mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Chongqingin pommitukset Chongqing toimi Kiinan tasavallan väliaikaisena pääkaupunkina Kiinan ja Japanin välisen sodan aikana. Japani aloitti kaupungin pommittamisen helmikuussa 1938. Vaikka Chongqingia pommitettiin, kaupunkiin muutti sodan aikana jatkuvasti uusia asukkaita, kuten esimerkiksi Japanin valtaamilta alueilta paenneita. Vaikka kaupunkiin rakennettiin jatkuvasti uusia pommisuojia, niistä ei ollut turvaamaan kaikkia asukkaita. Lisäksi joistakin julkisista suojista muodostui kuolemanloukkuja pommitusten aikana, sillä ne olivat riittämättömästi varusteltuja niihin ahtautuneita suuria ihmisjoukkoja ja pitkiä pommituksia silmällä pitäen. Pommituksissa kuoli tai vammautui arvioista riippuen noin 30 000–60 000 ihmistä. Pommituksen vaikutusta kaupungin eri sosiaalisiin ryhmiin ja väestönosiin on tutkittu sodan jälkeen.
Chongqingin pommitukset Chongqing oli kehittyvä kaupunki, mutta se ei ollut valmistautunut uuteen rooliinsa pääkaupunkina. Pommituksen alkamisen aikaan Chongqingin ydinkeskusta oli ajankohtaan nähden nykyaikainen, mutta suurin osa väestöstä asui keskustan lähialueilla ahtautuneina vierekkäin rakennettuihin bambu- ja puutaloihin ja majoihin. Monet ottivat asuntoihinsa pakolaisia alivuokralaisiksi, mutta suuren muuttoliikkeen vuoksi kaupungin alueelle nousi lisäksi nopeasti rakennettuja taloja ja majoja. Suurten asutuskeskusten puiset asumukset olivat otollinen kohde erityisesti palopommeille. Pakolaisten ohella kaupunkiin siirtyi lukuisia tehtaita, kouluja, yliopistoja ja virastoja japanilaisten valtaamilta alueilta.
Chongqingin pommitukset Pommitukset vaaransivat myös tiettyihin ammattiryhmiin kuuluvia. Kaupungissa esiintyi jonkin verran varkautta ja murtovarkauksia pommitusten aikana. Tämän vuoksi esimerkiksi keskustan alueella työskennelleet poliisit ja sotilaspoliisit eivät saaneet mennä suojiin, vaan määräysten mukaan heidän tuli valvoa ja ohjata kaupunkilaisia myös niiden aikana. Toinen ryhmä oli riksakuskit, jotka eivät uskaltaneet jättää riksaansa vartioimatta edes pommitusten ajaksi. Chongqingin riksatyöläisten liitto teki syyskuussa 1939 jäsenkunnastaan tutkimuksen, joka paljasti, että 6000 jäsenestä pommituksissa oli kuollut 300 ja haavoittunut jopa 800.
Chongqingin pommitukset Chongqingin pommituksen vaikutusta kaupungin eri sosiaalisiin ryhmiin ja väestönosiin on tutkittu sodan jälkeen. Pommituksista kärsivät eniten kaupungin vähävarainen työläisväestö ja erityisesti siihen kuuluvat naiset. Jotkin teollisuusyritykset varasivat työntekijöilleen omat suhteellisen laadukkaat pommisuojansa, mutta yleensä työväestö ja etenkin köyhälistö joutuivat turvaamaan suuriin ja heikosti varusteltuihin julkisiin pommisuojiin. Tunteja kestävien pommitusten aikana näissä saattoi olla hyvin kuuma ja huono ilmanvaihto, joka muodosti oman riskinsä esimerkiksi vanhuksille ja raskaana oleville naisille. Yleensä lapsistaan huolehtivat perheenäidit ja raskaana olevat naiset ehtivät suojiin viimeisinä.
Chongqingin pommitukset Japanilaiset koneet tekivät 268 ilmaiskun aikana noin 9 000 pommituslentoa Chongqingiin. Kaupunkiin pudotettiin 20 000 pommia, yhteensä yli 3 000 tonnia räjähteitä, joista suurin osa oli palopommeja.
Chongqingin pommitukset Yksi pommituksesta kirjoitetuista raporteista kuvasi iskua seuraavasti: ”28. kesäkuuta iltapäivällä yhteensä 120 japanilaista pommikonetta hyökkäsi Chongqingiin ja pudotti 1 000 palopommia. Kuivan sään ja korkean lämpötilan vuoksi pommien aikaansaamat tulipalot levisivät nopeasti yli kaupungin. Yritykset taistella tulta vastaan olivat turhia, sillä valtoimenaan raivoava tuli valtasi keskustan nielaisten sen kokonaan haltuunsa. Monet Jangtsen ja Jialingin džonkeista paloivat ja upposivat, ja lukemattomien ruumiiden nähtiin valuvan alavirtaan.”
Terroripommitus Toisen Kiinan–Japanin sodan aikana Japani pommitti Kiinan väliaikaista pääkaupunkia Chongqingia yli viiden vuoden ajan. Chongqingin pommituksissa kuoli kymmeniä tuhansia ja koska Japani käytti runsaasti palopommeja kaupunki kärsi valtavia tuhoja.
Chongqingin pommitukset Chongqingia pommitettiin Kiinan kaupungeista selvästi eniten, mutta japanilaiset pommittivat lähes jokaista kaupunkia jossain vaiheessa sodan aikana. Yleensä näiden pommitusten joko pääasiallisena tai osittaisena tavoitteena oli levittää kauhua siviiliväestön keskuuteen kiinalaisten taistelutahdon murtamiseksi. Tässä tavoitteessa niiden onnistuminen oli kyseenalainen. Chongqingissa ensimmäiset pommitukset aiheuttivat kyllä kauhua kaupungin asukkaissa. Hälytysten soidessa ihmiset ryntäsivät pommisuojiin ja muodostivat mennessään ruuhkia, joissa hitaimmat saattoivat talloutua jalkoihin. Pommisuojissa räjähdykset saattoivat alkuun aiheuttaa paniikkia ja joukkoliikehdintää, joka oli erityisen vaarallinen pienille lapsille. Pommitusten jatkuessa chongqingilaiset kuitenkin tottuivat niihin ja järjestäytyivät. Suojiin ruvettiin menemään suhteellisen hyvässä järjestyksessä ja myös hitaampia autettiin. Selviytyminen pommitusten koettelemassa kaupungissa näytti vain vahvistaneen sen asukkaiden taistelutahtoa.
Chongqingin pommitukset Pommitukset surmasivat ja vammauttivat lähes 30 000 ihmistä. Niissä tuhoutui yli 20 000 rakennusta ja mittaamaton määrä muuta omaisuutta. Joidenkin kiinalaisten tutkimusten mukaan kuolonuhreja oli 23 600 ja vammautuneita 37 700.
Chongqingin pommitukset Japanin armeijan eteneminen Hubein maakunnassa pysähtyi Wuhanin taistelun jälkeen. Japanilaiset saivat vallattua Wuhanin lokakuussa 1937, mutta vuoristoinen ja vaikeakulkuinen alue teki etenemisen syvemmälle Kiinaan vaikeaksi. Wuhanin lentoasemasta tuli tukikohta, josta käsin Japanin ilmavoimat saattoi pommittaa Chongqingia pitkän kantaman keskiraskaiden pommikoneiden avulla.
Chongqingin pommitukset Vuonna 2006 188 Chongqingin sodanaikaista asukasta nosti syytteen Japanin hallitusta vastaan sodanajan pommituksista. Kantajat, jotka olivat iältään 70–80-vuotiaita, vaativat taloudellista hyvitystä ja virallista anteeksipyyntöä. Kanteen julkistamalla he halusivat tuoda nykyajan japanilaisille tietoa siitä, miten Japanin sotavoimat toimivat toisen maailmansodan aikana. Pitkän oikeusprosessin ja noin kolmenkymmenen istunnon jälkeen Tokion piirioikeus kuitenkin tuomitsi kantajia vastaan helmikuussa 2015. Oikeusistuimen perustelun mukaan pommitusten aikana voimassa olleet kansainväliset sopimukset tai lait eivät myönnä yksittäisille kansalaisille oikeutta vaatia korvauksia suoraan hallituksilta. Vaikka päätös oli kielteinen, kantajat kertoivat etteivät he luovu hyvityksen ja anteeksipyynnön etsimisestä niin kauan kuin he ovat elossa.
