mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Arnold Schwarzenegger "Terminatorin" menestyksen myötä Schwarzeneggerista tuli supertähti, jonka muita menestyneitä toimintaelokuvia olivat "Commando" (1985), "Predator – saalistaja" (1987), "Juokse tai kuole" (1988), "Total Recall – Unohda tai kuole" (1990), "Terminator 2 – Tuomion päivä" (1991), "Tosi valheita" (1994), "Eraser – suojelija" (1996) ja "End of Days" (1999).
Terminator 2 – Tuomion päivä On vuosi 1995, yksitoista vuotta ensimmäisen "Terminator"-elokuvan tapahtumien jälkeen. Kaksi terminaattoria – T-800 (Arnold Schwarzenegger) ja T-1000 (Robert Patrick) – saapuvat aikamatkailun avulla vuodesta 2029 etsimään 10-vuotiaan John Connorin (13-vuotias Edward Furlong), josta tulisi tulevaisuudessa ihmisten vastarintaliikkeen johtaja. T-800 on ohjelmoitu suojelemaan Johnia, T-1000 taas tappamaan hänet. Johnin äiti Sarah Connor (Linda Hamilton) on joutunut mielisairaalaan yritettyään varoittaa muita koneiden vallankumouksesta. John elää sijaisperheessä Los Angelesissa, ja pitää oikeaa äitiään psykopaattina.
Terminator 2 – Tuomion päivä Kolmikko päätyy T-1000:n takaa-ajamana terästehtaaseen. T-1000:n ja T-800:n välisessä kamppailussa T-800 menettää toisen kätensä, ja T-1000 onnistuu hetkellisesti sammuttamaan T-800:n lävistämällä tämän rautakangella. Varavoimalla toimiva T-800 pelastaa Sarahin ja Johnin suistamalla T-1000:n sulaa terästä sisältävään altaaseen. John heittää altaaseen käden ja muistisirun. Lopuksi T-800 myöntää oppineensa ihmiselämän arvon ja Sarahin avulla T-800 tuhoaa myös itsensä teräsaltaassa, jottei Skynetiä voitaisi koskaan rakentaa. Elokuva päättyy Sarahin puhuessa toiveikkaana tulevaisuudesta. 
Elokuvan kuvaukset aloitettiin 9. lokakuuta 1990 ja ne päättyivät 4. huhtikuuta 1991. Elokuvan tuotanto maksoi 100 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä teki siitä aikansa kalleimman elokuvan. Elokuva menestyi erittäin hyvin, ja sen tuotto oli yksinään Yhdysvalloissa 204,8 miljoonaa dollaria ja kaiken kaikkiaan lipputulot kohosivat 519,6 miljoonaan, joka oli niin ikään tuolloin ennätys. "Terminator 2" oli vuoden 1991 menestynein elokuva.
Terminator – Pelastus Terminator – Pelastus () on vuonna 2009 julkaistu yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on käsikirjoittanut John Brancato ja Michael Ferris ja ohjannut McG. Elokuva on neljäs osa "Terminator"-elokuvien sarjassa. Sen pääosissa ovat Christian Bale, joka esittää tulevaisuuden vastarinnan johtajaa John Connoria, sekä Sam Worthington, joka esittää kyborgi Marcus Wrightia.
Angry Again Huolimatta siitä, että kappale oli jätetty pois Countdown to Extinctionilta, se määrättiin julkaistavaksi Arnold Schwarzeneggerin tähdittämän ja John McTiernanin ohjaaman "Last Action Hero" -elokuvan soundtrackilla. 85 miljoonan Yhdysvaltain dollarin tuotantobudjetilla, edellisvuonna "Terminator 2 – Tuomion päivä" -kassamagneettielokuvalla huippukuuluisuuteen nousseella pääosannäyttelijällä ja muun muassa menestyselokuvilla "Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli", "Predator" ja "Punaisen lokakuun metsästys" kuuluisuuteen nousseella ohjaajalla oli elokuvalla kovat odotukset. Teatterilevityksessä elokuva osoittautui kuitenkin taloudellisesti pettymykseksi, ja se tuotti maailmanlaajuisesti vain 137 298 498 Yhdysvaltain dollaria. Kriitikoiden keskuudessa kuivan vastaanoton saanut elokuva on myöhemmin kuitenkin noussut lähes kulttiklassikon maineeseen.
Welcome to the Videos Welcome To The Videos on Guns N' Roses DVD- ja VHS-tallenne, jossa on kaikki yhtyeen vuoteen 1994 asti julkaistut musiikkivideot lukuun ottamatta videoita kappaleista "You Could Be Mine" ja "It's So Easy", eikä live-videoita. "You Could Be Mine" jäi pois kokoelmalta tekijänoikeussyistä, koska se sisältää kohtauksia "Terminator 2 – Tuomion päivä" -elokuvasta. DVD:llä ei ole lisämateriaalia ja sen kesto on noin 75 minuuttia. Kokoelman julkaisi vuonna 1998 Geffen Records.
Use Your Illusion II Albumin ensimmäinen single ”You Could Be Mine” julkaistiin 30. kesäkuuta 1991, ja se nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan 29. sijalle. Hot Mainstream Rock Tracks -listalla sen sijoitus oli 3. Britannian singlelistalla kappale ylsi niin ikään kolmanneksi ja Suomessa listaykköseksi. Kappale julkaistiin myös vuoden 1991 kesäkuun alussa elokuvassa "Terminator 2 – Tuomion päivä" ja siitä kuvattiin myös musiikkivideo, jossa esiintyi myös elokuvan päätähti Arnold Schwarzenegger. Video sai runsaasti esitysaikaa Music Televisionilla, ja vuoden 1991 päätteeksi se äänestettiin julkaisuvuotensa parhaaksi musiikkivideoksi.
Terminator 2 – Tuomion päivä T-1000:n rooliin kaavailtiin alun perin heavy metal -yhtye W.A.S.P.:n laulaja Blackie Lawlessia, mutta roolin sai kuitenkin Robert Patrick. Syy roolinvaihtoon oli siinä, että Lawless oli Arnold Schwarzeneggeria pidempi, sillä T-1000:n piti soluttautua helposti tavallisten ihmisten joukkoon, joten Lawlessin pituus (193 cm) ei tullut kysymykseen. James Cameron oli myös suunnitellut Billy Idolia T-1000:n rooliin, mutta Idolin jouduttua vakavaan moottoripyöräonnettomuuteen vuonna 1990 hänen roolinsa elokuvassa peruuntui.
Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta Tarantino oli tavannut Danny DeViton "Terminator 2 – Tuomion päivä" -elokuvan ensi-illassa, jolloin DeVito oli lupautunut tuottamaan mitä vain Tarantino seuraavaksi haluaakaan tehdä. Tarantino tarjosikin "Pulp Fictionia" ensimmäisenä DeViton edustamalle TriStar Productionsille. Vaikka hän pitikin käsikirjoituksesta, sekä DeVito että tuotantoyhtiön johto pitivät sitä liian väkivaltaisena. Tämän jälkeen Tarantino lähetti käsikirjoituksensa Harvey Weinsteinille, Miramax-tuotantoyhtiön pomolle. Miramax oli aiemmin levittänyt "Reservoir Dogsia" Yhdysvalloissa ja suostui ostamaan "Pulp Fictionin". Hän jopa suostui Tarantinon vaatimuksiin, joihin kuuluivat kahden ja puolen tunnin kesto, oikeus viimeiseen leikkaukseen ja ehdoton valta näyttelijävalinnoista.
Terminator 2 – Tuomion päivä Sarah, John, T-800 ja Miles tunkeutuvat Cyberdyne Systemsin päämajaan, varastavat käden ja muistisirun sekä asettavat rakennuksen toimistoon pommeja. He kuitenkin herättävät poliisin huomion, ja SWAT-ryhmä tunkeutuu rakennuksen sisälle. Miles haavoittuu tulitaistelussa kuolettavasti ja uhraa henkensä laukaistakseen pommit. Hän räjäyttää itsensä ja rakennuksen kappaleiksi, mutta Sarah, John, T-800 ja poliisit ehtivät paeta rakennuksesta.
