mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Star Trek Into Darkness Star Trek Into Darkness on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut J. J. Abramsin ohjaama 3D-elokuva. Se on "Star Trek" -saagan 12. elokuva. Elokuvan englanninkielinen nimi on sanaleikki, sen suora käännös on ”Tähtimatka pimeyteen”.
Armin Shimerman Videopeleissä hän on esittänyt muun muassa Quarkia "Star Trek: Deep Space Nine" -peleissä "Star Trek: Deep Space Nine – Harbinger" (1996) ja "Star Trek Deep Space Nine – The Fallen" (2000) sekä Dr. Nefariousta Ratchet & Clank -pelisarjassa.
Avery Brooks Brooks osallistuu myös usein Star Trek -tapahtumiin ympäri maailmaa.
Star Trek: Deep Space Nine Star Trek: Deep Space Nine (ST: DS9, DS9) on yhdysvaltalainen tieteistelevisiosarja, jota esitettiin kotimaassaan 1992–1999. "Deep Space Nine" on järjestyksessä kolmas "Star Trek" -universumiin sijoittuva televisiosarja, ja sen tapahtumat ajoittuvat vuosien 2369 ja 2375 välille.
Star Trek: Enterprise "Enterprisen" ensiesitys Yhdysvalloissa oli 26. syyskuuta 2001. Pilottijakson "Ensimmäinen tehtävä" () tapahtumat sijoittuvat vuoteen 2151, eli 90 vuotta elokuvan "Star Trek – ensimmäinen yhteys" 2060-luvulle sijoittuvien tapahtumien jälkeen ja noin 90 vuotta ennen alkuperäisen "Star Trek" -televisiosarjan tapahtumia.
Mr. Spock Mr. Spock on pääasiassa Leonard Nimoyn esittämä U.S.S. Enterprisen tiedeupseeri ja yliperämies televisiosarja "Star Trekissä". Hän on toiminut myös Tähtiliiton kadettien kouluttajana. Spockin tunnetuimpia piirteitä lienevät hänen suippokorvansa. Spock luottaa aina ensisijaisesti logiikkaan ja on oppinut hallitsemaan tunteitaan. Tosin joskus (todella harvoin kuitenkin), Spock on käynyt tunteelliseksi, ja osoittanut vihaa ja surua. Näissä tapauksissa on todennäköistä että hänen ihmispuolensa tulee esiin. Vuoden 2009 "Star Trek", vuoden 2013 Star Trek Into Darkness ja vuoden 2016 Star Trek Beyond -elokuvissa nuorta Spockia näytteli Zachary Quinto.
Star Trek: Discovery CBS ilmoitti marraskuussa 2015 aloittavansa uuden Star Trek -sarjan tekemisen. "Discovery" on ensimmäinen Star Trek -sarja vuonna 2005 loppuneen "" jälkeen. Showtime, Netflix ja Amazon Video olivat halukkaita ostamaan sarjan esitysoikeudet CBS:ltä, mutta he pitivät sarjan itsellään ajatellen sen olevan hyvä vetonaula uudelle "All Access" -palvelulle.
Klingonin kieli Vaikka klingonin kieli mainittiinkin alkuperäisessä Star Trek -sarjassa, sitä käytettiin ensimmäisen kerran vasta ensimmäisessä Star Trek -elokuvassa (1979) – kolmatta elokuvaa "Star Trek III: Spockin paluu" (1984) varten Marc Okrand laajensi kieltä ja kehitti sille kieliopin James Doohanin kehittämien äänteiden pohjalta. Kieltä käytettiin myöhemmissäkin elokuvissa sekä televisiosarjoissa.
Star Trek (tekstipeli) Star Trek on Mike Mayfieldin kehittämä tekstipohjainen strategiapeli.
Sara Maria Forsberg Toukokuussa 2014 Forsberg muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli YouTube-pohjaisen mediakanavan sisällön tuottajana ja esiintyjänä. Työsopimus oli kaksivuotinen. Kesällä 2014 Forsberg alkoi juontaa talk show’ta nimeltä "West Toast TV" 
Sara Forsbergillä oli rooli Renny Harlinin ohjaamassa "Skiptrace"-elokuvassa (2016), joka kuvattiin Kiinassa syksyllä 2014.
Vuonna 2015 Forsberg loi Star Wars -avaruusolioille muutaman repliikin kielen "" -elokuvaan. 
Forsberg loi alien-kielen myös vuonna 2016 ensi-iltansa saaneeseen Star Trek Beyond -elokuvaan. Hän myös ääninäyttelee elokuvassa. 
Forsberg on myös lainannut äänensä Maija Mehiläiselle animaatioelokuvaan, jonka ensi-ilta oli Suomessa lokakuussa 2015.
Star Trek: Enterprise Helmikuussa 2001 Paramount palkkasi Herman Zimmermanin ja John Eavesin sarjan tuotannonsuunnittelijoiksi ja kuukautta myöhemmin Michael Okudan, niin ikään pitkäaikainen "Trek"-veteraani. Huhtikuun lopulla ilmoitettiin, että Michael Westmore, "Star Trekin" maskeeraustaiteilija "TNG":stä lähtien työskentelisi myös sarja parissa. Pääkuvaajaksi palasi Marvin V. Rush, joka oli työskennellyt useissa "Star Trek" -sarjoissa "Uuden sukupolven" 3. tuotantokaudesta lähtien. Visuaalisista efekteistä vastaisi Ronald B. Moore, joka oli aiemmin ollut mukana "TNG":ssä ja "Voyagerissa".
James T. Kirk Viimeisessä Shatnerin tähdittämässä "Star Trek" -elokuvassa, "Star Trek – sukupolvet", Kirk kuolee pudottuaan kalliolta taisteltuaan Jean-Luc Picardin kanssa tiedemies Sorania vastaan. Shatner on kuitenkin kirjoittamissaan romaaneissa herättänyt Kirkin henkiin. Kirkin huhuttiin esiintyvän viimeisimmän "Star Trek" -sarjan, "n" jaksoissa, mutta sarja lopetettiin neljännen tuotantokauden jälkeen.
Star Trek (alkuperäinen sarja) Star Trek on Gene Roddenberryn luoma 79-osainen yhdysvaltalainen scifi-televisiosarja, jota tuotettiin vuosina 1966–1969. Liian pienten katsojalukujen vuoksi lopetettu sarja sai myöhemmin kansainvälisen kulttimaineen. Sarjan myöhempien jatkosarjojen myötä sitä on alettu kutsua myös nimellä Star Trek: The Original Series (ST: TOS, TOS, ).
Star Trek Alla on listattu saatavilla olevat "Star Trek" -kausiboksit ja elokuva-DVD:t sekä lyhyesti kommentoitu mm. niiden suomenkielisen tekstityksen tilannetta. Listatut DVD:t eivät kuitenkaan ole ainoita saatavilla olevia, sillä "Star Trekin" jaksoista on myös julkaistu erilaisia teemakokonaisuuksia. Kaikki alkuperäisen sarjan jaksot on myös saatavilla R1-julkaisuina kahden jakson paketeissa, jotka julkaistiin ennen kausibokseja.
Star Trek: Enterprise "Star Trek: Enterprise" oli myös ensimmäinen "Star Trek" -sarja, joka kuvattiin laajakangasformaatissa, kolmannen kauden puolivälistä alkaen se lähetettiin HDTV:nä ja jonka 4. tuotantokausi kuvattiin Digital Video -tekniikalla. Se oli myös kaikkien aikojen ensimmäinen SciFi-tuotanto, joka käytti toiselta planeetalta kuvattua materiaalia (Mars Pathfinderin Sojourner suorittamassa mittauksia Yogi-kivestä alkutekstien aikana).
