mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Nikolai Žerdev Kausi alkoi Žerdevin ja Columbuksen sopimuskiistalla. Vanhan sopimuksen päätyttyä Žerdev vaati palkankorotusta ja uhkasi jäädä Venäjälle, ellei hänen ehtoihinsa suostuta. Hän ehtikin aloittaa kauden Himik Moskovan alueen joukkueessa Venäjän superliigassa, ennen kuin Columbus suostui yli seitsemän miljoonan dollarin kolmen kauden mittaiseen sopimukseen. Žerdev kiitteli seuraa luottamuksesta ja ilmoitti olevansa innokas liittymään jälleen seuran kokoonpanoon. Kausi ei kuitenkaan sujunut odotetusti, ja huonojen suoritusten vuoksi Žerdeviä syytettiin huonosta motivaatiosta. Hän sai 71 ottelussa kokoon vaatimattomat 32 pistettä. Žerdev ja uusi toimitusjohtaja Scott Howson sekä päävalmentaja Ken Hitchcock pitivät kauden jälkeen kokouksen, jossa osapuolet sopivat kauden mittaan syntyneet erimielisyydet.
Nikolai Žerdev Žerdevistä tuli 18-vuotias ammattilaisjääkiekkoilija vuonna 2002 hänen siirryttyä HK TsSKA Moskovaan. Itse asiassa hän oli vain TsSKA:ssa lainassa, vaikka sai palkkaa. Žerdev sanoi saaneensa tarjouksia useilta seuroilta, mutta päätyi valinnassaan juuri TsSKA:han, sillä sitä valmensi kuuluisa Viktor Tihonov. Ensimmäisen Venäjän pääsarjakauden jälkeen Columbus Blue Jackets varasi Žerdevin neljäntenä kesän 2003 NHL:n varaustilaisuudessa. Hän aloitti kauden 2003–2004 TsSKA:ssa, mutta solmi yllättäen kauden puolivälissä sopimuksen Columbuksen kanssa ja siirtyi joukkueen kokoonpanoon NHL:ään.
Nikolai Žerdev Kun Žerdevin sopimusta oli jäljellä enää yksi kausi, Columbus myi hänet ja Dan Fritschen ennen kauden alkua New York Rangersiin, josta Columbus sai vaihdossa puolustajat Fjodor Tjutinin ja Christian Bäckmanin. Rangersissa Žerdev oli runkosarjassa joukkueen paras pistemies yhdessä Scott Gomezin kanssa 58 pisteellä ja hän pääsi ensimmäistä kertaa urallaan NHL:n pudotuspeleihin, joista Rangers tosin putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kauden päätteeksi Žerdevistä tuli vapaa pelaaja, eikä hän saanut sovittua palkasta ilman välimieskäsittelyä, jossa hänet arvioitiin niin arvokkaaksi, ettei Rangers halunnut solmia uutta sopimusta hänen kanssaan. Muutkaan NHL-joukkueet eivät olleet kiinnostuneet kalliista laitahyökkääjästä, joten Žerdev solmi sopimuksen HK Atlantin kanssa ja palasi Venäjälle.
Nikolai Žerdev Žerdev aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Kiovassa jo neljävuotiaana. Hän aloitti ensin taitoluistelulla, mutta innostui jääkiekosta ja liittyi HK Sokol Kiovan 5-vuotiaiden joukkueeseen valmentajan Jurij Krilovin rohkaisusta. Joukkueessa pelasi myös Anton Babtšuk. Myöhemmin Sokolin pelatessa kansainvälisessä junioriturnauksessa Québecissä venäläisen Elemaš Elektrostalin valmentaja Ravil Išakov huomasi Žerdevin ja Babtšukin ja sai heidät suostuteltua liittymään joukkueeseensa ja muuttamaan Venäjälle Elektrostaliin, jossa ukrainalaiset aloittivat vuonna 1999 15-vuotiaina seuran kakkosjoukkueessa Pervaja Ligassa. Elektrostalissa Žerdev pelasi seuraavat neljä vuotta pelaten välillä myös seuran ykkösjoukkueessa Vysšaja Ligassa.
Christian Bäckman St. Louis Bäckman pelasi kauteen 2007–2008, jolloin hänet kaupattiin siirtoajan takarajalla New York Rangersiin. Vaihtokaupassa St. Louis sai neljännen kierroksen varausoikeuden. Rangersissa Bäckman ei pelannut kuin kauden loppuun. Kesällä 2008 Rangers hankki vapailta markkinoilta muutaman puolustajan ja kauppasi lopulta sekä Bäckmanin että Fjodor Tjutinin Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa kahteen hyökkääjään Nikolai Žerdeviin ja Dan Fritscheen.
Fjodor Tjutin Kaudella 2004–2005 Tjutin palasi toistamiseen SKA Pietariin NHL-kauden peruunnuttua vuoksi. NHL-pelien jatkuttua Tjutin kuului kolmen kauden ajan Rangersin runkomiehistöön kunnes heinäkuussa 2008 hän ja Christian Bäckman siirtyivät Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa Nikolai Žerdeviin ja Dan Fritscheen.
Columbus Blue Jackets Kesällä 2008 ilmoitettiin, että huhtikuussa 2008 kuolleen omistajan John H. McConnellin poika John P. McConnell perii seuran isältään. Kesän aikana joukkue teki monia pelaajavaihtoja, kuten esimerkiksi Gilbert Brulé vaihdettiin Edmonton Oilersin Raffi Torresiin, sekä hyökkääjät Nikolai Žerdev ja Dan Fritsche siirtyivät New York Rangersiin vaihdossa Fjodor Tjutiniin ja Christian Bäckmaniin. Seura hankki myös vapaina pelaajina olleet Kristian Huseliuksen ja Mike Commodoren.
Darryl Boyce Kaudella 2007–2008 Boyce teki Marliesissa AHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+18=30. Hän voitti joukkueen sisäisen jäähypörssin sekä runkosarjassa 131 minuutillaan että pudotuspeleissä 27 minuutillaan. Boyce ei pelannut kauden aikana otteluakaan NHL:ssä, kuten ei myöskään seuraavalla kaudella 2008–2009, joka jäi vain 20 ottelun mittaiseksi useiden loukkaantumisten takia. Hän pelasi uransa toisen NHL-ottelun vasta 30. joulukuuta 2010 Columbus Blue Jacketsia vastaan, jolloin Boyce teki myös NHL-uransa ensimmäisen tehopisteen syötettyään Nikolai Kuljominin tekemän maalin. NHL-uransa avausmaalin hän teki kaksi päivää myöhemmin 1. tammikuuta 2011 vieraissa Ottawa Senatorsin Mike Brodeurin taakse. Yhteensä Boyce teki kauden aikana NHL:ssä 46 runkosarjaottelussa tehot 5+8=13. Heinäkuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Maple Leafsin kanssa.
Nikolai Habibulin Kauden 1998–1999 jälkeen Habibulin, joka oli tuolloin rajoitettu vapaa pelaaja, ajautui Coyotesin kanssa sopimuskiistaan, eikä hän pelannut seuraavana vuonna NHL:ssä. Hän edusti kauden 1999–2000 IHL-seura Long Beach Ice Dogsia ja kauden päätteeksi hänet palkittiin James Gatschene Memorial Trophylla IHL:n arvokkaimpana pelaajana. Viimein 5. maaliskuuta 2001, hänen oltua sivussa NHL-jäiltä lähes kahden vuoden ajan, Coyotes kauppasi hänet ja Stanislav Neckářin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Mike Johnsoniin, Paul Maraan, Ruslan Zainulliniin ja toisen kierroksen varausvuoroon .