Michael Jackson MTV kunnioitti Jacksonia antamalla hänelle ”MTV Video Vanguard Artist of the Decade Award” -palkinnon 1980-luvun saavutuksista; myöhemmin palkinto nimettiin Jacksonin mukaan. Musiikkivideo "Black or White" sai ensi-iltansa 14. marraskuuta 1991 samanaikaisesti 27 eri maassa ja keräsi 500 miljoonaa katsojaa, mikä teki siitä kaikkien aikojen katsotuimman musiikkivideon. Videosta tuli kuitenkin kiistanalainen seksuaalisten ja väkivaltaisten kohtaustensa vuoksi. Lopulta 14-minuuttisesta musiikkivideosta leikattiin puolet pois ja Jackson pyysi julkisesti anteeksi. Videossa esiintyvät Jacksonin lisäksi Macaulay Culkin, Peggy Lipton ja George Wendt. Se oli yksi ensimmäisistä musiikkivideoista, jossa käyettiin "Terminator 2 – Tuomion päivä" -elokuvasta tuttua morphing-tekniikkaa.
Terminator: Sarah Connorin aikakirjat Tuotantoyhtiö C2 Picturesissa toimivat myös "Terminator 2" ja "" -elokuvien tuottajat Mario Kassar ja Andrew G. Vajna.
Edward Furlong Sukujuuriltaan meksikolais-venäläinen Edward Furlong syntyi Glendalessa, Kaliforniassa. Hän vietti lapsuutensa setänsä ja tätinsä Sean ja Nancy Furlongin luona. Hän ei ollut kiinnostunut näyttelemisestä, kunnes tuottaja Gale Anne Hurd lähestyi häntä pasadenalaisella nuorisokerholla vuonna 1991 ja tarjosi John Connorin roolia tulevassa "Terminator 2 – Tuomion päivässä". Hän voitti roolistaan MTV Movie Awardin parhaasta läpimurtoroolista sekä Saturn Sci-Fi -palkinnon parhaana nuorena näyttelijänä. Edward tunnetaan myös eläinten oikeuksien puolustajana: hän on PETA:n jäsen.
Namor Elokuvastudio Universal Pictures on julkistanut kiinnittävänsä ohjaaja Jonathan Mostowin Prinssi Namorista kertovan elokuvan ohjaajaksi. Mostow on ohjannut myös U-571-sukellusvene-elokuvan vuonna 2000 ja "Terminator 3 – koneiden kapina" -elokuvan vuonna 2003. Aikaisemmin huhuttiin Chris Columbuksen tarttuvan Namor-elokuvaan. Kevin Misher toimii elokuvan tuottajana ja käsikirjoituksen tekee David Self.
Captain Marvel (elokuva) Elokuun puolivälissä Marvel palkkasi Geneva Robertson-Dworetin "Captain Marvelin" uudeksi käsikirjoittajaksi LeFauven siirryttyä toiseksi Disney Animationin elokuvan "Giganticin" ohjaajista. Perlman vahvisti lähtönsä projektista ja sanoi, että hänen ja LeFauven työstämä tarina tultaisiin säilyttämään lopullisessa käsikirjoituksessa. Robertson-Dworet kuvaili elokuvaa toimitakomediaksi ja muokkasi kösikirjoituksen samanlaiseksi kuin alkuperäisen "Tomb Raiderille" (2018) tekemänsä käsikirjoituksen, ennen kuin kyseiselle elokuvalle päätettiin antaa dramaattisempi sävy. Hän lisäsi, että luovalle tiimille oli myös tärkeää säilyttää elokuvan koomiset elementit sekä Danversin hahmon ”erittäin huvittava ääni”, sillä Danvers ”on yksi huvittavimmista sarjakuvahahmoista. Hän on niin nenäkäs ja älykäs, ettei kuuntele kenenkään arvosteluja”. Robertson-Dworet myös antoi Bodenille kunnian Danversin äänen muokkaamisesta elokuvaan sopivaksi sekä halusta ”kaivertaa oma polkumme ja varmistaa, ettemme vain viivyttelisi samalla alueella ["Wonder Womanin" julkaisun jälkeen], ja näyttää kaiken sen mihin naiset ovat kykeneviä.” Feige lisäsi "Captain Marvel" sisältävän "sosältävän viitteitä suosimiimme ”90-luvun toimita elokuviin”, kuten "Terminator 2 – Tuomion päivä", ”upeat katutason tappelut, katutason takaa-ajokohtaukset, ja sen sellaista hupia”, koska 1990-luvun toimintagenre oli jotain, mitä Marvel Studios ei ollut vielä tutkinut. Hän lisäsi myös, että iso osa elokuvasta sijoittuisi ulkoavaruuteen. DeConnickin lisäksi California Institute of Technologyn Institute for Quantum Information and Matterin kvanttifyysikko Spyridon Michalakis toimi elokuvan tieteellisenä konsulttina.
Terminator Genisys 66-vuotias Arnold Schwarzenegger palasi näyttelemään Terminator-kyborgia, jonka ihokudos on vanhentunut. Edellisen kerran Schwarzenegger näytteli hahmoa vuoden 2003 elokuvassa "". "Genisys" on ensimmäinen "Terminator"-elokuva, jonka lopputeksteissä Arnold Schwarzeneggerin roolihahmo ei ole nimellä ”Terminator” vaan ”Guardian”.
Terminator – tuhoaja Toistaiseksi "Terminator 6"-nimellä kulkevan elokuvan ensi-ilta on 26. heinäkuuta 2019. Huhtikuussa 2018 elokuvan nimeksi varmistui "Terminator".
Terminator 2 – Tuomion päivä T-1000 yrittää tappaa Johnin, mutta T-800 pelastaa pojan. John ymmärtää äitinsä olleen oikeassa ja päättää terminaattorin kanssa vapauttaa hänet mielisairaalasta. Pelastusyritys onnistuu, ja kolmikko pakenee Yhdysvaltain ja Meksikon väliselle alueelle. Sarah kysyy T-800:lta, kuka tulee kehittämään koneita hallitsevan ja ihmiskunnan tuhosta vastuussa olevan Skynet-supertietokoneen. T-800:n mukaan sen suunnittelee tietotekniikan jättiläisyhtiö Cyberdyne Systemsille työskentelevä Miles Dyson (Joe Morton). T-800 kertoo myös, että 4. elokuuta 1997 Skynet käynnistetään, ja 29. elokuuta 1997 Skynet tulee tietoiseksi ja tuhoaa ihmiskunnan suurkaupungit ydinaseilla.
Terminator – tuhoaja Mikäli uusi elokuva on tuottoisa, on luvassa mahdollisesti jopa kokonainen trilogia Terminator-elokuvia.
Terminator – tuhoaja Alkuvuodesta 2017 James Cameron kertoi palaavansa elokuvasarjan pariin ja osallistuvansa kuudennen, vielä nimeämättömän "Terminator"-elokuvan tuotantoon. Ohjaajana Cameron tuskin ehtii toimimaan "Avatar"-elokuviensa takia mutta osallistuu todennäköisesti elokuvan tuottamiseen ja käsikirjoittamiseen. Myös Arnold Schwarzenegger vahvisti olevansa mukana, joskaan hänen rooliaan elokuvassa ei ole vielä paljastettu. On mahdollista että Schwarzenegger esittää tällä kertaa ihmishahmoa, jonka pohjalta Terminator-kyborgit mallinnetaan. Elokuvaa aletaan näillä näkymin kuvata keväällä 2018.