Gene Roddenberry Roddenberry sai uutta nostetta, kun "Star Trek – uusi sukupolvi" ("Star Trek: The Next Generation", "ST: TNG", "TNG", 1987–94) luotiin 1980-luvulla ja hän sitoutui luomaan sekä tuottamaan sarjaa. Myöhemmin ilman Roddenberryä on tuotettu vielä "Star Trek" -televisiosarjat "" ("ST: DS9", "DS9", 1992–99), "" (1995–2001) ja "Enterprise"/"" (2001-2005).
Data (Star Trek) Datan hahmossa on yhtäläisyyksiä alkuperäisen Star Trek -sarjan vulkanuslaisen Spockin kanssa.
DeForest Kelley Jackson DeForest Kelley (s. 20. tammikuuta 1920 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat – 11. kesäkuuta 1999 Woodland Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan tohtori Leonard ”Bones” McCoyna "Star Trek" -televisiosarjassa. Televisiosarjan lisäksi Kelley näytteli kuudessa Star Trek -elokuvassa sekä cameoroolin "Star Trek – uusi sukupolvi" -sarjan pilottijaksossa.
Star Trek: Voyager Star Trek: Voyager on yhdysvaltalainen tieteistelevisiosarja, jota esitettiin kotimaassaan vuosina 1995–2001.
Star Trek: Enterprise 3. tuotantokaudella sarjan nimeksi tuli "Star Trek: Enterprise" ja tunnussävelmää uudistettiin.
Star Trek "Star Trekin" alkuperäistä, vuosina 1966–1969 valmistettua televisiosarjaa ("Star Trek: The Original Series", "ST: TOS", "TOS") on seurannut tähän mennessä viisi jatkotelevisiosarjaa ja kolmetoista elokuvaa. Alkuperäisen viisivuotiseksi suunnitellun televisiosarjan tuotanto lopetettiin jo kolmen tuotantokauden jälkeen, koska sen katsojalukujen katsottiin olleen riittämättömät. Vasta jälkikäteen huomattiin, että ohjelma keräsi yleisöä juuri siinä ikähaarukassa, jota mainostajat olivat tavoitelleet.
Klingonit Klingonit ovat kuvitteellisia kuvitteelliselta Qo'noS-planeetalta kotoisin olevia humanoideja
"Star Trek" -universumissa. Klingonit olivat romuluslaisten ohella ihmiskunnan ja Yhdistyneiden planeettojen liiton vastustajia ensimmäisessä "Star Trek" -sarjassa. Elokuvan "Star Trek VI – Tuntematon maa" () tapahtumien seurauksena ihmisten ja klingonien suhteet lämpenivät ja lopulta klingonit liittyivät samaan rintamaan ihmisten, romuluslaisten ja monien muiden kanssa Dominionia ja kardassialaisia vastaan.
Q (Star Trek) Q on kaikkivoipainen ja omahyväinen hahmo, joka on vieraileva hahmo "Star Trek" -sarjoissa ja muussa mediassa.
Star Trek (tekstipeli) Peli perustuu "Star Trek" -televisiosarjaan ja siinä ohjataan "Enterprise"-alusta tarkoituksena voittaa Klingonit.
Jeff Bezos "Star Trekistä" pitävä Bezos teki cameoesiintymisen vuoden 2016 elokuvassa "Star Trek Beyond".
Star Trek – uusi sukupolvi "Star Trek – uusi sukupolvi" - televisiosarjan tähdet on nähty lisäksi myös neljässä elokuvassa:
Anton Yelchin Anton Viktorovich Yelchin (, 11. maaliskuuta 1989 Leningrad, Neuvostoliitto – 19. kesäkuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli syntyjään venäjänjuutalainen yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Pedon sydän", "House of D", "Alpha Dog", "Charlie Bartlett", "Terminator – Pelastus", "Star Trek", "Star Trek Into Darkness" ja "Star Trek Beyond" sekä televisiosarjassa "Huff – terapian tarpeessa".
Chris Pine Christopher Whitelaw ”Chris” Pine (s. 26. elokuuta 1980 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt romanttisissa komedioissa, kuten "Prinsessapäiväkirjat 2" (2004) ja "Just My Luck" (2006). Hän on myös esittänyt James T. Kirkiä elokuvissa "Star Trek", "Star Trek Into Darkness" ja "Star Trek Beyond". Vuonna 2014 Pine näytteli Tuhkimon prinssiä Disneyn musikaalielokuvassa "Into the Woods".
Jean-Luc Picard Jean-Luc Picard toimi avaruusalus USS Enterprisen kapteenina sarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi" sekä sen pohjalta tuotetuissa elokuvissa. Picardia näytteli Sir Patrick Stewart. Sarjan ja elokuvien aikana Picard ehti poikkeuksellisesti toimia kahden eri Enterprise-aluksen kapteenina USS-Enterprise-D:n tuhouduttua elokuvassa "Star Trek – sukupolvet". Picardin hahmo esitteli varsin erilaisen kapteenin kuin alkuperäisestä Star Trekistä tuttu James T. Kirk. Kirkin ollessa cowboymainen naistenmies, Picardin persoonaa värittivät tiukka herrasmiesmäisen etiketin ja tinkimättömän etiikan noudattaminen kaikissa tilanteissa. Hänen lempijuomansa on Earl Gray -tee, kuumana. Hillitystä olemuksestaan ja vakavuudestaan huolimatta Picard on säilynyt yhtenä kaikkien aikojen rakastetuimmista "Star Trek" -hahmoista.
Walter Koenig Koenig esitti USS "Enterprisen" (NCC-1701) navigaattoria Pavel Chekovia alkuperäisessä "Star Trek" -televisiosarjassa ja siihen perustuvissa elokuvissa. Hänet valittiin esittämään Chekovia, koska hän muistutti brittiläistä The Monkees -yhtyeen Davy Jonesia ja hänen toivottiin kiinnittävän nuoremman yleisön, varsinkin tyttöjen, huomion. (Studion PR-osaston mukaan Chekovin mukaanottaminen johtui siitä, että "Pravdassa" julkaistu artikkeli valitti venäläisten puuttumista Star Trekistä.) Koenig piti peruukkia esittäessään Chekovia. Gene Roddenberry pyysi häntä liioittelemaan venäläistä korostustaan, jotta sarjaan saataisiin komiikkaa. Koenig kirjoitti myös "Star Trek" -animaatiosarjan jakson ”The Infinite Vulcan” käsikirjoituksen ensimmäisenä alkuperäisen sarjan näyttelijänä, joka oli kirjoittanut Star Trek -tarinan televisiota varten. Koenigin esittämä Chekov ei kuitenkaan koskaan esiintynyt animaatiosarjassa.
Abdullah II Kuningas Abdullah II on tunnettu Star Trek -fani. Hän esiintyi 1995 Star Trek Voyagerin jaksossa 36, "Investigations".
Star Trek: Enterprise Suomessa "Star Trek: Enterprisen" ensiesitys oli MTV3 Scifi -kanavalla 1. huhtikuuta 2009 – 14. elokuuta 2009.
Star Wreck V: Lost Contact Star Wreck V: Lost Contact on viides "Star Wreck" -elokuva. Se on ensimmäinen näytelty "Star Wreck" -elokuva, ja muiden sarjan elokuvien tavoin se on harrastelijavoimin tuotettu "Star Trek" -parodiaelokuva. Elokuvan juoni on parodinen mukaelma elokuvan "Star Trek – ensimmäinen yhteys" juonesta. Elokuvassa kapteeni Pirk matkustaa miehistöineen ajassa taaksepäin pysäyttääkseen ilkeiden korgien aikeet estää ihmiskunnan ensimmäinen kontakti ulkoavaruuden olentojen kanssa.
Star Trek: Discovery Vastaavana tuottajana toimiva Aaron Harberts myönsi sarjan visuaalisten tehosteiden saaneen vaikutteita uusimmista "Star Trek" elokuvista.
USS Enterprise (Star Trek) Näiden lisäksi "Star Trek – sukupolvet" -elokuvassa esiintyy "HMS Enterprize" -niminen purjealus, joka oli tosiasiassa vain tietokoneen luomus holokannella.
