mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Austerlitzin taistelu Joulukuun toisena päivänä liittoutuneet tekivät odotetusti päähyökkäyksen Telnitzissä ranskalaisten oikeaa sivustaa vastaan, joka perääntyi suunnitelman mukaisesti. Huomatessaan tämän liittokunta lähetti lisää sotilaita oikean sivustan kimppuun, mutta samalla heidän keskustansa muuttui heikommaksi. Juuri tätä Napoleon oli toivonut. Marsalkka Soultin komentamat miehet hyökkäsivät voimalla hieman ennen keskipäivää liittoutuneiden kylkeen Pratzenissa ja yllättivät siellä sijainneet vihollisen joukot perusteellisesti, katkaisten venäläis-itävaltalaisen armeijan kahtia. Kutuzovin joukot yrittivät toistuvasti vallata kukkulan takaisin, mutta ranskalaiset torjuivat kaikki vastahyökkäykset.
Jonathan Swift Taistelun lopputulos jää lopulta hämäräksi, kun Swift siirtyy kertomaan St. James's Libraryn perjantaisia tapahtumia. Kirjat ovat eroteltu antiikin ja modernien auktoriteettien kirjoittamiin, jotteivät ne alkaisi sanaharkkaan. Epähuomiossa kirjat kuitenkin pääsevät sekoittumaan niin, että Descartes joutuu Aristoteleen viereen, Platon Hobbesin ja niin edelleen. Siitä alkaa kehkeytyä taistelu kirjojen välille, kunnes huomio siirtyy kirjaston suurimman ikkunan kulmassa elävään hämähäkkiin (modernit) ja sen verkkoon kiinnittyneeseen mehiläiseen (antiikki).
Napoleon I Taistelussa kolmatta liittoumaa vastaan 1805 Napoleon saavutti jälleen suuren voiton Itävaltaa ja Venäjää vastaan Austerlitzissa 2. joulukuuta 1805, keisariksi kruunaamisensa vuosipäivänä. Tätä taistelua on sanottu Napoleonin elämän kohokohdaksi ja siellä hän kukisti itseään suuremman armeijan nerokkaan strategiansa avulla. Napoleon oli valinnut itse taistelutantereen ja jäänyt odottamaan vihollista. Hänen armeijansa teeskenteli väsynyttä ja heikkoa. Napoleon itse pyysi silmänlumeeksi aselepoa ja näytteli lopen uupunutta rauhanlähettiläälle. Itävaltalais-venäläisen armeijan johto sai tietenkin kuulla lähettinsä raportin, jonka mukaan Napoleonin armeija oli heikko ja hän itse uupunut. Vihollisarmeijat uskoivat saaneensa loistavan tilaisuuden tuhota Napoleonin joukot. Liittoutuneiden voitto näytti varmalta. Liittoutuneiden joukot aloittivat marssinsa kohti ranskalaisten ”heikkoa” oikeaa sivustaa, mutta samalla hetkellä ranskalaisten pääjoukko hyökkäsi sivuilta liittoutuneiden keskikohtaan ja löi armeijan hajalle. Yhdeksän tunnin taistelussa vihollisarmeija nujerrettiin perusteellisesti. Jopa venäläisten eliittijoukot lyötiin kevyesti maahan. Viimeiset venäläiset pakenivat järven jäälle, mutta Napoleonin tykit hajottivat sen ja tuhansia hukkui. Napoleonin joukot olivat vain puolet vihollisen joukoista, mutta silti hänen oli onnistunut puolittaa koko liittoutuneiden armeija. Taistelua on pidetty yhtenä Napoleonin loistavimmista ja Napoleon itse kuvasi sitä ”kauneimmaksi taistelukseni”.
Jom kippur -sota Neuvostoliitto esti turvallisuusneuvostoa puuttumasta tilanteeseen niin kauan kuin Israelin tappio näytti mahdolliselta. Kun lopputulos valkeni, tulitauko astui virallisesti voimaan 23. lokakuuta 1973, joskin taistelut jatkuivat tästä vielä kaksi päivää Israelin vallatessa lisää alueita. Kaikilla osapuolilla oli sotavankeja.
Anabaptismi Jakob Wiedemanista tuli "sauvamiesten" johtaja. Hänen johdollaan 200-300 hengen ryhmä jätti Nikolsburgin ja meni Austerlitziin. Siellä tämä ryhmä alkoi harjoittaa varsinaista kristillistä kommunismia, mikä sitten tuli tunnusomaiseksi kastajaliikkeen itäiselle haaralle. Jakob Huter tuli tähän Austerlitzin seurakuntaan vuonna 1529. Hän oli paennut vainoja Tirolista. Huterin johdolla luotiin Auspitziin ne pienet kylät eli yhteistaloudet "Bruderhöfe", veljestilat, jotka ovat ominaisia (huterilaisille) hutteriiteille ("Huterin veljet"). Huter vangittiin Tirolissa ja poltettiin roviolla 25.02.1536. Ausburgin uskonrauha 1555 toi helpotusta myös kastajille.
Königgrätzin taistelu Moltke käytti rautateitä joukkojensa siirtoihin ja saapui siksi Königgräziin (nykyiseen Sadowaan, Tšekin tasavaltaan Hradec Královén () lähistölle) ennen Benedekiä, joka joutui siten jättämään vasemman sivustansa lähes suojattomaksi. Lisäksi Benedek oli sijoittanut reservinsä liian lähelle pääjoukkoja, mikä tarkoitti, että preussilaiset voisivat saartaa hänen joukkonsa. Benedek järjesti joukkonsa vanhentuneeseen 1700-luvun tyyliin ja kärsi tappioita jo ryhmitysvaiheessa. Lisäksi Itävallan koalition joukkojen moraali oli huono ja heistä hieman yli 100 000 oli slaaveja, joita taistelun lopputulos ei juuri kiinnostanut.
