mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
SMS V79 Alus tilattiin Hampurista AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 18. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1916 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 11. heinäkuuta.
SMS H146 Alus tilattiin Kielistä Howaldtswerkeltä ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 608. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1918 ja se valmistui reilua puolta vuotta myöhemmin 3. lokakuuta.
SMS V126 Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 471. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1917 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 25. syyskuuta.
SMS V125 Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 470. Alus laskettiin vesille 18. toukokuuta 1917 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 29. elokuuta.
SMS V130 Alus tilattiin Stettinistä AG Vulcanilta ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 475. Alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 1917 ja se valmistui kolmisen kuukautta myöhemmin 2. helmikuuta 1918.
SMS H145 Alus tilattiin Kielistä Howaldtswerkeltä ja sen köli laskettiin vesille telakkanumerolla 607. Alus laskettiin vesille 11. joulukuuta 1917 ja se valmistui reilua puolta vuotta myöhemmin 4. elokuuta 1918.
General Dynamics Electric Boat Ensimmäisen yhtiön valmistama ydinkäyttöinen sukellusvene "USS Nautilus" laskettiin vesille tammikuussa 1954 ja ensimmäinen mannertenvälisin ohjuksin varustettu sukellusvene "USS George Washington" laskettiin vesille 1959.
Minas Geraes Brasilia tarjosi Minas Geraesia ja São Pauloa Britannian Grand Fleetille, mutta kunniasta kieltäydyttiin, sillä kumpainenkin alus oli huonossa kunnossa ja ajastaan jäljessä. Kuin esimerkkinä alusten heikosta tilasta neljätoista São Paulon kahdeksastatoista höyrykattilasta lopetti toimintansa sen matkatessa uudistettavaksi New Yorkiin kesäkuussa 1918.
Minas Geraes Työ São Paulon kanssa valmistui 17. tammikuuta 1920, ja se palasi Brasiliaan. 15. heinäkuuta Minas Geraes lähti kohti New Yorkia omaa paranteluaan varten. 22. elokuuta 1920–4. lokakuuta 1921 välisenä aikana alus kävi läpi suuren luokan uudistuksia etenkin aseistuksensa suhteen.
M/S Hurst Point 21. tammikuuta 2002 aluksen köli laskettiin vesille ja 19. huhtikuuta alus laskettiin vesille. 16. elokuuta alus luovutettiin AWSR Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo.
RN Giulio Germanico (1941) RN Giulio Germanico () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston vuonna 1941 vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä. Aluksen köli laskettiin 11. toukokuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1941.
RN Ottaviano Augusto (1942) RN Ottaviano Augusto () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä. Sen köli laskettiin 23. syyskuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1942.
Kaiyō Aluksen köli laskettiin vesille 22. helmikuuta 1938 12 755 rekisteritonnin matkustaja-alus "SS Argentinamaruna", ja se laskettiin vesille saman vuoden lopulla 9. joulukuuta. Alus valmistui 31. toukokuuta 1939. Laivasto lunasti aluksen vuoden 1941 lopulla, ja se otettiin palvelukseen saattuetukialuksena 23. marraskuuta 1943.
RN Pompeo Magno (1941) RN Pompeo Magno () oli Regia Marinan, eli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä. Sen köli laskettiin 23. syyskuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1940. Alus valmistui 24. kesäkuuta 1943.
FS Bougainville (L9077) Alus tilattiin 1984 Nantesista Dubigeonilta Ydinkoetoimiston () käyttöön huoltoalukseksi Papeeten ja Mururoan koealueille. Sen köli laskettiin 28. tammikuuta 1986 ja alus laskettiin vesille 3. lokakuuta. Pian aluksen vesille laskun jälkeen telakka suljettiin ja valmistus saatettiin loppuun Chantiers de l'Atlantiquella. Alus otettiin palvelukseen 25. helmikuuta 1988.
M/S Eddystone 22. huhtikuuta 2002 aluksen köli laskettiin vesille ja 16. elokuuta alus laskettiin vesille. Marraskuun alussa alus luovutettiin AWSR Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. Marraskuussa 2004 Eddystone aikarahdattiin kolmeksi viikoksi Dart Linen liikenteeseen Dartfordin ja Zeebruggen välille.
ORP Orkan Alus tilattiin 7. heinäkuuta 1939 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista osana Britannian vuoden 1939 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 7. joulukuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 2. maaliskuuta 1942 nimellä "HMS Myrmidon". Alus siirrettiin vesille laskun jälkeen Puolan laivastolle, joka nimesi aluksen "ORP Orkaniksi".
Celebrity Eclipse Celebrity Eclipsen köli laskettiin 23. tammikuuta 2009 ja laskettiin vesille 28. helmikuuta 2010.
NRP Golfinho (1917) Alus tilattiin La Speziasta, missä köli laskettiin 1915. Alus laskettiin vesille 1917.
NS Jamal Aluksen köli laskettiin Leningradissa 1986 ja se laskettiin vesille lokakuussa 1992 Neuvostoliiton lakkauttamisen jälkeen.
KNM Kong Sverre (1860) Aluksen köli laskettiin laivastotelakalla Hortenista telakkanumerolla 43, ja se laskettiin vesille 1860.
Shōhō Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta Tsurugisaki-luokan nimikkoaluksena osana vuoden 1934 toista täydennysohjelmaa ja sen köli laskettiin vesille 3. joulukuuta 1934 sukellusveneiden emälaivana "Tsurugisakina". alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1935 ja se valmistui 1. kesäkuuta 1939. Se siirrettiin 30. marraskuuta 1941 telakalle muutettavaksi lentotukialukseksi, ja alus otettiin palvelukseen 26. tammikuuta 1942 nimellä "Shōhō".
Long Island -luokka Luokan ensimmäinen alus "USS Long Island" (runkonumerot AVG-1, ACV-1 ja lopulta CVE-1) laskettiin vesille 11. tammikuuta 1940 ja se palveli toisen maailmansodan Yhdysvaltain laivastossa. Luokan toinen alus "HMS Archer" laskettiin vesille 14. joulukuuta 1939 ja se palveli Britannian kuninkaallisessa laivastossa, vaikka sillekin annettiin Yhdysvaltain runkonumero BAVG-1.
Costa Pacifica Alus tilattiin 14. joulukuuta 2005 Fincantierin Sestri Ponenten telakalta Genovasta Italiasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 6148. Aluksen keulaosa laskettiin 24. heinäkuuta 2007 vesille Fincantierin Palermon telakalla ja se hinattiin Genovaan, jossa se liitettiin Genovassa valmistettuun peräosaan. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 2008 ja se oli koeajoissa maaliskuussa 2009. Alus luovutettiin 29. toukokuuta Costa Crociere SpA:lle Genovassa Italiassa, jossa se kastettiin 5. kesäkuuta 2009 kello 23.00 Suomen aikaa yhdessä Costa Luminosan kanssa kumminaan artisti Noa ja ne pääsivät Guinnesin ennätystenkirjaan.
Minas Geraes -luokka Brasilian kolmen dreadnought tyyppisen aluksen hankinta oli järkytys muille valtioille etenkin Argentiinalle, mutta sen lisäksi myös suurille merivalloille niiden huomatessa alusten suuren taistelutehon. Alusten valmistumista yritettiin viivyttää erilaisin poliittisin keinoin, jotta Brasilia peruuttaisi tai siirtäisi kolmannen aluksensa tilausta. Siitä huolimatta aluksen köli laskettiin maaliskuussa 1910 Elswickin telakalla. Poliittisista, sotilaallisista ja taloudellisista syistä valmisteilla ollut alus myytiin Turkille 1,2 miljoonasta punnasta. Siirto toteutettiin virallisesti 29. joulukuuta 1913, jolloin se nimettiin "Sultan Osman I":ksi. Alus päätyi lopulta Britannian kuninkaalliseen laivastoon nimettynä "HMS Agincourtiksi".