Star Trek "Star Trek – uusi sukupolvi" ("Star Trek: The Next Generation", "ST: TNG", "TNG", 1987–1994) sijoittuu noin sadan vuoden päähän alkuperäisen sarjan tapahtumista, ja sen luonne poikkeaa huomattavasti alkuperäisen sarjan yksioikoisesta seikkailemisesta. Sarja kertoo edelleen avaruusalus Enterprisen miehistöstä – alus on jo viides samaa nimeä kantava Liiton tähtilaiva. Tärkeimmät henkilöt sarjassa ovat kapteeni Jean-Luc Picard (Patrick Stewart) sekä tiedeupseeri ja komentajakapteeni, androidi Data (Brent Spiner).
Star Trek (elokuva) Star Trek on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut J. J. Abramsin ohjaama, Roberto Orcin ja Alex Kurtzmanin käsikirjoittama tieteiselokuva. Star Trek -saagan 11. elokuvan ovat tuottaneet J. J. Abrams ja Damon Lindelof. Elokuva kertoo James T. Kirkin (Chris Pine) ja Spockin (Zachary Quinto) taustatarinan ja taistelusta tulevaisuudesta tullutta Nero-nimistä romulaania (Eric Bana) vastaan, joka aikoo tuhota Yhdistyneiden planeettojen liiton.
Kang ja Kodos Heidän kotiplaneettansa Rigel 7 nähdään Star Trekissä Rigel VII -nimellä. Myös Simpsoneissa mainittu Rigel 4 oli Star Trekissä Rigel IV.
Star Trek "Enterprise"-televisosarjaa tehtiin neljä tuotantokautta vuosina 2001–2005. Sarja sijoittuu ajallisesti ennen alkuperäistä 1960-luvun televisiosarjaa ja tapahtuu kymmenen vuotta ennen Yhdistyneiden planeettojen liiton perustamista, ihmiskunnan ottaessa ensiaskeleitaan aurinkokunnan ulkopuolelle (ensimmäinen Enterprise on ihmiskunnan ensimmäinen poimukertoimeen 5 kykenevä alus). Kolmannella esityskaudella sarjan nimi muutettiin "Star Trek: Enterpriseksi", mutta se ei parantanut katsojalukuja, jotka olivat pienemmät kuin millään siihenastisella "Star Trek" -sarjalla. Tämä olikin merkittävin syy sarjan lopettamiseen keväällä 2005.
Star Trek II: Khanin viha "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Khanin vihan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Q (Star Trek) Hahmo esiintyy "Star Trek – uusi sukupolvi", "" ja "" TV-sarjoissa. Hahmoa esittää John de Lancie ja hahmon ensiesiintyminen oli jaksossa "Encounter at Farpoint".
Star Trek Voyager: Elite Force Star Trek Voyager: Elite Force on FPS-peli Raven Softwarelta ja julkaisija Activisionilta, joka julkaistiin 2000. Se käyttää Quake III pelimoottoria.
USS Enterprise (Star Trek) U.S.S. Enterprise on useiden kuvitteellisten avaruusalusten nimi "Star Trek" -televisiosarjoissa ja -elokuvissa, joiden tapahtumat yleensä myös sijoittuvat pääosin jollekin kyseisistä tähtialuksista.
The Orville The Orville -sarjassa on paljon vivahteita Star Trekin maailmasta. Tarina sijoittuu U.S.S. Orville (ECV-197) nimiselle keskikokoiselle tutkimusalukselle 400 vuoden päässä tulevaisuudessa.
Star Trek (tekstipeli) Peli on ohjelmoitu BASIC-kielellä ja sen lähdekoodi on julkaistu johtaen käännöksiin useimmille aikakauden tietokoneille. 
Pelistä on tehty useita muunnoksia joista tunnetuin versio oli nimellä Super Star Trek.
Lore (Star Trek) Lore oli androidi televisiosarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi". Lore on täysin identtinen ulkonäöltään "veljensä" Datan kanssa ja samoin kuin Dataa, myös Lorea esitti näyttelijä Brent Spiner.
Luettelo televisiosarjan Star Trek – uusi sukupolvi jaksoista Tämä on luettelo televisiosarjan Star Trek – uusi sukupolvi jaksoista. Ohjelma alkoi Yhdysvalloissa 28. syyskuuta 1987 ja päättyi 23. toukokuuta 1994.
Nana Visitor Visitorin ääni kuullaan Kira Nerysinä DS9-videopeleissä "Star Trek: Deep Space Nine – Harbinger" (1996) ja "Star Trek: Deep Space Nine – The Fallen" (2000).
Star Trek – uusi sukupolvi Sarjan jaksoissa nähdään muutamia vierailuja alkuperäisen "Star Trek" -televisiosarjan hahmoista. Sarjan pilottijaksossa lääkintäamiraali McCoy on lyhyesti esillä pienessä sivuroolissa. Spock ja hänen isänsä Sarek nähdään viidennellä tuotantokaudella kaksiosaisessa jaksossa. Sarek nähdään lisäksi hänen omassa jaksossaan kolmannella tuotantokaudella. Avaruusalus "USS Jenolenin" siirtimen puskurimuistissa vuosikausia jumissa ollut Scotty tavataan niin ikään kuudennella tuotantokaudella neljännessä jaksossa. Lisäksi elokuvassa "Star Trek – sukupolvet" kapteeni Picard tapaa James T. Kirkin, joka on tempautunut tulevaisuuteen merkillisen ilmiön seurauksena.
Leonard Nimoy Vuonna 1996 Nimoy ja "Star Trek – uusi sukupolvi" ("Star Trek: The Next Generation", "ST: TNG", "TNG", 1987–94) -televisiosarjassa "Q":ta esittänyt John de Lancie perustivat "Alien Voices" -multimediatuotantoyhtiön. Yhtiö on julkaissut kuunnelmasovituksia useista tieteiskirjallisuuden klassikoista, kuten H. G. Wellsin teoksista "Näkymätön mies" ja "Ensimmäiset ihmiset kuussa". Yhtiö on julkaissut myös kaksi "Star Trek" -universumiin sijoittuvaa humoristis-filosofista väittelyä "Spock vs. Q" ja "Spock vs. Q: The Sequel".
Star Trek "Mind Meld" on Leonard Nimoyn kotitalon puutarhassa kuvattu keskustelu, jossa William Shatner ja Nimoy keskustelevat paitsi "Star Trekistä", myös elämänsä hyvistä ja huonoista puolista (avioeroista, päihdeongelmista, jne.)
Kang ja Kodos Kangin ja Kodosin nimet tulevat molemmat "Star Trekistä", klingonikapteeni Kangilta ja ihmisroisto Kodos (The Executioner)ilta. Ensimmäisessä ”Kauhujen talossa” nähty Serak oli myös nimetty "Star Trekin" Sarekin mukaan.
Damon Lindelof Huhtikuussa 2006 Lindelof nimitettiin uuden "Star Trek" -elokuvan päätuottajaksi. Elokuva valmistui vuonna 2009. Lindelof on toiminut käsikirjoittajana myös elokuvissa "Cowboys & Aliens", "Prometheus", "Star Trek Into Darkness" ja "Tomorrowland".
Michael Dorn Michael Dorn (s. 9. joulukuuta 1952 Luling, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan "Star Trek" -universumin upseeri Worfin roolista, jossa hän esiintyi ensimmäisen kerran sarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi".
Star Trek Kaikki "Star Trek" -sarjat ja -elokuvat on julkaistu DVD-levyillä. Lisäksi kaikki elokuvat ja alkuperäinen 1960-luvun televisiosarja on julkaistu blu-ray-versioina. Alkuperäinen televisiosarja julkaistiin myös HD-DVD-formaatissa.
Gene Roddenberry 1970-luvun lopussa Roddenberry luennoi yliopistoissa ympäri maata viihdyttäen kuulijoita "Star Trek" -tarinoilla puhuen tulevaisuudenvisioistaan ja esitti myös "Star Trek Blooper Reel" -kokoelman, jossa oli poistettuja osia alkuperäisestä sarjasta.