Luettelo SM-liigassa jääkiekkoilleista venäläisistä Kuzminin jälkeen Neuvostoliiton olemassaolon aikana pelasi myös Nikolai Makarov, Anatoli Timofejev, Viktor Tjumenev, Vladimir Myškin, Andrei Pjatanov, Jevgeni Štepa, Viktor Glušenkov ja Vjatšeslav Lavrov. Makarov valittiin kaudella 1982–1983 ensimmäisenä ulkomaalaisena SM-liigan parhaaksi puolustajaksi. Kaudella 1990–1991 Rauman Lukossa torjunut Vladimir Myškin on toistaiseksi ainoa SM-liigassa pelannut venäläismaalivahti. 1990-luvulla SM-liigassa nähtiin muihin vuosikymmeniin nähden ylivoimaisesti eniten venäläispelaajia. Heistä moni on pelannut urallaan joko ennen tai jälkeen SM-liigaa myös NHL:ssä tai edustanut Neuvostoliittoa/Itsenäisten valtioiden yhteisöä/Venäjää miesten arvokisoissa. Esim. German Titov käytti kaudella 1992–1993 Turun Palloseuraa ponnahduslautana NHL:ään ja hän palasi joukkueeseen kaudella 1994–1995 työsulun ajaksi.
NHL:n varaustilaisuus 2003 Monet ammattilaiset ovat sanoneet, että kyseinen varaustilaisuus on yksi kovatasoisimpia varaustilaisuuksia NHL:n historian aikana. Fleury, Staal, Horton ja Žerdev - neljä ensimmäistä varausta, pelasivat heti suurimman osan seuraavasta kaudesta NHL:ssä. Milan Michálek myös osallistui San Jose Sharksin harjoitusleirille, mutta loukkaantuminen esti pelaamisen seuraavalla kaudella. Myös toisen kierroksen varaus Patrice Bergeron sai huomattavasti peliaikaa Boston Bruinsissa. Kaikki kymmenen ensimmäistä varausta pelasivat ainakin yhdeksän ottelua kaudella . Harvinaisesti kaikki ensimmäisellä varauskierroksella valitut pelaajat ovat pelanneet vähintään yhden NHL ottelun.
Columbus Blue Jackets Kaudelle joukkueeseen tehtiin monia muutoksia. Kesällä Blue Jackets vaihtoi ykkösmaalivahtinsa Marc Denisin Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Fredrik Norrenaan ja Fredrik Modiniin. Tällä tavoin Blue Jackets halusi antaa peliaikaa nuorelle maalivahdille Pascal Leclairelle. Blue Jackets hankki myös Anson Carterin, koska näytti siltä että Nikolai Žerdev pelaisi kauden Venäjällä. Žerdev pelasi Venäjällä kahdeksan ottelua, jonka jälkeen hän palasi Blue Jacketsiin päästyään sopuun manageri MacLeanin kanssa. 13. marraskuuta 2006 Blue Jackets erotti valmentajansa Gerard Gallantin. Seuraavana päivänä Blue Jackets ilmoitti, että Gary Agnew olisi väliaikainen korvaaja. 22. marraskuuta Ken Hitchcock nimettiin Blue Jacketsin valmentajaksi. Hitchcockin ensimmäisessä pelissä Blue Jackets voitti Ottawa Senatorsin, tehden viisi ylivoimamaalia, ottelu päättyi 6–2. Blue Jackets ei päässyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin.
Kausi oli Blue Jacketsin ensimmäinen kokonainen kausi Hitchcockin alaisuudessa. Kausi oli Blue Jacketsin historian paras; joukkue voitti 34 peliä ja saavutti 80 pistettä. 26. helmikuuta 2008 Blue Jackets vaihtoi kapteeninsa Adam Footen Colorado Avalancheen, mistä vastineeksi Blue Jackets sai valinnaisen varausvuoron. Rick Nashistä tuli joukkueen uusi kapteeni. Kauden jälkeen Nash valittiin "NHL 2K9" -videopelin kanteen.
René Bourque Bourque liittyi Chicago Blackhawksiin kauden 2005–2006 alussa. Hän teki ensimmäisen maalinsa debyyttiottelussaan 5–3 -tappiossa Mighty Ducks of Anaheimille. Yhteensä hän teki tulokaskaudellaan 16 maalia ja 34 pistettä ollen joukkueen sisäisen pistepörssin neljäs. Myöhemmin Bourque ja Chicago tekivät kahden vuoden jatkosopimuksen. Hänen kausi 2006–2007 oli loukkaantumisten täyttämä. Hän pelasi vain 44 ottelua, joissa teki seitsemän maalia. 12. marraskuuta 2006 Bourque kiidätettiin sairaalaan hänen saatuaan Columbus Blue Jacketsia vastaan pelatussa ottelussa Nikolai Žerdevin luistimesta viillon niskaansa. Blackhawks ilmoitti tämän jälkeen hänen olevan kolmesta kuuteen viikkoa sivussa. Bourque piti itseään onnekkaana palatessaan neljän viikon jälkeen pelaamaan, sillä hän ei olisi ehkä selviytynyt, mikäli haava olisi ollut pari millimetriä syvempi.
Nikolai Goc Nikolai Goc (s. 17. kesäkuuta 1986 Calw, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija. Adler Mannheimissa vuodesta 2010 lähtien pelannut Goc on pelipaikaltaan puolustaja. Hänellä on kaksi jääkiekkoilevaa veljeä, Marcel ja Sascha.
Vladimir Antipov Kauden 2001–2002 päätteeksi Antipov voitti Jaroslavlissa Venäjän-mestaruuden. Kaudella 2002–2003 hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Anton Butin kanssa. Antipovin kausi päättyi taas Venäjän-mestaruuteen. Kaudella 2003–2004 hän oli Jaroslavlin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+12=25. Antipov edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jonka tähdistökentälliseen hänet valittiin. Kaudella 2004–2005 Antipov voitti Jaroslavlin sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 18+22=40, joilla hän jakoi koko Superliigan pistepörssin kahdeksannen sijan TsSKA Moskovaa ja Dinamo Moskovaa edustaneen Aleksandr Frolovin ja TsSKA Moskovan Nikolai Žerdevin kanssa. Kaudella 2005–2006 Antipov jakoi tehoilla 14+17=31 Jaroslavlin sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Ivan Tkatšenkon kanssa.
Andreas Engqvist Kauden 2011–2012 jälkeen Canadiens teki Engqvistille uuden sopimustarjouksen ja säilytti näin ollen pelaajaoikeudet häneen. Engqvist siirtyi kaudeksi 2012–2013 kuitenkin vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Atlantiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Engqvist oli tehoilla 12+24=36 Atlantin paras syöttäjä Nikolai Žerdevin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Huhtikuussa 2013 Engqvist teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2014–2015 hän jakoi Atlantin sisäisen tehotilaston voiton Igor Levitskin kanssa lukemalla +9. Kesken kauden, joulukuussa 2014 Engqvist siirtyi kuitenkin TsSKA Moskovaan yhdessä tšekkiläispuolustaja Ondřej Němecin kanssa. Siirron taustalla olivat myös Atlantin taloudelliset ongelmat, sillä seuran jättivät myös Jakub Vrána ja Dzmitryi Korabau. Hänen pudotuspelinsä päättyivät loukkaantumisen vuoksi vain yhden ottelun jälkeen.
Nikolai Habibulin Habibulin on pelannut NHL-runkosarjaurallaan yhteensä 795 ottelua, joista hän on torjunut 332 voittoa, ja kerännyt 46 nollapeliä (tilanne kauden 2012–2013 jälkeen). Hän on pelannut neljästi ssa, 1998, 1999, 2002 ja 2003.
Grigori Denisenko Denisenkon isoveli Nikolai on pelannut jääkiekkoa VHL-tasolla.
Gilbert Brulé Brulé oli harjoituskaudella 2005–2006 Columbus Blue Jacketsin paras pistemies Nikolai Žerdevin kanssa tehoilla 2+3=5. Lokakuussa 2005 hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Brulé teki NHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 5. lokakuuta 2005 vieraissa Washington Capitalsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.42 minuuttia ja keräsi syöttöpisteen Dan Fritschen tekemään avausmaaliin. Seuraavassa ottelussa Brulé kuitenkin sai vakavan vamman rintakehäänsä jouduttuaan Calgary Flamesin Roman Hamrlíkin taklaamaksi. Hän oli sivussa 18 ottelua, kunnes paluuottelussaan 20. marraskuuta 2005 Brulé teki NHL-uransa avausmaalin vieraissa Phoenix Coyotesin David LeNeveun taakse. Jo saman kuun lopulla hän kuitenkin loukkaantui uudestaan murrettuaan jalkansa ottelussa Minnesota Wildia vastaan. Brulé ehti pelata Blue Jacketsissa kaikkiaan seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4.