NRP Foca (1917) Alus tilattiin La Speziasta, missä köli laskettiin 1915. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1917.
NRP Hidra (1917) Alus tilattiin La Speziasta, missä köli laskettiin 1915. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1917.
KNM Sleipner (1877) Alus tilattiin Hortenista laivastontelakalta ja sen köli laskettiin telakkanumerolla 56. Alus laskettiin vesille vuonna 1877.
KNM Lougen (1863) Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta ja en köli laskettiin telakkanumerolla 47. Alus laskettiin vesille vuonna 1863.
KNM Glommen (1863) Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin telakkanumerolla 48. Alus laskettiin vesille vuonna 1863.
HMS Spring Alus tilattiin Chiswickistä John I. Thornycroft and Companyn Church Wharfilta ja se laskettiin vesille vuonna 1874. Alus liitettiin laivastoon vielä samana vuonna. Alus kuljetettiin "SS Atlantan" kansilastina Ruotsiin ja se laskettiin vesille Skeppsbronilla Tukholmassa. Alus oli lähes suora kopio maailman ensimmäisestä torpedoveneestä Norjan laivaston "KNM Rapista". Aluksen peräsin oli potkurin etupuolella, mikä heikensi sen ohjattavuutta.
USS Independence (CVL-22) Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationilta Camdenista New Jerseystä kevyt risteilijä "USS Amsterdamina". Sen köli laskettiin 1. toukokuuta 1941 ja ennen vesille laskua se päätettiin muuttaa tukialukseksi. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1942 kumminaan Rawleigh Warnerin puoliso. Se otettiin palveluskäyttöön 14. tammikuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään G. R. Fairlamb Jr.
Taihō Sen köli laskettiin 10. heinäkuuta 1941 ja alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1943. Alus valmistui 7. maaliskuuta 1944.
FS Gladiateur (1868) Alus tilattiin Bordeaux'stä Chantiers de l'Océanilta ja sen köli laskettiin 1867. Alus laskettiin vesille elokuussa 1868.
Peral (1888) Aluksen köli laskettiin 7. lokakuuta 1887. Alus laskettiin vesille 8. syyskuuta 1888 ja otettiin palvelukseen 1889.
NRP Pedro Nunes (1934) Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1930. Alus laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1934.
Beli Orao Köli laskettiin 23. joulukuuta 1938. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 29. lokakuuta.
KNM Nordstjernen (1862) Alus tilattiin Carljohansværns Værftiltä Hortenista ja sen köli laskettiin telakkanumerolla 46. Alus laskettiin vesille elokuussa 1862.
ARA Corrientes (1937) Sen köli laskettiin 1936 ja alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1937. Alus valmistui 1. heinäkuuta 1938.
Chiyodagata Alus tilattiin Ishikawajimasta ja sen köli laskettiin 7. toukokuuta 1861. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1863 ja se valmistui toukokuussa 1888.
FS Oriflamme (1868) Alus tilattiin Bordeaux'stä Chantiers de l'Océanilta ja sen köli laskettiin vuonna 1867. Alus laskettiin vesille elokuussa 1868.
FS Athos (A712) Sen köli laskettiin 1978 ja alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 1979. Alus otettiin palvelukseen 14. maaliskuuta 1980.
RN Spingarda Alus tilattiin Porto Margherasta Bredalta. Sen köli laskettiin 14. maaliskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1943.
RN Carabina Alus tilattiin Porto Margherasta Bredalta. Sen köli laskettiin 28. syyskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1943.
Vizcaya (1891) Alus tilattiin Bilbaosta, missä köli laskettiin vuonna 1889. Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1891 ja se valmistui vuonna 1893.
Almirante Oquendo (1891) Alus tilattiin Bilbaosta, missä köli laskettiin tammikuussa 1889. Alus laskettiin vesille vuonna 1891 ja se valmistui vuonna 1893.
Cataluña (1900) Alus tilattiin Cartagenasta, missä köli laskettiin vuonna 1890. Alus laskettiin vesille 24. syyskuuta 1900 ja se valmistui vuonna 1903.
Espadarte (1912) Alus tilattiin La Speziasta, missä köli laskettiin 1910. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1912 ja valmistui seuraavana vuonna.
NRP João de Lisboa (1935) Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1930. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1936.
Štš-323 Köli laskettiin 31. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 3. marraskuuta 1936.
Black Swan -luokka (sluuppi) Black Swan -luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston sluuppiluokka, joka koostui kahdesta alaluokasta eli varsinaisesta Black Swan -luokasta sekä parannellusta Black Swan -luokasta. Kolmetoista alusta laskettiin vesille 1939–1943, ja niistä neljä valmistui Intian laivastolle. Kaksikymmentäneljä parannellun luokan alusta laskettiin vesille 1942–1945, ja niistä kaksi valmistui Intian laivastolle. Lisäksi viiden aluksen tilaus peruutettiin.
Yaeyama (1889) Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta ja sen köli laskettiin kesäkuussa 1887. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1889 ja se valmistui 15. maaliskuuta 1890.
Pingyuan "Pingyuan" tilattiin Foochowin laivastontelakalta Mawwista. Sen köli laskettiin 1. tammikuuta 1883, ja alus laskettiin vesille 1888. Alus valmistui vuonna 1890.
Kwan Chia Alus tilattiin Foochowin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin joulukuussa 1885. Alus laskettiin vesille vuonna 1887 ja se otettiin palvelukseen toukokuussa 1888.
Petropavlovsk (1894) Alus tilattiin Kaleeritelakalta Pietarista ja sen köli laskettiin 19. toukokuuta 1892. Alus laskettiin vesille 1. marraskuuta 1894 ja se valmistui 1899.
FS Guichen (1897) Sen köli laskettiin lokakuussa 1895 ja alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1897. Alus otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1899.
Bogatyr (1901) Alus tilattiin Stettinistä Vulcanin telakalta. Sen köli laskettiin 1898 ja alus laskettiin vesille tammikuussa 1901. Alus valmistui vuonna 1902.
Dubrovnik (1931) "Dubrovnikin" köli laskettiin 10. kesäkuuta 1930 ja alus laskettiin vesille 11. lokakuuta 1931. Alus liitettiin laivastoon toukokuussa 1932.
HMS Victory (1737) Alus tilattiin 11. syyskuuta 1733 Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin 1726 ja alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1737.
RN Lucciola Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta. Sen köli laskettiin 22. kesäkuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1943.
RN Grillo Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta. Sen köli laskettiin 26. kesäkuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1943.
RN Cicala Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta. Sen köli laskettiin 30. syyskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1943.
RN Calabrone Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta. Sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1943.
HMS James Watt Aluksen köli laskettiin syyskuussa 1850, ja alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1853. Alus valmistui 27. maaliskuuta 1854.
HMS Hector (1774) Alus tilattiin 14. tammikuuta 1771 Deptfordista Adamsilta. Sen köli laskettiin huhtikuussa ja alus laskettiin vesille 27. toukokuuta 1774.
HMS Sultan (1775) Alus tilattiin 14. tammikuuta 1771 Harwichista Barnardilta. Sen köli laskettiin maaliskuussa ja alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1775.
HMS Ramillies (1785) Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1782 Randallilta Rotherhitheltä. Sen köli laskettiin joulukuussa ja alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1785.
HMS Alfred (1778) Alus tilattiin 13. elokuuta 1772 Chathamin telakalta. Sen köli laskettiin marraskuussa ja alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1778.
HMS Warrior (1781) Alus tilattiin 13. heinäkuuta 1773 Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin marraskuussa ja alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1781.