Borgit Borgit ovat "Star Trek" -sarjan kuvitteellinen avaruusolentolaji. Ne ovat kyberneettisiä olioita ja alun perin lähtöisin Delta-kvandrantista. Borgit ovat puoliksi humanoideja, puoliksi koneita ja valloittavat maailmoja sulauttamalla ne itseensä. Niiden alukset ovat kuutioiden ja pallojen muotoisia. Ensimmäisen kerran borgit esiintyivät sarjan "Star Trek – uusi sukupolvi" jaksossa "Borgien armoilla" ("Q Who?"), jossa Q-niminen avaruusolento heitti Enterprise-D:n miehistöineen borgien kuution tielle tuhansien valovuosien päähän J-25-tähtijärjestelmään. Seuraavan kerran ne kohdattiin jaksossa "Maailmoista paras" ("The Best of Both Worlds"), jossa kapteeni Jean-Luc Picard siepattiin borgien kuutioon, ja hänestä tuli borgien Locutus. Ne olivat merkittävässä roolissa myös elokuvassa "Star Trek – ensimmäinen yhteys", jossa borgit kuningattarensa johtamina matkustivat ajassa estämään ensimmäisen yhteyden ihmisten ja vulkaanien välillä. Myöhemmin borgeja on nähty muissakin "Star Trek" -sarjoissa. "" niitä nähtiin usein, ja tulipa naispuolisesta borgista Seven of Ninesta jopa Voyagerin miehistön jäsen.
Star Trek: Discovery Star Trek: Discovery on yhdysvaltalainen scifisarja, jonka ovat luoneet Bryan Fuller ja Alex Kurtzman. Sarjan esittäminen alkoi yhdysvalloissa CBS:n omistamassa "All Access" palvelussa 24. syyskuuta 2017. Suomessa sarjaa näytetään Netflixissä.
James T. Kirk Kapteeni Kirk on alkuperäisen "Star Trekin" eli "The Original Seriesin" päähahmo ja tähtilaiva Enterprisen kapteeni. Sarjassa Kirk miehistöineen tutkii avaruutta kohdaten matkoillaan usein yleensä vihamielisiä avaruusolentoja, robotteja ja planeettoja alistavia hirmuhallituksia. Kapteeni Kirk esiintyy myös seitsemässä elokuvassa. 
Ensimmäisessä "Star Trek" -jaksossa (”Where No Man Has Gone Before”) Kirkin toisen nimen alkukirjaimeksi esitetään R, mutta seuraavissa jaksoissa se on muutettu T:ksi. Keskimmäinen nimi paljastui Tiberiukseksi vasta vuonna 1974 animaatiosarjassa ja ”kanonisoitiin” "Star Trek VI: The Undiscovered Country" -elokuvassa vuonna 1991.
Ferengit Ferengit ovat fiktiivinen humanoidirotu "Star Trekissä". Ne nähtiin ensi kertaa "Star Trek – uusi sukupolvi" -sarjan vuonna 1987 esitetyssä jaksossa "The Last Outpost", missä ferengit törmäsivät Federaatioon ensimmäistä kertaa vuonna 2364 Delphi Ardu -planeetalla, joskin rodun nimi oli mainittu jo sarjan pilottijaksossa. Ferengien kulttuuri on voitontavoittelun ja kaupankäynnin läpitunkemaa. He yrittävät jatkuvasti saada voittoa tekemällä omalta kannaltaan edullisia kauppasopimuksia muiden kanssa. Toinen usein esille tuleva kulttuurinen piirre ferengeillä on naisten alistaminen. Star Trek -sarjoista tunnettuja ferengi-hahmoja ovat Quark, Rom, Nog, Ishka, Zek ja Brunt.
Cardassit Cardassit ovat fiktiivinen "Star Trek" -sarjan avaruusolentorotu. Niiden ensiesiintyminen tapahtui televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi ja myöhemmin niillä oli merkittävä osa "ssa". Ne polveutuvat ilmeisen matelijamaisista esi-isistä, ja kävivät sodan bajoraaneja vastaan, ja poistuivat Bajorin planeetalta ja Deep Space Ninelta sarjan alussa. Merkittävimpiä cardasseja sarjassa olivat Deep Space Ninen avaruusaseman vaatekauppias ja vakooja Garak, sekä cardassipäällikkö Gul Dukat, joka oli yksi sarjan pääroistoista. Cardassien kotimaailma, Cardassia Prime sijaitsee "Star Trek" -universumin Alfa-kvandrantissa. Niiden iho on harmaa ja hiukset mustat. Cardassien tiedustelupalvelu Obsidiaanimuodostelma mainitaan usein "Deep Space Ninessa".
Voltaire (muusikko) Star Trek -ihailijana Voltaire vierailee usein science fiction -tapahtumissa kuten I-CON ja Dragon Con, ja hän julkaisi neljän kappaleen ep-levyn nimeltä "Banned on Vulcan". Ep-levy parodisoi Star Trek -sarjan hahmoja.
Star Trek: Discovery Sarjan tapahtumat sijoittuvat noin kymmenen vuotta ennen alkuperäisen "Star Trekin" tapahtumia alkuperäisessä aikajanassa. Klingonien johtaja T'Kuvma yrittää yhdistää kaikki 24 eri perhettä yhteen ja pakottaa sodan Klingonien ja Yhdistyneiden planeettojen liiton välillä.
Chaconpekari Chaconpekari ("Catagonus wagneri") on Etelä-Amerikassa elävä sorkkaeläin. Se on kookkain pekarilaji ja yksi harvoista 1900-luvulla löydetyistä suurista nisäkkäistä. Se on sukunsa ainoa laji eikä sillä ole alalajeja. Chaconpekari on erittäin uhanalainen ja niitä on arvioitu olevan jäljellä vain muutama tuhat yksilöä.
Chaconpekari Chaconpekari on nykyisin uhanalainen laji. Niiden lukumäärä on jatkuvassa laskussa ja ne elävät pirstaloituneilla alueilla. Koko kannan kokoa ei tiedetä, mutta se lienee noin muutama tuhat yksilöä. Suurin uhka on elinalueiden väheneminen. Alueelle on perustettu suuria karjatiloja. Argentiinan Chacossa lajin levinneisyys on supistunut 40 % alkuperäisestä, ja Paraguayn Gran Chacon alueelta raivataan arviolta 1 500 km² metsää vuodessa maanviljelyyn ja karjatalouteen. Levinneisyysalue on kaventunut myös Boliviassa ja Paraguayn Gran Chacon itäosissa.
Chaconpekari Paikalliset metsästävät chaconpekareita lihan ja vuodan takia. Niiden vuodat eivät ole kuitenkaan yhtä arvokkaita kuin kahden muun alueen pekarilajin. Metsästystä tapahtuu jopa kansallispuistoissa ja muilla suojelualueilla, vaikka laji on rauhoitettu Paraguayssa ja Argentiinassa ja sen maastavienti on laitonta. Chaconpekareja kuoli joukoittain tauteihin 1970- ja 1980-luvulla. Kuolemilla saattoi olla yhteyttä paikallisen karjan keskuudessa levinneeseen suu- ja sorkkatautiin ja karjaruttoon, joka oli tuolloin yleinen alueella. 
Chaconpekari sai Paraguayssa suojelua varten toimintasuunnitelman vuonna 1990, ja samantapainen tehtiin Boliviassa ja Argentiinassa seuraavana vuonna. Laji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Paraguayssa sitä tavataan Defensores del Chacon ja Teniente Encison kansallispuistossa, Boliviassa Kaa-lya del Gran Chacon kansallispuistossa ja Argentiinassa Copon kansallispuistossa sekä pienissä provinssien suojelualueilla. Chaconpekarien kasvattaminen vankeudessa on hankalaa, mutta laji on saatu lisääntymään vankeudessa ja tarhattuja chaconpekareita on viety Yhdysvaltoihin saakka.
