mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Love Is Here to Stay Ira Gershwin antoi kappaleen nimeksi aluksi ”It’s Here to Stay” ("Se on tullut jäädäkseen") ja muuttaneensa sen sitten muotoon ”Our Love Is Here to Stay” ("Rakkautemme on tullut jäädäkseen"). Our-sana jätettiin kuitenkin pois lopullisesta versiosta. Gershwin kertoi elämäkerrassaan halunneensa vuosikausia muuttaa laulun nimen takaisin muotoon ”Our Love Is Here to Stay”, mutta kappaleen noustua suosioon nimen muuttaminen ei enää tuntunut hänestä sopivalta.
Gene DiNovi DiNovin lauluja ovat sanoittaneet muiden muassa Spence Maxwell, Bob Comstock ja Johnny Mercer. Eräitä hänen kappaleitaan ovat "Brand New Day" ja "I Can Hear the Music". Niitä ovat levyttäneet sellaiset artistit kuin Maurice Chevalier, Doris Day, Percy Faith, Peggy Lee ja Nancy Wilson. DiNovin omia levytyksiä hänen Kanadan-vuosiltaan ovat "Softly As I Leave You" (1977), "Each Day Is Valentine's Day" (1984), "Ruby & Gene Play George & Ira Gershwin" (1984) ja "Precious Moment" (1990). Vuonna 1991 DiNovi palasi bebopin pariin basisti Dave Youngin ja rumpali Memo Acevedon kanssa. Hän on sittemmin myös levyttänyt Don W. Thompsonin kanssa.
George Eastman George Eastman syntyi 1854 Watervillessä, New Yorkissa Maria Kilbourn ja George Washington Eastman kolmilapsisen perheen nuorimpana. Perhe piti Watervillessä 30 eekkerin laajuista taimitarhaa, jonka he myivät vuonna 1860, jolloin he muuttivat Rochesteriin. Kaksi vuotta myöhemmin perheen isä, George Washington Eastman kuoli, ja perheelle jäi vain vähän rahaa. George Eastmanin vanhempi sisko Ellen Maria avioitui 1868, jolloin Eastman jätti koulun auttaakseen perhettään. Kaksi vuotta myöhemmin vammainen sisko, Emma Kate kuoli. Eastman ei mennyt koskaan naimisiin, mutta hänellä oli pitkä ystävyyssuhde yhteistyökumppaninsa vaimon, Josephine Dickmanin kanssa.
George Tupou I George Tupou I kuoli vuonna 1893 Tongatapun saarella, jolloin hänen seuraajakseen nousi lapsenlapsi George Tupou II.
Amerikkalainen Pariisissa Keväällä 1928 Gershwin matkusti lomalle Eurooppaan, ja "Amerikkalainen Pariisissa" -teos syntyi sen aikana. Kirjoittaessaan sävellystään Gershwin halusi toisaalta kuvata kuohuvaa ja iloista Pariisia, toisaalta – ehkäpä vielä enemmän – tuntemaansa koti-ikävää Pariisin bulevardeilla. Teoksen nimestä huolimatta säveltäjä kirjoitti sen pääosin Wienissä; orkestroinnin hän viimeisteli Pariisissa. Avausaihe kuvaa amerikkalaista, joka kävelee bulevardilla huolettomasti keppiään heilutellen. Ohi kiitävät autot panevat hänen päänsä miltei pyörälle – teoksen partituurissa on todella merkitty käytettäväksi autontorvia. Myöhemmin alkava blues-melodia kuvaa amerikkalaisen koti-ikävää.
Georg Ots Georg Ots kuoli Tallinnassa 55-vuotiaana poskiontelosyöpään.
George Kennedy George Kennedy syntyi New Yorkissa vuonna 1925. Hänen isänsä muusikko George Kennedy vanhempi kuoli neljä vuotta syntymän jälkeen. Balettitanssijaäiti Helen joutui kasvattamaan poikansa yksin.
George Hainsworth George Hainsworth kuoli auto-onnettomuudessa 55 vuoden iässä vuonna 1950.
George Roy Hill George Roy Hill kuoli vuonna 2002 Parkinsonin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Gladys George Gladys George kuoli 50-vuotiaana aivoverenvuotoon 8. joulukuuta vuonna 1954 Hollywoodin kaupunginosassa Los Angelesissa, Kaliforniassa. Georgen lääkäri epäili Gladysin tehneen itsemurhan unilääkkeiden (barbituraatti) yliannostuksella. Gladys George haudattiin Pierce Brothers Valhalla Memorial Parkiin Pohjois-Hollywoodiin, Los Angelesiin.
George Miksch Sutton George Sutton kuoli eturauhassyöpään ja hänen tuhkansa siroteltiin tuuleen Oklahoman Black Mesan alueelle. Vuonna 1983 perustettiin hänen nimeään kantava yksityinen tutkimusasema George M. Sutton Avian Center Bartlesvilleen Oklahomaan.
Porgy ja Bess Oopperassa Gershwin pyrkii yhdistelemään perinteistä eurooppalaista orkesterimusiikkia amerikkalaiseen jazz- ja kansanmusiikkiin.
Georgi Brasov Georgi haudattiin Cimetière de Passyn hautausmaalle Pariisiin. Kun Natalia Brasov kuoli vuonna 1951, hänet haudattiin poikansa viereen. Georgin haudassa lukee ranskaksi: "Fils et Epouse de S.A.I Grand Duc Michel de Russie".
Gladys George Melkein 47 vuotta kestäneen uransa aikana George näytteli sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa. George päätti uransa ja vetäytyi eläkkeelle vuonna 1954 sairastuttuaan vakavasti. Hän kuoli vain muutamia kuukausia eläkkeelle jäämisensä jälkeen joulukuussa 1954.
George Widener George Dunton Widener (10. kesäkuuta 1861 – 15. huhtikuuta 1912) oli yhdysvaltalainen miljärdööri ja raitiovaunupohatta, joka kuoli hukkumalla Titanicilla.
Georgi Konstantinovitš Romanov Georgista tuli menestyvä sisustusarkkitehti. Naimisiin hän ei koskaan mennyt. Hän kuoli New York Cityssä 35 vuoden iässä.
Stefan George George tunsi viehtymystä ainoastaan miehistä koostuviin toveripiireihin. Hänen suhteellaan nuorempiin miehiin on sanottu olleen myös homoseksuaalisia ja pederastisia pyrkimyksiä. Georgella oli esimerkiksi varsin tiivis suhde nuoreen wieniläiseen kirjailijaan Hugo von Hofmannstahliin (1874–1929), mihin Hofmannstahlin isän oli puututtava. George ja hänen piirinsä myös palvoi nuorta Maximilian Kronbergeriä, joka kuoli nuorena aivosairauteen.
Georg Henrik Jägerhorn Hänen puolisonsa oli Fredrika Charlotta Hongelin. Georg Henrik Jägerhorn kuoli 1826 Vårbyn kartanossaan Brännkyrkan pitäjässä Södermanlandissa Ruotsissa.
Myron V. George Poliittisen uransa jälkeen George työskenteli liikenne- ja rakennusaloilla pr-toiminnassa. Hän asui Kansasin Parsonsissa, jossa myös kuoli 1972.
Stefan George Nuorena kosmopoliittisesta Georgesta tuli myöhemmin erittäin kansallismielinen. Hänen vaikutuksestaan siihen intellektuaaliseen ilmapiiriin, joka johtui kansallissosialistisen puolueen nousuun 1930-luvun Saksassa on spekuloitu. George-piiri perustui vahvasti Georgen persoonan henkilöpalvonnalle. Georgella oli piirinsä jäseniin autoritaarinen kuri ja nämä kutsuivat häntä yleisesti nimellä "der Führer". Toisalta Claus von Stauffenberg, joka teki pommiattentaatin Adolf Hitleriä vastaan, kuului Georgen piiriin. Propagandaministeri Joseph Goebbbels myös pyysi Georgea Saksan runousakatemian johtoon. Hän kuitenkin torjui pyynnön ja pysytteli etäällä puolueen järjestämistä juhlallisuuksista hänen 65-vuotispäiväänsä varten. George myös muutti Saksasta Sveitsiin, jossa hän kuoli 1933 Locarnossa vaikeasti sairaana.