Prinsessapäiväkirjat Prinsessapäiväkirjat 2 ("The Princess Diaries 2: The Royal Engagement") ilmestyi vuonna 2004. Elokuva on itsenäinen jatko-osa eikä se pohjaudu mihinkään kirjoista. Päästäkseen Genovian kuningattareksi Mian pitäisi löytää itselleen puoliso 30 päivässä, ja selviytyä lordi Nicholaksen ja hänen setänsä yrityksestä anastaa Genovian valtaistuin. Molempien elokuvien pääosissa nähdään Anne Hathaway ja Julie Andrews. Elokuvat on ohjannut Garry Marshall.
Frank Miller Miller oli yksi "RoboCop 2" -elokuvan käsikirjoittajista. Vaikka elokuvan tuottajat pitivät Millerin käsikirjoituksesta, se oli heidän mielestään mahdoton muuttaa elokuvaksi ja käsikirjoitusta muokattiin rankasti. Elokuva lopullisessa muodossaan perustuukin vain löyhästi Millerin alkuperäiskäsikirjoitukseen. Vuonna 2003 ilmestyi sarjakuva "Frank Miller’s RoboCop", joka perustuu "RoboCop 2" -elokuvan käsikirjoitukseen niin kuin Miller sen näki. Hän oli mukana käsikirjoittamassa myös "RoboCop 3" -elokuvaa, jonka valmistumisen jälkeen vuonna 1992 hän julkaisi sarjakuvan "RoboCop vs. The Terminator".
Terminator Genisys Tammikuussa 2017 James Cameron ilmoitti tekevänsä uuden "Terminator" -elokuvan. Arnold Schwarzenegger on myös vahvistanut olevansa mukana elokuvassa.
Terminator – tuhoaja Elokuvan jatko-osa on aikansa kallein elokuva, mutta "Terminator – tuhoajan" tuotantokustannukset olivat suhteellisen pienet, vain dollaria. Lipputuloja se on keräänyt yli dollaria.
Terminator Genisys Terminator Genisys on yhdysvaltalainen tieteis- ja toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa kesäkuussa 2015. "Genisys" toimii eräänlaisena uudelleenkäynnistyksenä "Terminator"-sarjalle, eikä se näin ollen jatka aikaisempien elokuvien juonta. Kuvaukset alkoivat New Orleansissa 21. huhtikuuta 2014. Tuotantovaiheessa elokuvan koodinimi oli ”"Vista"”, joka viittasi elokuvasarjasta tuttuun ”"Hasta la vista, baby"” -repliikkiin.
Wayne’s World Elokuva on pohjautuu  Saturday Night Livessä esitettyyn samannimiseen sketsiin. Elokuvassa on useita cameo-rooleja, mm. Meat Loaf ja Alice Cooper. Elokuvassa esiintyy myös Robert Patrick, joka parodioi rooliaan elokuvassa "Terminator 2". Vuonna 1993 elokuvan pohjalta tehtiin videopeli NES:lle, SNES:lle, Sega Mega Drivelle ja Game Boylle.
Teppo Airaksinen Airaksinen on ohjannut ja käsikirjoittanut lyhytelokuvia, televisiosarjoja ("Kimmo", "Uusi päivä") sekä elokuvia ("Kulman pojat", "Napapiirin sankarit 2"). Hän on toiminut myös rekvisiitta-assistenttina ("Colorado Avenue") ja järjestysapulaisena ("Joulutarina").
Terminator (tuotesarja) Terminator on tuotesarja, joka on alkanut James Cameronin ohjaamasta elokuvasta.
Terminator 3: War of the Machines Terminator 3: War of the Machines on Atarin julkaisema "Terminator 3" -elokuva aiheinen FPS-videopeli, vuodelta 2003. Peli sijoittuu vuoteen 2029 kun Skynet taistelee ihmisiä vastaan.
S. Epatha Merkerson Kovan lain jälkeen hän on esiintynyt mm. TV-sarjoissa Chicago P.D., Chicago Fire ja Chicago Med. Hänellä oli myös rooli elokuvassa Terminator 2.
Terminator 2 – Tuomion päivä Sarah, John ja T-800 saapuvat keskellä autiomaata sijaitsevalle palkkasoturi Enrique Salcedan (Castilo Guerra) leirille. Sarahin mukaan Enriquesta ja tämän pojista tulisi tulevaisuudessa Johnin alaisuudessa taistelevia sotilaita. Sarah nukahtaa ja näkee painajaisen, jossa Skynet tuhoaa ydinaseella Los Angelesin. Sarah katsoo kauhuissaan, kuinka ydinräjähdys kärventää kaupungin asukkaineen tuhkaksi. Hän herää, ottaa aseensa ja ajaa autolla pois leiristä. John ja T-800 ymmärtävät, että Sarah aikoo murhata Milesin. Sarah murtautuu Milesin kotiin ja ampuu häntä olkapäähän. Milesin perhe ja paikalle saapuvat John ja T-800 saavat Sarahin säästämään Milesin hengen. T-800 kertoo tulevaisuudesta ja suostuttelee Milesin tuhoamaan kaiken Skynetin rakentamiseen liittyvän teknologian. Miles kertoo Cyberdyne Systemsin päämajassa säilytettävän aiemman terminaattorin kättä ja muistisirua.
Alan Taylor (ohjaaja) Taylorin seuraava ohjaustyö oli viides Terminator-elokuva "Terminator Genisys", jonka kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2014. Hänen osallisuudestaan projektiin huhuttiin jo syyskuussa 2013. Elokuva sai ensi-iltansa kesäkuussa 2015.
Matthew Santoro Hän tulee esiintymään "" -elokuvassa zombina. Hän työskenteli Lilly Singhin, Olga Kayn, Toby Turnerin, Arnold Schwarzeneggerin ja monien muiden kanssa "Terminator Genisys: The YouTube Chroniclesin", "Terminator Genisys" -elokuvan oheissarjan parissa.
Rio 2 Rio 2 on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu 3D-elokuva, jonka on ohjannut Carlos Saldanha. Elokuva on jatko-osa vuoden 2011 elokuvalle "Rio". Maailmanlaajuisesti elokuva sai ensi-iltansa 20. maaliskuuta 2014, ja Yhdysvalloissa ja Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 11. huhtikuuta 2014.
Blu ja Jewel asuvat Rio de Janeirossa 3 lapsen Carlan, Bian ja Tiagon kanssa. Eräänä päivänä he lähtevät lomalle Amazonin sadenmetsään ja Blu tapaa tulevan appiukkonsa Eduardon sekä Jewelin lapsuudenystävän Roberton. Samalla Nigel juonii jotain, eikä huomaa, että nuolimyrkkysammakko Gabi on ihastunut häneen.
Moon Bloodgood Korinna Moon Bloodgood (s. 20. syyskuuta 1975 Anaheim, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Seikkailu Etelänavalla" (2006), "Pathfinder" (2007) ja "Terminator – Pelastus" (2009) sekä televisiosarjoissa "Päivä armonaikaa", "Journeyman" ja "Falling Skies".
Terminator – tuhoaja "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo "Terminatoria" uuden videomaisen 1980-luvun elokuvan merkkipaaluksi ja roolisuoritusta Schwarzeneggerin parhaaksi. Hän antaa elokuvalle täydet viisi tähteä. Yhdysvaltalainen "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa sille kolme tähteä neljästä.
Elena Ferrante "Amalian rakkaudesta" on Mario Martone ohjannut elokuvan "Salattu rakkaus" (1995), joka oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla. Teoksesta "Hylkäämisen päivät" (2002) on Roberto Faenza ohjannut elokuvan "I giorni dell’abbandono" (2005).
Night at the Museum 2 Elokuvan ohjasi edellisenkin osan ohjannut Shawn Levy ja yhtenä tuottajista työskenteli esimerkiksi Harry Potter -elokuvia ohjannut Chris Columbus.
Hamekyttä 2 Hamekyttä 2 on elokuvan Hamekyttä -jatko-osa. Elokuvan pääosaa näyttelee Martin Lawrence. Elokuvan on ohjannut John Whitesell.