Chaconpekari Chaconpekari on hyvin sosiaalinen eläin. Se elää kiinteissä 2–10 yksilön ryhmissä. Ryhmään kuuluu sekä uroksia että naaraita iästä riippumatta. Laumalle on vaaratilanteissa tyypillistä pysyä yhtenäisenä ja muodostaa muuri vihollista vastaan. Tärkeimmät niitä saalistavat pedot ovat puuma ja jaguaari. Pelästyessään chaconpekarit nostavat selkäkarvansa pystyyn ja ruiskuttavat selän rauhasesta eritettä, mikä todennäköisesti auttaa pekariryhmää pysymään koossa. Ne kommunikoivat röhkimällä ja kalistelemalla hampaitaan. Chaconpekarit ovat pääasiassa päiväaktiivisia ja liikkuvat erityisesti aamulla. Keskipäivällä ne hakeutuvat puiden ja pensaiden suojaan lepäämään. Chaconpekarit elävät jopa 1 100 hehtaarin laajuisella alueella, mutta puolustavat vain noin 600 hehtaarin ydinaluetta. Ne kiertävät reviirinsä 42 päivän jaksossa näyttääkseen omistusoikeutensa alueeseen. Laji on verraten rauhallinen, ja osoittaa aggressioita, kuten puremista, vain satunnaisesti. Ne erittävät maitomaista ja tuoksuvaa ainetta, joka toimii tunnistusmerkkinä muille yksilöille. Ainetta erittyy selän rauhasista. Chaconpekarit rypevät usein mudassa tai tomussa, ja niillä on tietyt käymälät. Chaconpekarit näkevät pitkälle ja niiden hajuaisti on myös hyvä. Chaconpekarit eivät ole kovinkaan arkoja.
Chaconpekari Chaconpekari elää endeemisenä Gran Chacon alueella Länsi-Paraguayssa, Kaakkois-Boliviassa ja Pohjois-Argentiinassa. Levinneisyysalueen laajuus on arviolta 140 000 km². Laji kuvattiin tieteelle 1930-luvulla subfossiilien perusteella, mutta elävä yksilö tunnistettiin vasta vuonna 1975. Lajin paikallinen guaraninkielinen nimi on "tagua".
Chaconpekari Chaconpekarin ruumiinpituus on noin 95–110 senttiä. Häntä on keskimäärin kuuden sentin pituinen ja eläin painaa 30–40 kiloa. Säkäkorkeus on 52–69 senttiä, ja pää on hyvin suuri. Naaras on hiukan urosta pienempi. Chaconpekarien harjaksikas turkki on väritykseltään ruskehtavanharmaa. Selässä kulkee musta selkäjuova ja kauluksesta hartioille on vaalea kaulus. Harjakset ovat takapuolessa ja niskassa pidempiä kuin muualla ruumiissa. Nuoret yksilöt ovat mustahkoja tai kellertävänruskeita. Chaconpekari on pekareista suurin ja se eroaa sukulaisistaan myös pidemmillä jaloillaan, kuonollaan ja hännällään sekä suun ympärillä olevilla valkoisilla karvoilla. Chaconpekareilla on kolme astumiseen käytettävää takavarvasta, kun muilla pekarilajeilla niitä on kaksi ja kolmas on surkastunut. Chaconpekarin korvat ovat pitkät ja aasimaiset sekä vähäkarvaiset. Sorkat ovat kapeat, mikä helpottaa liikkumista piikikkäässä kasvillisuudessa. Niillä on myös kuivaan ja pölyisään ympäristöön hyvin sopeutunut nenäontelo.
Aaltosargi Lajia esiintyy enimmäkseen Mosambikissa. Aiemmin aaltosargi oli yleisempi myös Etelä-Afrikan KwaZulu-Natalissa, mutta liikakalastuksen johdosta lajin kanta romahti, ja nykyisin niiden pyynti onkin kielletty. Laji on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan äärimmäisen uhanalainen.
Valkogaselli Valkogaselli ("Gazella leptoceros") on gasellien sukuun kuuluva onttosarvinen. Se elää Saharan aavikolla Afrikassa. Valkogaselli oli aikaisemmin Saharan yleisin gasellilaji, mutta metsästyksen takia se on harvinaistunut ja sen levinneisyys on muuttunut hyvin laikuttaiseksi. Laji onkin erittäin uhanalainen.
Äärimmäisen uhanalainen laji Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa ”äärimmäisen uhanalainen” (CR, Critically Endangered) on yksi uhanalaisuuden tasoista. Äärimmäisen uhanalaista hiukan paremmin voi erittäin uhanalainen laji.
Erittäin uhanalainen laji Erittäin uhanalainen laji on eliölaji, jonka vaara kadota luonnosta lähiaikoina on erittäin suuri. Suomessa erittäin uhanalainen laji on muun muassa jokihelmisimpukka. Kaiken kaikkiaan vuoden 2000 uhanalaisarvioinnissa luokiteltiin Suomen eliöistä erittäin uhanalaisiksi viisi nisäkäslajia, kuusi lintua, neljä kalaa, 242 selkärangatonta, 52 putkilokasvia, 37 itiökasvia ja 106 sienilajia eli yhteensä 452 eliölajia.
Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa "erittäin uhanalainen" (EN, Endangered) on yksi uhanalaisuuden tasoista.
Äärimmäisen uhanalainen laji Äärimmäisen uhanalainen laji on eliölaji, jonka kannan on arvioitu vähenevän 80 prosentilla seuraavan kolmen sukupolven tai kymmenen vuoden aikana. Kriteereistä valitaan se, joka on lyhyempi.
Chaconpekari Chaconpekarit täydentävät ravintoaan mineraaleilla, kuten kalsiumilla ja magnesiumilla, joita ne syövät ja nuolevat mineraalipitoisesta maasta ja lehdenleikkaajamuurahaisten pesistä.
Karibianaitomahonki Karibianaitomahonki kasvaa Länsi-Intiassa (Floridan eteläosissa, Kuuban, Jamaikan ja Haitin saarilla) ja Etelä-Amerikassa luontaisena plantaasien ja sademetsien laidoilla, mutta karibianaitomahonkia viljellään puutavaraksi ja koristepuuksi pieniä määriä Kaakkois-Aasiassa ja Intiassa. Karibianaitomahonkia on kaadettu liikaa ja siksi laji onkin erittäin uhanalainen (IUCN). Kaiken Amerikasta, Kaakkois-Aasiasta ja Intiasta tulevan viljellyn karibanaitomahongin kaupallinen käyttö on kielletty CITES-sopimuksella.
Tawitawinhaavakyyhky Tawitawinhaavakyyhky ("Gallicolumba menagei") on äärimmäisen uhanalainen kyyhky. Haava-sana sen nimessä tulee verenpunaisesta läikästä sen muuten valkeassa rinnassa. Tawitawinhaavakyyhky on endeeminen laji Filippiineillä, missä sitä tavataan Sulun saaristossa. Laji on äärimmäisen uhanalainen, eikä sen jäljellä olevan kannan kokoa tiedetä. Tawitawin saaren vähäisiä jäljellä olevia metsiä uhkaa muuttaminen öljypalmuviljelmiksi.
Apolloperhoset Vaikka joukossa on muutama laajaltikin levinnyt laji, useimpien alaheimon lajien levinneisyys rajoittuu huomattavan pienille maantieteellisille alueille. Apolloperhoset ovat tyypillisesti vuoristolajeja, tai niitä tavataan muuten karuissa ja kylmissä ympäristöissä. Äärimmäisenä esimerkkinä himalajanapollo ("Parnassius epaphus"), jonka on todettu elävän Himalajalla jopa 6000 m:n korkeudessa. Koska etenkin vuoristoissa maaston muodot tuottavat esteitä perhosten liikkumiselle, populaatiot eriytyvät nopeasti toisistaan ja alaheimossa yleisenä piirteenä on lajien paikallisten populaatioiden merkittävä ulkonäöllinen vaihtelu. Useat lajit onkin jaettu pieniin maantieteellisesti rajoittuneisiin ja ulkonäöllisesti hieman toisistaan poikkeaviin alalajeihin, joilla on monesti elinalueellaan uhanalainen asema. Osaa lajeista uhkaa jopa häviäminen.
