyvään puoleen (jolla olivat esimerkiksi Baudelairien vanhemmat) ja pahaan puoleen (jolla kreivi Olaf on). Epäillään, että Snicketin sisarukset olivat hyvien puolella. Kuitenkin Lemony Snicket vihjailee tekstissään, ettei tiedä, voiko ihmisiä todella jakaa "hyviin" ja "pahoihin" ihmisiin.
Beatrice Baudelaire Lemony Snicket oli rakastunut Beatriceen ja he olivat kihloissa, mutta Beatrice perui häät ja meni sen sijaan naimisiin Bertrandin kanssa. Läpi sarjan annetaan vihjeitä siitä, miksi Beatrice perui häät. "" -kirjan mukaan "Päivän pilkunviilaaja" -lehti on julistanut hänet kuolleeksi. Tämä on mahdollista, sillä "Synkkä syöveri" -kirjassa Lemony viittaa Kapteeni Vastakarvaan kertomassa Beatricelle, että osa hänen lukemansa lehden asioista oli totta. Tämä voi tarkoittaa hänen kuolinilmoitustaan. Toinen todiste hänen luulolleen on se, että hän oli suunnitellut nimeävänsä Violetin Lemonyksi, jos hän olisi ollut poika, sillä heidän perheessään oli tapana antaa lapselle nimi kuolleen ystävän mukaan. Voidaan olettaa, että ainakin jossain vaiheessa Beatrice uskoi Snicketin kuolleen. Kun Lemonyn paljastettiin olevan elossa, Beatrice oli jo mennyt naimisiin Bertrandin kanssa eikä siis voinut naida Lemonya. Kuitenkin kirjassa "The Beatrice Letters" kerrotaan, että Beatrice palautti Lemonylle tämän kihlasormuksen ja lähetti hänelle 200-sivuisen kirjan, jossa hän selitti, mikseivät he kaksi voineet mennä naimisiin.
Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events (videopeli) Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events on vuonna 2004 julkaistu videopeli, joka perustuu Lemony Snicketin "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjasarjaan ja "samannimiseen" elokuvaan.
Surkeiden sattumusten sarja Surkeiden sattumusten sarja ("A Series of Unfortunate Events") on Daniel Handlerin taiteilijanimellä Lemony Snicket kirjoittama nuortenkirjasarja, jonka Brett Helquist on kuvittanut. Sarjan 13. ja viimeinen osa, "The End," julkaistiin perjantaina 13. päivänä lokakuuta 2006. Surkeisiin sattumuksiin ja epäonneen liittyy myös, että jokaisessa kirjassa on 13 lukua. Kirjojen kustantaja Suomessa on WSOY.
Sunny Baudelaire Sunny Baudelaire on yksi Lemony Snicketin kirjasarja Surkeiden sattumusten sarjan päähenkilöistä. Sunny on kolmesta Baudelairen orvosta nuorin, ja häntä kuvaillaan suurimmassa osassa sarjaa vauvana. Vaikka Sunny ei osaa kävellä ennen seitsemättä kirjaa ja puhuu suurimmaksi osaksi jokeltaen, hän osoittaa hyviä ongelmanratkoisukykyjä, keskittymiskykyä, ymmärrystä ja älykkyyttä. Vuoden 2004 elokuvassa Lemony Snicketin surkeiden sattumuksien sarja Sunnya esittävät Kara ja Shelby Hoffman.
Snicketin perhe Jacquesin, Kitin ja Lemonyn äidistä kerrotaan vähän, tosin tiedetään, että hän oli jäsen VPK:n tulipaloja vastaan taistelleella puolella. Snicket sanoo hänen äitinsä olleen pois kotoa silloin, kun hänet sisaruksineen vietiin VPK:hon, ja hänen palatessaan hän löysi kuvan Lemonysta nukkumassa sängystään. Hän kysyi mieheltään: "Kuka otti tämän?" voiden viitata sekä siihen, kuka otti valokuvan, ja kuka vei Lemonyn.
Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" valmistelee alusta lähtien katsojiaan synkkyyteen ja kurjaan tarinaan. Elokuva kertoo Baudelairen perheen kolmen orvoksi jäävän sisaruksen seikkailuista ja vastoinkäymisistä synkässä ja surullisessa maailmassa. Suuri tulipalo vie perheeltä kodin sekä lasten isän ja äidin. Orvoiksi jääneet Sunny, Klaus ja Violet sijoitetaan hullun ja ahneen (ja surkean) hahmon, kreivi Olafin (Jim Carrey), hoiviin. Hänellä on mielessään vain lasten suuren perinnön saaminen itselleen.