Pallada (1899) Alus tilattiin Pietarista Amiraliteetin telakalta. Sen köli laskettiin 1. joulukuuta 1895 ja alus laskettiin vesille elokuussa 1899. Se valmistui 1902.
Cardenal Cisneros (1897) Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin vuonna 1890. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1897 ja se valmistui vuonna 1904.
América (1736) Alus tilattiin Havannasta Kuubasta, missä köli laskettiin vuonna 1735. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1736 ja otettiin palvelukseen 1738.
Quiros (1895) Alus tilattiin Wanpoasta Hongkongista, missä köli laskettiin 1895. Alus laskettiin vesille vielä saman vuonna ja otettiin palvelukseen vuonna 1896.
Villalobos (1895) Alus tilattiin Wanpoasta Hongkongista, missä köli laskettiin 1895. Alus laskettiin vesille vielä saman vuonna ja otettiin palvelukseen vuonna 1896.
Orion (1787) Alus tilattiin Rochefortin telakalta, missä köli laskettiin lokakuussa 1784. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1787 ja otettiin palvelukseen 1788.
Diana Ball Diana Ball on intersukupuolinen eli hänen sukupuoltaan ei voida määrittää hänen sukuelintensä perusteella. Hänen ulkoiset sukupuolielimensä viittaavat mieheen ja hänet määriteltiin syntymässään pojaksi. Murrosiän tuomien muutosten myötä hänelle selvisi, että hän on geneettisesti nainen.
Intersukupuolisuus Moni intersukupuolinen aloittaa murrosiässä hormonihoidon.
HLBT HLBT:tä laajempi on lyhenne HLBTIQ, jonka kaksi viimeistä kirjainta tulevat sanoista intersukupuolinen ja queer.
Kaksoset Erittäin harvinaiset puoli-identtiset kaksoset saattaisivat syntyä jakautuneesta munasolusta, jotka hedelmöittyvät tahoillaan eri siittiöistä. Yksi tällainen mahdollinen tapaus on todettu 2006, jolloin toinen kaksosista oli intersukupuolinen, toinen mies.
Brandon Teena Brandon alkoi tunnistautua mieheksi lukiossa ja tapaili tyttöjä, mutta piti syntymässä määritellyn sukupuolensa salassa. Äiti ei pitänyt Brandonin miehisestä identiteetistä vaan kutsui tätä yhä tyttärekseen. Brandon väitti usein olevansa intersukupuolinen, mutta tämä on myöhemmin todettu vääräksi tiedoksi.
Atum Atumin katsottiin olevan Heliopoliksen enneadin ensimmäinen jumala, jonka lapsia kaikki muut jumalat olivat. Hänen uskottiin nousseen alkumerestä, jota edusti Nun, ja luoneen Shun ja Tefnutin sylkemällä. Atumin katsottiin edustavan molempia sukupuolia yhtä aikaa eli hän oli intersukupuolinen. Myöhempinä aikoina hänen katsottiin pariutuneen varjonsa kanssa.
Intersukupuolisuus Sukuelinten ulkonäköä muuttavia leikkauksia voi tehdä missä elämänvaiheessa tahansa, minkä vuoksi eräiden mielipiteiden mukaan kannattaisi odottaa lapsen varttumista siihen ikään, että hän kykenee tiedostamaan ja ilmaisemaan muille, millaiseksi kokee sukupuolensa. Vain harva intersukupuolinen, jolle ei ole tehty lapsena leikkausta haluaa aikuisena sukuelimiä muuttavaan leikkaukseen.
Lili Elbe 1920-luvulla Elbe kuuli mahdollisuudesta korjata sukupuolensa pysyvästi. Hän matkusti 
Berliiniin saadakseen operaation. Korjattuaan sukupuolensa hän vaihtoi nimensä virallisesti Lili Elvenesiksi ja lopetti maalaamisen kokonaan. 
Hän kuoli Saksassa 48-vuotiaana 13. syyskuuta 1931 siihen aikaan vielä kokeellisen leikkauksen, kohdunsiirron, komplikaatioihin kolme kuukautta leikkauksen jälkeen. On epäilty, että Elbe saattoi olla intersukupuolinen, sillä oli todisteita siitä että hänellä olisi ollut surkastuneet munasarjat.
Stanisława Walasiewiczówna Walasiewiczowna jatkoi kilpailemistaan toisen maailmansodan jälkeenkin. Yhdysvaltain kansalaisuuden hän sai vuonna 1947. Walasiewiczowna oli kasvonpiirteiltään varsin maskuliininen ja hänen äänensä oli matala. Tämän johdosta koko uransa ajan häntä varjostivat epäilykset hänen todellisesta sukupuolestaan. Edes se, että hän meni Yhdysvalloissa Olson-nimisen miehen kanssa naimisiin vuonna 1947, ei karistanut näitä epäluuloja. Vuonna 1980 hän kuoli 69-vuotiaana sivullisena ampumavälikohtauksessa. Ruumiinavauksessa paljastui hänen olleen intersukupuolinen, ja hänellä oli vain miehen sukuelimet, ja sekä miehen että naisen sukupuolikromosomit.
A. H. Tammsaare Tammsaare syntyi Järvamaalla Virossa. Hänen perheensä oli köyhä, mutta Tammsaare pääsi kuitenkin vuonna 1907 opiskelemaan Tarton yliopistoon oikeustiedettä. Vuodesta 1903 hän työskenteli "Teataja"-lehden toimittajana ja aloittai samalla kirjallisen uransa. Tuolloin julkaistiin hänen laaja kertomuksensa "Vanhat ja nuoret". Opiskeluaikoinaan Tammsaare tutustui Noor-Eesti-ryhmään ja kirjoitti joitakin opiskeluelämää kuvaavia novelleja, jotka herättivät jonkin verran huomiota.
A. H. Tammsaare "Totuuden ja oikeuden" jälkeen Tammsaarelta ilmestyivät romaanit "Elämä ja rakkaus" vuonna 1934 ja "Rakastin saksalaista" vuonna 1935. Tämän jälkeen Tammsaare uudistui: seuraavaksi ilmestyi näytelmä "Kuninkaalla on kylmä" vuonna 1936. Viimeinen teos, romaani "Hornanperän uusi paholainen" ilmestyi 1939. Sekä näytelmä "Kuninkaalla on kylmä" että viimeinen romaani antoivat ymmärtää, että Tammsaare oli löytänyt uuden tyylin kirjoittaa. Ne tulkitsivat ja ajankohtaistivat ikivanhoja myyttejä, näytelmä raamatun, romaani kansanperinteen aiheista. Uusi luomiskausi päättyi, kun kirjailija kuoli kotonaan työpöytänsä ääreen ensimmäisenä maaliskuuta 1940.
A. H. Tammsaare Anton Hansen Tammsaare (alk. Anton Hansen; 30. tammikuuta 1878 Albu, Järvamaa – 1. maaliskuuta 1940 Tallinna) oli virolainen kirjailija. Hänen viisiosaista teostaan "Totuus ja oikeus" (1926–1933) pidetään Viron kirjallisuuden merkittävimpänä teoksena. Sen ansiosta Tammsaare on saavuttanut Viron kansalliskirjailijan aseman. Viron 25 kruunun setelissä oli Tammsaaren kuva.
A. H. Tammsaare Tammsaaren varsinainen luomiskausi alkoi vuonna 1922, jolloin ilmestyi hänen maaseudusta kertova romaaninsa "Korpiojan isäntä". Suuren romaanisarjan "Totuus ja oikeus" ("Tõde ja õigus") ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1926. Kirja herätti huomiota, ja Tammsaarta kutsuttiin esiintymään eri tilaisuuksissa ja vierailemaan Suomessa, mutta heikkoon terveyteen vedoten hän kieltäytyi. "Totuus ja oikeus" -romaanin toinen osa ilmestyi vuonna 1929, samana vuonna kuin ilmestyi hänen virontamansa Dostojevskin "Rikos ja rangaistus". Kolmas osa "Surmatulet" ilmestyi vuonna 1931.