Werbenin taistelu Tillyn komentamat katoliset joukot ryöstivät Magdeburgin 20. toukokuuta 1631. Tämän jälkeen Tillyn armeija siirtyi pohjoiseen etsiessään rehua ja ruokaa. Ruotsalaiset katkaisivat Tillyn tien ryhmittymällä puolustukseen Werbenissä, Elben ja Haveljoen yhtymäkohdassa. Ruotsin armeijaan kuului 16 000 sotilasta, jotka olivat valmistelluissa puolustusasemissa. Tillyn armeija teki rintamahyökkäyksen ruotsalaisten asemiin 22. heinäkuuta. Ruotsalaiset torjuivat hyökkäyksen ja katoliset kärsivät raskaat tappiot musketti- ja tykkitulessa. Tilly hyökkäsi uudelleen 28. heinäkuuta, mutta lopputulos oli sama. Katolisten joukoista kuoli Werbenin taistelussa yhteensä yli 6 000 sotilasta. Taistelun jälkeen Tilly vetäytyi alueelta etelään, syvälle Saksiin, hankkiakseen lisäjoukkoja.
Lanchesterin lait Lanchesterin neliölain mukaan todennäköisintä on, että koko taistelun ajan osapuolten vahvuuksien neliöiden erotus pysyy likimain vakiona. Esimerkiksi jos alussa H = 13 ja P = 12, on niiden neliöiden erotus 169 - 144 = 25. Odotettavissa oleva lopputulos on H = 5 ja P = 0, jolloin neliöiden erotus on 25 - 0 = 25, eli sama kuin alussa.
Quebecin taistelu (1759) Britit ampuivat ainoalla tykillään srapnelleja ja vihollisjoukot hajosivat. Ranskalaissotilaat perääntyivät Quebeciä kohti ja miliisit joko seurasivat heitä tai suojautuivat. Ranskalaiset oli ajettu pakoon kohti Quebeciä ja molempien osapuolien komentajat olivat kaatuneet. Silti britit lähtivät jahtaamaan näitä. Brittien joukot saapuivat joelle, jossa oli vastassa ranskalainen partiovene ja piiloutuneita miliisejä. Ranskalaiset avasivat tulen, ja iso osa briteistä kuoli. Ranskalaisilla olisi ollut vielä joukkoja ainakin vastahyökkäykseen, ja lisää tukijoukkoja oli tulossa koko ajan. Quebecin kuvernööri, ranskalaisten uusi komentaja Pierre Francois de Rigaud päätti kuitenkin vetää joukkonsa pois. Taistelu kesti vain kaksi ja puoli tuntia. Taistelun lopputulos johti Quebecin antautumiseen 18. syyskuuta 1759.
Frederik Willem de Klerk De Klerk oli päätynyt siihen lopputulokseen, että ulko- ja sisäpoliittinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Kun kommunismi oli romahtanut Itä-Euroopassa, oli mahdotonta enää puolustaa Kansallispuolueen muodostaman hallituksen aikaisempaa näkemystä, jonka mukaan Afrikkalaisen kansalliskongressin vastainen taistelu oli osa laajempaa kommunismin vastaista taistelua. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvottelujen avulla olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.
Tenskwatawa Profeetankaupunki jälleenrakennettiin, mutta Tenskwatawa ei enää saanut aiemman kaltaista suosiota. Profeetankaupungin tuhoa seuranneena vuonna 1812 syttyi sota Ison-Britannian ja Yhdysvaltojen välille. Britit liittoutuivat Tecumsehin johtamien intiaanien kanssa. Tenskwatawa oli mukana sodan tapahtumissa, mutta ei varsinaisissa taisteluissa. Vuonna 1813 käytiin Thamesin taistelu, jonka aikana brittijoukot pakenivat jättäen Tecumsehin intiaanit taakseen. Tecumseh sai surmansa, mutta Tenskwatawa oli paennut yhdessä brittien kanssa. Taistelun lopputulos tarkoitti käytännössä intiaanien vaikutusvallan loppua tuolloisilla luoteisalueilla. Sodan jälkeen Tenskwatawa asui Ylä-Kanadassa. Hän palasi Ohioon Yhdysvaltoihin vuonna 1824. Vuonna 1826 Tenskwatawa ja muut shawneet karkotettiin Ohiosta Kansasiin, jonne he saapuivat vuonna 1828. Tenskwatawa kuoli marraskuussa 1836 nykyisen Kansas Cityn alueella.
Christian von Haugwitz Kun Napoleon vuonna 1803 miehitti Englannille kuuluuneen Hannoverin Saksassa, eikä kuningas Fredrik Vilhelm vieläkään suostunut toimiin Ranskaa vastaan, Haugwitz erosi vastalauseena elokuussa 1804. Kun Ranskan joukot kolmannen liittokunnan sodan aikana syksyllä 1805 loukkasivat puolueettoman Preussin aluetta Ansbachissa, Haugwitz toimitti henkilökohtaisesti Napoleonille Preussin uhkavaatimuksen, jossa uhattiin sodanjulistuksella mikäli Ranska ei hyväksyisi Preussin välitystä sotivien osapuolten kesken. Kun Napoleon kuitenkin löi itävaltalaiset ja venäläiset Austerlitzin taistelussa joulukuun 1805 alussa, Haugwitz joutui allekirjoittamaan 15. joulukuuta Schönbrunnin sopimuksen, jonka mukaan Preussin oli liittouduttava Ranskan kanssa sekä vaihdettava alueitaan Hannoveriin. Sopimus teki Preussin täysin riippuvaiseksi Ranskasta.
Kansallispuolue (Etelä-Afrikka) Vuonna 1989 maan presidentiksi noussut Frederik de Klerk katsoi, että ulko- ja sisäpoliitinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Itä-Euroopan kommunismin romahtamisen myötä Kansallispuolueen muodostaman hallituksen aikaisempi näkemys ANC:n vastaisesta taistelusta osana laajempaa kommunismin vastaista taistelua ei enää ollut mahdollinen. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvotteluteitse olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.