Baudelairen perhe Vanhempi Beatrice oli kerran kihloissa Lemony Snicketin kanssa, mutta nainen purki kihlauksen ja meni naimisiin Bertrand Baudelairen kanssa. Lemony Snicket rakasti Beatricea aina, ja niinpä hän tunsi elämäntehtäväkseen tallettaa hänen kolmen orpolapsensa tarina.
Violet Baudelaire Violet sisaruksineen adoptoi Kit Snicketin Beatrice-tyttären kreivi Olafin kuoltua "Lopussa". Kuten "Painajaisten parantolassa" ja "Lopussa" mainitaan, huolimatta Lemony Snicketin tutkimuksesta ja raskaasta työstä hän ei tiedä Baudelairien sijaintia.
Snicketin perhe Jacob Snicket on Jacques, Kit sekä Lemony Snicketin isä ja tulipaloja estäneen VPK:n puolen jäsen. "Surkeiden sattumusten sarjan" aikana hän on jo kuollut. Kirjassa "Tihutöiden tivoli" Olivia Caliban mainitsee, että ennen Baudelairen ja Quagmiern ryöstöjen yrityksiään kreivi Olaf yritti ahkerasti viedä Snicketin omaisuuden. Kirjassa "Painajaisten parantola" taas mainitaan "Snicketin palot". Koska sekä Baudelairen että Quagmirien vanhemmat kuolivat kotiensa tuhopoltoissa, on mahdollista että Jacob vaimoineen kuoli samalla tavalla.
Beatrice Baudelaire Beatrice Baudelaire on kuvitteellinen hahmo lasten- ja nuortenkirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja", jonka on kirjoittanut Lemony Snicket. Hän on Violet, Klaus ja Sunny Baudelairen äiti, Bertrand Baudelairen vaimo, Lemony Snicketin rakastaja ja salaisen järjestö VPK:n jäsen.
Snicketin perhe Kit Snicket on fiktiivinen hahmo "Surkeiden sattumusten sarjassa". Hän on kertoja Lemony Snicketin vanhempi sisar, ja lisäksi hänellä on vanhempi veli Jacques Snicket. Hän kertoo Baudelaireille olleensa vain nelivuotias, kun skisma alkoi VPK:ssa. Kit on aiemmin ollut kreivi Olafin kanssa suhteessa.
Snicketin perhe Kit synnyttää juuri ennen kuolemaansa tyttövauvan, jonka Baudelairet nimeävät Beatriceksi oman äitinsä mukaan. Kirjassa "13 Shocking Secrets You'll Wish You Never Knew About Lemony Snicket" salaisuus 3 on, että Lemonyn siskon- tai veljentytär on orpo: tämä saattaa tarkoittaa Kitin vauvaa.
Baudelairen perhe Neljännessä kirjeessään Beatrice mainitsee varjostaneensa Lemony Snicketiä kirjastosta puistoon, jossa hän käveli pitkin läheisen lammen reunaa. Ajan kuluessa Beatrice hyppäsi riksaan, seurasi häntä takaisin hänen masentavaan toimistorakennukseensa ja kun hän vihdoinkin pääsi ovelle, mies oli jo noussut ylöspäin. Beatrice koputti ovelle, mutta Lemony ei suostunut vastaamaan tytölle.
Surkeiden sattumusten sarja (televisiosarja) Surkeiden sattumusten sarja ("A Series of Unfortunate Events", tunnetaan myös nimellä "Lemony Snicket's A Series of Unfortunate Events") on mustan huumorin Netflix-sarja. Se perustuu Lemony Snicketin "Surkeiden sattumusten sarja" -nuortenkirjasarjaan. Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä 13. tammikuuta 2017.
Luettelo kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja sivuhenkilöistä "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarjassa" Oikeusneuvos Straussia esittää Catherine O'Hara.
Luettelo kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja sivuhenkilöistä Tämä on luettelo yhdysvaltalaisen kirjailijan Lemony Snicketin kirjoittaman kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja sivuhenkilöistä.
Painajaisten parantola Painajaisten parantola ("The Hostile Hospital") on kahdeksas kirja amerikkalaisen Lemony Snicketin kirjoittamassa kirjasarjassa Surkeiden sattumusten sarja.
Snicketin perhe Lemony Snicket, kirjojen kirjoittaja, on ainut, joka ei ole yhteydessä Baudelaireihin. "13 Shocking Secrets" vahvistaa kuitenkin, että myös hän on VPK:n jäsen.