A. H. Tammsaare Tammsaaren teoksia on käännetty paitsi suomeksi, myös saksaksi, venäjäksi, bulgariaksi, ranskaksi, latviaksi, liettuaksi, unkariksi, puolaksi, slovakiaksi, tšekiksi ja hollanniksi.
A. H. Tammsaare Tammsaaren opiskelu katkesi tuberkuloosiin vuonna 1911. Hän vietti vuoden Kaukasuksella parantolassa ja sitä seuraavat kuusi vuotta veljensä maatilalla Koitjärvellä, jossa hän luki Cervantesia, Shakespeareä ja Homerosta. Vuonna 1919 Tammsaare muutti Tallinnaan ja avioitui. Kun hän täytti 50 vuotta vuonna 1928, hänellä oli kirjoitettavana "Totuus ja oikeus" -romaanin toinen osa. Hänen kunniakseen järjestettiin suuri juhlatilaisuus Estonia-teatteriin, mutta päivänsankari ei saapunut juhliinsa. Niinä kesinä, joina hän kirjoitti, hän lähetti perheensä Narva-Jõesuun kylpylöihin ja keskittyi täydellisesti kirjallisiin töihinsä tai kävi rahatilanteen niin vaatiessa palkkatöissä.
A. H. Tammsaare Tammsaare oli laajalti lukenut mies ja hyvin selvillä aikansa aatteista. Hän suhtautui kriittisesti kirkkoon ja oli siviilivihkimisen edelläkävijöitä kotimaassaan. Hän pilkkasi armotta kaikenlaista tärkeilyä ja asioiden paisuttelua. Tammsaaren maailmankuva saattaa monista tuntua synkähköltä. Hän on kuitenkin halunnut näyttää teoksissaan, että ihminen on aina suhteessa johonkin itseään suurempaan, luontoon tai historiaan.
Totuus ja oikeus Totuus ja oikeus on virolaisen A. H. Tammsaaren vuosina 1926–1933 julkaisema viisiosainen romaanisarja, jota pidetään yhtenä tärkeimmistä virolaisen kirjallisuuden klassikoista. Se on virolaisten perusteksti, jonka tapahtumat ja henkilöt on tunnettava. Sarjan osat ovat "Maan lupaus" (1926), "Koulutie" (1929), "Surmatulet" (1931), "Kuolemantanssi" (1932) ja "Kotiinpaluu" (1933). Tammsaare itse kuvaili, että "Totuuden ja oikeuden" ensimmäinen osa kuvaa ihmisen kamppailua maan, toinen osa Jumalan, kolmas osa yhteiskunnan, neljäs oman itsen ja elämänonnen hankinnan kanssa, viides ja viimeinen alistumista. Tammsaare tähdensi, että romaanisarja yrittää tavoittaa ihmiskunnan yleisen kehitystarinan.
Tammsaarenpuisto Tammsaarenpuisto () on Tallinnassa Virossa sijaitseva puisto. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Kesklinnan kaupunginosassa Estonia-teatterin ja Viru Keskuksen välissä. Puistossa sijaitsee sinne vuonna 1978 pystytetty kirjailija A. H. Tammsaaren patsas. Vuonna 2007 puistossa oli 40 puupohjaista kasvilajia.
Viron kirjallisuus A. H. Tammsaaren viisiosainen eepos "Totuus ja oikeus" ilmestyi vuosina 1926–1933. Tämä psykologis-realistinen romaani käsittelee virolaista yhteiskuntaa ja kansallisia aiheita talonpoikaisessa miljöössä. Teosta pidetään virolaisen kirjallisuuden kulmakivenä.
Erkki Reijonen Reijonen jätti lopulta eroanomuksen tammikuussa 1923 saatuaan lupauksen ulkoministeriön arkistopäällikön virasta. Reijonen oli ulkoministeriön arkistopäällikkönä vuodesta 1923 ja jäi tästä tehtävästä eläkkeelle 1936. Reijonen suomensi vielä 1930-luvulla virolaisen kirjailijan A. H. Tammsaaren 5-osaisen romaanisarjan "Totuus ja oikeus" ensimmäisen ja viidennen osan.
Valter Ojakäär Valter Ojakäär (10. maaliskuuta 1923 Pärnu – 27. lokakuuta 2016 Pärnu) oli virolainen säveltäjä, jazzmuusikko ja tietokirjailija. Hänen pääteoksensa on ooppera "Kuningal on külm", joka perustuu A. H. Tammsaaren suomeksikin esitettyyn satiiriseen komedianäytelmään "Kuninkaalla on kylmä". Sekä Virossa että Suomessa Ojakäär tunnetaan parhaiten Georg Otsin tunnetuksi tekemän ”Kalastajan laulun” säveltäjänä.
Anja Salokannel Salokannel toimi Jyväskylän kaupunginteatterin tiedostussihteerinä 1973–1979 sekä Kirjailijakeskuksen vt. toiminnanjohtajana. Myöhemmin hän siirtyi vapaaksi kirjailijaksi ja on toiminut myös kääntäjänä erikoisalanaan vironkielinen kirjallisuus. Vuosina 1984–2010 Salokannel toimi Otavassa kotimaisen kaunokirjallisuuden kustannustoimittajana ja toimituspäällikkönä. Salokannel on suomentanut virosta muiden muassa Ülo Tuulikin, A. H. Tammsaaren, Jaan Kaplinskin, Ellen Niitin ja Viivi Luikin tuotantoa.
Friedebert Tuglas Kirjallisuustieteilijänä Tuglas tutki Juhan Liiviä, A. H. Tammsaarea ja Mait Metsanurkia ja laati kirjallisuusarvosteluja. Häneen omaan kirjalliseen tuotantoonsa vaikutti tanskalainen kirjailija Georg Brandes. Hänen kirjailijantyössään yhdistyvät omintakeisella tavalla realismi ja romantiikka. Myöhäistuotannossa voidaan erottaa psykologista realismia (mm. romaani "Pikku Illimar" 1937). Tuglas aloitti kirjallisten matkakertomusten suuntauksen teoksellaan "Teekond Põhja-Aafrikas" (1928–1930). Hänen teoksiaan on käännetty useille kielille.
Totuus ja oikeus Tammsaare kirjoitti "Surmatulet" nopeasti vuoden 1931 kesän aikana. Sen ilmestyttyä sekä kritiikki että kirjailija olivat teokseen tyytymättömiä. Tammsaare tilasi teoksen varastokappaleen itselleen ja merkitsi siihen poistettavat ja muutettavat kohdat. Romaanin uusi versio ei saapunut kustantamoon, sillä Tammsaare kuoli vuonna 1940. Ulkomaille paenneet virolaiset julkaisivat "Totuuden ja oikeuden" Saksassa ja Ruotsissa vuosina 1946–1948. Stalinismin ajan Virossa tästä ei tiedetty mitään. Kun "Surmatulet" ilmestyi Virossa uudelleen vuonna 1954 komeana kuvitettuna laitoksena, haluttiin siitä osa neuvostokirjallisuutta. Sen loppuun liitettiin laaja kirjoitus teoksen poliittisista virheistä sekä "oikeaoppinen" kuvaus tapahtumista Lenin-sitaatteineen. Vuonna 1968 "Surmatulet" ilmestyi Virossa jälleen, nyt Tammsaaren perikunnalta saadun kirjailijan itsensä muokkaaman käsikirjoituksen mukaan toimitettuna. Vuonna 1982 ilmestyi tutkijoiden toimittama tekstikriittinen versio, jonka katsotaan parhaiten täyttävän tekijän näkemyksen teoksesta. Siihen perustuu myös vuonna 2007 ilmestynyt suomennos.
