mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Herman Wedel-Jarlsberg Wedel-Jarlsbergin suku on alun perin saksalaista, joka 1683 liittyi norjalaiseen Jarlsbergin aatelissukuun. Suvulle annettiin 1684 kreivillinen status Tanska-Norjassa. Herman syntyi Fredrik Anton Wedel-Jarlsbergin ja norjalaisen aatelisnaisen Katharina Stormin esikoiseksi. Isä oli Tanskan lähettiläänä Napolissa, Haagissa, Lontoossa ja Wienissä. Herman varttui pääosin ulkomailla, eikä norjan kieli ollut hänelle ensimmäinen kieli. Isä oli sairaalloinen ja ankara, kun taas äiti oli liberaalimpi ja lapsille läheisempi.
Herman Badillo Herman Badillo (21. elokuuta 1929 Caguas, Puerto Rico – 3. joulukuuta 2014 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän syntyi Puerto Ricossa, mutta muutti vuonna 1941 tätinsä kanssa New Yorkiin. Badillon vanhemmat kuolivat 1930-luvulla tuberkuloosiin.
Tyyne Saastamoinen Saastamoinen aloitti novelleilla, mutta siirtyi myöhemmin lyriikkaan ja proosarunoon. Hän myös suomensi ranskalaista kirjallisuutta.
Jarmo Saastamoinen Jarmo Tapio Saastamoinen (20. syyskuuta 1967 Helsingin mlk) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Uni eli Kukko Kukko ei kuitenkaan saa Mikyllosta uskomaan itseään, vaan tämä haaveilee edelleen rikkauksista. Niinpä kukko, joka on saanut Hermeeltä kyvyn muuttaa joku tarvittaessa näkymättömäksi, vie Mikylloksen katsomaan salaa tämän kadehtimien rikastuneiden elämää. Käy ilmi, että rikkaat joutuvat elämään jatkuvan pelon ja epäilyksen vallassa tai muutoin rahanhimonsa kourissa tietämättä, että saattavat kuolla milloin tahansa ja muuttua hyttyseksi tai kärpäseksi.
Armas Saastamoinen Saastamoinen osallistui jääkäriliikkeen toimintaan värvärinä Pohjois-Savossa. Hän myös vieraili jääkärien luona Lockstedtin leirillä.
Jerry Herman Herman syntyi New Yorkissa. Hän osoitti jo lapsena huomattavaa musikaalista lahjakkuutta, ja hänen Broadway-debyyttinsä ("From A to Z") tapahtui vuonna 1960. Hänen tunnetuin yksittäinen laulunsa on samannimiseen musikaaliin kuuluva "Hello, Dolly!", joka nousi vuonna 1964 Louis Armstrongin levyttämänä listaykköseksi.
Jarmo Saastamoinen Saastamoinen pelasi urallaan Suomessa 310 pääsarjaottelua, joissa teki 16 maalia. Suomen liigamestaruuden hän voitti kolmesti: 1989 ja 1991 Kuusysissä ja 1997 HJK:ssa. HJK:n riveissä hän oli voittamassa Suomen Cupia kahdesti. Hän edusti urallaan myös Lahden Reipasta, FF Jaroa ja Valkeakosken Hakaa sekä AIK:ta. A-maajoukkueessa hän esiintyi 21 kertaa. Saastamoinen oli HJK:n joukkueen mukana pelaamassa Mestarien liigaa vuonna 1998.
Seppo Saastamoinen Veljeksistä Jukka Saastamoinen perusti 1987 yhdessä Sepon kanssa Säästötalo Robinhoodin Kymenlaaksoon, ja siitä kasvoi alueelle merkittävä halpatavaraketju.
Herman Schalin Herman Schalin syntyi ilmajokelaisen mökkiläisen pojaksi. Nälkävuonna 1867 hänen äitinsä lapsineen joutuu kulkemaan kerjuulla. Schalin menetti näkönsä 12-vuotiaana tulirokon seurauksena. Hän suoritti opintonsa Kuopion sokeainkoulussa ja valmistui pianonvirittäjäksi 20-vuotiaana. Schalin oli luokkansa priimus. Koulun jälkeen hän muutti Helsinkiin.
Pauli Saastamoinen Pauli Saastamoinen on suomalainen äänilevyjen masteroija, joka on työskennellyt Finnvoxin masteroinnissa vuodesta 1989. Hän on masteroinut uransa aikana yli 1 400 albumia.
Juho Lallukka Räisälän Humalaisten kylässä syntyneen Lallukan vanhemmat olivat Juhani Lallukka (s. 1814) ja Maria o.s. Haikonen (s. 1821). Perheessä oli viisi poikaa Martti (s. 1844), Matti (s. 1846), Antti (s. 1849), Johan eli Juho (s. 1852) ja Aatami (s. 1855). Pienviljelystä harjoittaneella, Juhon isoisän nimissä olleella kotitilalla oli Juhon syntymävuonna kirjoilla kaikkiaan 20 henkeä ja toimeentulo niukkaa. Juho aloitti työelämän isänsä kehotuksesta räätälin oppipoikana, mutta siirtyi äitinsä kuoltua Käkisalmeen kauppa-apulaiseksi alkuvuodesta 1870. Lallukan ura ennestään tuntemansa kauppias Kanninin palveluksessa alkoi samaan aikaan ja tapaan kuin toinen myöhemmin tunnettu kauppias, Herman Saastamoinen, aloitti omansa Savossa.
Eino Saastamoinen Kaarlo Eino "Stigi" Saastamoinen (9. lokakuuta 1887 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 4. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti.
Eino Saastamoinen Saastamoinen voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912. Hän toimi Suomen joukkueen lipunkantajana samojen olympiakisojen avajaisjuhlassa.
Sasta Vuonna 2010 yrityksen toimitusjohtajana toimiva Jari Saastamoinen on kolmannen polven Saastamoinen, joka toimii yrityksen palveluksessa. Hänen sisarensa Kirsi Kärkkäinen vastaa yrityksen mallistosta ja tuotekehityksestä.
Sasta Nykyään E. Saastamoinen Oy:llä on päätoimialanaan vaatteiden yleisvähittäiskauppaa pitävä Sastan tehtaanmyymälä. Sen aikaisempina päätoiminiminä ovat olleet Sastatuote Ky 1984–1984 sekä Kommandiittiyhtiö E. Saastamoinen 1984–1994.
Jussi Pohjonen (kuvanveistäjä) Jussi Hermanni Pohjonen (9. helmikuuta 1913 Elizabeth, New Jersey – 1. lokakuuta 1964 Pori) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hänen tuotantonsa käsittää muotokuvien, maalausten ja piirustusten lisäksi runsaasti erilaisia pienoisveistoksia ja reliefejä. Kotikaupunkinsa Porin ulkopuolella Pohjosen töitä oli esillä ainoastaan Helsingissä Strindbergin taidesalongissa vuonna 1947. Omintakeisena boheemina tunnettu Pohjonen ei myöskään milloinkaan liittynyt Suomen taiteilijaseuran jäseneksi, minkä vuoksi hänen nimensä puuttuu kuvataidematrikkeleista.
Suomen Liikemiesten Kauppaopisto Suomen Liikemiesten Kauppaopisto perustettiin 1898 antamaan korkeampaa, kolmevuotista liikesivistystä suomen kielellä. Ylläpitomuodoksi valittiin osakeyhtiö. Varsinainen perustava yhtiökokous kutsuttiin koolle 16.4.1898. Osakeyhtiön perustivat 18 huomattavaa suomenmielistä liikemiestä ja kulttuurivaikuttajaa, mm. Valter Ahlström, Karl Alfred Brander (myöh. Paloheimo), Otto Donner, Karl Gustaf Göös ja Herman Saastamoinen. Suomen Liikemiesten Kauppaopiston ensimmäinen lukukausi alkoi 5.8.1898, oppilasmäärä oli 18. Ensimmäiset opiskelijat saivat päättötodistuksensa keväällä 1901. Tähän joukkoon kuului muun muassa myöhempi ministeri Väinö Tanner, joka kohosi luokan priimukseksi. Oppilaitos sai aluksi vaatimattomat tilat Aleksanterinkadun ja Mikonkadun kulmassa sijainneesta puutalosta, mutta jo ennen kolmannen lukuvuoden alkua vuonna 1900 päästiin siirtymään tilavampaan huoneistoon Korkeavuorenkadulle.
