mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Hassanal Bolkiah Sulttaanin palatsia, Istana Nurul Iman, on pidetty maailman suurimpana asumiskäytössä olevana linnana. Se valmistui vuonna 1984, ja hinta oli 1,4 miljardia dollaria. Linnassa on 1800 huonetta.
Bogesundin linna Alkuperäinen Pietari Brahen rakennuttama linna valmistui vuonna 1650. Porraskäytävä ja salonki sijoitettiin keskelle ja niitä ympäröivät muut huoneet. Julkisivu oli punainen ja kulmat harmaat. Brahen suku omisti linnan vuoteen 1739 asti. Se säilyi suurimmaksi osaksi muuttumattomana vuoteen 1859 asti. Silloin omistaja Nils Albrekt von Lantingshausen von Höpken rakennutti linnasta nelitornisen kansallisromanttisen ritarilinnan. Arkkitehteina toimivat F. W. Scholander ja Thor Medelplan.
Kidwellyn linna Suurta kaksoisportein varustettua porttihuonetta alettiin rakentamaan 1300-luvulla. Sen valmistuminen kesti kuitenkin vuosisadan ja se valmistui vasta 1422. Se oli keskeneräinen vuoden 1403 piirityksen aikaan, jolloin linnan ympärille kaivettiin oja. Walesilaiset onnistuivat valtaamaan kaupungin tuolloin, mutta linna kesti piiritystä kolme viikkoa englantilaisten armeijan tuloon asti. Porttihuone oli erittäin hyvin varustettu keskeneräisenäkin, puolustus suunniteltu niin, että sitä voitiin puolustaa silloinkin kun vihollinen olisi valloittanut muun linnan.
Pekka Holma Holma pääsi ylioppilaaksi 1961 Oulun lyseosta ja valmistui opettajaksi Oulun opettajainvalmistuslaitokselta 1966. Hän toimi matematiikan ja kuvaamataidon opettajana eri kouluissa muun muassa Posiolla ja Lassinkallion koulussa Oulussa. Holma oli kiinnostunut rakennustaiteesta ja niinpä hän opiskeli Oulun yliopiston arkkitehtiosastolla valmistuen sieltä arkkitehdiksi 1974.
Jukka Piironen (tähtitieteilijä) Piironen valmistui filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta toukokuussa 1978 neljän vuoden opintojen jälkeen. Filosofian lisensiaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta toukokuussa 1994 aiheenaan Oulun yliopistossa tehdyt mittaukset lumen valonsironnasta. Filosofian tohtoriksi hän väitteli asteroidien fotometriaan liittyvistä tutkimuksista Helsingin yliopistossa joulukuussa 1998.
Kajaanin linna Kajaanin linnan rakennustyöt aloitettiin kuningas Kaarle IX:n käskystä vuonna 1604. Perustustyöt aloitettiin vuonna 1604 ja itse rakentaminen 1605. Kaarle IX perusti 1600-luvun alussa Pohjois-Suomeen sekä Oulun kaupungin että Kajaanin linnan. Hän halusi näin vahvistaa Ruotsin valta-asemaa Kainuussa, jonka maa oli saanut Täyssinän rauhassa vuonna 1595. Lisäksi linna suojaisi asukkaita ja uudisasukkailta venäläisten hävitysretkiltä. Se oli valmistuttuaan Euroopan pohjoisin kivilinna. 1900-luvun lopussa keskusteltiin siitä, että oliko paikalla ennen 1600-lukua linnaa tai muuta rakennusta. Aiempien rakennusten puolesta on esitetty, että sijainti oli strategisesti merkittävä. Todisteita aiemmista rakennuksista ei ole löytynyt, ja siksi esimerkiksi Kainuun museon tutkija Heikki Rytkölä pitää oletusta aiemmista rakennuksesta liian rohkeana.
Oulun kaupunginkirjasto Oulun kaupunginkirjasto on Oulun kaupungin ylläpitämä julkinen kirjasto. Pääkirjasto sijaitsee kaupungin keskustassa Pokkisen kaupunginosassa kauppatorin edustalla Oulujoen suistossa Vänmanninsaaressa. Nykyinen nelikerroksinen kirjastorakennus valmistui 1982. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtipariskunta Marjatta ja Martti Jaatinen. Pääkirjaston lisäksi Oulussa on 23 kirjastoa eri puolilla kaupunkia.Tilastot ovat vuodelta 2016:
Oulu–Tornio-rata Oulun–Tornion rata on Suomen rataverkon osuus, joka johtaa Oulusta pohjoiseen Kemiin ja Tornioon Perämeren rannikkoa seuraillen. Rataosuus valmistui vuonna 1903, ja siitä tuli pohjoinen jatke vuonna 1886 valmistuneelle Pohjanmaan radalle.
Oulun liikenne Oulun rautatieasema on tärkeä risteysasema, jossa risteävät rataosat , sekä . Näistä ensimmäisenä valmistui rataosuus Seinäjoelta Ouluun vuonna 1886. Se on myös kaupungin ainoa rautateiden henkilöliikenneasema, ja sieltä on useita päivittäisiä matkustajajunavuoroja Helsingin, Kuopion, Kolarin ja Rovaniemen suuntiin.
Ghanan linnoitukset ja linnat Cape Coastin linna on alkujaan ruotsalaisten rakentama linna. Puinen linnoitus valmistui vuonna 1653, ja sitä kutsuttiin nimellä "Carolusborg" tai "Karlsborg" kuningas Kaarle X Kustaan mukaan. Linnoitus rakennettiin kullan, eebenpuun ja orjien kauppaa varten Vuonna 1663 tanskalaiset valtasivat koko ruotsalaisten hallinnoiman rannikkoalueen, ja linnoitus joutui englantilaisille. Puulinnoitus on myöhemmin korvattu kivisellä.
Leena Peltonen-Palotie Palotie valmistui ylioppilaaksi ja opiskeli lääketiedettä Oulussa. Hänestä piti tulla lastenlääkäri, mutta laboratoriotyö vei voiton. Palotie työskenteli tohtorikoulutettavana Oulun yliopistossa professori Kari Kivirikon kollageenitutkimusyksikössä vuodet 1973–1976 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 24-vuotiaana vuonna 1976. Kaksi vuotta myöhemmin hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi lääketieteellisen biokemian alalta.
Oulun lääni Muutokset ennen lääniuudistusta 1997
Muutokset uuden läänijaon aikana 1997-2009
Läänin lakkauttamisen jälkeiset muutokset 2010-Oulun läänin vaakunassa halkoisen kilven heraldisesti oikeanpuoleisessa kentässä oli historiallisen Pohjanmaan vaakuna ja vasemmanpuoleisessa kentässä Kajaanin kaupungin vaakunasta Kajaanin linna. Kilven päällä oli herttuakunnan kruunu.
Hässelbyn linna Linnan rakennuttamisen aloitti valtaneuvos Carl Bonde 1640-luvun alkupuolella, ja alkuperäisenä arkkitehtina toimi todennäköisesti Simon de la Vallée. Työtä jatkoi myöhemmin Jean de la Vallée, ja linna valmistui vuoden 1660 tienoilla. Sitä on kunnostettu tulipalojen jälkeen vuosina 1731 ja 1860. Tukholman kaupunki osti rakennuksen vuonna 1931. Vuosina 1961–1963 se restauroitiin ja muutettiin pohjoismaisten pääkaupunkien kulttuurikeskukseksi. Linnan puistoon rakennettiin arkkitehti Sören Thurellin piirtämä erillinen konferenssisiipi vuonna 1986.
Pentti Kerola Pentti Kalevi Kerola (23. maaliskuuta 1935 Oulu – 28. heinäkuuta 2017 Oulu) oli Oulun yliopiston tietojenkäsittelytieteen professori. 
Kerola syntyi Kemissä 1935. Hänen vanhempansa olivat opetusneuvos Veikko Kerola ja kansakoulunopettaja Elna Miettunen. Ylioppilaaksi Kerola valmistui Oulun lyseosta vuonna 1953 ja Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1958 ja filosofian lisensiaatiksi 1965.
