mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Martinique Vuonna 1946 Martiniquesta tuli Ranskan merentakainen departementti, ja vuonna 1974 sen hallintoa samankaltaistettiin tavallisten departementtien kanssa. 1970-luvun lopulla alkoi työpaikkojen vähäisyydestä johtunut suurimittainen muutto Ranskan mannermaalle. Vuonna 2007 saarelle osui hurrikaani Dean, joka tuhosi saaren banaanisadon lähes kokonaan. Taloudelliset tappiot olivat noin 240 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, minkä lisäksi kaksi ihmistä kuoli. Martiniquella ja muilla Ranskan Karibian saarilla oli vuonna 2009 suuria työttömyydestä johtuneita mellakoita, joiden takia on sovittu alueelle annettavasta suuremmasta taloudellisesta tuesta.
Martinique Martiniquen talous perustuu muiden Karibianmeren alueiden tavoin muutamalle maataloustuotteelle sekä matkailulle. Saari on myös hyvin riippuvainen Ranskan tuesta. Martiniquen elintaso kuuluu kuitenkin Karibian korkeimpiin. Maatalous tuotti vuoden 1997 arvion mukaan kuusi prosenttia bruttokansantuotteesta; teollisuus tuotti 11 prosenttia ja palvelut 83 prosenttia. Vuoden 2003 arvion mukaan Martiniquen bruttokansantuote oli 6,117 miljardia Yhdysvaltain dollaria, joka teki henkilöä kohden 14 400 dollaria. Paikallisen teollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi kala- ja hedelmäsäilykkeet sekä virvoitusjuomat. Taloudellista tukea on pyritty ohjaamaan myös esimerkiksi jahtien ja urheiluveneiden rakentamiseen. Ennen tärkeän sokeriruo’on tuotanto on vähentynyt, ja sitä käytetään nykyisin pääasiassa rommin tuotantoon. Banaanin tuotanto on sitä vastoin lisääntynyt, ja sitä viedään eniten Ranskan mannermaalle. Suurin osa esimerkiksi lihasta ja vihanneksista joudutaan tuomaan muualta. Matkailu työllistää noin 11 000 henkilöä, ja se on ohittanut tärkeysjärjestyksessä maatalouden. Turisteja tulee etenkin risteilyaluksilla pääasiassa Ranskasta, Kanadasta ja Yhdysvalloista. Martinique on Karibian suosituimpia turistikohteita.
Ranska Siirtomaa-ajan jäljiltä Ranskaan kuuluu myös Euroopan ulkopuolisia alueita, joissa asuu asukasta. Merentakaisista alueista Guadeloupe, Martinique, Ranskan Guayana, Réunion ja Mayotte ovat departementteja, ja ne kuuluvat Euroopan unioniin ja käyttävät valuuttanaan euroa. Ranskan Tyynenmeren territorioiden valuutta on Ranskan Tyynenmeren frangi (CFP).
Ranskan Guayana Ranskan Guayana on yksi Amerikan ranskalaisista departementeista yhdessä Antilleilla sijaitsevien Guadeloupen ja Martiniquen kanssa. Ne ovat myös Ranskan merentakaisia alueita ja kuuluvat kiinteästi Ranskan tasavaltaan ja näin myös Euroopan unioniin sekä euroalueeseen.
Martinique Martiniquen nykyinen prefekti on Lauren Prévost, joka astui virkaansa vuonna 2011. Prefektin nimittää Ranskan presidentti viiden vuoden ajaksi, ja valinnassa neuvoa antaa sisäasiainministeriö. Saaren hallintoelimet ovat yksikamariset yleisneuvosto ja alueneuvosto. Yleisneuvostossa on 45 jäsentä ja alueneuvostossa 41. Molempien jäsenet valitaan yleisillä vaaleilla kuusivuotiskausien ajaksi. Ranskan senaattiin Martiniquelta valitaan kaksi jäsentä ja kansalliskokoukseen neljä. Alueneuvoston johdossa on Serge Letchimy ja yleisneuvostoa johtaa Josette Manin. Hallinnollisesti Martinique muodostuu neljästä arrondissementista, 45 kantonista ja 34 kunnasta. Martiniquella on ollut nationalistista liikehdintää, mutta Ranskan taloudellisen tuen menettämisen pelossa nationalistien kannatus ei ole ollut kovin suurta. Saaren suuremmasta autonomiasta järjestettiin kansanäänestys vuonna 2010, ja siinä 80 prosenttia äänestäneistä vastusti autonomian lisäämistä.
Martinique Toisessa maailmansodassa Martinique asettui Vichyn Ranskan puolelle, mutta Yhdysvaltain laivaston saarto pakotti sen kääntymään Vapaan Ranskan puolelle.
Martinique Martinique on Ranskan merentakainen departementti ja hallintoalue ("département d’outre-mer", DOM) Länsi-Intiassa Karibianmerellä. Se on Pienten Antillien saari, ja sen pinta-ala on noin 1 128 neliökilometriä ja asukasluku 397 728 (vuonna 2011). Rantaviivaa on 350 kilometriä. Pääkaupunki on Fort-de-France. Koska Martinique kuuluu Ranskaan, se on myös osa Euroopan unionia ja euroaluetta.
Ranskan väestö Merentakaisilla alueilla puhutaan lisäksi erilaisia ranskaan pohjautuvia kreolikieliä, kuten Martiniquen, Guadeloupen ja Saint Barthélemyn antillien kreoli, Ranskan Guayanan haiti ja ranskan guayana, saint barthélemyn ranska, réunion sekä Uuden Kaledonian tayo. Kreolikielten lisäksi alueilla tunnetaan muitakin paikallisia kieliä, mm. tahiti, Mayotten maore sekä 30 Uudessa Kaledoniassa tunnettua malaijilais-polynesialaista kanak-kieltä. Merentakaisten alueiden lukuisista kielistä ainoastaan tahitilla ja kanak-kielillä oli alkuperäisalueillaan virallinen asema.
Ranskan kieli Ranskaa sekä ranskaan perustuvia kreolikieliä puhutaan seuraavilla Karibianmeren saarilla: Martinique, Guadeloupe, Saint Martin ja Saint Barthélemy. Ranska toimii virallisena kielenä myös Ranskan Guayanassa (Etelä-Amerikassa) sekä New Foundlandin etelärannikon edustalla sijaitsevassa Saint-Pierre ja Miquelonissa. Nämä alueet ovat Ranskan tasavaltaan kuuluvia hallintoalueita, joten ne ovat myös osa Euroopan unionia.
Martinique Martiniquen väestö on taustaltaan sekalaista, ja eri etniset ryhmät ovat sekoittuneet voimakkaasti. Eurooppalaiset siirtolaiset olivat pääasiassa peräisin Normandiasta, Bretagnesta, Pariisista ja muista Ranskan osista. Ensimmäisten eurooppalaisten siirtolaisten jälkeen tuotiin orjia Afrikasta, ja heidän jälkeensä on tullut pieniä määriä siirtolaisia esimerkiksi Intiasta, Syyriasta ja Libanonista. Nykyisin siirtolaisia tulee muista Karibian osista, esimerkiksi Dominicalta ja Haitilta. Monet heistä ovat saarella laittomasti. CIA:n julkaiseman "The World Factbookin" mukaan väestöstä 90 prosenttia on taustaltaan afrikkalaista alkuperää tai afrikkalaisten, valkoisten ja intialaisten sekoituksia. Valkoisia on väestöstä viisi prosenttia, ja loput koostuvat pääasiassa itäaasialaisista ja kiinalaisista. Varhaisista siirtolaisista polveutuvasta valkoisesta väestöstä käytetään nimitystä "békés". Ranskan mannermaalta hiljattain muuttaneita kutsutaan nimellä "metros". Katolisten osuus Martiniquen väestöstä oli vuoden 1997 arvion mukaan 85 prosenttia. Protestantteja oli 10,5 prosenttia, muslimeja 0,5 prosenttia ja hinduja 0,5 prosenttia. Martiniquen virallinen kieli on ranska, jonka lisäksi saarella puhutaan martiniquen kreolia. Kreoliin on sekoittunut muun muassa ranskaa, englantia ja afrikkalaisia kieliä. Vähemmän puhuttuihin kieliin kuuluvat esimerkiksi vietnam, arabia ja kiina.