Elin päivästä päivään Elin päivästä päivään (, myös "Montparnasse 19", ) on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut mustavalkoinen elokuva, joka kertoo nerokkaasta, mutta itsetuhoisesta taiteilija Amedeo Modiglianista ja hänen avovaimonsa Jeanne Hébuternen epäonnisesta elämästä miehensä rinnalla. Elokuvan on ohjannut Jacques Becker, ja sen pääosissa ovat Gérard Philipe ja Anouk Aimée.
Sam Worthington Sam Worthington (s. 2. elokuuta 1976) on Englannissa syntynyt australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Avatar", "Terminator – Pelastus", "Titaanien taistelu" ja "Hacksaw Ridge – aseeton sotilas" (2016). Worthington on myös ääninäytellyt "" -videopelissä CIA-agentti Alex Masonia.
Ring 2 Ring 2 on vuonna 2005 valmistunut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, joka on jatko-osa elokuvaan Ring. Ring perustuu japanilaiseen Ringu-elokuvaan. Ring 2:n ohjasi Hideo Nakata, joka oli ohjannut myös alkuperäisen japanilaisen elokuvan.
Hammaslääkäri 2 Hammaslääkäri 2 ("The Dentist 2") on vuonna 1998 tehty kauhuelokuva. Elokuva on jatko-osa vuonna 1996 tehdylle Hammaslääkärille. Elokuvan on ohjannut Brian Yuzna.
Terminator – tuhoaja Terminator – tuhoaja () on yhdysvaltalainen vuonna 1984 valmistunut tieteis-toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi James Cameron. Pääosan tulevaisuudesta lähetettyä tuhoajakyborgia esittää Arnold Schwarzenegger, kyborgin kohdetta esittää Linda Hamilton ja tulevaisuudesta hänen suojakseen lähetettyä sotilasta Michael Biehn.
Pompeijin viimeiset päivät (vuoden 1908 elokuva) Pompeijin viimeiset päivät () oli vuonna 1908 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Edward Bulwer-Lyttonin samannimiseen romaaniin perustuvan lyhytelokuvan on ohjannut Luigi Maggi. Se aloitti italialaisten historiallisten elokuvien sarjan.
Indiana Jones ja tuomion temppeli George Lucas on puolustanut elokuvaa sanomalla, että sen oli tarkoituskin olla pelottava. Hän on kuitenkin sanonut, ettei hän pidä siitä yhtä paljoa kuin muista Indiana Jones -elokuvista. Spielberg on sanonut elokuvaan liittyen, ettei ”Indy 2 kuulu parhaimpiin hetkiini”, mutta on myös todennut, että hänellä on erityinen suhde "Tuomion temppeliin", koska hän tapasi tulevan vaimonsa, Kate Capshaw'n, kuvauksissa.
Uinu, uinu lemmikkini 2 Uinu, uinu lemmikkini 2 ("Pet Sematary 2") on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva on jatko-osa vuoden 1989 "Uinu, uinu lemmikkini" -elokuvalle, joka perustuu Stephen Kingin kirjaan. Elokuvan on ohjannut Mary Lambert.
RoboCop (videopeli) Pelin käännöksissä on nähty olevan useita pelattavuudelle haitallisia ominaisuuksia, ja monien versioiden teknistä toteutusta on pidetty keskinkertaisena tai huonona. Peli myi kuitenkin suhteellisen hyvin ilmeisesti elokuvan saaman suosion takia. Pelille julkaistiin jatkoksi "RoboCop 2", "RoboCop 3" ja "Robocop vs. The Terminator" videopelit. RoboCop 2 oli samantyyppinen kuin edeltäjänsä, mutta muut jatko-osat olivat pelinä varsin erityyppisiä. RoboCop 3 taas perustui vektorigrafiikkaan.
Kuinka hukata kundi 10 päivässä Kuinka hukata kundi 10 päivässä () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut romanttinen yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Donald Petrie. Elokuvan pääosissa ovat Kate Hudson ja Matthew McConaughey. Elokuva perustuu samannimiseen sarjakuvakirjaan, jonka tuottajat Michele Alexander ja Jeannie Long osallistuivat myös elokuvan käsikirjoittamiseen.
Karvinen 2 Karvinen 2 ("Garfield: A Tail of Two Kitties") on jatko-osa vuonna 2004 ilmestyneelle Karvinen-elokuvalle. Elokuvan on ohjannut Tim Hill.
BloodRayne 2: Deliverance BloodRayne 2: Deliverance on yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa syyskuussa 2006. Elokuvan on edeltäjänsä "BloodRaynen" tapaan ohjannut Uwe Boll. Elokuvan pääosassa on edellisen elokuvan Kristanna Lokenin sijaan Natassia Malthe. Elokuva julkaistiin suoraan videolle.
2 yötä aamuun 2 yötä aamuun on vuonna 2015 valmistunut suomalainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Mikko Kuparinen. Elokuvan virallinen nimi on "2 Nights Till Morning". Elokuva sai Suomen ensi-iltansa huhtikuussa 2016.
2 Guns 2 Guns on yhdysvaltalainen toimintakomedia vuodelta 2013, jonka on ohjannut Baltasar Kormákur. Elokuvan pääosissa esiintyvät Denzel Washington ja Mark Wahlberg. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa 2. elokuuta 2013 ja Suomessa saman vuoden 27. syyskuuta.
Riiviöt Riiviöt ("Gremlins") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhu- ja komediaelokuva, jonka on ohjannut Joe Dante. Elokuvan vastaavana tuottajana toimi Steven Spielberg. Dante on ohjannut elokuvalle myös jatko-osan "Gremlins 2 – uusi pesue", joka sai ensi-iltansa vuonna 1990.
Creepshow 2 Creepshow 2 on yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka ensiesitys oli vuonna 1987. Sen on ohjannut Michael Gornick, joka oli alkuperäisen "Creepshow"-elokuvan kuvaaja. Elokuvalle on vielä epävirallinen jatko-osa, "Creepshow III."
Tulessa syntynyt 2 Tulessa syntynyt 2 ("Firestarter 2: Rekindled") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut televisioelokuva. Se on jatkoa vuonna 1984 ilmestyneelle "Tulessa syntynyt" -elokuvalle, joka perustuu Stephen Kingin romaaniin "Tulisilmä". Elokuvan on ohjannut Robert Iscove.
Pompeijin viimeiset päivät ja häviö Pompeijin viimeiset päivät ja häviö () on vuonna 1913 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Edward Bulwer-Lyttonin romaaniin perustuvan elokuvan on ohjannut Eleuterio Rodolfi.
Final Destination – viimeinen määränpää 2 Final Destination – viimeinen määränpää 2 ("Final Destination 2") on vuonna 2003 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut David R. Ellis. Se on jatko-osa vuoden 2000 elokuvalle "Final Destination – viimeinen määränpää". Elokuvalle on ilmestynyt jatko-osa "Final Destination – viimeinen määränpää 3".
Michael Lehmann Lehmann on ohjannut muun muassa elokuvat "Heathers" (1988), "Hudson Hawk – varkaista parhain" (1991), "Airheads – sekopäät" (1994), "Kaikenkarvaiset lemmikit" (1996), "Jättini" (1998), "40 päivää ja 40 yötä" (2002) sekä "Sekavia suhteita" (2007). Lehmann on ohjannut elokuvien lisäksi myös televisiosarjojen jaksoja muun muassa sarjoihin "Big Love", "True Blood", "American Horror Story" ja "Californication".
Boondock Saints 2 Boondock Saints 2 ("The Boondock Saints II: All Saints Day") on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka on jatko-osa elokuvalle "Boondock Saints – Etelä-Bostonin enkelit". Elokuvan on ohjannut Troy Duffy.