Mira Saastamoinen Saastamoinen on edustanut Suomea aikuisten arvokisoissa yhden kerran ollen mukana Helsingissä järjestetyissä EM-kisoissa vuonna 1994. Tuolloin hän osallistui 10 kilometrin kävelyyn ja oli lopputuloksissa sijalla 28.
Herman Klaunpoika Fleming Herman Fleming syntyi 17. syyskuuta 1619 Askaisissa. Hän valmistui ylioppilaaksi 1637 Uppsalassa ja opiskeli 1640 Leidenissä. Hän opiskeli laivanrakennusta Hollannissa ja matkusti myös Ranskaan. Hän palveli hollantilaisella sotalaivalla useissa meritaisteluissa 1642, ja palattuaan kotimaahan hänestä tuli sotalaivan kapteeni Ruotsin laivastossa 1644. Vuonna 1645 hän sai amiraalin arvon, ja vuonna 1650 hänestä tuli valtaneuvos.
Erik Adlercreutz Erik Adlercreutz oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisestä avioliitosta (1931–1939) Elisabeth Hedvig Adlercreutzin kanssa syntyi kolme lasta, näiden joukossa professori Herman Adlercreutz ja arkkitehti Eric Adlercreutz. Toisesta avioliitosta (1939–) Margaretha Lerchen kanssa syntyi kaksi lasta.
Robinhood Jukka Saastamoinen ja Seppo Saastamoinen perustivat ketjun yhdessä vuonna 1987 Kouvolaan. Vuonna 2005 ketjun omistus siirtyi Tokmanni-konsernille 36,6 miljoonalla eurolla. Syksyllä 2015 kaikki Robinhood-myymälät muutettiin Tokmanneiksi.
Erkki Saastamoinen Saastamoisesta tehtiin Martti Kakon ohjaama dokumenttielokuva "Soittava seppä" vuonna 1981 sekä muistojulkaisu "Seppä ja rauta" vuonna 1990. Saastamoinen työskenteli myös joulupukkina ja Johan af Grann suunnitteli hänestä Joulupukki-elokuvaa, joka ei kuitenkaan toteutunut.
Tyyne Saastamoinen Saastamoinen kirjoitti ylioppilaaksi Lahdessa 1944 ja opiskeli sen jälkeen Helsingin yliopistossa valtiotieteitä. Hän työskenteli 1940-luvun jälkimmäisellä puoliskolla "Etelä-Suomen Sanomien" ja "Lahti"-lehden toimittajana. Saastamoisella on tytär ensimmäisestä avioliitostaan ja poika toisesta avioliitostaan.
Hermanni (Helsinki) Vanhoista puutaloista ei ole monta jäljellä. Hermanni sai nykyisen paljolti betonisen ja tiilisen ulkomuotonsa 1950- ja 1960-luvun rakentamisen yhteydessä. Varsinkin eteläisen Hermannin kaupunkikuva muuttuu tulevina vuosina uudisrakentamisen myötä. Etelä-Hermanniin on rakennettu 2010-luvulla runsaasti uusia asuntoja, joille syntyi tilaa, kun Eläinlääketieteellinen korkeakoulu ja Valtion eläinlääkintä- ja elintarvikelaitos siirtyivät Viikkiin 2006. Hermannista kaavaillaan yhtä Helsingin suurimmista uudisalueista.
Herman Potočnik Hän syntyi Pulassa eteläisessä Istriassa, joka oli silloin osa Itävalta-Unkaria, nykyisin osa Kroatiaa. Hänen perheensä oli sloveeneja.
Rauni Luoma Rauni Luoma syntyi Juho Hermanni Luoman ja Dagmar Aleksandra Viola Lindqvistin kolmantena lapsena. Raunin isoveli Valio oli syntynyt 1909. Seuraava lapsi oli kuollut synnytyksessä, niinpä Dagmar Luoma ei uskaltanut synnyttää Raunia Oulussa, jossa perhe asui. Tuleva näyttelijä syntyi Helsingissä, missä hänet myös ristittiin kummivanhempiensa kodissa. Vain kymmenen kuukautta myöhemmin syntyi Raunin sisar, Dagmar Kaarina (Kaisu). Vuonna 1914 syntyi Luoman perheen kuopus, Mauri Juhana (Jusu).
Mira Saastamoinen Mira Saastamoinen (s. 1. toukokuuta 1972) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti koko uransa ajan Esbo Idrottsföreningiä ja hänen valmentajanaan toimi Jani Lehtinen Saastamoisen itsensä lisäksi. Ulkoratojen SM-kisoista Saastamoinen saavutti kaikkiaan kuusi mitalia; 5 000 metrin kävelyssä hopeaa vuonna 1992 sekä kaksi pronssia vuosina 1988 ja 1991, 10 kilometrin kävelyssä kultaa vuonna 1992 ja hopeaa vuonna 1994 sekä 20 kilometrin kävelyssä hopeaa vuonna 1996. Sisäratojen SM-kisoista hän voitti 3 000 metrin kävelyssä kolme hopeaa vuosina 1992, 1993 ja 1994 sekä kaksi pronssia vuosina 1989 ja 1990.
Joutsenen juju Joutsenen juju on Ilpo Saastamoisen sooloalbumi vuodelta 1976. Musiikillisesti levy yhdistelee suomalaisen kansanmusiikin sekä progressiivisen rockin elementtejä. Saastamoinen oli soittanut ennen levyn valmistamista muun muassa kansanmusiikki-beat yhtye Kareliassa sekä kansanmusiikki-proge yhtye Dopplerin ilmiössä, joista aiempi julkaisi myös kaksi albumia. Ajatus levyn tekemisestä syntyi tuottaja Edward Vesalan kuultua Saastamoisen "Kainuun ääni" nimiseen radio-ohjelmaan tekemiä kitaranauhoituksia.
Yrjö Saastamoinen Saastamoinen oli Suomen Berliinin lähetystön avustajana 1918, ulkoministeriön 2. sihteerinä 1919, vt. valtuutettuna Haagissa 1919,
asiainhoitajana Haagissa ja Brysselissä 1920-1921, Madridissa ja Lissabonissa 1921–1922 sekä Haagissa, Brysselissä ja Luxemburgissa 1923–1926. Hänestä tuli erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri 1927.
Erkki Saastamoinen Erkki "Seppä" Saastamoinen (12. joulukuuta 1911 – 14. heinäkuuta 1989 Kiuruvesi) oli suomalainen Kiuruvedellä Koivujärven kylässä asunut kyläseppä ja kansanpelimanni, jota kutsuttiin myös "Koivujärven Väinämöiseksi". Hänen soittimenaan oli kansanomainen itse valmistettu triangeli eli pimpparauta. Saastamoisen sanottiin olleen Suomen tunnetuin pimpparaudan soittaja.
Sourun ruukki Raudan valmistuksen päätyttyä 1908 ruukki siirtyi 1913 H. Saastamoinen -yhtymälle, joka harjoitti ruukin tiloissa hiilenpolttoa. Saastamoinen omisti läheisen Syvänniemen rullatehtaan, joka oli toiminnassa vuodesta 1891 vuoteen 1932. Ruukin rakennukset purettiin 1941 25 metriä korkeaa Kuttajärven rannassa sijaitsevaa savupiippua lukuun ottamatta.
J. W. Snellman Snellman oli Suomen lankarullatehdasyhdistyksen toimitusjohtaja 1923–1927, Joh. Parviaisen Tehtaat Oy:n toimitusjohtaja 1928–1930, H. Saastamoinen Ltd. oy:n ja H. Saastamoinen ja pojat oy:n johtokunnan jäsen 1930–1937, Oy Suolahden tehtaat Ab:n toimitusjohtaja 1938–1942 sekä vuodesta 1942 alkaen Suomen vaneriteollisuusyhdistyksen asiamies.