Luettelo Martiniquen kunnista Tämä on luettelo Martiniquen merentakaisen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 34 kuntaa.
Eurooppalainen sairaanhoitokortti Kortti otettiin käyttöön 1.6.2004 ja vuoden 2005 kuluessa, minkä jälkeen siitä tuli ainoa tarvittava asiapaperi 1.1.2006. Kortti käy kaikissa Ranskan departementeissa (Martinique, Guadeloupe, Réunion ja Ranskan Guayana), jotka ovat osa ETA-aluetta, mutta se ei kata ETA:an kuulumattomia erityisalueita, kuten Jersey, Man-saari, Aruba tai Ranskan Polynesia. On kuitenkin olemassa sopimuksia, jotka mahdollistavat EHIC-kortin käytön Färsaarilla ja Grönlannissa., vaikka ne eivät ole ETA-alueen jäseniä.
Ranskan siirtomaat Ranskan hallinnassa on edelleen muutamia pienehköjä merentakaisia alueita, etupäässä saaria, mutta niitä ei enää pidetä siirtomaina vaan merentakaisina departementteina (), territorioina () tai paikallishallintoalueina (). Merentakaisia departementteja ovat Ranskan Guayana, Guadeloupe, Martinique, Réunion ja Mayotte, paikallishallintoalueita Saint-Barthélemy, Saint-Martin, Saint-Pierre ja Miquelon, Wallis ja Futuna sekä Ranskan Polynesia. Hallinnollisesti erikois­asemassa on Uusi-Kaledonia. Niiden yhteenlaskettu asukasmäärä on noin 2 650 000.
Türkistanin alue Türkistanin alue (, ) on hallinnollinen alue Kazakstanin eteläosassa. Alue rajoittuu etelässä Uzbekistaniin, jonka pääkaupunki Taškent on lähellä rajaa. Väestöstä huomattava osa onkin uzbekkeja.
Liguria Liguria on hallinnollinen alue Luoteis-Italian rannikolla, Ranskan rajalla. Se on kolmanneksi pienin Italian hallinnollisista alueista. Piemonten hallinnollinen alue sijaitsee siitä pohjoiseen, Emilia-Romagnan ja Toscanan alueet siitä itään. Liguria koostuu neljästä maakuntatason alueesta: kolmesta maakunnasta (Imperia, La Spezia, Savona) ja Genovan metropolikaupungista.
Martinique Martiniquelta on säännölliset meri- ja lentoyhteydet Ranskaan ja Pohjois-Amerikkaan. Pääsatama sijaitsee Fort-de-Francessa. Myös La Trinitessä ja Le Marinissa on satamat. Fort-de-Francesta itään Lamentinissa sijaitsee Martinique Aimé Césairen kansainvälinen lentoasema. Sisäitä liikennettä hoitavat paikalliset bussiyhtiöt ja pienet matkustajalaivat. Tieverkkoa oli vuonna 2000 yhteensä 2 105 kilometriä.
FS D’Estrées (1867) Alus lähti 4. helmikuuta 1868 Cherbourgista Martiniquelle. Aluksen päällikkönä oli Desvarannes, kun se vieraili vuonna 1868 Québecissä ja Montréalissa. Se oli vuoden lopulla Haitin rannikolla valvomassa Ranskan etuja alueella.
Sofian alue Sofian alue () on Bulgarian alue maan länsiosissa. Alue ympäröi maan pääkaupunkia Sofiaa, joka ei kuitenkaan kuulu alueeseen vaikka onkin sen hallinnollinen keskus. Alue on vuoristoista, sillä sekä Rila- että Balkanvuoret hallitsevat ympäristöä. Sofian alue on jaettu 22 kuntaan.
Martinique Ennen eurooppalaisten tuloa Martiniquella asuivat arawakit, jotka saapuivat saarelle noin 400–300 eaa. Myöhemmin saarelle tulivat karibit, jotka kutsuivat saarta nimellä "Madinina". Kristoffer Kolumbus oli ensimmäinen saaren havainnut eurooppalainen. Hän löysi saaren vuonna 1493, mutta rantautui saarelle vasta vuonna 1502. Kolumbus antoi saarelle nimen Martinique, Pyhän Martinuksen mukaan. Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset olivat Pierre Belain d’Esnambucin johtama ranskalaisten ryhmä, joka tuli saarelle vuonna 1635. Siirtolaiset perustivat saaren luoteisosaan pienen linnoituksen ja asutuksen, josta kehittyi sittemmin pääkaupunkina toiminut Saint-Pierre. Seuraavana vuonna Ranskan kuningas Ludvig XIII laillisti orjuuden Ranskan Länsi-Intiassa. Orjatyövoiman avulla ranskalaiset vahvistivat saaresta otettaan, ja vuonna 1649 he perustivat Fort-de-Francen linnoituksen saaren eteläosaan. Siirtolaiset ajautuivat pian yhteenottoihin karibien kanssa, kun metsää hakattiin sokeriruokopeltoja varten, ja syttyneen sodan seurauksena karibeja kuoli ja jäljelle jääneet siirrettiin vuonna 1660 saarelta pois. Martinique herätti kiinnostusta myös brittien parissa, ja he miehittivät saarta Napoleonin sotien aikana vuosina 1794–1815. Miehityksen aikana saaren talous kukoisti, kun sokeria myytiin Ranskan sijasta brittien markkinoille. Miehityksen takia saari säästyi myös Ranskan vallankumouksen aiheuttamalta hävitykseltä. Kun britit palauttivat saaren Ranskalle vuonna 1815, maan olot olivat jo rauhoittuneet.
1800-luvulla sokerin hinta alkoi laskea sen liiallisen tuotannon ja sokerijuurikkaan markkinoille tulon vuoksi, minkä seurauksena saaren poliittista elämää hallinneet suurmaanomistajat menettivät poliittista valtaansa ja orjuutta vastustanut Viktor Schoelcherin johtama liike sai puolestaan lisää valtaa. Paljolti Schoelcherin vaikutuksesta orjuus lopetettiin Ranskan Länsi-Intiassa vuonna 1848, ja häntä pidetäänkin paikallisena kansallissankarina. Vuonna 1902 Martinique koki Karibian historian pahimpiin lukeutuneen luonnonkatastrofin, kun Saint-Pierre kaupunki tuhoutui Mont Peléen purkauksessa. Surmansa sai noin 30 000 henkeä, ja sen jälkeen pääkaupungiksi tuli Fort-de-France.
Lorraine Lorraine (ransk.) tai Lothringen (saks.) on Ranskan hallinnollinen alue maan koillisosassa. Lorrainessa on 2 310 376 asukasta, ja sen pääkaupunki on Metz. Muita suuria kaupunkeja ovat Nancy ja Verdun. Alue on Ranskan raskaan teollisuuden keskus, ja perinteisesti hiili- ja terästeollisuusaluetta. Kuuluisin alueella syntynyt henkilö on Jeanne d’Arc.