George Herriman George Herriman kuoli 25. huhtikuuta 1944. Kuolinsyy oli kuolintodistuksen mukaan maksakirroosi (ei alkoholin aiheuttama). Herrimanin tuhkat levitettiin hänen pyynnöstään Monument Valleyyn.
Ira Gershwin Ira Gershwinin tunnetuimpia musikaalisanoituksia ovat mm. "Funny Face", "Shall We Dance" ja "Porgy and Bess".
Georg Philipp Telemann Telemannin vanhemmat uskoivat poikansa kouluttautuvan kirkolliseen virkaan ja hän aloittikin tähän vaadittavat opinnot. Georgen isä kuoli 1685, minkä jälkeen hänen äidillään oli vaikeuksia kasvattaa Georg ja hänen veljensä.
Georg ei koskaan saanut muodollista musiikin opetusta. Tästä huolimatta hän osasi jo kymmenvuotiaana soittaa huilua, viulua, sitraa ja kosketinsoittimia. Hän teki samoihin aikoihin ensimmäiset sävellyksensä. Kaksitoistavuotiaana hän sävelsi jo ensimmäisen oopperansa, "Sigismundin".
George S. Mickelson George Speaker Mickelson (31. tammikuuta 1941 – 19. huhtikuuta 1993) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko. Hän toimi Etelä-Dakotan osavaltion kuvernöörinä vuodesta 1987, kunnes kuoli lento-onnettomuudessa Iowassa 1993. Myös Mickelsonin isä George T. Mickelson toimi aikoinaan kuvernöörinä.
Jam Session Featuring Maynard Ferguson 1. Our Love Is Here to Stay (G. & I. Gershwin)
Sivu 2
George Reiffenstein George Patten ("Pat") Reiffenstein (17. maaliskuuta 1883 – 9. kesäkuuta 1932) oli kanadalainen soutaja. Hän syntyi ja kuoli Ontariossa. Hän kilpaili Argonaut Rowing Clubille (Toronto).
Mikael Aleksandrovitš Romanov Mikael aloitti suhteen Natalja Sergejevna Wulffertin (os. Šeremetervskaja), kahdesti eronneen aatelittoman naisen kanssa. He saivat pojan Georgin vuonna 1910. Mikael nimesi pojan veljensä Georgi Aleksandrovitš Romanovin mukaan. Georgi tunnettiin nimellä kreivi Brasov ja hän kuoli auto-onnettomuudessa 22. heinäkuuta vuonna 1931.
George McGovern McGovernin vaimo Eleanor (o.s. Stegeberg) kuoli 85-vuotiaana vuonna 2007. He olivat naimisissa yli 60 vuotta, ja heillä oli viisi lasta. Yksi tyttäristä, Teresa McGovern oli alkoholisti, joka jäätyi kuoliaaksi 46-vuotiaana vuonna 1994. George Mcgovern kirjoitti tyttärestään kirjan "Terry: My Daughter’s Life-and-Death Struggle With Alcoholism". Pariskunnan ainoa poika, Steven McGovern kuoli 60-vuotiaana vuonna 2012. Myös hänellä oli ollut alkoholiongelma.
George Sorocold George Sorocold syntyi Derbyssä ja opiskeli Emmanuel Collegessa Cambridgessa. On mahdollista, että hän harjoitteli Cornelius Vermuydenin oppipoikana. Tämä oli tuonut Hollannista Englantiin tietoa maan kuivattamisesta, ja kuivatti East Anglian suoalueita. Vuonna 1684 Sorocold meni naimisiin Mary Franceysin kanssa ja seuraavan 18 vuoden aikana heille syntyi 13 lasta. Mary Sorocold kuoli vuonna 1728. Sorocoldin omasta kuolinvuodesta on eri arvioita, eräiden lähteiden mukaan hän kuoli jo 1716.
George Jessel George Jessel kuoli sydäninfarktiin 83-vuotiaana Kalifornian Los Angelesissa vuonna 1981. Jessel haudattiin Culver Cityssä sijaitsevalle juutalaiselle Hillside Memorial Parkin hautausmaalle.
Ruth Hussey Ruth Hussey syntyi vuonna 1911 Providencessa. Hänen isänsä George Hussey johti kulta- ja hopeasepänliikettä. George Hussey kuoli 34-vuotiaana espanjantautiin, kun Ruth oli vasta seitsemänvuotias.
George McManus George McManus kuoli 1954 kotonaan Santa Monicassa, Kaliforniassa. Vuonna 1995 Vihtori ja Klaara oli yksi niistä sarjakuvista, jotka pääsivät mukaan Yhdysvalloissa julkaistuun "Comic Strip Classics" -postimerkkisarjaan.
Georgi Markov (toisinajattelija) Georgi Ivanov Markov (, 1. maaliskuuta 1929 Sofia, Bulgaria – 11. syyskuuta 1978) oli bulgarialainen toimittaja, palkittu kirjailija ja toisinajattelija, joka kuoli sateenvarjosta annosteltuun myrkkyyn.
George Sassoon George Sassoon oli runoilija Siegfried Sassoonin ainoa lapsi. Hänen vanhempansa erosivat vuonna 1947 ja George vietti paljon aikaa äitinsä luona Mullin saarella Skotlannissa. Sassoon kokeili eri ammatteja mutta lähinnä hallitsi isänsä kirjallista ja muuta jäämistöä. Sassoon kuoli 69-vuotiaana syöpään. Hänet on haudattu Mullin saarelle.
Georgian historia Helmikuussa 2005 pääministeri Žvania kuoli ja virkaan nimitettiin Zurab Nogaideli. Georgia on osallistunut Irakin sotaan, ja toukokuussa 2005 Yhdysvaltain presidentti George W. Bush vieraili maassa.
Elisabet Saksi-Altenburg Elisabet kuoli vuonna 1927 Leipzigissa. Hänen poikansa Georgi kuoli New York Cityssä 1938. Tytär Vera asui Saksassa aina neuvostomiehitykseen saakka, jolloin hän pakeni Hampuriin ja muutti sieltä Yhdysvaltoihin vuonna 1951, jossa kuoli vuonna 2001.
Mihail Pavlovitš Romanov Mihail avioitui Württembergin prinsessan Charlotten kanssa. Heidän tyttäristään neljä kuoli jo lapsina tai nuorina naisina ilman jälkeläisiä. Ainut eloon jäänyt tytär Jekaterina Mihailovna Romanova avioitui Mecklenburg-Strelitzin herttuan Georgin kanssa. He saivat neljä lasta, joista Nikolaos esikoinen syntyi ja kuoli samana päivänä. Tytär Helene avioitui Saksi-Altenburgin prinssin Albertin kanssa. Liitosta ei syntynyt lapsia. Toinen poika Georg Alexander avioitui Natalia Wonliarskin kanssa, joka nimitettiin Carlowin kreivittäreksi.
George H. W. Bush George H. W. Bush meni naimisiin Barbara Piercen kanssa 6. tammikuuta 1945. Avioliitosta syntyi kuusi lasta, neljä poikaa ja kaksi tytärtä. Vanhin tytär, Pauline Robin, kuoli kolmen vuoden ikäisenä leukemiaan. George Walkerin lisäksi politiikassa on menestynyt Floridan kuvernöörinä toiminut Jeb Bush.
George Reeves Los Angelesin poliisin raportin mukaan George Reeves kuoli 16. kesäkuuta 1959 noin kello 1.30–2.00 saatuaan luodin päähänsä asuntonsa yläkerrassa makuuhuoneessa Benedict Canyonin asuinalueella. Hän oli 45-vuotias.