Vesimies (sarjakuvahahmo) Vesimies on DC:n versio vedenalaisesta supersankarista, ja sarjakuvamarkkinoilla hänen pahimmaksi "kilpailijaksi" voisi luokitella Marvel Comicsin hahmon Namorin, joka luotiin jo 1939. Nykyään Vesimies on näistä kahdesta kuuluisampi. Vesimies ja Namor ovat taistelleet toisiaan vastaan muun muassa Suomessakin ilmestyneessä DC vs. Marvel -lehdessä; taistelun voitti Vesimies, mutta toisaalta lopputulos määräytyi lukijaäänestyksen myötä. Hän on Oikeuden Puolustajien perustajajäseniä.
Slovenian historia Ranska voitti 1805 Itävallan keisarikunnan ja Venäjän keisarikunnan Austerlitzin taistelussa. Pressburgin rauhassa Ranska sai muun muassa Venetsian provinssit, joihin kuului Istria. Itävalta oli saanut alueen itselleen vuonna 1797 Campo Formion rauhassa. Pressburgin rauha lopetti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan 6. elokuuta 1806. 
Wagramin taistelussa Napoleonin Ranska löi itävaltalaiset ja katkaisi maan yhteyden Adrianmereen. Osasta Slovenian jaKroatian alueita luotiin Illyrian maakunta. Maakunta oli Italian pohjoisosien kautta yhteydessä Ranskan keisarikuntaan. Maakuntaan kuului Sloveniasta Kärntenin länsiosa, Krain, Görz, Trieste ja Istria. Nämä alueet olivat osa Ranskaa neljä vuotta, ja niissä asui yli kaksi kolmasosaa sloveeneista. Ranskan valloitus aiheutti raskaan taloudellisen taakan maaseudun väestölle, joka joutui maksemaan sotaveroja ja mannermaasulkemuksen sekä Itävallan rajan sulkemisen vuoksi Fiumen ja Tristen kautta käyty kauppa väheni kymmenesosaan entisestä. Sloveenin kieli sen sijaan kasvatti asemaansa tuona aikanam ja feodaalihallitsijoiden oikeudet poistettiin. Täydellisesti maaorjuutta ranskalaiset eivät pystyneet poistamaan. Ranskalaiset luopuivat Illyrian maakunnista vuonna 1813, kun he kärsivät tappion Leipzigin taistelussa. Itävalta palautti alueelle vanhan poliittisen järjestelmän. Itävallan ulkoministeri Klemens von Metternich lakkautti sloveenien kansallisen liikkeen, mutta kielellinen ja kulttuurillinen kehitys jatkui.
Fredrik Suuri Kesken neuvottelujen, 1. lokakuuta vuonna 1756, tuli tieto, että Itävalta oli hyökännyt. Lobositzin taistelussa Preussi sai voiton, mutta sen myötä Fredrik sai uusia vihollisia. Saksan valtiopäivillä myöskin protestantit tulivat sille kannalle, että Fredrik on Saksalais-Roomalaisen keisarikunnan rauhanhäiritsijä ja häntä vastaan käytävä sota on oikeutettu. Nyt myös Ruotsi ja joukko saksalaisia pikkuvaltiota liittyi Preussin vihollisiin. Sodan lopputulos näytti selvältä, sillä Preussin vastustajien väkiluku oli sitä kaksi kertaa suurempi.
Apartheid-järjestelmän purkaminen Apartheid-järjestelmän purkaminen tapahtui Etelä-Afrikassa vuosien 1990 ja 1994 välisenä aikana. Vuonna 1989 maan presidentiksi noussut Frederik de Klerk katsoi, että ulko- ja sisäpoliittinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Kun kommunismi oli romahtanut Itä-Euroopassa, ei ollut enää mahdollista puolustaa Kansallispuolueen muodostaman hallituksen aikaisempaa näkemystä, jonka mukaan ANC:n vastainen taistelu oli osa laajempaa kommunismin vastaista taistelua. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvottelujen avulla olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.
W. G. Sebald Sebald sai postuumisti viimeisestä teoksestaan "Austerlitz" vuoden 2002 Yhdysvaltain kriitikkojen tunnustuspalkinnon sekä The Independent Foreign Literature Prizen parhaasta käännösromaanista.
Rooman–Persian sodat Parthialaiset ja roomalaiset kohtasivat ensimmäisen kerran taistelussa Carrhaessa vuonna 53 eaa. Roomalaiset käyttäytyivät ylimielisesti ja uskoivat parthialaisten kukistuvan yhtä helposti kun armenialaiset ja pontoslaiset, jotka Rooma oli lyönyt aikaisemmin. Parthialaiset voittivat roomalaisten armeijan, vaikka vain osa heidän armeijastaan oli ottanut osaa taisteluun. Voittonsa innoittamana parthialaiset hyökkäsivät tämän jälkeen Rooman hallitsemaan Syyriaan, mutta sotaretki loppui parthialaisten tappioon. Tämän jälkeen kummatkin osapuolet muuttivat taktiikkaansa. Roomalaiset lisäsivät ratsuväen osuutta armeijoissaan. Lisäksi legioonia tuettiin jalkaväellä, joka oli aseistettu jousilla ja erilaisilla heittoaseilla. Legioonat antoivat armeijalle vahvan tuen, samalla kun jousimiehet pitivät vihollisen ratsuväen loitolla. Roomalaisen ratsuväen tehtävänä oli tehdä hallittuja vastahyökkäyksiä parthialaisia vastaan. Parthialaiset puolestaan eivät halunneet antautua taisteluun tällaista vihollista vastaan, vaan yrittivät houkutella pienempiä osastoja erilleen vihollisen pääjoukosta. Taitavat roomalaiset kenraalit yrittivät puolestaan pitää joukkonsa yhdessä. Lopputulos oli yleensä pattitilanne. Roomalaiset eivät pystyneet pakottamaan parthialaisia taisteluun ja parthialaiset eivät kyenneet estämään roomalaisia etenemästä heidän alueelleen.