Nightmare 2 – Painajainen jatkuu Nightmare 2 – Painajainen jatkuu (työnimiltään "NM2" ja "Nightmare 2") on 3. joulukuuta 2014 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu MTV3-kanavan esittämään "Salatut elämät" -televisiosarjaan. Elokuvan on ohjannut Marko Äijö ja sen pääosissa näyttelevät Sara ja Mikko Parikka sekä Tero Tiittanen. Elokuva on jatkoa joulukuussa 2012 ensi-iltansa saaneelle elokuvalle "Nightmare – painajainen merellä".
Dead Fish – päivä palkkatappajana Dead Fish – päivä palkkatappajana () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut brittiläis-saksalainen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Charley Stadler. Elokuvan pääosia näyttelevät Gary Oldman, Andrew Lee Potts, Elena Anaya, Billy Zane ja Robert Carlyle. "Dead Fish – päivä palkkatappajana" perustuu Stadlerin ja Thomas Geigerin tarinaan, jonka pohjalta Adam Kreutner ja David Mitchell laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottivat David Bergstein, Matthias Deyle, Dan Maag ja Philip Schulz-Deyle.
Pähkähullu professori 2: Klumpit Pähkähullu professori 2: Klumpit on vuonna 2000 kuvattu komediaelokuva, joka on jatko-osa elokuvalle "Pähkähullu professori". Elokuvan pääosia näyttelevät Eddie Murphy, Janet Jackson, Larry Miller, John Ales ja Richard Grant. Elokuvan on ohjannut Peter Segal.
Terminator 3: Koneiden kapina "Koneiden kapina" on kolmesta ensimmäisestä "Terminator"-elokuvasta kallein, mutta se ei kuitenkaan menestynyt odotusten mukaisesti, vaikkakin oli hyvä jatko elokuvasarjalle "Rotten Tomatoes" -verkkosivun arvostelun mukaan. Suuremmasta budjetista huolimatta "Koneiden kapina" jäi pienemmälle voitolle kuin edeltävä osa. James Cameron on sanonut kolmannen ja neljännen osan jääneen heikommiksi, kun niitä vertaa ensimmäisiin kahteen osaan.
Bad Boys 2 Bad Boys 2 () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, joka on jatko-osa elokuvalle "Pahat pojat". Elokuvan päärooleissa jatkavat Will Smith ja Martin Lawrence. Elokuvan on ohjannut Michael Bay. Elokuva menestyi kritiikistä huolimatta maailmanlaajuisesti tuottaen yli 273 miljoonan lipputulot. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat kahdeksan vuotta ensimmäisen elokuvan tapahtumien jälkeen.
David Slade David Slade (s. 26. syyskuuta 1969) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Slade syntyi Englannissa. Hän aloitti ohjaamalla musiikkivideoita ja on ohjannut niitä esimerkiksi Muselle ja Tori Amosille. Slade on ohjannut myös kaksi lyhytelokuvaa. Hänen debyyttielokuvaohjauksensa oli vuoden 2005 elokuva "Hard Candy". Hän on ohjannut myös kauhuelokuvan "30 päivää kaamosta" (2007) sekä Twilight-elokuvasarjan kolmannen osan "Twilight – Epäilys", joka sai ensi-iltansa 30. kesäkuuta 2010.
Napapiirin sankarit 2 Napapiirin sankarit 2 on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Teppo Airaksinen. Se on jatko-osa elokuvalle "Napapiirin sankarit". Elokuvan on käsikirjoittanut ensimmäisen osan tapaan Pekko Pesonen.
Toukokuun 7 päivää Toukokuun 7 päivää () on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen poliittinen jännityselokuva, jonka on ohjannut John Frankenheimer. Elokuva perustuu Fletcher Knebelin ja Charles W. Bailey II:n romaaniin "Seitsemän toukokuun päivää". Tarinassa sotilasjohto suunnittelee presidentin syrjäyttämistä.
Kauhea kankkunen 2 Kauhea kankkunen 2 () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Todd Phillips. Elokuva on jatko-osa vuoden 2009 elokuvalle "Kauhea kankkunen". Elokuvan pääosassa ovat Bradley Cooper, Ed Helms, Zach Galifianakis, Justin Bartha ja Ken Jeong.
Housefull 2 Housefull 2 (myös Housefull 2: The Dirty Dozen) on vuonna 2012 ilmestynyt intialainen hindinkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Sajid Khan ja tuottanut Sajid Nadiadwala. Se on jatko-osa vuoden 2010 elokuvalle "Housefull". Elokuva sai sekalaisia arvosteluja, jotka olivat kuitenkin edeltäjäänsä parempia, ja se menestyi hyvin kaupallisesti.
Happy Feet 2 Happy Feet 2 () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut australialais-yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka on ohjannut George Miller. Keisaripingviinihahmojen seikkailuista kertova elokuva on jatko-osa saman ohjaajan vuoden 2006 elokuvalle "Happy Feet".
Runeberginkatu (Helsinki) Tämän Runeberginkadun eteläosa kulki 1870-luvulla rakennettujen niin sanottujen Kampin puulaakivillojen sekä läntisimpien Turun kasarmin varuskuntaan liittyvien kasarmirakennusten välitse. Kampin puulaakivillat olivat ryhmä 1870-luvulla rakennettuja puisia työväen asuintaloja Kampintorin länsipuolella. Ne muodostivat suorakulmaisen korttelin, joka etelässä rajoittui Malminkatuun, idässä Malminrinteeseen pohjoisessa myöhemmin rakennettuun Runeberginkatuun. Runeberginkadun toisella puolella oli taas oli joukko kasarmirakennuksia pääasiassa nykyisen Autotalon korttelin, osittain myös Kampin metroaseman paviljongin paikalla.
Kaasukello Kampin kaasukello Helsingissä sijaitsi Eteläisen Rautatiekadun ja Runeberginkadun kulmauksessa, vuonna 1907 (tai 1910) rakennetun kaasukellon oli suunnitellut arkkitehti Karl Lindahl. Se rakennettiin kun yksityinen kaasuyhtiö siirtyi kaupungin haltuun ja siirtyi Sörnäisiin. Kampin kaasukellon purkamisesta tehtiin päätös alkuvuodesta 1966.
Leppäsuo Vuonna 1995 Leppäsuon alueelle vahvistettiin uusi asemakaava, jonka mukaan alueelle on rakennettu kerrostaloja. Suurin osa niistä on kuitenkin voitu rakentaa vasta sen jälkeen, kun Kampin keskus uusine linja-auto­asemineen vuonna 2005 valmistui, jolloin samalla tavara­terminaali ja linja-autojen pysäköinti­ poistuivat alueelta. Sinne on rakennettu muun muassa HOAS:n asuntola sekä Asunto Oy Leppä­suon palvelu­talo
Kamppi Suurin osa Kamppia, etenkin sen länsi- ja pohjoisosat olivat pitkään kaupungin laita-aluetta, joka veti puoleensa kasvavan kaupungin työläisasutusta ja muodostui jo 1800-luvun puolivälissä köyhien kaupunginosaksi. Kamppi ja etelämpänä sijaitseva Punavuori (”Rööperi”) olivat Helsingin vanhimmat työläiskaupunginosat. Vasta 1870-luvulla ja teollistumisen seurauksena alkoi Pitkänsillan pohjoispuolelle, Kallion ja Sörnäisten alueelle, syntyä työläisasutusta. Kampin länsilaita oli pitkälle 1900-luvulle asti puutalovaltainen. Lastenkodinkadulla on yhä jäljellä korttelin verran 1800-luvun lopulla rakennettuja puisia työläisasuntoja, niin sanottuja Sadan markan villoja. Myös Kalevankadulla on säilynyt kolme 1830–1840-lukujen puutaloa, joissa toimii nykyisin Koulumuseo.