John McCarthy (jääkiekkoilija) McCarthy sai ensimmäisen pisteensä NHL:ssä 21. lokakuuta 2010, kun syötti Scott Nicholin Colorado Avalanchen verkkoon avauserän lopulla tekemän tasoitusmaalin. Ensimmäisen maalinsa hän teki seuraavassa pelissä 23. lokakuuta Edmonton Oilersia vastaan ohittaessaan maalivahti Nikolai Khabibulinin.
Mihail Štalenkov Štalenkov menestyi kansainvälisellä tasolla hyvin, pelaten 1998 Venäjän hopeaa voittaneessa joukkueessa tärkeänä osana NHL-tähtiä vilisseissä kisoissa. Kansainvälisestä menestyksestä huolimatta Štalenkov ei koskaan saanut osakseen suurta roolia NHL:ssä kuten muun muassa Nikolai Habibulin onnistui saamaan.
Marcus Thuresson Thuressonin isoveli Patrick on pelannut Ruotsin alemmissa sarjoissa. Hänen veljenpoikansa Andreas ja Sebastian ovat pelanneet myös jääkiekkoa, heistä ensimmäisenä mainittu NHL:ssä saakka.
Kyle Wellwood Myös Wellwoodin nuorempi veli Eric on pelannut jääkiekkoa ammattilaisena. Eric Wellwood debytoi NHL:ssä syksyllä 2010 Philadelphia Flyersin joukkueessa.
Claude Gauthier Claude Gauthier on kanadalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, jonka NHL-joukkue Detroit Red Wings varasi ensimmäisenä vuoden . Hän ei kuitenkaan koskaan pelannut NHL:ssä.
Juraj Kolník Juraj Kolník (s. 13. marraskuuta 1980 Nitra, Tšekkoslovakia) on slovakialais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Iso-Britannian EIHL-liigan Nottingham Panthersissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta. Kolník on pelannut urallaan NHL:ssä yhteensä 250 runkosarjaottelua tehopistein 46+49=95 ja keräten 84 jäähyminuuttia. Hän on pelannut Euroopassa aiemmin myös Sveitsissä ja Venäjällä.
Andrew Hammond Kaudella 2014–2015 Hammond on pelannut enemmän NHL:ssä. Hän on esiintynyt pelaamissaan otteluissa erittäin hyvin ja hänen torjuntaprosenttinsa on ollut noin 95 ensimmäisten 14 ottelun jälkeen.
Jeff Friesen Friesen on pelannut NHL:ssä San Jose Sharksin, Mighty Ducks of Anaheimin, New Jersey Devilsin, Washington Capitalsin ja Calgary Flamesin riveissä.
Bob Sauvé Sauvén nuorempi veli, hyökkääjä Jean-François Sauvé, pelasi myös Sabresissa. Myös hänen poikansa Philippe Sauvé on pelannut maalivahtina NHL:ssä sekä nykyään Euroopassa.
Marián Hossa Myös Mariánin veli Marcel on ammattilaisjääkiekkoilija. Marcel Hossa on pelannut urallaan muun muassa NHL:ssä ja KHL:ssä. Mariánin ja Marcelin isä on jääkiekkovalmentaja František Hossa.
Milan Lucic Lucicin vanhemmat ovat serbialaisia. Hänen enonsa Dan Kesa on entinen NHL:ssä pelannut jääkiekkoilija. Lucicin selkä on kyömyinen ja hänellä todettiin Scheuermannin tauti hänen ollessa 15-vuotias.
Petr Nedvěd Pelaajalakon takia tyngäksi jääneen -kauden jälkeen Rangers myi Nedvědin Sergei Zubovin kanssa Pittsburgh Penguinsille, joka antoi vaihdossa Luc Robitaillen ja Ulf Samuelssonin. Pittsburghin pelityyli sopi Nedvědille, ja hän on pelannut joukkueessa uransa tehokkaimmat kautensa. Kahden kauden jälkeen Nedvěd ajautui jälleen sopimuskiistaan, minkä vuoksi hän ei pelannut yli vuoteen NHL:ssä. Kauden 1997–1998 hän pelasi Tšekissä ja IHL:ssä.
Radoslav Suchý Radoslav Suchý (s. 7. huhtikuuta 1976 Kežmarok, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HK Popradissa. Hän on pelityyliltään puolustava puolustaja, joka saa usein vastuuta alivoimalla. Juniorisarjoissa ja Euroopassa Suchý on pelannut usein myös hyökkäävässä, peliä tekevässä roolissa. Hän on aiemmin pelannut NHL:ssä 451 runkosarjaottelua tehopistein 13+58=71 ja keräten 104 jäähyminuuttia sekä kymmenen playoff-ottelua tehopistein 1+1=2. Suchý on pelannut urallaan myös yhtenä kautena KHL:ssä ja neljä kautta Sveitsissä.
Michael Nylander Michael Nylander (s. 3. lokakuuta 1972 Tukholma) on pitkän uran tehnyt ruotsalainen jääkiekkohyökkääjä, joka on pelannut NHL:ssä 15 kautta ja edustanut Ruotsia useissa arvokisoissa.
Winnipeg Jets (1972–1996) NHL:ssä on kaudesta 2011–2012 lähtien pelannut jälleen Winnipeg Jets -niminen seura, kun Atlanta Thrashers myytiin 31. toukokuuta 2011 Winnipegiin.
Warren Rychel Ennen ammattilaisuraansa muun muassa kolme kautta juniorisarja OHL:ssä pelannut Rychel ei saanut , vaan teki vuonna 1986 sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa vapaana pelaajana. Hän pelasi Blackhawksissa viisi ottelua, kaksi runkosarjakaudella 1988–1989 ja kolme pudotuspeleissä 1991, mutta vakiinnutti paikkansa NHL:ssä vasta siirryttyään Los Angeles Kingsiin vuonna 1992. Sitä ennen hän oli pelannut viisi kautta pääasiassa IHL:ssä.
Josh Holden Holden herätti huomiota hyvillä esityksillään WHL-joukkue Regina Patsin riveissä juniorikausinaan 1994–1998, jolloin 246 ottelussa kertyi yli 350 tehopistettä. Vancouver Canucks varasi Holdenin, mutta ura NHL:ssä ei lähtenyt missään vaiheessa kunnolla vauhtiin. Holden on pelannut NHL:ssä Canucksin lisäksi myös Carolina Hurricanesissa ja Toronto Maple Leafsissa yhteensä 60 ottelua ja tehnyt niissä tehot 5+9=14. Lisäksi hän pelasi useita kausia IHL- ja AHL-sarjojen joukkueissa ennen siirtymistään Eurooppaan.
Travis Zajac Devils varasi Zajacin vuoden 2004 ensimmäisellä kierroksella varausvuorolla 20. Hän debytoi NHL:ssä 6. lokakuuta 2006 kun New Jersey kaatoi Carolina Hurricanesin 4–0. Zajac teki avausmaalinsa NHL:ssä seuraavana päivänä, kun Devils hävisi Dallas Starsille 3–1. Zajac on pelannut New Jerseyssä usein samassa hyökkäysketjussa Jamie Langenbrunnerin ja Zach Parisen kanssa. Fanit kutsuivat ketjua nimellä ZZ Pop. Parise pelasi hänen kanssaan jo Pohjois-Dakotan yliopiston jääkiekkojoukkueessa.
Gila River Arena Se on jääkiekkoa NHL:ssä pelaavan Arizona Coyotesin kotiareena. Myös haavipalloa NLL-liigassa pelannut Arizona Sting käytti hallia kotiareenanaan, kunnes se lopetti vuonna 2007.
Vaclav Nedorost Václav Nedorost (s. 16. maaliskuuta 1982) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue HC Slovan Bratislavassa. Hän on aiemmin pelannut NHL:ssä Florida Panthersissa ja Colorado Avalanchessa.