Georg Luger Luger meni naimisiin Elisabeth Josefa Dufekin kanssa vuonna 1873. He muuttivat Wieniin, jossa heidän kolme lastaan syntyivät. Heidän ensimmäisestä pojastaan Georg Franzista tuli myöhemmin insinööri. Toinen poika, Julius Wilhelm Bartholomaeus, syntyi 16. maaliskuuta 1880. Hän kuoli sodassa vuonna 1914. Heidän kolmas poikansa Friedrich Alexander Georg syntyi 26. huhtikuuta 1884.
Georg Öhman Georg Öhman (22. joulukuuta 1891 Loviisa – 9. joulukuuta 1957) oli suomalainen jääkärieläinlääkintäeversti ja eläinlääkäri. Hänen vanhempansa olivat kaupunginlääkäri, lääketieteen tohtori Georg Öhman ja Karin Maria Elisabeth Hackzell. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Alma Mathilda Dorothea Helena Stenbergin kanssa, joka kuoli vuonna 1940 ja hän avioitui toisen kerran vuonna 1951 sairaanhoitaja Elli Amanda Kajanderin kanssa.
Lower East Side Lower East Sidella ovat varttuneet muun muassa elokuvaohjaaja Martin Scorsese, säveltäjä Irving Berlin, sanoittaja Ira Gershwin ja näyttelijä James Cagney.
Vălko Tšervenkov Vuonna 1944 Tšervenkov palasi Bulgariaan poliittiseen työhön Georgi Dimitrovin kanssa. Tšervenkov valittiin hallituksen jäseneksi toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945. Hänet valittiin kulttuuriministeriksi vuonna 1947 ja varapääministeriksi vuonna 1949. Pian varapääministeriksi tulon jälkeen Bulgarian johtaja Georgi Dimitrov kuoli ja Bulgarian väliaikaisesti hyväksytyn kollektiivisen johdon kanssa Tšervenkovista tuli kommunistipuolueen pääsihteeri ja Vasil Kolarovista pääministeri. Kolarov kuoli vuonna 1950, ja Tšervenkov siirtyi 2. helmikuuta 1950 pääministeriksi Neuvostoliiton hyväksymänä.
George Biddell Airy Airyt saivat yhdeksän lasta, joista kolme vanhinta kuoli jo lapsina. Vanhin eloon jäänyt oli Wilfrid Airy, joka suunnitteli George Tomlinen observatorion Orwell Parkiin. Wilfridin tytär oli taiteilija Anna Airy.
Böömin kuningaskunta Tšekin katoliset aateliset liittyivät vuonna 1465 Zelena Horan liittoon ja haastoivat Georg Podiebradin vallan. Seuraavana vuonna paavi Paavali II julisti Georgin pannaan. Böömin sodassa 1468–1478 Böömi taisteli Matias Corvinusta ja Habsburg-keisari Fredrik III:tta vastaan, ja Unkari miehitti suurimman osan Määriä. Georg Podiebrad kuoli vuonna 1471.
Georg von Trapp Georg von Trapp syntyi 4. huhtikuuta 1880 Zaran (nyk. Zadar) kaupungissa Kroatiassa, joka oli tuolloin osa Itävalta-Unkaria. Hän oli kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäisen vaimonsa Agathe Whiteheadin kanssa hän sai seitsemän lasta, mutta tämä kuoli tuhkarokkoon vuonna 1922. Georg avioitui uudestaan Maria Augusta Kutscheran kanssa vuonna 1927. Hänen lapsia ovat muun muassa Werner von Trapp.
Natalja Brasova Natalja Brasova kuoli Pariisissa vuonna 1952. Hänet on haudattu Cimetière de Passyn hautausmaalle. Hänen poikansa Georgi Brasov kuoli 20-vuotiaana auto-onnettomuudessa jo vuonna 1931.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa Espanjaan kuuluu itsehallintoalueiden ja maakuntien lisäksi joukko alueita Pohjois-Afrikassa Marokon rannikolla. Espanjan kielessä alueista on historiallisesti käytetty yhteisnimitystä "plazas de soberanía". Alueet ovat kuuluneet Espanjalle 1500- ja 1600-luvuilta lähtien ja tunnustaessaan Marokon itsenäisyyden vuonna 1956 Espanja ei luopunut alueiden hallinnasta. Kansallismieliset tahot Marokossa ovat vaatineet alueiden liittämistä Marokkoon.
Pohjois-Afrikka Espanjalla on alueita Pohjois-Afrikassa.
Pohjois-Afrikka Vanhalla ajalla Pohjois-Afrikassa sijaitsivat muinainen Egypti ja Karthago. Myöhemmin koko alue kuului Rooman valtakuntaan, jonka hajottua vandaalit valloittivat sieltä alueita. 640-luvulla arabit valloittivat Pohjois-Afrikan, ja he ovat siellä nykyäänkin valtaväestönä. Myöhemmin alue oli Osmanien valtakunnan alaisuudessa. 1800-luvulla sen valloittivat Ranska, Italia ja Espanja siirtomaikseen. Vuosina 1940–1943 Pohjois-Afrikassa sodittiin toisen maailmansodan taisteluja. Alueen maista Egypti itsenäistyi vuonna 1922, muut 1950- ja 1960-luvuilla.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa Alueet jaetaan suuriin ():
Kruununokikana Kruununokikana ("Fulica cristata") on Afrikassa ja Espanjassa esiintyvä rantakana. Sen elinympäristö on kaksiosainen: Etelä-Espanjassa ja Pohjois-Marokossa on oma populaationsa, ja Afrikan itäosissa Etiopiasta, Keniasta ja Ugandasta Etelä-Afrikkaan ja Madagaskarille ulottuvalla alueella oma kantansa. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Madagaskarilta vuonna 1789.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa ja pieniin ():
Libyan historia Vandaalit saapuivat Espanjan kautta Pohjois-Afrikkaan kapinoivan roomalaisen virkamiehen kutsumina vuonna 429. Vandaalit perustivat johtajansa Geiserikin johdolla kuningaskunnan, jonka pääkaupungiksi tuli Karthago. Vaikka roomalaiset joutuivatkin myöntymään vandaalien ylivallalle Tripolitaniassa ja suuressa osassa Pohjois-Afrikkaa, hallitsivat vandaalit lähinnä taloudellisesti tärkeimpiä alueita. Vandaalit muodostivat erillisen soturikastin, jota kiinnosti lähinnä verojen keruu ja maa-alueiden hyödyntäminen. Siviilihallinnon tehtävät he jättivät roomalaisille. Pohjois-Afrikasta käsin vandaalit valloittivat Sardinian ja Korsikan, sekä suorittivat hyökkäyksiä Italiaan, ryöstäen Rooman kaupungin vuonna 455. Ajan myötä vandaalien sotaisuus tyyntyi, ja heidän valtakuntansa kukistui vuonna 533 itäroomalaisen sotapäällikkö Belisariuksen aloitettua Pohjois-Afrikan takaisinvaltaamisen Rooman valtakunnalle.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa Ceutan ja Melillan kaupungeilla on vuodesta 1995 itsehallinto, ja niillä on enemmän valtaa kuin normaaleilla kaupungeilla, mutta vähemmän kuin varsinaisilla itsehallintoalueilla. Pienemmät alueet ovat pieniä saaria tai saarekkeita Marokon rannikolla, eikä niillä asu siviiliväestöä. Kaikki alueet kuuluvat Euroopan unioniin osana Espanjaa. Valuutta on euro.
Euroopan pakolaiskriisi EU:n ulkorajayhteistyöstä huolehtivan erillisvirasto Frontexin mukaan voidaan erottaa seitsemän pääasiallista turvapaikanhakijoiden saapumisreittiä Eurooppaan. Tärkeimmät reitit ovat Keski-Välimeren reitti (Pohjois-Afrikasta Italiaan), Itä-Välimeren reitti (Turkista Kreikan saaristoihin) ja Länsi-Balkanin reitti (Kaakkois-Euroopan läpi Sloveniaan tai Unkariin). Neljä vähemmän merkittävää reittiä ovat Pohjois-Afrikan reitti (Afrikasta Kanarian saarille), Länsi-Välimeren reitti (Afrikasta Espanjaan), Apulian ja Calabrian reitti (Koillis-Afrikasta Italiaan) ja itärajojen reitti (Venäjän ja Itä-Euroopan läpi EU-alueelle).