Satiinikääpä Satiinikääpä ("Coltricia cinnamomea") on yleistä kangaskääpää muistuttava kääpälaji. Se kasvaa lehtotyyppisessä maassa jalallisena, toisinaan pähkinäpensaan lahoaineksella tai lehtikuusten seurassa. Se on pyöreähkölakkinen, lakki on silkkimäisen kiiltävä ja enintään 3–5 senttimetrin levyinen. Jalka on ruskea ja samettipintainen. Pillit ovat sokkeloisia ja isohkoja, noin vajaan millimetrin läpimittaisia, eivätkä ulotu jalkaan. Myös pillistö on ruskea. Laji on sirkumpolaarinen, mutta Suomessa harvinainen, uhanalainen (VU). Suomesta onkin vain kahdesta paikasta löytöjä, Eckeröstä ja Lammilta.
Valkoselkätikka Laji on Suomessa uhanalainen ja se on voimakkaasti vähentynyt tehostuneen metsätalouden aikana. Pesintöjä löydetään nykyisin noin 100 vuosittain. Kun vielä 1950-luvulla pareja oli arviolta 500. Suomen kanta keskittyy nykyään voimakkaasti Itä-Suomeen, Etelä-Karjalan ollessa vahvinta aluetta. Maailmanlaajuisesti laji ei ole uhanalainen, sillä sen esiintymisalue ulottuu Norjasta lännessä Japaniin idässä, joskin kauemmas itään mennessä kyseessä on eri alalajit.
Saruskurki Laji on pääasiassa paikkalintu, joskin se voi muuttaa lyhyitä matkoja. Laji on vaarantunut, uhanalainen.
Amsterdamsaarenalbatrossi Laji on uhanalainen ja ilman suojelutoimia se olisi kenties jo kuollut sukupuuttoon. Sen kanta on kuitenkin ollut kasvussa, ja vuonna 2018 Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli sen erittäin uhanalaiseksi. Sen luokituksena oli vuodesta 1994 saakka ollut äärimmäisen uhanalainen.
Sorsanputki Sorsanputki ("Sium latifolium") on Euroopassa ja Siperiassa tavattava myrkyllinen sarjakukkainen kasvi. Suomessa laji on äärimmäisen uhanalainen ja erityisesti suojeltu laji.
Kirjokyyhkyrääkkä Laji esiintyy ainoastaan Madagaskarilla saaren länsi- ja pohjoisosissa viidellä erillisalueella. Laji on uhanalainen. Laji oli kadoksissa yli 50 vuotta, sillä vuoden 1931 jälkeen se havaittiin seuraavan kerran vasta vuonna 1986. Kirjokyyhkyrääkkää ei ole tavattu Suomessa.
Erityisesti suojeltava laji Erityisesti suojeltava laji on uhanalainen laji, joka on luonnonsuojeluasetuksessa säädetty erityisesti suojeltavaksi, koska sen häviämisuhka on ilmeinen. Erityisesti suojeltavan lajin säilymiselle tärkeän esiintymispaikan hävittäminen ja heikentäminen on kielletty, ja lajille voidaan tarvittaessa laatia yksityiskohtainen suojelusuunnitelma.
Lettosara Lettosara ("Carex heleonastes") on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa esiintyvä, sarakasvien heimoon kuuluva suokasvi. Laji on monissa maissa, myös Suomessa, uhanalainen laji.
Litoria spenceri Litoria spenceri on laji lehtisammakoiden heimossa, "Litoria"-suvussa. "Litoria spenceri"n levinneisyysaluetta on aivan Victorian eteläkärki. Laji on äärimmäisen uhanalainen.
Kiinankyhmylisko Kiinankyhmylisko ("Shinisaurus crocodilurus") on osittain vedessä elävä liskolaji, jota tavataan vain Kaakkois-Kiinasta ja Koillis-Vietnamista. Laji on erittäin uhanalainen. Se on sukunsa ja heimonsa ainoa laji.
Kruunuerakkohaukka Laji asuttaa Etelä-Amerikan keskiosia Andien itäpuolella Boliviassa, Brasiliassa, Argentiinassa ja Paraguayssa. Uruguaysta laji on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon. Laji on uhanalainen, vaarantunut. Vähenemisen syistä ei olla täysin selvillä, mutta ainakin paikalliset maanviljelijät ja karjankasvattajat ampuvat niitä. Tappaminen on vähentynyt viime vuosikymmeninä.
Paahdelantiainen Suomessa laji on erittäin uhanalainen.
Kameruninruostegueretsa Kameruninruostegueretsa ("Piliocolobus preussi") on "Piliocolobus"-sukuun kuuluva laji. Sitä tavataan ainakin Kamerunissa ja Nigeriassa. Lajin kanta on
vähentynyt viime aikoina pääasiassa metsästyksen vuoksi. Laji on äärimmäisen uhanalainen.
Niittyhepokatti Isossa Britanniassa laji on uhanalainen ja rauhoitettu.
Kerkkäkynsisammal Kerkkäkynsisammal ("Dicranum flagellare") on sammallaji. Se kuuluu "Dicranaceae" -heimoon ja kynsisammalten sukuun. Kerkkäkynsisammalta esiintyy koko Suomessa Lappia lukuun ottamatta. Koillismaalla laji on uhanalainen. Valtakunnallisessa luokittelussa laji on elinvoimainen.
Davidinhirvi IUCN:n julkaisemaan punaiseen listaan laji listattiin vuonna 1990, jolloin sen katsottiin olevan erittäin uhanalainen laji. Vuonna 1996 sen uhanalaisuusluokitusta nostettiin äärimmäisen uhanalaiseksi ja vuonna 2008 luonnosta hävinneeksi.
Harsokorennot Suomesta on tavattu 16 harsokorentolajia. Vuoden 2010 Suomen kansallisen uhanalaisarvioinnin mukaan yksikään laji ei ole uhanalainen, mutta kaksi lajia on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT) ja yksi laji jätettiin tuoreiden havaintojen puutteessa arvioimatta (NE).
Ahdeyökkönen Suomessa laji on erittäin uhanalainen, Ruotsissa se on silmälläpidettävä.
Chaconpekari Chaconpekarit ovat kaikkiruokaisia, mutta pääravintoa ovat kaktukset, joita niiden elinalueella kasvaa runsaasti. Ne syövät mieluusti myös hedelmiä ja juuria sekä monien hernekasvien, etenkin akasioiden siemeniä, kaktusten pudonneita kukkia ja ruohoja. Kaktuksen piikeistä ne pääsevät eroon kierittämällä kaktusta maassa kuonollaan tai vetämällä piikit hampaillaan ja sylkemällä ne pois. Lajin munuaiset ovat erikoistuneet hajottamaan kaktusten happoja. Myös kaksiosainen mahalaukku on hyvin kehittynyt sulattamaan sitkeää ravintoa. Ravinnoksi kelpaavat myös selkärangattomat, kuten suuret vesikotilot. Pekarit syövät tilaisuuden tullen myös pieniä nisäkkäitä.
Viirusarvikirvari Suomessa laji on luokiteltu hävinneeksi, Ruotsissa se on erittäin uhanalainen.
Loistokaapuyökkönen Suomessa laji on luokiteltu vaarantuneeksi, Ruotsissa se on äärimmäisen uhanalainen.
Rikkinuppiseitikki Kyseessä on vaarantunut, uhanalainen laji, jota ei ole syytä käyttää ruokasienenä.