Minnesota North Stars Minnesota North Stars oli NHL:ssä vuosina 1967–1993 pelannut jääkiekkojoukkue. Vuonna 1993 North Stars muutti Dallasiin, jossa se edelleen pelaa nimellä Dallas Stars.
Craig Muni Craig Douglas Muni (s. 19. heinäkuuta 1962 Toronto, Ontario) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka jäi eläkkeelle vuonna 1998. Muni on pelannut NHL:ssä 819 kansallista ottelua, ja voittanut kolme Stanley Cupia Edmonton Oilersissa. Muni on pelannut NHL-urallaan myös Pittsburgh Penguinsissa, Dallas Starsissa, Chicago Blackhawksissa, Buffalo Sabresissa, Toronto Maple Leafsissa ja Winnipeg Jetsissä. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ian Wood Wood teki vuonna 1984 ammattilaissopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Hän osallistui joukkueen harjoitusleirille syyskuussa 1984, mutta ei mahtunut joukkueen kokoonpanoon. Lopulta Wood ei pelannut yhtäkään peliä NHL:ssä Edmontonissa ja kaudella 1984–85 hän pelasi farmijoukkue Nova Scotia Oilersissa ja Kanadan maajoukkueessa. Keväällä 1985 Wood oli mukana maajoukkueessa myös maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta ei pelannut peliäkään. Kanada voitti kilpailuissa hopeaa ja Woodkin sai mitalin.
Cory Conacher Cory Conacher (s. 14. joulukuuta 1989 Burlington, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New York Islandersissa. Hän on pelannut NHL:ssä tammikuusta 2013 lähtien.
Valtteri Filppula Valtteri Filppula (s. 20. maaliskuuta 1984 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL:ssä pelaavaa New York Islandersia. Pelipaikaltaan Filppula on hyökkääjä, ja hän on pelannut ammattilaisurallaan niin keskus- kuin laitahyökkääjänä.
Petri Varis NHL:ssä Varis on pelannut yhden ottelun kaudella 1997–1998 Chicago Blackhawksissa. Variksen varasi NHL:ään San Jose Sharks kuudennella kierroksella numerolla 132 vuonna 1993.
Steve Pinizzotto Steven Pinizzotto (s. 26. huhtikuuta 1984) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-seura EHC Münchenissa. NHL:ssä hän on pelannut aiemmin Vancouver Canucksissa sekä pitkään AHL:ssä Hershey Bearsissa.
Säräisniemen keramiikka 2 Säräisniemen keramiikka 2 on tutkimustekninen nimitys Säräisniemen Nimisjärven löytöpaikan mukaan nimitettystä varhaismetallikauden ja rautakauden aikaisesta asbestikeramiikan tyylisuunnasta, joka on nykyisessä suomalaisessa tutkimuksessa korvattu Christian Carpelanin ehdottamilla neljällä alaryhmällä. Nämä alaryhmät ovat Luukonsaaren keramiikka, Sirnihtan keramiikka, Anttilan keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka.
Luukonsaaren keramiikka Luukonsaaren keramiikka on Suomen varhaismetallikauteen ja rautakauteen liittyvä lähinnä itäsuomalainen kermiikanvalmistuksen tyylisuunta, joka luetaan kuuluvaksi asbestikeramiikkaan ja toisaalta aikaisemmin kivikautisen Säräisniemen keramiikan myöhäisempään vaiheeseen (Sär 2 -keramiikka).
Sirnihtan keramiikka Sirnihtan keramiikka on Suomen varhaismetallikauteen ja rautakauteen liittyvä lähinnä etelä-itäsuomalainen keramiikanvalmistuksen tyylisuunta, joka luetaan kuuluvaksi Säräisniemen keramiikkaan 2 (Sär-2). Sitä käytettiin ajanjaksolla 600 eaa.–300 jaa., mikä on samanaikainen Kjelmøyn- ja Luukonsaaren keramiikan kanssa, jotka syntyivät Anttilan keramiikan jälkeen.
Anttilan keramiikka Anttilan keramiikka on Suomen varhaismetallikauteen ja rautakauteen liittyvä lähinnä keski- ja pohjoissuomalainen keramiikanvalmistuksen tyylisuunta, joka luetaan kuuluvaksi Säräisniemen keramiikkaan 2 (Sär-2). Sitä käytettiin ajanjaksolla 1100 eaa.–500 eaa., mikä jää ajallisesti itäisen ja vanhemman Lovozeron keramiikan ja pohjoisen ja nuoremman Kjelmøyn keramiikan väliin.
Säräisniemen keramiikka 1 Säräisniemen keramiikka 1 on ensimmäinen Karjalassa, Norjassa ja Pohjois-Suomessa käyttöönotetun kivikautisen keramiikan tyylisuunta. Sen pioneerikäyttäjät, mesoliittiset metsästäjä-keräilijät, aloittivat pitkän keraamisten astioiden valmistusperinteen, jonka kaikkia tyylisuuntia kutsutaan yhteisesti kampakeramiikan läntiseksi ryhmäksi. Kirjallisuudessa siitä käytetään lyhennettä "Sär 1" erotukseksi myöhemmin valmistetusta 2-tyylistä Säräisniemen keramiikka 2, joka lyhennetään "Sär 2". Ensimmäisen keraamisen tyylin syntypaikkaa ei edelleenkään tunneta. Ajoituksien valossa on ollut kolme varhaista esiintymää (noin 5300−5100 eaa.): Pohjois-Norja, Vienan Karjala ja Pohjois-Kainuu. Tätä Fennoskandian kultturivaihetta kutsutaan venäläisessä ja suomalaisessa kirjallisuudessa myös neoliittisen kivikauden alkuvaiheeksi eli subneoliittiseksi kivikaudeksi. Väestö luopui kuitenkin keramiikan valmistuksesta Pohjois-Norjassa ja Etelä-Lapissa 4300 eaa. mennessä, mutta Kuolassa, minne se levisi viimeiseksi, se säilyi vielä ainakin 3400 eaa. asti tai metallikauden alkuun saakka. Seuraavaksi keramiikkaa käytettiin Lapissa vasta pronssikaudella.
Kjelmøyn keramiikka Kjelmøyn keramiikka (myös "Kjelmöy", , ) on Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän valtioiden alueilta löydetty varhaismetallikauteen ja rautakauteen liittyvä lähinnä pohjoisskandinavinen keramiikanvalmistuksen tyylisuunta, joka luetaan kuuluvaksi asbestikeramiikkaan. Varhaismetallikauden keramiikkaa kutsuttiin Suomessa aluksi Säräisniemen keramiikaksi 2 (Sär-2-keramiikka), mutta nykyään tämä traditio jaetaan vielä neljään alaryhmään: Luukonsaaren, Sirnihtan, Anttilan ja Kjelmøyn keramiikkaan. Kjelmøyn keramiikkaa valmistettiin noin 900 eaa. – 300 jaa. Siihen liitetään nykyään saamelainen etnos, mutta toiset tutkijat pitävät sitä siihen liian vanhana.
Säräisniemen keramiikka 2 Christian Carpelan esitti (1965), että Säräisniemen keramiikka 2 jaettaisiin kolmeen alaryhmään. Ne olivat pohjoisskandinavinen, pohjoissuomalainen ja eteläsuomalainen ryhmä. Pohjoisskandinavista ryhmää vastasi Kjelmøyn keramiikka, pohjoissuomalatsa ryhmää Anttilan keramikka ja eteläsuomalaista ryhmää Luukonsaaren keramiikka ja Sirnihtan keramiikka yhdessä. Myöhemmin hän erotti Säräisniemen keramiikasta yllä luetellut neljä ryhmää.
Säräisniemen keramiikka 1 Suomessa ajateltiin vielä 1920-luvulla, että Säräisniemen keramiikka on vain pohjoinen variaatio varhaiskampakeramiikasta. Nykyään yleinen kanta on toinen. Säräisniemen keramiikka kehittyi samaan aikaan, mutta yksilöllisesti, mahdollisesti samoista virikkeistä kuin varhaiskampakeramiikka. Useimmat nykytutkijat viittaavat Ylä-Volgalaiseen keramiikkaan, joka oli jo tätä ennen leviämässä sekä pohjoiseen että luoteeseen päin. Niillä alueilla, joissa varhaiskampakeramiikka ehti levitä pohjoiseen asti, korvaantui se nopeasti Säräisniemen keramiikalla. Tyylien välinen "raja" ilmeisesti asettui Oulujärven eteläpuolelle, mistä tuli sittemmin varhaiskampakeramiikan levinnäisyyden pohjoisraja.