Operaatio Seelöwe 19. syyskuuta 1940 Saksan sodanjohto lykkäsi operaation aloitusta. 2. lokakuuta 1940 se siirrettiin seuraavaksi kevääksi. Hitlerin uskomuksen mukaan Britannia antaisi periksi, kun Neuvostoliitto olisi lyöty operaatio Barbarossan myötä. Moskovan taistelun lopputulos ja Yhdysvaltain liittyminen sotaan joulukuussa 1941 kuitenkin muuttivat tilanteen Saksan kannalta epäedulliseksi. Ne johtivat kahden rintaman sotaan, josta OKH oli varoittanut. Neuvoteltuaan Raederin kanssa Hitler perui lopullisesti koko maihinnoususuunnitelman 13. helmikuuta 1943.
Der ewige Jude Elokuvan lopussa esitetään osa Hitlerin valtiopäiville 30. tammikuuta 1939 pitämästä puheesta. Siinä Hitler puhuu Saksan kansan taistelusta juutalaisuutta vastaan. Puhe päättyy lauseeseen: ”"Jos kansainvälisen rahajuutalaisuuden Euroopassa ja sen ulkopuolella vielä kerran onnistuisi syöstä kansat maailmansotaan, ei tämän sodan lopputulos tule olemaan juutalaisuuden voitto. Sodan tuloksena tulee olemaan juutalaisen rodun hävitys Euroopasta!"” Elokuva päättyy kuviin suosiotaan osoittavista saksalaisista ja marssivista SA-miehistä.
Tomislav Pannonian herttuakunnan kroaatit pyysivät Tomislavilta apua taistelussa unkarilaisia vastaan. Tomislav kukisti heidät ja perusti rajan Dravajoelle. Hän yhdisti Pannonian Kroatian herttuakuntaan.
Bysantti solmi 923 Tomislavin kanssa liittouman Bulgarian tsaari Simeon I:stä vastaan. Tämä kiihotti Simeonin hyökkäämään Kroatiaan 926. Simeonin hyökkäys oli kuitenkin täydellinen katastrofi, ja Tomislav kukisti bulgarialaiset täydellisesti. Taistelun lopputulos oli Balkanin voimasuhteiden kannalta merkittävä, sillä se vaikutti kroaattien ja bulgaarien kulttuurialueen vakiintumiseen.
Tomislavin uskotaan kruunatun Kroatian kuninkaaksi joko vuonna 924 tai 925. Asiasta ei ole kuitenkaan täyttä varmuutta, eikä ole tietoa siitä, koska hänet kruunattiin ja kuka hänet kruunasi. Ainoa todiste Tomislavin kuninkuudesta on paavi Johannes X:n vuonna 925 lähettämä kirje, jossa paavi kutsuu Tomislavia kuninkaaksi. Kirjeen aitous on kuitenkin kyseenalainen.
Oidipus Kolonoksessa Oidipuksen toinen tytär Ismene saapuu ja tuo tiedon, että Oidipuksen nuorin poika Eteokles on ottanut Thebassa vallan, kun taas vanhempi poika Polyneikes on koonnut Argoksessa seitsemän päällikön sotajoukon hyökätäkseen kaupunkiin. Kumpikin pojista on kuuluut, että oraakkelinlauseen mukaan tämän taistelun lopputulos määräytyisi sen perusteella, mihin Oidipus haudataan. Ismene kertoo, että huhun mukaan Oidipuksen juonitteleva eno Kreon haluaisi Oidipuksen kuolevan ja tulevan haudatuksi Theban rajalle ilman tavan mukaisia hautausriittejä, jolloin kumpikaan poika ei voisi vaatia valtaistuinta itselleen.
Adele Astaire Adele Astaire (alk. Adele Marie Austerlitz, 10. syyskuuta 1897 Omaha – 25. tammikuuta 1981 Tucson) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja, joka esiintyi veljensä Fred Astairen kanssa vaudevillessä ja Broadwaylla.
Ludwig von Benedek Kun Sota Preussia vastaan syttyi vuonna 1866, Benedek suostui vastentahtoisesti komentamaan joukkoja, joiden oli tarkoitus pysäyttää Preussin armeijan hyökkäys Böömissä. Hän kärsi kuitenkin ratkaisevan tappion Königgrätzissä 3. heinäkuuta. Tappion syynä on nähty sekä itävaltalaisten mielikuvitukseton johto että suustaladattavien kiväärien käyttö preussilaisten edistyneempien takaaladattavien aseiden sijaan. Taistelun lopputulos vahvisti Preussin aseman Saksan alueen johtavana valtiona. Benedek otti täyden vastuun tappiosta ja erosi. Hänen sodanjohdostaan käynnistettiin myös virallinen tutkinta, mutta se keskeytettiin keisarin määräyksestä.
Victory Monument (Bangkok) Taistelut Thaimaan ja Ranskan joukkojen välillä joulukuusta 1940 tammikuuhun 1941 olivat lyhyet ja niiden lopputulos kiistelty. Thaimaan miestappiot olivat ainoastaan 59 miestä, ja lopulliset rauhanehdot saneli Japani, jonka valloitussotasuunnitelmiin pitkäkestoinen konflikti kahden liittolaismaan välillä sopi huonosti. Kumpikaan osapuoli ei ollut tyytyväinen sopimukseen. Thaimaa ei saavuttanut tavoitettaan saada kaikkia menettyjä alueita takaisin. Ranska taasen menetti enemmän kuin oli valmis luovuttamaan. Kaikesta huolimatta kenraali Phibunsongkhramin sotilashallinto käänsi sodan lopputuloksen selkeäksi voitoksi itselleen, jota varten monumentti tilattiin ja pystytettiin muutamassa kuukaudessa.