Yli-Utos Jo 1970-luvulla kylän nuoret miehet kokoontuivat kesäiltaisin pelaamaan jalkapalloa Yli-Utoksen koulun hiekkakentälle, milloin isommalla milloin pienemmällä joukolla. Aika-ajoin ottelut "ylikylän" ja "alakylän" välillä olivat melkoisen kiihkeitä, mutta silti pelaajia riitti. Myös kesäasukkaat olivat tervetulleita pelaamaan. Sanginkylän joukkuetta vastaan pelattiinkin sitten kootuin voimin kovalla taistelu- ja yhteishengellä. Otteluita, puulaakitoimintaa ja yhteisharjoituksia tuli vetämään silloinen Utajärven kunnan liikunnanohjaaja, olympiahiihtäjä Esko Lähtevänoja. Seuran kotikenttä Yli-Utoksella kunnostettiin nurmikentäksi 2006-2007 ja uudistetun kentän avajaisottelu pelattiin 29.8.2007 AC Oulua vastaan. FC Yli-Utos on saavuttanut umpihankifutiksessa kaksi maailmanmestaruutta: vuosina 2007 ja 2008. Jalkapallon halliturnaus Tervareitti-cupin seura voitti vuonna 1992.
Oulun historia 1920-luvulla keskityttiin asuntotuotantoon ja kaupunkirakenteen modernisoimiseen. Rakennettiin vesijohto- ja viemäriverkostoa sekä nykypäivänkin oululaisille tuttuja rakennuksia kuten Kolmiotalo ja Tuiran synnytyssairaala. Toppilan satama oli 1920- ja 1930-luvuilla edelleen vilkas, mutta valtakunnallisesti sen merkitys oli pieni, sillä tavaraliikenne keskittyi Etelä-Suomen suuriin satamiin. Tärkeimpiä tuontituotteita olivat vilja ja vuodat, joita tuotiin teollisuuden raaka-aineiksi. Vientiin meni edelleen lähes yksinomaan puuta. Vuonna 1927 valmistui Intiön vesitorni, jonka luoman paineen ansiosta vesi voitiin johtaa suoraan taloihin. Katukivetys toteutettiin 1930-luvulla, kun kaupunki järjesti pula-ajan vuoksi työttömille hätäaputöitä.. Oulu-Nurmes-rataosuus valmistui 1930, jolloin yhteys itään palautui. Ensimmäiset suuret selluteollisuusyritykset olivat Toppila Oy:n 1931 perustettu sulfiittiselluloosatehdas ja Nuottasaareen valmistui Oulu Osakeyhtiön selluloosatehdas vuonna 1937.
Hätälä Juho Isohätälä ilmoitti kunnioittaen Oulun maistraatille 18.1.1938 aikovansa harjoittaa kalan ja omenan kauppaa Oulun kauppatorilla. Tuosta päivästä voi katsoa Hätälä Oy:n historian alkaneen. Vuonna 2005 Oulun Kaakkuriin valmistui lähes 5000 neliön uudet toimitilat.
Antti Launonen Antti Ville Pentti Launonen (s. 29. lokakuuta 1980 Oulu) on oululaissyntyinen, suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa näyttelijäntyön koulutusohjelmassa 2002–2006 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2006. Hän on näytellyt muun muassa Oulun kaupunginteatterissa, Mikkelin teatterissa, Q-teatterissa, Oulun Työväen Näyttämöllä ja Oulun Nuorisoteatterissa. Nykyään Launonen näyttelee Kuopion kaupunginteatterissa.
Seppo Valjus Seppo Jaakko Juhani Valjus (16. huhtikuuta 1928 Oulu – 15. toukokuuta 2014 Oulu) oli suomalainen arkkitehti ja Oulun yliopiston nykyaikaisen arkkitehtuurin professori emeritus. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1948 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1956. Opintomatkoja hän teki 1952 Ruotsiin ja Tanskaan sekä 1959–1960 Yhdysvaltoihin, Kanadaan ja Meksikoon ja vielä 1980 Yhdysvaltoihin.
Yhdysvaltain historia Kylmän sodan ensimmäinen aseellinen konflikti oli vuosien 1950–1953 Korean sota, joka alkoi Neuvostoliiton tukeman Pohjois-Korean hyökkäyksestä Etelä-Korean puolelle. Yhdysvallat tuki Etelä-Korean hallitusta ja johti Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisiä joukkoja, mutta Kiinan astuminen sotaan Pohjois-Korean puolelle ja Yhdysvaltain joukkojen komentajan kenraali Douglas MacArthurin ehdotus tehdä ydinasehyökkäys Kiinaa vastaan uhkasivat laajentaa sodan Korean ulkopuolelle. Vuonna 1953 Yhdysvaltain presidentiksi valittiin toisen maailmansodan länsiliittoutuneiden entinen ylikomentaja Dwight D. Eisenhower, jonka virkakauden ensimmäisiä ulkopoliittisia tapahtumia oli Korean sodan päättyminen aselepoon Etelä-Korean ja Pohjois-Korean valtioiden välillä.
Korean demokraattinen kansantasavalta Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean välit kiristyivät kesällä 2017 sodan partaalle. Yhdysvaltain presidentti Trump uhkasi maata voimankäytöllä sen joukkotuhoaseohjelman edistyttyä. Pohjois-Korea uhkasi ampua varoitusohjuksia Guamin lähelle. Pohjois-Korealle määrättiin uusia talouspakotteita. Tilanne kiristyi vuoden 2018 puolella.
Yhdysvaltain ulkopolitiikka Vuonna 1914 presidentti Woodrow Wilsonin ohjelman mukaan perustettiin Kansainliitto, josta Yhdysvallat jäi kuitenkin pois. Wilsonin aikana Yhdysvallat miehitti Meksikon ja nousi maihin Haitilla ja Dominikaanisessa tasavallassa. Toisessa maailmansodassa Yhdysvallat kukisti Japanin sekä oli mukana muiden liittoutuneiden kanssa kukistamassa Saksaa. Presidentit Franklin D. Roosevelt ja Harry Truman tukivat liittolaisiaan Euroopassa Marshall-avun avulla ja NATO:n perustamisella. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltain tavoitteena oli kansainvälisen hegemonia-aseman ylläpitäminen. Suhteellinen hegemonia taloudessa on heikennyt 1970-luvun alusta alkaen selvästi, mutta selkeä sotilaallinen ylivalta on säilynyt. Kylmän sodan aikana Yhdysvallat taisteli esimerkiksi Koreassa ja Vietnamissa.
Ri Yong-ho Syyskuun lopulla 2017 Ri Yong-ho syytti Yhdysvaltain presidenttiä Donald Trumpia ”sodan julistamisesta” Pohjois-Koreaa vastaan. Rin mukaan Pohjois-Korealla on oikeus ampua alas yhdysvaltalaiset pommikoneet.
Korean demokraattinen kansantasavalta 27. huhtikuuta 2018 Kim Jong-un teki historiallisen vierailun astuen Pohjois-Korean johtajana ensimmäistä kertaa Etelä-Korean maaperälle sitten 1950-luvulla käydyn Korean sodan. Hän tapasi Etelä-Korean presidentti Moon Jae-inin Rauhantalossa lähellä demilitarisoitua vyöhykettä. He keskustelivat Pohjois-Korean ydinaseohjelmasta ja maidensa suhteista. 12. kesäkuuta Kim tapasi puolestaan Yhdysvaltain presidentti Donald Trumpin Singaporesa järjestetyssä huippukokouksessa. Tapaaminen oli historiallinen ensitapaaminen maiden päämiesten välillä. Singaporen huippukokous keskittyi maiden välisten jännitteiden lieventämiseen ja ydinaseista riisuntaan. Tapaamisen päätteeksi Trump ja Kim allekirjoittivat asiakirjan, jonka mukaan Pohjois-Korea sitoutuu Korean niemimaan ydinaseista riisumiseen.