Säräisniemen keramiikka 1 Oulujärvellä Vaalan (entinen Säräisniemi) Nimisjärvellä Julius Ailio jakoi kaivauksilla löytämänsä keramiikan kahteen vaiheeseen. Hän kutsui vanhempaa vaihetta numerolla "1" ja nuorempaa vaihetta numerolla "2". Vaihetta "1" hän piti kivikautisena ja vaihetta "2" pronssikautisena. Vanhempaa tyyliä kutsutaan edelleen nimellä Säräisniemen keramiikka 1 ja myöhäisempää numerolla 2. 1920-luvulla Aarne Äyräpää kutsui sitä varahiskampakeramiikan muunnelmaksi, mutta norjalainen Anders Nummedal kuvaili keramiikan tuntomerkit ja sijoitti sen vanhemmaksi keramiikaksi varhaiskampakeramiikan rinnalle. Gutorm Gjessing tutki 1940-luvulla norjalaisia asuinpaikkoja ja kuvaili onnistuneesti Säräisniemen keramiikan yleispiirteitä. Vasta 1950-luvulla Povl Simonsen julkaisi laajan yhteenvedon ja kuvauksen, joka on vielä nykyäänkin käyttökelpoinen. Hän arveli keramiikan syntyneen Kainuussa tai, jos kaksi keskusta sallittaisiin, myös Varangerissa.
Säräisniemen keramiikka 1 Suomalaiset heräsivät Säräisniemen keramiikan tutkimiseen mukaan vasta Ari Siiriäisen tutkielmalla 1970-luvulla. Hän vertasi asuinpaikkoja varhaiskampakeramisiin ja totesi ne rannansiirtymiskronologiaan perusteella samanaikaisiksi ja huomasi, että Säräisniemen keramiikkaa olisi käytetty rinnan myös tyypillisen kamapakeramiikan (Ka II) kanssa. Matti Huurre laajensti käytettyä näkökulmaa ja hän asetti keramiikan synnyinseudun Kainuun tai Vienan Karjalan alueelle, mutta Varangerin hän torjui joukosta. Löytömateriaalia karttui merkittävästi 1980-1990-luvuilla sekä Suomessa että Venäjällä. Kuva Säräisniemen keramiikasta laajeni sen vuoksi Markku Torvisen tutkimusten myötä. Venäjällä asiaan olivat paneutuneet muun muassa Nina N. Gurina ja Paula Pesonen.
Säräisniemen keramiikka 1 Nivassa on siitä erikoinen tilanne, että varhaiskampakeramiikka löytyy vanhemmista kerroksista kuin Säräisniemen keramiikka. Paikan asuttajat ovat siten "vaihtaneet" keramiikkaa tai sitten asukkaatkin ovat vaihtuneet.
Kjelmøyn keramiikka Aiemmin tunnettiin Pohjois-Suomessa aluksi vain kivikautinen Säräisniemen keramiikka (Sär-1). Kun tämä traditio aikanaan loppui, syntyi Pohjois-Skandinaviaan pitkä aikaväli, jossa ei valmistettu keramiikkaa. Kivikautisilta asuinpaikoilta löytyneet niistä poikkeavat keramiikan tyylit yhdistettiin nyt metallikauteen ja sitä alettiin kutsua Säräisniemen keramiikka (Sär-2).
Säräisniemen keramiikka 2 Eri Säräisniemen keramiikan ryhmät ovat hieman eriaikaisia. Vanhimmat löydöt on tehty Anttilan keramiikasta, joka sijoittuu kronologiassa aikaan 1100 eea.–500 eaa. Se on lyhytikäisin ja sen valmistus näyttäisi loppuvan noin 800 vuotta ennen muita. Yhtä vanhoja olisivat Luukonsaaren keramiikka ja Kjelmøyn keramiikka 900 eaa.–300 jaa. Sirnihtan keramiikalle saadan ajaoituksia väliltä 600 eaa.–300 eaa.
Säräisniemen keramiikka 1 Vastauksen kysymykseen, onko keramiikka tuonut näkyviin ryhmien välisiä etnisisiä tai kielellisiä rajoja, ei voi saada pelkästään arkeologisilla menetelmillä. Ennen keramiikan saapumista eri alueiden ryhmien käyttämissä esineissä ei ole havaittu mainittavia erilaisuuksia, joista olisi voitu erotella etniset ryhmät toisistaan. Kun keramiikan koristelun piirteet asetettiin kartalle, syntyi kartalle "uusia" rajoja. Niiden syntymiseen ei olla keksitty mitään erityisiä syitä, joten etnoksen ottaminen keskusteluun ilman lisäperusteluita on arvailua. Kun tämän lisäksi Säräisniemen keramiikka myöhemmin katosi, muodostui taas uudelleen ei-keraaminen alue, joka alkoi Etelä-Norjasta, jatui yli Pohjois-Ruotsin, yli Pohjois-Suomen Kuolan reunalle. On siis liioittelua sanoa, että on ollut olemassa "Säräisniemen kampakeraaminen kulttuuri".
Säräisniemen keramiikka 1 Säräisniemen keramiikka syntyi ja levisi ajallisesti rinnakkain etelässä levinneen toisen keraamisen perinteen varhaiskampakeramiikan kanssa. Näiden alueiden väliin jäi leveä yhteinen alue, josta on löytynyt kumpaakin valmistustyyliä. Tällä alueella asuinpaikkojen kaivauksissa löytyy toinen näistä vanhimpanan keramiikkana ja toinen tyyli sitä seuraavana. Vaikutelmaksi jää, että asuinpaikalla asunut ryhmä on vaihtanut käyttämäänsä keramiikan tradition. Ajan kuluessa levinnäisyysalueet mahdollisesti selkiintyivät ja vakiintuivat.
Luukonsaaren keramiikka Aarne Äyräpää julkaisi vuonna 1953 Säräisniemen Nimisjärven löydöistä artikkelin, jossa hän liitti Säräisniemen nuorempaa keramiikkaa (Sär 2 -keramiikka) esiroomalaiseen rautakauteen. Christian Carpelan jakoi vuonna 1965 tämän keraamisen tradition alaryhmiin, joista eteläisintä alettiin vuoden 1969 jälkeen kutsua C. F. Meinanderin mukaan Kuopion Luukonsaaren asuinpaikan mukaan Luukonsaaren keramiikaksi. Luukonsaaren keramiikkaa ovat käsitelleet vielä Christian Carpelan (1979), Mika Lavento (1992) ja Lavento & Seppo Hornytzkyj (1996).
Kjelmøyn keramiikka Oulujärven luoteisrannan ympäristö Vaalassa on ollut ihmiselle suotuisa asuinympäristö aina kivikaudelta nykypäiviin asti. Nimisjärven ja Säräisniemen hiekkaiset rannat olivat arkeologian alkuaikojen otollista tutkimusseutua. Täältä löydettiin runsaasti Säräisniemen keramiikan vanhempaa (Sär-1) ja nuorempaa (Sär-2) tyylisuuntaa. Täältä on löydetty vain vähän Kjelmøyn keramiikkaa.
Säräisniemen keramiikka 1 Useimmat tutkijat ovat samaa mieltä siitä, että Säräisniemen keramiikan valmistustaidon leviämiseen ei liity uuden väestön saapumista alueelle, vaan sitä on kuvattu taidon diffuusioksi eli taidon leviämiseksi. Tutkijat uskovat, että valmistustaito on hankittu naapuriryhmiltä, joiden kokemukset astioiden käytöstä ovat olleet rohkaisevia. Tähän viittaa maailman eri puolilla tehty havainto, että keramiikkaa on otettu käyttöön alueittain lähes samanaikaisesti tai korkeintaan muutaman sadan vuoden viiveellä.