Kreivi Olafin teatteriseurue Kreivi Olafin teatteriseurue on ryhmä ihmisiä, jotka avustavat kreivi Olafia hänen rikoksissaan yhdysvaltalaisen Lemony Snicketin kirjoittamassa lastenkirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja". Heihin viitataan usein kreivi Olafin ”auttajina”, ”avustajina”, ”tovereina”, ”rikostovereina” tai ”kätyreinä”. Vaikka ryhmä onkin suurimmaksi osaksi teatteriseurue, jäsenten tehtävä on auttaa Olafia sieppauksissa, kavalluksissa, varkauksissa, tuhopoltoissa ja murhissa. Vaikka Snicket sanoo, että seurueessa on kymmenen jäsentä (ja pohtii, että Olafilla on 25:stä 41:een kätyriä) heistä mainitaan useimmin vain kahdeksan tiettyä.
Baudelairen perhe Kirjassa "13 Shocking Secrets You'll Wish You Never Knew About Lemony Snicket" sanotaan, että Lemony auttoi Beatricea jossain vakavassa rikoksessa ennen naisen kuolemaa, ja se saattaa olla Olafin vanhempien murha. Toinen paljastaa Snicketin olevan etsintäkuulutettu tuhopoltosta. Kuitenkin kirjassa "" hän mainitsee, että hän tietää muiden ihmisten sytyttäneen paloja, mutta hän itse ei ole tehnyt sitä. On siis mahdollista, että hänet oli lavastettu syylliseksi.
Kreivi Olaf Viimeisessä kirjassa vihjaillaan voimakkaasti, että Olaf oli joskus rakastanut Kit Snicketiä, Lemonyn siskoa, ja sanoneensa, että suutelisi häntä viimeisen kerran ennen heidän kuolemiaan.
Snicketin perhe Vuoden 2006 kirjassa "The Beatrice Letters" kerrotaan 10-vuotiaasta Beatrice-tytöstä, joka yrittää etsiä Lemony-setäänsä sekä Baudelaireja, jotka adoptoivat hänet hänen äitinsä kuoltua.
Surkeiden sattumusten sarja Sarjan kolmen ensimmäisen kirjan pohjalta on tehty elokuva "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" vuonna 2004. Samana vuonna julkaistiin myös kirjoihin pohjautuva videopeli.
Baudelairen perhe Baudelairen perhe on yksi merkittävistä kuvitteellisista perheistä amerikkalaisen Lemony Snicketin kirjoittamassa lasten- ja nuortenkirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja". Baudelairen lapset Violet, Klaus ja Sunny ovat kirjan päähenkilöt.
Haamuhissi Haamuhissi ("The Ersatz Elevator") on kuudes kirja yhdysvaltalaisen Lemony Snicketin kirjoittamassa kirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja". Kirjassa Baudelairen orvot lähetetään asumaan Esmé ja Jerome Kurjimon luokse.
Ratkaisun rajoilla Ratkaisun rajoilla ("The Penultimate Peril") on kahdestoista kirja amerikkalaisen Lemony Snicketin kirjoittamassa kirjasarjassa Surkeiden sattumusten sarja. Se ilmestyi vuonna 2005. Teoksen suomensi Marja Helanen-Ahtola.
Liam Aiken Liam Padraic Aiken (s. 7. tammikuuta 1990 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa. Hänen merkittävin roolinsa on "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" -elokuvan Klaus Baudelaire.
Thomas Newman Newman on saanut muun muassa useita Emmy-, Grammy- ja BMI-ehdokkuuksia ja palkintoja muun muassa elokuvista "Hevoskuiskaaja", "American Beauty", "Vihreä maili", "Pikku naisia", "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" ja "Matkalla Perditioniin".
Koukkukätinen mies Fernald, jota usein kutsutaan ”koukkukätiseksi mieheksi”, on kelmi yhdysvaltalaisen Lemony Snicketin kirjoittamassa lastenkirjasarjassa "Surkeiden sattumusten sarja". Hänet tunnetaan kahdesta suuresta ja terävästä koukusta siinä, missä hänen käsiensä pitäisi olla. Sarjan elokuvaversiossa häntä esittää brittiläinen Jamie Harris.
Snicketin perhe Kitistä kerrottiin ensi kerran kirjass "Synkkä syöveri", kun hän lähetti viestiä Gregor Wihellykselle, ettei hän käyttäisi "medusan myceliumiksi" kutsuttua sientä VPK:n vihollisia vastaan. Kirjoissa "Tihutöiden tivoli" ja "Luikurin liuku" Lemony Snicket lähettää siskolleen kirjeen.