Kampin keskus Gekko on kampin terminaalissa sijaitseva, pienistä keltaisista laatoista valmistettu keramiikkataideteos. Se on rakennettu katutason keskusaulasta, kaukoliikenteen bussiterminaalin läpi, alas metroasemalle vievien liukuportaiden kuilun päälle. Teos on halkaisijaltaan noin neljä metriä ja siinä on keramiikkaosia noin 275 m². Sen ovat valmistaneet keramiikkataiteilijat Pekka Paikkari, Kristina Riska ja Kati Tuominen.
Kluuvin galleria Vuonna 2006 Helsingin kaupunki harkitsi siirtävänsä gallerian toiminnan vanhan linja-autoaseman tiloihin Kamppiin. Varta vasten näyttelytilaksi rakennettuun galleriaan haluttiin sijoittaa Helsingin kaupungin tietokeskuksen kirjasto.
Kamppi (kauppakeskus) Kauppakeskus Kamppi on Kampissa, Helsingin ydinkeskustassa sijaitseva kauppakeskus. Yhdessä Helsingin linja-autoaseman kanssa se muodostaa Kampin keskuksen, johon liittyy myös Kampin metroasema. Vuonna 2016 kauppakeskuksessa kävi yli 41 miljoonaa ihmistä, mikä tekee Kampista Suomen vilkkaimman kauppakeskuksen.
Salomonkatu Rakennukset Salomonkadun varrella ovat pääasiassa liike­taloja, vain sen länsipäässä on myös asuin­rakennuksia. Liike­taloista vanhin on Paasi­kiven aukion reunalla sijaitseva, vuonna 1913 valmistunut punatiilinen Hankkijan talo, jossa Sergei Nikolajeff tuolloin avasi yhden Suomen ensimmäisistä auto­kaupoista. Vuodesta 1918 lähtien talo toimi Hankkijan pää­konttorina, kunnes Alkon eläkesäätiö osti sen vuonna 1973 ja sen alakerrassa avatiin Alkon suurin myymälä. Välittömästi sen länsi­puolella sijaitsi aikoinaan Maan­viljelijäin Maito­keskuksen rakennus­ryhmä, joka purettiin vuonna 1973 ja paikalle rakennettiin Patentti- ja rekisterihallituksen nyky­aikainen liike- ja toimisto­talo, nykyiseltä nimeltään Inno­talo. Inno­talon ja Fredrikin­kadun välissä Salomon­kadun pohjois­sivustalla sijaitsevat lyhyiden sivukatujen toisistaan erottamina 1980-luvulla valmistuneet Hotelli Presidentti ja Graniittitalo sekä 1930-luvulla rakennettu Tennispalatsi. Kadun etelä­puolella on Kampin keskus, johon liittyviä liike­tiloja on kadun allakin, sekä pitkään linja-autoaseman käytössä ollut entinen kasarmirakennus. Fredrikin­kadun länsi­puolella Salmon­kadun varressa ovat 1950-luvulla rakennettu Autotalo sekä Kampin metroaseman paviljonki, jonka edessä ovat Länsi-Helsinkiin sekä Malmille liikennöivien linja-autojen pääte­pysäkit.
Forum (kauppakeskus Helsingissä) Kauppakeskukseen on rakennettu maanalainen pysäköintiluolasto, josta on kulkuyhteyksiä lähiympäristöön aina Kampista Stockmannia myöten.
Helsingin tunneliverkosto Kampista on rakennettu jätevesikalliotunneli Viikin jätevesipuhdistamolle, josta on erillinen puhdistetun jäteveden purkuun tarkoitettu kalliotunneli Helsingin merialueen edustalle.
Kamppi Usein Kampista puhuttaessa kuitenkin tarkoitetaan vain Kampin kaupunginosan pohjoisinta osaa, jossa sijaitsevat muun muassa Kampin kauppakeskus ja linja-autoasema, Kampin metroasema, Tennispalatsi ja Sähkötalo. Kaupunginosan nimi "Kamppi" taipuu tavallisesti sisäpaikallissijoissa ("Kampissa, Kampista, Kamppiin"), joskin ainakin jotkin kaupungin viranomaiset käyttävät ulkopaikallissijoja ("Kampilla, Kampilta, Kampille").
Kampin metroasema Kampin metroasema () on yksi Helsingin metron asemista. Se palvelee Helsingin ydinkeskustaa sekä Kampin ja Etu-Töölön kaupunginosia. Asemalta on suora kulku­yhteys vuonna 2005 valmistuneeseen Kampin keskukseen, jossa liike­tilojen ohella on kaukoliikenteen ja Espoon bussien terminaalit. Aseman katuosoite on Kampinkuja 1.
Urho Kekkosen katu Urho Kekkosen katu, alkuperäiseltä nimeltään Kampinkatu, syntyi 1800-luvun lopulla, kun Kampin kaupunginosan asemakaavaa laajennettiin pohjoiseen. Katu toimi pitkään Helsingin kaavoitetun ja kaupunkimaisesti rakennetun alueen rajana: sen pohjoispuolella levisi laaja Kampin kenttä, Ruotsin vallan ajalta periytynyt armeijan harjoituskenttä, jonka itäreunassa sijaitsi Turun kasarmi. Maaston kallioisuudesta johtuen katu ja sen eteläsivua reunustaneet talot olivat huomattavasti ylempänä kuin Kampin kenttä. Samasta syystä Kampinkatu päättyi itäpäässään kalliojyrkänteen reunalle, jossa se kääntyi jyrkästi etelään ja liittyi Annankatuun. 1920-luvulla Turun kasarmista tehtiin Helsingin linja-autoasema ja vanhan harjoituskentän valtasivat vähitellen linja-autot. Laiturialueen ja Kampinkadun väliin jäi kuitenkin kapeahko, osittain kallioinen nurmikkovyöhyke.
Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma Suunnitelmaan kuulunut osa Kamppia rakennettiin 1970-luvulta lähtien pala palalta, enimmäkseen Alvar Aallon suunnittelemasta poikkeavalla tavalla. Sen sijaan vielä vuonna 1986 pidetyssä Kampin ja Töölönlahden alueen suunnittelukilpailussa, jossa ensimmäinen palkinto jaettiin kolmen toisistaan muutoin suuresti poikkeavan ehdotuksen (Jan Söderlundin Juha Sipilän ja Ilmo Valjakan), kesken, kaikkiin näihin voittaneisiin ehdotuksiin sisältyi Alvar Aallon ehdottama, Postitalon edustalta Töölönlahden rantaan ulottunut Keskustori, eri tavoin muunnellussa muodossa. Kun kuitenkin Kiasma myöhemmin rakennettiin tämän alueen eteläpäähän, aiemmin aukion osaksi varatulle alueelle, voidaan aukiosuunnitelma katsoa lopullisesti hylätyksi. Alueelle rakennetun Musiikkitalon ja rakenteilla olevan keskusta­kirjaston välissä on nykyisin huomattavasti pienempi aukio, Kansalaistori.
Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma Alvar Aallon keskustasuunnitelmasta on toteutettu vain Finlandia-talo, joka alkuperäisen suunnitelman mukaan olisi ollut eteläisin Töölönlahden länsirantaan suunnitelluista julkisista rakennuksista, sekä Kamppiin rakennettu Sähkötalo.
Kamppi Helsingin metro saavutti Kampin vuonna 1983. 1990-luvulla monet Kampin alueella sijaitsevat rakennukset peruskorjattiin ja otettiin uudestaan käyttöön, muun muassa nykyään ravintoloilla ja kahviloilla täytetty Lasipalatsi (1937) ja elokuvateatteriksi muutettu Tennispalatsi (1952). Kampin länsiosassa sijaitsee Ressun peruskoulu ja itäosassa tunnetumpi Ressun lukio, molemmissa on suomenkielisen opetuksen lisäksi englanninkielinen IB-linja.