Sota Irlannissa 1689–1691 Vilhelmiläissota () tai Jakobiittisota ("Jacobite war") oli Irlannin alueella vuosina 1689–1691 käyty sota, joka oli jatkoa Englannin vuoden 1688 mainiolle vallankumoukselle. Englannissa vallankumouksella syrjäytetty katolinen kuningas Jaakko II pyrki puolustamaan kruunuaan Irlannista käsin ja sai tuekseen Irlannin katolisen väestön, joka toivoi kuninkaan kumoavan katolisia sortaneet lait. Vallankumouksen johtoon asettunut Vilhelm III Oranialainen toi armeijansa Irlantiin ja voitti kuningas Jaakon vuonna 1690 Boynen taistelussa. Jaakon paettua irlantilaiset jakobiitit jatkoivat taistelua vielä yli vuoden ajan, mutta lopulta hekin hävisivät. Irlannissa käyty sota oli osa yleiseurooppalaista yhdeksänvuotista sotaa, ja siihen osallistui palkkasoturijoukkoja ja muita sotajoukkoja eri Euroopan maista. Irlannin sodan lopputulos sinetöi protestanttisen vähemmistön hallitsevan aseman Irlannissa koko seuraavan vuosisadan ajaksi.
Konstantin Pavlovitš Romanov Konstantin kärsi Napoleonin sodissa muutaman pahan tappion, muun muassa Austerlitzissa. Sotien jälkeen hän toimi Puolan kuvernöörinä. Hän meni naimisiin puolalaisen ruhtinattaren kanssa 1820 ja tähän liittyen luopui salaisesti vallanperimyksestä vuonna 1822.
Matti Leisola Leisola on kreationisti. Hän uskoo maailman olevan vain muutaman tuhannen vuoden ikäinen ja pitää vedepaisumusta historiallisena maailmanlaajuisena tulvana.
Ray Comfort Comfort on kreationisti eli hän uskoo luomiseen evoluution sijaan. Evoluutiota hän pitää ”aikuisten satuna”. Hän on kehittänyt Kirk Cameronin kanssa lautapelin "Intelligent Design vs. Evolution".
Jonathan Sarfati Sarfati on kirjoittanut paitsi yleisesti hyväksytystä tieteestä, myös luomisopista, jonka kannattajana hänet parhaiten tunnetaan. Hän on julkaissut useita kirjoja, joissa hän kiistää evoluution ja puolustaa uskonnollista näkemystään lajien synnystä. Hän on niin kutsuttu nuoren Maan kreationisti eli uskoo maailman olevan noin 6 000 vuotta sitten valmiiksi luotu.
Ella Bohlin Bohlin sanoi aiemmin olevansa kreationisti. Hän myös sanoi, että luomisnäkemystä tulisi opettaa kouluissa vaihtoehtona evoluution rinnalla. Myöhemmin hän on ottanut puheitaan takaisin. Hän on sanonut, ettei aiemmin tiennyt kreationisti-käsitteen merkitystä. Hän on myös sanonut, että Darwinin evoluutioteoria tulee olemaan jatkossakin biologianopetuksessa hallitsevassa asemassa ja että hänellä ei ole aikeita muuttaa asiaa.
Tuve Skånberg Homoseksuaalisuus on Skånbergin mukaan merkki kulttuurin rappiosta. Hän on kreationisti.
Yhdistymiskirkko Tunnettu entinen Yhdistymiskirkon jäsen on kulttien vastainen aktivisti Steven Hassan. Kreationisti John Corrigan Wells on myös moonilainen.
Jason Lisle Jason Lisle on yhdysvaltalainen astrofyysikko ja nuoren Maan kreationisti. Hän on työskennellyt Answers in Genesikselle ja suunnitellut planetaario-ohjelmia Luomismuseolle.
A. E. Wilder-Smith Arthur Ernest Wilder-Smith (1915–1995), joka tunnetaan paremmin A. E. Wilder-Smithinä, oli tunnettu englantilais-sveitsiläinen kreationisti ja kemisti.
John Baumgardner John Baumgardner on yhdysvaltalainen kreationisti. Hän on saanut filosofian tohtorin arvon Kalifornian yliopistosta Los Angelesissa geofysiikassa ja avaruusfysiikassa. Hän opiskeli myös sähköinsinööritaitoa. Hän kääntyi kristinuskoon aikuisiällään.
Siegfried Scherer Vaikka hän kieltääkin olevansa kreationisti, hän on toiminut kreationistisissä järjestöissä, mm. vuoteen 2003 Discovery Institute (Seattle) tutkijana ja vuoteen 2006 Saksan evankelikaalisen Studiengemeinschaft Wort und Wissen kunniapuheenjohtajana.
John Corrigan Wells Wellsin julkaisun oli kuitenkin toimittanut italialainen kreationisti Giuseppe Sermonti ja sitä kritisoitiin.
Tutkimuksessa oletettiin, että keskusjyväset on kokonaisvaltaisesti suunniteltu rakenteeltaan turbiiniksi, ja tutkimus eteni suoraan hypoteesista hypoteesin toimintamekanismin esittelyyn.
Jonathan Sarfati Jonathan D. Sarfati (s. 1. lokakuuta 1964) on tunnettu kreationisti. Hän on valmistunut kemisti ja shakin FIDE-mestari. Hän on entinen shakin Uuden-Seelannin-mestari. Hän pelasi Boris Spasskia vastaan ja osallistui kolmiin shakkiolympialaisiin (1986, 1988, 1992).
Kurt Wise Kurt Patrick Wise on yhdysvaltalainen kreationisti, paleontologi ja geologi. Hän valmistui Chicagon ja Harvardin yliopistoista. Häntä opetti muiden muassa Stephen Jay Gould. Wise kuuluu nuoren Maan kreationisteihin; hän perustelee Raamatulla näkemystään Maan hyvin nuoresta iästä.