Chongqingin pommitukset Chongqingilaisten kanne sai tukea myös joiltakin yksityisiltä japanilaisilta. Muun muassa historioitsija Yuki Tanaka ja sotilasasioiden kommentaattori Tetsuo Maeda ovat esittäneet, että Japanin tulisi tunnustaa Chongqingin pommitus sotarikoksena. Heidän mukaansa tämä voisi johtaa strategisten pommitusten laajempaan tuomitsemiseen, mikä puolestaan voisi johtaa sotien siviiliuhrien kärsimyksen vähenemiseen käynnissä olevissa ja tulevissa sodissa.
Chongqingin pommitukset Chongqing oli sotilashallinnollinen keskus, mutta se oli kaukana rintamasta, eikä se ollut tukikohta eikä siellä ollut suuria sotilasosastoja. Japanilaiset eivät pommittaneet sitä taktisena kohteena, kuten esimerkiksi linnaketta ennen maajoukkojen valtausyritystä voidaan pommittaa, vaan strategisena ja terroriluonteisena kohteena. Pommitusten tarkoitus oli toisaalta haitata Kiinan hallintoa ja toisaalta laskea sen taistelutahtoa pommittamalla siviilejä. Palopommien käyttö siviilikohteita vastaan oli tavallista ja japanilaisten kohteet olivat usein asutuskeskuksia, liikekeskuksia, kouluja, sairaaloita ja muita ei-sotilaallisia kohteita.
Chongqingin pommitukset Vuonna 1937 Chongqingin pommisuojissa oli tilaa 7 200 asukkaalle, eli 1,2 prosentille koko kaupungin väestöstä. Niitä rakennettiin lisää, mutta ei riittävästi. Vuonna 1938 pommisuojat riittivät yhä vain 5,4 prosentille asukkaista. Tilanne oli parhaimmillaan 1940, jolloin pommisuojat pystyivät majoittamaan 65,1 prosenttia väkiluvusta, mutta kaupunkiin muuttaneiden pakolaisten kasvavan määrän vuoksi pommisuojien kattavuusaste kääntyi laskuun. Pommitusten päättyessä 1943 suojia riitti 48,2 prosentille väkiluvusta.
Chongqingin pommitukset Tapahtuma-aikaan 19-vuotias chongqingilaisnainen Wang Shufen kuvaili sodan jälkeen yhtä pommisuojassa sattunutta joukkokuolemaa: 
Alemman tason virkamiehet ja palkansaajat puolestaan saattoivat suojautua toimistorakennustensa alle rakennettuihin pieniin ja suhteellisen hyvin varusteltuihin kellareihin ja suojiin. Vähiten pommituksista kärsivät vauraimmat asukkaat, kuten korkeassa asemassa olevat virkamiehet ja yksityisen sektorin johtajat, jotka suosivat asuinpaikkoinaan keskustasta etäämpänä olevia huvilalähiöitä. Osa heistä rakensi itselleen yksityisiä pommisuojia, joihin ei päästetty muita.
Chongqingin pommitukset Vaikka kaupunki oli tuhoisten pommitusten kohteena, sen väkiluku nousi sodan aikana. Väkilukua kasvatti erityisesti pakolaisväestö, joka muutti pääkaupunkiin japanilaisten valtaamilta alueilta tai rintaman läheisyydestä. Sodan jälkeen vuonna 1946 kaupungissa asui 1 240 000 ihmistä.
Chongqingin pommitukset Varsinaista aktiivista ilmapuolustusta, kuten ilmatorjuntatykistöä tai torjuntahävittäjiä ei kaupungissa juuri ollut. Kiinan tasavalta oli menettänyt suurimman osan ilmatorjuntaan liittyvästä kalustostaan sodan alun taistelujen ja valtausten yhteydessä ja Japanilla oli käytännössä ilmaherruus koko Kiinan alueella. Passiivinen ilmasuojelu toimi osittain paremmin. Kiinalaiset perustivat kolmivaiheisen tarkkailu- ja varoitusjärjestelmän, jonka ansiosta Chongqingin ja muiden japanilaisten pommittamien kaupunkien asukkaille jäi yleensä aikaa hakeutua suojaan. Ensimmäisessä vaiheessa japanilaisten lentokenttien lähellä olleet tarkkailijat lähettivät tietoa koneiden noustessa ilmaan. Toisessa vaiheessa eri puolilla Kiinaa olleet tarkkailuasemat tekivät havaintoja pommituslaivueiden reitistä. Kolmas vaihe koostui kaupunkien sisäisistä varoitus- ja hälytysjärjestelmistä. Chongqingissa asukkaita varoitettiin näkyville paikoille rakennetuilla signaalitorneilla, joihin nostetut merkit välittivät asukkaille tietoa pommikonelaivueen lähestymisestä. Ensimmäinen merkki kertoi koneiden nousemisesta ilmaan, toinen niiden lähestymisestä ja kolmas oli jo ilmahälytys, johon yhdistyivät väestöhälyttimistä soitetut äänimerkit.
Lontoon pommitukset Syyskuussa 1940 saksalaiset kuitenkin muuttivat taktiikkaansa ja alkoivat keskittää pommituksiaan Lontooseen tarkoituksenaan luhistaa teollinen toiminta ja siviilien luottamus hallintoonsa. Ensimmäiset pommitusaallot alkoivat 7. syyskuuta 1940 ja kohdistuivat aluksi East Endin alueelle. Syyskuun puolivälin jälkeen pommitukset laajenivat eri puolille Lontoota. Pommituksia tehtiin pääsääntöisesti öisin, koska valoisan aikaan saksalaisten pommikonelaivueet kärsivät liian suuria tappioita.
Tokion pommitukset Pienimuotoinen Doolittlen isku toteutettiin huhtikuussa 1942.strategiset pommitukset alkoivat vuonna 1944, kun raskas B-29-pommikone otettiin käyttöön 24. marraskuuta alkoivat pommituslennot. Pommilentoja tekivät myös B-24 -tyyppiset raskaat pommituskoneet.
Chongqingin pommitukset Marraskuussa 1937 japanilaiset joukot olivat edenneet Kiinan tasavallan pääkaupungin Nanjingin lähelle ja lähes vallanneet toisen tärkeän kaupungin, Shanghain. Kiinan tasavallan johtaja Tšiang Kai-šek oli toivonut länsiliittoutuneiden osallistuvan puolustukseen sodan alusta lähtien, mutta Shanghain menettäminen nosti esiin kysymyksen pääkaupungin kohtalosta. Niinpä hallitus teki Chongqingista väliaikaisen pääkaupunkinsa sodan ajaksi. Koska kaupungista tuli poliittinen, taloudellinen, sotilaallinen ja kulttuurillinen keskus, se näyttäytyi japanilaisille tärkeänä sotilastoimien kohteena. Kaupungissa oli tuolloin noin 500 000 asukasta, mutta sekä sodan että uuden roolinsa vuoksi sinne muutti paljon uusia asukkaita lyhyessä ajassa. Vuonna 1942 kaupungissa asui jo 760 000–1 000 000 henkeä.
Chongqing Chongqing on kansallisen korkeakoulutuksen keskus ja siellä toimii kolmisen tusinaa eri yliopistoa. Monet niistä sijaitsevat Shapingban kaupunkipiirissä, jossa toimivat esimerkiksi Chongqingin yliopisto, Kaakkoinen yliopisto, Kaakkoinen laki- ja politiikkatieteiden yliopisto ja Chongqingin normaaliyliopisto. Muita yliopistoja ovat Chongqingin lääketieteellinen yliopisto Yuzhongissa, Sichuanin taideyliopisto Jiulongpossa, sekä Chongqing Jiatong yliopisto Nan’anissa. Korkeakoulujen lisäksi Chongqingissa on lukuisia alempien asteiden oppilaitoksia, joiden määrä on lisääntynyt huomattavasti sitten vuoden 1949. Ennen vuotta 1940 lähes olematon päiväkotijärjestelmän kasvu on mahdollistanut naisten osallistumisen työvoimaan.