Nurmikohokkikirva Suomessa laji on vuoden 2010 uhanalaisarvioinnin mukaan äärimmäisen uhanalainen. Sen elinympäristöiksi ilmoitetaan kuivat niityt ja kedot sekä Itämeren niitty- ja luhtarannat. Uhkatekijöitä ovat avoimien alueiden umpeenkasvu sekä rakentamisen vaikutukset. Vuoden 2000 arvioinnissa laji oli vaarantunut.
Balinkottarainen Balinkottarainen eli balinlaulukottarainen ("Leucopsar rothschildi") on äärimmäisen uhanalainen Indonesiassa Balin saarella elävä varpuslintu, joka kuuluu kottaraisten heimoon. Laji on saanut tieteellisen nimensä löytäjänsä Walter Rothschildin mukaan. Se on sukunsa "Leucopsar" ainoa laji.
Lapinleinikki Suomessa lapinleinikkiä kasvaa Järvi-Suomen pohjoisosista ja Pohjois-Karjalasta Lappiin. Lapinleinikin kasvupaikat tunnetaan Suomessa kuitenkin puutteellisesti. Laji on alueellisesti uhanalainen Järvi-Suomessa, Pohjanmaalla ja Pohjois-Karjalassa., mutta Lapissa laji on yleinen
Pohjanhopeatäplä Ruotsissa laji on erittäin uhanalainen ja saattaa olla jo hävinnyt kokonaan.
Telkkämäen perinnetila Telkkämäessä kasvaa myös hirvenkello, joka on valtakunnallisesti uhanalainen laji.
Kiinanalligaattori Kiinanalligaattoria tavataan vain Jangtse-joen alajuoksun laaksoalueella lähellä Shanghaita. Se elää soilla, järvillä ja hitaasti virtaavissa jokialueilla ja pienissä joissa. Alueella on talvella niin kylmää, että laji viettää suuren osan vuodesta talvihorroksessa. Kiinanalligaattoreita on luonnossa enää alle 200 ja laji on äärimmäisen uhanalainen. Useimmat kiinanalligaattorit elävätkin jo vankeudessa. Laji on rauhoitettu.
Ruijankissankäpälä Ruijankissankäpälää tavataan kotoperäisenä vain Suomessa ja Norjassa. Ensimmäiset yksilöt löydettiin Norjasta vasta 1950-luvulla. Suomesta laji löydettiin ensimmäisen kerran 1957 Enontekiön Kovddoskaisilta. Suomessa lajia tavataan nykyisin erittäin harvinaisena Enontekiön suurtuntureilta. Laji on löydetty myös Utsjoelta, mutta esiintymän nykytila on tuntematon. Ruijankissankäpälä on kansainvälisesti uhanalainen laji.
Kielo Suomessa kielo ei ole suojeltu tai uhanalainen laji. Lisäksi muun muassa Iso-Britanniassa ja Sveitsissä laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Tästä huolimatta laji on kokonaan tai osittain rauhoitettu useissa Sveitsin kantoneissa. Myös Puolassa laji on osittain rauhoitettu, eikä lajin luonnonvaraisia yksilöitä saa kerätä ilman lupaa. Kokonaan rauhoitettu kielo on ainakin Bulgariassa, Kreikassa ja Slovakiassa. Sveitsin ohella lajilla on voimassa oleva uhanalaisuusluokitus osissa Espanjaa, missä se on luokiteltu vaarantuneeksi sekä Slovakiassa, jossa laji on silmälläpidettävä.
Naamiokäpinkäinen Laji pesii Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Laji on yleinen eikä se ole uhanalainen. Osa eteläisistä populaatioista muuttaa talveksi Australian pohjoisempiin osiin ja Uuteen-Guineaan. Pesimäajan ulkopuolella naamiokäpinkäiset liikkuvat parvissa, joissa voi olla 100 yksilöä.
Ruhtinatarkirvari Suomessa laji on luokiteltu hävinneeksi, Ruotsin kansallisessa uhanalaisluokituksessa se on erittäin uhanalainen
Kirppusara Kirppusara ("Carex pulicaris") on Euroopassa kasvava sarakasvi. Suomessa laji on uhanalainen.
Floridankalkkarokäärme Floridankalkkarokäärme ("Crotalus adamanteus") on Yhdysvaltain lämpimissä eteläosissa elävä kyykäärme. Sen hoitamaton purema on ihmiselle tappava. Ravintonaan laji käyttää melko pieniä lämminverisiä eläimiä ja on myös hyödyksi hävittämällä ihmisen tuhoeläiminä pitämiä lajeja kuten hiiriä ja rottia. Floridankalkkarokäärme on sukunsa kookkain laji. Laji ei ole vielä uhanalainen, mutta se on taantumassa ja sen arvioidaan harvinaistuvan kaikkialla levinneisyysalueellaan.
Merivehnä Merivehnä eli merihaprajuola ("Elymus farctus" ssp. "boreoatlanticus", syn. "Elytrigia juncea" ssp. "boreoatlantica") on Euroopassa merenrannoilla tavattava heinäkasvi. Laji on tunnusomainen erityisesti Atlantin rannikon hiekka- ja dyynirannoilla. Suomessa merivehnä on äärimmäisen uhanalainen ja rauhoitettu laji.
Rinnehopeatäplä Norjassa laji on luokiteltu vaarantuneeksi (VU), Ruotsissa silmälläpidettäväksi (NT). Suomessa se ei ole uhanalainen.
Genomi Jättiläispandan perimä selvitystyö on meneillään. Se on ensimmäinen uhanalainen laji, jonka perintöainesta on alettu selvittää.
Luettelo Suomessa silmälläpidettävistä putkilokasveista U = laji on edellisessä arvioinnissa vuonna 2000 ollut uhanalainen.
Kongonkäärmehaukka Laji ei ole uhanalainen, mutta sen kanta on pienenemässä. metsänhakkuiden vuoksi. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät.
Idänsampi Idänsampi ("Acipenser dabryanus") on äärimmäisen uhanalainen sampilaji. Se on endeeminen laji Jangtse-joen vesistössä.
Nyylähaarikko Nyylähaarikko ("Sagina nodosa") on kohokkikasveihin kuuluva pienikokoinen valkokukkainen kasvi. Se on alueellisesti uhanalainen laji.
Kevätsara Kevätsara ("Carex caryophyllea") on Euraasiassa tavattava niittyjen sarakasvi. Suomessa laji on harvinaistunut ja uhanalainen.
Gangesinhai Gangesinhai ("Glyphis gangeticus") on "Glyphis"-sukuun kuuluva harvinainen jokihailaji, joka tunnetaan vain Ganges-joen alajuoksulta. Se on äärimmäisen uhanalainen laji. Samassa joessa esiintyy myös härkähai, johon laji toisinaan sekoitetaan. Haista ei tiedetä paljoakaan, mutta todennäköisesti se voi kasvaa kaksimetriseksi.
Tundrasinisiipi Tundrasinisiipi ("Plebeius glandon") on sinisiipien heimoon kuuluva pienikokoinen päiväperhonen. Laji esiintyy holarktisella alueella ja siitä on kuvattu useita alalajeja. Laji kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteessä II mainittuihin lajeihin. Suomessa se on rauhoitettu ja vuoden 2010 uhanalaisluokituksen mukaan erittäin uhanalainen (EN).
Palosirkka Palosirkka on paahdeympäristöjen asukki. Laji viihtyy kuivissa kanervikoissa, kedoilla ja hiekkarinteillä loppukesällä. Lajin vaatimat elinympäristöt ovat nykyisin harvinaisia ja sirkka onkin Euroopassa laajalti uhanalainen tai kokonaan hävinnyt. Elinpaikkavaatimusten lisäksi palosirkka ei yleensä ole yksittäisillä esiintymispaikoilla kovin runsaslukuinen. Sirkat ovat herkkiä kylmälle säälle ja huonoina vuosina niiden kehitys voi jäädä kesken, jolloin lisääntyminenkään ei onnistu.