Seppo Saastamoinen Seppo Saastamoisen isoveli Paavo Saastamoinen jatkoi sisarusten kanssa isänsä vaateliikkeitä ja lasten vartuttua he alkoivat itse yrittäjiksi. Paavo ja Seppo perustivat halpatavaraketju Makasiinin vuonna 1977 ja siitä kasvoi vuosien saatossa merkittävä toimija ja työllistäjä sekä Savossa että Kainuussa. Ketjussa oli myymälöitä sekä Makasiini- että Maxi-Makasiini-nimillä. Myöhemmin toimintaa laajennettiin Kodintukku-konseptilla.
Alkemia Alkemian alkuhetket sijoittuvat hellenistiseen Aleksandriaan noin vuoteen 100 jaa., jolloin egyptiläinen metallurgia ja kreikkalainen filosofia kohtasivat, ja Kiinaan toiselle vuosisadalle eaa. Aleksandrian uusplatonistit keräsivät vanhoja egyptiläisiä käsikirjoituksia, ja uskoivat näiden oleva peräisin egyptiläiseltä Thot-jumalalta, joka samaistettiin erityisesti Egyptissä kreikkalaiseen Hermeeseen. Tämän tuloksena syntyi myöhemmin käsitys, jonka mukaan uusplatonistien keräämät kirjoitukset olisi kirjoittanut Mooseksen aikainen tarunomainen egyptiläinen oppinut ja alkemistien oppi-isä Hermes Trismegistos. Hermeen nimestä juontaa myös käsite ”hermeettiset tekstit”.
Sergei Valamolainen Sergei asettui asumaan luoliin, saarnasi asukkaille evankeliumia ja kastoi ihmisiä kristityiksi. Näin pikkuhiljaa saarelle syntyi luostariyhteisö, johon liittyi myös karjalaissyntyinen Herman, joka jatkoi pyhittäjäisä Sergein työtä.
Albrekt Brandenburgilainen Albrekt syntyi Ansbachissa Frankenissa Brandenburg-Ansbachin markkreivi Fredrik I:n kolmanneksi pojaksi. Hänen äitinsä oli, Puolan kuninkaan ja Liettuan suuriruhtinaan Kasimir IV Jagiellonin ja hänen puolisonsa Elisabet Itävaltalaisen tytär Sofia. Albrekt kasvatettiin kirkolliselle uralle katoliseen kirkkoon, ja hän vietti jonkin aikaa Kölnin vaaliruhtinaa Herman Hesseniläisen hovissa, ja Herman nimitti hänet kaniikiksi Kölnin tuomiokirkkoon. Hän oli hyvin uskonnollinen, mutta hän oli myös kiinnostunut matematiikasta ja tieteistä, ja toisinaan hänen on väitetty vastustaneen kirkon oppeja, kun ne näyttivät olevan vastoin tieteellisiä teorioita. Hän jatkoi kuitenkin uraansa kirkon palveluksessa, ja katolinen papisto tuki hänen varhaista edistymistään.
R5 (yhtye) Ross ja australialainen malli ja näyttelijä Courtney Eaton ovat seurustelleet vuoden 2015 alusta lähtien. Eaton on syntynyt 6. tammikuuta 1996 ja näyttelee elokuvassa "Mad Max: Fury Road" Cheedo the Fragilea.
Mad Max: Fury Road Elokuvan pääosaa näyttelee Tom Hardy. "Fury Road" on ensimmäinen "Mad Max" -elokuva, jossa päähenkilö Max Rockatanskya ei näyttele Mel Gibson.
Mad Max: Fury Road Mad Max: Fury Road on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut australialais-yhdysvaltalainen post-apokalyptinen toimintaelokuva, jonka on ohjannut George Miller. "Fury Road" on jatko-osa elokuville "Mad Max", "Mad Max 2 – asfalttisoturi" ja "Mad Max – ukkosmyrsky," muttei suoranaisesti pohjaudu niihin. Elokuva on etenkin tunnettu toimintakohtauksien näyttävistä stunteista sekä kuvannollisesta tarinankerronnasta runsaiden dialogien sijasta.
Mad Max: Fury Road George Miller ja Brendan McCarthy huomasivat "Fury Roadin" käsikirjoitusta tehdessään, että heillä on materiaalia kahteen muuhunkin "Mad Max" -elokuvaan. Toinen käsikirjoituksista, "Mad Max: Furiosa", saatiin valmiiksi, ja Miller toivoi voivansa kuvata sen "Fury Roadin" saatua ensi-iltansa. Tom Hardy paljasti haastattelussa maaliskuussa 2015, että hänet on kiinnitetty kaikkiaan neljään muuhun "Mad Max" -elokuvaan. Miller kertoi toukokuussa kaiken riippuvan "Fury Roadin" menestyksestä. Hänellä olisi ”kaksi muuta tarinaa kerrottavana”.
Mad Max: Fury Road Myöhemmin Miller paljasti jatko-osasuunnitelmien muuttuneen: seuraavaa tulevaa elokuvaa kutsutaan työnimellä "Mad Max: The Wasteland". "Fury Roadille" kaavailtiin esiosaa, joiden henkilökaartiin kuuluisi myös Hugh Keays-Byrnen esittämä Immortan Joe. Sittemmin elokuvista on kuitenkin uutisoitu vain jatko-osina. Lokakuussa 2015 Miller paljasti, ettei Charlize Theronin esittämä Furiosa esiinny "Mad Max: The Wasteland" -elokuvassa. Miller myös ilmaisi halunsa ohjata pienemmän elokuvan ennen seuraavaa "Mad Maxia". Ohjaaja kutsui "Fury Roadin" kahdeksan kuukautta kestäneitä kuvauksia ”kuumuudessa ja pölyssä” pitkäksi ja rankaksi vaiheeksi.
Mad Max: Fury Road "Mad Max: Fury Road" on ollut usean kriitikon listalla vuoden 2015 parhaista elokuvista.
Mad Max: Fury Road Vuonna 2016 "Mad Max: Fury Road" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 19. parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Seuraavana vuonna "The New York Timesin" kriitikot arvioivat elokuvan tämän vuosisadan 25 parhaan joukkoon.
Mad Max: Fury Road Miller on sanonut ”Elokuvilla ei ole tiukkaa kronologiaa. Se on kuin yksi episodi Mad Maxin elämässä. En ole koskaan kirjoittanut käsikirjoituksia kronologiseen järjestykseen”.
Mad Max: Fury Road "Mad Max: Fury Roadia" esitettiin elokuvateattereissa 19 viikon ajan. Tuona aikana se tuotti lipputuloja yhteensä 375,8 miljoonaa dollaria, joista 153,6 miljoonaa tuli Pohjois-Amerikasta ja 222,2 miljoonaa sen ulkopuolelta.
Mad Max (videopeli) "Mad Max" -peli julkistettiin E3 2013 -messuilla. Peli oli tarkoitus julkaista vuonna 2014 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle, mutta huhtikuussa 2014 julkaisun kerrottiin viivästyvän vuoteen 2015. Peliin haettiin itsenäistä tarinaa, eikä lähes samanaikainen julkaisuajankohta "" -elokuvan kanssa ollut suunniteltua. Pelissä on kuitenkin viittauksia elokuvaan: "Fury Roadissa" esiintyvä Bensakaupunki () on mukana pelialueessa, ja pelihahmojen välisessä dialogissa mainitaan "Fury Roadista" tuttu Immortan Joe ja hänen tukikohtansa Linnake ().
Mad Max: Fury Road "Fury Road" oli ehdolla parhaan draamaelokuvan ja parhaan ohjauksen Golden Globe -palkintoihin. National Board of Review of Motion Pictures nimesi sen vuoden 2015 parhaaksi elokuvaksi. Elokuva sai kymmenen Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti kuusi.