Chongqingin metro Chongqingin metro, tai Chongqing Rail Transit (CRT) on Chongqingissä toimiva joukkoliikennejärjestelmä, joka on ollut toiminnassa vuodesta 2005. Metro kulkee kohoradalla, suunnitteilla on myös maanalaisten linjojen rakentaminen.
Chongqing Jiangbein kansainvälinen lentoasema Chongqing Jiangbein kansainvälinen lentoasema on lentoasema Chongqingin kaupungissa Kiinan keskiosassa. Lentoasema sijaitsee Chongqingin Yubein kaupunkipiirissä, noin 21 kilometriä keskustasta koilliseen.
Chongqing Chongqingin ja Chengdun välinen rautatie valmistui vuonna 1952 ja se on nykyisin tärkeä Chengdun tasangon Jangtseen yhdistävä liikenneväylä. Chengdun-Baojin rautatie valmistui neljä vuotta myöhemmin ja yhdistää Chongqingin Longhain rautatien kautta koko Koillis-Kiinaan. Tämä rautatie yhdistää sen myös Wuhaniin Hubein maakunnassa, jonne kulkee myös Chongqingin-Xiangfanin välinen rautatie. Chongqingin ja Guiyangin välinen rautatie yhdistää kaupungin puolestaan Guizhoun maakuntaan etelässä ja samaan rautatiehen yhdistyy myös rautateitä Yunnanista ja Guangxista. Hiljattain rakennettuja rautateitä ovat vuonna 2007 valmistunut Chongqingin ja Huaihuan välinen rautatie, sekä Chongqingin ja Suiningin välinen rautatie. Ensimmäiset autotiet alueella rakennettiin vuonna 1933 ja Japanin vastaisen sodan takia alueelle rakennettiin kattava maantieverkosto. Suurimmat tiet johtavat Guiyangiin etelässä, Wanzhouhun koillisessa ja Chengduun luoteessa. Kaupungin ydinkeskustassa Jangtsen ja ja Jialingin ylittävät lukuisat sillat ovat tärkeitä liikenneväyliä.
Chongqing Chongqing on yksi Kiinan vanhoista teollisuuskeskuksista ja yksi tärkeimmistä auto-, ase-, rauta-, teräs- ja alumiiniteollisuuden keskittymistä. Raskas teollisuus on Chongqingin teollisuuden aloista selkeästi suurin. Vuonna 2013 raskas teollisuus vastasi 73 % Chongqingin koko teollisesta tuotannosta. Viime vuosina elektroniikkaan liittyvät teollisuuden alat ovat kasvaneet nopeasti.
Lontoon pommitukset Lontoon pommitukset toisessa maailmansodassa alkoivat 7. syyskuuta 1940 ja päättyivät 11. toukokuuta 1941. Pommitusten aluksi natsi-Saksan ilmavoimat Luftwaffe pommitti Lontoota 57 peräkkäisenä päivänä tai yönä. Brittiläisessä kirjallisuudessa tämä ajanjakso tunnetaan nimellä The Blitz saksan kielen salamaa tarkoittavan sanan mukaan.
Lontoon pommitukset Luftwaffen pommitukset Isoon-Britanniaan alkoivat kesäkuun 1940 aikana ja kohdistuivat alussa sotilaallisesti strategisiin kohteisiin, kuten armeijan tukikohtiin, lentokentille ja tehtaisiin pääasiassa Etelä-Englannissa. Saksalaisten ylivoima sai aikaan paljon tuhoja ja tappioita kuninkaallisille ilmavoimille. Jonkun aikaa näytti jo siltä, että ilmaherruus Ison-Britannian ilmatilassa olisi siirtymässä täysin saksalaisten haltuun.
Ilmavoimat Ensimmäisen kerran lentokonetta käytettiin sotatoimissa 1. helmikuuta 1911 Meksikon vallankumouksessa. Italian–Turkin sodassa italialaiset käyttivät lentokoneita tiedusteluun ja marraskuusta 1911 lähtien myös pommituksiin ja tykistön tulenjohtoon. Alkuvuodesta 1912 italialaiset tekivät ensimmäisen ilmavalokuvauslennon ja alkoivat käyttää myös ilmalaivoja tiedusteluun ja pommituksiin. Ensimmäisessä Balkanin sodassa bulgarialaiset käyttivät ensimmäisinä tarkoitusta varten suunniteltuja ilmapommeja.
Chongqing Chongqing (), aikaisempi translitteraatio Chungking, vanha suomalainen latinalaistus "Tšunking", on Kiinan suurin ja yksi neljästä maakuntatasolla itsehallinnollisesta kunnasta – muut ovat Peking, Shanghai ja Tianjin. Se on näistä kunnista ainoa, joka ei sijaitse lähellä vaurasta itärannikkoa. Chongqingin kunnassa asuu noin 28,8 miljoonaa asukasta ja sen kaupunkialueella 6,3 miljoonaa.
Naton pommitukset Jugoslaviassa Naton pommitukset Jugoslaviassa (NATO:n käyttämä koodinimi Operation Allied Force, Yhdysvaltain asevoimien käyttämä koodinimi Operation Noble Anvil) alkoivat 24. maaliskuuta 1999 ja päättyivät 10. kesäkuuta 1999 kestäen 78 päivää. Pommitusten syynä oli Jugoslavian presidentin Slobodan Miloševićin haluttomuus hyväksyä Kosovoa koskevaa suunnitelmaa. 11 viikon kiivaiden pommitusten jälkeen Kosovo siirtyi kansainvälisten joukkojen valvontaan.
Hiroshiman ja Nagasakin pommitukset Keväällä käydyn Iwo Jiman taistelun jälkeen alkoivat Japanin tavanomaiset lentopommitukset, jotka olivat hyvin tuhoisia. Niissä käytettiin palopommeja. Tokion pommitukset olivat luultavasti historian pahin pommitus. Ne olivat tietoista totaalista sotaa. Palavien puutalojen tulimyrsky tappoi yli 100 000 siviiliä. Jo vuodenvaihteessa oli selvää ettei Japani kestäisi sotaa kovin kauan . Japanin hallinnossa kilpailivat sotaa kannattavat ”haukat” ja sitä vastustavat ”kyyhkyt”.
Bo Xilai Politbyroon pysyvän komitean jäsenyyden sijaan Xilaista tuli kommunistisen puolueen johtaja Chongqingissa. Chongqingissa hän aloitti kaksi tunnetuksi tullutta hanketta. Ensimmäinen niistä oli rikollisuuden vastainen kampanja, johon suhtauduttiin tervetulleena, mutta joka herätti myös syytöksiä väärinkäytöksistä. Toinen hanke liittyi kommunistisen Maon aikaisen ideologian levittämiseen, johon liittyi esimerkiksi poliittisten laulujen esitykset. Termi Chongqingin malli liittyi Xilain tapaan käyttää valtion varoja kulutuksen lisäämiseen ja sijoituksiin julkisiin asuntoihin ja liikenneverkkoon. Xilailla oli kannatusta Chongqingin köyhien ja työläisten keskuudessa, mutta hänen toimintansa herätti närää Pekingin puoluejohtajien parissa.
Turvakalvo Toisen maailmansodan aikana Euroopassa ikkunoihin kiinnitettiin muoveja ja teippejä, jotka suojasivat lentävien lasinsirpaleiden vaaroilta pommituksissa. Myöhemmin turvakalvot alkoivat hyödyntää samaa turvallisuusominaisuutta.