Joseph Gallieni Gallieni kävi Saint-Cyrin sotilasakatemian ja osallistui Saksan–Ranskan sotaan 1870–1871. Hänet lähetettiin 1870-luvun puolivälissä Afrikkaan. Vuonna 1878 kapteenina Senegaliin kommennettu Gallieni oli merkittävällä tavalla mukana sotilasretkikunnissa, jotka laajensivat 1880-luvun alussa Ranskan siirtomaavaltaa Nigerjoen yläjuoksulle. Sen jälkeen hän palveli Martiniquella, kunnes sai nimityksen Ranskan Sudanin kuvernööriksi. Hän kukisti sudanilaisten kapinoinnin. Vuosina 1892–1896 Gallieni toimi Ranskan Indokiinassa Kiinan rajalla sijainneen Lang Sonin alueen komentajana, ja rauhoitti alueella esiintyneet levottomuudet. Vuosina 1896–1905 hän oli Ranskan hiljattain valtaaman Madagaskarin kenraalikuvernööri. Siellä hän syrjäytti kuningatar Ranavalona III:n ja kukisti seuranneen monarkistisen kapinan. Gallieni ylennettiin 1900 divisioonankenraaliksi.
Ranskan Intia Ranskan Intia (, virallisesti "Établissements français dans l’Inde") oli erillisistä enklaaveista koostunut Ranskan siirtomaa Etu-Intiassa. Sen hallinnollinen keskus oli Pondichéry. Alueen pinta-ala oli 509 neliökilometriä. Asukkaita oli 362 000 henkeä vuonna 1948. Ranska luovutti alueen Intialle vuonna 1954.
Coutances Coutances on kunta Ranskassa Manchen departementissa Normandian alueella. Se on alueen hallinnollinen keskus.
Martinique Martiniquen pinta-ala on yhteensä 1 128 neliökilometriä. Saari on noin 80 kilometriä pitkä ja noin 35 kilometriä leveä. Se on Ranskan merentakaisista alueista pienimpiä. Pinnanmuodoltaan saari koostuu kolmesta massiivista. Saaren korkein vuori on tulivuori Mont Pelée, joka kohoaa 1 397 metrin korkeuteen. Saaren keskustassa on Carbetvuoristo, jonka korkein kohta on 1 195 metriin kohoava Piton Lacroix. Saaren eteläosassa on lisäksi 504 metrin korkuinen Mont Vauclin. Saaren jokia ovat etelässä Mont Vauclinilta alkunsa saavat Salée ja Pilote, keskiosissa Carbetvuoristosta virtaavat Lorrain, Galion, Capot ja Lézarde. Myös pohjoisosissa on jokia, mutta ne ovat hyvin pieniä. Saaren pohjoinen rannikko on jyrkkää kalliota, joka loivenee etelään mentäessä. Saaren kaksi suurta lahtea ovat Fort-de-France ja Marin. Martiniquen ilmasto vaihtelee kausittain vain vähän. Keskimääräinen lämpötila on 26 °C, ja keskimääräiset alimmat lämpötilat ovat 20–22 °C ja korkeimmat 30–32 °C. Keskimäärin 300 päivänä vuodessa luoteesta puhaltavat pasaatituulet viilentävät ilmastoa jonkin verran. Etelästä tulevat lämpimät ja kosteat tuulet tuovat ajoittain mukanaan hurrikaaneja. Sadetta tulee alueen pinnanmuodoista riippuen vuosittain 1 000–10 000 millimetriä.
Auvergne Auvergne [ovɛʁɲ] oli Ranskan alue Ranskan keskiylängöllä. Sen keskusta on Clermont-Ferrandin kaupunki. Alueella asuu 1,3 miljoonaa ihmistä, joista kolmannes asuu Clermont-Ferrandin suurkaupunkialueella. Vuoden 2016 hallintouudistukseta Auvergnen hallinnollinen alue lakkautettiin ja siitä tuli osa Auvergne-Rhône-Alpesin hallintoaluetta.
Ranskan departementit Muutamat Ranskan siirtomaista – Ranskan Guayana, Guadeloupe, Martinique ja Réunion – muutettiin vuonna 1946 Ranskan merentakaisiksi departementeiksi. Lisäksi Ranskalla oli Algeriassa vielä viisi departementtiä vuoteen 1956 asti ja viisitoista vuoteen 1962 asti.
Jacques François Dugommier Dugommier syntyi Ranskalle kuuluvalla Guadaloupen saarella Karibialla. Hän liittyi Ranskan armeijaan vuonna 1753 ja palveli aluksi rannikkotykistössä La Rochellessa sekä Île de Rén saarella. Seitsenvuotisen sodan aikana hänet lähetettiin vuonna 1758 komppanianpäälliköksi Martiniquelle. Hän osallistui Guadeloupen puolustamiseen briteiltä vuonna 1759 ja Martiniquen vuonna 1762. Yhdysvaltain vapaussodan aikana vuonna 1778 Dugommier osallistui amiraali Charles Henri D’estaingin johtamaan Saint Lucian valtausyritykseen. Hän jätti armeijan vuonna 1780 ja palasi Guadeloupelle.
Frantz Fanon Fanon syntyi Fort-de-Francessa Martiniquen saarella Karibialla. Saari oli tuolloin Ranskan siirtomaa, mutta on nykyisin olennaisesti Ranskan valtioyhteyteen kuuluva departementti. Frantzin isä Félix Casimir Fanon toimi tullivirkailijana joka oli afrikkalaisen orjan ja intialaisen sopimustyöläisen jälkeläinen. Frantzin äiti Eléanore Médélice oli afromartiniquelainen jolla oli valkoista elssasilaista taustaa. Fanonin perheenisä kuului Martiniquen kohtalaisesti toimeentulevaan väestönosaan, mutta kuitenkaan perhe ei ollut taustaltaan perinteisen keskiluokkaista. Perhe saattoi kouluttaa poikansa värilliselle tarkoitetussa Lycée Schoelcherissä.
Mont Peléen tulivuorenpurkaus 1902 Mont Peléen tulivuorenpurkaus tapahtui 8. toukokuuta 1902 Ranskaan kuuluvalla Martiniquella. Purkaus tuhosi alueen pääkaupunkina toimineen Saint-Pierren kaupungin, ja siinä sai surmansa noin 30 000 henkeä, eli suurin osa kaupungin asukkaista. Purkaus oli pahimpia Karibialla koettuja luonnonkatastrofeja.
Pariisin rauha (1763) Sodan tilanne oli muuttunut selvästi, kun viralliset neuvottelut käynnistyivät. Britit olivat vallanneet Espanjalta Havannan. Espanjan Kaarle III ei suostuisi luovuttamaan Kuubaa, mutta britit vaativat, että heidän sotasaavutustensa tulisi jotenkin näkyä sopimuksessa. Choiseul ehdotti Amerikan jakoa Ison-Britannian, Ranskan ja Espanjan kesken. Iso-Britannia saisi sen mukaan Ranskalta koko Uuden-Ranskan Mississippijoesta itään ja Espanjalta Floridan vastineeksi Kuubasta. Espanjalle puolestaan siirtyisivät Ranskan alueet Mississippistä länteen, ja näiden luovutusten ansiosta Ranska saisi pitää Isolle-Britannialle sodassa menettäneensä Karibianmeren saaret. Choiseul halusi pitää sokerintuotannon kannalta tärkeät Martiniquen, Guadeloupen ja Saint Lucian saaret.
Departementti Departementti (, ) on hallinnollinen alue useissa ranskan- ja espanjankielisissä maissa.
Euroalue Maantieteellisen Euroopan ulkopuolella myös Ranskan merentakaiset departementit Guadeloupe, Martinique, Ranskan Guayana ja Réunion käyttävät euroa valuuttanaan ja kuuluvat viralliseen euroalueeseen.
Huurumadonlakki Sientä esiintyy laajalti trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Meksikossa, Belizessä, Costa Ricassa, Guatemalassa, Hondurasissa, Kuubassa, Dominikaanisessa tasavallassa, Ecuadorissa, Guadalupessa, Martiniquessa, Puerto Ricossa, Trinidadissa, Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ranskan Guayanassa, Perussa, Kambodžassa, Intiassa, Malesiassa, Filippiineillä, Thaimaassa, Vietnamissa, Australiassa, Tasmaniassa, Uusi-Seelannissa sekä Yhdysvaltojen eteläisemmissä osissa.