Liuskalehtihäränsilmä Liuskalehtihäränsilmän päälevinneisyysalue ulottuu Euroopassa Länsi- ja Etelä-Espanjasta itään Kreikkaan, Romaniaan, Länsi-Ukrainaan, Puolaan ja Etelä-Baltiaan asti, pohjoisessa Britteinsaarille, Tanskaan sekä Etelä-Norjaan ja -Ruotsiin. Satunnaisemmin sitä tavataan Suomessa, Länsi-Venäjällä, Pohjois-Baltiassa sekä Kaukasuksen alueella, ja Aasian puolella myös Turkissa. Laji on yleinen Pohjois-Afrikassa Marokosta Tunisiaan. Tulokaslajina liuskalehtihäränsilmä on levinnyt laajalle Pohjois-Amerikan itäosissa. Sitä tavataan myös Etelä-Afrikasta, Australiasta ja Uudesta-Seelannista.
Isla de Alborán Marokko on vaatinut saarta itselleen, yhdessä muiden Espanjan Pohjois-Afrikassa sijaitsevien alueiden kanssa.
Ronald Firbank Firbank opiskeli Cambridgen yliopistossa mutta keskeytti opintonsa ennen valmistumistaan. Myöhemmin hän matkusteli laajalti mm. Espanjassa, Italiassa ja Pohjois-Afrikassa. Firbank oli avoimesti homoseksuaali ja hänen tuotannossaan on nähty vaikutteita Oscar Wildelta. Firbank onkin merkittävä varhainen LGBT-kirjailija ja hänen tuotantonsa modernismi ja kokeelliset ratkaisut ovat vaikuttaneet seuraavan sukupolven kirjailijoihin.
Merihaarikko Merihaarikkoa kasvaa Euroopan ja Pohjois-Afrikan rannikoilla Atlantilla, Itämerellä ja Välimerellä. Keski-Norjasta ja eteläiseltä Itämereltä Pohjois-Espanjaan saakka levinnäisyysalue on suhteellisen yhtenäinen. Euroopan puoleisella Välimeren rannikolla lajia tavataan satunnaisemmin, Pohjois-Afrikassa levinnäisyysalue on yhtenäinen Marokosta Libyaan. Suomessa merihaarikkoa on tavattu Ahvenanmaalta ja Saaristomeren alueelta kaikkiaan noin 50 paikasta. Näistä kolmisenkymmentä paikkaa on arvioitu hävinneeksi ja kymmenkunnan tila on epävarma. Säilyneitä esiintymiä on reilu kymmennen, joista useimmat Korppoon Jurmossa ja sen lähisaarilla.
Laiton siirtolaisuus Espanjasta on maantieteellisen sijaintinsa takia ja nopeasti kasvaneen taloutensa takia tullut yksi laittoman siirtolaisuuden pääkohteista. Espanjaan tulee tuhansia siirtolaisia Afrikasta meren yli hengenvaarallisia reittejä pitkin, yleensä salakuljettajien avustamana. Laittomia siirtolaisia tulee Afrikan lisäksi huomattavasti myös Latinalaisesta Amerikasta ja latinalaisamerikkalaisista onkin tullut Espanjan suurin ulkomaalaisryhmä. Espanjassa arvioidaan oleskelevan jopa miljoona laitonta siirtolaista ja luku olisi huomattavasti suurempi, ellei Espanja olisi jo useampaan otteeseen laillistanut siirtolaisia.
Triaskauden joukkotuho Toisaalta hiilen isotoopit viittaavat pidempiaikaiseen eliöstöä tuhoavaan häiriöön, jonka syynä voivat olla jättimäiset tulivuorenpurkaukset. Noin 200 miljoonaa vuotta sitten jättimanner Pangean hajoamiseen liittyvät valtavat Keski-Atlantin tulivuorenpurkaukset (engl. "CAMP") alkoivat. Ne tapahtuivat noin 5000x2500 km suuruisella alueella, joka ulottui Espanjasta ja Ranskasta Länsi-Afrikkaan ja läntiseen Pohjois-Amerikkaan. Afrikka ja Eurooppa olivat tulloin lähellä Pohjois-Amerikkaa.
Vuorikuisma Lauhkeilla alueilla viihtyvää vuorikuismaa tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa sekä Pohjois-Afrikassa. Levinneisyysalue ulottuu Espanjasta Länsi-Venäjälle ja Kaukasukselle, pohjoisessa Länsi-Norjaan ja Keski-Ruotsiin. Suomessa vuorikuisma kasvaa ainoastaan pienellä alueella Lohjalla, josta laji löydettiin ensi kerran vuonna 1888. Lohjalla vuorikuisman kasvupaikkoja on seitsemän, joilla kasvaa yhteensä noin kolmesataa yksilöä.
Mauretania (provinssi) Mauretania oli muinaisen Rooman provinssi Afrikan pohjoisrannikolla, suunnilleen nykyisin Algerian ja Pohjois-Marokon alueella sekä Espanjassa. Sana johtuu siellä asuneen kansan nimityksestä maurit.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa Aluiden rajoilla on ollut ongelmia 1990-luvulta alkaen laittoman maahanmuuton yritysten takia. Ceuta ja Melilla on aidattu kolmemetrisin aidoin joiden huippua kiertää piikkilanka.
Hirvenputki Hirvenputkea ja sen alalajeja tavataan laajalla alueella lähinnä Euraasiassa. Päälevinneisyysalue ulottuu Saksasta ja Pohjois-Balkanilta Keski-Siperiaan saakka. Satunnaisemmin lajia kasvaa Euroopassa Pohjois-Espanjasta, Ranskasta ja Etelä-Italiasta Etelä-Englantiin ja Skandinavian eteläosiin saakka. Aasiassa lajia tavataan satunnaisesti paikoin Keski-Aasiassa, Itä- ja Pohjois-Siperiassa, Japanissa sekä Kiinassa. Lajia tavataan myös Pohjois-Afrikassa Marokossa.
Islamin historia Muhammadin seuraajat eli kalifit valloittivat nopeassa tahdissa suurimman osan Lähi-itää, Pohjois-Afrikan ja Espanjan. He ottivat hallintaansa Persian vuonna 636, Egyptin 642 ja koko Pohjois-Afrikan vuosina 660–771. Sadan vuoden aikana Muhammadin kuolemasta islamilainen valtio ulottui aina Atlantilta Keski-Aasiaan. Kyse oli tällöin ennen muuta islamilaisen alueen laajenemisesta, ei käännytyksestä uuteen uskontoon. Valloitettujen alueiden ei-islamilainen väestö oli verovelvollista ja heidän yrityksiään kääntyä islamiin verojen välttämiseksi ei katsottu suopeasti. Alueiden islamisoituminen (kääntyminen uuteen uskontoon) ja arabisoituminen (arabialaisen kulttuurin leviäminen) tapahtuivat myöhemmin ja vaihtelevalla laajuudella. Jotkut alueet kuten Irak sekä islamisoituivat että arabisoituivat nopeasti, mutta esimerkiksi Persia islamisoitui mutta ei arabisoitunut laisinkaan. Toisaalta esimerkiksi Egypti arabisoitui muttei islamisoitunut täysin.
Echelon Kuuntelujärjestelmä on jaettu siten, että Yhdysvaltojen kuuntelualueeseen kuuluu oman maansa ja Kanadan kattaman alueen lisäksi valtaosa Etelä-Amerikkaa sekä Euroopasta ainakin Yhdistynyt Kuningaskunta, Ranska, Espanja, Portugali, osa Afrikkaa sekä suuri osa Aasian mannerta. Yhdistyneen Kuningaskunnan kuuntelualueeseen taas kuuluu valtaosa Venäjää, koko Eurooppa Pohjoismaita ja Islantia myöten, sekä Lähi-itä ja Afrikka. Kanada kuuntelee oman alueensa lisäksi mm. koko Pohjois-Eurooppaa ja Venäjää. Australian alue kattaa Oseanian ja Intian valtameren, ja Uuden-Seelannin kuuntelu ulottuu oman alueensa lisäksi Tyynen valtameren yli Etelä-Amerikkaan.