Anttilan keramiikka Anttilan keramiikka on Christian Carpelanin luokittelun (1965) mukaan Säräisniemen keramiikan 2 pohjoissuomalainen ryhmä, mutta sen löytöjen painopiste sijaitsee Kainuussa. Siellä erityisesti Vaalasta ja Suomussalmelta on saatu talteen suurin osa löydetystä keramiikasta.
Säräisniemen keramiikka 1 Yleensä kivikauden ryhmät, jotka ottavat käyttöön jonkin innovaation, säilyttävät sen ja kehittävät sitä eteenpäin. Näin on käynnyt useimmissa tapauksissa kivikautisen keramiikan kanssa eri puolilla maailmaa. Ryhmät ovat luopuneet Säräisniemen keramimiikan käyttämisestä 300−600 vuodessa ja se otettiin uudelleen käyttöön vasta pronssikauden kynnyksellä. Syytä luopumiseen ei tiedetä. Otaksutaan, että liikkuva elämäntapa lisääntyi ja hankalien astioiden siirtäminen kävi mahdottomaksi. Ne on ilmeisesti korvattu muilla astioilla, jota ei näe arkeologisessa aineistossa. Tällaisia astioita voivat olla korit, puu- ja tuohiastiat. Toinen syy voi olla asuinalueen vaihtuminen. Eteläisemmän varhaiskampakeramiikan loppumisen syy on sen tyylin vaihtuminen Jäkärlän ryhmän keramiikkaan tai tyypilliseen kampakeramiikkaan. Keramiikan käyttö jatkui siellä nykypäivään saakka.
Säräisniemen kotiseutumuseo Museon päärakennuksena toimii Säräisniemen pitäjän ensimmäinen vuonna 1884 valmistunut koulurakennus, ja museoalueella on esillä Vaalan kunnan alueelta kerättyä paikallisperinteeseen liityvää maatalous-, kotitalous- ja kouluesineistöä, Säräisniemi-keramiikkaa ja pienoismalleja, "Häpeäpenkki" sekä taidemaalari ja taidegraafikko Olli Seppäsen (1921-1968) ja taidemaalari Paavo Leinosen (1894-1964) luonnoksia ja esineistöä.
Vaala Vaalan seutu on Kainuun vanhimpia asuinalueita. Kivikautisia asuinpaikkoja on löydetty mm. Järvikylän ja Nimisjärven alueelta. Säräisniemen Sillankorvan asuinpaikan löydöt ovat antaneet nimen eräälle kampakeramiikan ryhmälle, Säräisniemen keramiikalle.
Valdain keramiikka Vaikka Valdain kulttuurin asuinpaikkat sijaitsivat Ylä-Volgan kulttuurin ja Fennoskandian välissä, Valdain keramiikan piirteitä ei siirtynyt pohjoisessa kehittyneisiin Säräisniemen keramiikkaan tai varhaiskampakeramiikkaan. Nämä traditiot hakivat vaikutteita ennemmin Ylä-Volgan kulttuurista.
Säräisniemen keramiikka 1 Suurin keskittymä Suomen puolella on Oulujärvi ja sen laajempi piiri. Oulujärvellä Vaalassa ovat myös ensimmäiset Säräisniemen keramiikan löytöpaikat (8 ap, erityisesti "Nimisoja"). Pohjanlahteen laskevien jokien varsilla on 7 asuinpaikkaa. Näistä on ajoitettuja Ylikiimingin "Latokangas" 4650 eaa., "Vepsänkangas" 5050−4900 eaa. sekä Utajärven "Pyhäniska" 5100 eaa.. Kiuruvedellä (2 ap), Pielavedellä (1 ap) ja Pihtiputaalla(1 ap) sijaitsevatkin seudun levinneisyysalueen eteläisimmät kohteet.
Säräisniemen keramiikka 1 Säräisniemen keramiikan kehittymistä on ollut vaikea seurata, koska sen ajoituksia on ollut käytettävissä vähän. Esmerkiksi ajoitusten valossa sillä on kolme varhaista löytöpaikkaa. Pohjois-Norjassa asuinpaikoilla "Nordlii" ja "Lossoas hus" tradition alku sijoitetaan aikavälille 5500−5300 eaa.. Vienan Karjalassa "Kalmozerossa" sen alku ajoitetaan taas 5300−5000 eaa.. Kun vielä Lapin ja Kainuun kohteet "Jokkavaara", "Vepsänkangas", "Kiikarusniemi" ja "Pyhäniska" ajoitetaan noin 5100 eaa. alkaen. On siten vielä epäselvää, missä tyyli on alun perin kehittynyt.
Säräisniemen keramiikka 1 Valmistustaidon hankkimistapa on useampien tutkijoiden mukaan ollut eksogamia, jossa naisen käsityötaito ja keramiikan käyttöideat siirtyvät hänen mukanaan, kun hän "avioitui" toisen metsästäjä-keräilijä ryhmittymään. Tämä mekanismi selittäisi sen, ettei keramiikasta ole tunneta esimerkkejä valmistuksen "kokeilemisesta", vaan kaikki käytetyt astioiden valmistusmenetelmät johtivat käyttökelpoisiin astioihin.
Kjelmøyn keramiikka Jo A. M. Tallgren ajoitti Kjelmøyn löydöt samanaikaisiksi kuin vastikään tehdyt Ananjinon kulttuurin löydöt. Suomessa Säräisniemen keramiikkaa tutki Äyräpää, joka ajoitti keramiikan rannansiirtymäkronologian avulla (1953). Christian Carpelan (1965) esitti kuitenkin, että Sär-2 jaettaisiin kolmeen ryhmään eli pohjoisskandinaviseen, pohjoissuomalaiseen ja eteläsuomalaiseen ryhmään. Myöhemmin hän erotteli siitä neljä ryhmää: Luukonsaaren, Sirnihtan, Anttilan ja Kjelmøyn keramiikka. Carpelanin pohjoisskandinavinen ryhmä vastaa nykyistä Kjelmøyn keramiikkaa.
Ylä-Volgan keramiikka Loppuvaiheeksi on määritelty noin 5300−5000/4500 eaa.. Tänä aikana Ljalovon keramiikka saa muotonsa ja se leviää itään korvaten siellä Ylä-Volgan keramiikan 4500 eaa. mennessä. Suhonan levinneisyysalueella keramiikka on kehittymässä "pohjoiseksi tyypiksi". "Pohjoinen tyyppi" leviää voimakkaasti pohjoiseen lähes Vienanjoelle ja idässä Äänisen eteläpuolelle. Levitessään se saa samalla Ylä-Volgan keramiikasta poikkeavan tyylinsä. Fennoskandian ryhmät omaksuvat ilmeisesti "pohjoisen tyypin" ryhmiltä keraamisen tradition, sillä ainakin Säräisniemen keramiikassa on sen kanssa paljon samaa. Lopulta "pohjoista tyyppiä" aletaan kutsua Kargopolin keramiikaksi noin 4500 eaa. mennessä eikä Ylä-Volgan keramiikkaa valmisteta enää missään.
Säräisniemen keramiikka 2 Kaikille eri ryhmille on yhteistä seuraavat piirteet :
Säräisniemen keramiikka 1 Tällä tavalla keramiikan valmistustapa on saattanut levitä pohjoiseen asti. Tutkijat ovat pohtineet pitkään, minkä keraamisen tradition kautta taito on tänne asti kulkeutunut. Tällä hetkellä vahvin ehdokas on Ylä-Volgan keraaminen traditio, josta kehittyi sen "pohjoinen traditio" (nothern types) sen leitessä pohjoista kohti. Myös ajatukset Suhonajoen keramiikan samankaltaisuudesta Sääräisniemen keramiikan kanssa tulee huomioida. Muitakin ehdokkaita on esitetty, mutta niidenkin todistaminen oikeaksi on näytön puutteesta johtuen mahdotonta.