A. E. Wilder-Smith Wilder-Smithin uskonnollisia kirjoja on käännetty useille kielille. Hänet muistetaan muun muassa väittelystä, johon hän osallistui kreationisti Edgar Andrewsin kanssa biologeja Richard Dawkins ja John Maynard Smith vastaan Oxford Unionin Huxley-muistoväittelyssä vuonna 1986.
Duane Gish Duane Tolbert Gish (17. helmikuuta 1921 – 5. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen kreationisti. Hän valmistui vuonna 1953 Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampukselta filosofian tohtoriksi biokemiassa. Hän oli luomisuskon puolestapuhuja ja työskenteli muun muassa Institute for Creation Researchissa.
Kent Hovind Kent E. Hovind (s. 15. tammikuuta 1953), lempinimeltään ""Dr. Dino"", on yhdysvaltalainen evankelista ja nuoren Maan kreationisti. Hän johtaa "Creation Science Evangelism" -järjestöä, joka välittää Raamatun pohjalta käsityksiä "nuoresta Maasta" ja näkemystä siitä, että ihmiset ja dinosaurukset elivät samanaikaisesti.
Jumalharha Huhtikuussa 2008 Kraaslan todettiin syyttömäksi. Oikeuskäsittelyä johtanut tuomari totesi kirjan kieltämis- ja takavarikoimisvaatimuksista, että kyseiset toimet rikkoisivat ajatuksenvapautta perustavalla tavalla. Pääsy Dawkinsin verkkosivustolle kuitenkin estettiin Turkissa myöhemmin samana vuonna kreationisti Adnan Oktarin valitusten johdosta.
Henry M. Morris Henry Madison Morris (6. lokakuuta 1918 – 25. helmikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen nuoren Maan kreationisti. Hänet muistetaan lukuisista evoluutioteoriaa ja luomisoppia kritisoivista kirjoistaan. Eräs niistä oli "The Genesis Flood" (1961), jonka hän kirjoitti yhdessä John C. Whitcombin kanssa. Morris myös perusti Institute for Creation Researchin, jonka johdossa on nykyisin hänen poikansa John D. Morris.
Carl Wieland Vuonna 1980 järjestö liittyi ryhmään "Creation Science Foundation", joka edelleen vaihtoi nimikkeelle "Answers in Genesis" (AiG). Vuonna 2005 Aig hajosi, koska Wieland ja eräs toinen johtava nuoren Maan kreationisti Ken Ham riitelivät keskenään. Hamille jäi mm. Yhdysvalloissa ja Engannissa oleva liikkeen haara, Wielandille mm. Australiassa ja Uudessa-Seelannissa oleva haara nimellä "Creation Ministries International".
Baramiini Baraminologia nojaa keskeisesti ajatukseen siitä, että mikroevoluutio ei koskaan muutu makroevoluutioksi. Makroevoluutiota vaativat osat vaativat uusia baramiineja. Laajat mielipide-erot johtuvat siitä, että termeistä ainoastaan "monobaramiini" on testattavissa. Termien sisällöt ovat epätäsmälliset. Esimerkiksi jos kreationisti puhuu "cat kind" tai "kissabaramiinista", ei voida tietää, mitä lajeja siihen tarkalleen ottaen kuuluu. Se, kuuluuko siihen kotikissan lisäksi esimerkiksi suuret kissapedot, kuten leijona, riippuu usein esittäjän maailmankuvasta. Laajemmassa mielessä tämä näkyy siinä, että osa kreationisteista on sitä mieltä, että kaikki bakteerit ovat peräisin yhdestä yhteisestä baramiinista, osasta bakteereissa on useita erilleen luotuja baramiineja, esimerkiksi arkkibakteerit.
Carl Wieland Carl Wieland on tunnettu australialainen nuoren maan kreationisti. Wieland on alkujaan Adelaiden yliopistosta valmistunut lääketieteen tohtori, joka joutui vuonna 1986 luopumaan lääkärintoimesta jouduttuaan auto-onnettomuuteen, missä rekka törmäsi hänen autoonsa. Uskonnoltaan Wieland on evankelinen kristitty baptisti. Wieland on kiistelty hahmo tiedemiesten ja ei-tiedemiesten keskuudessa. Hänen esitystapaansa pidetään helppotajuisena. Wieland on tullut tunnetuksi muun muassa siitä, että on levittänyt ajatuksia joiden mukaan dinosaurukset olisivat eläneet äskettäin, ja väittänyt että pehmeää kudosta niistä olisi löytynyt, vaikka löytyi vain muutamia säilyneitä molekyylejä. Osin Wielandin väite pohjautui eräässä Science-lehden artikkelissa käytettyyn tulkinnavaraiseen sanamuotoon.
Pekka Reinikainen Pekka Jussi Reinikainen (s. 16. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen lääkäri, kristillinen kirjailija, poliitikko (KD) ja kreationisti. Reinikainen on valmistunut lääkäriksi Ranskan Montpellier’ssa. Hän on toiminut käytännön lääkärinä yli 30 vuotta sekä yli 10 vuotta kuntoutuslääkärinä ja koululääkärinä. Pekka Reinikainen on toiminut kaksi kautta Lääkäriliiton valtuuskunnassa ja useissa valiokunnissa sekä Kunnallislääkärit ry:n hallituksessa, Helsingin aluelääkäriyhdistyksen puheenjohtajana sekä Suomen kristillisen lääkäriseuran puheenjohtajana. Reinikainen on myös Viron kristillisen lääkäriseuran kunniajäsen. Reinikainen on toiminut 10 vuotta sosiaalilautakunnan jäsenenä, 14 vuotta Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä, kirkolliskokouksen jäsenenä sekä on Valtioneuvoston päihde- ja raittiusasiain neuvottelukunnan jäsen. Reinikainen pitää kutsumuksenaan kertoa maailmankuvista ja Raamatun luomiskertomuksesta.