Chongqing Chongqing Jiangbein kansainvälinen lentoasema valmistui vuonna 1990 ja sitä on laajennettu 2000-luvun alussa. Lentokenttä sijaitsee noin 32 kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Lentokentältä liikennöidään Kiinan suurempiin kaupunkeihin ympäri maata, sekä joillekin lentokentille muualla Aasiassa, kuten Bangkokiin, Souliin ja Singaporeen. Vuonna 2003 valmistui myös toinen lentokenttä Wuqiaoon noin 16 kilometriä kaakkoon Wanzhoun kaupunkipiiristä Chongqingin koillisosassa.
Chongqing Jiangbein kansainvälinen lentoasema Finnair aloitti 9. toukokuuta 2012 suorat lennot Helsingin ja Chongqingin välillä.
Chongqing Chongqing avattiin brittikauppiaille vuonna 1890, mutta koska Jangtsejokea pitkin oli vaikea purjehtia, laivaliikenne höyrylaivoilla alkoi vasta vuosikymmenen päästä. Japani sai brittien kaltaiset oikeudet Shimonosekin sopimuksella vuonna 1895. Japanilaiselle toiminnalle luovutettiin alue Wangjiatuossa Jangtsen etelärannalla vuonna 1901 ja se jatkoi toimintaansa aina Kiinan–Japanin sodan alkuun saakka vuonna 1937. Tätä ennen kaupunki oli Sichuanin maakunnan pääkaupunki Chengdun ohella yksi Qing-dynastian päättäneen Xinhai-vallankumouksen keskipisteistä. Monet kansallismieliset liittyivät alueella Sun Yat-senin johtamaan Kuomintangiin. Japanin vastaisen sodan alun jälkeen Chongqingista tuli kansallismielisen hallituksen uusi pääkaupunki vuonna 1938. Kaupunkiin siirrettiin tehtaita ja kouluja maan rannikolta, jota Japani uhkasi. Tämän myötä kaupunki kasvoi huomattavasti. Sotaa ennen Chongqingissa asui noin 250 000 asukasta, kun sodan kuluessa se kasvoi yli miljoonan asukkaan kaupungiksi. Liittoutuneet toimittivat kaupunkiin varusteita kiinalaisten joukkojen käyttöön. Japanin vastaisen hallituksen uutena keskuksena kaupunki joutui myös japanilaisten ilmapommitusten kohteeksi. Sodan loputtua kansallismieliset muuttivat pääkaupungin takaisin Nanjingiin vuonna 1946, mutta Kiinan sisällissodan aikana kommunistit valtasivat sen vuonna 1949 ja pääkaupunki siirrettiin jälleen ensin Kantonin kautta Chongqingiin. Chongqing kerkesi olla pääkaupunki tällä kertaa vain kahden kuukauden ajan kansallismielisten paetessa Taiwaniin joulukuussa vuonna 1949.
Chongqing Chongqingin itsehallinnollinen kunta jakautuu 38 piirikuntatason alueeseen: 26 kaupunkipiiriin, 8 piirikuntaan ja 4 autonomiseen piirikuntaan.
Chongqing Ennen toista Japanin vastaista sotaa Chongqingissa oli vain noin 250 000 asukasta, mutta sodan aikana muuttoliike rannikolta johti sen räjähdysmäiseen kasvuun. 1940-luvun loppupuolella sotien jälkeen kaupungin asukasluku laski hetkellisesti osan muuttaessa takaisin kotiseuduilleen, mutta asukasluku on sittemmin jatkanut kasvuaan lähes pysähdyksettä 1950-luvulta lähtien ja etenkin vuoden 1997 jälkeen, jolloin Chongqingista tuli maakuntatason kaupunki. Chongqingissa puhutaan mandariinikiinan eteläistä murretta. Paikallisilla on vahva aksentti ja joitakin slangisanoja, mutta muut mandariinikiinan puhujat ymmärtävät paikallista kieltä tästä huolimatta suhteellisen hyvin. Paikallisiin etnisiin vähemmistöihin kuuluvat tujiat ja miaot (hmongit), joita asuu etenkin Chongqingiin kuuluvissa neljässä autonomisessa piirikunnassa, sekä Qianjiangin kaupunkipiirissä.
Kaupungin alueellinen bruttokansantuote oli 1 265,7 miljardia renminbia (yuan, CNY). Tämä vastasi 1,0 prosenttia koko Kiinan BKT:stä. Henkeä kohti laskettuna se oli 42 795 CNY, eli noin 5 127 EUR. Tämä oli lähellä Kiinan keskimääräistä tasoa (102 % Kiinan tilastokeskuksen ilmoittamasta keskiarvotasosta 41 908 CNY, noin 5 021 EUR).
Curaçaon pommitukset Curaçaon pommitukset oli toisessa maailmansodassa 19. huhtikuuta 1942 tapahtunut epäonnistunut sotilasoperaatio, jossa saksalainen sukellusvene U-130 yritti pommittaa Curaçaon pääkaupungin Willemstadin lähistöllä sijaitsevaa öljynjalostamoa. Sukellusvene ampui kansitykeillään viisi laukausta polttoainetankkeja kohti, mutta yksikään ei osunut kohteeseensa. Iskut herättivät hollantilaisten huomion, jotka alkoivat tulittaa rannikkotykeillään sukellusvenettä, joka joutui vetäytymään ampumisen seurauksena. Iskusta ei seurannut kuolonuhreja eikä vahinkoa saaren öljynjalostamoille. Myöhemmin elokuussa 1942 saksalaiset upottivat öljytankkerin saaren lähistöllä.
Chongqingin metro Chongqingin monorailradat muodostavat maailman laajimman monorailverkon. Sen 55,5 km pitkä kolmoslinja on maailman pisin yhtenäinen monorailrata.
Chongqing Chongqing rajoittuu Sichuanin maakuntaan lännessä, Shaanxiin pohjoisessa, Hubeihin idässä, Hunaniin kaakossa ja Guizhouhun etelässä. Chongqingin pinta-ala on 82 400 km. Sen alue koostuu kolmesta lohkosta, jotka leviävät koilliseen, kaakkoon ja luoteeseen. Kaupungin ydinkeskustan kaupunkipiirit sijaitsevat lounaisessa lohkossa ja sitä ympäröivät muut kaupunkipiirit. Kaakkoinen lohko leviää pitkin Jangtsejoen laaksoa ja se koostuu laaksoista ja kukkuloista Hunanin ja Guizhoun maakuntien välissä. Chongqingin läntiset ja kaakkoiset alueet ovat osa Sichuanin allasta. Shaanxin vastaisella rajalla pohjoisessa sijaitsevat Dabavuoret ja koillisessa Wuvuoret. Jangtse kulkee Hubeihin Wuvuorten ohi kolmen rotkon kautta. Kaupungin itäiset osat koostuvat Fangdouvuorista ja etelässä Dalouvuoret jatkuvat etelään kohti Guizhouta. Kaupungin ydinkeskusta on rakennettu niemekkeelle, jota rajaa pohjoisessa Jialingjoki ja etelässä Jangtsejoki.
Muinaisruotsi Muinaisruotsi kehittyi itämuinaisnorjasta. Ruotsin ja tanskan kielten aikasimmat muodot, joita puhuttiin vuosina 800–1100, olivat muinaisnorjan murteita, joita kutsuttiin "riimuruotsiksi" ja "riimutanskaksi", koska niitä kirjoitettiin silloin vain riimuilla. Murteiden väliset erot olivat kuitenkin pieniä, ja ne alkoivat kunnolla erkaantua 1100-luvulla. Muinaisruotsi ja muinaistanska syntyivät 1200-luvulla. Ei ole varmuutta siitä, milloin muinaisgutniska ja älvdalska alkoivat erkaantua ruotsista, mutta muinaisgutniska erkaantui kauan ennen muinaistanskaa.
Chongqing Chongqingin kaksi suurta jokea, Jangtse ja Jialing, ovat mahdollistaneet kaupungin kehittymisen Lounais-Kiinan johtavaksi satamaksi. 1950-luvulta lähtien joilla tehdyt huomattavat parannustyöt, kuten ruoppaaminen, sekä pojujen ja merimerkkien asentaminen ovat helpottaneet huomattavasti purjehdusta jokia pitkin. Kolmen rotkon pato ja sen luoma tekojärvi on mahdollistanut myös suurten rahtialusten kulun Jangtsea pitkin suoraan Chongqingin satamiin. Pienemmillä aluksilla pääsee purjehtimaan Jangtsea pitkin aina Sichuanin Yibiniin saakka ja Jialingia pitkin Nanchongiin.