Narinkka Narinkka tai Narinkkatori () on aukio Helsingin Kampissa. Sitä ympäröiviä rakennuksia ovat länsi­puolella Kampin keskus, idässä Turun kasarmin entinen talous­rakennus ja etelässä Scandic-hotelli Simon­kenttä. Pohjoisessa aukio rajoittuu Salomonkatuun, joka on nykyään kävelykatu, etelässä aukion ja Simon­kadun välissä on Kampin kappeli (Hiljaisuuden kappeli). Aukio muodostettiin nykyiselleen Kampin keskuksen rakennus­töiden yhteydessä ja valmistui vuonna 2005. Tällöin se sai myös nimensä.
Keskustan huoltotunneli Keskustan huoltotunneli (KeHu) on noin kahden kilometrin mittainen maanalainen liikenneväylä Helsingissä. Sen läntinen pää on Kampissa ja itäinen pää Kaisaniemessä, jossa väylä liittyy aikaisemmin rakennettuun Kluuvin vanhaan tunneliin.
Kampin paloasema Kampin paloasema oli arkkitehti Magnus Schjerfbeckin suunnittelema, Helsingin Kampintorin etelälaidalla sijainnut rakennus. Pieni, punatiilinen paloasema rakennettiin vuonna 1893. Vuoden 1906 Töölön asemakaavassa Kampin paloasemaa ympäröi pieni puistikko, mutta istutuksia ei koskaan toteutettu.
Kamppi Ruotsin vallan aikana Helsingin kaupunki loppui lännessä Kluuvin­lahteen, joka ulottui nykyiseltä Töölönlahdelta Esplanadin puiston tienoille. Lahden länsipuolella sijainnut Kampin alue oli lähes asumatonta. Nimi "Kamppi" tulee ruotsin sanasta "Kampen", jolla on tarkoitettu alueella, nykyisen Kampin kauppakeskuksen ja Narinkkatorin paikkeilla 1600-luvulta 1900-luvun alkuun asti sijainnutta sotaväen harjoituskenttää (ruotsin sanasta "kamp" on johdettu suomen kielen "kamppailu"). Venäjän keisarillinen armeija käytti kenttää harjoituksiinsa 1820-luvun lopulta alkaen, ja sen ympärille perustettiin varuskunta. Alueen reunaan, nykyisen Lasipalatsin paikalle silloisen Läntisen Henrikinkadun varteen, rakennettiin vuonna 1833 C. L. Engelin suunnittelema Turun kasarmi, joka tuolloin oli Helsingin suurimpia rakennuksia. Myöhemmin rakennettiin joukko puisia ja tiilisiä kasarmirakennuksia myös harjoituskentän toiselle puolelle, nykyisten Tennispalatsin ja Autotalon paikkeille Fredrikinkadun molemmin puolin.
Alvar Aalto Aallon suunnittelemista kaupunkikokonaisuuksista monumentaalisin on Seinäjoen keskusta. Aalto sai vuonna 1951 suunniteltavakseen kirkon. Lakeuden Ristin valmistuttua 1960 työ laajeni useisiin muihinkin rakennuksiin. Valkoisen kirkon vastapainoksi rakennettiin kaupungintalo (1962), kirjasto (1965) ja virastotalo (1968). Alajärven Aalto-keskuksen muodostavat suojeluskuntatalo (1920), Väinölä (1926), vanha sairaala (1928), kunnantalo ja terveystalo (1967), seurakuntatalo (1970) sekä niitä täydentävä, Aallon aikoinaan perustaman arkkitehtitoimiston viimeiseksi suunnittelutyöksi jäänyt kaupunginkirjasto (1991).
Vuonna 1961 Alvar Aalto laati suurta huomiota osakseen saaneen Helsingin keskustasuunnitelman, joka koski ydinkeskustan läheisyydessä sijainneita vielä vajaasti rakennettuja alueita. Suunnitelma käsitti muun muassa rautatieaseman luoteispuolella sijainneen vanhan tavararatapihan alueen, Töölönlahden ympäristöineen ja Kampin pohjoisosan. Aalto suunnitteli Töölönlahden eteläpäähän viuhkamaista terassitoria ja länsirannalle kulttuurirakennusten ketjua. Vuonna 1966 kaupunginvaltuusto hyväksyikin suunnitelman, mutta se sai osakseen myös laajaa vastustusta. Ankarimmin vastustettiin Töölönlahden länsirannan rakentamista. Aallon suunnitelmasta on toteutettu ainoastaan Finlandia-talo sekä Kampissa sijaitseva Sähkötalo.
Kamppi (kauppakeskus) Kampin kauppakeskuksen avasi torstaina 2. maaliskuuta 2006 kello 9 Helsingin kaupunginjohtaja Jussi Pajunen. Kampin keskuksen maanpäällisten osien suunnittelijat ja toteuttajat palkittiin vuonna 2006 Vuoden teräsrakenne -palkinnolla. Alusta alkaen kauppakeskukseen avattiin muun muassa K-Supermarket, Quick & Tasty -ravintolamaailma ja useita vaatekauppoja.
Helsingin metro Helsingin toiselle metrolinjalle (Santahamina)–Laajasalo–Katajanokka–Kamppi–Pasila–(Lentoasema) tehtiin varaus vuoden 2004 yleiskaavassa. 2000-luvun alulla tärkeimpänä pidetylle välille Pasila–Katajanokka tehtiin vuonna 2001 puitesuunnitelma. Kaupunki on tehnyt 2000- ja 2010-lukujen aikana erilaisia vertailuita ja tutkimuksia metrolinjan rakentamisesta Kamppi–Laajasalo- ja Töölö–Pasila-väleille. Toisen metrolinjan on kokonaisuudessaan suunniteltu kulkevan Pasilasta Meilahden, Stadionin ja Töölön kautta Kamppiin, jossa se risteäisi nykyisten linjojen kanssa. Kampin nykyisen aseman alle on louhittu jo sen rakentamisen aikoihin toinen tunneli, jota on tarkoitus käyttää risteävän linjan asemana. Kampista linjaa on suunniteltu Esplanadin puiston ja Katajanokan kautta meren ali entiseen Öljysatamaan ja Laajasaloon sekä sieltä Yliskylään ja Santahaminaan. Laajasalon raitioteiden rakentamisen takia toista metrolinjaa ei ole kaavoitettu kulkemaan salmen ali kaupunginosaan.
Baana Baana on kevyen liikenteen väylä Helsingissä. Se on rakennettu Pohjoisen ja Eteläisen Rautatiekadun väliseen kuiluun, jossa kulki aikaisemmin Helsingin satamarata. Baanan pituus on noin 1,3 kilometriä ja se kulkee Kiasman ja Ruoholahden–Kampin rajoilla olevan Länsilinkin alueen välillä. Sitä käyttää vuosittain noin 700 000 pyöräilijää.
Simonkatu Kampin vuonna 2009 valmistunut raitiotierata kulkee Mannerheimintieltä Simonkatua pitkin Urho Kekkosen kadulle ja Fredrikinkadulle. Näin ollen Kampin keskus sai raitiovaunuyhteyden.
Timo Lehtovaara Timo Lehtovaara (s. 1965 Saarijärvellä) on suomalainen kuoronjohtaja, sovittaja ja musiikinopettaja. Lehtovaara perusti Kamarikuoro Kampin Laulun, jota hän johti vuosina 1990–2005. 
Kuoro voitti muun muassa Klemetti-kuorokilpailun Orivedellä 1996, Corkin kansainvälisen kuorokilpailun Irlannissa 1997 ja Béla Bártok -kilpailun Unkarin Debrecenissä 2002.. Tampereen Sävel-kuorokatselmuksessa 1997 Kampin Laulu oli paras kuoro, saavuttaen kolme kultaleimaa. Ensimmäisessä Harald Andersen-kamarikuorokilpailussa Helsingissä vuonna 2003 kuoro sijoittui kolmanneksi. Vuonna 1998 Kampin Laulu esiintyi Taiwanissa, Taipein kansainvälisillä kuorofestivaaleilla. Vuonna 2003 kuoro teki konserttimatkan Australiaan esiintyen Sydneyssä, Brisbanessa ja Canberrassa.