Ranskan Keski-Afrikka Kenraalikuvernöörin johtama Ranskan Keski-Afrikka oli aluksi erillisten siirtomaiden muodostama liittovaltio. Sen hallinnollinen keskus oli Brazzaville. Hallinto yhtenäistettiin vuonna 1934, minkä jälkeen entisiä siirtomaita kutsuttiin alueiksi ("région") ja vuodesta 1937 lähtien territorioiksi ("territoire"). Vuoden 1946 perustuslain mukaan ne saivat Ranskan merentakaisten alueiden statuksen vuonna 1947. Toisen maailmansodan aikana alue oli vuoden 1940 elokuusta lähtien Vapaan Ranskan joukkojen hallinnassa. Ranskan neljännen tasavallan aikana (1946–1958) sillä oli edustajansa Ranskan parlamentissa. Siirtomailla oli myös omat aluekokouksensa, joiden edustajat valittiin vuoteen 1956 saakka erillisistä Ranskan kansalaisten ja afrikkalaisten kiintiöistä.
Rivières du Sud Rivières du Sud () oli Ranskan siirtomaa-aikainen osa-alue osana Ranskan Länsi-Afrikkaa, käsittäen suunnilleen nykyisen Guinean rannikkoalueet. Vaikka tätä nimitystä käytettiinkin 1700-luvulta 1900-luvulle asti, hallinnollinen osa-alue kuitenkin oli olemassa vain vuosina 1882–1891.
Suomen poliisi Hallinnollinen menettely tarkoittaa, että kansalaisen kantelun tuloksena tai laillisuusvalvonnan omasta huomiosta selvitetään, onko tapahtunut virheellinen menettely. Hallinnollinen menettely voi tapahtua poliisin organisaation sisällä tai ylemmän laillisuusvalvojan toimesta riippuen siitä, onko kantelu tehty poliisille vai ylemmälle laillisuusvalvojalle.
Labasa Labasa on Vanua Levun saaren hallinnollinen keskus ja yksi sen tärkeimmistä asutuskeskuksista. Siellä on myös saaren lentoasema. Kaupunkia ympäröivät alueet ovat pääasiassa maanviljelyskäytössä, tärkeimpänä viljelykasvinaan sokeriruoko. Kaupungissa onkin sokeritehdas.
Martiniquen jalkapallomaajoukkue Martiniquen jalkapallomaajoukkue edustaa Martiniqueta miesten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi Martiniquen jalkapalloliitto. Martinique on CONCACAFin jäsen, mutta ei ole FIFA:n jäsen. Maa on voittanut Caribbean Cupin kerran vuonna 1993.Martinique on isännöinyt kertaalleen Caribbean Cupia. Tämä tapahtui vuonna 2010.
Hr. Ms. Van Kinsbergen (1939) "Van Kinsbergen" saapui 3. marraskuuta Kingstoniin Jamaikalla, missä se tankattiin. Alus sai määräyksen etsiä Vichyn Ranskan lipun alla purjehtivaa "SS Charles L.D.":tä (5 267 gt) yhdessä Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijän "HMS Diomeden" kanssa. Alukset partioivat Martiniquen alueella tuloksetta aina 11. marraskuuta saakka.
Steeven Langil Steeven Langil (s. 4. maaliskuuta 1988 Fort-de-France, Martinique, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Ranskan pääsarjassa pelaavaa En Avant de Guingampia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Julien Faubert Julien Alex Thomas Faubert (s. 1. elokuuta 1983 Le Havre, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Interiä. Faubert on pelannut sekä Ranskan että Martiniquen maajoukkueissa.
Cape Finisterren taistelu (1805) Villeneuve odotti Martiniquella amiraali Ganteaumen Brestin laivastoa, joka ei kyennyt murtamaan saartoa. Ranskan armeijan upseerien pyynnöt Brtiannian siirtomaihin hyökkäämisestä kaikuivat kuuroille korville lukuun ottamatta Diamond Rockin linnoituksen takaisin valtausta. Villeneuve lähti 4. kesäkuuta Martiniquelta ja hän sai tiedon Nelsonin saapumisesta Antigualle 7. kesäkuuta. Villeneuve lähti paluumatkalle Eurooppaan 11. kesäkuuta saavuttamatta tavoitteita, jotka Karibian purjehdukselle oli asetettu.
Montélimar Montélimar on kunta Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se on Drômen hallinnollinen keskus ja se sijaitsee Rhônejoen rannalla.
Hurrikaani Maria Hurrikaani Maria oli vuoden 2017 seitsemäs hurrikaani ja 13. nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella. Viisiportaisella Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimmalle tasolle viisi. Hurrikaani aiheutti Karibianmeren saarilla huomattavaa vahinkoa ja noin kolmen tuhannen ihmisen kuoleman. Pahimmat tuhot kärsittiin Puerto Ricossa, mutta hurrikaani aiheutti huomattavaa vahinkoa myös Dominicassa, Ranskan Martiniquen ja Guadeloupen alueilla sekä Yhdysvaltain ja Britannian Neitsytsaarilla.
Ludvig XIV Vuonna 1665 Ludvig XIV perusti Itä-Intian kauppakomppanian, joka sijoitettiin Madagaskarin saarelle. Samana vuonna Colbert osti Guadeloupen Charfles Houel du Petit Préltä, Amerikan saarten kauppakomppanian johtajalta, sekä Martiniquen saaren Jecques Dryel Duparqueltä. Kaikki nämä alueet luovutettiin Intian kauppakomppanian hallintaan, joka koki konkurssin vuonna 1674. Tällöin alueet liitettiin uudelleen kuningaskuntaan. Vuonna 1677 amiraali Jean d'Estrées anasti kuninkaan määräyksestä Ranskan Guayanan hollantilaisilta. Lisäksi vuonna 1682 René La Salle perusti Mississippi-joen suulle ranskalaisen siirtokunnan, joka sai nimekseen Louisiane (Nouvelle-France) Ludvig XIV:n kunniaksi. Vuonna 1697 Ranskalle määrättiin Ryswickin rauhassa läntinen puoli Haitin saaresta, nykyinen Haitin tasavalta.
Ihmisoikeusrikos Amnesty International vaatii, että "ihmisoikeusrikokset tutkitaan puolueettomasti ja tehokkaasti. Epäillyn poliittinen, hallinnollinen tai sotilaallinen tausta ei saa olla esteenä tutkinnalle. Ihmisoikeusrikoksia voidaan tutkia ja viedä oikeuskäsittelyyn sekä omassa maassa että ulkomailla. Kansainvälinen rikosoikeus tarjoaa jo nyt keinot saattaa oikeuden eteen ihmiset, jotka ovat syyllistyneet kansainvälisiin rikoksiin, kuten rikoksiin ihmisyyttä vastaan tai sotarikoksiin. Valtioilla on oikeus ja velvollisuus tutkia näitä rikoksia ja nostaa niistä syytteitä riippumatta siitä, onko rikokset tehty niitä tutkivan valtion alueella tai onko tekijä tämän valtion kansalainen."
Picardie Picardie oli Ranskan hallinnollinen alue Île-de-Francen pohjoispuolella. Vuoden 2016 alusta se on osa Nord-Pas-de-Calais-Picardien hallintoaluetta.
Joséphine de Beauharnais Marie-Josèphe-Rose de Tascher de La Pagerie, tunnetumpi nimellä Joséphine de Beauharnais (23. kesäkuuta 1763 Martinique – 29. toukokuuta 1814 Rueil-Malmaison Ranska) oli Napoléon Bonaparten ensimmäinen vaimo, ja hänet kruunattiin Ranskan keisarinnaksi.