Chongqingin pommitukset Keväällä 1941 toistaiseksi neutraalissa Yhdysvalloissa muodostettiin vapaaehtoisista koottu yksikkö AVG ("American Volunteer Group"), jonka tarkoituksena oli auttaa Kiinaa ilmasodassa Japania vastaan. AVG oli lähinnä Tšiang Kai-šekin yhdysvaltalaisen sotilasneuvonantajan Claire Chennaultin luoma organisaatio. Joulukuussa 1941 Japani pommitti Yhdysvaltojen laivastotukikohtaa Pearl Harboria Havaijilla, minkä seurauksena Yhdysvallat liittyi mukaan toiseen maailmansotaan. Vielä saman kuukauden aikana AVG:n kuulunut ilmataisteluyksikkö Flying Tigers (suom. "Lentävät tiikerit") sai jo ensimmäiset ilmavoittonsa japanilaisista puolustaessaan Kunmingia. Flying Tigers sai toimintansa aikana 299 ilmavoittoa ja sen toiminta Kiinan alueella teki japanilaisten pommituslennoista huomattavasti aikaisempaa turvattomampia. Vapaaehtoisosastolla oli myös merkittävä psykologinen vaikutus kiinalaisten taistelutahtoon.
Jianshe Chongqing Jianshe Motorcycle Co., Ltd () on kiinalainen valtio-omisteinen yritys, joka valmistaa etupäässä moottoripyöriä ja kompressoreita ajoneuvojen ilmastointilaitteisiin. Sen pääkonttori sijaitsee Chongqingissä ja sillä on noin 5 000 työntekijää.
Suining Suining () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, 147 kilometriä Chengdusta itään ja 146 kilometriä Chongqingista luoteeseen. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen Chongqingiin laskevan sivuhaaran, Jialingjoen (Jialingjiang) vesistön Fujoen varrella.
Chongqing Lähes vuosikymmenen mittainen sodankäynti oli jättänyt Chongqingin raunioiksi, mutta sen jälleenrakentaminen alkoi pian kommunistien vallattua Kiinan mannermaan. Kommunistit tukivat myös kaupungin teollista kehittymistä, joka jatkoi kasvuaan suuren harppauksen (1958–1960) ja kulttuurivallankumouksen (1966–1976) tuottamista takaiskuista huolimatta. Vuosien 1954 ja 1996 välillä Chongqing kuului hallinnollisesti Sichuanin maakuntaan, mutta vuonna 1997 siitä tehtiin maakuntatason kaupunki suoraan keskushallinnon alaisuudessa. Uuteen kaupunkitason maakuntaan liitettiin varsinaisen kaupungin lisäksi myös suuria alueita itäisestä Sichuanista, mikä lisäsi huomattavasti kaupungin asukaslukua ja pinta-alaa.
Melos (kaupunki) Vuonna 1820 paikallinen maanviljelijä löysi antiikin aikaisen kaupungin alueelta Afrodite-jumalatarta esittäneen patsaan, joka tunnetaan nykyisin Milon Venuksena eli ”Meloksen Afroditena”. Se on esillä Louvressa vuodesta 1821. Meloksen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvun loppupuolella.
Wang Lijun Wang syntyi joulukuussa 1959. Hänen isänsä oli etniseltä taustaltaan mongoli ja hänen äitinsä han-kiinalainen. Wang tunnetaan myös mongolinkielisellä nimellä Unen Baatar. Vuonna 1984 hänestä tuli poliisikonstaapeli Liaoningissa ja hän nousi urallaan paikalliseksi poliisipäälliköksi saaden myös kaksi maisterintutkintoa taloushallinnon alalla etäopiskelujen kautta. Vuonna 2008 Wangista tuli Chongqingin varapoliisipäällikkö. Asemassaan hän oli mukana Chongqingin puoluejohtaja Bo Xilain käynnistämässä kampanjassa rikollisuutta vastaan. Tietojen mukaan Wang johti myös edeltäjänsä Wen Qiangin pidätystä. Qiang teloitettiin kesäkuussa 2010. Toiminta rikollisuutta vastaan teki Wangista tunnetun ja suositun hahmon Chongqingissa. Vuonna 2009 hänestä tuli kaupungin poliisipäällikkö ja sen varapormestari vuonna 2011.
Naton pommitukset Jugoslaviassa Kun pommitusten alkamisesta oli kulunut 72 päivää alkoivat serbit suhtautua myötämielisesti rauhansuunnitelmaan. Milošević myöntyi kansainväliseen rauhansuunnitelmaan, joka velvoitti serbijoukot vetäytymään Kosovosta. EU:n lähetystön jäsenenä toiminut Martti Ahtisaari suhtautui serbien myöntyväisyyteen varovaisen toiveikkaasti. Rauhaa kohti edetessä Nato antoi Jugoslavialle uhkavaatimuksen. Serbijoukkojen olisi vetäydyttävä Kosovosta määräaikaan mennessä ja vasta silloin pommitukset voitaisiin keskeyttää. Rauhanneuvotteluissa koettiin takaisku, kun serbit ja natojoukot eivät meinanneet saavuttaa yksimielisyyttä pakolaisten turvallisesta kotiinpaluusta. Sopimus kuitenkin allekirjoitettiin ja serbijoukot aloittivat vetäytymisen Kosovosta. UÇK oli luvannut taata serbijoukkojen turvallisen poistumisen ja Hashim Thaçi lupasi UÇK:n muuttuvan sissijärjestöstä poliittiseksi toimijaksi.
Konevitsan luostari Karjalan takaisinvaltauksen yhteydessä osa munkeista palasi saarelle lokakuussa 1941 inventoimaan neuvostoliittolaisten tekemiä vaurioita ja tuhoja. Seuraavan kevään kesän munkit saivat elää saarella melko rauhassa, mutta syksyllä 1942 alkoivat taas pommitukset ja munkit joutuivat lähtemään vielä kerran sotaa pakoon. Tällä kertaa pako jäi pysyvämmäksi.
Kiinan–Japanin sota (1937–1945) 13. joulukuuta japanilaiset joukot miehittivät kaupungin. Japanilaiset eivät päässeet neuvottelemaan rauhanehdoista kiinalaisten upseerien kanssa, kuten he olivat odottaneet, koska nämä olivat kuolleet tai paenneet muualle. Joukot kohdistivat turhautumisensa siviiliväestöön. Japanilaisten komentaja määräsi kostotoimet siviiliväestölle kiristääkseen kiinalaiset joukot antautumaan, ja tilanne riistäytyi hallinnasta. Komentaja joutui Japanissa puhutteluun ja sai jonkinmoisen rangaistuksenkin. Seuranneessa kuusi viikkoa kestäneessä Nanjingin verilöylyssä japanilaiset tappoivat jopa yli 300 000 kiinalaista ja raiskasivat 20 000 naista. Jotkut suuremmat arviot puhuvat jopa 340 000 tapetusta ja 80 000 raiskatusta. Tšiang Kai-šek siirsi nyt pääkaupungin Chongqingiin. Chongqing ei kuitenkaan ollut Kuomintangin, vaan rosvojoukkioiden ja mafian hallussa. Japani pommitti Chongqingia yli viiden vuoden ajan 1938–1943. Jäljelle jääneet joukot siirrettiin Wuhaniin, jota puolustettiin muun muassa Josif Stalinin yllättäen lähettämien 800 lentokoneen ja lentäjän avulla.