Mad Max: Fury Road "Mad Max: Fury Road" sai yleisesti hyvän vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla 97 prosenttia kriitikoista on antanut sille positiivisen arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 8,6/10. Tulos perustuu 331 arvosteluun. Metacritic-sivustolla sen pistemäärä on 89/100 perustuen 47 arvosteluun, osoittaen ”yleistä kehuntaa”.
Mad Max: Fury Road Neljännen "Mad Max" -elokuvan tuotanto oli 25 vuotta jumissa ”tuotantohelvetissä” eri syistä. Mel Gibson oli palaamassa Maxin rooliin, mutta menetti mielenkiintonsa viivästysten takia 2000-luvun alkuvuosina. Elokuvaa alettiin viimein kuvata Namibiassa kesällä 2012. Elokuvan ensi-ilta siirtyi, koska siihen kuvattiin lisää materiaalia marraskuussa 2013. Tuolloin ilmoitettiin elokuvan saavan ensi-iltansa 15. toukokuuta 2015.
Mad Max: Fury Road Elokuvaa tehtäessä käytettiin vain vähän CGI-tehosteita ja luotettiin perinteelliseen stunt-työskentelyyn. Elokuva muutettiin kolmiulotteiseksi jälkituotannossa.
Mad Max: Fury Road "Fury Roadin" on todettu ”herättäneen George Millerin post-apokalyptisen elokuvasarjan henkiin voimakkaalla tavalla.” "The New York Times" totesi Millerin muistuttaneen katsojia siitä, että taloudellisesti menestyvät elokuvat – niin kutsutut kassamagneetit – voivat myös olla taiteellisia ja visionäärisiä. "Ilta-Sanomien" Tarmo Poussu piti ensi-illan aikaan "Fury Roadia" kulttimainetta nauttivan sarjan selvästi parhaana osana ja arvioi sen olevan ”kevään, vuoden ja kenties koko vuosikymmenen hurjin, hulluin ja raivokkaimmin energinen toimintaleffa.”
Mad Max: Fury Road Ydinsodan jälkeisessä maailmassa sivilisaatio on tuhoutunut ja maaperä muuttunut aavikoksi. Max Rockatansky, australialainen selviytyjä, joutuu ”Sotapojat”-ryhmittymän ja näiden palvoman kulttijohtajan Immortan Joen vangiksi. Tyrannimainen Joe hallitsee väestöä Linnakkeesta käsin kontrolloimalla sekä vesivarantoja että polttoainetta. Nux-niminen Sotapoika päätyy käyttämään Maxia verenluovuttajana, jota kutsutaan ”veripussiksi”.
Max Rockatansky Max Rockatansky on elokuvatekijöiden Byron Kennedyn ja George Millerin luoma kuvitteellinen toimintasankari "Mad Max" -elokuvasarjassa. Häntä näyttelee kolmessa ensimmäisessä elokuvassa Mel Gibson sekä neljännessä Tom Hardy. Elokuvien lisäksi hahmo esiintyy myös "Mad Max" -videopelissä.
Mad Max: Fury Road Sotapäällikkö Furiosa lähetetään raskaasti aseistetun ja kahdella V8-moottorilla varustetun Sotarekka-tankkiauton kyydissä hakemaan polttoainetta Bensakaupungista. Kun Furiosa poikkeaa reitiltä kohti vihamielisten hallitsemia autiomaa-alueita, paljastuu, että hän salakuljettaa rekassa “Viittä Vaimoa”, joiden odotetaan synnyttävän terveitä jälkeläisiä. Naiset eivät suostu elämään pelkkinä lapsentekokoneina ja ovat päättäneet paeta. Yksi naisista, Splendid Angharad, on yhteisölle erityisen tärkeä, sillä hän on raskaana Immortan Joelle. Joe, Sotapojat sekä Bensakaupungin ja ”Luotifarmin” joukot aloittavat Furiosan takaa-ajon. Max joutuu mukaan matkalle Nuxin ”veripussina”.
Mad Max Mad Max on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut George Millerin ohjaama australialainen toimintaelokuva. Elokuvan pääosassa esiintyy Mel Gibson. "Mad Maxia" on luonnehdittu eräänlaiseksi nykyaikaan sijoittuvaksi westerniksi. Elokuva ei sijoitu ydinsodan jälkeiseen post-apokalyptiseen aikaan, toisin kuin jatko-osat "Mad Max 2 – asfalttisoturi", "Mad Max – ukkosmyrsky" ja "".
Mad Max: Fury Road Furiosa eksyttää takaa-ajajat hiekkamyrskyyn. Max ja Nux kuitenkin kohtaavat Furiosan ja muut naiset aavikolla. Max päättää kaapata rekan, mutta ei saa sitä käynnistymään ilman Furiosaa. Max ja naiset pääsevät yhteisymmärrykseen yhteisestä pakomatkasta ja Max hätistää rekkaa sabotoivan Nuxin. Furiosa kuljettaa rekan kanjoniin, jonka läpikulkuun hän on saanut luvan moottoripyöräjengiltä lupaamalla motoristeille runsaasti polttoainetta. Jengi yllättyy takaa-ajojoukon suuruudesta ja päättää purkaa sopimuksen. Furiosan joukko pakenee ja joutuu torjumaan sekä motoristien että Joen joukon hyökkäyksiä. Nux saa Joelta käskyn hypätä rekan kyytiin ja tappaa Furiosa, mutta hän epäonnistuu tehtävässään. Angharad putoaa rekasta ja kuolee, jolloin myös kohuttu raskaus keskeytyy. Nux päättää liittyä Furiosan joukkoon, sillä hän ei usko mahdollisuuteensa palata Joen luokse epäonnistuttuaan tehtävässään ja Angharadin pudottua Nuxin ”veripussin” ohjaamasta rekasta.
California Love Kappaleesta on tehty kaksi eri musiikkivideota. Ensimmäiseen videoon (ohjannut Hype Williams) otettiin mallia elokuvasta "Mad Max Beyond Thuderdome" ja se sijoittuu aavikolle vuonna 2095. Videossa näyttelee George Clinton (heimopäällikkö), Chris Tucker (heimopäällikön apulainen), Tony Cox (kääpiösotilas) ja Roger Troutman. Video on kuvattu samassa paikassa kun "Mad Max Beyond Thunderdome" -elokuvakin. Video päättyy kohtaan, jossa lukee "To Be Continued".
Mad Max: Fury Road Furiosa kertoo määränpään olevan rehevä ”Vihreä paikka”, josta hänet lapsena kaapattiin. Ylitettyään suuren suoalueen Furiosan joukko kohtaa Vihreästä paikasta kotoisin olevia naisia, jotka paljastavat, ettei vehreä alue ole enää elinkelpoinen. Pettyneen Furiosan johtama joukko päättää jatkaa matkaa eteenpäin, mutta Max uskoo, että vettä ja viherkasveja täynnä oleva Linnake on ainoa mahdollisuus selviytymiseen. Max vakuuttaa Linnakkeen olevan vallattavissa, jos Joen takaa-ajojoukon eristää kanjoniin tuhoamalla sisäänkäynnin Sotarekkaa hyödyntäen. Paluumatkalla osa naisista menehtyy, mutta Furiosa onnistuu tappamaan Joen ja Nux uhraa itsensä tuhotakseen kanjonin ja pysäyttääkseen Joen joukon. Linnakkeen siviiliväestö ja nuoret Sotapojat ottavat Furiosan paluun ja Joen kuoleman riemuiten vastaan. Furiosa ja selviytyneet neljä vaimoa asetetaan hallitsemaan Linnaketta. Max poistuu Furiosan näköpiiristä suureen ihmisjoukkoon.
Bill Miller Bill Miller on australialainen elokuvatuottaja. Hänen veljensä on Oscar-palkittu ohjaaja George Miller. Yleensä Bill Miller on tuottajana veljensä ohjaamissa elokuvissa. Hän on tuottanut muun muassa elokuvat "Mad Max", "Mad Max 2", "Mad Max – ukkosmyrsky", "Noidat", "Lorenzon öljy", "Babe – urhea possu", "Babe suurkaupungissa" ja Oscar-palkitun animaation "Happy Feet".