Wallis ja Futuna Wallis ja Futuna eli virallisesti Wallisin ja Futunan yhteisö on Ranskan merentakainen alue eteläisellä Tyynellämerellä. Alue koostuu kolmesta pääsaaresta (Wallis (Uvéa), Futuna ja Alofi) ja noin 20 pienemmästä saaresta ja luodosta. Saarista vain Wallis ja Futuna ovat asuttuja. Wallis ja sen pääkaupunki Mata-Utu on alueen hallinnollinen keskus.
Dzaun piiri Dzaun piiri (, ) on hallinnollinen alue Georgiasta itsenäiseksi julistautuneen Etelä-Ossetian tasavallassa Kaukasiassa. Alue käsittää Etelä-Ossetian pohjoisosan eikä ole ollut Georgian keskushallituksen hallinnassa vuoden 1992 jälkeen. Piiri rajoittuu lännessä Georgian Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin alueeseen kuuluvaan Onin maakuntaan, pohjoisessa Venäjän federaation kuuluvaan Pohjois-Ossetia-Alanian tasavaltaan, idässä Georgian Mtskheta-Mtianetin alueseen kuuluviin Akhalgorin ja Qazbegin maakuntiin, etelässä Tshinvalin ja Znauyrin piireihin.
Martinique Martiniquen epävirallinen lempinimi on "Ile aux Fleurs" eli kukkien saari. Toinen saaresta käytetty nimitys on "Pays des Revenants", jolla viitataan paikkaan, jonne palataan mielellään. Myös puista "gommier"-nimellä tunnettua kalastusvenettä ja "bakoua"-hattua pidetään saaren symboleina. Saaren maskotti on kolibri. Saarella on epävirallinen lippu, joka juontaa juurensa 1700-luvulla ranskalaisten kauppalaivojen käyttämään lippuun. Lipussa kuvattu käärme on keihäskäärmeen sukulainen "Bothrops lanceolatu", paikallisella nimellään "fer-de-lance". Virallisissa yhteyksissä käytetään epävirallisen lipun sijasta Ranskan lippua.
Fort-de-France Fort-de-France on Martiniquen, Ranskan merentakaisen departementin, pääkaupunki Karibianmerellä. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 90 347 asukasta.
Normandia Normandia () on Ranskan hallinnollinen alue () ja historiallinen maakunta, josta muodostettiin herttuakunta 900-luvulla. Sen alueelliset rajat muodostuivat jo 1000-luvulla samoiksi kuin ne pääpiirteittäin ovat vielä tänäänkin. Vuoteen 2015 asti se oli jaettuna kahteen hallinnolliseen alueeseen: Ala-Normandia, johon kuuluivat Manchen, Calvadoksen ja Ornen departementit, ja Ylä-Normandia, joka koostui Euren ja Seine-Maritimen departementeista. Historialliseen maakuntaan kuuluvat myös niin sanotut Kanaalisaaret, jotka ovat Britannian kruunun alaisia. Normandian alue sijaitsee Englannin kanaalin (ransk. "La Manche") rannalla ja on saanut nimensä viikingeistä (normanneista), jotka asettuivat alueelle 900-luvulla.
Latinalaisen Amerikan historia Monet pääasiassa brittiläiseen imperiumiin kuuluneet Karibianmeren pienet saarivaltiot itsenäistyivät vasta 1960- ja 1970-luvuilla, samoin manterellakin Britannialle kuuluneet Guyana ja Belize sekä Alankomaille kuulunut Suriname. Guadeloupe, Martinique ja Ranskan Guayana kuuluvat Ranskalle edelleenkin, mutta niitä ei enää pidetä siirtomaina vaan merentakaisina departementteina.
F’Dérick Ranskan siirtomaakaudella paikkakunnan nimi oli Fort Gouraud Adrarin kapinan kukistaneen kenraali Henri Gouraudin mukaan. Myöhemmin se oli Tiris-Zemmourin alueen hallinnollinen keskus, mutta on sittemmin jäänyt Zouératen kaivoskaupungin varjoon.
Liliane Gaschet Liliane Gaschet (s. 16. maaliskuuta 1962 Fort-de-France, Martinique) on entinen ranskalainen pikajuoksija. Hän edusti Ranskaa kolmissa arvokisoissa vuosina 1982–1984.
Steeven Langil Langil on syntynyt Fort-de-Francessa Martiniquessa, josta hän muutti myöhemmin perheineen Ranskan mantereelle ja Montpellier’n kaupunkiin. Hän aloitti pelaajauransa Nîmesistä, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 2006.
Ibero-Amerikka Läheisesti Ibero-Amerikkaan liittyvä käsite on Latinalainen Amerikka, joka eroaa kuitenkin merkittävästi Ibero-Amerikasta, sillä Latinalaiseen Amerikkaan kuuluu myös useita ranskankielisiä (Haiti, Martinique, Ranskan Guayana, Guadeloupe), hollanninkielisiä (Alankomaiden Antillit, Aruba) ja englanninkielisiä (muun muassa Jamaika ja Belize) alueita. Ibero-Amerikan maat siis kuuluvat osaksi Latinalaiseen Amerikkaan. Joissakin yhteyksissä myös Päiväntasaajan Guinea lasketaan mukaan (se on esimerkiksi Organization of Ibero-American Statesin jäsenmaa), mutta se ei tietenkään kuulu Latinalaiseen Amerikkaan.
Vapaa Ranska Vapaan Ranskan armeijaan (, FFL) liittyi 7 000 sotilasta heinäkuun 1940 loppuun mennessä. Sen laivastolla oli 50 laivaa ja 3 700 sotilasta, jotka toimivat Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston alaisuudessa. Syksyllä Ranskan siirtomaat Kamerun ja Ranskan Päiväntasaajan Afrikkaan kuuluneet Tšad, Keski-Kongo ja Oubangui-Chari liittyivät Vapaaseen Ranskaan. Sen myötä armeijaan tuli suuri määrä afrikkalaisia sotilaita. Uusi-Kaledonia, Ranskan Polynesia, Saint-Pierre ja Miquelon sekä Uudet-Hebridit liittyivät myöhemmin. Ranskan Indokiina jäi Vichyn haltuun, koska Japani oli vallannut sen. Guadeloupe, Martinique ja Ranskan Guayana liittyivät Vapaaseen Ranskaan vuonna 1943.
Operaatio Catapult Ranskan antautuessa lentokoneet oli purettu rannalle, missä puolet koneista oli tuhoutunut varastoinnin heikkouden sekä ryöstelyn vuoksi. Lentotukialus pysyi Martiniquella vuoteen 1944, minkä jälkeen se purjehti Yhdysvaltoihin huoltoon.
Emmanuel Rivière Emmanuel Rivière (s. 3. maaliskuuta 1990 Le Lamentin, Martinique, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2014–2015 Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Zouk Zouk on musiikkityyli, joka on syntynyt 1980-luvun alussa Amerikassa sijaitsevilla Ranskan hallintoalueilla, tarkemmin Guadeloupessa, Guyanassa ja Martiniquella. Euroopassa zoukin ovat tehneet tunnetuksi yhtyeet Kassav (Kassav’) ja Zouk Machine.
Cordilleran hallinnollinen alue Cordilleran hallinnollinen alue on yksi Filippiinien hallinnollisista alueista. Alue sijaitsee Luzonin saaren keskiosissa. Cordillera on Filippiinien ainoa hallinnollinen alue, jolla ei ole rantaviivaa. Se muodostuu Abran, Apayaon, Benguetin, Ifugaon, Kalingan ja Mountain Provincen provinsseista sekä Baguion kaupungista. Cordilleran asukasluku on 1 616 867 ja kokonaispinta-ala 19 294 neliökilometriä.
Nigerin sotilasalue Timbuktun alue ja Gaon piiri liitettiin vuoden 1911 alussa Nigerin sotilasalueesta Ylä-Senegaliin ja Nigeriin. Seuraavan vuoden alussa voimaan tullut asetus erotti sotilasalueen Ylä-Senegalista ja Nigeristä ja asetti sen suoraan Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörin alaisuuteen. Alueen hallinnollinen keskus siirrettiin samalla Zinderiin.