Chongqing 1000-luvulla eaa. läntisen Zhou-dynastian aikakaudella nykyisen Chongqingin alueelle muodostui Ba-läänitysvaltio, joka muodosti suhteet 400-luvulla eaa. Jangtsejoen keskijouksulla sijainneen Chu-valtion kanssa ja tuli myöhemmin yhdistetyksi Qin-dynastian alueisiin ja tämän jälkeen osaksi Shu-valtiota. Sittemmin alue vaihtoi käsiä useaan otteeseen sen ollessa ajoittain itsenäisten valtioiden hallinnassa, tai osa suurempia alueita Kiinassa omanneiden dynastioiden alueita. Ensimmäinen suurempi kaupunki Chongqingin alueella rakennettiin vuoden 250 eaa. paikkeilla ja sitä korjailtiin ja laajennettiin 200-luvulla jaa. Kiinteästi alue liitettiin Kiinaan vasta Ming-dynastian valtakaudella (1368–1644), jonka valtakaudella noin vuonna 1240 kaupunki rakennettiin uudestaan kivestä. Ming-dynastian valtakauden loppupuolella Zhang Xianzhongin johtamat kapinalliset hävittivät kaupunkia ja sen kaupunginmuuri rakennettiin uudestaan vuonna 1663. Kahdeksan kilometriä pitkään kaupunginmuuriin kuului seitsemäntoista porttia ja muuria vahvistettiin vuonna 1760.
Tanssi Tarkkaa tietoa siitä, milloin ihmiset alkoivat tanssia, ei ole, mutta on hyvä syy olettaa sen alkaneen jo esihistorian hämärissä. Lähes kaikkien säilyneiden heimokulttuurien piirissä esiintyy tansseja, joissa on järjestyneitä kuviota, rytmillisiä jaksotuksia, erityinen esiintymispaikka ja ne on suunniteltu tekemään tietty vaikutus katsojiin. Yleisönä saattavat olla vain jumalat, joilta tanssija pyytää sadetta, ja näyttämönä ruohoaukio, mutta näistä rituaaleista on esittävä tanssi saanut alkunsa.
Aichi B7A Ryūsei Koneen moottorina oli 2 000-hevosvoimainen kaksirivinen Nakajima Homare NK9C -tähtimoottori, jonka kehitysongelmat viivästyttivät koneen käyttöönottoa. Ensilento tapahtui toukokuussa 1942, mutta tuotanto päästiin aloittamaan vasta huhtikuussa 1944. Materiaalipula sekä tuotantolaitosten pommitukset alkoivat jo tuolloin haitata lentokoneiden valmistusta pahoin. Eniten valmistettiin B7A2-tyyppiä, kaikkiaan koneita tuotettiin 105 kappaletta, joista 80 Aichin tehtailla.
Antti Hackzell STK ja SAK allekirjoittivat 28. huhtikuuta 1944 vuoden kestäneiden neuvottelujen jälkeen yleissopimuksen työehtoja koskevista neuvottelu- ja työtaistelusäännöistä, mikä oli selkeä askel kohti työehtosopimuksia. Pääneuvottelijoina toimivat STK:n toimitusjohtaja Hackzell ja SAK:n puheenjohtaja Eero A. Wuori. Neuvotteluja käytiin keskeytyksettä lukuun ottamatta helmikuuta 1944, jolloin sekä Hackzellin että Wuoren kotitalot vaurioituivat Neuvostoliiton pommituksissa. Työehtosopimusneuvottelut alkoivat syksyllä 1944.
Luumäki Pommitusten jatkuessa kaupanteko loppui ja keskusta tyhjeni päivisin. Iltaisin toimintaa kuitenkin oli. Ainoastaan kahvi loppui kunnassa talvisodan aikana. Sodan loppupuolella pommitukset keskittyivät suurimmaksi osaksi Taavettiin ja alkoivat myös osua. Ikkunat tuli peittää, ettei niistä näkyisi yhtään valoa. Osuuskauppa paloi, eikä ilmatorjuntaa ollut Taavetissa ainakaan jatkosodan alkuun saakka. Molempien sotien aikana Taavetissa oli runsas rautatieliikenne.
Helsingin suurpommitukset Ensimmäiset venäläiset pommikoneet joutuivat ilmatorjunnan tutkaseurantaan 25 minuuttia ennen pommituksen alkua, noin kello 18:30. Minuuttia myöhemmin yöhävittäjät nousivat ilmaan Malmin kentältä. Muutaman minuutin päästä myös ilmatorjunnalle oli annettu hälytys, ja kaupungissa oli annettu ilmahälytys noin kello 18:45. Ilmatorjuntapatterit alkoivat tulittaa noin kello 18:53 ampuen sulkuja. Kello oli 19:07 ensimmäisten pommien pudotessa kaupungin kamaralle.
Tšetšenian sotien sotarikokset Molemmat Tšetšenian sodat olivat Venäjän kannalta katsoen tietyllä tavoin sisällissotia, eivätkä kahden valtion välisiä sotia vaikka käytännössä ne olivat sotaa tšetšeenejä vastaan.
Tšetšenisiviileistä piittaamattomat pommitukset alkoivat, kun Venäjän armeija kärsi murskaavan tappion vuodenvaiheessa 1994-1995. 
Venäläiset sotilaat tappoivat siviilejä summittaisesti. Humalaiset ja huumeiden vallassa olevat Venäjän sotilaat tappoivat myös lapsia ja vanhuksia riippumatta siitä, ovatko nämä venäläisiä vai tšetšenejä.
Kiinan moottoritieverkko Kaupunki 50: Chongqing
Dresdenin pommitukset Tämä merkitsee, että Dresdenin pommitukset saattoivat olla menetettyinä ihmishenkinä arvioiden samaa suuruusuokkaa kuin Hampurin pommitukset heinä–elokuun vaihteessa 1943. Hampurin pommituksissa kesällä 1943 menehtyi noin 45 000 ihmistä, joiden joukossa oli 8 000 lasta.
Rhodos (kaupunki) Antiikin Rhodoksen kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat kaupungin akropoliilla italialaisvallan aikana vuosina 1912–1945. Italialaiset myös suorittivat alueella ajan hengen mukaisia muinaisjäänteiden kunnostus- ja uudelleenrakennustöitä. Vuonna 1945 akropoliin alue kärsi vaurioita pommituksissa sekä sitä kautta, että alueelle oli sijoitettu raskasta tykistöä. Vuodesta 1946 kaivauksia ja kunnostustöitä ovat jatkaneet kreikkalaiset. Uusi kunnostushanke sai alkunsa vuonna 1996. Akropoliin alue on nykyisin noin neliömetrin kokoinen arkeologinen puisto, joka on suojeltu rakentamiselta.
Irakin–Iranin sota Sotivat osapuolet pyrkivät haittaamaan toistensa taloutta. Maasotarintamilla alakynteen joutunut Irak pyrki lisäämään sodan kohteeksi Iranin teollisuuden. Vuonna 1985 molemmat osapuolet alkoivat pommittaa toistensa kaupunkeja ja tehtaita. Irak iski ilmasta käsin 5. maaliskuuta 1985 Ahvazin terästehtaaseen ja Bushehrin ydinvoimalaan, mikä oli Iranin mielestä kesäkuussa 1984 annetun YK:n päätöslauselman vastaista. Iran tulitti kostoksi jatkuvasti Basraa, minkä Irak kosti Isfahanin pommituksella.
Iranin lentokoneet pommittivat Bagdadin esikaupunkeja 11. toukokuuta, minkä Irak kosti ilmaiskuilla kuuteentoista iranilaiseen kaupunkiin. Sekä Irakissa että Iranissa räjähti ainakin yksi terroristin asettama pommi. Kaiken lisäksi Irak uhkasi hyökätä Iranin ilmatilassa siviili-ilmailua vastaan. Iran vastasi tähän ampumalla Scud-B-ohjuksen Kirkukiin. Kun Irak vastasi tähän Teheranin pommituksilla, Iran ampui neljä Scud-B:tä Bagdadiin. Irak ei ilmaiskuillaan onnistunut heikentämään iranilaisten moraalia ja nostamaan näitä kapinaan Khomeinia vastaan sodan lopettamiseksi.