Sirnihtan keramiikka Sirnihtan keramiikan levintäalueen painopiste sijaitsee Savossa. Savon ulkopuolella löytyy myös kohteita, jotka kattavat laajan alueen itäsuomalaisen alueen Kainuusta maan eteläosiin. Löytöpaikkoja on kuitenkin niin vähän, että keramiikan leviämisalueen laajuuteen tulee mahdollisesti vielä muutoksia.Sitä on tutkittu hyvin vähän, sillä löytöjäkin on vähän. Christian Carpelan (1965) erotti Säräisniemen keramiikasta 2 neljä alaryhmää, joista Sirnihtan ryhmä muodosti oman ryhmänsä. Siitä ovat kirjoittaneet Carpelanin lisäksi vain Mika Lavento (1992, 1996).
Säräisniemen keramiikka 1 Kuolassa keramiikan valmistustaito säilyi, vaikka se loppuikin Pohjois-Norjasta ja Pohjois-Suomesta. Nämä alueet "liittyivät" yli tuhanneksi vuodeksi Skandinavian esikeraamiseen kulttuurijatkumoon siihen asti, kunnes tyypillistä kampakeramiikkaa alettiin valmistaa sen entisen alueen eteläosissa. Se, kuinka kauan keramiikkaa valmistettiin Kuolan niemimaalla, on vielä avoin kysymys. Viimeisten ajoituksien valossa sitä valmistettiin vielä noin 4600 eaa., mutta mahdollisesti aina varhaismetallikaudelle asti.
Säräisniemen keramiikka 1 Astiat ovat katkaistun munan muotoisia ja pohjan muoto on joko pyöreä tai suippokärkinen. Reunat nousevat yleensä suoraan ylöspäin. Joskus reuna on vahvempi kuin astian seinä yleensä ja samalla reuna on myös koristeltu. Savimassaan on sekoitettu hiekkaa ja kivimursketta. Valmistustekniikka ja koristelu muistuttaa sekä varhaiskampakeramiikkaa että tyypillistä kampakeramiikkaa. Säräisniemeä pidetään kuitenkin itsenäisenä ja riippumattomasti kehittyneenä tyylisuuntana.
Kivikausi Neoliittinen kausi Suomessa katsotaan alkaa keraamisten astioiden käyttöönoton myötä noin 5100 eaa. Kyseessä oli aluksi vain kulttuurivirtaus kaakon suunnalta Venäjältä, sillä asukastiheys ei näytä kasvaneen . Astioilla oli metsästäjä-keräilijöille lukuisia käyttötarkoituksia, jotka edistivät ravinnon hyödyntämistä. Alkuvaihetta kutsutaan varhaiseksi kampakeraamiseksi kaudeksi, mutta astioiden koristelutapojen mukaan on määritelty kolme varhaiskampakeraamista keramiikkaryhmää: varsinainen varhaiskampakeramiikka eli Sperrings-keramiikka, Jäkärlän keramiikka ja Säräisniemen keramiikka .
Varhaiskampakeramiikka Pohjoinen leviämissuunta oli läntistä suuntaa hitaampi. Tästä ovat esimerkkeinä sisämaan asuinpaikka "Panozero 1" (4650 eaa.) ja Vienanmeren rannikolla Uikujoen suussa "Erpin Pudas 1" (4900−4300 eaa.). Vaikka eräitä varhaiskampakeramiikkaa tekeviä asuinpaikkoja on jopa Inarinjärvellä, se ei kuitenkaan juurtunut Pohjois-Suomeen. Oulunjärvellä se muuttui pian Säräisniemen tyyliksi, joka levisi järven ympäristöön. Tämän vuoksi varhaiskampakeramiikan ja Säräisniemen keramiikan levinneisyysalueet ovat päällekkäiset.
Jäkärlän keramiikka Jäkärlän keramiikka eli Jäkärlän ryhmän keramiikka on suomalainen kivikautisen keramiikan tyylisuunta, jota valmistivat Jäkärlän ryhmän jäsenet. He olivat subneoliittisia metsästäjä-keräilijä-kalastajia Suomenlahden, Ahvenanmeren ja Pohjanlahden rannikoilla. Nämä ryhmät jatkoivat keraamisten astioiden valmistusperinnettä varhaiskampakeraamiikan jälkeen ja tyypillisen kampakeramiikan rinnalla. Jäkärlän keramiikka kuuluu kampakeramiikan läntiseen ryhmään. Kirjallisuudessa siitä käytetään lyhennettä "Jäk" ja sitä valmistettiin noin 4300−3700 eaa..
Säräisniemen keramiikka 1 Suomen puolella on vielä "Koukunniemen" asuinpaikka Enossa, joka on poikkeuksellisen etelässä. Myös Suomenselän Venäjän puoleisella osalla on hajallaan 3 asuinpaikkaa.
Tekstiilikeramiikka Suurin osa sisämaassa ja Pohjois-Suomessa pronssikaudella ja varhaisella rautakaudella käytössä olleesta keramiikasta on ollut kahta päätyyppiä, Säräisniemi 2:ta ja tekstiilikeramiikkaa ja levinneisyyskin on lähes sama.
Säräisniemen keramiikka 1 Astiat voidaan ryhmitellä koon mukaan kahteen eri luokkaan (cm = senttimetriä), missä astian suun halkaisija (Ø) ja astian seinämän paksuus (p) on ilmoitettu seuraavasti:
Säräisniemen keramiikka 1 Näistä hieman erillään ja etelässä sijaitsevat sodankyläläiset "Alemman Kiertämäjärven" asuinpaikka, joka kuuluu Luttojoen valuma-altaaseen. Lännempänä on "Ylä-Liesjoen" asuinpaikka, joka kuuluu Kitisen valuma-altaaseen.
Säräisniemen keramiikka 1 Tutkijoita tämä on hämmentänyt. Aluksi ajateltiin sen syntyneen Kuolassa ja Vienanmeren rannikolla, josta se olisi levittäytynyt Suomeen. Kun tietoa karttui lisää, ajateltiin sen syntyneen joko Kainuussa tai Varangin vuonolla. Viimeisimmät ehdotukset sijoittavat tyylin kehittymisen Kainuuseen ja Vienan Karjalaan.
Säräisniemen keramiikka 1 Äänisen ja Vienanmeren välissä sijaitsee Uikujoen veistö. Sen piiriin on luettava Ääninen, jonka pohjoisrannoilla on 5 asuinpaikkaa. Myös itäisellä Sumajoella on 7 asuinpaikkaa. Uikujoen suistossa on yksi asuinpaikka "Jerpin Pudas", jossa on tunnettuja kalliopiirroksia, ja Uinusaaressa vielä toinen.
Kjelmøyn keramiikka Kjelmøyn keramiikan saveen on sekoitettu runsaasti hienoksi hakattua asbestikuitua. Asbestia oli saatavilla esimerkiksi Itä-Suomesta, jossa sitä louhittiin kivikaudelta saakka. Suomalaisiin Säräisniemen astioiden (Sär-2) savimassaan sitä sekoitettiin noin 15–30 % ja ruotsalaisiin noin 10–20 %. Asbestipitoisuudet kuitenkin vaihtelivat paljon, eivätkä keramiikkasirpaleista löydetyt 50–60 % pitoisuudet ole harvinaisia. Savimassaan lisättiin sekoiteaineeksi myös murskattua simpukkaa, kiillettä tai vuolukiveä. Esimerkiksi Norjan Varangerissa ei esiinny asbestia, joten siellä käytettiin asbestia vähemmän kuin muualla tai joskus ei ollenkaan. Asbestisekotteisesta keramiikasta on alettu käyttää nimitystä asbestikeramiikka. Asbestisekoitteella astioista voitiin valmistaa ohuempia, kestävämpiä ja siistimpiä. Seinämän paksuus oli tavallisesti 3–5 millimetriä.
Säräisniemen keramiikka 1 Suomen puolella Inarinjärven itäpuolella ovat sitten "Nellimöjoensuun" (4900 eaa.), "Rajavartioston" ja "Heikkilän" asuinpaikat. Inarinjärven länsipäässä on "Saamelaismuseon" asuinpaikka ja järven lounaiskulmassa ovat "Aunionlahdensuun", "Mustalantojen" ja "Rönkönraivion" (4700 eaa.) asuinpaikat. Näidenkin asuinpaikkojen ajoitukset eivät alita 4000 eaa..