Cameron Bright Bright oli ehdolla Klaus Baudelairen rooliin elokuvaan "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja". Brightin seuraavat roolit olivat vuonna 2006 elokuvissa "Thank You for Smoking", "Ultraviolet" ja "Running Scared". Hän esiintyi myös elokuvassa "X-Men – viimeinen kohtaaminen".
Baudelairen perhe Beatrice Baudelaire on kuvitteellinen hahmo Lemony Snicketin kirjasarjassa Surkeiden sattumusten sarja. Hänen äitinsä on Kit Snicket, joka kuolee synnytyksessä. Baudelairen orvot adoptoivat Beatricen, siksi siis sukunimi Baudelaire. Yksivuotiaana "hän näyttää hyvin paljon äidiltään", kuten kerrotaan luvussa neljätoista.
Emily Browning Emily Jane Browning (s. 7. joulukuuta 1988 Melbourne, Australia) on australialainen näyttelijä, jonka tunnetuimpia rooleja ovat Katie Hardwood elokuvassa "Aavelaiva" (2002), Violet Baudelaire elokuvassa "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja" (2004) ja Babydoll elokuvassa "Sucker Punch" (2011).
Luettelo kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja sivuhenkilöistä Hector on melko varmasti joko VPK:n vapaaehtoinen tai sitten hänellä on jokin muu yhteys järjestöön. Kirja "" lainaa Jacques Snicketin kirjettä Lemonylle: ""I feel, Lemony, as if we are driftin away from one another, as if one of us is on the ground and the other is in some wondrous device, floating away into the sky, like that self-sustaining hot-air mobile home H is always talking about building"" viitaten, että veljekset olivat ystävällisissä väleissä Hectorin kanssa.
Kelvoton kylä Baudelairet ja Quagmiret juoksevat Hectorin talolle ja Quagmiret sanovat, että kuollut mies on Lemony Snicketin veli. Heitä takaa-ajava ihmisjoukko lähestyy heitä karjuen, ja he saavuttavat viimein Hectorin. Quagmiret pääsevät kyytiin, mutta Baudelairet eivät. Quagmiret heittävät muistikirjansa Baudelaireille, mutta konstaapeli Luciana lyö niitä, ja paperit lentävät yltympäriinsä.
Daniel Handler Surkeiden sattumusten sarja:
Catherine O’Hara Catherine Anne O’Hara (s. 4. maaliskuuta 1954 Toronto) on yhdysvaltalais-kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi komediasarjasta "SCTV". Hänen merkittävimpiä töitään ovat Delia Deetzin rooli elokuvassa "Beetlejuice", Kate McCallister "Yksin kotona" -elokuvissa ja Sallyn rooli elokuvassa "Painajainen ennen joulua". Hän on esiintynyt myös esimerkiksi elokuvissa "Penelope" ja "Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja".
Kreivi Olaf Kreivi Olaf on amerikkalaisen Lemony Snicketin kirjoittaman lastenkirjasarja "Surkeiden sattumusten sarja"n antagonisti. Sarjassa Olaf on palkintoja voittanut näyttelijä ja hänen tiedetään suorittaneen monia rikoksia V.P.K.:n tulipalon sytyttäneellä puolella ennen sarjan alkua. Olafilla on yhdistyneet kulmakarvat, vinkuva ääni ja kiiluvat silmät. Hänet tunnistetaan usein siitä, että hänen vasempaan nilkkaansa on tatuoitu VPK:n tunnusmerkki.
Snicketin perhe "Painajaisten parantolassa" Snicket vertaa urkujen surullista ääntä Jacobin tiskatessaan laulamaan rauhoittavaan ääneen. Jacobia vaimoineen kuvaillaan terveiksi ja eläväisiksi ihmisiksi, jotka asuivat kauniissa kartanossaan. Heillä oli niin paljon rahaa, että he olisivat voineet ostaa hopeakehtoja ja silkkivaippoja, mutta Snicket sanoo, etteivät he olisi koskaan sortuneet moiseen tuhlaukseen. Jacob huolestui, kun Jacques, Kit ja Lemony siepattiin VPK:n nosiivijäseniksi.
Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja Kreivi Olaf ei kaihda mitään keinoja jättiomaisuuden saamiseksi, ja murhaa useita ihmisiä tämä tavoite mielessään. Viranomaiset eivät kuuntele ollenkaan lasten tarinaa, vaan sijoittavat heidät aina vain uusiin perheisiin Olafin saalistettavaksi. Samalla matkataan vaarallisesta seikkailusta toiseen.
Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta maskeerauksesta. Se oli Oscar-ehdokkaana myös lavastuksesta, puvustuksesta ja musiikista.