Eduard Vilde Eduard Vilde, myös "Wilde", (5. maaliskuuta 1865 Simuna, Virumaa, Viro – 26. joulukuuta 1933 Tallinna, Viro) oli virolainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli A. H. Tammsaaren ohella Viron kirjallisuuden merkittävimpiä realisteja. Hän työskenteli toimittajana vuodesta 1883 mutta joutui vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen mielipiteidensä vuoksi lähtemään maasta ja asui vuosina 1905–1917 pakolaisena Suomessa, Saksassa, Sveitsissä ja Kööpenhaminassa. Hän palasi kotimaahan vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Viron itsenäisyystaistelun aikaan hän oli diplomaattina Kööpenhaminassa ja Viron ensimmäisenä lähettiläänä Berliinissä 1919–1920. Hänelle myönnettiin Tarton yliopiston kunniatohtorin arvo 1929.
Mount Logan Mount Logan valloitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1925, kun sen huipulle nousi A. H. MacCarthyn johtama joukko vuorikiipeilijöitä. MacCarthyn lisäksi seurueeseen kuuluivat H. F. Lambart, W. W. Foster, A. Carpe, H. S. Hall Jr., N. H. Read, R. M. Morgan ja A. Taylor.
Aliryhmäkriteeri Jokaisella joukon "H" alkiolla on käänteisalkio, joka kuuluu joukkoon "H". Tämä seuraa ehdosta 2 ja neutraalialkion olemassaolosta. Koska ab⁻¹ ∈ "H" kaikilla "a", "b" ∈ "H", niin erityisesti "ea"⁻¹ ∈ "H" kaikilla "a" ∈ "H" ("e" ∈ "H"). Koska "ea"⁻¹ = "a"⁻¹, niin "a"⁻¹ ∈ "H".
Kalle Kurg Kohua herättänyt näytelmä ”Liigvesi” (Liikavesi) Tallinnan Draamateatterissa (1986, ohjaaja Raivo Trass) lähti liikkeelle Anton Hansen Tamsaaren romaanin ”Totuus ja oikeus” I ja V osan pohjalta ja toi esiin uusia näkökulmia Tammsaaren interpretoinnissa. Keskeiseksi nostettiin ihmisenä olemisen mysteeri ja hänen henkiset ristiriidat ajan muutoksissa. Kurg lisasi Tammsaaren tekstiin omaa tekstiä ja toi peliin uusia henkilöitä, ärsyttäen tavanmukaisten kuvitelmien sekä koulu-Tammsaaren ihailijoita, vaikka näytelmää esitettiinkin pitkään.
Aliryhmäkriteeri Laskutoimitus on vakaa. Tämä seuraa ehdosta 2 ja käänteisalkioiden olemassaolosta. Jos "a", "b" ∈ "H", niin edellisen nojalla myös "b"⁻¹ ∈ "H". Siispä ehdon 2 nojalla "a"("b"⁻¹)⁻¹ ∈ "H" kaikilla "a", "b"⁻¹ ∈ "H". Koska pätee "a"("b"⁻¹)⁻¹ = "ab", niin "ab" ∈ "H" kaikilla "a", "b" ∈ "H".
Homografia Jos kunnan "F" yli muodostetulta suoralta valitaan kolme pistettä, "a", "b", ja "c", on olemassa yksi ja vain yksi sellainen homografia "h" tältä suoralta joukkoon "F" ∪ {∞}, että "h"("a") = ∞, "h"("b") = 0 ja "h"("c") = 1. Jos samalta suoralta valitaan neljäs piste, pisteiden "a", "b", "c" ja "d" kaksoissuhde, jota merkitään ["a","b"; "c","d"], määritellään pisteen "d" kuvapisteeksi "h"("d") kuvauksessa "h". Toisin sanoen jos "d":llä on homogeeniset koordinaatit ["k" : 1] pisteiden "a", "b" ja "c" muodostamassa projektiivisen avaruuden kannassa, niin ["a", "b"; "c","d"] = "k".
Totuus ja oikeus Tammsaaren pilkka osuu 1920-luvun Viron uuden liikemiespolven nousukasmaisuuteen. Autojen takapenkit sopivat miesten ja naisten kohtaamisille, puhelin pitää ihmiset jatkuvassa valmiudessa. Funktionalistista tyyliä edustavia valkoisia, tasakattoisia uudistaloja, joita voi edelleen ihailla Tallinnan Nõmmen kaupunginosassa, Tammsaare kuvaa lumipalatseiksi. Naiset tarkkailevat omaa ja toistensa ulkomuotoa ja miehet innostuvat urheilusta, yhteistä molemmille on nuoruuden palvonta. Rouvat viihtyvät kahviloissa ja heidän sivistyksensä ohuus selviää viimeistään silloin, kun rouvat puhuvat loitsimisesta ja rukoilusta sairaan lapsen parantamisessa. Tammsaare vihjaa happamasti, että modernisaatio on tuhonnut naisten äidinvaiston ja tilalle on tullut palvelijoiden määräily sekä narsistinen usko seurapiirilääkäreiden hemmotteluihin.
Jukka H. Meurman Meurmanien sivistyssukuun kuuluva Jukka Meurman on asemakaava-arkkitehti Otto-Iivari Meurmanin pojanpoika ja siten suomalaisuusmies ja poliitikko Agathon Meurmanin pojanpojan pojanpoika. Hän on naimisissa Elisabet Meurmanin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta: vuoden 2007 Idolsissa hyvin menestynyt Kristian A. J. Meurman (s. 1979) ja Anna Meurman-Pawli (s. 1974). Vuonna 1978 syntynyt poika Otto Agathon menehtyi vauvana synnynnäiseen sydänvikaan. Hänet on haudattu sukuhautaan Kangasalan kirkon hautausmaalle.
Aliryhmäkriteeri Neutraalialkio on olemassa ja se kuuluu joukkoon "H". Tämä seuraa ehdosta 2. Koska "ab"⁻¹ ∈ "H" kaikilla "a", "b" ∈ "H", niin erityisesti "aa"⁻¹ ∈ "H" kaikilla "a" ∈ "H". Koska "aa"⁻¹ = "e", niin "e" ∈ "H".
Sävellaji "Itämaisessa mollissa" neljäs ja seitsemäs sävel on ylennetty. Korkeuserot ovat 1-½-1½-½-½-1½-½. Esimerkiksi a-mollin sävelet ovat: luonnollisessa sekä alaspäisessä melodisessa mollissa a, h, c, d, e, f ja g, harmonisessa mollissa a, h, c, d, e, f ja gis sekä ylöspäisessä melodisessa mollissa a, h, c, d, e, fis ja gis sekä itämaisessa mollissa a, h, c, dis, e, f ja gis.
A*-algoritmi A*-algoritmi (lausutaan A tähti) on tekoälyssä käytetty algoritmi ratkaisun etsimiseen hakupuusta. Sen tarkoituksena on evaluoida lehtisolmuja funktion f(n)=g(n)+h(n) avulla, missä g(n) kuvaa kustannusta saavuttaa tietty solmu ja h(n) on kustannusarvio solmusta maalitilaan. Tällöin f approksimoi kustannusta lähtösolmusta maalisolmuun. A*-algoritmi on optimaalinen jos h on luvallinen. Tämä tarkoittaa sitä, että h ei koskaan yliarvioi kustannusta saavuttaa maalisolmu. A*-algoritmia käytetään lyhyimmän reitin löytämisessä, lähtösolmusta maaliin.