Mel Gibson Hän valmistui National Institute of Dramatic Artista Sydneystä 1977 ja aloitti uransa australialaisissa televisiosarjoissa. Elokuvauransa hän aloitti George Millerin "Mad Maxissa", josta tuli myöhemmin kulttiklassikko ja se sai myös jatko-osat "Mad Max 2 – asfalttisoturi" ja "Mad Max – ukkosmyrsky". Yhdysvalloissa hän aloitti uransa 1984 elokuvassa "Bounty – kapina laivalla" Anthony Hopkinsin kanssa. Elokuva oli taloudellisesti epäonnistunut, ja Gibson kärsi tuolloin alkoholismista.
Mad Max (vuoden 1990 videopeli) Peli pohjautuu elokuvaan "Mad Max 2".
Mad Max (videopeli) Mad Max on Avalanche Studiosin kehittämä ja Warner Bros. Interactive Entertainmentin julkaisema avoimeen pelimaailmaan sijoittuva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin syyskuussa 2015 Microsoft Windowsille, Linuxille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli sijoittuu post-apokalyptiseen autiomaahan, jossa pelaaja ohjaa Max Rockatanskya. Hahmoa ääninäyttelee australialainen Bren Foster. Pelin juoni ei pohjaudu suoraan "Mad Max" -elokuviin, mutta lainaa niistä elementtejä.
Mad Max Elokuva oli kokonaan kielletty Uudessa-Seelannissa ja Ruotsissa. Ruotsin kielto purettiin vuonna 2005, minkä jälkeen se on esitetty televisiossa. Uuden-Seelannin kielto johtui kohtauksesta, jossa Goose poltetaan autoon, koska samankaltaista tapahtui juuri ennen elokuvan julkistamista. "Mad Max 2 – asfalttisoturi" -elokuvan menestyksen takia elokuva sai K-18-esitysluvan vuonna 1983.
Mad Max Max kostaa surmaamalla kaikki jengiläiset. Koston aikana Max haavoittuu polveen ja käteen, ja hän joutuu tekemään polvituen. Viimeisenä kuolevat Maxin tarinan alussa pidättämä jengiläinen sekä jengin johtaja, joka törmää täydessä vauhdissa vastaantulevaan rekkaan. Tätä ennen Max on löytänyt tarinan alussa pidätetyn jengiläisen ryöväämästä ulosajon uhria. Max kahlitsee jengiläisen nilkastaan autoon ja rakentaa sytyttimestä ja vuotavasta bensiinistä aikapommin. Max antaa jengiläiselle rautasahan ja toteaa, että käsirautojen sahaaminen kestää kymmenen minuuttia, kun taas nilkan sahaaminen vain viisi minuuttia. Max poistuu paikalta, ja pian auto, johon hän kahlitsi jengiläisen, räjähtää. 
"Mad Max" on elokuvien "The Blair Witch Project" (1999) ja "Paranormal Activity" (2009) ohella maailman taloudellisesti menestyneimpiä indie-elokuvia. Elokuvan budjetti oli vain 400 000 dollaria ja tuotto oli maailmanlaajuisesti noin 100 miljoonaa dollaria.
Mad Max Elokuva on Mel Gibsonin toinen elokuva. Gibson meni kuvauksiin ystävänsä seuraksi, mutta koska hän oli edellisenä iltana ollut baaritappelussa, hänen naamansa oli mustelmilla ja nenä oli murtunut. Tuottajat ihastuivat Gibsoniin ja käskivät tämän tulla kahden viikon päästä uudelleen. Kahden viikon päästä Gibson sai pääroolin "Mad Maxista".
Ed Fury Kehonrakennusta harrastanut Fury työskenteli mallina ja esitti sivuosia useissa Hollywood-elokuvissa. 1960-luvun alussa hän siirtyi Italiaan, jossa hänestä tuli suositun Ursus-elokuvasarjan vaalea ja lihaksikas sankari. Furya pidettiin näyttelijänä liian lapsekkaana ja epäuskottavana, ja hänen uransa hiipui pian peplum-tyylilajin myötä. Palattuaan Amerikkaan Fury näytteli toisinaan tv-sarjojen sivuosissa. Vuonna 1996 hän esiintyi luolamieskomediassa "Dinosaur Valley Girls" Ursus-elokuviin viittaavalla roolinimellä Ur-So.
Mad Max – ukkosmyrsky Elokuvasarjan neljäs osa, "", sai ensi-iltansa 15.5.2015. Elokuvassa päähenkilö Max Rockatanskya esittää Tom Hardy.
Futsal Mad Max Mad Max on pelannut Futsal-liigassa yhteensä 9 kautta, ja niissä yhteensä 165 ottelua. Joukkueen kotipeliasu on kokomusta ja vieraspeliasu oranssi-valkoinen-valkoinen. Seura pelaa kotiottelunsa Apian liikuntahallissa. Kentän pelialustana on parketti, kentän mitat ovat 42 x 21 m. Katsomokapaseetti on 300 henkilöä.
Futsal Mad Max on osallistunut kerran UEFA Futsal Cupiin, johon pääsevät kansallisten sarjojen mestarit. Kaudella 2006–2007 Mad Max sijoittui karsintakierroksella lohkossaan toiseksi.
Gordon Clapp Clapp esitti Chicago White Soxin sieppari Ray Schalkia vuonna 1988 draamaelokuvassa "Lahjotut". Hän näytteli "" -sarjan jaksossa ”Vortex”. Vuonna 2008 hän näytteli korruptoitunutta poliisia "Todistettavasti syyllinen" -sarjan jaksossa. Elokuvassa "Isiemme liput" Clapp esitti Yhdysvaltojen merijalkaväen kenraali Holland McTyeire ”Howlin’ Mad” Smithiä ja elokuvassa "The Game Plan" valmentaja Mad Maddoxia. Clapp näytteli Broadwayllä David Mametin Pulitzer-palkitun "Glengarry Glen Ross" -näytelmän uudessa versiossa, josta hän oli ehdokkaana Tony-palkinnon saajaksi parhaasta pääosasuorituksesta.
Max Phipps Maxwell John ”Max” Phipps (18. marraskuuta 1939 Parkes, Uusi Etelä-Wales, Australia – 6. elokuuta 2000 Sydney) oli australialainen näyttelijä. Hänen tunnetuin elokuvaroolinsa oli vuoden 1980 elokuvassa "Kapinalliset", jonka pääosasta hän sai AFI-palkintoehdokkuuden. Phipps esiintyi myös muun muassa elokuvissa "Mad Max 2 – asfalttisoturi" ja "Nooan arkki". Hän kuoli syöpään 60-vuotiaana.
Mad Max (täsmennyssivu) Mad Max voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Mad Max Elokuva julkaistiin 5. lokakuuta 2010 blu-ray+DVD-pakettina.
Nick Fury Vuonna 2003 esitetyssä "Salattu Sota" -tarinassa Nick Fury selvittää Latverian pääministerin, Lucia von Bardasin luoman juonen varustaa superroistoja korkeatkenologisilla aseilla. von Bardasin päämääränä on Amerikan heikentäminen ja terrorismin tukeminen (tarinan tapahtuma-aikana Latverian diktaattori Tohtori Doom oli oletettavasti kuollut). Fury muodostaa vastoin ylempiensä tahtoa iskuryhmän ja iskee Latverian pääkapunkiin Doomstadtiin. Tarinan seurauksena Furyn ja Kapteeni Amerikan välinen suhde kiristyi ja Fury joutui erotetuksi tehtävästään YPKVV:n johtajana. Marvel Cinematic Universen elokuvissa Nick Furya näyttlee näyttelee Samuel L. Jackson. Roolitus perustuu Ultimate Marvel -sarjakuviin, joissa Nick Fury on tummaihoinen ja muistuttaa suuresti Jacksonia.