Arabit Vuosina 685–705 vallassa ollut Abdulmalik valloitti alueita muun muassa pohjoisessa Afrikassa ja Vähässä-Aasiassa, ja hänen seuraajansa Walid I:n aikana 705–715 oli uimajadien kalifaatin mahti äärimmillään, sillä valloitettuja alueita olivat jo Kaspian itäiset alueet, osia Etu-Intiasta, Afrikan pohjoisosa kokonaisuudessaan sekä suurin osa Espanjan alueesta. Vuonna 718 yrittivät umaijadit suurin ponnisteluin vallata Konstantinopolin siinä kuitenkin epäonnistuen. Länsipuolella Poitiers'n taistelussa vuonna 732 Kaarle Martelin voitto esti muslimivallan leviämisen Euroopassa. Noihin aikoihin arabien vallassa oli kuitenkin alue, joka ulottui Atlantilta aina Kiinaan saakka.
Vesipähkinä Vesipähkinää tavataan Euroopassa Espanjan itäosista Länsi-Venäjälle ja Kaukasuksen alueelle saakka, joskin levinneisyysalue on varsinkin Itä-Euroopassa varsin hajanainen. Pohjoisimmillaan lajia tavataan Pohjois-Saksassa, Latviassa ja Valko-Venäjällä; eteläisimmillään Albaniassa ja Pohjois-Kreikassa. Euroopan ulkopuolella vesipähkinää kasvaa paikoin Turkissa, Iranissa, Tunisiassa sekä Lounais- ja Etelä-Afrikassa. Vesipähkinä on vuodesta 1884 tavattu ihmisen tuomana Pohjois-Amerikkaan Yhdysvaltain koillis- ja itäosiin Suurten järvien alueelta aina Washingtonin seudulle etelään. Pohjois-Amerikassa vesipähkinästä on tullut harmillinen, nopeakasvuinen rikkaruoho. Myös Australiassa laji on jonkin verran päässyt leviämään.
Pihatähtimö Pihatähtimö on kosmopoliittinen laji, joka on ihmisen mukana levinnyt erittäin laajalle maapallolla. Sitä kasvaa muun muassa koko Euroopassa, Keski-Siperiassa, Keski-, Etelä- ja Itä-Aasiassa ja monin paikoin Oseaniassa. Laji kasvaa myös Pohjois-Afrikassa ja monin paikoin Keski- ja Etelä-Afrikassa. Pihatähtimö on levinnyt suurimpaan osaan Pohjois-Amerikkaan ja moniin paikkoihin Etelä-Amerikassa. Laji karttaa vain kaikkein arktisimpia seutuja sekä kuivimpia alueita. Pihatähtimöä onkin sanottu maailman yleisimmäksi kukkakasviksi, jota tavataan Tulimaasta Grönlantiin ja Huippuvuorille ja merenpinnan tasosta miltei viiden kilometrin korkeuteen Himalajalla.
Välimerenkameleontti Välimerenkameleonttia tavataan Pohjois-Afrikassa, Lounais-Aasiassa ja Etelä-Euroopassa. Euroopassa sitä tavataan Maltalla, Kreikan Chíoksen ja Sámoksen saarilla, sekä Espanjan ja Portugalin etelärannikolla. Espanjaan ja Portugaliin laji tuotiin ilmeisesti ihmisten mukana ennen vuotta 1500. Varmentamattomia tietoja muualta tuoduista välimerenkameleonttikannoista on Kreetalta ja Sisiliasta. Italian Apuliassa on myös pieni sinne ilmeisesti tuotu kanta. Pohjois-Afrikassa sitä tavataan Länsi-Saharan Atlantin vastaisella rannikolla, Marokossa, Pohjois-Algeriassa, Pohjois- ja Keski-Tunisiassa, Pohjois-Libyassa ja Pohjois-Egyptissä. Lounais-Aasiassa lajia tavataan Kyproksella, Etelä-Turkissa, Länsi-Syyriassa, Libanonissa, Israelissa, Länsi-Jordaniassa, läntisessä Saudi-Arabiassa ja Jemenin pohjoisosissa.
Merijuolavehnä Merijuolavehnän levinneisyysaluetta ovat Euroopan, Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän merenrannat. Se kasvaa Välimeren, Mustanmeren, Itämeren, Pohjanmeren ja Iso-Britannian, Irlannin, Ranskan, Espanjan ja Portugalin alueiden Atlantin valtameren rannoilla. Pohjoismaissa merijuolavehnä on eteläinen merenrantahietikoilla kasvava laji.
Röyhyhelmikkä Röyhyhelmikkää tavataan lähinnä Etelä- ja Keski-Euroopassa Pohjois-Espanjasta Kreikkaan, Bulgariaan ja Romaniaan, ja edelleen Puolan kautta eteläiseen Skandinaviaan ja Britteinsaarille. Lisäksi lajia tavataan paikoitellen myös Pohjois-Afrikassa, Turkissa ja Kaukasuksen alueella. Suomessa röyhyhelmikkää tavataan ainoastaan Ahvenanmaalla. Laji löydettiin sieltä vuonna 1938. Nykyään esiintymiä tunnetaan Getasta, Hammarlandista, Finströmistä ja Saltvikista.
Islamilainen taide Islamilainen taide on islamilaisen kulttuurialueen taidetta, josta voidaan käyttää myös nimitystä arabialainen taide. Sen kulttuuripiiriin ovat kuuluneet Etu-Aasian, Egyptin, Pohjois-Afrikan, Espanjan, Indonesian alueita ja osia Albaniasta, Jugoslaviasta, Kiinasta, Filippiineistä ja entisen Neuvostoliiton eteläosia. Koska islamin taide on aina ollut voimakkaasti sidoksissa uskontoon, se on ilmaisultaan sangen yhtenäistä alueesta riippumatta.
Pikkutuulihaukka Suurin osa pikkutuulihaukoista talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Jotkin yhdyskunnista talvehtivat myös Pohjois-Afrikassa, Etelä-Espanjassa ja Turkissa. Syys-lokakuun vaihteessa haukkojen muutto huipentuu. Haukat matkaavat leveänä rintamana, eivätkä käytä tiettyjä johtolinjoja, kuten useimmat muut haukat. Etelä-Afrikassa pikkutuulihaukat kerääntyvät joskus jopa tuhatpäisiksi parviksi. Luultavasti pikkutuulihaukat lentävät yhtäjaksoisesti 2500 km matkan Välimeren ja Saharan yli. Pohjois-Afrikkaan linnut saapuvat helmikuun puolivälissä, Espanjaan ja Kreikkaan maaliskuussa, sekä Itä-Eurooppaan ja Venäjään huhtikuussa. Pikkutuulihaukka harhailee joskus pesimäalueen pohjoispuolella, Tanskassa ja Ruotsissa. Ruotsissa siitä on seitsemän havaintoa vuoteen 1992 mennessä, ja Tanskassa viisi havaintoa. Suomessa pikkutuulihaukka on tavattu kerran: Siuntiossa 8.6.1989.
Libyan historia Nimitys Libya oli egyptiläisten alun perin yksittäiselle berberiheimolle antama, mutta sen merkitys laajeni kreikkalaisten käytössä viittaamaan suureen osaan Pohjois-Afrikan berberiheimoja. Vaikka valtion nimellä siis onkin perusta antiikissa, on sillä alettu viitata nimenomaisesti nykyisen Libyan alueeseen vasta 1900-luvulla. Ennen 1900-lukua alueella ei myöskään ollut yhtenäistä hallintoa, joten Libyaa voidaan pitää verrattain nuorena valtiona.