Anselm Canterburylainen Anselmin jatkuvana pyrkimyksenä oli tulkita kristillisen uskon sisältö järjellä ymmärrettäväksi ja kehittää järkeenkäypiä totuuksia jotka olivat kietoutuneet uskon sisälle. Ennakkovaatimuksena tällaiselle työlle oli kristillinen tietoisuus, vakaa usko. Anselm kirjoitti: "”Neque enim quaero intelligere ut credam, sed credo ut intelligam. Nam et hoc credo, quia, nisi credidero, non intelligam.”" (”En pyri ymmärtämään että uskoisin, vaan uskon että voisin ymmärtää. Sillä tästäkin uskon, että jos en ensin usko, en voi ymmärtääkään”). Mutta kun usko on saavutettu, on pyrittävä perustelemaan järjellä se, mitä uskomme. Olisi väärin olla tekemättä niin: "”Negligentiae mihi esse videtur, si, postquam confirmati sumus in fide, non studemus quod credimus, intelligere.”" (”Katson sen epäonnistumiseksi velvollisuuksiamme kohtaan, jos sen jälkeen kun olemme saavuttaneet vankan uskon, emme pyrkisi ymmärtämään mitä uskomme”).
Kaste Markuksen evankeliumissa Jeesus sanoo kasteesta: "Joka sen uskoo ja saa kasteen, on pelastuva. Joka ei usko, se tuomitaan kadotukseen." Luterilaisen käsityksen mukaan tämä tarkoittaa, että usko ja kaste liittyvät yhteen ja että epäämällä lapselta kaste evätään häneltä samalla usko. Usko ymmärretään lahjaksi, joka syntyy aina evankeliumin varmoista armonlupauksista milloin ja missä Pyhä Henki hyväksi näkee. Luterilaisen opin mukaan sakramentit vaativat uskoa. Tämä tarkoittaa, ettei pelkkä kaste tekona pelasta, vaan ihmisellä pitää olla henkilökohtainen usko Jeesukseen.
Usko ja järki Alvin Plantingan mukaan usko Jumalaan voi olla tiedollisesti oikeutettu perususkomus, jonka ihminen voi omaksua välittömän kokemuksen perusteella. Swindalin mukaan uskonnollinen usko voi ottaa huomioon todisteita tai jättää ne huomiotta. Näistä jälkimmäinen pitää uskoa vain henkilön tahdon alaisena asiana kun taas ensimmäinen pyrkii sovittamaan uskon yhteen todisteiden, kuten muiden uskovien todistusten ja teosten, kanssa. On myös mahdollista, että henkilöllä on uskonnollinen vakaumus, joka perustuu vain joko järkeen tai uskoon ja lisäksi on mahdollista, että henkilö ei usko jumalaan, mutta kokee silti uskonnon harjoittamisen lohduttavana. Richard Dawkinsin mukaan lohdutussisältö ei kuitenkaan lisää uskon totuusarvoa.
Uskon ritari Uskon ritari on Søren Kierkegaardin filosofiassa henkilö, joka on laittanut uskon kokonaisuudessaan itseensä ja Jumalaan. Uskon ritari on esimerkki henkilöstä, joka määrittää itse oman olemassaolonsa luonteen. Täten uskon ritari vertautuu mm. Friedrich Nietzschen yli-ihmiseen.
Usko Teologi Alister McGrathin mukaan kysymystä uskosta voidaan lähestyä joko filosofisesta tai uskonnollisesta näkökulmasta. Filosofista näkökulmaa edusti Tuomas Akvinolainen, jonka mukaan uskon kysymykset ovat rationaalisesti todistettavissa olevia propositioita. Tuomaan mukaan usko sijaitsee tiedon ja mielipiteen välimaastossa. Uskon näkökulmaa edusti McGrathin mukaan Martti Luther. Tällöin uskon merkityksen katsotaan avautuvan henkilökohtaisen elämän kautta ja siinä on kysymys luottamuksesta Jumalan lupauksiin.
Periaatteet harhaoppisten arvioimiseksi Tertullianuksen mukaan jumalallisen tiedon etsimisen tulee tapahtua aina uskon säännöstä lähtien, etsien kristittyjen piirissä. Tämän jälkeen Tertullianus esittää yhteenvedon kristillisestä uskosta kuin uskontunnustuksen muodossa. Tätä yhteistä kristillistä uskoa eivät aseta kyseenalaisiksi muut kuin harhaoppiset. Niin kauan kuin uskon sääntöä seurataan, voidaan kysellä uskoon liittyvistä asioista. Lopulta on kuitenkin parempi uskoa ja olla tietämättä kuin ”tietää” sellaista, mitä ei pidä.
Usko Filosofi Bertrand Russell arvosteli uskon () käsitettä. Russell kirjoitti sekä kristittyjen että kommunistien pitävän omaa uskoaan hyvänä. Hänen mukaansa usko on kuitenkin aina vahingollista, jos se on lujaa uskoa johonkin, josta ei ole todisteita. Russellin mukaan uskosta puhutaan silloin, kun todisteita ei ole. Tällöin todisteet korvataan hänen mukaansa tunteella.
Usko Kemppi Usko Kempin isä, Kaarle Aksel Hurmerinta oli poliisimestari ja viranhoito vei perhettä lukemattomille asuinpaikkakunnille. Ensimmäinen muutto tapahtui Turkuun, kun Usko oli kolmen kuukauden ikäinen. Turku muodostuikin Uskon omien sanojen mukaan hänen elämänsä keskuspaikaksi. Isä oli poikaikäisenä ollut Uudenmaan pataljoonan soittokunnassa Helsingissä. Äiti, Emilia Amanda Nordqvist, soitti jonkin verran pianoa ja lauloi kuoroissa. Äidin isä oli hyvä viulisti ja lukkari-urkuri. Musikaalisuus tuli Usko Kempille molempien vanhempien kautta. Isä kirjoitteli sekä runoja että näytelmiä ja perusti näyttämön tai johti sellaista lähes kaikilla paikkakunnilla, joissa hoiti virkaansa. Uskon äiti näytteli Porissa Uskon syntymän aikoihin Kaarle Hurmerinnan näytelmässä "Ensimmäinen perämies". Näin Usko Kempin teatterikiinnostuksen voi sanoa olevan kotoisin omasta perheestä.