Courtney B. Vance Courtney Bernard Vance (s. 12. maaliskuuta 1960 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan sarjasta "FlashForward", jossa hän näytteli FBI:n apulaisjohtaja Stanford Wedeckiä. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, muun muassa "" -sarjassa, jossa hän näytteli viiden tuotantokauden ajan. Vuonna 2016 Vance näytteli rikossarjassa "", josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Emmyllä.
Mad Max (vuoden 1990 videopeli) Mad Max on Mindscapen kehittämä ja julkaisema toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 1990 Nintendo Entertainment Systemille.
Mad Max Elokuva sai ensi-iltansa Suomen televisiossa Yle Teema -kanavalla 14. maaliskuuta 2015.
Mad Max 2 – asfalttisoturi Elokuva kertoo Max Rockatanskystä, joka elää Australian autiomaassa koiransa kanssa. Max elää yksinäistä elämää moottoripyöräjengin riistettyä hänen vaimonsa ja lapsensa hengen. Australia on kärsinyt maailmanlaajuisesta sodasta ja energiakriisistä, ja tärkein raaka-aine on moottoriajoneuvojen polttoaine. Ihmiset ovat valmiita tappamaan toisensa saadakseen tätä kallisarvoista nestettä. Maxin etsiessä polttoainetta hän miltei joutuu satunnaisen gyrokopterilentäjän ryöstämäksi, mutta Max kukistaa lentäjän, ja henkensä säästääkseen lentäjä antaa vihjeen linnoituksesta, jossa valmistetaan bensiiniä ja polttoaineita. Max lähtee lentäjä vankinaan etsimään tuota linnoitusta.
Angry Anderson Elokuviin, joissa Andersonilla on ollut rooleja, lukeutuvat "Mad Max – ukkosmyrsky" (1985) ja "Fat Pizza: The Movie" (2003).
George Miller Parhaiten Millerin ohjaamista elokuvista muistetaan "Mad Max" -sarja, Babe-porsaasta kertovat kaksi elokuvaa sekä pingviineistä kertova animaatioelokuva "Happy Feet". Miller on ohjannut myös lukuisia televisiosarjoja sekä tuottanut monia elokuvia uransa aikana.
Mad Max Elokuva kertoo Max Rockatanskysta, kovaotteista poliisista, jonka erikoisalaa ovat takaa-ajot ja jolta kukaan ei pääse karkuun. Elokuvan tapahtumat käynnistyvät takaa-ajosta, jossa moottoripyöräjengin jäsen menettää henkensä. Jengi alkaa vandalisoida kylää, jonka asemalle kuolleen jäsenen arkku (sangen pieni) jätetään junan mukana. Jengi hyökkää kylästä pakenevan pariskunnan auton kimppuun, tuhoaa heidän autonsa ja raiskaa naisen. Yksi jengin jäsenistä Johnny Boy jää paikalle, ja Max pidättää hänet kumppaninsa kanssa. Jengiläinen kuitenkin vapautetaan todisteiden puutteessa, ja hän kostaa Maxin työtoverille Jim Gooselle sytyttämällä hänen autonsa tuleen. Tämän seurauksena Goose kuolee, mikä koskettaa Maxia syvästi. Hän ilmoittaa esimiehelleen Fifi Macaffeelle (näyttelijä Roger Ward), että hän haluaa erota. Fifi ehdottaa että Max harkitsisi asiaa vielä kaksi viikkoa ja pitäisi lomaa.
Richard Madden Richard Madden (s. 18. kesäkuuta 1986 Elderslie, Renfrewshire, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Robb Starkin roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones". Hän näytteli Prinssiä vuoden 2015 elokuvassa "Cinderella – Tuhkimon tarina".
Nikki van der Zyl Van der Zyl ääninäytteli Honey Rideria (jota näytteli Ursula Andress) elokuvassa "Salainen agentti 007 ja tohtori No", Sylvia Trenchiä (Eunice Gayson) elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa", Jill Mastersonia (Shirley Eaton) ja Bonitaa (Nadja Regin) elokuvassa "007 ja Kultasormi", Domino Dervalia (Claudine Auger) elokuvassa "Pallosalama", Kissy Suzukia (Mie Hama) elokuvassa "Elät vain kahdesti" ja Chew Meetä (Francoise Therry) elokuvassa "007 ja kultainen ase". Hän myös ääninäytteli osan Solitairen (Jane Seymour) repliikeistä elokuvassa "Elä ja anna toisten kuolla" ja monia pienempiä rooleja. Van der Zyl työskenteli ensimmäisestä Bond-elokuvasta alkaen yhtä elokuvaa lukuun ottamatta sarjan jokaisessa elokuvassa "Kuurakettiin" (1979) asti. Häntä ei mainita lopputeksteissä eikä hän saanut elokuvista rojalteja. Van der Zylin dubbauksia käytettiin muustakin syystä kuin näyttelijän huonon englanninkielen taidon vuoksi: näyttelijä Shirley Eaton oli brittiläinen, mutta vahvan cockney-murteensa vuoksi tuottajat halusivat hänenkin hahmolle toisen, pehmeämmän äänen.
Jon Foo Jonathan Patrick Foo (s. 30. lokakuuta 1982 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka näyttelee enimmäkseen toimintaelokuvissa. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Left for Dead" (2004), "House of Fury" (2005), "Batman Begins" (2005) ja "The Protector" (2005). Hän näyttelee vuonna 2009 valmistuneessa elokuvassa "Tekken". Foo on tehnyt myös stuntteja elokuvaan "The Myth" (2005).
Mad Max 2 – asfalttisoturi Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle 2.4.1982 ikärajan KK (kokonaan kielletty), joten elokuvan esittäminen ja levittäminen ei ollut laillista. Televisioesitys sallittiin ikärajalla K18 ja vuonna 1989 ikärajalle K16 sallittiin elokuvasta varsin monta minuuttia leikattu versio.
Futsal Mad Max Futsal Mad Max on valkeakoskelainen vuonna 2001 perustettu futsal-seura. Sen edustusjoukkue pelaa Futsal-liigassa. Seura on voittanut liigamestaruuden vuonna 2006 ja cupin vuonna 2008.
Fallout Joissakin "Fallout"-peleissä on myös runsaasti viittauksia muihin teoksiin, esimerkiksi "Mad Max" -elokuviin, Monty Pythonin sketseihin ja "Linnunradan käsikirja liftareille" -kirjoihin.
Mad Max 2 – asfalttisoturi "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Asfalttisoturin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
OX (muusikko) Niko Hurmeen hahmo Kalma oli niin suosittu yhtyeen fanien keskuudessa, että Mr. Lordi päätti hyvin aikaisin, että Kalman seuraajan piti olla hahmona Kalman isoveli, samaa ryhmää oleva pääkallotyyppi. Hän kysyi el Nahhalilta, mitä tämä halusi. El Nahhal vastasi haluavansa olla Mad Max -tyyppinen hirviö. "Mad Max 2 – asfalttisoturi" oli 1980-luvulla elokuva, jonka moni näki ja joka iskosti yhden poikasukupolven mieleen sen, miltä viileän näköiset tyypit näyttävät: on riepua, suojusta ja metalliosaa. Pohdittaessa tulevaa hahmoa, Mr. Lordi huomasi el Nahhalin muistuttavan ruumiinrakenneeltaan härkää. OX oli tyylikäs nimi, ja hahmo syntyi härkien pohjalta hetkessä.
Max Baer Max Baer näytteli lukuisissa elokuvissa, muun muassa nyrkkeilyaiheisessa elokuvassa "Mitä kovemmin he kaatuvat..." ("The Harder They Fall") vuonna 1956. Hän esiintyi myös kabareessa toisen entisen nyrkkeilymaailmanmestarin Maxie Rosenbloomin kanssa. Max Baerin veli Buddy Baer oli myös ammattilaisnyrkkeilijä ja elokuvanäyttelijä.