Tummakirjosiipi Tummakirjosiipeä tavataan laajalla alueella Pohjois-Afrikasta Espanjan ja Ranskan kautta Keski-Eurooppaan, Balkanille, Baltiaan ja idässä aina Pohjois-Kiinaan ja Jakutiaan saakka. Laji puuttuu Belgiasta Pohjois-Saksan kautta Puolaan ulottuvalta alueelta, Britteinsaarilta sekä suuresta osasta Italiaa. Pohjoismaissa sitä tavataan Norjan keskiosissa, Ruotsin eteläosissa ja itärannikolla sekä Ahvenanmaalla ja eteläisessä Suomessa. Suomessa levinneisyys rajoittuu Ahvenanmaalta ja lounaissaaristosta suunnilleen Turku–Lieksa-linjan eteläpuolelle. Yleisin laji on Ahvenanmaalla, lounaissaaristossa sekä Lounais- ja Kaakkois-Suomessa. Lentoaika on yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuolelta elokuun puoliväliin. Lennon huippu osuu yleensä heinä–elokuun vaihteeseen.
Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saaga Saagan lopussa mainittu Serklanti (isl. "Serkland") on poliittinen pikemmin kuin kulttuurinen käsite ja viittasi lähteestä riippuen esimerkiksi Vähä-Aasiaan, Palestiinaan, Pohjois-Afrikkaan, Mesopotamiaan tai maurien Espanjaan. Se on yhdistetty myös niihin Kaspianmeren ympäristön alueisiin, missä valmistettiin ja myytiin silkkiä.
Islam Kalifit valloittivat nopeassa tahdissa suurimman osan Lähi-itää, Pohjois-Afrikan ja Espanjan. Sadan vuoden aikana Muhammedin kuolemasta arabien perustama islamilainen valtio ulottui aina Atlantilta Keski-Aasiaan. Kyse oli tällöin ennen muuta islamilaisen alueen laajenemisesta, ei käännytyksestä uuteen uskontoon.
Sakaraohdake Sakaraohdake elää Pohjois-Afrikan alueella Egyptissä, Libyassa, Tunisiassa, Algeriassa ja Marokossa. Makaronesiassa kasvia tavataan Espanjalle kuuluvilla Kanariansaarilla ja Portugalille kuuluvalla Madeiran saarella. Euroopassa kasvin levinneisyysalueeseen kuuluvat Portugali, Espanja (mukaan lukien Baleaarit), Ranska (mukaan lukien Korsika), Italia (mukaan lukien Sisilia ja Sardinia), Albania ja Kreikka (mukaan lukien Kreeta). Aasiassa levinneisyysalue käsittää Kyproksen, Libanonin, Syyrian, Turkin, Jordanian, Israelin, Irakin, Iranin sekä Kaukasuksella sijaitsevan Azerbaidžanin. Lisäksi "Notobasis syriaca" on vieraslaji Australiassa.
Arabien valloitusretket Arabien valloitusretket tapahtuivat vuoden 632 ja 700-luvun alun välillä, kun Arabian niemimaalta lähteneet arabit valloittivat Lounais-Aasian ja Pohjois-Afrikan, ulottaen valtansa Espanjasta Intiaan. Valloitusten seurauksena alueelle syntyi arabialais-islamilainen kulttuuri, jonka valtauskontona on islam ja kielenä Atlantilta Mesopotamiaan arabia.
Espanjan Guinea Espanjan Guinea () oli Espanjan siirtomaa Guineanlahdella ja Bonnynlahdella Keskisessä Afrikassa, jota Espanja hallitsi vuodesta 1778 vuoteen 1968. Alue tunnetaan nykyään Päiväntasaajan Guineana.
Pikkukultasiipi Pikkukultasiiven levinneisyys ulottuu useina eri alalajeina Pohjois-Afrikasta, Etiopiasta ja Keniasta Pohjois-Eurooppaan ja Aasian lauhkean vyöhykkeen kautta Japaniin saakka sekä Pohjois-Amerikassa lauhkealta vyöhykkeeltä aina kylmän vyöhykkeen Pohjois-Grönlantiin ja Ellesmerensaarelle saakka. Pikkukultasiipi onkin maailman pohjoisimpia päiväperhosia.
Holarktinen alue Holarktinen alue on eliömaantieteellinen alue, johon kuuluvat Euraasia Himalajalta pohjoiseen, Afrikka Saharasta pohjoiseen sekä Pohjois-Amerikka Meksikosta pohjoiseen. Holarktinen alue koostuu palearktisesta alueesta ja nearktisesta alueesta.
Keskiajan tiede Islam kehittyi uskontona 600-luvun alussa Arabian niemimaalla. Islamin omaksuneet aloittivat voimakkaan hyökkäyksen ympäröiville alueille niin, että vuoteen 750 mennessä tämän tuoreen uskonnon vaikutuspiiriin kuuluivat entiset Itä-Rooman valtakunnan alueet Pohjois-Afrikassa, lähes koko Espanja sekä Lähi-itä nykyistä Pakistania myöten. Umaijadikalifit hallitsivat islamilaista maailmaa, mutta menettivät valtansa vuonna 750 hävittyään ratkaisevan taistelun abbasideille, jotka nousivat valtaan.
Sörlin tarina "Sörlin tarinassa" mainitulla Idäntiellä (isl. "Austrvegr") ei saagoissa tarkoitettu pelkästään merireittiä vaan myös idässä sijaitsevia alueita. Idäntielle sijoitettiin monia alueita, kuten esimerkiksi Vendien maa ("Vindland"/"Wendland"), jonka katsotaan viittaavan alueisiin Pohjois-Saksan ja Puolan alueella. Idäntielle sijoittui myös todennäköisesti Karjalan kannakseen ja Viipurin alueeseen viittaava "Kirjálaland". Idäntiellä on voitu viitata myös nykyisen Venäjän, Suomen ja Baltian alueeseen. Tarinassa mainittu "Serkland" on terminä poliittinen pikemmin kuin kulttuurinen käsite ja viittasi lähteestä riippuen esimerkiksi Vähä-Aasiaan, Palestiinaan, Pohjois-Afrikkaan, Mesopotamiaan tai maurien Espanjaan. Se on yhdistetty myös niihin Kaspianmeren ympäristön alueisiin, missä valmistettiin ja myytiin silkkiä. "Finnabú" taas tarkoittaa kirjaimellisesti "Finnien asuinsijaa". "Finnar" viittasi terminä yleensä saamelaisiin, mutta Finnabú ei ole tavanomaisin viittaus heidän asuinsijoihinsa, vaan yleensä Finnmörk.
Filip II (Espanja) Portugalissa oli vuonna 1578 kuninkaana nuori kuningas Sebastian I, jonka suurena haaveena oli tehdä ristiretki Pohjois-Afrikkaan maureja vastaan. Sebastian johti Portugalin armeijan Pohjois-Afrikkaan, missä se kärsi täydellisen tappion. Kuninkaan ruumista ei löydetty koskaan. Portugalin kuninkaaksi nousi hallitsijasuvun vanhin miespuolinen jäsen, kardinaali Henrik. Uusi kunigas Henrik I oli vanha ja lapseton mies ja anoi paavilta lupaa mennä naimisiin. Espanjan asiamiehet saivat taivuteltua paavin kieltäytymään vihkiluvasta. Vuonna 1580 kuningas Henrik kuoli. Filip johdatti nyt armeijansa Portugalin rajan yli.
Maasika Maasika on levinnyt suurimpaan osaan Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Se viihtyy parhaiten Afrikan savanneilla ja muualla puolikuivilla alueilla. Se ei elä Afrikan sarven alueella eikä se viihdy metsäisillä alueilla, joten sitä ei tavata Afrikan sademetsissä, vaikka muutamia havaintoja Kongon metsissä elävistä maasioista onkin tehty. Vaikka maasikaa metsästetään sekä lihan että hampaiden takia, laji on elinvoimainen, mutta paikallisesti se ei ole kovin yleinen missään. Maasiat suosivat yleensä paikkoja, joissa maa on pehmeää, vettä ja termiittejä on saatavilla tarpeeksi ja maasto avointa.