Ternopilin alue Ternopilin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Ternopilin kaupunki.
Rivnen alue Rivnen alue () on hallinnollinen alue Ukrainan luoteisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Rivnen kaupunki.
Žytomyrin alue Žytomyrin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan pohjoisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Žytomyrin kaupunki.
Tšerkasyn alue Tšerkasyn alue () on Ukrainan keskiosassa sijaitseva hallinnollinen alue. Alueen hallinnollinen keskus on Tšerkasy.
Loir-et-Cher Loir-et-Cher on Ranskan departementti, jonka tunnusnumero on 41. Alueen hallinnollinen keskus on Blois. Departementin pinta-ala on 6 343 neliökilometriä ja väkiluku oli vuonna 2006 yhteensä 325 183. Väestötiheys oli 51,3 asukasta neliökilometrillä.
Zaporižžjan alue Zaporižžjan alue () on hallinnollinen alue Ukrainan kaakkoisosassa Dneprin ja Asovanmeren välillä. Alueen hallinnollinen keskus on Zaporižžjan kaupunki.
Hersonin alue Hersonin alue (, ) on hallinnollinen alue Ukrainan eteläosassa, Krimin niemimaan pohjoispuolella. Alueen hallinnollinen keskus on H’ersonin kaupunki.
FS La Gracieuse (P687) Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Ranskan Polynesiaan ja se saapui Papeeteen 13. lokakuuta 1987. Alus siirrettiin 24. heinäkuuta 1996 Ranskan Guyunaan Dégrad des Cannesiin, mistä se siirtyi 1. elokuuta 2005 Brestiin. Alus siirrettiin 23. helmikuuta 2009 Martiniquelle Fort de Franceen, jossa se korvasi 24. maaliskuuta "La Fougueusen".
Frantz Fanon Ranskan antauduttua saksalaisten hallintoon vuonna 1940 jättäytyi osa sen laivastosta Martiniquen saarelle. Saarelle jääneet sotilaat olivat siellä olonsa aikana avoimesti rasisteja. Syntyi useita syytöksiä huonosta seksuaalisesta käytöksestä ja ahdistelusta. Ranskan armeijan sotilaiden käytöksellä martiniqueläisiä kohtaan oli voimakas vaikutus Fanoniin, jopa niin että se sementöi hänen vieraantumisen tunteensa ja ymmärtämyksensä todellisesta rasismista.
Petite Martinique Petite Martinique on Karibianmerellä sijaitsevan Grenadan saarivaltion pohjoinen pikkusaari. Se sijaitsee koilliseen maan toiseksi suurimmasta saaresta Carriacousta ja on sen kanssa maan pohjoisimpia saaria. 2,37 neliökilometrin Petite Martiniquella asuu noin 900 ihmistä.
Sumyn alue Sumyn alue () on hallinnollinen alue Ukrainan koillisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on vajaan 270 000 asukkaan Sumyn kaupunki.
FS La Capricieuse (P684) Palvelukseen otettaessa alus sijoitettiin Martiniquelle Fort de Franceen. Se avusti syyskuussa 1989 hurrikaani Hugon tuhoalueella. Alus siirrettiin 1990 Ranskan Guaynaan Degrad des Cannesin tukikohtaan.
Ranskan talous Tärkeimmät vientituotteet ovat vehnä, maissi, ohra ja sokerijuurikas. Suuret alueet erityisesti Burgundissa ja Champagnessa, Bordeaux'n ja Rhônen laaksossa ovat viininviljelyksessä. Ranska onkin Euroopan ja maailman suurin viinintuottaja.
FS Émile Bertin (1933) Ranskan antauduttua alus jäi Fort-de-Franceen Martiniquelle, jossa se lojui ankkurissa. Aluksen päällikkö sai Vichyn Ranskan hallinnolta 16. toukokuuta 1942 käskyn tehdä aluksesta liikuntakyvytön. Alus liittyi kesäkuussa 1943 liittoutuneisiin ja elokuussa se lähti Philadelphiaan modernisoitavaksi, mistä se palasi 21. joulukuuta Fort-de-Franceen. Alus lähti viikkoa myöhemmin Dakariin.
Dnepropetrovskin alue Dnipropetrovskin alue (, ) (myös venäjänkielestä johdettua muotoa Dnepropetrovskin alue käytetään) on Ukrainan keskiosassa Dneprjoen molemmin puolin sijaitseva hallinnollinen alue. Alueen hallinnollinen keskus on Dnipro.
Kirovohradin alue Kirovohradin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan keskiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Kirovohradin kaupunki. Alueen naapureina ovat idässä Dnipropetrovskin, etelässä Mykolajivin ja Odessan, lännessä Vinnytsjan sekä pohjoisessa Tšerkasyn ja Pultavan alueet.
Martinique Beguine on Martiniquella kehittynyt tanssimusiikki, joka sai alkunsa 1930-luvulla. Sittemmin siitä kehittyi tunnetumpi zouk. Zoukin tekivät tunnetuksi Martiniquen ulkopuolella yhtyeet, kuten Kassav ja Compagnie Créole, ja se on paljolti korvannut käytössä beguinen. "Gwo-ka" on paikallinen omalaatuinen rummutustyyli.
Tarton alue Tarton alue (, ) oli hallinnollinen alue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1952–1953. Alueen hallinnollinen keskus oli Tartto ja sen pinta-ala oli 13 870 neliökilometriä.
Tallinnan alue Tallinnan alue (, ) oli hallinnollinen alue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1952–1953. Alueen hallinnollinen keskus oli Tallinna ja sen pinta-ala oli 15 000 neliökilometriä.
Pärnun alue Pärnun alue (, ) oli hallinnollinen alue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1952–1953. Alueen hallinnollinen keskus oli Pärnu ja sen pinta-ala oli 16 330 neliökilometriä.
Tšernivtsin alue Tšernivtsin alue (, ) on hallinnollinen alue Ukrainan länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus ja ainoa yli 50 000 asukkaan kaupunki (2013) on Tšernivtsi (258 842 as.).
Tšernihivin alue Tšernihivin alue ( tai Чернігівщина, "Tšernihivštšina") on vajaan 1,1 miljoonan asukkaan hallinnollinen alue Ukrainan pohjoisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on 296 000 asukkaan Tšernihiv.
Mykolajivin alue Mykolajivin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan keskiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Mykolajivin kaupunki. Aluetta rajaavat Mustameri etelässä, Odessan alue lännessä, Kirovohradin alue pohjoisessa sekä Dnipropetrovskin ja Hersonin alueet idässä. Etelä-Bug laskee alueen läpi Mustaanmereen.
Znauyrin piiri Znauyryn piiri () on hallinnollinen alue Georgiasta itsenäiseksi julistautuneen Etelä-Ossetian tasavallan lounaisosassa Kaukasiassa. Alue ei ole ollut Georgian hallinnassa vuoden 1992 jälkeen. Piiri rajoittuu lännessä Georgian Imeretin alueeseen kuuluvaan Satškheren maakuntaan, pohjoisessa Dzaun piiriin, idässä Tshinvalin piiriin ja etelässä Georgian Šida Kartlin alueeseen kuuluviin Gorin ja Karelin maakuntiin. Georgian mukaan Znauyryn piiri ei ole oma hallinnollinen alueensa, vaan osa Karelin maakuntaa. Piirin hallinnollinen keskus on Znauyr.
Ranskan Guayana Ranskan Guayanan väestönkasvu oli keskimäärin 2,4 prosenttia vuodessa vuosien 2009–2014 aikana. Vaikka väestönkasvu onkin korkeampaa kuin muissa Ranskan Karibian alueen departementeissa, Ranskan Guayanassakin se on hieman hidastanut. Vielä vuosina 1999–2009 väestönkasvu oli 3,6 prosenttia vuodessa. Väestönkasvu perustuu luonnolliseen kasvuun, sillä vertailuaikana maastamuutto ja maahanmuutto oli lähes tasoissa.