Tapparan SM-sarjakausi 1957–1958 Matti Kaski, H, A-jun.
Rauno Mäkinen, H, TK-V
Kalevi Numminen, P, A-jun.
Jouni Seistamo, H, A-jun.
Kääpiövesikauris Kääpiövesikauriista on kuvattu kolme alalajia: Nimialalaji "H. a. aquaticus" Sierra Leonesta, "H. a. batesi" Kamerunista, ja "H. a. cottoni" Iturin metsästä, mutta niiden validius on kyseenalainen, eikä kääpiövesikauriista eroteta nykyään alalajeja. Sekä levinneisyysalueen länsireunan, että itäreunan yksilöiden sieraimet ovat kuitenkin kapeammat kuin niiden välissä elävillä lajitovereilla.
Suunnikas Suunnikkaan pinta-ala lasketaan 
jossa "a" ja "b" ovat suunnikkaan "kantoja" (eli korkeutta vastaavia sivuja), "h" ja "h" ovat korkeusjanoja ja α mikä tahansa suunnikkaan kulmista.
jossa "a" ja "b" ovat suunnikkaan "kantoja" (eli korkeutta vastaavia sivuja), "h" ja "h" ovat korkeusjanoja ja α mikä tahansa suunnikkaan kulmista.
Tapparan SM-sarjakausi 1956–1957 Hannu Avola, MV, A-jun.
Markku Pussinen, MV, A-jun.
Matti Haapaniemi, P, ?
Arimo Mäkinen, P, A-jun.
Pekka Lahti, H, A-jun. 
Rauno Malm, H, A-jun.
Rinnakkaissävellaji "C-duuri" asteikko menee c:stä c:hen; c d e f g a h c; ja" A-molli" a:sta a:han; a h c d e f g a.
Timo T. A. Mikkonen Timo T. A. Mikkosen toinen puoliso oli vuodesta 2001 lähtien Nina Mikkonen, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuonna 2002 syntynyt Mikael ja vuonna 2003 syntynyt Matias. Mikkosten perhe asui Myrskylässä vuodesta 2002 vuoteen 2016, jolloin he joutuivat myymään talon talousvaikeuksien vuoksi. Myynnin jälkeen perhe muutti hetkeksi Orimattilaan ja vuodenvaihteessa 2016–2017 Itä-Helsinkiin.
Tapparan SM-sarjakausi 1959–1960 Tappara pelasi kaudella 1959-1960 jääkiekon SM-sarjassa eli Mestaruussarjassa. Lisäksi Tappara osallistui Hämeen piirisarjaan.
Timo Ahlqvist, H, A-jun.
Pekka Helen, P, HPK
Pentti Hyytiäinen, H, A-jun.
Matti Lahtinen, H, ??
Reijo Ojanen, P, A-jun.
Matti Peltonen, MV, ??
A. H. Österblad A. H. Österblad oli suomalainen 1800-luvun lopulla elänyt arkkiveisujen tekijä.
K. H. Renlund Renlundin vanhemmat olivat perämies Petter Renlund (Räihä) ja Brita Maria Skoglund. Hän kävi Kokkolan ala-alkeiskoulun ja kolme vuotta yläalkeiskoulua. Vuonna 1864 Renlund lähti Helsinkiin G. A. Herlinin rautakauppaan kauppapalvelijaksi. Hän oli sitten neljä vuotta työssä Stockmannin rautakaupassa kunnes siirtyi 1874 samana vuonna perustetun "Parviainen & Winter"-toiminimen palvelukseen kauppamatkustajaksi. Liikkeen perustajat olivat kauppiaat Anders Parviainen (1848–1887) ja G. H. Winter. Parviainen & Winter myi siirtomaa- ja rautatavaraa sekä harjoitti paloöljyn ja suolan tukkukauppaa. Vuonna 1878 liikkeen osakkaana ollut A. G. Winter kuoli ja Renlund tuli hänen tilalleen osakkaaksi. Samalla liikkeen nimeksi muuttui "A. Parviainen & Co".
Clarice Lispector Vuonna 1964 ilmestyi omakustanteena "Passio". Lispectorin seitsemäs kirja, romaaneista viides. Se on hänen teoksistaan ehkä järkyttävin ja tunnetuin, "Passio – rakkaus G. H:n mukaan" ("A paixão segundo G. H.") Teos kertoo naisesta, joka mukavan riolaisen kattohuoneistonsa palvelijanhuoneessa saa mystisen kokemuksen ja sen seurauksena syö palan torakkaa. Kirjan nimessä G. H. on lyhenne sanoista "Gênero Humano", 'ihmiskunta'. Samana vuonna häneltä ilmestyi novelleja ja muita kirjoituksia sisältävä teos "A Legião estrangeira" ('Muukalaislegioona').
Doorinen Doorisen asteikon muunnoksena oli käytössä myös "hypodoorinen" asteikko. Se saatiin doorisesta asteikosta siirtämällä sen ylempi tetrakordi oktaavia alemmaksi, jolloin tetrakordeilla oli yksi yhteinenkin sävel, sekä lisäämällä alimmaksi yksi kumpaankaan tetrakordiin kuulumaton sävel. Täten asteikon sävelet olivat A G F E | E D C H | A. Jos molemmat tetrakordit yhdistettiin ja lisättiin ylimmäksi yksi sävel, saatiin miksolyydinen asteikko, joka oli sama, joka myöhemmin on tullut tunnetuksi "lokrisena" asteikkona. Siinä sävelet olivat siis H | A G F E | D C H A
Renlund (yritys) Yritys sai alkunsa vuonna 1874, jolloin K. H. Renlund, Anders Parviainen ja A. W. Winter perustivat Helsinkiin viljan ja siirtomaatavaran tukkuliikkeen A. Parviainen & Co Oy:n. Vuonna 1884 liike siirtyi kokonaan Renlundin haltuun toimien aluksi nimellä Ab K. H. Renlund Oy, kunnes 1938 nimeksi vaihtui Oy Renlund Ab. Työväenliikkeen omistama osuusliike OTK hankki yhtiön osake-enemmistön vuonna 1959, ja syksyllä 1983 paikallisten osuusliikkeiden ja OTK:n fuusion jälkeen Renlund siirtyi vastaperustetulle Eka-yhtymälle.
Vesa (nimi) Vesa on suomalainen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä. Se on Kustaa Vilkunan mukaan sekä merkitykseltään että äänneasultaan onnistunut. Nimi johtuu lehtipuun tainta taikka juuresta tai kannosta kasvavaa vartta tarkoittavasta sanasta vesa. Nimeksi sitä ehdotti H. A. Reinholm vuonna 1879, mutta se yleistyi vasta 1900-luvulla. Vesan nimipäivä on 27. syyskuuta. Nimi Vesa on Suomessa 1900-luvun alusta syyskuuhun 2017 mennessä annettu hieman yli 21 950 henkilölle, joista noin puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla. Vesa on ollut suosittu nimi lyhyytensä ja nasevuutensa vuoksi. Kustaa Vilkunan arvion mukaan se on sekä äänneasultaan että merkitykseltään onnistunut nimi Vesa-Matti ja Vesa-Pekka kuuluvat Suomen yleisimpiin yhdysnimiin.
Solvay-konferenssi Kolmas rivi: R. Gaspart, W. M. Lomer, A. H. Cottrell, G. A. Homes, H. Curien
Suunnikas Suunnikkaan sivut erottavat niiden normaalista välijanan, jota kutsutaan "korkeusjanaksi" ja sen pituutta korkeudeksi. Korkeusjanoja on suunnikkaassa kahden pituisia. Toiset korkeusjanat ovat kohtisuorassa sivuja "a" ja "c" vastaan, jolloin ne voidaan merkitä "h" tai "h". Toiset korkeusjanat ovat kohtisuorassa sivuja "b" ja "d" vastaan, ja ne voidaan merkitä "h" tai "h "Yhdensuuntaisuudesta seuraa "h" = "h"" ja "h" = h".