Portugalin restauraatiosota Espanjan kuningatar Maria Anna oli tämän jälkeen valmis rauhantekoon. Lissabonin rauhassa 13. helmikuuta 1668 Espanja tunnusti Bragançan suvun Portugalin hallitsijasuvuksi. Portugali sai pitää myös siirtomaansa lukuun ottamatta Pohjois-Afrikan Ceutaa, jonka Espanja sai itselleen.
Kristinusko Ensimmäisen vuosisadan ja vuoden 1050 välisenä aikana evankeliumia ja kristinuskoa julistettiin Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Raamattua käännettiin paikallisille kielille ja usein uskontoon sekoittui paikallisten kulttuurien erikoisominaisuuksia. Ensimmäisen vuosituhannen loppupuolella islam kuitenkin syrjäytti kristinuskon valtauskontona lähes kaikkialta Lähi-idästä ja Pohjois-Afrikasta, joskin muun muassa Egyptissä ja Syyriassa vanhat kristilliset yhteisöt ovat säilyneet vähemmistöinä nykyaikaan saakka ja Etiopiassa pitkään valtaväestönäkin. Muslimit hallitsivat vuosisatojen ajan myös Espanjaa, mutta kristityt valloittivat sen takaisin vuoteen 1492 mennessä. Tällöin kristinusko oli valtauskontona koko Euroopassa, mutta vähäisiä alueita lukuun ottamatta ei muissa maanosissa. Mutta pian sen jälkeen sitä alettiin nopeasti levittää varsinkin Amerikan mantereelle.
Talvitammi Talvitammen levinneisyysalue on suurelta osin päällekkäinen metsätammen kanssa. Se ei kasva kuitenkaan niin laajalla alueella kuin metsätammi, ja onkin rajoittunut merellisille alueille, lähelle Atlantin rannikoita. Talvitammi arvostaa mereisiä olosuhteita, kun taas metsätammi kasvaa mantereisemmissa ja viileämmissäkin olosuhteissa. Talvitammea kasvaa erityisesti Britteinsaarilla, Ranskassa Atlantin läheisyydessä, Saksassa, Tanskassa, osassa Puolaa, eteläisimmässä Ruotsissa (Skåne) ja Norjan etelärannikolla. Paikoitellen sitä kasvaa myös Pohjois-Espanjassa, Keski-Euroopan vuoristoissa ja jopa Vähässä-Aasiassa on esiintymiä.
Italian Libya Italialaisilla oli jotakin alueellisia kiistoja Egyptille ja Brittiläiselle Sudanille kuuluneista aavikkoalueista kaakkois-Libyan rajalla. Halu yhdistää Pohjois-Afrikan siirtomaat ja Italian Itä-Afrikka olivat merkittävä syy Italian osallistumiseen toiseen maailmansotaan. Sodassa Libyalla olikin merkittävä rooli Pohjois-Afrikan taisteluissa. Italian liityttyä sotaan kesällä 1940 Libyassa olleet italialaisjoukot aloittivat Rodolfo Grazianin johdolla hyökkäyksen Egyptiin. Alkumenestyksen jälkeen hyökkäys tyrehtyi ja brittiarmeijan suorittama Operaatio Compass työnsi rintamalinjan kauas Italian Libyan alueelle. Apuun saapuneiden saksalaisjoukkojen komentaja Erwin Rommel valloitti kuitenkin menetetyt alueet takaisin ja eteni pitkälle Egyptin alueelle. Yhdessä lyhytaikaisen Tunisian miehityksen kanssa nämä alueet muodostivat Italian Pohjois-Afrikan.
Pikkukiuru Euroopassa laji esiintyy vain osissa Espanjaa, Romaniaa ja Ukrainaa sekä Kaukasuksella. Euroopan populaation koko on 3,1–8 miljoonaa yksilöä. Euroopan ulkopuolella laji esiintyy Turkista itään kapeahkona vyöhykkeenä läpi Aasian Koreaan saakka, Pohjois-Afrikassa ja Kanariansaarilla. Lajista tunnetaan noin 10 alalajia. Se on paikkalintu esiintymisalueen länsiosissa ja muuttolintu alueen itäosissa.
Europa Point Europa Point (myös Great Europa Point, ) on Britannian merentakaisen alueen Gibraltarin eteläisin paikka. Myös Gibraltarinvuori päättyy Europa Pointissa. Europa Pointista on selkeällä säällä mahdollista nähdä Gibraltarinsalmen toisella puolella Pohjois-Afrikassa sijaitsevat Ceutan Espanjalle kuuluva kaupunki ja Marokolle kuuluvat Rif-vuoret sekä Gibraltarinlahden ja kaupungit sen rannalla.
Djibouti Djiboutin tasavalta eli Djibouti (, , ) on pieni valtio Afrikan itäosassa, niin sanotussa Afrikan sarvessa, Punaisenmeren ja Adeninlahden erottavan Bab el Mandebin salmen kohdalla. Djiboutin naapurimaat ovat pohjoisessa Eritrea, lännessä sekä etelässä Etiopia ja idässä Somalia. Maa oli Ranskan siirtomaana aina vuoteen 1977 saakka. Maan pääkaupunki on Djibouti ja maassa elää arvion mukaan vuonna 2011 noin 760 000 ihmistä, joista yli puolet elää pääkaupungissa. Djiboutilla on pinta-alaa 23 200 neliökilometriä, josta 20 neliökilometriä on sisävesiä ja 10 neliökilometriä keinokasteltua aluetta. Djibouti on sekä ilmastollisesti että maankin osalta hyvin kuivaa ja polttavan kuumaa aluetta, minkä vuoksi viljelyskelpoista maata ei ole kuin 0,4 prosenttia koko pinta-alasta. Djibouti onkin erittäin riippuvainen elintarvikkeiden tuonnista.
Kirjosieppo Kirjosiepot pesivät Pohjois- ja Keski-Euroopassa ja paikoin etelämpänäkin (muun muassa Espanjassa ja Pohjois-Afrikassa). Idässä pesimäalue ulottuu Länsi-Siperiaan asti. Talvet kirjosieppo viettää Länsi-Afrikan eteläosassa. Keväällä ensimmäiset kirjosiepot saapuvat Suomeen huhtikuun lopussa. Päämuutto on toukokuun puolivälissä. Syysmuutto alkaa elokuussa ja päättyy syyskuun puolivälin jälkeen.
Välimeren lingua franca Lingua franca sai alkunsa ehkä jo ristiretkien aikaan Palestiinan rannikolla venetsialaisten, genovalaisten ja pisalaisten kauppiasyhteisöissä. Tämän kielen yhteys myöhemmin Välimerellä puhuttuun kieleen ei kuitenkaan ole täysin selvä. Ensimmäiset tunnetut viitteet Välimeren kielestä Pohjois-Afrikasta ovat 1400-luvulta. Siellä kielen kehittymiseen vaikuttivat italialaiset, joita alueella oli paitsi kauppiaina myös etenkin barbareskien ottamina orjina. Kieli levisi edelleen, kun Pohjois-Afrikasta puolestaan myytiin orjia Italian kaupunkeihin. Aikalaiskuvauksissa on säilynyt aikalaisten kuvauksia kielestä ja muistiin kirjoitettua kieltäkin. Karthagon raunioilla vieraillut John Covel kuvaili kieltä 1670-luvulla italian ja espanjan sekoitukseksi, jota sen puhujat käyttävät murtaen. Espanjalainen runoilija Juan del Encina käytti kieltä laulussaan "villancico". Kieltä löytyy myös Molièren näytelmästä "Le bourgeois gentilhomme" eli "Porvari aatelismiehenä". Kielen käytön korvasi lopulta oikeaoppisempi ranska 1800-luvulla. Jotkut lingua francan sanoista säilyivät kuitenkin käytössä Pohjois-Afrikan rannikolla 1900-luvun alkuun.