Hmelnytskyin alue Hmelnytskyin alue eli Hmelnitskin alue (, ) on hallinnollinen alue Ukrainan länsiosassa. Alueen pinta-ala on 20 600 km². Vuoden 2012 alussa siellä asui 1,3202 miljoonaa henkeä. Alueen hallinnollinen keskus on H’melnytskyin kaupunki.
FS Dumont D'Urville (L9032) Alus saapui 13. kesäkuuta 1983 Tahitille aloittaen palveluksensa Papeetella Ranskan Polynesiassa. Se siirrettiin 15. elokuuta 2010 Martiniquelle Fort de Franceen, missä se korvasi sisaraluksensa "Francis Garnierin". Alus poistettaneen palveluksesta 2016.
Dominica Dominica on suurin ja pohjoisin Karibian Windwardsaarista. Se on noin 47 kilometriä pitkä, ja sen suurin elveys on 26 kilometriä. Saaren pinta-ala on 751 neliökilometriä. Dominican lähimmät naapurit ovat Ranskalle kuuluvat Guadeloupe 48 kilometriä pohjoiseen ja Martinique 40 kilometriä etelään.
Trenčínin alue Trenčínin alue ("Trenčiansky kraj") on hallinnollinen alue Slovakian länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Trenčín ja toinen tärkeä kaupunki on Prievidza. Alueen pinta-ala on 4 501 km² ja asukasluku oli 594 328 vuonna 2011.
Ylä-Senegal Senegalin kuvernöörin Louis Brière de l’Islen perustama Ylä-Senegal oli Ranskan ensimmäinen hallintoalue nykyisen Malin alueella. Sen päällikkönä toimi Senegalin kuvernöörin alainen ylikomendantti. Ylä-Senegalin ylikomendantteja olivat muun muassa Gustave Borgnis-Desbordes (vuoteen 1883), Joseph Gallieni (1886–1888) ja Louis Archinard (vuodesta 1888). Alueen hallinnollinen keskus siirrettiin Médinestä Kayesiin vuonna 1881.
FS Jeanne d’Arc (1930) Toisessa maailmansodassa alus aloitti Länsi-Atlantin osastossa ja esti muun muassa saksalaisten kauppa-alusten pääsyn puolueettomista satamista. Toukokuussa 1940 alus lähti Brestistä "Émile Bertinin" ja lentotukialus "Béarnin" kanssa Kanadaan kuljettaen Ranskan pankin kultavarantoja. Osasto saapui turvallisesti Halifaxiin. Alus jatkoi sitten matkaansa Karibialle Martiniquelle, missä se viipyi aina heinäkuuhun 1943. Karibialle sijoitettuna alus suojasi saattueita sekä partioi alueellaan. Se lähti 31. heinäkuuta 1943 Port de Francesta Philadelphiaan telakalle, mikä kuitenkin peruutettiin. Alus jatkoi matkaansa Casablancaan, jonne se saapui 9. syyskuuta.
Euzhan Palcy Euzhan Palcy (s. 13. tammikuuta 1958, Martinique, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan etenkin vuoden 1989 elokuvasta "Valkoinen kuiva kausi". Se perustuu André Brinkin samannimiseen romaaniin, ja sen pääosissa näyttelevät Donald Sutherland, Susan Sarandon ja Marlon Brando.
Tshinvalin piiri Tshinvalin piiri (; ) on hallinnollinen alue Georgiasta itsenäiseksi julistautuneen Etelä-Ossetian tasavallan etelä- ja keskiosassa Kaukasiassa. Suurin osa alueesta ei ole ollut Georgian hallinnassa vuoden 1992 jälkeen. Piiri rajoittuu lännessä Znauyrin piiriin, pohjoisessa Dzaun piiriin, idässä Georgian hallinnassa olevaan Akhalgorin piiriin ja etelässä Georgian Šida Kartlin alueeseen kuuluviin Gorin ja Karelin maakuntiin. Georgian mukaan Tshinvalin piiri ei ole oma hallinnollinen alueensa, vaan osa Gorin maakuntaa. Piirin hallinnollinen keskus on Tshinvalin kaupunki.
Raphaël Confiant Julkaistuaan ensimmäiset kreolinkieliset romaaninsa, joiden myynti oli kehno, Confiant otti uudenlaisen asenteen ja julkaisi 1988 ensimmäisen ranskankielisen romaaninsa "Le Nègre et l'Amiral", joka sijoittuu toisen maailmansodan aikaan Martiniquelle. Ranskan kirjallinen väki tervehti sitä uutena äänenä ranskankielisessä kirjallisuudessa. Hän oli vähällä saada Goncourt-palkinnon 1991 toisella ranskankielisellä romaanillaan "Eau de Café" ja on siitä pitäen kirjoittanut ranskaksi ja kääntänyt ranskaksi ensimmäiset kreolinkieliset romaaninsa. Tuoreimmat romaaninsa hän on omistanut Ranskan länsi-Intian merkittävien tapahtumien muistopäiville, kuten 1902 Mount Peléen purkaukselle ("Nuée Ardente", 2002), ja Intiasta 1854 tulleille palvelijoille ("La Panse du Chacal", 2004).
Nord-Pas-de-Calais Nord-Pas de Calais tai Nord-Pas-de-Calais on entinen Ranskan hallintoalue Pohjois-Ranskassa. Moderni hallinnollinen suuralue käsittää entiset Nord-Pas-de-Calais ja Picardien hallintoalueet ja se on nimeltään Hauts-de-France. Alue rajoittui pohjoisessa Belgiaan sekä lännestä ja luoteesta Englannin kanaaliin. Nord-Pas de Calais'n pääkaupunki oli Lille, muita merkittäviä kaupunkeja ovat Valenciennes, Lens, Douai, Béthune, Dunkerque, Maubeuge, Calais, Boulogne-sur-Mer, Arras ja Cambrai. Alue koostui Nordin ja Pas-de-Calais'n departementeista, jotka jakautuvat edelleen 13 arrondissementtiin, 156 kantoniin ja 1546 kuntaan.
Faa’a Faa’a on Ranskan Polynesian tärkein hallinnollinen kunta. Ranskan Polynesian yliopisto on Faa’assa. Pormestari on ollut vuodesta 1983 Oscar Temaru, joka on myös Ranskan Polynesian presidentti.
Operaatio Bagration Operaatio Bagration oli Neuvostoliiton puna-armeijan toisen maailmansodan aikainen massiivinen hyökkäys Saksan keskustan armeijaryhmää vastaan kesällä 1944. Bagration on sotahistorian massiivisin hyökkäysoperaatio – siihen otti osaa yli kaksi miljoonaa sotilasta, 4 000 panssarivaunua ja 24 000 tykkiä. Saksalaiset olivat pahasti alivoimaisia, ja operaatio murskasi keskustan armeijaryhmän täysin. Operaatio Bagrationin aikana akselivallat kärsivät 300 000–400 000 sotilaan tappiot.
Operaatio oli saanut nimensä Napoleonin sotien venäläisestä jalkaväenkenraalista Pjotr Bagrationista.
Pjotr Bagration Sotahistorian massiivisin hyökkäysoperaatio operaatio Bagration nimettiin kenraali Bagrationin mukaan.
Kuurinmaan motti Neuvostoliitto aloitti 22. kesäkuuta 1944 Valko-Venäjän strategisen iskun, jonka peitenimi oli operaatio Bagration. Operaation tavoitteena oli Valko-Venäjän alueen vapauttaminen saksalaismiehityksestä. 29. elokuuta päättynyt operaatio oli menestys tuhoten lähes täysin Saksan keskustan armeijaryhmän. Sen viimeiset vaiheet Kaunaksen ja Siauliain hyökkäykset kohdistuivat Itämeren rannikolle eristäen keskustan ja pohjoisen armeijaryhmät toisistaan.