Glottaalifrikatiivi Suomessa 'h' on yleensä tavallinen soinniton [h]. Vokaalien 'a', 'i' ja 'u' kanssa vokaalia vastaavassa paikassa aiheutetaan kuitenkin hankaushälyä, jotta konsonantti erottuisi: sanassa "paha" on glottaalinen, sanassa "pihi" on palataalinen ja sanassa "puhu" on pyöreä bilabiaalinen heikko frikatiivi. Lisäksi, jos 'h' esiintyy tavussa viimeisenä, kuten sanassa "pihti", on siinä alussa soinnillinen osa. Sanan alkuinen 'h' on usein myös heikko soinniton faryngaalifrikatiivi, etenkin kun seuraava vokaali on 'a'; esimerkiksi "haapa".
Maan säteilytasapaino Koko Maan pinnan säteilyenergiasta 84 % eli 66–79 kcal/cm/v menee haihduttamiseen. Merissä haihduttamiseen menee 90 %, mutta maalla vain 54 % eli 27–50 kcal/cm/v. Kuivimmilla alueilla haihtuminen vie vain 15–20 % pinnan säteilyenergiasta. Trooppisessa sademetsässä säteilytasapaino R on 83 cal/cm/v ja haihduttamiseen kuluva L 64 cal/cm/v näiden erotus H on 19. H/L on 0,3 eli haihtumisen osuus lämmön siirtymisessä pinnasta pois on suuri, koska kosteutta on paljon. Albedo a=10. Hieman kuivemmalla savannillakin R=49, L=30 ja H=19 ja a=25 ja H/L=0.6. Aavikolla todellinen haihtuminen on vähäistä. R on 53 L=6 H=47 a=35 %. H/L = 8.0. Merissä suurin osa, noin 90 % meriin imeytyvästä lämmöstä mennee haihtumiseen, ja näin ollen meret ovat hitaita lämpiämään ja viilenemään.
Kitara Alla on muutamia vaihtoehtoisia virityksiä, joita kitarassa käytetään.Kitaran matalaäänisimmissä viritysasteissa matalin ääni on H tai jopa A, joka on oktaavin matalampi kuin perusvirityksen viides kieli A. Näitä virityksiä ovat esimerkiksi H-Fis-H-E-Gis-Cis (H drop) tai Bb-F-B-Es-G-C (Bb drop), joita käytetään enimmäkseen modernissa metallimusiikissa. Virityksen etuna on matalien rekistereiden käyttömahdollisuus, mutta haasteena on vireen säilyminen. Matalavireisiin ja baritonikitaroihin asennetaankin usein tavallista paksummat kielet. Näitä matalammat viritysasteet alkavat kuulostaa bassokitaralta.
Suunnikas Vastakkaisten yhdensuuntaisten sivujen etäisyys eli korkeus voidaan laskea usealla tavalla. Sivujen "a" ja "c" välinen korkeus "h = h" on 
ja sivujen "b" ja "d" välinen korkeus "h = h" on
Sävelasteikko Diatonisen asteikon sävelet ovat johdettavissa puhtaista kvinteistä laskemalla niitä yhteen. Diatoninen skaala voidaan johtaa kuudesta kvintistä: c–g, g–d, d–a, a–e, e–h ja h–f
Vastauskonpuhdistus Ruotsissa Ensimmäisen kerran puolueetonta tutkimusta Ruotsin vastauskonpuhdistuksesta yritti Augustin Theiner, joka julkaisi vuosina 1838–1839 kaksiosaisen teoksen "Schweden und seine Stellung zum heiligen Stuhl unter Johann III, Sigismund III, und Karl IX". Theiner oli nykyisen Vatikaanin arkiston johtaja ja käytti lähteinään aiemmin julkaisemattomia dokumentteja Vatikaanin arkistosta ja Roomassa sijaitsevasta jesuiittojen arkistosta. Hän myös julkaisi monta näistä lähteistä teoksensa toisen osan lopussa sekä vuonna 1856 ilmestyneessä erillisessä kolmiosaisessa "Annales Ecclesiastici" -teoksessa. Theinerin tutkimus sai aikanaan suurta huomiota, sillä ei-katolisilla oli vain poikkeustapauksissa edes rajallista pääsyä katolisen kirkon arkistoihin. Tutkimus innoitti pohjoismaisia tutkijoita etsimään omista maistaan vastauskonpuhdistukseen liittyviä lähteitä. Huomattavimmat näistä tutkijoista olivat L. A. Anjou, F. Bætzmann, A. Brandrud, L. Daae, A. Fryxell, J. A. Hammargren, L. Helveg, E. Hildebrand, K. Hildebrand, K. C. Leinberg, H. F. Rördam, H. Shück, J. E. Strömberg, H. Wieselgren ja F. Ödberg. Joitakin heidän tutkimuksiaan on myöhemmin arvosteltu, mutta niihin ei ole uudempien arkistotutkimusten jälkeen ollut paljon lisättävää.
H. A. Saintsbury Harry Arthur Saintsbury, usein H. A. Saintsbury (18. joulukuuta 1869 – 19. kesäkuuta 1939) oli brittiläinen näyttelijä ja näyhtelmäkirjailija. Hänen tunnetuimpia näyttämöroolejaan oli Sherlock Holmes. Näytelmiä hän kirjoitti salanimellä Jay Nibb.
Totuus ja oikeus Teoksen tapahtumapaikan,Vargamäen, esikuva oli Tammsaaren oma lapsuuskoti Albussa. Paikka on nykyään museona.
Myllyrannan ruukki Vuonna 1852 ruukki siirtyi yhtiölle jossa osakkaina olivat Bergbomin ohella J. A. Fellman, O. M. Rinman, C. Herlofson, H. Hedmanson, N. I. A. Hamer ja C. H. Krohn. Ruukin toiminnan loppuvaiheissa sen hankki 1859 perustettu "Myllyrannan Pietarilainen Rautatehdas- ja Sahayhtiö". Ruukki ja siihen kuuluneet Kiveksen ja Saaresjoen harkkohytit myytiin 1859 pakkohuutokaupalla venäläselle yhtiölle ja seuraavana vuonna ne siirtyivät oululaisen in uittopäällikkö Viktor Åkerblomille. Ruukin hallussa oli 1860 noin 4 000 hehtaaria maata Utajärven ja Paltamon alueella. Ruukin maita siirtyi sitten kauppahuone J. W. Snellman G:sonille ja myöhemmin niitä omisti Ab Uleå Oy.
Dyhtau A. F. Mummery ja H. Zurfluf valloittivat vuoren ensimmäisinä vuonna 1888.
Eino H. Ahti Nimellä "Eino H. Ahti":
Nimimerkillä "A. H. E":
Nimimerkillä "Hannes Ahti":
Nimimerkillä "Ahti H. Einola":
Nimimerkillä "Saaren Pekka":
Nimimerkillä "Aukusti Salo":
Nimimerkillä "Eino Taatto":
Nimimerkillä "Gabriel Tossu":
Totuus ja oikeus Suomalainen Maria Jotuni kirjoitti samoihin aikoihin sijoittuvan avioliittoromaaninsa "Huojuva talo". Siinä mies on syyllinen perheen vaikeuksiin. Tammsaaren romaanissa asiat ovat toisin, syyllinen on vaimo. Karin on lapsellinen, häilyväinen ja mustasukkainen. Indrek säilyttää kaikissa riidoissa malttinsa ja yrittää elää oman totuutensa ja oikeutensa mukaan. Toisaalta Karinin tempoilussa voi nähdä myös oikeudettoman ihmisen nousun peräämään oikeuksiaan, hän on sentään perijätär ja perheen kotitalon omistaja. Toisaalta hän jotenkin aina päätyy pohdinnoissaan syyttämään Indrekiä kaikesta kurjasta, mitä hänen elämässään on. Riitelyyn kyllästynyt Indrek päättää muuttaa takaisin Vargamäelle. Virossa on vuosien varrella paljonkin pohdittu sitä, miten paljon Tammsaare on käyttänyt romaaninsa aineistona omaa suhdettaan puolisoonsa Kätheen.