Helsingin metro Helsingin metroasemilla ja niiden läheisyydessä oli vuonna 2014 yhteensä neljätoista taideteosta. Niistä vanhin on Aimo Tukiaisen "Torielämää Hakaniemessä" (1961). Metron ensimmäinen taideteos, Ipi Kärjen värikäs seinämaalaus "Maa, ilma, tuli ja vesi" (1985) Kampin metroaseman liukuporraskuilun yläpään seinäkkeessä siirrettiin pois aseman muutostöiden yhteydessä. Myös Kampin aseman läheisyydessä ollut Anu Matilaisen veistosaltaasta nouseva sommitelma "Liike" (1985) siirrettiin varastoon uuden Kampin rakennustöiden alta kesällä 2002.
Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma oli Alvar Aallon vuonna 1961 Helsingin kaupunginhallituksen toimeksiannosta laatima asemakaavasuunnitelma, joka koski Helsingin ydinkeskustan läheisyydessä olleita silloin vielä rakentamattomia tai vajaasti rakennettuja alueita. Suunnittelualue käsitti lähinnä Helsingin päärautatieaseman luoteispuolella sijainneen silloisen tavararatapiha-alueen, Töölönlahden lähiympäristön sekä Kampin pohjoisosan Mannerheimintieltä Leppäsuon alueelle ja Mechelininkadulle saakka. Myöhemmin 1960-luvulla Aalto laati suunnitelmasta muutamia hieman muunnettuja versioita, ja saamansa arvostelun vuoksi vielä vuonna 1972 uudistetun version, jossa varsinkin Hesperian puistoon suunniteltua rakentamista oli oleellisesti vähennetty.
Kampin Laulu Kampin Laulu ry on vuonna 1990 perustettu helsinkiläinen sekakuoro. Sen taiteellisena johtajana ovat toimineet 1990–2004 Timo Lehtovaara, 2005–2010 Eric-Olof Söderström ja vuodesta alkaen 2011 Kari Turunen.
Alvar Aallon Helsingin keskustasuunnitelma Kampin alue varattiin liike-elämän laajentumisalueeksi. Keskustan kehäväylältä Mannerheimintielle johtanut liittymätie olisi kulkenut nykyisen Hotelli Presidentin korttelin halki ja liittynyt Mannerheimintiehen Simonkadun risteyksen kohdalla, jossa Forumin silloisen matalan liiketalon paikalle rakennettava uudisrakennus olisi sijoitettu noin 45 asteen kulmaan sekä Mannerheimintiehen että Simonkatuun nähden. Lasipalatsin paikalle olisi rakennettu korkea, viuhkamaisesti sijoiteltu liikerakennus. Uudelle linja-autoaseman paikaksi Aalto osoitti Runebergin- ja Malminkatujen välisen, silloin vajaasti rakennettuna varastoalueena olleen korttelin. Lasipalatsin ohella myös vanha linja-autoasemarakennus ja Nikolajeffin talo olisi purettu.
Kamppi Kamppi () on kaupunginosa Helsinginniemen keskiosassa Helsingissä. Siihen kuuluvat Mannerheimintien länsipuolinen osa Helsingin nykyistä ydinkeskustaa sekä keskustan länsipuolisia alueita Hietalahteen saakka. Kamppi kuuluu Kampinmalmin peruspiiriin, joka on osa Eteläistä suurpiiriä. Kampissa asuu 11 395 asukasta (1.1.2014) ja siellä on 28 181 työpaikkaa (31.12.2012).
Kalevankatu Kalevankatu alkaa kaupungin ydinkeskustasta Mannerheimintieltä Pyyn ja Kukon korttelien välistä ja kulkee Kampin halki Ruoholahdenrantaan. Kadun koillisosan pituuskaltevuus on huomattava ja se kulkee Mannerheimintietä kohti rinnekatuna. Mannerheimintien ja Yrjönkadun välinen osuus on rakennettu reunoilta porrastetuksi kävelykaduksi. Samalla katuosuudella on sen reunassa myös ajoramppi maanalaiseen pysäköintitilaan. Kävelykatuosuus on päällystetty sahatulla ja ristipäähakatulla graniittikiveyksellä.
Kampin keskus Terminaalin läpi kulkee päivittäin noin 200 000 ihmistä, ja se on yksi Pohjoismaiden vilkkaimmista terminaalialueista. Kampin keskus koostuu erillisestä Espooseen suuntautuvan paikallisbussiliikenteen terminaalista, kaukoliikenteen terminaalista, Kampin kauppakeskuksesta ja Kampin metroasemasta. Rakennusryhmään liittyvät myös samassa korttelissa Urho Kekkosen kadun puolella olevat asuinrakennukset, joiden alimpiin kerroksiin kauppakeskus ulottuu.
Korpivaara (yritys) Korpivaara & Halla edusti aluksi Fordia ja General Motorsia, mutta alkoi 1920-luvulla myydä Studebaker-merkkisiä henkilö-, kuorma- ja linja-autoja sekä Brockway-merkkisiä kuorma- ja linja-autoja. Yhtiö toimi myös Firestone-rengasyhtiön Suomen edustajana, kunnes renkaiden maahantuontia siirtyi 1932 hoitamaan tytäryhtiö Firestone Rengastukku Oy. Vuonna 1936 Korpivaara alkoi tuoda maahan saksalaisia Adler-autoja ja vuonna 1938 tšekkiläisiä Škoda-autoja, mutta molempien tuonti katkesi toisen maailmansodan sytyttyä. Studebakerin edustus säilyi Korpivaaralla vuoteen 1966 saakka, jolloin merkin valmistus lopetettiin. Yhtiön nimi muutettiin Korpivaara Oy:ksi vuonna 1947. Vuodesta 1958 lähtien yhtiön pääkonttori sijaitsi Helsingin Kamppiin rakennetussa Autotalossa.
Kamppi Lumpunkerääjien tori eli Narinkka syntyi varuskunnan läheisyyteen, Simonkadun varteen 1870-luvulla. Etupäässä juutalaiset kauppiaat myivät siellä uusia ja käytettyjä vaatteita ja muita tavaroita. Narinkka suljettiin 1929. Nykyiseen Kampin keskukseen liittyvä tori nimettiin vuonna 2005 alueen historiaa kunnioittaen Narinkkatoriksi.
Kampin keskus Kampin keskuksen toinen vaihe valmistui 2. maaliskuuta 2006, jolloin avattiin Kampin 5-kerroksinen kauppakeskus terminaalin yläpuolelle. Samalla otettiin käyttöön rakennusryhmään liittyvät asunnot sekä piha- ja torialueet.
Pronssikauden kampa Pronssikauden kampa seurasi varhaispronssikaudella aluksi täysin sen kivikautista muotoja. Kivikaudella kammat valmistettiin puusta, luusta tai sarvesta sahaamalla ja viilaamalla ne muotoonsa. Pronssikaudella tapa jatkui sellaisenaan, mutta eliitti tilasi kampansa nyt pronssisena. Pronssista valamalla saattoi kuitenkin tehdä kivikautiseen kampaan monia parannuksia. Esimerkiksi piikkien lukumäärä lisääntyi ja piikkejä ohennettiin. Myöhemmin voitiin rakentaa kammoista halvempia valamalla piikkiosa erikseen ja niitaamalla siihen esimerkiksi luinen kahva tai varsi.
Kampin keskus Kampin keskus laajeni Helsingin Energian Sähkötaloon. Laajennusosa avautui asiakkaille 11. lokakuuta 2007. Kampin kauppakeskuksen laajennusosaan kuuluvat Sähkötalon kaksi alinta kerrosta sekä vanhan sähköaseman Malminrinteen puoleinen osa.