Algerin pommitus 1816 Brittien johtama laivasto-osasto eteni Algerin satamaan lippulaiva "Queen Charlotten" johtamana. "Queen Charlotte" jäi ankkuriin noin 70 metrin päähän rannasta. "Leander" ohitti sen ennalta sovitusti ja ankkuroitui sen eteen. Noin kello kolme Algerin puolustajat alkoivat tulittaa laivoja ja britit vastasivat "Queen Charlotten" ja "Leanderin" yhteislaukauksilla. Tulitusta jatkui yhtäjaksoisesti seuraavat kuusi tuntia. Muiden alusten ottaessa omat asemansa "Queen Charlotte" vaiensi puolessa tunnissa aluksen lähellä olleet tykit. "Impregnable" hiljensi lähellä olleet vihollistykit useiden tuntien kuluttua. Noin kello 16.30 britit siirtyivät pommittamaan satamaa ja kaupunkia. Kello 21.10 kokeiltiin räjähdevenettä rannikkopuolustusta vastaan, mutta hyökkäys jäi tehottomaksi. Algerlaisten oma laivasto oli kuitenkin jo tuhottu satamaansa. Britit lopettivat lopulta tulituksen, kun "Minden" ampui viimeiset laukauksensa kello 23.30. Pommituksen jälkeen brittien laivat jäivät ankkuriin yön ajaksi. Tulipalot vaivasivat Algeria pommituksen jälkeen.
Etelä-Kiinan karstialueet Wulong Karst muodostuu kolmesta erillisestä luonnonihmeestä. Karstialue sijaitsee Wujiangjoen varrella Chongqingin kunnan kaakkoisosassa. Furongin luola on suuri kalkkikiviluola, jonka pituus on noin 2,7 kilometriä ja pinta-ala 3,7 hehtaaria. Luolan suurin osa on 1,1 hehtaarin kokoinen. Noin 20 kilometriä Chongqingista kaakkoon sijaitsee kolmen luonnonsillan alue. Karstisillat ovat yli 200 metriä pitkiä ja korkeita, ja ne ovat 1,5 kilometriä pitkän solan yläpuolella. Houping Tiankeng on 15 hehtaarin laajuinen alue, joka muodostuu useasta pienemmästä tiankengistä. Alue koostuu useista karstimuodostumista, kuten rotkoista, doliineista, kuiluista ja maanalaisista luolista.
Möngke-kaani Möngke kuoli mahdollisesti tykinammukseen Chongqingin edustalla.
Talvisodan pommitukset Sortavalassa Talvisodan pommitukset Sortavalassa tapahtuivat 19. joulukuuta ja 20. joulukuuta 1939 sekä 2. helmikuuta 1940. Pommituksissa kuoli 31 ihmistä ja rakennusten tuhot olivat mittavia. Pommituskertoja oli 23 ja konesuorituksia 200. Suurin pommituksista oli 2. helmikuuta 1940 tapahtunut, jossa 92 lentokonetta hyökkäsi viitenä aaltona.
Ningbo Bird Ningbo Birdillä on tutkimus- ja kehityskeskukset Chongqingissa, Hangzhoussa ja Ningbossa.
Tsutomu Yamaguchi Tsutomu Yamaguchi ( "Yamaguchi Tsutomu", 16. maaliskuuta 1916 – 4. tammikuuta 2010) oli japanilainen mies, joka selvisi sekä Hiroshiman että Nagasakin pommituksista. Hänet oli jo todettu hibakushaksi (Hiroshiman tai Nagasakin pommituksesta selvinnyt henkilö) Nagasakin pommituksesta, mutta 24. maaliskuuta 2009 Japanin hallitus varmisti Yamaguchin olleen myös aiemmassa, Hiroshiman pommituksessa.
Chongqing Kaupunki on Kiinan kolmanneksi suurin moottoriajoneuvojen valmistaja, ja suurin moottoripyörien valmistaja.
Talvisodan pommitukset Helsingissä Talvisodan pommitukset Helsingissä tapahtuivat yhdeksänä kertana talvisodan alkamispäivänä 30. marraskuuta ja sittemmin 1. joulukuuta, 19. joulukuuta ja 25. joulukuuta 1939, sekä 14. tammikuuta 1940. Kuolohuhreja näistä pommituksista aiheutui 97 ja vakavia loukkaantumisia 38. Pommitukset koostuivat 70 konesuorituksesta.Talvisota, Ilta-Sanomien erikoislehti 19.11.2009, s. 20-24
Keskiajan tiede Kysymys tieteen asemasta islamilaisessa yhteiskunnassa vuosituhannen vaihdoksen aikoihin jakaa islamilaisen yhteiskuntahistorian tutkijat karkeasti kahteen leiriin. Toisten mielestä tieteen ja islamin erot olivat niin suuria, etteivät tieteet voineet tulla missään vaiheessa korvaamattomaksi osaksi yhteiskuntaa. Toiset historioitsijat korostavat tämän marginaalisuusväitteen sijasta niin sanottua assimilaatioväitettä, joka korostaa tieteen vakiintunutta asemaa sen aikaisessa islaminuskossa. Yksimielisiä ei olla myöskään siitä, milloin tieteet alkoivat islamilaisessa maailmassa menettää saamaansa arvostusta. Syyt arvostuksen vähenemiseen olivat kuitenkin moninaisia.
Chongqing Kaupungin ilmasto on lauhkea ja erittäin kostea. Vuoret Shaanxissa suojaavat aluetta pohjoisen kylmiltä tuulilta, jonka takia alueella on talvisinkin suhteellisen lämmintä. Kylmimmät kuukaudet ovat tammi- ja helmikuu, joiden keskilämpötila on 8 °C ja 10 °C. Alueen kesä jatkuu toukokuusta syyskuuhun. Elokuun keskilämpötila on 29 °C ja lämpötila nousee usein jopa 38 °C asteeseen. Suurin osa sadannasta saadaan huhti- ja lokakuun välillä ja keskimääräinen sadanta on 1 100–1 400 mm. Ilman korkean kosteuden takia aluetta leimaavat sumut. Kaupunkia kutsutaankin joskus maan sumupääkaupungiksi ("wudu"). Sumuisuutta on nykyaikana pahentaneet ilmansaasteet ja Chongqing on yksi Kiinan saastuneimmista kaupungeista.
Talvisodan pommitukset Oulussa Yhteensä pommituksessa kuoli neljä ihmistä ja haavoittui noin 30. Pommituksessa tuhoutui kokonaan kaksi puurakennusta ja vaurioitui viisi kivirakennusta ja yhdeksän puurakennusta.
Douhetismi Saksa osoitti pommituksen voiman Guernican pommituksessa Espanjan sisällissodassa, mutta pommitukset tehtiin keskiraskailla taktisilla pommikoneilla kuten Junkers Ju 52 ja Heinkel He 111.
Talvisodan pommitukset Viipurissa Talvisodan alkuosa tammikuun 1940 loppuun pommitukset olivat hajanaisia, mutta helmikuun 1940 alusta pommitukset kiihtyivät saavuttaen lopulta huippunsa 18. helmikuuta.
Paulo Bento Tammikuussa 2018 Bento aloitti Kiinan Superliigan Chongqing Dangdai Lifanin päävalmentajana.
Molukkien valtaus Molukkien valtaus oli toisessa maailmansodassa japanilaisten ja hollantilaisten välinen taistelu Molukeista Hollannin Itä-Intiassa. Taistelut alkoivat 30. tammikuuta 1942 japanilaisten tehtyä maihinnousun Ambonille. Japanilaiset valtasivat seuraavana päivänä Batugongin ja Passon kaupungit. 3. helmikuuta japanilaiset valtasivat Kudamatin kaupungin, jolloin saari antautui japanilaisille. Myöhemmin japanilaiset valtasivat myös Seramin, Arun, Babarin, Kain ja Tanimbarin saaret heinäkuuhun 1942 mennessä. Ambonilta käsin pystyttiin pommittamaan Australiaa. Osa Darwinin pommitukseen osallistuneista koneista lähtivät juuri Ambonin lentokentältä.