Palosirkan kehitys on kaksivuotinen munan talvehtiessa kaksi kertaa. Toisin kuin herkästi lentoon lähtevät koiraat, naaraat eivät erityisemmin liiku ja niiden löytäminen maastosta on hankalaa. Sirkat eivät varsinaisesti siritä, mutta koiras tuottaa lentäessään rätisevää ääntä, jonka merkitystä ei tunneta. Saattaa olla että se saa naaraat tuottamaan feromonia, jonka perusteella koiraat löytävät naaraiden luokse.
Vuorikauris Laji on ollut vähällä kuolla sukupuuttoon, mutta kanta elpyi suojelutoimien ansiosta. Vuorikauriita metsästettiin liikaa, ja noin 170 vuotta sitten oli jäljellä enää 60 yksilöä, jotka kaikki elivät Pohjois-Italiassa. Metsästyksen kieltämisen ja eläintarhoissa kasvatettujen yksilöiden palautusistutusten seurauksena laji ei ole enää uhanalainen.
Isoveltto Isoveltto ("Totoaba macdonaldi") on rummuttajien heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Se on sukunsa ainoa laji.
Metsäomenapuu Metsäomenapuu ("Malus sylvestris") on Euroopassa laajalle levinnyt villi omenapuulaji. Laji on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu.
Karvamansikka Karvamansikka ("Fragaria viridis") on pienimarjainen mansikkalaji, jota tavataan Euroopassa ja Keski-Aasiassa. Suomessa laji on uhanalainen.
Tummahorsma Tummahorsma ("Epilobium obscurum") on suuressa osassa Eurooppaa kasvava horsmakasvi. Suomessa se on uhanalainen ja rauhoitettu laji.
Rantaorvokki Rantaorvokki ("Viola persicifolia", myös "V. stagnina") on vaaleakukkainen orvokki. Se on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu laji.
Vahakorennot Suomesta on toistaiseksi tavattu kahdeksan vahakorentolajia. Suomen kansallisen uhanalaisarvioinnin 2010 mukaan mikään laji ei ole uhanalainen
Rupimanteri Rupimanteri, aiemmin rupilisko, ("Triturus cristatus") kuuluu pyrstösammakoiden lahkoon ja salamanterien heimoon. Rupimanteri on rauhoitettu ja suojeltava laji koko Suomessa, uhanalaisluokituksessa se on "erittäin uhanalainen". Maailmanlaajuisessa luokituksessa laji on elinvoimainen. Maankäyttöön liittyvät muutokset rupimanterien elinseudulla muodostavat suurimman uhkan lajille Suomessa. .
Saagokruunukävykki Saagokruunukävykki eli saagokäpypalmu ("Cycas circinalis") on käpypalmuihin kuuluva laji, jota esiintyy endeemisenä Intiassa Karnatakan, Keralan ja Tamil Nadun alueella. Se kasvaa tyypillisesti melko tiheissä kausikuivissa pensaikkometsissä. Saagokruunukävykki voi pudottaa lehtensä erityisen kuivina kausina. Laji on uhanalaisuusluokituksessa erittäin uhanalainen (EN).
Simieninsakaali Simieninsakaali ("Canis simensis") on punaturkkinen koiraeläin, joka elää Etiopian ylängöllä. Laji tunnetaan myös nimillä etiopiankettu, simeninsakaali, simiensakaali ja etiopiansusi. Nisäkäsnimistötoimikunta ehdottanut lajille uutta nimeä "etiopiansakaali". Laji on nykyisin erittäin uhanalainen, koska sitä uhkaavat metsästys, elinalueiden supistuminen ja koirien levittämä raivotauti.
Kastanjasirkku Pesimäalue on Itä-Siperiassa. Muuttolintu, joka talvehtii Intiassa, Kaakkois-Aasiassa ja Etelä-Kiinassa. Tavattu harvoin Euroopassa. Suomessa laji on tavattu vain kaksi kertaa, 30.9.-1.10.2002 Uudessakaupungissa ja 24.10.2018 Luvian Säpissä. Lajia on myös tavattu toisinaan tarhakarkulaisina. Laji ei ole maailmalaajuisesti uhanalainen.
Pohjanpahkurasammal Maailmanlaajuisesti pohjanpahkurasammal on arvioitu elinvoimaiseksi (LC). Suomessa laji on äärimmäisen uhanalainen (CR). Sitä uhkaavat satunnaistekijät ja ilmastonmuutos.
Celebesinsininärhi Populaation kokoa ei ole laskettu, mutta mikään ei viittaa siihen, että laji olisi uhanalainen. Tämän takia celebesinsininärhi on määritelty IUCN uhanalaisuusluokituksessa "elinvoimaiseksi".
Burmantähtikilpikonna Burmantähtikilpikonna ("Geochelone platynota") on jättiläiskilpikonnien sukuun kuuluva laji. Se on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton punaisen listan mukaan äärimmäisen uhanalainen.
Hoikkarölli Hoikkarölli ("Agrostis clavata") pääasiassa taigametsissä kasvava röllien sukuun kuuluva heinäkasvi. Suomessa laji on uhanalainen.
Orinoconkrokotiili Orinoconkrokotiili ("Crocodylus intermedius") on Etelä-Amerikassa elävä hyvin suurikokoinen krokotiililaji. Laji on nykyään hyvin uhanalainen.
Nokkamedaka Nokkamedaka ("Adrianichthys kruyti") on äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti sukupuuttoon kuollut nokkakalalaji. Se on endeeminen laji Indonesian Posojärvessä.
Isosukastapakulo Isosukastapakulo ("Merulaxis stresemanni") on äärimmäisen uhanalainen Brasiliassa elävä varpuslintu. Laji on nimetty Erwin Stresemannin kunniaksi.
Supikoira Laajan levinneisyytensä ansiosta laji ei ole uhanalainen, vaan se luokitellaan elinvoimaiseksi. Se ei myöskään kuulu CITES-sopimuksella suojattaviin lajeihin.
Viirusilmävaskinen Suomesta laji on hävinnyt, Ruotsissa ja Tanskassa se on erittäin uhanalainen ja sopivien kosteikkojen häviäminen voi vaarantaa lajin säilymisen.
Namibiantoko Birdlife International -sivuston mukaan laji on äärimmäisen uhanalainen, vaikkakin IUCN:n punaisella listalla se on merkitty elinvoimaiseksi. Kanta on pienenemässä.
Sansibaringueretsa Sansibaringueretsa on uhanalainen laji mutta välttynee sukupuutolta, sillä sen tärkein elinalue Jozanin metsä on suojeltu. Kanta on nykyään noin 1500 yksilöä.
Barasinga Barasinga ("Rucervus duvaucelii", aiemmin "Cervus duvaucelii") on aasialainen hirvieläin. Laji on uhanalainen ja se on harvinaistunut viime vuosikymmeninä melkoisesti.
Tabascokilpikonna Tabascokilpikonna ("Dermatemys mawii") on "Dermatemydidae"-heimon ainoa jäljellä oleva laji, ja äärimmäisen uhanalainen. Niitä on ollut maailmassa eoseenikaudelta asti.
Grenadanjuoksukyyhky Grenadanjuoksukyyhky ("Leptotila wellsi") on äärimmäisen uhanalainen kyyhky. Se on endeeminen laji Grenadan saarella Vähä-Antilleilla. Se on Grenadan kansallislintu.
Lehtolitukka Lehtolitukka ("Cardamine impatiens") on Euroopassa ja Aasiassa laajalle levinnyt valkokukkainen ristikukkaiskasvi. Lehtolitukka on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu laji.
Fidžinviistäjä Fidžinviistäjä ("Pseudobulweria macgillivrayi") on äärimmäisen uhanalainen Fidžillä elävä ulappalintu . Laji nimettiin skotlantilaisen ornitologi William MacGillivrayn mukaan.
Hukkariisi Hukkariisi ("Leersia oryzoides") on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava merenrantojen heinäkasvi. Suomessa laji on uhanalainen ja se on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.