Säräisniemen keramiikka 1 Oulujärvestä koilliseen vie Suomusjärven vesireitti, jota pitkin pääsi Vienanmerelle. Sen varrella on Suomen puolella Paltamossa kaksi asuinpaikkaa, Hyrynsalmella neljä asuinpaikkaa ja Suomussalmella 8 asuinpaikkaa. Kun siirrytään Suomenselän yli, ollaan jo Vienanmereen laskevien jokien valuma-altaissa. Siellä on Kuittijärvien ympäristössä 9 asuinpaikkaa ja merenrannikolla on vielä 5 asuinpaikkaa.
Suomen esihistoria Kampakeraaminen kulttuuri jaetaan pyöreäpohjaisten saviastiatyylien perusteella edelleen varhaiskampakeramiikkaan (5300–4200 eaa.), tyypilliseen kampakeramiikkaan (4200–3600 eaa.) ja myöhäiskampakeramiikkaan (3600–2800 eaa.). Näistä jokainen on edelleen jaettu vanhempaan ja nuorempaan alaryhmään. Lisäksi tunnetaan alueellisia ryhmiä, kuten Jäkärlän ryhmä Lounais-Suomessa ja Säräisniemen keramiikka Pohjois-Suomessa.
Tyypillinen kampakeramiikka Uusi tyyli levisi Suomeen Kaakkois-Suomesta käsin noin 4100 eaa. alkaen, missä se korvasi ensimmäiseksi varhaiskampakeramisen tyylin. Sen keskeinen alue oli Saimaan ympäristö, vaikka se levisikin lähes koko maahan lappia lukuun ottamatta. Säräisniemen keramiikkaa valmistettiin enää Kuolan niemimaalla eivätkä keramiikasta luopuneet ryhmät enää alkaneet valmistaa tyypillistä kampakeramiikkaa. Pohjoinen levinneisyysraja kulku siten Ruotsissa Kalixjoen, Suomessa Rovaniemen, Kemijärven ja Kuusamon kautta Venäjälle Vienanmeren kaikille rannoille. Itäraja seurasi Vienanjokea ja Sukhonaa Volgalle asti. Etelä-Suomeen jäi vielä Jäkärlän ryhmä valmistamaan omaa Jäkärlän keramiikkaansa ja Saimaan eteläpuolelle ryhmiä, jotka valmistivat asbestisekoitteista varhaiskampakeramiikkaa. Nämä ryhmät luopuivat omasta tyylistään 3700 eaa. mennessä ja siirtyivät käyttämään tyypillistä kampakeramiikkaa. Tyypillinen kampakeramiikka vaikutti Suomessa noin 4100−3500 eaa.
Säräisniemen keramiikka 1 Suurin osa löydöistä sijaitsevat Pohjanlahden ja Vienanmeren välissä siten, että alle 150 asuinpaikkaa jää napapiirin ja Oulujärvi−Ääninen-linjan väliin. Erikoisuutena on Ruotsin ainoa asuinpaikka "Stor-Brändberget" Kalixjoen varrella. Sen ajoitus, joka on tehty rannansiirtymisen avulla, antaa karkeasti aikahaarukan 4600−4500 eaa., joka on myös tämän asuinpaikan ensimmäinen jälki kampakeramiikan käyttämisestä.
Säräisniemen keramiikka 1 Napapiirillä on useita asuinpaikkoja Rovaniemellä (11 asuinpaikkaa = ap), josta "Jokkavaaralta" on ajoituksia väliltä 5050−3800 eaa., ja Kemijärvellä (9 ap, 5000 eaa. ja 4600 eaa.). Posiolla on kaksi asuinpaikkaa (4600 eaa.) ja Sallassa ja Ranualla on molemmissa vain yhdet. Suomenselän itäpuolella Venäjällä on suuri 10 asuinpaikan keskittymä Vienanmeren, Pääjärven ja Tuoppajärven välisessä ympäristössä.
Säräisniemen keramiikka 1 Oulujärvestä kaakkoon vie vesireitti Sotkamon (6 ap, noin 5000−4200 eaa.) ja Kuhmon (3 ap) kautta Suomenselälle, josta pääsee Venäjällä Lietmajärven kautta merelle. Lietmajärven kunnan alueella on 3 asuinpaikkaa, josta Kalmozeron asuipaikka on ajoitettu 5300−5000 eaa.. Sosnavitsan kunnassa on Tungudajärvi, jonka rannoilta tunnetaan 4 asuinpaikkaa ja sitten on vielä Berezovossa 5 asuinpaikkaa.
Säräisniemen keramiikka 1 Inarinjärven vesistöalueella Suomessa ja Venäjän Petsamon alueella sekä Norjassa Jäämeren rannikolla Varanginvuonossa on keramiikan levinneisyysalueen pohjoinen painopiste, joka käsittää yhteensä alle 20 asuinpaikkaa. Varanginvuonossa ovat asuinpaikat "Nordlii" (5500 eaa. ja 5300 eaa.), "Gressbacken Øvre" ja "Lossaus hus" (Nyelvissä, 5300−4600 eaa.). Näiden varhaisten ajoitusten merellinen vaikutus ("reservoareffect") saattaa lisätä niiden ajoitusta noin 100−300 vuotta, jota ei vielä olla kakissa tutkimuksissa huomioitu. Luovutetun Petsamon läpi virtaavalla Paatsjoella on asuinpaikka Salmijärvellä. Edelleen ylävirtaan päin sijaitsee asuinpaikkoja "Mennikan" (4900−4700 eaa.) kosken varrella, "Gravholmissa", "Nessheimissa" ja lopuksi on vielä kolme asuinpaikkaa "Noatun'issa" (5100 eaa.). Näiden asuinpaikkojen ajoitukset eivät alita enää 4200 eaa..
Säräisniemen kirkko Säräisniemen kirkko on kirkkorakennus Vaalan Säräisniemessä.
Säräisniemi Säräisniemen kappeliseurakunta perustettiin Paltamon emäseurakuntaan jo vuonna 1779, vajaat sata vuotta myöhemmin eli vuonna 1864 Suomen senaatti hyväksyi anomuksen kirkkoherrakunnan perustamisesta Säräisniemelle, jossa oli tuolloin 2 785 asukasta. Kirkkoherrakuntaan kuuluivat Saaresmäen, Vuolijoen, Manamansalon, Jaalangan, Oterman, Kukkolan, Veneheiton ja Säräisniemen kylät. Vuonna 1865 annettu keisarillinen asetus määräsi seurakunnista muodostettavaksi pitäjät, jolloin sellainen tuli Säräisniemestäkin.
Säräisniemen keramiikka 1 Astiat on koristeltu reunaa lukuun ottamatta ulkopuolelta kokonaan käyttäen erilaisia leimaisimia. Leimoja ovat olleet esimerkiksi kampaleimasin, ristikkokuvio, tikun ympärille kiedottu naru eli kierrenuoraleimasin, simpukankuori, puulastan pää, puolikuu ja tikun pyöreä pää. Tikilla on myös piirretty viivoja. Suomessa on erityisesti pitkiä kampaleimoja, joiden molempiin päihin on painettu kuopat. Astiat on yleensä maalattu punaiseksi (punamaalilla) tai mustaksi ja kaikki astiat ovat koristelultaan yksilöllisiä. Astioiden kovettaminen polttamalla ei aina ole ollut tasalaatuista.
Oulujärvi Vanhimmat asutuksen jäljet Oulujärven rannoilta on löydetty Paltamosta Kaarten ja Kitusenmutkan seudulta. Oulujärveä ei näiden jälkien syntyaikana kuitenkaan vielä ollut, vaan vesialue kuului osana Ancylusjärveen, joka tulvi Pohjanmereen 9 000 vuotta sitten. Vasta tällöin Oulujärvi kuroutui omaksi vesialtaaksi. Suurin osa järven rantamien esinelöydöistä on kampakeraamiselta ajalta säilyneitä työkaluja ja saviastioiden palasia. Tärkein esihistoriallinen löytöpaikka sijaitsee Nimisjärven alueella, josta tavatulle keramiikalle on annettu jopa omat nimet Sär1 ja Sär2 Säräisniemen kirkonkylän mukaan.