Yhdysvaltain 2. jalkaväkidivisioona Muista Yhdysvaltain divisioonista poiketen osa divisioonan joukoista on muodostettu korealaisista, joita kutsutaan lyhenteellä KATUSAt (). Kyseinen ohjelma alkoi jo 1950-luvulla Etelä-Korean silloisen presidentin Syngman Rheen hyväksymänä. Noin 27 000 KATUSAa palveli Yhdysvaltain joukoissa Korean sodan päättyessä. Toukokuussa 2006 noin 1 100 KATUSAa palveli divisioonassa. Lisäksi divisioonaan liitettynä palveli yli 3 000 alankomaalaista sotilasta 1950–1954.
Bronze Star Air Medal oli otettu käyttöön kaksi vuotta aikaisemmin nostamaan lentosotamiesten moraalia. Presidentti Roosevelt toimeenpani pronssitähden käytön 4. helmikuuta 1944 siten, että se myönnettiin ansioista 6. joulukuuta 1941 jälkeen. Presidentti John F. Kennedy muutti 24. elokuuta 1962 myöntämisperusteita siten, että kunniamerkin voi saada palvellessaan Yhdysvaltain armeijassa tai palvellessaan yhdessä Yhdysvaltain armeijan kanssa. Näin moni toisen maailmansodan liittoutuneiden sotilas sai pronssitähden, kuten myös YK:n sotilaat Korean sodasta ja Vietnamin sodan liittolaisten joukoissa palvelleet. Uudemmissa armeijan operaatioissa pronssitähtiä on myönnetty liittolaisille Persianlahden ja Irakin sodasta.
Douglas MacArthur Korean sodan aikana MacArthur siirrettiin sivuun komentajan tehtävistä tottelemattomuudesta Yhdysvaltain presidenttiä Harry S. Trumania kohtaan, mikä sai aikaan kansallisen kiistan. MacArthur kannatti ydinaseen käyttöä Kiinaa vastaan, koska sotaan osallistui miljoona kiinalaista vapaaehtoista Korean demokraattisen kansantasavallan puolella.
HMAS Shoalhaven Korean sodan alkaessa 25. kesäkuuta 1950 alus aloitti sotatoimet suojaten Yhdysvaltain joukkojenkuljetuksia Sasebosta Pusaniin. Alus vapautti 7. heinäkuuta "USS De Havenin" Korean niemimaan länsirannikon valvonnasta ja se aloitti kolmen päivän partioinnin yhdessä "USS Collettin" kanssa ennen paluutaan Saseboon. Partiomatka oli samalla aluksen ainoa Korean sodan aikainen partiomatka, kun se palasi Sasebon ja Pusanin välisten saattueiden suojaksi. Aluksen suojaama neljästoista ja viimeinen saattue saapui Pusaniin 31. elokuuta. Alus lähti 6. syyskuuta Kuresta kohti Australiaa.
Harry S. Truman Harry S. Truman (8. toukokuuta 1884 Lamar, Missouri, Yhdysvallat – 26. joulukuuta 1972) oli Yhdysvaltain 33. presidentti (1945–1953). Hän astui virkaan Franklin D. Rooseveltin kuoltua 12. huhtikuuta 1945, toisen maailmansodan viimeisinä kuukausina. Truman oli mukana perustamassa NATOa, antoi Marshall-apua Länsi-Euroopan maille, vastusti kommunismin leviämistä ja hänen hallintokautensa aikana Yhdysvallat lähti puolustamaan Etelä-Koreaa Korean sodassa. Lisäksi hän käytti ydinaseita toisen maailmansodan lopettamiseen, lopetti rotuerottelun Yhdysvaltain asevoimissa ja tuki juuri itsenäistynyttä Israelia. Truman oli myös mukana perustamassa Yhdistyneitä kansakuntia. Ennen presidenttikauttaan hän toimi Rooseveltin varapresidenttinä ja senaattorina. Vaikkei hän ollut suosittu virkakautensa aikana, hän sijoittuu mielipidemittauksissa Yhdysvaltain parhaiden presidenttien joukkoon.
Sikorsky S-55 Yhdysvalloissa tehtiin lisenssillä 1000 S-55-helikopteria ja Englanti (Westland Aircraft), Ranska (Sud-Ouest) ja Japani (Mitsubishi) valmistivat yhteensä 550. Sen pääasiallinen käyttäjä oli Korean sodasta alkaen Yhdysvaltain maavoimat. Muut sotilaskäyttäjät olivat Yhdysvaltain liittolaisia.
Helikopteri Toinen maailmansota toi joitakin helikoptereita operatiiviseen käyttöön. Saksa käytti Flettner Fl 282 helikopteria tiedustelutehtävissä. Sodan jälkeen helikopteri kehittyi pelastuslaitteeksi esimerkiksi Hollannin tulvien aikana. 1950-luvun alussa Korean sodassa Yhdysvaltain maavoimat käytti helikopteria haavoittuneidensa evakuointiin ja huoltokuljetuksiin. Yhdysvaltain ilmavoimien synty oli vienyt US Armyn lentokaluston ja helikopteri täytti osaltaan tätä aukkoa. 1960-luvun puolivälistä alkaen Vietnamin sodassa Yhdysvaltain maavoimat käytti laajasti helikopteria taistelukäytössä, jonka seurauksena taisteluhelikopteri sai alkunsa. Taisteluhelikopterit häviävät hävittäjälentokoneille kuitenkin toimintaetäisyytensä ja asekuormansa osalta.
USS Noble (APA-218) Alus kuului vuosina 1946-1949 Atlantin laivastoon kotisatamanaan Norfolkin laivastotukikohta Virginiassa. Alus palasi San Diegoon 13. syyskuuta 1949, josta se siirtyi Mare Islandin laivastontelakalle huollettavaksi Korean sodan alkaessa kesäkuussa 1950. Elokuussa alus lähti Koreaan osallistuakseen syyskuussa Inchonin maihinnousuun, minkä jälkeen alus kuljetti Yhdysvaltain ja sen liittolaisten joukkoja Koreaan ja Koreasta. Heinäkuussa 1953 alus osallistui operaatio Big Switchiin kuljettaen sotavankeja Koje Dosta Inchoniin aseleposopimuksen mukaisesti.
Yhdysvaltain 8. armeija Pohjois-Korean hyökkäys etelään kesäkuussa 1950 aloitti Korean sodan. Yhdysvaltain laivasto ja ilmavoimat osallistuivat nopeasti tapahtumiin ja pian selvisi tarve maavoimien käytölle pysäyttämään Pohjois-Korean eteneminen. Japanin miehitysjoukot siirrettiin mahdollisimman nopeasti Etelä-Korean rannikolle, mutta joukkojen puutteellinen koulutus ja varustus kävi selväksi ensimmäisten yksiköiden tuhouduttua Pohjois-Korean hyökätessä. Joukkojen lukumäärän lisäännyttyä ja niiden saatua luotua rintamalinja tilanne vakiintui. 
Korean sodan jälkeen se jäi turvaamaan Pohjois-Korean vastaista rajaa.
Korean tasavallan historia 25. kesäkuuta 1950 Pohjois-Korea hyökkäsi etelään aloittaen Korean sodan, jossa Pohjois-Korean ja Kiinan joukot taistelivat Korean tasavallan ja Yhdysvaltain johtaman YK-armeijan joukkoja vastaan. Sodan lopputuloksena Pohjois- ja Etelä-Korean rajaksi vakiintui vuoden 1953 aselepolinja, vaikka lopullista rauhansopimusta ei ole vieläkään allekirjoitettu. Teknisesti Pohjois- ja Etelä-Korea ovat yhä sodassa keskenään.
Yhdysvaltain merijalkaväki Vuonna 1950 alkaneessa Korean sodassa Yhdysvaltain merijalkaväki teki kenraali Douglas MacArthurin johdolla maihinnousun Incheonin kaupunkiin, joka oli joutunut Korean tasavallan miehittäneen Korean kansanarmeijan alaisuuteen. Maihinnousun ansiosta pohjoiskorealaisten huoltolinjat katkesivat ja kaupunki oli seuraavan viikon sisällä Yhdistyneiden kansakuntien valvonnassa. Korean kansanarmeijan sotilaat joutuivat sekasorron valtaan ja merijalkaväki seurasi heitä Jalun rantatörmille saakka, missä Kiinan Kansan vapautusarmeija saapui Korean demokraattisen kansantasavallan tueksi ja merijalkaväki vetäytyi Koreoiden väliselle rajalle 38. leveyspiirillä. Merijalkaväen kannalta sodan yksi tärkeimmistä taisteluista käytiin Changjinissa, jossa vetäytyvät merijalkaväen sotilaat aiheuttivat Kansan vapautusarmeijalle raskaita miestappioita. Merijalkaväen miestappiot Korean sodassa olivat arviolta 30 000 kaatunutta tai haavoittunutta miestä. Kun sota ratkesi aselepoon vuonna 1953, merijalkaväessä palveli yhteensä 261 000 miestä.
Seksiturismi Seksiturismi lähti kasvuun 1960-luvulla, jolloin kansainvälinen turismi alkoi yleistyä nopeasti. Yhdysvaltain sotilastukikohtien ympärille Koreaan, Filippiineille, Thaimaahan, Taiwaniin ja Vietnamiin oli syntynyt 1950-luvulta alkaen järjestäytynyttä prostituutiota, ja seksiturismista tuli maailmanlaajuinen toimiala Aasiassa Vietnamin sodan aikoihin.
Edwin Walker Edwin Anderson Walker (10. marraskuuta 1909 – 31. lokakuuta 1993) oli Yhdysvaltain armeijan upseeri. Hän palveli rykmentin komentajana toisessa maailmansodassa ja Korean sodassa. Lee Harvey Oswaldin epäillään yrittäneen salamurhata hänet huhtikuussa 1963, vain kuukausia ennen kuin Oswald salamurhasi presidentti John F. Kennedyn.
Emilio Aguinaldo Espanjan–Yhdysvaltain sodan puhjettua Aguinaldo palasi 19. toukokuuta 1898 Filippiineille ja ilmoitti jatkavansa aseellista taistelua espanjalaisia vastaan. Hänen johdollaan annettiin 12. kesäkuuta 1898 Filippiinien itsenäisyysjulistus, ja hänet julistettiin väliaikaisen tasavallan presidentiksi. Syyskuussa vallankumouksellinen kansalliskokous vahvisti Filippiinien itsenäisyyden ja ensimmäisen perustuslain (ns. Maloloksen perustuslaki). Espanjan ja Yhdysvaltain joulukuussa 1898 solmima Pariisin rauhansopimus kuitenkin määräsi Filippiinit Yhdysvaltain siirtomaaksi. Perustuslain astuttua voimaan Aguinaldo aloitti presidentin virassa 23. tammikuuta 1899, mutta taistelut filippiiniläisten ja amerikkalaisten välillä puhkesivat Manilassa jo pari viikkoa myöhemmin. Aguinaldo julisti tällöin sodan Yhdysvalloille. Yhdysvaltojen lähetettyä Filippiineille lisää joukkoja Aguinaldon hallitus joutui perääntymään ylivoiman edessä maan pohjoisosiin ja siirtymään marraskuusta 1899 alkaen sissisodankäyntiin.
Korean sota Joukot Pohjois-Koreasta ylittivät Etelä-Korean vastaisen rajan 25. kesäkuuta 1950 ja saavuttivat nopeasti voittoja Etelä-Korean armeijasta. Pohjois-Korean joukkojen voittokulku jatkui aina elokuuhun saakka, jolloin Etelä-Korean armeija oli työnnetty alueelle Busanin rannikkokaupungin ympärillä niemimaan kaakkoisosassa. Menestys ei kuitenkaan ollut täydellinen. Syngman Rheen hallitus ei kaatunut tai hajonnut tappioista huolimatta. Yhdysvallat sekaantui sotaan jo sen alusta lähtien. Kyse ei ollut pelkästään Korean auttamisesta, vaan maa halusi osoittaa kykynsä pysäyttää kommunismin ja Neuvostoliiton vaikutusvallan kasvaminen liittolaisilleen Euroopassa ja Japanissa. Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman oli antanut meri- ilmavoimille käskyn tukea Etelä-Korean joukkoja 26. kesäkuuta ja sama käsky annettiin maavoimille muutamaa päivää myöhemmin. Maa otti Korean asian esille myös Yhdistyneissä kansakunnissa, joka tuomitsi Pohjois-Korean sodan hyökkäävänä osapuolena. Sotaan osallistui Yhdysvaltojen lisäksi puolitoista kymmentä YK:n jäsenmaata, tosin huomattavasti pienemmin joukoin. Neuvostoliitto oli boikotoinut YK:n turvallisuusneuvoston kokouksia, vaikka se olisi veto-oikeudellaan voinut estää Koreaa koskevat esitykset.
Mariano Paredes Mariano Paredes y Arrillaga (7. tammikuuta 1797 México – 7. syyskuuta 1849 México) oli konservatiivinen meksikolainen kenraali ja maansa presidentti Meksikon–Yhdysvaltain sodan alkaessa vuonna 1846.
Pohjois-Korean kriisi 2017 Vuoden 2018 alussa Pohjois-Korean ja Yhdysvaltojen välinen jännite lieveni mm olympialaisten takia. Kim halusi diplomatiaa Etelä-Korean kanssa. Pohjois-Korean johtaja kävi Kiinassa. Pohjois-Korean johtaja Kim kutsui Trumpin tapaamiseen. Yhdysvallat ja Korea suunnittelivat maaliskuun lopusta lähtien 2018 maiden johtajien huippukokousta. Tähän liittyen mm Yhdysvaltain tuleva ulkoministeri Mike Pompeo kävi Pohjois-Koreassa.
Pohjois-Korean ja Etelä-Korean johtajien välille avattiin suora puhelinyhteys, "kuuma linja". 
Pohjois-Korea lupasi keskeyttää huhtikuussa 2018 ohjusten ja ydinaseiden testauksen. Yhdysvaltain presidentti Trump kiitteli alussa Pohjois-Koreaa. Mutta myöhemmin Trump totesi konfliktin ratkaisun olevan kaukana. Tarkkailijoiden mielestä Pohjois-Korean liennytyspuheet saattoivat olla kylmäveristä taktiikkaa
Korean Airin lento 7 Kylmän sodan jännitteiden takia tapahtuman kulusta ei saatu heti tarkkaa tietoa. Kuusi tuntia alasampumisen jälkeen Etelä-Korean hallitus ilmoitti, että Korean Airin lennon 007 Boeing 747 oli lentoasemalla Neuvostoliitossa, mutta kaikki matkustajat ja miehistönjäsenet olivat kunnossa. Yhdysvaltain ulkoministeri George P. Shultz piti lehdistötilaisuuden välikohtauksesta 1. syyskuuta. Juri Andropovin hallinto ei alun perin halunnut tunnustaa matkustajakoneen alasampumista, vaan yritti salata välikohtauksen. Kaksitoista tuntia alasampumisen jälkeen Neuvostoliiton uutistoimisto Tass väitti neuvostoliittolaisten hävittäjien kohdanneen tunnistamattoman lentokoneen, joka rikkoi Neuvostoliiton ilmatilaa Sahalinilla. Totuus Korean Airin lennon 007 kohtalosta varmistui 2. syyskuuta ja 5. syyskuuta presidentti Reagan tuomitsi alasampumisen televisiopuheessa, jossa hän nimitti tapausta ”rikokseksi ihmisyyttä vastaan” ja ”epäinhimilliseksi raakalaismaisuudeksi”. Reagan syytti turmasta Neuvostoliiton johdon välinpitämättömyyttä inhimillisestä kärsimyksestä. 6. syyskuuta Yhdysvaltain YK-lähettiläs Jeane Kirkpatrick todisti Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostolle Neuvostoliiton syyllistyneen Korean Airin lennon alasampumiseen äänitallenteella, jossa Japanin itsepuolustusvoimien Wakkanain tukikohta oli salakuunnellut Neuvostoliiton viestintää alasampumisen aikana. Samana päivänä Neuvostoliitto tunnusti ensimmäisen kerran koneen alasampumisen, mutta syytti välikohtausta Yhdysvaltain tahalliseksi provokaatioksi. Shultz tapasi Neuvostoliiton ulkoministeri Andrei Gromykon Madridissa 8. syyskuuta, mutta Gromyko ei vastannut Yhdysvaltain kysymyksiin välikohtauksesta. Neljä päivää myöhemmin Neuvostoliiton veto-oikeus esti YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman, jossa tuomittiin matkustajakoneen alasampuminen.
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä Yhdysvaltain presidentti on Yhdysvaltain valtion ja hallituksen päämies. Presidentti johtaa liittovaltion toimeenpanevaa elintä ja on asevoimien ylipäällikkö. Presidentti valitaan epäsuorasti neljävuotiselle virkakaudelle kansanäänestyksellä valitsijamieskokouksen kautta. Vuodesta 1951 alkaen presidentin toimikausien maksimimäärä rajoitettiin kahteen kauteen.
Sejong (kaupunki) Kaupunki sijaitsee 120 kilometriä Soulista etelään. Vuonna 2012 vihittyyn kaupunkiin on siirtynyt 2010-luvulla valtiollisen turvallisuuden parantamiseksi useita Etelä-Korean ministeriöitä ja muita valtionhallinnon toimintoja. Sejongista suunniteltiin Korean tasavallan uutta pääkaupunkia, ja siirtoa tuki muun muassa Etelä-Korean presidenttinä vuosina 2003-2008 toiminut Roh Moo-hyun. Siirtoa vastusti Soulin pormestarina toiminut Lee Myung-bak, joka nousi sittemmin presidentiksi. Maan perustuslaillinen tuomioistuin arvioi vuonna 2004 ehdotuksen pääkaupungin siirrosta laittomaksi. Siten esimerkiksi presidentin kanslia sekä maan puolustus- ja ulkoministeriöt jäävät Souliin. Aikeena oli siirtää keskeinen valtionhallinto pois Pohjois-Korean "tykkien kantaman" piiristä tai läheisyydestä. Vaikka Etelä- ja Pohjois-Korean välillä onkin vallinnut jo pitkään aselepo, eivät maat ole tehneet rauhansopimusta keskenään Korean sodan jäljiltä.
Aleksander Einseln Einseln liittyi Yhdysvaltain armeijaan 6. maaliskuuta 1950. Sotilaan peruskoulutuskausi päättyi kesäkuussa, ja lomalla ollut Einseln sai kuulla Pohjois-Korean kommunistien hyökänneen Etelä-Koreaan ja Korean sodan syttyneen. Einseln järjesti itsensä heti Koreaan, jonka sodasta palattuaan hän aloitti kadettikoulun West Pointissa. Vain 22-vuotiaana sotaveteraanina Einseln sai komennuksen ensin tykistöön, mutta se ei ollut hänen juttunsa, joten hän siirtyi Fort Benningiin jalkaväkeen.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista (2010–nykyaika) Tämä on luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista 2010 - nykyaika. Tässä artikkelissa on luettelo Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkoista Barack Obamasta alkaen hänen virkakautensa loppuun vuoteen 2017.
Yhdysvaltain 25. jalkaväkidivisioona Korean sodan alettua divisioona siirrettiin YK:n käskystä nopeasti puolustamaan Pusanin satamakaupunkia. Se suoriutui tehtävästään mainiosti ja sai presidentillisen kunniamaininnan toiminnastaan. Yksikkö toimi Koreassa koko sodan ajan ja jäi turvaamaan Etelä-Koreaa vuoteen 1954 asti. Tällöin yksikkö siirrettiin 12 vuoden poissaolon jälkeen kotiinsa Schofieldin kasarmille.
Pohjois-Korean joukkotuhoaseet Muut ydinasevallat ja YK ovat tuominneet Pohjois-Korean joukkotuhoaseet, koska katsovat niiden uhkaavan rauhaa alueella. Pohjois-Korealle on määrätty kovat talouspakotteet joukkotuhoaseohjelmien johdosta. Vuonna 2017 Yhdysvaltain ja Pohjois-Korean välit kiristyivät joukkotuhoaseohjelman takia sodan partaalle.
Pak Hon-yong Vuosien 1949 ja 1950 välillä rajakahakat Etelä- ja Pohjois-Korean välillä muuttuivat tavallisiksi. Pohjois-Korean armeijasta tuli nopeasti paremmin koulutettu ja varustettu kuin sen eteläisestä vastustajasta. Monien historioitsijoiden mukaan Pak vakuutti Kim Il-sungin siitä, että kommunisteilla oli satoja tuhansia kannattajia etelässä, jotka liittyisivät Pohjois-Korean puolelle mahdollisen sodan myötä. Kommunistien sissit olivat toimineet Etelä-Koreassa, mutta Syngman Rheen hallinto oli tuhonnut nämä verisin sotilasoperaatioin ja puoliaseellisten joukkojen tuella. Sodan alkaessa kommunistien todellinen kannatus jäi näin pieneksi. Kim Il-sung ennusti Josif Stalinille ja Kiinan Mao Zedongille sodan kestävän vain kolme viikkoa, mutta tuleva Korean sota kesti lopulta kolme vuotta.
Juche Kylmän sodan aikana Pohjois-Korea esitteli juche-aatteeseen kuuluvaa ”riippumattomuusperiaatettaan” talousratkaisuna, erityisesti kolmannen maailman maille. Indonesian presidentti Sukarno vieraili Pohjois-Koreassa vuonna 1964 ja yritti Pohjois-Korean mallin mukaisesti järjestää maansa talouden, mutta kokeilu epäonnistui. Romanian presidentti Nicolae Ceaușescu vakuuttui Pohjois-Korean ideologisesta joukkoliikkeestä ja -hurmiosta Aasian-vierailullaan 1971 ja aloitti maassaan yhdenmukaistamispolitiikan pian vierailunsa jälkeen Pohjois-Koreasta saamiensa ideoiden pohjalta. Yhdenmukaistamisessa pyrittiin Romania modernisoimaan pakkokaupungistamisella ja pakkoteollistamisella, mutta hanke epäonnistui käytännössä täysin.
Unionin armeija Unionin armeija (), Liittovaltion armeija ("Federal Army"), Yhdysvaltain armeija ("U.S. Army"), Pohjoinen armeija ("Northern Army") tai Kansallinen armeija ("National Army") oli Unionin maavoimien armeija Yhdysvaltain sisällissodassa vuosina 1861–1865. Se perustettiin vuonna 1861 puolustamaan Pohjoisvaltioita Konfederaation armeijaa vastaan. Sodan alkaessa Yhdysvaltain normaalissa armeijassa oli vain 16 000 sotilasta, joista osa lisäksi loikkasi Konfederaation puolelle pian Etelävaltioiden eroamisen jälkeen, minkä vuoksi ensin presidentti Abraham Lincoln ja myöhemmin Yhdysvaltain kongressi määräsivät moninkertaistamaan armeijan miesvahvuuden nopeasti.
Liekinheitin Yhdysvaltain joukot käyttivät liekinheittimiä myös muun muassa Korean sodassa ja Vietnamin sodassa.
Korean tasavalta Toisen maailmansodan jälkeen liittoutuneet Neuvostoliitto ja Yhdysvallat ottivat Korean valvontaansa siten, että 38. leveyspiiri oli miehitysalueiden välinen raja. Huolimatta Kairon konferenssissa annetuista lupauksista itsenäisestä ja yhtenäisestä Koreasta liittoutuneiden välit huononivat nopeasti, ja tuloksena oli Korean jakautuminen. 15. elokuuta 1948 perustettiin Yhdysvaltain miehitysalueella Korean tasavalta presidenttinään Syngman Rhee. Neuvostoliiton miehitysalueella puolestaan julistettiin Korean demokraattinen tasavalta 9. syyskuuta 1948 Kim Il Sung johtajanaan.
USS Collett (DD-730) Toisen maailmansodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastossa, jossa se osallistui partiointiin ja erilaisiin harjoituksiin. Alus oli 1946-1947 Kauko-idässä, ja se oli asemapaikalla Korean sodan alkaessa kesäkuussa 1950. Aluksi alus partioi Pusanin rannikolla sijoitettuna Saseboon Japaniin, minkä jälkeen se suojasi saattueita Koreaan. 13. Syyskuuta alus matkasi Inchoniin aloittaen tulituen ampumisen ennen suunniteltua maihinnousua. Alukseen osui neljästi ja viisi sen miehistönjäsentä haavoittui. Alus palasi alueelle 15. syyskuuta maihinnousulaivaston mukana suojatakseen maihinnousua. Osallistuttuaan Wonsanin maihinnousuun 26. lokakuuta alus palasi San Diegoon 18. marraskuuta.
Korean sota YK:n päätöslauselmassa 3. joulukuuta 1953 tuomittiin äänin 42–5 pohjoiskorealaisten julmuudet YK:n sotavankeja ja Etelä-Korean siviilejä kohtaan. Vuoden lopussa käytiin poliittista kokousta valmistelevia neuvotteluja, jotka päättyivät 12. joulukuuta tuloksettomina. Genevessä huhtikuussa 1954 käydyt kaikkiaan seitsemän viikkoa kestäneet rauhanneuvottelut päättyivät umpikujaan. Rauhansopimusta ei saatu aikaiseksi, ja virallisesti maat ovat sodassa edelleen. Esimerkkinä sodan jatkumisesta aselevon jälkeenkin mainittakoon Pohjois-Korean 31 kommandomiehen epäonnistunut isku Etelä-Korean presidentti Park Chung Heen virka-asuntoon vuonna 1968. Vain yksi hyökkääjistä jäi henkiin.
Pohjois-Korean kriisi 2017 Pohjois-Korea alkoi kehittää keskipitkän matkan ohjuksia 90-luvun alussa. Vuonna 1993 Bill Clintonin Yhdysvallat suunnitteli vakavissaan ennaltaehkäisevää iskua Pohjois-Korean ydinlaitoksiin. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush sanoi vuonna 2002 tammikuussa Pohjois-Korean kuuluvan "pahaan akseliin". Yhdysvallat ja Japani lopettivat tämän takia öljyn vienin Pohjois-Koreaan.
Pohjois-Korean joukkotuhoaseet Vuonna 2002 Yhdysvaltain presidentti George Bush julisti Pohjois-Korean kuuluvan "pahan akseliin". Yhdysvallat ja Japani lopettivat öljytoimitukset Pohjois-Korealle vuoden 2002 lopussa. Tämän jälkeen Pohjois-Korea ilmoitti aktivoivansa plutoniumreaktorinsa. Pohjois-Korea ilmoitti vetäytyvänsä ydinsulkusopimuksesta, koska mahdolliset talouspakotteet katsottiin sodanjulistukseksi. Maa ilmoitti omistavansa ydinaseita. Se irtautui myös Etelä-Korean kanssa tekemästään ydinaseettomuussopimuksesta.
Sijaissota Esimerkkejä sijaissodista ovat monet kylmän sodan aikaiset konfliktit: Yhdysvallat ja Neuvostoliitto olivat epäsuorasti vastakkain muun muassa Korean sodassa, Vietnamin sodassa ja Afganistanin sodassa. Kongon kriisi oli myös osittain Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton sijaissotaa.
Moon Jae-in Moonin vanhemmat olivat pakolaisia pohjoisesta, jotka tulivat Etelä-Korean puolelle Korean sodan aikana. Moon aloitti oikeustieteen opinnot vuonna 1972, mutta joutui vankilaan osallistuttuaan presidentti Park Chung-heen vastaisiin mielenosoituksiin. Hän suoritti tutkintonsa loppuun vankeusaikanaan. Vuonna 1976 hän siirtyi suorittamaan asepalvelustaan. 1982 hän avasi Busanissa asianajotoimiston yhdessä Roh Moo-hyunin kanssa. Toimisto keskittyi ihmisoikeuksiin ja kansalaisoikeuksiin. Heistä tuli demokratialiikkeen keskeisiä jäseniä. Roh valittiin Korean presidentiksi vuonna 2003, ja Moonista tuli hänen läheinen avustajansa.
Korean tasavalta 1950-luvulla maa oli yksi Aasian köyhimmistä maista. Toisen maailmansodan päätyttyä maa peri siirtomaatalouden, joka oli suunniteltu lähes ainoastaan Japanin laajentumispolitiikkaa varten. Suuri osa maan infrastruktuurista tuhoutui vuosina 1950–1953 käydyssä Korean sodassa, ja sodan jälkeen maa jäi riippuvaiseksi Yhdysvaltain antamasta taloudellisesta avusta.
Kiinan kansantasavallan historia Korean sota syttyi 1950 Pohjois-Korean hyökättyä Etelä-Koreaan. Kiina joutui osalliseksi Pohjois-Korean tukijaksi Yhdysvaltain joukkojen vastahyökkäyksen edettyä Kiinan rajaa kohti Jalu-joelle. Kiinasta lähti sotaan 1,2 miljoonaa muodollisesti vapaaehtoista sotilasta hyvin puutteellisella aseistuksella, sillä maa oli yhä toipumassa pitkistä sisällissodista ja Japanin vastaisesta sodasta. Sotatoimiin meni lopulta 38 % Kiinan budjetista. Sotatoimet päättyivät vasta kolmen vuoden kuluttua aseleposopimukseen 1953. Sodan aikana Yhdysvallat julisti Kiinan taloussaartoon, mitä Neuvostoliitto tosin lievitti.
Pohjois-Korean joukkotuhoaseet Pohjois-Korea ilmoitti jo vuosina 2002–2003 tavoittelevansa ydinasetta Yhdysvaltain uhan takia ja vihjasi mahdollisesti kemiallisiin ja biologisiin aseisiin. Yhdysvaltojen presidentti George W. Bush oli sanonut Pohjois-Koreaa roistovaltioksi.
Pohjois-Korean kriisi 2017 Yhdysvaltain presidentti Trump uhkasi elokuussa 2017 Pohjois-Koreaa "tulella ja raivolla", jos se uhkailee Yhdysvaltoja. YK määräsi Pohjois-Korealle uusia pakotteita. Myös Kiina oli pakoterintamassa mukana. Maiden johtajat kävivät elo-syyskuussa kiivasta sanaharkkaa: Kim oli Trumpin mielestä "pieni rakettimies" ja Tump Kimin mielestä "vanha yhdysvaltalaishöppänä".
Kiinan kansantasavallan ulkopolitiikka Korean sota alkoi Korean demokraattisen kansantasavallan hyökkäyksellä, mikä lyötiin takaisin lähinnä Yhdysvaltain ja sen liittolaisten tukemana Yhdistyneiden kansakuntien nimissä takaisin 27. syyskuuta 1950 mennessä, minkä jälkeen Yhdysvaltain presidentti Harry Truman valtuutti joukkoja komentaneen kenraali Douglas MacArthurin jatkamaan entisen demarkaatiolinjan pohjoispuolelle demokraattisen kansantasavallan alueelle aina Kiinan rajalle saakka. Yhdistyneet kansakunnat hyväksyi tämän päätöksen tavoitteenaan yhdistää Koreat. YK:n joukot valtasivat Pjongjangin 19. lokakuuta 1950. Samana päivänä Kiinan kansantasavalta tuli mukaan Korean sotaan Korean demokraattisen kansantasavallan puolelle vastoin yhdysvaltalaisten ennakko-odotuksia. YK:n ensimmäiset joukot saapuivat Kiinan ja Korean rajajoki Jalulle 26. lokakuuta 1950 ja pohjoiskorealaisten oli vetäydyttävä Kiinan puolelle samaan aikaan kun Kiina alkoi tuoda vapaaehtoisjoukoiksi kutsuttuja joukkoja alueelle, jotka ylittivät Korean rajan ja alkoivat taistella YK:n joukkoja vastaan.
Neuvostoliiton ilmavoimat Korean sodassa neuvostoliittolaiset toimittivat kiinalaisten vapaaehtoisten lennettäviksi MiG-15-hävittäjiä, jotka pian sodan alettua tuhosivat liian monia Yhdysvaltain potkurikoneita ja estivät niiden päiväkäytön. MiGit olivat merkittävä vastapaino myös Sabre-hävittäjille, joiden puutteet saivat yhdysvaltalaisen John Boydin, jolla itsellään oli hyvin vähän sotakokemusta Korean sodasta eikä lainkaan taistelumenestystä, kehittämään teorian hävittäjistä, minkä teorian kehityksen pitkäaikaisina tuloksena voidaan katsoa olleen F-15, F-16 ja F-18, mutta lyhyellä aikajänteellä Yhdysvallat kehitti F-104 ja F-4 Phantom -koneet, jotka molemmat olivat Korean ilmasodan opetusten vastaisia hävittäjälentokoneita.
Operaatio Swarmer Yhdysvallat suoritti Korean sodan aikana toukokuussa 1950 harjoitus Swarmerin Pohjois-Carolinassa Fort Braggin lähellä. Harjoitukseen osallistui Yhdysvaltain 11. maahanlaskudivisioona Korean sotaa varten.
Etelä-Korean talous 1950-luvulla maa oli yksi Aasian köyhimmistä maista. Toisen maailmansodan päätyttyä maa peri siirtomaatalouden, joka oli suunniteltu lähes ainoastaan Japanin laajentumispolitiikkaa varten. Suuri osa maan infrastruktuurista tuhoutui vuosina 1950–1953 käydyssä Korean sodassa, ja sodan jälkeen maa jäi riippuvaiseksi Yhdysvaltain antamasta taloudellisesta avusta.
M1 Garand MC-1 / USMC M1952: Yhdysvaltain merijalkaväen (USMC) käyttämä tarkka-ampujamalli. Merijalkaväki oli käyttänyt toisen maailmansodan aikana Springfield M1903:n National Match -kilpa-ammuntaversioon perustuvia M1941 -kiikarikivääreitä, mutta Korean sodan aikaan uusien kiväärien ja myös niiden varaosien saatavuus alkoi jo loppua. Merijalkaväki ei kuitenkaan pitänyt M82- tai M84-tähtäimiä riittävän hyvinä ja päätti varustaa omat tarkka-ampuja-kiväärinsä "Griffin and Howe"-jalustaan kiinnitetyillä 4 X suurentavilla "Stith-Kollmorgen"-kiikaritähtäimillä. Ainakin osa MC-1:stä oli Springfield Armoryn valmistamia M1C:tä, joihin asennettiin uusi tähtäin ja vaihdettiin uusi tukki; kiväärit varustettiin myös M7-kiväärikranaatinlaukaisimesta muunnetulla M2-liekinsammuttimen versiolla. Yksikään MC-1 ei tiettävästi ehtinyt palveluskäyttöön Korean sodan aikana, mutta ne olivat USMC:n käytössä kunnes niitä alettiin korvata vuodesta 1966 alkaen M40-kivääreillä.
Marilyn Monroe Toukokuussa 1962 Monroe lauloi Madison Square Gardenissa syntymäpäivälaulun ”Happy Birthday, Mr. President” Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedylle. Vuonna 1954 hän kävi konsertoimassa amerikkalaissotilaille Koreassa.
Yhdistyneet kansakunnat Kiinan kansantasavallan perustamista 1. lokakuuta 1949 seurasi Kiinan ja Neuvostoliiton liittouma ja heinäkuussa 1950 Korean sodan käynnistyminen. Sota oli YK:n ensimmäinen vakava haaste. Neuvostoliitto boikotoi turvallisuusneuvoston istuntoja, joissa Kiinan tasavalta edusti Kiinaa. Neuvostoliiton vaatimus Kiinan kansantasavallan jäsenyydestä sai aikaan sen, että Yhdysvallat liittolaisineen kykeni käymään Korean sodan (1950–1953) YK:n nimissä. Näin Neuvostoliiton liittolaiset, Pohjois-Korea ja sitä tukevat kommunistisen Kiinan vapaaehtoiset, voitiin tuomita hyökkääjinä YK-järjestelmänkin puitteissa. Korean sodan yhteydessä hyväksyttiin niin sanottu ”Uniting for Peace” -päätoslauselma, joka antoi Korean operaation valvonnan Yhdysvaltain asevoimille. Päätöslauselma hyödynnettiin myös Suezin ja Unkarin kriiseissä 1956, Lähi-idän kriisissä 1958 ja Kongossa 1960.
Korean demokraattinen kansantasavalta 2000-luvulla Korean demokraattinen kansantasavalta on ollut julkisuudessa lähinnä ydinase- ja ohjusohjelmiensa takia. Yhdysvaltain presidentti George W. Bush liitti maan luomansa pahan akseli -käsitteen alle. Vakava talouskriisi, paikoitellen nälänhädäksi kärjistyneet maatalousongelmat 1990-luvulla sekä Etelä-Korean, Japanin ja Yhdysvaltain uhkailu nostavat maan aika ajoin uutisotsikoihin. Lokakuun alkupuolella 2006 Pohjois-Korea uhkasi tehdä ydinkokeen, ja 9. lokakuuta 2006 maa ilmoitti tehneensä ensimmäisen kokeensa. Tämä koe epäonnistui osittain, mutta seuraava ydinkoe toukokuussa 2009 onnistui edellistä paremmin. Tämän ydinkokeen jälkeen myös Venäjä ja Kiina ilmaisivat halukkuutensa talouspakotteisiin Pohjois-Koreaa vastaan.
Vietnamin sota Pohjois-Vietnam toimi Vietkongin sissien tukialueena ja aseiden lähteenä, mikä teki Pohjois-Vietnamista Yhdysvaltain sotatoimien kohteen. Yhdysvallat pudotti Pohjois-Vietnamiin pommeja enemmän kuin toisessa maailmansodassa Saksaan ja Japaniin; pommit olivat pääosin toisen maailmansodan ylijäämää, ja niiden suuren kulutuksen vuoksi esimerkiksi Saksan liittotasavallan ilmavoimat palautti takaisin Yhdysvalloilta saamiaan ilmapommeja käytettäviksi Vietnamissa. Perusteluna massiivisille ilmapommituksille oli vietnamilaisten taistelutahdon murtaminen, vaikka tämä oli todettu esimerkiksi taistelussa Isosta-Britanniasta, Saksan pommituksissa ja Korean sodassa pommitusten tuloksena epätodennäköiseksi ja jopa päinvastaiseksi. Pohjois-Vietnam vahvisti ilmapuolustustaan Kiinan ja Neuvostoliiton tuella.
Presidentti John F. Kennedy määräsi ensimmäiset ilmahyökkäykset pohjoiseen. Operaatio ”Rolling Thunder” (”jyrisevä ukkonen”) oli Johnsonin hallituksen suurin yksittäinen lento-operaatio. Se alkoi noin kuusi kuukautta sen jälkeen kun amerikkalaiset aloittivat vuonna 1965 Vietnamiin intervention, joka kesti vuoteen 1968. Yhdysvaltain sotilaat pitivät pommitusoperaatiota tehottomana, sillä poliittiset päättäjät olivat rajanneet siitä pois monia sotilaallisesti tärkeitä kohteita.
8.12.1965 Yhdysvaltojen presidentti Johnson ilmoitti Etelä-Vietnamin suurlähettiläälle Maxwell Taylorille, että pommituskampanjan tärkein tavoite olisi lisätä etelävietnamilaisten moraalia eikä niinkään vaikuttaa Pohjois-Vietamiin . 
31. 12. 1967 Yhdysvaltain puolustusministeriön ilmoitti, että Pohjois-Vietnamiin oli pudotettu 864000 tonnia pommeja Rolling Thunderin aikana, mikä on enemmän kuin Korean sodan 653000 tonnia tai Toisen maailmansodan Tyynenmeren taistelualueen 503000 tonnia . Pommituksissa kuoli 52,000 pohjoiskorealaista sotilasta ja 182,000 siviiliä . Yhdysvaltojen tappiot olivat 1,054 kuollutta, haavoittunutta tai vangittua ja 922 lentokonetta 
Ilmapommitukset eivät olleet strategisesti katsoen sotilaallinen menestys, ja ne käänsivät mielialaa amerikkalaisia vastaan. Yksi Rolling Thunderin kohteista oli Paul Doumier -niminen silta Pohjois-Vietnamin eteläosassa. Sillan yli oli kulkenut suuri osa aseista; se oli kuitenkin aina kommunistien käytettävissä, ja vaikka sen lähialue oli pommitettu ”kuin kuun maisemaksi”, silta ei vaurioitunut merkittävästi. Ilmapommitukset ulottuivat myös Laosiin ja Kambodžaan. Pommituslaivueiden kotikentät sijaitsivat usein Thaimaan maaperällä Ubon Ratchathanissa ja Sattahipissa, mihin Yhdysvallat rakensi U-Tapaon kentän. Thaimaan sotilashallitus olikin Yhdysvaltain uskollinen tukija Vietnamin sodassa.
Pohjois-Korean kriisi 2017 Yhdysvallat vaati YK:ssa tiukempia pakotteita Pohjois-Koreaa vastaan. Yhdysvaltain laivasto ja sukellusvene liikkuivat Pohjois-Korean lähellä. Maa sijoitti THAAD-torjuntaohjuksia Etelä-Koreaan. Näiden tehoa tositilanteessa ei tiedetty. Huhtikuussa pelättiin sodan syttyvän Yhdysvaltojen ja Pohjois-Korean välille, mutta sitä ei silti pidetty todennäköisenä. Trump sanoi maan olevan valmis toimimaan yksin Pohjois-Korean suhteen, jos Kiina ei auta kriisin ratkaisussa. Pohjois-Korean huhtikuun ohjuskokeet pelottivat Japania. Kiina ja Etelä-Korea sopivat huhtikuussa toimista Pohjois-Korean ohjusohjelmaa vastaan.
Korean Airin lento 7 Korean Airin lennon 007 Boeing 747:n alasampuminen lietsoi Yhdysvalloissa antikommunisista ilmapiiriä ja aiheutti Etelä-Koreassa Neuvostoliiton vastaisia mielenosoituksia. Välikohtaus kiristi Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välit ydinsodan partaalle. Ennen välikohtausta rauhanliike oli nakertanut Länsi-Saksaan sijoitettavien Pershing II -ydinohjusten kannatusta, mutta Korean Airin lentokoneen alasampumisen jälkeen Naton suunnitelman vastustus heikkeni. Kun Nato järjesti vuoden 1983 marraskuussa kymmenpäiväisen Able Archer 83 -sotaharjoituksen, Neuvostoliitto otaksui Yhdysvaltain aikovan tehdä ydinaseiskun. Presidentti Reagan antoi 15. syyskuuta 1983 Yhdysvaltain viranomaisille määräyksen keskeyttää Neuvostoliiton kansallisen lentoyhtiön Aeroflotin matkustajakoneiden lennot yhdysvaltalaisille lentoasemille. Seuraavana päivänä hän ilmoitti Yhdysvaltain laivaston käyttämän satelliittinavigointijärjestelmän NavStarin vapauttamisesta siviilikäyttöön. Nykyisin järjestelmä tunnetaan nimellä GPS. Korean Airin Boeing 747:n alasampuminen sai Yhdysvallat laajentamaan Anchoragen lennonjohdon tutkan kantaman 320 kilometristä 1 200 kilometriin. Vuonna 1986 Yhdysvallat, Etelä-Korea ja Neuvostoliitto perustivat yhdessä lennonjohdon valvomaan pohjoisella Tyynellämerellä lentäviä siviililentokoneita.
Yhdysvaltain 7. laivasto 7. laivasto on osallistui jokaiseen merkittävään Korean sodan tapahtumaan. Sen Task Force 77:n lentotukialukselta lähetettiin ensimmäiset taisteluihin osallistuneet tukialussuihkukoneet ja se tuki maihinnousuja Inchoniin. Taistelulaivat Missouri, New Jersey, Iowa ja Wisconsin olivat vuorollaan laivaston lippulaivana Korean sodan aikana. Vietnamin sodan aikana se teki lentotukialusiskuja, antoi tulitukea laivatykistöllä ja suoritti maihinnousuja, partiointia ja tiedustelua. Vuoden 1973 laivasto raivasi miinoja Pohjois-Vietnamin rannikolta.
Pohjois-Korean kriisi 2017 Maa teki sarjan pitkän kantaman ohjuskokeita vuonna 2017. Jo koesarjan alussa Yhdysvaltain presidentti Donald Trump vaati Pohjois-Koreaa luopumaan joukkotuhoaseohjelmastaan. Kesällä Pohjois-Korea kokeili Yhdysvaltoihin kantavaa ohjusta ja syksyllä vetypommia, Tästä seurasi kova sananvaihto maiden johtajien välillä. YK määräsi Pohjois-Korealle lisäpakotteita, mm. öljynvientikiellon.
Saddam Hussein Yhdysvaltain ulkopolitiikka muuttui syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen aggressiivisemmaksi. Tammikuussa 2002 Yhdysvaltain presidentti George W. Bush sanoi Irakin kuuluvan pahan akseliin Iranin ja Pohjois-Korean kanssa.
HMS Alacrity (U60) Korean sodan sytyttyä alus määrättiin kesäkuussa 1950 Kansainliiton muodostamaan laivasto-osastoon, joka muodostettiin tukemaan Yhdistyneiden kansakuntien operaatioita Korean aluevesillä. Alus matkasi heinäkuussa Saseboon liittyäkseen Yhdysvaltain laivaston johtamaan Yhdistyneiden kansakuntien laivasto-osastoon. Alus suojasi sotilassaattueita ja valvoi meriliikennettä Korean niemimaan länsirannikolla.
Eddie Fisher Fisher palveli Yhdysvaltain armeijassa Korean sodassa.
Mitch Ryan Ryan palveli Yhdysvaltain laivastossa Korean sodassa.
Korean sota Ennen Toista maailmansotaa Koreaa oli hallinnut Japani. Japani ja Korean Joseon-dynastia olivat solmineet protektoraattisuhteen vuonna 1905 ja vuonna 1910 Korea oli liitetty suoraan Japaniin. Vielä ennen maailmansodan loppua sodan voittaneet liittoutuneet olivat päättäneet, että Korean itsenäisyys palautettaisiin sodan jälkeen "in due course" eli sopivan ajan tullen. Japanin antautuessa Yhdysvallat oli ehdottanut Mantšuriaan edenneelle Neuvostoliitolle, että Neuvostoliitto ottaisi vastaan japanilaisten antautumisen 38. leveysasteen pohjoispuolella ja Yhdysvallat sen eteläpuolella. Neuvostoliitto suostui ja miehitti Korean niemimaan pohjoisosat amerikkalaisjoukkojen saapuessa syyskuussa 1945. Vielä Moskovan konferenssissa joulukuussa 1945 ajatuksena oli, että Koreasta tehtäisiin Yhdysvaltain, Neuvostoliiton, Britannian ja Kiinan välinen holhousajatus viiden vuoden ajaksi ennen itsenäisyyttä, mutta Neuvostoliitto luopui lopulta ajatuksesta. Korea jäi näin Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton miehittämiin kahteen osaan.