Ħ Ħ (ħ), h ja poikkiviiva, on latinalainen kirjain, joka on syntynyt H-kirjaimesta ja viivasta. Se on käytössä maltan kielessä, jossa sillä merkitään soinnitonta faryngaalista frikatiivia. Gemenakirjain ħ on myös IPAssa saman äänteen merkki. Unicode-merkistössä Ħ on U+0126 ja ħ U+0127.
Molli Sävelaskelin ilmaistuna sävelten väliset korkeuserot nousevassa harmonisessa mollissa ovat 1–½–1–1–1–1–½. Toisin sanoen siinä on puoli­askel 2. ja 3 sekä 7. ja 8. sävelen välissä, muissa väleissä kokoaskel. Nousevan melodisen a-mollin sävelet ovat a, h, c, d, e, fis, gis ja a, laskevan a, g, f, e, d, c, h ja a. Verrattuna duuriasteikkoon, jolla on sama perussävel, eli mollin muunnossävellajiin, nousevassa melodisessa mollissa vain asteikon kolmas sävel on alennettu, laskevassa myös kuudes ja seitsemäs sävel.
Jalo (priki) "Jalon" pituus oli 93,3 ja leveys 27,5 jalkaa. Aluksen uppouma oli 120 lästiä. Alus oli vakuutettu vuonna 1859 Suomen merivakuutusyhdistyksessä 12.500 hopearuplasta ja vuonna 1863 24.000 markasta. Laivan omistajina toimi huosina 1857-1866 yhtiö (yhtiön asiakirjat tuhoutuneet, joten nimi ei käy selville), jonka osakkaina olivat laiva- ja tervaporvari Carl E. Junnelius (1857-1860), H. E. Höckert, C. H. Messman, Karl Ranberg ja C. G. Lundman. Alus kuljetti pääasiallisesti tervalasteja Oulusta. Kapteeneina toimivat: A. J Jessberg (1857-1858) , Nils G. Pettersson (1859-1860), Alex Strad (1860-1864) ja J. A. Boman (1864-1866). Alus myytiin vuonna 1866 Kööpenhaminassa 24 tuhannen markkan kauppasummasta
Ratkeava ryhmä Oletetaan sitten, että ryhmä "G" on ratkeava toisen määritelmän mukaan, jolloin siis on olemassa normaalijono formula_3, jolla tekijät "A/A" ovat Abelin ryhmiä. Tässä kohtaa hyödynnetään taas yhtä derivaattaryhmien perustavanlaatuisista ominaisuuksista, nimittäin sitä, että jos mielivaltaisen ryhmän "H" aliryhmä "F" on normaali ja tekijäryhmä formula_4 on Abelin ryhmä, niin "H"' on "F":n aliryhmä. Tätä tietoa käyttäen nähdään, että "G' ≤ A". Aliryhmärelaatiot säilyvät ryhmiä derivoitaessa formula_5, joten tästä seuraa myös "G ≤ A", "G ≤ A" ja niin edelleen. Lopulta saadaan "G ≤ A" = {1}. Siispä "G" = {1}, eli "G" ratkeava myös ensimmäisen määritelmän mielessä. Näin ollen määritelmät ovat yhtäpitävät.
Loppi Lopella sijaitsevan Kormun kartano yhteydessä on vuonna 1908 rakennettu Ansalan metsästysmaja. Metsästysmajan rakensi alun perin Ansalan Metsästysyhdistys (vuodesta 1920 Ansalaiset ry), jonka perustivat K. A. Paloheimo, tämän veli H. G. Paloheimo sekä K. A. Paloheimon Helsingin Suomalaisella Klubilla olleet metsästyskumppanit. Ansalaiset rakensivat metsästysmajan H. G. Paloheimon lahjoittamalle metsäiselle rinteelle Ansalanmäelle, noin viisi kilometriä lounaaseen nykyisen Riihimäen kaupungin keskustasta. Seuran jäsen arkkitehti Onni Tarjanne suunnitteli majan. Siihen rakennettiin jyrkkä harjakatto, ikkunaluukut, lautaverhous, avoveranta ja 12 hengen nukkumatilat yläparvelle.
Richard Hooker H. Richard Hornberger (1. helmikuuta, 1924 – 4. maaliskuuta, 1997), tunnettu nimellä Richard Hooker, oli yhdysvaltalainen sotilaslääkäri. Hän kirjoitti kokemuksistaan Korean sodasta vuonna 1968 valmistuneen romaanin "M*A*S*H". Romaanin pohjalta kirjoitettiin menestyksekäs, vuonna 1970 ensi-iltansa saanut samanniminen elokuva. Hooker oli myös kirjoittamassa elokuvan pohjalta tehtyä, 11 tuotantokautta kestänyttä, samannimistä televisiosarjaa.
Shave and a haircut Eräs varhaisimmista teoksista, joissa sävelmää on käytetty on vuodelta 1899 Charles Halen laulussa ”At a Darktown Cakewalk”. Monet muut saman aikakauden laulut käyttivät samaa melodiaa. Samoja nuotteja käytetään muun muassa ns. bridge-osassa kappaleessa ”Hot Scotch Rag”, jonka on säveltänyt H. A. Fischler vuonna 1911.
Fryyginen E F G A H + H C D E
Bassokitara Myös viisi- ja kuusikieliset bassokitarat ovat suhteellisen yleisiä. Viisikielinen on muuten kuin tavallinen nelikielinen, mutta siinä on tyypillisten E, A, D ja G kielten lisäksi matala H ennen E-kieltä. Kuusikielisissä on vastaavassa paikassa matala H, ja E, A, D ja G kielten jälkeen korkeampi C.
A. Le Coq A. Le Coqin historian on väitetty alkaneen belgialaisen Albert Le Coqin vuonna 1807 Lontooseen perustamasta olutpanimosta. Tunnustetun oluthistorioitsijan Martyn Cornellin mukaan Le Coqin esivanhemmat olivat itse asiassa Ranskan hugenotteja, jotka olivat 1700-luvulla muuttaneet Lorrainesta Preussiin. Berliinissä syntynyt Albert Le Coq oli Cornellin mukaan vuonna 1807 vain seitsenvuotias ja muutti Lontooseen vasta 1830-luvulla. Vuonna 1826 Justus Reinhold Schramm perusti olutpanimon Tarttoon. A. Le Coq & Co kiinnostui yhtiön toiminnasta ja osti sen vuonna 1913.
Dropped B Dropped B () on sama kitaraviritys kuin Dropped D ja Dropped C, mutta se on alennettu Dropped C:stä puolisävelaskeleella. Dropped B -vireessä kielten vire on järjestyksessä: H-F♯-H-E-G♯-C♯' tai H-G♭-H-E-A♭-D♭.
A-molliasteikko A-molliasteikko on A:sta alkava sävelasteikko, johon kuuluvat lähtökohtaisesti sävelet A, H, C, D, E, F, G tai Gis sekä A. Se on C-duurin rinnakkaismolli, ja sen muunnossävellaji on A-duuri.