Pohjois-Afrikan rintama (toinen maailmansota) Pohjois-Afrikan rintama viittaa liittoutuneiden ja akselivaltojen välisiin sotatoimiin Pohjois-Afrikassa. Sotatoimet alueella alkoivat 11. kesäkuuta 1940 ja päättyivät 16. toukokuuta 1943. Pohjois-Afrikan rintaman vaiheet voidaan jakaa kolmeen osaan Libyan ja Egyptin aavikoilla käytyihin läntisen aavikon sotatoimiin tai yksinkertaisemmin aavikkotaisteluihin, Marokkoon ja Algeriaan tehtyihin maihinnousuihin liittyviin sotatoimiin sekä Tunisian taisteluihin.
Siirtomaa Siirtomaita syntyi etenkin löytöretkien perusteella 1500-luvulta alkaen, kun lännen valtiot (Espanja, Portugali, myöhemmin erityisesti Englanti, Ranska ja Hollanti, jonkin verran myös Italia, Ruotsi, Saksa, Tanska ja jopa pieni Kuurinmaan herttuakunta nykyisessä Latviassa) hallitsivat kaukaisia maa-alueita varsinkin Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, mutta myös eräillä rannikkoseuduilla Afrikassa, Australiassa ja Aasiassa.
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa Jälkimmäiseen joukkoon voidaan laskea myös Isla Perejil, pieni asumaton saareke lähellä Ceutaa. Se ei kuitenkaan ole varsinainen "plaza de soberanía", vaan pikemminkin ei-kenenkään-maata. Joskus joukkoon lasketaan myös 90 kilometriä Almerían maakunnan rannikosta etelään Alboráninmerellä sijaitseva Isla de Alborán, joka kuitenkin hallinnollisesti kuuluu maakunnan pääkaupunkiin Almeríaan.
Arabien valtakunta Umaijadien dynastia oli ensimmäinen dynastia islamilaisia kalifeja, jotka eivät olleet suoranaista sukua profeetta Muhammadille itselleen. He olivat kuitenkin samaa mekkalaista heimoa, quraišeja. Alun perin he olivat olleet Muhammadin vihollisia. Dynastia hallitsi arabien maailmanvaltaa vuosina 661–750. Umaijadien pääkaupunki oli Damaskoksessa. Suurimmillaan dynastia hallitsi Pakistanin ja islamilaisen Espanjan välistä aluetta Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa.
Islamilaisen Maghrebin al-Qaida Islamilaisen Maghrebin al-Qaidan ideologiassa sekoittuvat salafistiset ja jihadistiset aatteet. Sen tavoitteena oli puhdistaa Pohjois-Afrikka länsimaisista vaikutteista ja kaataa vääräuskoisina pidetyt alueen maiden hallitukset, sekä korvata ne vanhauskoista šarialakia noudattavalla hallinnolla. Paikalliset maat ovat Islamilaisen Magrebin al-Qaidan paikallinen päävastus, mutta se julisti Espanjan ja Ranskan pääasiallisiksi ulkoisiksi vihollisikseen.
Pohjois-Afrikka Pohjois-Afrikan keittiöt ovat saaneet vuosituhansien aikana vaikutteita sekä Lähi-idän että muiden Välimeren alueen keittiöiltä. Monet ruoat, kuten kuskus, pohjautuvat myös alueen alkuperäisväestön, berberien ruokaperinteeseen.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut Jos Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikka lasketaan yhdeksi mantereeksi, Brasilia, Espanja ja Saksa ovat ainoat joukkueet, jotka ovat voittaneet maailmanmestaruuden vieraalla mantereella. Brasilia pystyi tähän vuonna 1958 Ruotsissa sekä vuonna 2002 Etelä-Koreassa ja Japanissa järjestetyissä kisoissa. Espanja puolestaan ylsi tähän saavutukseen 2010 Etelä-Afrikassa ja Saksa 2014 Brasiliassa. Etelä-Afrikka on puolestaan ainoa isäntämaa, joka on pudonnut MM-kisoista jo ensimmäisellä kierroksella.
Nettosäteily Nettosäteilyn määrät noidattavat hyvin karkeasti ottaen leveyspiirejä, mutta hyppäävät merellä suuremmiksi kuin mantereella. Kosteilla alueilla tulee enemmän nettosäteilyä kuin kuivilla.
Etelä-Suomen vuotuinen nettosäteily on 30 kcal/neliösenttimetriä/vuosi. Vastaavilla leveyksillä Pohjois-Atlantilla nettosäteily on 40 kcal/cm2/v. Pohjois-Ranskassa tulee 40, ja vastaavilla merialueilla 60 kcal/cm2/v. Pohjois-Siperiassa Taimyrin niemimaalla tulee vain 10 kcal/cm2/v Keski-Espanjassa mantereella tulee nettisäteilyä 60, ja merellä 80 kcal/cm2/v. Saharan aavikolla tulee 60, ja merellä vastaavilla leveyksillä 100-120. Intiassa kosteammassa vastaavilal leveyksillä tulee 70-80 kcal/cm2/v. Afrikan savanneilla tulee yli 70, ja joillain Kongon sademetsä-alueilla yli 80. Monilla Amazonin sademetsän alueilla tulee yli 80, joillain jopa yli 90 kcal/cm2/v Auringon nettosäteilyä. Trooppisella Atlantila tulee laajalti yli 120 kcal/cm2/v. Eniten nettosäteilyä saadaan Afrikan sarven itäpuolella ja päiväntasaajan seuduille keskellä Tyyntämerta, yli 140 kcal/m2/v. Australian aavikoilla ja pensasroilla tulee laajlti yli 70, mutta pohjoisrannikoila yli 80 ja läheisillä merialueilla 100-120.
Pohjois-Afrikan keittiö Pohjois-Afrikan keittiöt ovat saaneet vuosituhansien aikana vaikutteita sekä Lähi-idän että muiden Välimeren alueen keittiöiltä. Monet ruoat, kuten kuskus, pohjautuvat myös alueen alkuperäisväestön, berberien, ruokaperinteeseen.
Afrikan historia Arabit valloittivat 600-luvulla koko Pohjois-Afrikan. Arabian kieli tuli vähitellen valtakieleksi koko alueella, ja islam syrjäytti siellä muutaman vuosisadan jo vallitsevana olleen kristinuskon. 1500-luvulla koko Pohjois-Afrikka Marokkoa lukuun ottamatta joutui Osmanien valtakunnan alaisuuteen. 1800-luvulla se kuitenkin menetti nämä alueet eurooppalaisille siirtomaavaltiolle ja lopulta viimeisenkin afrikkalaisen alueensa, Libyan Italialle vuonna 1912.
Sulttaaniperhonen Sulttaaniperhosen levinneisyys rajoittuu Välimeren alueelle Kreikasta länteen. Italiassa se on yleinen länsirannikolla, mutta puuttuu Adrianmeren rannikolta. Ranskassa se esiintyy harvinaisena Provence-Alpes-Côte d'Azurista Itä-Pyreneille ja Espanjassa ja Portugalissa sitä on paikallisena ja niukkana rannikoilla ja sisämaassa. Pohjois-Afrikassa se esiintyy Marokon, Algerian ja Tunisian rannikoilla. Sulttaaniperhonen lentää kahtena sukupolvena, ensimmäinen maaliskuusta kesäkuuhun ja toinen heinäkuusta lokakuuhun.
Umaijadien kalifaatti Umaijadien dynastia ( tai الأمويون, "al-Umawiyyūn"; ) oli ensimmäinen dynastia islamilaisia kalifeja, jotka eivät olleet suoranaista sukua profeetta Muhammadille itselleen. He olivat kuitenkin samaa mekkalaista heimoa, quraišeja. Alun perin he olivat olleet Muhammadin vihollisia. Dynastia hallitsi arabien maailmanvaltaa vuosina 661–750. Umaijadien pääkaupunki oli Damaskoksessa. Suurimmillaan dynastia hallitsi Pakistanin ja islamilaisen Espanjan välistä aluetta Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa.
Hietakyyhky Hietakyyhkyja elää Portugalissa, Espanjassa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa.