mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Wall End Wall End eli Wallend on asuinalue Lontoon Newhamissa, East Hamin ja Barkingin välissä. Alueen väkiluku on 14 846 (2011), pinta-ala 1,38 km² ja väestötiheys 10 763 as./km². Wall End sijaitsee Rodingjoen vieressä. Se rajoittuu pohjoisessa Hammersmith & City Line sekä District Line -metrolinjojen rataan, idässä A406-kehätiehen, etelässä Flanders Road -katuun sekä lännessä Wellington Road, Altmore Avenue ja Keppel Road -katuihin.
New Yorkin historia Vuonna 1623 alankomaalainen alus "Nieuw Nederlandt" toi 30 protestanttista perhettä, 110 henkeä, New Yorkin alueelle ja sisämaahan. Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania perusti Uusiin-Alankomaihin siirtokunnan, jonka oli tarkoitus olla vain väliaikainen. Vuonna 1625 alueelle tuli lisää hollantilaissiirtolaisia, jotka asettuivat Manhattanin eteläkärkeen, jonka siirtokunnan johtaja Peter Minuit oli ostanut intiaaneilta. Kylä nimettiin Uudeksi Amsterdamiksi () vuonna 1626. Sinne pystytettiin orjatyövoimalla Fort Amsterdamin linnake, jonka muurien sisäpuolelle rakennettiin asuintaloja, kouluja, kirkko, sairaala ja tori. Alankomaalaiset kävivät rauhanomaista kauppaa intiaanien kanssa, mutta sekaantuivat ajoittain myös intiaaniheimojen keskinäisiin sotiin. Kun suhteet intiaaneihin huononivat, sisämaassa sijainnut Fort Oranje siirrettiin turvallisemmalle paikalle Manhattaniin. Vuonna 1635 saaren poikki rakennettiin puinen suojamuuri nykyisen Wall Streetin kohdalle. Vuosina 1642–1643 alankomaalaiset kävivät johtajansa Willem Kieftin aloitteesta uhkarohkean sodan algonkin-heimoja vastaan, minkä seurauksena siirtokunta melkein tuhoutui.
New Yorkin historia New York kehittyi 1600-luvun lopulla ja 1700-luvulla taloudellisesti, minkä osoituksena entisestä pikkukadusta Wall Streetistä tuli kaupungin talouselämän keskus. Kaupunkiin rakennettiin myös uusia kirkkoja ja kaupungintalo. Vuonna 1764 britit yrittivät kiristää siirtokunnan verotusta, mutta protestien seurauksena yrityksestä luovuttiin. Bostonin teekutsujen tapainen protesti järjestettiin vuonna 1774, ja vuonna 1776 kaupunki perusti tasavaltalaisen hallinnon.
Giánis Varoufákis Varoufákis on kirjoittanut useita teoksia, joista "Maailmantalouden Minotauros" on julkaistu myös suomeksi. Kirjassa hän käy läpi globaalin maailmantalouden kehityskulkua ja talouskriisejä 1900-luvun alusta vuoden 2008 kriisin jälkeiseen aikaan. Kirjan nimi viittaa 1970-luvulta vuoteen 2008 hallinneeseen globaaliin talousjärjestelmään, jossa keskiössä on Yhdysvaltojen valtiontalouden ja vaihtotaseen alijäämät yhdistyneenä ulkomaisia rahavirtoja houkuttelevaan Wall Streetin kaupankäynnin keskittymään. Kirjassaan hän kuvaa kapitalismin murtuneen talousjärjestelmänä talouskriisin myötä vuonna 2008 samaan tapaan, mitä kommunismi murtui vastaavasti Neuvostoliiton hajoamisen myötä vuonna 1991, ja nimeää nykyisen vuoden 2008 jälkeisen aikakauden "bankruptocracyksi", viitaten pankkien konkursseihin.
Cannon Streetin asema Cannon Streetin asema on rautatieasema ja Lontoon metron District Linen ja Circle Linen asema Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se kuuluu Oyster-kortin vyöhykkeeseen 1. Vuonna 2013 metroasemaa käytti 4,64 miljoonaa matkustajaa.
Manhattan Community District 1 Manhattanin eteläosan suurin ulkoilualue, Battery park, sijaitsee tässä kaupunginosassa. Siellä on Castle Clinton, kävelyteitä, näköalapaikkoja jokivarressa sekä leikkipuisto ja lähisaarten lauttojen terminaalit.
Marriott World Trade Center Hotelli sijaitsi World Trade Centerin kaksoistornien välissä Liberty Street- ja West Street -katujen varrella. Hotellihuoneiden ja neuvottelutilojen lisäksi rakennuksessa toimi ravintoloita ja kahviloita. Rakennuksesta oli suora yhteys World Financial Centeriin ja World Trade Centerin kaksoistorneihin.
Uusi Amsterdam Koko Twillerin hallinnon ajan New Amsterdam ja Uusien Alankomaiden siirtokunta elivät lisääntyneen levottomuuden tilassa. Myös hallituksen ja maanomistajien väliset kiistat lisääntyivät. Vaikka alankomaalaiset kävivät rauhanomaista kauppaa intiaanien kanssa, he sekaantuivat myös ajoittain paikallisten heimojen keskinäisiin sotiin. Kun suhteet intiaaneihin huononivat, sisämaassa sijainnut kauppa-asema Fort Orange siirrettiin turvallisemmalle paikalle Manhattaniin. Vuonna 1635 saaren poikki rakennettiin puinen suojamuuri nykyisen Wall Streetin kohdalle. Twillerin nuori ikä ja kokemattomuus koituivat lopulta hänen uransa kohtaloksi. Hän sortui kuvernöörinä toistuviin virheisiin ja käytti virantoimituksessa kohtuuttomasti alkoholia. Monien valitusten saattelemana Twiller lähetettiin talaisin Eurooppaan vuoden 1637 aikana.
PerkinElmer Alkuperäinen Perkin-Elmer-yhtiö sai alkunsa 1930-luvun alussa, kun astronomiasta kiinnostuneet Elmer ja Perkin tapasivat. Charles W. Elmer oli eläkeikää lähestyvä oikeusistuntojen pikakirjoituspalveluja tarjoavan yrityksen johtaja, Richard Perkin taas nuori investointipankkiiri, joka oli opiskellut vuoden verran kemiantekniikkaa Brooklynin Pratt Institutessa mutta siirtynyt sitten tekemään uraa Wall Streetille. Perkin kävi Elmerin pitämillä tähtitieteen luennolla Brooklynin Institute of Arts & Sciences -oppilaitoksessa, ja miehet ystävystyivät. He päättivät perustaa tarkkuusoptiikkaan erikoistuvan verstaan parempien tähtikaukoputkien rakentamiseksi. Työpaja toimi aluksi New Yorkin Manhattanilla, josta se pian siirtyi Hudsonjoen vastarannalle Jersey Cityyn. Valmistuslaitteet he tilasivat Euroopasta.
225 Liberty Street Rakennuksessa toimivia merkittäviä yrityksiä ovat Commerzbank, Deloitte Touche Tohmatsu, Merrill Lynch, Nomura Group, State Street Corporation ja Thacher Proffitt & Wood. Silloinen Two World Financial Center vaurioitui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua. Rakennus oli suljettuna useita kuukausia korjaustöiden vuoksi.
Wall Street – rahan ja vallan katu "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen kehuu "Wall Streetiä" ja etenkin Douglasin Gordon Gekko -hahmoa 1980-luvun ahneuden todenpuhuvaksi toteemiksi ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Myös "VideoHound’s Golden Movie Retriever" pitää Douglasin roolityötä hypnoottisena ja antaa elokuvalle kolme tähteä neljästä.
Strutt’s Parkin roomalaislinnoitus Tärkeän kulkuväylän, Icknield Streetin lisäksi roomalaiset rakensivat kaksi sivutietä, jotka ristesivät toisensa linnoituksen lähellä: The Long Lane kulki länteen kohti Chesteriä, ja yksinkertaisesti The Streetiksi kutsuttu tie poikki Peak Districtin aina Manchesteriin asti.
New York Suuri osa Manhattanin kaduista on nimetty numeroilla. Useimpien itä-länsisuuntaisten nimi on Street (esim. 42nd Street), ja pohjois-eteläsuuntaisten Avenue (esim. Third Avenue).
Aldgate Eastin metroasema Alkuperäinen Aldgate Eastin asema avattiin 6. lokakuuta 1884 Metropolitan District Railwayn (nykyisen District Linen) itäiselle jatkeelle. Asema sijaitsi noin 150 metriä länteen nykyisestä asemasta. Kun Metropolitan Railwaylta rakennettiin haara Liverpool Streetille, asema täytyi siirtää nykyiseen paikkaansa, jotta uuteen rataan ei olisi tullut liian tiukkaa mutkaa.
Liberty Street (Manhattan) Liberty Street on länsi-itä-suunnassa kulkeva katu New Yorkin kaupungissa, Lower Manhattanin kaupunginosassa rajautuen East Riveriin. Kadun läntinen pää vaurioitui pahoin syyskuun 11. päivän iskuissa. Ennen Amerikan vallankumousta katu tunnettiin nimellä "Crown Street".
Park Avenue Terminaalin pohjoispuolella paikallisjunapalvelu Metro-North Railroadin raiteet kulkevat 47th Street -kadulta 97th Street -kadulle asti Park Avenuen alla kulkevassa tunnelissa. Park Avenue päättyy Manhattanilla 132nd Streetin pohjoispuolella ja sen liikenne yhdistyy Harlem River -kanavaa reunustavaan Harlem River Drive -tiehen. Park Avenue jatkuu kuitenkin kanavan toisella puolella Bronxissa 138th Streetin eteläpuolelta aina 189th Streetin pohjoispuolelle.
Manhattan-projekti Manhattan-projekti eli Manhattan Engineer District (suom. "Manhattanin piiri-insinöörit") oli Yhdysvaltain käynnistämä toisen maailmansodan aikainen ohjelma, jonka tavoitteena oli kehittää ydinase. Tämä tavoite saavutettiin vain 27 kuukauden työn jälkeen.
The Wolf of Wall Street The Wolf of Wall Street on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut Martin Scorsese. Se perustuu Jordan Belfortin samannimisiin muistelmiin, jotka on sovittanut käsikirjoitukseksi Terence Winter. Elokuva kertoo Belfortin korruption ja petoksen sävyttämästä urasta pörssimeklarina Wall Streetilla. Leonardo DiCaprio (joka oli myös yksi tuottajista) esittää Belfortia, Jonah Hill näyttelee hänen yhtiökumppaniaan ja ystävää Donnie Azoffia, Margot Robbie hänen vaimoaan Naomi Lapagliaa ja Kyle Chandler FBI-agentti Patrick Denhamia, joka yrittää tuoda hänet oikeuden eteen. Matthew McConaughey, Rob Reiner, Jon Favreau, Joanna Lumley ja Jean Dujardin esittävät muita pääosia. Elokuva on ohjaaja Scorsesen viides yhteistyö DiCaprion kanssa "Gangs of New Yorkin" (2002), "Lentäjän" (2004), "The Departedin" (2006) ja "Suljetun saaren" (2010) jälkeen, sekä hänen toinen yhteistyönsä Winterin kanssa televisiosarja "Boardwalk Empiren" (2010–2014) jälkeen.
Manhattan Alun perin ruutukaava päättyi pohjoisessa 155. kadulle, mutta katujen numerointia on myöhemmin jatkettu Manhattanin pohjoisimpaan kärkeen saakka. Siellä katujen numeroinnissa on kuitenkin aukkoja, sillä katuverkko ei ole yhtä säännöllinen. Suurin kadun järjestys­numero Manhattanilla on nyt 220th Street. Numero­sarjaa on paikoitellen jatkettu vielä Manhattanin pohjois­­puolella Bronxissakin, sen itä­osassa 243. ja länsi­osassa aina 263. katuun saakka, mutta sielläkin numeroinnissa on aukkoja eivätkä kadut läheskään kaikkialla muodosta ruutu­­kaavaa.
250 Vesey Street Rakennus toimii Merrill Lynch -yhtiön pääkonttorina ja se tunnetaankin myös nimellä "Merrill Lynch Building". Silloinen Four World Financial Center vaurioitui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua. Rakennus oli suljettuna useita kuukausia korjaustöiden vuoksi.
200 Vesey Street Three World Financial Centerin ja One Canada Squaren rakennusten arkkitehtuurissa on paljon yhtäläisyyksiä. Molemmat ovat Cesar Pelli & Associates -toimiston suunnittelemia.
Winter Garden Atrium Winter Garden Atrium on 10-kerroksinen lasiholvin sisään rakennettu paviljonki, joka on osa Brookfield Place -toimistorakennuskompleksia Lower Manhattanilla, New Yorkin kaupungissa. Rakennuksen takaosa avautuu World Financial Center Plaza -aukiolle. Paviljonkia pidetään yleisesti merkittävänä nähtävyytenä.
Madison Square Madison Square tai Madison Square Park on aukio ja puisto Manhattanilla New Yorkin kaupungissa Yhdysvalloissa. Varsinaista aukiota rajaavat Fifth Avenue, Broadway ja 23rd Street. Puisto on aukiosta itään ja sitä rajaavat idässä Madison Avenue, etelässä 23rd Street ja pohjoisessa itäinen 26th Street. Nimensä aukio on saanut Yhdysvaltain neljännen presidentin James Madisonin mukaan.
Vesey Street (Manhattan) Vesey Street on itä–länsi-suunnassa kulkeva katu Manhattanin saarella New Yorkissa. Katu on nimetty lähistöllä sijaitsevan Trinity Churchin ensimmäisen johtajan William Veseyn (1674–1746) mukaan. Ennen World Trade Centerin rakentamista Vesey Street kulki suoraan Broadwaylta Hudsonjoelle. Nykyään katu kulkee Broadwaylta Church Streetille. Kadun varrella sijaitsevia rakennuksia ovat muun muassa Old New York Evening Post Building ja Verizon Building.
State Street Taseensa perusteella (245,19 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2016 maailman 90. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi (edellisvuonna sijalla 85). Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla State Street Corporation kuitenkin yhä luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).
The Wolf of Wall Street "The Wolf of Wall Street" sai maailmanensi-iltansa New Yorkissa 17. joulukuuta 2013, ja 25. joulukuuta 2013 se saapui teatterilevitykseen Yhdysvalloissa. Se oli ensimmäinen täysin digitaalisesti levitetty elokuva. Elokuva oli suuri lipputulomenestys tuottaen 392 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti, jolloin siitä tuli Scorsesen kaikkein eniten tuottanut elokuva. Elokuva oli kiistelty sen moraalisesti moniselitteisten tapahtumien kuvauksesta, seksuaalisesta sisällöstä, räävittömästä kielenkäytöstä, kovien huumeidenkäytön kuvauksesta ja eläinten käytöstä tuotannossa.
Water Street Atelier The Water Street Atelier on yhdysvaltalainen taidekoulu, joka toimii nykyään Manhattanilla, New Yorkissa. Aiemmin koulu sijaitsi Brooklynissä, mistä sen nimi juontaa juurensa. Jacob Collinsin johtama koulu opettaa vanhojen mestarien tapaa piirtää ja maalata.
200 Liberty Street Rakennuksessa toimivia merkittäviä yrityksiä ovat Cadwalader, Wickersham & Taft, Deloitte Touche Tohmatsu, Dow Jones & Company, Fidelity Investments ja The Wall Street Journal. Rakennus vaurioitui syyskuun 11. päivän iskuissa West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua.
Equitable Building Equitable Building on pilvenpiirtäjä Manhattanilla New Yorkissa Yhdysvalloissa. Se on 40-kerroksinen ja valmistuessaan vuonna 1915 sitä pidettiin koko New Yorkin laatikkomaisimpana ja kömpelöimpänä rakennuksena. Se oli viimeinen vanhojen kaavamääräysten mukaan tehty rakennus, sillä se ei porrastu kapeammaksi ylöspäin. Vuonna 1916 tulleen lain mukaan korkeiden rakennusten tuli porrastua ylöspäin, jotta ilma pääsisi vaihtumaan kaduilla ja sinne pääsisi valoa. Equitable Buildingin osoite on 120 Broadway, Pine Streetin ja Cedar Streetin välissä, Lower Manhattanilla. Rakennuksen suunnittelusta vastasi arkkitehti Ernest R. Graham. Se toimii toimistorakennuksena ja on Beaux-Arts eli uusbarokki-tyyliä.
Union Square Union Square on aukio New Yorkin Manhattanilla Yhdysvalloissa. Sitä rajaavat kadut ovat East 14th Street, East 17th Street, Union Square West ja Union Square East. Aukio on merkitty National Register of Historic Places -rekisteriin suojeltavana historiallisena kohteena.
USA Today Englanninkielisten sanomalehtien (suuri sivukoko) joukossa se oli levikiltään maailman ykkönen, kun "The Times of India" oli toiseksi suurin. USA Today oli vuosikausia Yhdysvaltain myydyin lehti yli kahden miljoonan päivittäislevikillään. Levikki laski kuitenkin syksystä 2008 syksyyn 2009 aikana ennätykselliset 17 prosenttia kaikkien aikojen alhaisimpaan lukuunsa 1,88 miljoonaan, jolloin The Wall Street Journal ohitti sen. USA Today puolustautui tuolloin olevansa yhä levikiltään suurin, jos vain painetut lehdet lasketaan. "The Wall Street Journalilla" oli tiettävästi ainakin 350 000 nettitilaajaa.
90 West Street 90 West Street suunniteltiin alun perin konttoritiloiksi. Sitä suunnittelemaan palkattiin tunnettu arkkitehti Cass Gilbert. Tornitalo sijaitsi 1900-luvun alussa hyvin lähellä Hudsonjoen rantaa, mutta eteläistä Manhattania on sittemmin laajennettu täyttömaalla usean korttelin verran talosta länteen. Maaperä tontilla oli pysyvästi vetinen, ja perustukset rakennettiin syvien paalutusten varaan. 90 West Street julistettiin New Yorkin kaupungin suojelukohteeksi () vuonna 1998.
Ford B-Max Ford B-Max on Fordin vuosina 2012–2017 valmistama pieni tila-automalli, joka korvasi Ford Fusionin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Ford Fiesta- ja Transit Courier -mallit.
Ford Transit (2000) Markkinoille Transit ehti heinäkuussa 2000. Lopullinen muotoilu perustuu Fordin silloiseen New Edge Design -muotoilukieleen, joka oli esitelty ensimmäistä kertaa Ford Ka:ssa vuonna 1996. Ohjaamo oli jälleen kerran muuttunut astetta henkilöautomaisempaan suuntaan. Tällä kertaa kojelautaa ei kuitenkaan tarvinnut suunnitella täysin puhtaalta pöydältä. Oli nimittäin käynyt niin, että Yhdysvaltain markkinoilla myytävään F-150-lava-automalliin suunniteltu kojelauta oli jäänyt odottelemaan sopivaa käyttökohdetta, kun kyseiseen malliin valittiinkin toisenlainen kojelauta.
Ford Taunus Transit Ford Taunus Transit (1953–1961 FK 1000/1250) on Fordin vuosina 1953–1965 valmistama pakettiauto. Ensimmäinen protyyppi esiteltiin vuonna 1952. Taunus Transitin korvaajaksi tuli Ford Transit.
Ford Transit Seitsemännen sukupolven Ford Transit esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013. Transit on aina taka- tai nelivetoinen, etuvetomalliksi tuli pienempi Transit Custom.
Ford Transit Ford Transit on Fordin vuodesta 1965 lähtien valmistama pakettiautomalli. Heti ensiesittelystään lähtien Transit on ollut erittäin suosittu ja tunnettu eri puolilla maailmaa. Suomessa se on saanut mainetta erityisesti poliisin "mustana-maijana", sekä kilpaillut myyntitilastojen kärkisijoista Volkswagen Transporteria ja Toyota Hiacea vastaan. Tavarankuljetusmallien lisäksi Transitia on rakennettu jo tehdasvalmisteisena lukuisia eri käyttötarkoituksia varten – aina pikkubusseista ambulansseihin. Tämän lisäksi tulevat tietysti koritehtaiden alustaohjaamoille valmistamat mallit, kuten esimerkiksi matkailuautot.
Henry Ford II Henry Ford II:n aikana Ford julkaisi muun muassa suositut Mustang- ja Thunderbird-automallinsa. Myös yhtenä automaailman suurimmista epäonnistumisista tunnettu Edsel julkaistiin Ford II:n valtakaudella.
Ford Torino Ford Torino on Ford Motor Companyn Pohjois-Amerikan markkinoille vuosina 1968–1976 valmistama keskikokoinen automalli, joka suunniteltiin korvaamaan suosittu Ford Fairlane. Vaikka Fairlane-mallinimeä käytettiinkin vuoteen 1971 asti, useimmissa, aivan uutta ostajakuntaa silmällä pitäen suunnitelluissa korimalleissa käytettiin Torino-nimeä.
Ford Transit Connect Ford Transit Connect on Fordin vuodesta 2002 lähtien valmistama pieni pakettiautomalli. Sen tila-autoversio tunnetaan nimellä Tourneo Connect. Transit-nimestään huolimatta mallilla ei ole teknistä yhteneväisyyttä Ford Transitin kanssa, vaan nimi on ainoastaan viittaus Fordin tavara-autoperheeseen. Transit Connectin tekniikka pohjautuu pitkälti Ford Focukseen.
Ford Transit (1986) On aina riskialtista ryhtyä täydellisesti uudistamaan suurta suosiota saavuttanutta automallia – näin myös Transitin tapauksessa. Tästä syystä autolehdet ottivatkin uutuusmallin heti suurennuslasin alle. Koska Ford oli käyttänyt valtavasti rahaa, vaivaa ja aikaa uuden Transitin kehitykseen, sopi myös odottaa lopputuloksen olevan onnistunut suoritus. Kolmannen sukupolven Transitin myynti alkoi kuitenkin toivotulla tavalla, ja sekä asiakkaat että lehdistö ottivat mallin vastaan innolla.
Ford Corcel Ford Corcel on Fordin vuosina 1968–1986 Etelä-Amerikan markkinoille valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Sen seuraajaksi tuli Ford Del Rey.
Ford Transit Courier Ford Transit Courier on Fordin vuodesta 2014 lähtien valmistama pieni pakettiautomalli, joka sijoittuu mallistossa Transit Connectin alapuolelle. Sen tila-autoversio on nimeltään Tourneo Courier. Transit-nimestään huolimatta mallilla ei ole teknistä yhteneväisyyttä Ford Transitin kanssa, vaan nimi on ainoastaan viittaus Fordin tavara-autoperheeseen. Malli perustuu samaan perusrakenteeseen kuin Ford B-Max, EcoSport ja Fiesta.
Ford Tempo Ford Tempo on Fordin vuosina 1983–1994 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Ford Fairmontin. Se perustuu tekniikaltaan pohjoisamerikkalaiseen Ford Escortiin. Tempon ylellisempi sisarmalli oli nimeltään Mercury Topaz. Mallin seuraajaksi tuli Ford Contour.
Ford V8 Ford V8 on Fordin vuosina 1932–1940 valmistama automalli. Ford V8 esiteltiin maaliskuun lopussa 1932. Tuolloin halvin Ford V8 katottomalla 18 Roadster-korilla maksoi Yhdysvalloissa 460 dollaria. Ford V8 osoittautui aluksi niin suosituksi malliksi, että autoja ei ehditty valmistaa kysyntää vastaavaksi. Suomessa Ford V8 esiteltiin kesäkuun 1932 alussa ja myynti alkoi saman vuoden lopussa. Fordin markkinaosuus Suomen automarkkinoilla vuonna 1932 oli jopa 60 prosenttia.
Ford Transit (2000) Ford oli jo vuonna 1993 perustanut suunnitteluryhmän pohtimaan tulevaisuuden markkinoiden Transit-mallistoa. Näihin alkoi jo olla selvää, että kevyemmät, niin sanotun ”tonniluokan” pakettiautot siirtyisivät vähitellen etuvetoon. Kahden tonnin autoissa takaveto joka tapauksessa säilyisi, koska suurella kuormalla lastattuna etuveto ei painojakauman vuoksi ole toimiva ratkaisu. Fordilla päädyttiin lopputulokseen, että hyötyajoneuvomallistoon tarvittaisiin kaksi erillistä mallia yhden sijasta: Transit olisi aina etuvetoinen, ja sen yläpuolelle tulisi suurempi takavetoinen malli. Ideaa pidettiin sinänsä järkevänä, mutta kahden hyötyajoneuvon kehittäminen erillisinä projekteina aiheuttaisi turhan paljon ylimääräisiä kustannuksia. Tästä syystä päätettiin alkaa valmistaa sekä etu- että takavetoisia Transit-malleja, joissa perusrakenne kuitenkin olisi sama. Takavetomalleissa luonnollisesti olisi pitkittäin, ja etuvetoisissa poikittain asennettu moottori. Tällainen ratkaisu vaati paljon rahaa ja aikaa, mutta Ford päätti ottaa haasteen vastaan.
Ford EXP Ford EXP on Fordin vuosina 1981–1988 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu tekniikaltaan pohjoisamerikkalaiseen Ford Escortiin. Sitä myytiin lyhyen aikaa myös nimellä Mercury LN7. Mallin seuraajaksi tuli Ford Probe.
Ford Transit Vuodesta 2014 lähtien valmistettu Ford Transit Courier on Transit-malliston pienin malli. Se perustuu tekniikaltaan Ford Fiestaan.
Ford Transit 1960-luvun alussa Euroopan Fordin eri maiden tehtailla ei ollut juuri minkäänlaista yhteistyötoimintaa, ja tuntuikin kuin ne kilpaisivat toisiaan vastaan – vaikkakin automalleja myytiin samalla merkillä. Tuohon aikaan Ford valmisti Euroopan markkinoille kahta pakettiautoa: Länsi-Saksassa Taunus Transitia ja Englannissa Thames 400E:tä. Kumpikin malli menestyi hyvin kotimarkkinoillaan, muttei kuitenkaan ulkomailla. Fordin pääkonttorissa Yhdysvalloissa tilanteesta oltiin tietoisia, ja kilpailua jopa rohkaistiin, sillä sen arveltiin pitävän yllä kehitystä. Henry Ford II alkoi kuitenkin tuntea kilpailutilanteen epätoivottuna ja toi mielipiteensä selvästi esille. Englannin ja Saksan tehtaiden alettua kummankin suunnitella itsenäisesti korvaajaa pakettiautoilleen, halusi Henry Ford II panna pisteen eri tehtaiden väliselle kilpailulle. Tässä vaiheessa Englannissa Thames 400E:n korvaavan 800E:n kehitys oli jo pitkällä, samoin kuin Saksassa Taunus Transitin seuraajamallin.
Ford Transit (1965) Uuden yhtenäisen pakettiautomalliston työnimeksi tuli ”Project Redcap”, eikä Transit-nimeä ollut alun perin tarkoitus käyttää uudesta mallista. Saksalais-englantilainen yhteistyöprojekti käynnistyi kuitenkin nihkeästi, ja amerikkalainen suunnitteluosastolla työskennellyt Ed Baumgartner totesikin, että ”olisi varmasti ollut helpompaa lähettää miehet Kuuhun kuin yhdistää Englannin ja Saksan Fordit.” Alkukankeudesta huolimatta yhteistyö alkoi kuitenkin pikkuhiljaa sujua. Suunnittelun edetessä ”Project Redcap” -nimestä alettiin hiljalleen luopua, ja erityisesti Englannissa alettiin käyttää nimitystä ”V-Series” tai ”V-Class”. V-kirjaimen siirsi syrjään Englannin Fordin johtaja Bill Batty, keksittyään lyhentää Taunus Transit muotoon "Transit." Kirjaimen V alkuperästä on useita teorioita. Sen arvaillaan johtuvan sanasta "van" (engl. "pakettiauto") tai voimanlähteeksi suunnitellusta V-moottorista.
Ford Transit Uuden yhtenäisen pakettiautomalliston työnimeksi tuli ”Project Redcap”, eikä Transit-nimeä ollut alun perin tarkoitus käyttää uudesta mallista. Saksalais-englantilainen yhteistyöprojekti käynnistyi kuitenkin nihkeästi, ja amerikkalainen suunnitteluosastolla työskennellyt Ed Baumgartner totesikin: ”Olisi varmasti ollut helpompaa lähettää miehet Kuuhun kuin yhdistää Englannin ja Saksan Fordit.” Joka tapauksessa yhteistyö alkoi kuitenkin pikkuhiljaa sujua alkukankeudesta huolimatta. Suunnittelun edetessä ”Project Redcap” -nimestä alettiin hiljalleen luopua, ja erityisesti Englannissa alettiin käyttää nimitystä ”V-Series” tai ”V-Class”. V-kirjaimen siirsi syrjään Englannin Fordin johtaja Bill Batty, keksittyään lyhentää Taunus Transit muotoon "Transit." Kirjaimen V alkuperästä on useita teorioita. Sen arvaillaan johtuvan sanasta "van" (engl. "pakettiauto") tai voimanlähteeksi suunnitellusta V-moottorista.
Ford Transit (2013) Pakettiauton koripituuksia on Suomessa tarjolla kolme (L2, L3, L4) ja -korkeuksia kaksi (H2, H3) kappaletta. Linja-automallin saa Suomessa vain keskipitkällä (L3) ja pisimmällä (L4) koripituudella. Keskipitkä linja-auto on aina keskikorkea (H2) ja pitkä korkea (H3). Istuimia on 14–18 henkilölle korimallista riippuen.
Ford Transit Viidennen sukupolven Transit-mallistoon Ford päätti luoda sekä etu- että takavetoiset versiot eri käyttötarkoituksia varten. Perusrakenne haluttiin molemmissa vetotavoissa pitää mahdollisimman samankaltaisena. Tällainen ratkaisu vaati paljon rahaa ja aikaa, mutta tuli silti edullisemmaksi kuin kehittää täysin uusi suurikokoisempi takavetoinen pakettiautomalli Transitin yläpuolelle.
Ford Transit (1965) 1960-luvun alussa Euroopan Fordin eri maiden tehtailla ei ollut juuri minkäänlaista yhteistyötoimintaa, ja tuntuikin kuin ne kilpaisivat toisiaan vastaan – vaikkakin automalleja myytiin samalla merkillä. Tuohon aikaan Ford valmisti Euroopan markkinoille kahta pakettiautoa: Länsi-Saksassa Taunus Transitia ja Englannissa Thames 400E:tä. Kumpikin malli menestyi hyvin kotimarkkinoillaan, muttei kuitenkaan ulkomailla. Fordin pääkonttorissa Yhdysvalloissa tilanteesta oltiin tietoisia, ja kilpailua jopa rohkaistiin, sillä sen arveltiin pitävän yllä kehitystä. Henry Ford II alkoi kuitenkin tuntea kilpailutilanteen epätoivottuna ja toi mielipiteensä selvästi esille. Hän halusi panna pisteen eri tehtaiden väliselle kilpailulle, kun Englannin ja Saksan tehtaat alkoivat kumpikin suunnitella itsenäisesti korvaajaa pakettiautoilleen. Tässä vaiheessa Englannissa Thames 400E:n korvaavan 800E:n kehitys oli jo pitkällä, samoin kuin Saksassa Taunus Transitin seuraajamallin.
Ford Telstar Ford Telstar on Fordin vuosina 1982–1999 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka perustui koko valmistushistoriansa ajan Mazda 626 -malliin. Tämä oli seurausta Fordin ostettua 25 prosentin osuuden Mazdasta vuonna 1979. Telstaria ei myyty lainkaan Euroopan tai Pohjois-Amerikan markkinoilla. Australiassa se korvasi Ford Cortinan. Telstarin seuraajaksi tuli Ford Mondeo.
Ford Laser Ford Laser on Fordin vuosina 1981–2002 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka perustui koko valmistushistoriansa ajan Mazda 323 -malliin. Tämä oli seurausta Fordin ostettua 25 prosentin osuuden Mazdasta vuonna 1979. Laseria ei myyty lainkaan Euroopan tai Pohjois-Amerikan markkinoilla. Australiassa se korvasi takavetoisen Ford Escortin. Laserin seuraajaksi tuli maailmanlaajuisesti myyty Ford Focus.
Ford Transit (2013) Seitsemännen sukupolven Ford Transit -mallistossa on kaksi erikokoista mallia. Keskikokoinen, etuvetoinen Transit Custom esiteltiin vuonna 2012 Englannissa ja suurempi takavetoinen Transit Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013.
Ford Transit Connect Kasvojenkohotuksen läpikäynyt malli esiteltiin yleisölle Chicagon autonäyttelyssä helmikuussa 2009. Samalla Transit Connectin markkinat laajentuivat myös Yhdysvaltoihin ja Kanadaan. Ulkonäollisinä muutoksina uusittiin puskureita ja etusäleikköä. Ohjaamoa uudistettiin aiempaa henkilöautomaisemmaksi Fordin uusia henkilöautomalleja vastaavalla kojelaudalla. Pohjois-Amerikan markkinoille moottoriksi tuli 2,0-litrainen Duratec (136 ), jonka voima välitetään neliportaisella automaattivaihteistolla.
Ford Ranger Ford Ranger on Fordin vuodesta 1998 lähtien valmistama lava-automalli. Se jakaa suuren osan tekniikastaan Mazdan lava-automallien kanssa.
Ford Transit Ensimmäinen Transit-nimeä kantanut pakettiauto oli Fordin Saksassa Kölnin tehtaalla vuosina 1961–1965 valmistama Ford Taunus Transit. Tätä mallia ei kuitenkaan suuressa määrin viety ulkomaille, joten Saksan ulkopuolella ensimmäisellä sukupolvella tarkoitetaan vuonna 1965 esiteltyä mallia.
Ford Transit (1965) Ensimmäinen Transit-nimeä kantanut pakettiauto oli Fordin Saksassa Kölnin tehtaalla vuosina 1961–1965 valmistama Ford Taunus Transit. Tätä mallia ei kuitenkaan suuressa määrin viety ulkomaille, joten Saksan ulkopuolella ensimmäisellä sukupolvella tarkoitetaan vuonna 1965 esiteltyä mallia.
Ford Transit Takavetoisen Transitin kehittivät yhteistyössä Fordin Euroopan ja Pohjois-Amerikan suunnitteluosastot. Pohjois-Amerikan markkinoilla takavetoinen Transit korvasi Ford Econolinen.
Ford Transit (2013) Takavetoisen Transitin kehittivät yhteistyössä Fordin Euroopan ja Pohjois-Amerikan suunnitteluosastot. Pohjois-Amerikan markkinoilla takavetoinen Transit korvasi Ford Econolinen.
Ford Transit Custom Ford Transit Custom on Fordin vuodesta 2012 lähtien valmistama keskikokoinen etuvetoinen pakettiauto, joka korvasi etuvetoiset kuudennen sukupolven Transitit. Takavetoisten seuraajaksi esiteltiin vuonna 2013 suurikokoisempi takavetoinen Transit. Mallin pikkubussiversio tunnetaan nimellä Tourneo Custom. Lisäksi valittavana on myös Kombi-malli, jossa on tilat yhdeksälle henkilölle.
Ford Transit Ford Transit Custom korvasi etuvetoiset kuudennen sukupolven Transitit vuonna 2012.
Mercury Topaz Mercury Topaz on Mercuryn vuosina 1983–1994 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Mercury Zephyrin. Se oli ylellisempi versio Ford Temposta, joka perustuu pohjoisamerikkalaiseen Ford Escortiin. Topazin seuraajaksi tuli Mercury Mystique.
Ford Focus Ensimmäisen sukupolven Focus esiteltiin Euroopassa ikääntyneen Escortin seuraajaksi vuonna 1998. Edeltäjäänsä verrattuna auton muotoiltu oli rohkeaa ja modernia ja kuului silloiseen New Edge Design -sukupolveen. Focuksen suunnittelu oli aloitettu lähes puhtaalta pöydältä, sillä Escortista ei ollut ainesta uuden automallin suunnittelussa. Sen sijaan apuna käytettiin jonkin verran Mondeon tekniikkaa. Samalle pohjalevylle Focuksen kanssa perustui myös pieni pakettiauto Transit Connect, joka korvasi Escortin tavarankuljetusversion.
Ford Transit (1965) Vuosien 1973–1974 öljykriisi ei Transitin valmistukseen suuremmin vaikuttanut. Ford päätti korvata edullisimman 1,7-litraisen V4-moottorinsa 1,6-litraisella nelisylinterisellä "Kent"-rivimoottorilla, joka oli aiempaa taloudellisempi ja kevyempi. Sama moottori oli myös laajasti käytössä Fordin henkilöautomallistossa, muiden muassa Escortissa ja Cortinassa. Fordin itse valmistama C3-automaattivaihteisto tuli lisävarusteeksi vuonna 1977.
Ford Transit Vuosien 1973–1974 öljykriisi ei Transitin valmistukseen suuremmin vaikuttanut. Ford päätti korvata edullisimman 1,7-litraisen V4-moottorin 1,6-litraisella nelisylinterisellä "Kent"-rivimoottorilla, joka oli aiempaa taloudellisempi ja kevyempi. Sama moottori oli myös laajasti käytössä Fordin henkilöautomallistossa, kuten muiden muassa Escortissa ja Cortinassa. Fordin itse valmistama C3-automaattivaihteisto tuli lisävarusteeksi vuonna 1977.
Opel 1990-luvulla Euroopassa alkoi tila-autobuumi, ja vuosituhannen vaihteessa Opel toi markkinoille kolme tila-automallia. Ensimmäisenä esiteltiin vuonna 1996 Opel Sintra, joka oli uudelleennimetty Pohjois-Amerikassa myyty Chevrolet/Pontiac Trans Sport. Se korvattiin kuitenkin jo vuonna 1999 Astraan perustuvalla Zafiralla. Vuonna 2003 markkinoille tuli Corsaan pohjautuva pieni tila-automalli Opel Meriva.
Ford Corcel Toisen sukupolven Corcel esiteltiin vuonna 1977 kaksiovisena sedanina. Myös farmarimalli Belina oli saatavana, mutta neliovinen sedan sen sijaan ei kuulunut mallivalikoimaan. Vuonna 1982 tuli lisäksi markkinoille Corceliin perustuva lava-automalli Ford Pampa.
Britannian autoteollisuus 1960-luvulla brittiläisen autoteollisuuden suurin menestys oli Alec Issigonisin suunnittelema Mini, joka hallitsi pikkuautomarkkinoita yhdessä Rootes Groupin Hillman Impin kanssa. Toinen Issigonisin menestystuote Morris Minor pysyi tuotannossa vuodesta 1948 vuoteen 1971. Fordin menestysmalleja 1960-luvulla olivat Anglia ja Cortina ja Escort. Vauxhallin malleja olivat Victor ja Viva. Vuonna 1963 lanseerattu Rover P6 oli ensimmäinen Vuoden Auto Euroopassa -nimityksen saanut automalli, ja siitä tuli Britannian suosituin luksusauto koko vuosikymmeneksi. Harvojen ulottuvilla ollut mutta modernin ja ”svengaavan” Britannian yhdeksi symboliksi noussut Jaguar E-Type esiteltiin 1961 ja pysyi tuotannossa vuoteen 1975 asti. Edullisempia urheiluautovaihtoehtoja olivat Triumph Spitfire , MG MGB ja Ford Capri.
Mercury Lynx Mercury Lynx on Mercuryn vuosina 1980–1987 valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi Mercury Bobcatin. Se oli ylellisempi versio pohjoisamerikkalaisesta Ford Escortista, samaan tapaan kuin edeltäjä oli ollut Ford Pinton ylellisempi versio. Lynxin seuraajaksi tuli Mercury Tracer.
Ford Transit (2006) Vuonna 2006 viidennen sukupolven Transit kävi läpi perusteellisen kasvojenkohotuksen. Eniten muotoilu muuttui keulan osalta, johon tuli samankaltainen ilme kuin vuoden 1998 konseptimallissa. Ulkonäön ohella muutoksia tehtiin myös ohjaamossa, jossa kojelauta ja ohjauspyörä vaihdettiin täysin uusiin.
Ford Transit Ford Transit Connect on Focuksen tekniikkaan perustuva pieni pakettiauto, jota on valmistettu vuodesta 2002 lähtien kahden sukupolven ajan.
Ford Transit (1965) Fordin SVO-osasto (Special Vehicle Option) oli kehitellyt nelivetoista Transitia. Etuakselisto oli rakennettava vetäväksi, vaihteisto uusittava kokonaan, ja autoon oli asennettava keskitasauspyörästö. Muutoksien vuoksi Transitin alustaa oli nostettava ylemmäs, jotta nelivetotekniikka mahtuisi auton alle. Transit 4×4 kiinnosti Fordia, mutta loppupäätös oli, ettei valmistaminen Fordin omassa tehtaassa olisi taloudellisesti kannattavaa. Nelivetomallin valmistus annettiin Country Tractors Ltd -nimiselle yritykselle, joka valmisti autoa Fordin valvonnan alaisena.
Ford Transit Custom Transit Custom koki vuoden 2018 alussa kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkoista ilmettä muokattiin vastaamaan uudempia Ford-malleja. Myös ohjaamoon tehtiin perusteellisia uudistuksia.
Ford Kuga Ford Kuga on Fordin vuodesta 2008 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi Ford Maverickin.
Ford Transit Connect Toisen sukupolven Transit Connect esiteltiin syyskuussa 2012 Amsterdamissa. Malli perustuu samalle Global C -pohjalevylle kuin esimerkiksi Ford Focus ja C-Max. Tavallisen Tourneo-tila-autoversion rinnalla on nyt myös seitsenpaikkainen Grand Tourneo, jota myydään Pohjois-Amerikassa nimellä Transit Connect Wagon. Lisäksi saatavana on viisi- tai seitsenpaikkainen kaksikäyttöauto Kombi.
Facel Facelin luksusauto-osasto perustetiin 1948 tuottamaan Simca Sport -mallin koreja. Osasto tuli tunnetuksi Pininfarinan muotoilemasta erikoiskorista Bentley Mark VI:n alustalle, joka nimettiin Bentley Crestaksi. Vuosina 1951–1955 Facel valmisti koreja Ford Comète -automalliin, mutta tuotanto lopetettiin kun Simca osti Fordin Ranskan-toiminnot.
Ford Galaxy Ford Galaxy on Fordin vuodesta 1995 lähtien valmistama suurikokoinen tila-automalli.
Ford Ka Ford Ka on Fordin vuodesta 1996 lähtien valmistama A-segmentin automalli.
Ford Transit Suunnitteluprojekti käynnistyi Yhdysvalloissa, josta se vähitellen tuotiin Eurooppaan loppuun vietäväksi. Uusi Transit saapui markkinoille heinäkuussa 2000. Joitain komponentteja, muun muassa kojelauta, saatiin lainattua muista Ford-malleista, mikä osaltaan alensi tuntuvasti valmistuskustannuksia.
Ford Transit Connect Vuonna 2002 pienikokoisten Ford-pakettiautojen havittelijat saatiin tyytyväisiksi, kun Transit Connect tuotiin markkinoille. Kyseessä siis ei ollut Transitin ”pikkuveli”, sillä vähäisintäkään yhteyttä näillä malleilla ei nimen lisäksi ole. Suurin osa tekniikasta on peräisin henkilöautomalli Focuksesta, vaikka kyseessä ei silti ole Escort Expressin tapainen henkilöautosta muunnettu pakettiautoversio. Transitin tavoin myös Connectia alettiin valmistaa eripituisilla akseliväleillä. Connectiin tosin oli valittavissa kaksi vaihtoehtoa, kun Transitiin taas oli saatavana kolme eripituista akseliväliä. Kattokorkeuksia Connectiin sai kahta erilaista. Pakettiauton rinnalle tuli myös tila-autoversio Tourneo Connect, jossa on tilat viidelle henkilölle. Istuinjärjestely on helposti muunneltavissa erilaisia käyttötarkoituksia varten.
Ford LTD Crown Victoria Ford LTD Crown Victoria on Fordin vuosina 1983–1991 valmistama automalli.
Ford S-Max Ford S-Max on Fordin vuodesta 2006 lähtien valmistama keskikokoinen tila-automalli.
Ford Transit On aina riskialtista ryhtyä täydellisesti uudistamaan suurta suosiota saavuttanutta automallia – näin myös Transitin tapauksessa. Tästä syystä autolehdet ottivatkin uutuusmallin heti suurennuslasin alle. Koska Ford oli käyttänyt valtavasti rahaa, vaivaa ja aikaa uuden Transitin kehitykseen, sopi myös lopputuloksen olevan onnistunut suoritus. Joka tapauksessa kolmannen sukupolven Transitin myynti alkoi toivotulla tavalla ja asiakkaat sekä lehdistö ottivat mallin vastaan innolla.
1980-luvun puoliväliin tultaessa autonvalmistajat yksi toisensa jälkeen alkoivat siirtyä erilliseen etupyöräntuentaan pakettiautoissaan. Näin päätettiin tehdä myös Transitin tapauksessa. Kuitenkin pitkäakselivälisessä mallissa säilytettiin yksinkertaisempi jäykkä akselirakenne. Lyhytakselivälisten Transitien erillistuennan suunnittelussa kiinnitettiin erityistä huomiota ajo-ominaisuuksiin ja mukavuuteen. Aluksi tarkoituksena oli käyttää pyöräntuennassa tavanomaisia MacPherson-joustintukia, mutta jalkatilojen maksimoimiseksi päädyttiin vähemmän tilaa vievään ratkaisuun.
Ford Transit Connect Transit Connect valittiin Vuoden pakettiautoksi 2003.
Ford Orion Ford Orion on Fordin vuosina 1983–1993 valmistama keskiluokan automalli, joka oli Ford Escortin neliovinen sedan-versio. Orionin tekniikka oli täysin samanlainen Escortien kanssa lukuun ottamatta erilaista korimallia.
Ford GT40 Ford GT40 on Fordin automalli, jolla on voitettu Le Mansin 24 tunnin ajot neljä kertaa peräkkäin vuosina 1966-69.
Ford Mondeo Ford Mondeo on Fordin vuodesta 1993 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka esiteltiin Euroopassa Ford Sierran seuraajaksi. Aasiassa ja Oseaniassa malli korvasi Ford Telstarin. Nimi "Mondeo" tulee latinankielisestä sanasta "mundus", joka tarkoittaa maailmaa.
Volkswagen Vuonna 1972 kupla-mallista tuli historian myydyin automalli sen ohittaessa Fordin T-mallin. Pahoissa talousvaikeuksissa ollut Volkswagen esitteli uuden automallinsa Golfin vuonna 1974. Auto poikkesi tehtaan aikaisemmasta tuotannosta huomattavasti sillä siinä oli nestejäähdytteinen rivimoottori poikittain edessä ja etuveto. Vuotta aikaisemmin yhtiö oli jo esitellyt vastaavantyyppisen suuremman mallin Passatin, mutta Golfista tuli myyntimenestys. Kuudenteen sukupolveen ehtinyttä Golfia on valmistettu jo yli 25 miljoonaa kappaletta. Vuonna 1982 Volkswagen solmi yhteistyösopimuksen espanjalaisen Seatin kanssa. Myöhemmin se siirtyi kokonaan Volkswagenin emoyhtiön Volkswagen Groupin alaisuuteen.
Ford F-650 Ford F-650/F-750 Super Duty on Ford Motor Companyn vuodesta 2000 valmistama kuorma-automalli. Vuoteen 2014 asti Ford valmisti mallia yhdessä Navistar Internationalin kanssa.
Ford Territory (2018) Ford Territory on Fordin vuodesta 2018 lähtien Kiinan markkinoille valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se ei ole kokonaan Fordin omaa suunnittelua, vaan perustuu sen kiinalaisen yhteistyökumppanin Jiangling Motorsin Yusheng S330 -malliin.
Ford Escort (Pohjois-Amerikka) Ford Escort on Fordin vuosina 1980–2003 Pohjois-Amerikan markkinoille valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi sikäläisillä markkinoilla Ford Pinton. Pohjoisamerikkalainen malli erosi Euroopassa myytävästä Escortista.
Ford Transit Suuresta suosiostaan johtuen Transit on useissa Euroopan maissa vakiintunut lähes synonyymiksi pakettiautolle.
Ford Transit Connect Myös toisen sukupolven Transit Connect voitti Vuoden pakettiauto -palkinnon, vuonna 2014.
Ford Transit (2000) Kesällä 2002 esiteltiin 2,0-litrainen 125 hevosvoimaa tehoa tuottava yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori. Huhtikuussa 2004 2,4-litraisen dieselin teho nousi 135 hevosvoimaan, ja samalla siihen tuli kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Ford Cargo Ford Otosan on Fordin ja Otosanin yhteisyritys. Otosan on turkkilainen Fordin maahantuoja, joka valmistaa kaikki Transit-pakettiautot Euroopan markkinoille sekä Ford Cargoa Euroopan ja Venäjän markkinoille.Ford Cargo 30-sarja on kuorma-autosarja 18-40 tonnin kokonaispainoluokissa, jonka tuotanto alkoi syyskuussa 2003.
Ford Fusion Ford Fusion on Fordin vuosina 2002–2012 valmistama viidennen sukupolven Fiestaan perustuva pieni tila-automalli. Valmistaja markkinoi autoa termillä ”Urban Activity Vehicle” (suom. "urbaani monikäyttöauto"). Fusionin korvasi mallistossa Ford B-Max.
Ford Transit (2013) Seitsemännen sukupolven Ford Transitia on valmistettu vuodesta 2013 lähtien.
Ford Transit (2006) Vuoden 2006 puolivälissä Ford esitteli urheilullisen Transit Sport Van -mallin, jossa oli moottorina 2,2 litran (130 hv, 2007 lähtien 140 hv) diesel. Ulkoasua on piristetty raidoituksella, 18 tuuman kevytmetallivanteilla, korinmuotoilusarjalla ja pakoputkien kaksoisulostulolla. Varusteluun sisältyi matkustajan turvatyyny, tuulilasinpyyhkijöiden sadetunnistin, kuuden levyn CD-vaihtaja, veluuriverhoilu, monitoimiohjauspyörä ja kuormatilan suojasarja.
Ford Corsair (1989) Ford Corsair on Fordin vuosina 1989–1992 Australian markkinoille valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka oli uudelleennimetty Nissan Pintara. Sen oli tarkoitus korvata Mazda 626 -malliin perustuva Ford Telstar, mutta autoja myytiin toistensa rinnalla, Telstaria kuitenkin ainoastaan urheilullisena TX5-mallina.
Ford Fiesta (2002) Viidennen sukupolven Fiestan alustaan ja tekniikkaan perustui myös pieni tila-automalli Ford Fusion. Lisäksi Intiassa vuosina 2010–2015 valmistettu Ford Figo oli kevyesti uudistettu viidennen sukupolven Fiesta.
Ford Transit (2006) Juhlistaakseen Transitin valintaa Vuoden pakettiautoksi 2007, Ford valmisti yhden kappaleen ekstrapitkää Transit XXL:ksi nimettyä mallia, joka rakennettiin yhdistämällä kaksi tavallista Tourneo-pikkubussia. Auto on 7,4 metriä pitkä ja siinä on istumapaikat kahdeksalle hengelle. Moottorina on 2,2-litrainen (130 hv) diesel, ja ylelliseen varusteluun kuuluu nahkaverhoilu, DVD-soitin matkustamon näyttöruuduilla ja 16 tuuman kevytmetallivanteet.
Ford C-Max Ford C-Max on Fordin vuodesta 2003 lähtien valmistama keskikokoinen tila-automalli, joka perustuu tekniikaltaan Ford Focukseen. Vuoteen 2007 asti mallia myytiin Focus C-Max -nimisenä. Nykyisessä mallistossa se sijoittuu pienemmän B-Maxin ja suuremman S-Maxin väliin.
Ford Transit Custom Transit Custom valittiin Vuoden pakettiautoksi 2013. Se oli lisäksi ensimmäinen pakettiauto, joka saavutti täydet viisi tähteä Euro NCAP -kolaritestissä.
Ford Transit Connect Ford oli jo aiemmin valmistanut pieniä Ford Escortiin perustuvia Express-pakettiautoja. Kun Escortin valmistus vuonna 2000 päättyi, ei mallistossa ollut enää tarjolla tämän kokoluokan tavara-autoa sellaista tarvitseville asiakkaille. Ford-kauppiaat toivat asian esille, jonka vuoksi asia otettiin Fordin johdossa todesta, sillä Escort Expresseille oli ollut melko paljon kysyntää.
Ford Transit (1978) Koska ensimmäisen sukupolven Transitia myytiin edelleen yli kymmenen vuoden ikään ehtineenä erinomaiseen tahtiin, Ford päätyi lopputulokseen, että täysin uuden mallin sijaan tässä vaiheessa riittäisi perusteellinen kasvojenkohotus. Uudistunut Transit esiteltiin yleisölle maaliskuussa 1978. Suurimmat ulkonäölliset muutokset kohdistuivat keulaan, joka oli suunniteltu siten, että kaikki moottorit mahtuisivat sen sisään, eikä pidennettyä keulaa enää tarvittaisi osassa malleista. Etupuskuri ja -pelti olivat myös irrotettavissa huoltotöiden helpottamiseksi. Sisällä kojelauta oli aikaisempaa huomattavasti henkilöautomaisempi – siksikin että mittaristo ja muutama muu osa oli lainattu Ford Cortinasta. Perusrakenne pysyi muuttumattomana pyöräntuentoja myöten.
Ford Transit Ford esitteli vuonna 1988 täysin uuden suorasuihkutusdieselin, joka oli 2,5-litrainen. Erityistä huomiota moottorin kehityksessä oli kiinnitetty pakokaasupäästöjen vähentämiseen.
Ford B3 -pohjalevy Ford B3 -pohjalevy (tunnetaan myös nimillä Mazda DY- ja DE-pohjalevy) on Fordin ja Mazdan yhteistyössä kehittämä pohjalevy pienille etuvetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain.Ford global B-car -pohjalevy (tunnetaan myös nimillä global B1 ja B2E) on Fordin kehittämä pienten autojen pohjalevy, jota käytetään maailmanlaajuisesti valmistajan automalleissa.
Ford Transit Nelisylinterisistä V-moottoreista luovuttiin. Tarjolle tuli kannen yläpuolisella nokka-akselilla varustettuja "Pinto"-rivimoottoreita, joita oli kaksi: 1,6-litrainen (65 hv) ja 2,0-litrainen (75 hv). "York"-dieselmoottoreita jatkokehitettiin kylmäkäynnistystä silmällä pitäen, ottamalla käyttöön tehokkaat hehkutulpat.
Ford Transit (1986) Ford esitteli vuonna 1988 täysin uuden suorasuihkutusdieselin, joka oli 2,5-litrainen. Erityistä huomiota moottorin kehityksessä oli kiinnitetty pakokaasupäästöjen vähentämiseen.
Ford Transit (2013) Trendissä on lisäksi pölykapselit, sumuvalot, CD-soitin, Ford SYNC -hätäaputoiminto, manuaali-ilmastointi, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi sekä vakionopeudensäädin.
Dagenham Dagenhamissa eniten tuotettuja suosikkimalleja olivat Ford Cortina, Anglia, Escort ja Capri sekä pakettiauto Ford Transit. Tehtaat tuottivat myös kuorma-autoja (mm. Ford Thames Trader) ja Fordson-traktoreita. Myös ajoneuvojen moottorit tehtiin Dagenhamissa osien valamisesta alkaen.
Ford V4 Köln -moottori Ford V4 Köln moottori on 60 asteen V4 bensiinikäyttöinen moottori jossa on yksi tasapainoakseli, sitä valmisti Saksan Ford Kölnin tehtailla vuosina 1962 - 1981. Aluksi sitä asennettiin Taunukseen ja myöhemmin Saksassa valmistettuihin Consul, Capri ja Transit -autoihin.
Ford Transit Transiteihin oli suunniteltava täysin uudet moottorit, sillä aikaisempia voimanlähteitä ei enää voinut pitää ajantasaisina. Dieselmoottoriksi tuli 2,4 litran Duratorq ja bensiinimoottorina käytettiin 2,3-litraista (145 hv) DOHC-tyypin moottoria. Myöhemmässä vaiheessa esiteltiin myös 2,0-litrainen (125 hv) yhteispaineruiskutusdiesel.
Näennäistiede Käsitteellä näennäistiede on kielteinen merkitys, koska sitä on käytetty osoittamaan, että jotakin on virheellisesti ja harhaanjohtavasti esitelty tieteeksi. Niinpä ne, joiden väitetään harjoittavan tai kannattavan näennäistiedettä, yleensä kiistävät luokittelun. Siitä, missä laajuudessa tiede voidaan erottaa näennäistieteestä luotettavalla ja puolueettomalla tavalla (demarkaatio-ongelma), on erimielisyyttä.
Lastikulttitiede Lastikulttitiede on Richard Feynmanin alun perin kehittämä termi, jolla hän tarkoitti näennäistiedettä, jota harjoittavat toimivat pinnallisesti tieteentekijöiden harjoittamin normein, mutta eivät kykene ymmärtämään tai selittämään tieteellisesti kausaalista suhdetta lähtökohtien ja lopputuloksen väliltä.
Näennäistiede Tämän tieteen määritelmän mukaan näennäistiede olisi tieteen vastakohta:
Näennäistiede Paul Kurtzin mukaan näennäistiedettä luonnehtivat seuraavat piirteet:
Näennäistiede Raimo Tuomela on määritellyt näennäistiedettä seuraavasti:Esimerkiksi selvänäkeminen on tämän näkemyksen mukaan näennäistiedettä, koska se rikkoo tunnettuja fysiikan lakeja. Monesti lisäksi eri selvänäkijät väittävät samasta kohteesta eri asioita. Kreationismia pidetään näennäistieteenä, koska siinä esitetyt ajatukset ovat monesti ristiriidassa yleisesti hyväksyttyjen luonnontieteellisten ajatusten kanssa ja asioita esitetään yksipuolisesti vain kreationistista näkökantaa tukien. Lisäksi kreationismin näkemykset liittyvät tieteen ulkopuoliseen uskontoon, eikä niitä voida kumota edes teoriassa.
Näennäistiede Näennäistiede eroaa tieteen "vääristä teorioista" siinä, että tieteen "väärät teoriat" eivät pyri esiintymään tai niitä ei alan ammattilaisten keskuudessa pidetä laajemmin pätevinä ratkaisuina.
HIV AIDS-denialismilla tarkoitetaan näennäistiedettä, jossa kiistetään HIV-infektion ja AIDSin yhteys. Jotkut denialistit myöntävät HI-viruksen olemassaolon, mutta osa kiistää sen. AIDS-denialismilla on ollut kannattajia etenkin Etelä-Afrikassa, jossa sen on arvioitu aiheuttaneen jopa satojatuhansia kuolemia. Kuuluisia kannattaja ovat muun muassa Peter Duesberg ja Kary Mullis.
Näennäistiede Näennäistiede eli pseudotiede (kreikan "pseudo-", valheellinen, teeskentelevä) on tieteellisenä esiintyvä oppi, joka ei kuitenkaan täytä tieteellisyyden tunnusmerkkejä. Varhaisin tieto sanan "pseudoscience" (pseudotiede) käytöstä englannin kielessä on vuodelta 1843.