Georgi Žukov Žukov ja Vasilevski johtivat 1944 hyökkäystä Valko-Venäjällä (operaatio Bagration), joka tuhosi Saksan keskustan armeijaryhmän. 1. ja 2. Valko-Venäjän rintamat etenivät Varsovan eteläpuolelle elokuussa. Marraskuussa Žukov sai komentoonsa 1. Valko-Venäjän rintaman, mutta hänet erotettiin sotateollisuutta ohjaavasta komiteasta. Žukov johti henkilökohtaisesti viimeistä hyökkäystä Saksaan. 14. tammikuuta alkanut hyökkäys saavutti Oder-joen, 57 kilometriä Berliinistä 14 päivässä, mutta pysähtyi Stalinin käskystä.
Pohjoinen armeijaryhmä Vasta puna-armeijan operaatio Bagration karkotti saksalaiset linnoittamaltaan Leningradin ja Moskovan väliseltä valtatieltä lopettaen 872 päivää kestäneen Leningradin piirityksen 27. tammikuuta 1944.
Lionel Kieseritzky Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky (1. joulukuuta 1806 Tartto – 18. toukokuuta 1853 Pariisi) oli 1800-luvun shakin suurmestari. Hän tuli kuuluisaksi pelistään, jonka hävisi Adolf Anderssenille. Kyseinen peli sai sittemmin nimen Kuolematon peli.
Maria Bagrationi Maria Bagrationi (n. 1050 – vuoden 1103 jälkeen) oli Bysantin keisarinna. Hän oli Georgian kuninkaan Bagrat IV:n tytär ja Bysantin keisari Mikael VII:n ja Nikeforos III:n vaimo. Häntä kutsutaan joskus myös nimellä Alanian Maria. Hänen syntymänimensä oli Martha. Maria oli tunnettu kauneudestaan ja siitä, että hän rahoitti monien luostareiden rakentamisen.
Karamehin taistelu Israel päätti vuonna 1968 tuhota Karamehin pikkukaupungissa sijainneen PLO:n päämajan, jossa muun muassa taistelujärjestö al-Fatahin johtaja Jasser Afarat oli. Operaatio sai nimen "operaatio Inferno", ja etelämpään suunnattu samanaikainen hyökkäys Safiin sai nimen "operaatio Asuta". Jordanian silloinen kuningas Hussein oli huonoissa väleissä palestiinalaisten kanssa ja lupasi, ettei hänen armeijansa puutu Israelin toimiin palestiinalaississejä vastaan.
Operaatio Entebbe Operaatio Entebbe on tunnettu myös koodinimellä operaatio Ukonnuoli, jota Israelin puolustusvoimat käytti operaation suunnitteluvaiheessa. Israelissa operaatio sai jälkeenpäin uuden nimen operaatio Joonatan, mikä viittaa everstiluutnantti Jonathan ”Joni” Netanjahuun, joka oli ainoa iskussa kaatunut israelilainen kommando.
Teymuraz Bagration Teymuraz syntyi Pavlovskissa Venäjällä georgialaisen Bagrationi-suvun jäseneksi. Hänen isänsä oli Konstantin Bagration-Muhranski (1889–1915), joka kuului Bagrationi-suvun Mukhrani-haaraan. Konstantin oli Venäjän keisarillisen armeijan upseeri. Hän kuoli ensimmäisessä maailmansodassa. Teymurazin äiti oli Romanov-suvun jäsen Tatjana Konstantinovna (1890–1979).
Jorge de Bagration Prinssi Jorge de Bagration (italiaksi: Jorge de Bagration y de Mukhrani, espanjaksi: Giorgi Bagration-Mukhraneli, georgiaksi: გიორგი (ხორხე) ბაგრატიონ-მუხრანელი) (22. helmikuuta 1944 Rooma, Italia – 16. tammikuuta 2008 Tbilisi, Georgia) oli espanjalainen kilpa-autoilija, jolla oli georgialaiset sukujuuret.
Pjotr Bagration Myöhemmin 7. syyskuuta 1812 Bagration johti Borodinon taistelua Napoleonin sotajoukkoja vastaan ja haavoittui vakavasti. Bagration kuoli 12. syyskuuta 1812.
Jorge de Bagration Jorge de Bagration syntyi Roomassa, Italiassa georgialaisen maanpakolaisprinssin Irakli Bagration-Mukhranin ainoaksi pojaksi. Jorge de Bagrationin äiti oli italialainen kreivitär Maria Antonietta Pasquini, joka kuoli synnytyksen aikana.
Toinen maailmansota 22. kesäkuuta alkoi Neuvostoliiton operaatio Bagration; 2,5 miljoonan sotilaan ja 6 000 panssarivaunun hyökkäys 700 km:n pituisella rintamalinjalla. Saksan 400 000 sotilaan Keskustan armeijaryhmä tuhottiin täysin ja 85 000 sotilasta jäi vangeiksi. Romania antautui elokuussa ja akselivaltoihin kuulunut Bulgaria syyskuussa. Saksalaiset vetäytyivät Balkanilta ja onnistuivat säilyttämään asemansa Unkarissa helmikuuhun 1945 asti.
Guaramidit Guaramidit olivat Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) kuningassuvun Khosroiani-dynastian nuorempi haara. He hallitsivat Iberian ruhtinaina (erismtavari) vuosina 588–627, 684–748 ja 779/780–786. Kolme dynastian ruhtinasta sai Bysantin keisarilliselta hovilta kuropalates-arvonimen. Dynastian perusti Guaram I (hallitsi 588–n. 590), joka oli Khosroiani-kuningas Vakhtang I Gorgasalin ja hänen bysanttilaisen Helene-vaimonsa pojanpoika. Klardžetin ja Džavakhetin ruhtinaskunnat periytyivät sukuhaarassa. Guaramidit olivat avioliiton kautta sukua Georgian muille johtaville ruhtinassuvuille: Khosroiani-, Nersiani- ja Bagrationi-suvuille. Guaram III:n (hallitsi 779/780–786) tyttären avioliitto maanpakoon lähteneen Bagratuni-prinssi Vasakin kanssa loi uuden Bagrationi-dynastian, josta tuli lopulta Georgian viimeinen ja pisimpään vallassa pysynyt hallitsijasuku. Kun guaramidi-suku sammui 700-luvun loppuun mennessä, suvun Bagrationi-serkut pääsivät valtaan noustuaan keräämään perintönsä guaramidien aiemmilta läänityksiltä.
Neuvostoliiton historia Vuoden 1944 alussa Neuvostoliiton joukot saavuttivat jo Puolan rajan ja päättivät Leningradin piirityksen. Kesäkuussa alkoi hyökkäys Karjalankannaksella joka sai lopulta Suomen solmimaan erillisrauhan Neuvostoliiton kanssa syyskuussa. 22. kesäkuuta alkoi Neuvostoliiton operaatio Bagration; 2,5 miljoonan sotilaan ja 6 000 panssarivaunun hyökkäys 1 000 kilometrin pituisella rintamalinjalla. Saksan 500 000 sotilaan Keskustan armeijaryhmä tuhottiin täysin ja 350 000 sotilasta jäi vangeiksi. Romania antautui elokuussa ja akselivaltoihin kuulunut Bulgaria syyskuussa. Saksalaiset vetäytyivät Balkanilta ja onnistuivat säilyttämään asemansa Unkarissa helmikuuhun 1945 asti.
14. huhtikuuta 1945 neuvostojoukot valtasivat Wienin. Lopullinen hyökkäys Berliiniin alkoi 16. huhtikuuta päättyen Berliinin valtaukseen 2. toukokuuta 1945.