Vernon Wells Vernon Wells (s. 31. joulukuuta 1945) on australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten näyttelijä Arnold Schwarzeneggerin tähdittämässä Commando-elokuvassa vastustajahahmo Bennettinä. Muita rooleja muun muassa elokuvassa Mad Max 2 ja televisiosarjoissa Ritari Ässä ja Ihmemies MacGyver.
Sam &amp; Max Hit the Road Sam & Max Hit the Road on LucasArtsin vuonna 1993 julkaisema seikkailupeli. Pelin hahmot ovat peräisin Steve Purcellin "Sam & Max" -sarjakuvasta. Peli on kirjoitettu SCUMM-komentosarjakielellä. Pelin keskeinen aihe on yhdysvaltalaisten kitschmäisten turistirysien parodiointi.
Sam &amp; Max Hit the Road LucasArts tiedotti elokuussa 2002, että "Sam & Max Hit the Road" saisi jatko-osan "Sam & Max Freelance Police". Maaliskuussa 2004 pelin julkaisu peruutettiin. Telltale Games neuvotteli vuoden ajan oikeuksista pelin viimeistelemiseksi, niitä kuitenkaan saamatta.
Rasputin – riivattu Rasputin – riivattu ("Rasputin, the Mad Monk") on Don Sharpin ohjaama ja Hammer Film Productionsin tuottama elokuva vuodelta 1966. Elokuvan pohjana on Grigori Rasputinin elämä, mutta on tarina on fiktiivinen. Rasputinia näyttelee Christopher Lee.
Mad Max (videopeli) Myös Maxin ulkoasua ja suojavarusteita on mahdollista muokata. Kerättyään riittävästi kokemuspisteitä pelaaja voi avata Maxille uusia taitoja.
Sigue Sigue Sputnik Sigue Sigue Sputnikin imagoa ja musiikkia leimasivat futuristiset ja dystopiset vaikutteet elokuvien "Kellopeliappelsiini", "Terminator – tuhoaja", "Blade Runner" ja "Mad Max" -trilogia tapaan. Tyyliltään yhtyeen musiikkia kutsuttiin toisinaan kyberpunkiksi.
Sam &amp; Max Hit the Road "Sam & Max Hit the Road" julkaistiin alun perin englanniksi. Softgold julkaisi sen CD-ROMilla saksaksi puhuttuna ja C.T.O. puolestaan italiaksi.
Max Biaggi Häntä on myös kutsuttu nimillä "Rooman keisari" ja "Mad Max".
Furio Meniconi Elokuvaperheeseen syntyneen Meniconi teki ensimmäisen roolinsa Riccardo Fredan elokuvassa "Il figlio di d'Artagnan" vuonna 1950. Pitkä ja roteva mies näytteli sivuosia lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista merirosvoseikkailuihin ja spagettiwesterneihin. Hän käytti myös taitelijanimeä "Men Fury".
Marc Lawrence Lawrence syntyi New Yorkissa vuonna 1910. Hänen nimensä oli alun perin Max Goldsmith. Lawrence näytteli joitain vuosia näytelmissä, jonka jälkeen hän meni vuonna 1932 töihin Columbia Picturesille. Rokonarpisen naamansa ja painostavien maneeriensa vuoksi hän näytteli kymmenissä elokuvissa kovapintaista miestä, gangsteria tai hautausurakoitsijaa. Toisinaan hän näytteli muunkinlaisia rooleja, kuten vuorikiipeilijää elokuvassa "Hämärtää vuorten takana" (1941) ja hotellinomistajaa elokuvassa "Hämärästä aamunkoittoon" (1996).
Määttä (Tuntematon sotilas) Edvin Laineen vuonna 1955 ohjaamassa elokuvassa "Tuntematon sotilas" Määttää näytteli Pentti Siimes. Rauni Mollbergin vuonna 1985 ohjaamassa toisessa filmatisoinnissa hahmoa näytteli Ossi-Ensio Korvuo. Aku Louhimiehen vuonna 2017 ohjaamassa kolmannessa filmatisoinnissa hahmoa näytteli Max Ovaska, jonka esittämä Määttä nähtiin myös elokuvan virallisessa mainosjulisteessa.
Ydinsota Suomennetussa kirjallisuudessa ydinsodan jälkeistä tilannetta on käsitelty esimerkiksi teoksissa "Warday", "Viimeisellä rannalla" ja "Metro 2033". Eräitä merkittäviä ydinsotaa käsitteleviä elokuvia ovat "Tohtori Outolempi", "The Day After", "Kun maailma loppuu", "Mad Max", "Terminator"-elokuvasarja ja "Sotaleikit".
Kathy Bates Vuonna 2008 Bates näytteli "Titanic"-vastanäyttelijöidensä Leonardo DiCaprion ja Kate Winsletin kanssa draamaelokuvassa "Revolutionary Road", joka sai kiitettävän vastaanoton kriitikoilta. Samana vuonna Bates näytteli suurta sivuroolia, Regina Jacksonia, tieteiselokuvassa "Päivä jona maailma pysähtyi". Elokuva sai sekalaiset arvostelut kriitikoilta, mutta oli suuri taloudellinen menestys tuottaen yli 230 miljoonaa dollaria. Bates näytteli naispääosan Tyler Perryn ohjaamassa, käsikirjoittamassa ja tuottamassa draamaelokuvassa "The Family That Preys", joka sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja lippuluukuilla. Bates oli ensimmäinen valkoinen nainen, joka näytteli naispääosaa Perryn elokuvassa.
Tiedekritiikki Tieteen uhkakuvat ovat vaikuttaneet myös elokuviin. Postapokalyptisen elokuvan aiheena on usein ihmisen omalla toiminnallaan aiheuttaman katastrofin jälkeinen tulevaisuus. 1980-luvulla genreä hallitsi ydinsodan jälkeinen tulevaisuus esimerkiksi elokuvissa "Mad Max 2 – asfalttisoturi", "Viimeinen taistelu" ja "Pako New Yorkista". 2000-luvulla virukset ja sairaudet otettiin näiden elokuvien uudeksi teemaksi muun muassa elokuvissa "Resident Evil" ja "28 päivää myöhemmin". Tieteen kritisointia on esiintynyt myös elokuvissa "Ihmisen pojat" ja "Invasion – Tunkeutujat".
Jon Hamm Vuosina 2002–2004 hän näytteli televisiosarjassa "The Division". Nykyään hänet tunnetaan parhaiten Don Draperin roolista menestyssarjassa "Mad Men" (2007–2015). Tämän lisäksi hän on ollut Broganin äänenä animaatiossa "Shrek ja ikuinen onni" (Shrek Forever After, 2010). Vuonna 2010 Hamm näytteli FBI:n agenttia Ben Affleckin elokuvassa "The Town".
Dieselpunk Suurelle yleisölle tutuimpia tyylisuunnan edustajia lienevät Indiana Jones -elokuvat, jotka edustavat ns. vaihtoehtohistoriaa. Myös Mad Max elokuvissa on viitteitä dieselpunkiin, vaikka ne pääosin edustavatkin kyberpunkia. Kotoisinta dieselpunkia lienee kuunatseista kertova elokuva Iron Sky. Dieselpunkin juuret ovatkin peräisin jo ainakin 1980-luvulta, eikä siten ole pelkästään steampunkin tuore johdannainen. Sen teemat keskittyvät joko aikakauden estetiikkaan tai aikakaudella syntyneisiin utopioihin.
Leonardo DiCaprio DiCaprio on hyvä ystävä näyttelijöiden Kate Winslet ja Tobey Maguire kanssa. DiCaprio ja Winslet ovat näytelleet yhdessä kahdessa elokuvassa, "Titanicissa" ja "Revolutionary Roadissa". Maguiren kanssa DiCaprio näyttelee elokuvassa "The Great Gatsby – Kultahattu".