El Salvador FMLN käynnisti marraskuussa 1989 voimakkaan hyökkäyksen moniin keskeisimmistä kaupungeista. Hyökkäyksen voimakkuus yllätti El Salvadorin asevoimat, ja vasta muutaman viikon intensiiviset pommitukset San Salvadorin esikaupunkeihin sai sissit vetäytymään. Kun Yhdysvalloissa koulutettu Atlacatl-pataljoona oli marraskuussa 1989 murhannut kuusi jesuiittipappia ja kaksi yliopiston talonmiestä ja presidentti Alfredo Cristiani menettänyt uskonsa asevoimien mahdollisuuksiin kaataa sissejä, hän alkoi entistä määrätietoisemmin ajaa rauhaa. Neuvottelut alkoivat keväällä 1990, ja osapuolet tekivät 16. tammikuuta 1992 Chapultepecin rauhansopimuksen.
Messerschmitt Me 262 Ainoa paikka kahdelle pommille saatiin jättämällä pois ulkopuoliset pudotettavat polttoainesäiliöt, jolloin toimintasäde rajoittui alle 200 kilometriin. Koneessa käytettiin pommien ripustamiseen Schloss 503A-1 -pommiripustimia. Elokuussa 1944 alkoivat päivittäiset ”salamapommitukset” liittoutuneiden maihinnousuarmeijoiden taakse. Lentäjät eivät voineet vahvistaa, osuivatko nämä pommit yleensä mihinkään. Kuvaavaa tuolle ajalle oli se, että yhdysvaltalaisten tehdessä päivähyökkäyksen Messerschmittin Augsburgin tehtaita ja läheistä Lechveldin lentokenttää vastaan pystyttiin torjuntaan lähettämään vain kuusi suihkuhävittäjää. Pommitukset tuhosivat maassa 60 salamapommittajaksi rakennettua Me 262:ta.
Hubei Hubein naapurit ovat Hunan ja Jiangxi etelässä, Chongqing lännessä ja Shaanxi sekä Henan pohjoisessa ja Anhui idässä.
Talvisodan pommitukset Oulussa Vaikka 21. päivän pommitukset aiheuttivatkin suurimmat aineelliset tuhot niin pommitukset aiheuttivat vain yhden kuolinuhrin, tanskalainen vapaaehtoinen Mathias Madsén haavoittui konekivääritulesta matkalla Franzénin puiston väestönsuojaan.
Arie Haan Kesäkuussa 2009 Haan palasi Kiinaan siirtyen maan pääsarjassa pelaavan Chongqing Lifanin päävalmentajaksi.
Joseph Stilwell Vuonna 1991 sodan aikaiseen Kiinan pääkaupunkin Chongqingiin avattiin Stilwellin nimeä kantava museo.
Saddam Hussein Saddam Hussein syntyi Al-Awjassa, noin 15 kilometrin päässä Tikritistä paimentolaisperheeseen. Isä kuoli puoli vuotta ennen pojan syntymää. Kolmevuotiaaksi hän eli setänsä, Khairallah Talfahin, luona. Äiti meni uusiin naimisiin, ja Saddamin isäpuoli kohteli häntä kaltoin. Noin kymmenvuotiaana hän karkasi ja palasi setänsä luo Bagdadiin. Saddamin setä oli vallankumouksellisen arabinationalistisen Baath-puolueen tukija, ja Saddam kävi kansallismielistä koulua Bagdadissa.
Saddam Hussein Sodassa kuoli noin 200 000 irakilaista ja 400 000 haavoittui.
Jacques Vergès Kun Yhdysvallat miehitti Irakin vuonna 2003 ja Saddam Hussein syrjäytettiin, Vergès’stä tuli Tariq Azizin asianajaja. Kun Saddam Hussein pidätettiin 2003, Vergès olisi halunnut puolustaa Saddamia oikeudessa.
Raghad Hussein Raghad Saddam Hussein (; s. 2. syyskuuta 1968) on Irakin entisen presidentin Saddam Husseinin vanhin tytär.
Saddam Hussein Qassimin syöksi vallasta Abdul Salam Arif veljineen vuonna 1963 baathistien ja CIA:n tuella, mutta syksyllä baathistit joutuivat epäsuosioon eversti Abd al-Salam Muhammad Arifin kaappauksen jälkeen ja vangituiksi. Saddam palasi Irakiin kevään ramadanin vallankumouksen jälkeen, mutta hänet vangittiin 1964. Ennen tätä Saddam nai serkkunsa, Sajidan, ja he saivat myöhemmin kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Vankilassa Saddam nousi Baath-puolueen varapääsihteeriksi. Arif kuoli helikopteriturmassa, ja presidentiksi tuli hänen veljensä, kenraalimajuri Abd al-Rahman Muhammad Arif.
Saddam Hussein Elokuussa 1995 Rana ja hänen miehensä Hussein Kamel al-Majid ja Raghad ja hänen miehensä Saddam Kamel al-Majid loikkasivat Jordaniaan lastensa kanssa. Aviomiehet antoivat tiedotusvälineille ja ulkomaisille tiedustelupalveluille tietoja muun muassa Irakin joukkotuhoaseohjelmista. He palasivat maahan helmikuussa 1996 Saddamin luvattua armahtaa heidät. Kuitenkin heidän palattuaan molemmat miehet tapettiin heidän klaaninsa pitäessä heitä pettureina.
Udai Hussein Udai Saddam Hussein al-Tikriti (arabiaksi: عُدي صدّام حُسين‎, 18. kesäkuuta 1964 Bagdad – 22. heinäkuuta 2003 Mosul) oli Saddam Husseinin vanhin poika. Udaita pidettiin Saddamin seuraajana Irakin johtoon, kunnes isä vaihtoi hänet veljeksistä nuorempaan, Qusaihin. Hänen äitinsä on Saddamin ensimmäinen vaimo Sajida Talfa. Hänellä oli kolme sisarta: Rana, Raghad ja Hana. Vuoteen 2003 asti hän oli Irakin olympiakomitean johtaja. Häntä sanottiin Irakin mediakeisariksi, koska hän johti useita lehtiä ja TV-kanavia.
Saddam Hussein Islamilaisen Dawa-puolueen Saddam Husseinia vastaan 1982 tekemän murhayrityksen jälkeen al-Dujailin šiiakylä 60 kilometriä Bagdadin pohjoispuolella hävitettiin ja 148 kyläläistä teloitettiin. Tästä teosta olivat tai ovat syytettyinä presidentti Saddam Hussein, Barzan Ebraheem al-Hassan, varapresidentti Taha Yasin Ramadhan, vallankumouksellisen Alturah-oikeuden puheenjohtaja Awad Hamed al-Bandar, Abd Allah Kadhem Ruaid, Ali Daeem Ali, Mohammed Azawi Ali ja Mizher Abdulah Rawed.
Saddam Hussein Kun Saddam Hussein oli vangittuna Camp Cropperissa, hän ystävystyi useiden vartijoidensa kanssa. Hän vietti aikaansa muun muassa kirjoittamalla runoja ja lukemalla satuja lapsilleen. Vartioinnista vastannut everstiluutnantti William H. Steele joutui vuonna 2007 vastuuseen siitä, että hän oli muun muassa toimittanut Saddam Husseinille sikareita ja antanut korkea-arvoisten vankien käyttöön kännykän. Lisäksi hän oli ollut "epäsopivassa kanssakäymisessä" vankilan tulkin kanssa ja hänen asunnostaan löydettiin dokumentteja, jotka olisi pitänyt säilyttää vankilassa. Punaisen Ristin mukaan vankeja oli kuitenkin kohdeltu asianmukaisesti.
Qusai Hussein Qusai Saddam Hussein al-Tikriti (, s 17. toukokuuta 1966 Bagdad – 22. heinäkuuta 2003 Mosul) oli Saddam Husseinin toiseksi vanhin poika. Hän johti erikoistasavaltalaiskaartia, erikoisturvallisuusorganisaatiota ja tasavaltalaiskaartia. Hänen väitetään antaneen määräyksen lukuisten šiiamuslimien surmaamiseen 1990-luvun kapinassa. Häntä pidettiin todennäköisimpänä Irakin seuraavana johtajana.