Mel Gibson Mel Colm-Cille Gerard Gibson (s. 3. tammikuuta 1956 Peekskill, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän syntyi New Yorkin Peekskillissä vuonna 1956 ja muutti vanhempiensa mukana kaksitoistavuotiaana Australiaan, jossa hän aloitti näyttelijänopinnot. Gibson teki läpimurtonsa vuonna 1979 elokuvassa "Mad Max", ja kahdessa jatko-osassa hän uudisti roolinsa Max Rockatanskyna. Vuonna 1987 "Tappava ase", jossa hän esitti Los Angelesin poliisin etsivä Martin Riggsiä, teki Gibsonista kansainvälisen elokuvatähden.
Jack O’Connell O’Connell tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "This is England" (2006) ja "Harry Brown" (2009) sekä teinidraamasarjassa "Skins – liekeissä". Hän näytteli myös Dale Baxteria sarjassa "Waterloo Roadin koulu" ja elokuvassa "Eden Lake".
Mel Gibson Gibsonin tunnetuimpia elokuvia "Mad Maxin" ja "Tappavan aseen" ohella ovat muun muassa Skotlannin vapaustaistelua käsittelevä "Braveheart – taipumaton", Jeesuksen 12 viimeisestä elintunnista kertova "The Passion of the Christ" sekä Disneyn Oscar-palkittu piirroselokuva "Pocahontas" jossa Gibson oli ääniroolissa. Ohjaajana Gibson on toiminut muun muassa elokuvissa "Kasvoton mies" ja "Braveheart – taipumaton", joissa hän esitti myös pääosaa. Viimeisimpänä mainitusta elokuvasta hänet palkittiin myös parhaan ohjaajan Oscar- ja Golden Globe-palkinnoilla.
Carnivore Ensimmäisen albumin, "Carnivoren" (1985), sanoitukset käsittelivät kolmannen maailmansodan jälkeistä maailmaa. Peter Steele otti noihin aikoihin paljon vaikutteita Mad Max -elokuvista. Sanoitukset käsittelivät ydinsotaa, miesten ylivaltaa ja maailmanloppua. Naispuolisissa faneissa närkästystä herättivät muun muassa sellaiset kappaleet kuin "Male Supremacy" ja "Predator".
Mad Max (videopeli) Max Rockatansky kohtaa aavikolla joukon Sotapoikia, joita johtaa tyranni Immortan Joen poika Scabrous Scrotus. Sotapojat varastavat Maxin tavarat ja Interceptor-auton. Max taistelee Scrotusta vastaan tämän Sotarekassa ja vahingoittaa tätä moottorisahalla, mutta lopulta Scrotus onnistuu työntämään Maxin ulos rekasta. Mukaansa Max saa Scrotuksen koiran. Aavikolla Max kohtaa Chumbucket-nimisen mekaanikon, joka tarjoaa rakentamaansa Magnum Opus -autoaan Maxille, jotta tämä voisi aloittaa kostoretken Scabrous Scrotusta vastaan.
Mad Max (videopeli) Suuri osa "Mad Maxin" tarinasta ja toiminnasta keskittyy ajoneuvoihin. Pelin alussa pelaaja saa ohjattavakseen Magnum Opus -nimisen auton, jota voi vapaasti kehittää mieleisekseen. Autoon on saatavissa muun muassa tehokkaampia moottoreita, suojavarusteita, maalipintoja, liekinheittimiä ja kyydistä laukaistavia harppuunoita. Muokattavat ominaisuudet vaikuttavat toisiinsa: esimerkiksi uusi moottori nopeuttaa autoa, mutta heikentää hallittavuutta. Autoa ajaessa pelaaja voi vaihtaa kuvakulmaa ensimmäisen ja kolmannen persoonan välillä. Auton kyydistä ammuttaessa peli hidastuu, mikä helpottaa tähtäämistä kohteisiin. Maxin mukana Magnum Opuksen takaosassa matkustaa mekaanikko Chumbucket, joka tarvittaessa korjaa vahingoittuneen kulkuneuvon.
Tiina Mylläri Tiina Mylläri on suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Timo Koivusalon "Pekko Aikamiespoika" -elokuvien Katariina vuosina 1995–1997. Hän näytteli myös vuonna 2005 "Salatut elämät" -televisiosarjassa Ken Ojalan isosisko Madde Ojalaa.
Tina Turner Turner on julkaissut soolourallaan kahdenkymmenen vuoden aikana useita menestyssinglejä, kuten vuoden 1989 "The Best". Tina Turner esiintyi myös The Whon rockoopperassa "Tommy" ja elokuvassa "Mad Max Beyond Thunderdome" (1985). Tina Turnerin elämästä on tehty myös musikaali. Turnerin elämästä tehtiin vuonna 1993 elokuva "What´s Love Got To Do With It", jossa Turneria esitti Angela Bassett.
Max von Sydow Von Sydow näytteli vuonna 2015 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "".
Sam &amp; Max Hit the Road LucasArts julkaisi "Sam & Max Hit the Roadin" levykkeillä vuonna 1993 MS-DOSille. Myöhemmin peli julkaistiin CD-ROMilla täysin äänitetyin puhein, siinä missä edellisessä oli puhetta vain alkuanimaatiossa. Vuonna 1995 peli julkaistiin Macintoshille CD-ROMilla. Peli on kirjoitettu SCUMMin versio 6:lla.
Matkalla Perditioniin Matkalla Perditioniin ("Road to Perdition") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Sam Mendes ja sen pääosaa näyttelee Tom Hanks.
Richard Madden Vuonna 2018 Madden näytteli BBC:n televisiosarjassa "Bodyguard – Henkivartija", josta hänet palkittiin parhaan draamasarjan miespääosan Golden Globella.
Mad Max 2 – asfalttisoturi Lopussa henkiinjäänyt Max lähtee omille teilleen autiomaahan, ja gyrokopterilentäjästä tulee linnoituksen asukkaiden uusi johtaja edellisen kuoltua takaa-ajotaistelussa rosvojoukkiota vastaan.
Kohtalokas tapaaminen Kohtalokas tapaaminen ("Kiss Me Deadly") on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut Robert Aldrichin ohjaama film noir -elokuva. Elokuvan pääosassa näyttelee Ralph Meeker. Elokuvassa Cloris Leachman ja Maxine Cooper Gomberg näyttelivät ensi kertaa.
New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019 New Yorkin tuhon jälkeen vuonna 2019 (alkuperäiseltä nimeltään "2019 - Dopo la caduta di New York") on Sergio Martinon ohjaama italialais-ranskalainen post-apocalypse-elokuva, joka on yksi tyylilajinsa tunnetuimpia edustajia. Se valmistui vuonna 1983 ja sai ensi-iltansa samana vuonna. Elokuva on ottanut selkeästi vaikutteita sellaisista suuren budjetin post-apocalypsen klassikoista kuin Mad Max 2 – asfalttisoturi ja Pako New Yorkista.
Rose Tattoo Vuonna 1983 Yhdysvaltojen kiertueen jälkeen kitaristit Peter Wells ja Robin Riley sekä rumpali Dallas Royall jättivät Rose Tattoon. Angry Anderson ja Geordie Lech jatkoivat yhtyettä värväten tilalle kitaristit Greg Jordanin ja John Meyerin sekä rumpali Scott Johnstonin. Lokakuussa 1984 ilmestyi neljäs albumi "Southern Stars", joka oli viimeinen Rose Tattoon levytys Albert Productionsin artistina. Albumi sisältää hittikappaleen "I Wish". Seuraavana vuonna Anderson näytteli elokuvassa "Mad Max – ukkosmyrsky", jolloin Rose Tattoo piti taukoa. Yhtye solmi uuden levytyssopimuksen Mushroom Recordsin kanssa. Kokoonpano uusiutui Andersonia lukuun ottamatta täydellisesti ennen albumin "Beats from a Single Drum" julkaisua vuonna 1986. Yhtyeessä oli mukana enää yksi kitaristi sekä myös kosketinsoittaja. Vuoden 1987 alussa Anderson aloitti soolouransa, jolloin Rose Tattoo hajosi.
Sam &amp; Max Hit the Road Samin englanninkielinen ääninäyttelijä oli Bill Farmer ja Maxin Nick Jameson.