Suomen tunnustuksellinen luterilainen kirkko STLK, kuten muutkin luterilaiset yhteisöt, on lapsikasteen kannalla. STLK:n mukaan kaste on armonväline, jonka kautta Jumala antaa syntien anteeksiantamuksen sekä lahjoittaa uskon ja Pyhän Hengen. Sen katsotaan syntien anteeksiantamuksen ja uskon myötä lahjoittavan iankaikkisen elämän. Lapsetkin halutaan kastaa, koska heidän katsotaan perisynnin alaisina tarvitsevan pelastusta yhtä paljon kuin muidenkin. Jumalan uskotaan kykenevän herättämään uskon myös pienissä lapsissa ja antamaan heille Pyhän Hengen. Kasteesta, kuten muistakin Jumalan lahjoista, opetetaan voivan hyötyä ainoastaan uskon kautta. Ilman uskoa kasteen lahjat ovat hyödyttömiä, kun taas uskon myötä ihminen voi luottaa noihin lahjoihin Raamatun sanan perusteella.
Antti Eskola Jäätyään eläkkeelle Eskola julkaisi uskonnollista uskoa koskevat sosiologiset ajatuksensa kirjoissaan "Uskon tunnustelua" (2000), "Tiedän ja uskon" (2003) ja "Yksinkertainen usko" (2006). Uskontotrilogian päättävässä teoksessa Eskola pohti uskonnollisuuden korutonta muunnelmaa, yksinkertaista uskoa, joka voi elää tieteellisen maailmankuvan rinnalla kaipaamatta kirkon oppirakennelmia tai messuja.
Tom Araya Eräässä haastattelussa Araya uskoo, että "...Kristus tuli ja opetti meille rakkaudesta, jota osoittaa muille. Se oli hänen saarnansa: hyväksykää toisenne sellaisina, kuin he ovat. Eläkää rauhallisesti, ja rakastakaa toisianne." Kun Arayalta kysyttiin, uskooko hän Jumalaan, hän vastasi: "Uskon korkeampaan olentoon, kyllä. Hän on kuitenkin kaikki-rakastava Jumala." Araya kertoo, että hänellä on "todella vahva uskon järjestelmä", ja että Slayerin sanat ja kuvakieli "eivät koskaan vaikuta siihen, mitä uskon ja miten tunnen... Ihmiset eivät voi hyvin, jos heidän täytyy kyseenalaistaa oma uskon järjestelmänsä jonkun kirjoittaman kirjan tai tarinan vuoksi, tai Slayerin laulun takia."
Evidentialistinen teismi Teismin (T) sisältämään väitteeseen suhtaudutaan uskon propositionaalisella asenteella. Tällöin teismiä kannattava henkilö toteaa, että hän uskoo T. On tapana erotella kaksi erilaista uskon asennetta. Toisaalta on tieteellinen käsitys (eng. "belief"), joka syntyy perustelujen pohjalta ja toisaalta on uskonnollinen usko (eng. "faith"), jolla on tieteellisestä käsityksestä poikkeava vivahde. Uskonnollisen uskon pohja voi olla esimerkiksi uskonnollinen kokemus.
Bahai-usko Bahai-usko (myös kirjoitusmuodoissa bahá’í-usko, baha'i-usko) on monoteistinen uskonto, jonka perusti Baha’ullah Persiassa vuonna 1863 ja joka korostaa ihmiskunnan hengellistä yhtenäisyyttä. Uskonnolla on noin kuusi miljoonaa kannattajaa ympäri maailman.
Usko ja järki Swindalin mielestä keskeisin filosofinen kysymys uskon ja järjen suhteessa on sen määrittäminen, miten uskon ja järjen vaikutus vuorovaikuttavat siinä prosessissa, jolla uskonnollista uskoa pidetään oikeana tai perusteltuna. Kristinuskon teologista puolustamista kutsutaan usein apologetiikaksi.
Uskon että uskon Uskon että uskon () on italialaisen katolisen filosofin Gianni Vattimon lyhyt kirja vuodelta 1996. Teoksessa Vattimo pohtii uskomisen merkitystä nykyajassa sekä omaa uskoaan. Kirjan suomennos ilmestyi vuonna 1999 Kustannusosakeyhtiö Nemon kustantamana.
Usko ja järki Usko ja järki ovat kaksi asiaa, joille käsitykset todellisuudesta voivat perustua. James Swindalin mukaan usko on järjen ohella vakaumusten lähtökohta. Järki käsitetään tavallisesti älyllisen, esteettisen, moraalisen tai uskonnollisen tutkimuksen periaatteeksi, joka sisältää jonkinlaisen algoritmisen todistuksen ajatuksen. Usko puolestaan ilmenee vakaumuksena, joka ei ainakaan sillä hetkellä ole todistettavissa järjellä ja on siten eräänlainen luottamuksen ja hyväksymisen asenne. Uskon ja järjen suhde on uskonnonfilosofian keskeisiä ongelmia.
Marxilainen uskontokritiikki Marxilaiset kiistivät väitteen, että ”usko ja tieto ovat toistensa vastakohtia”, ilman että täsmennettäisiin, millaisesta uskon lajista on kyse. Marxilaisten ajattelijoiden mukaan vain uskonnollinen usko ja tieto ovat toistensa vastakohtia. Järkiperäinen usko taas on päinvastoin juuri tiedostustapahtuman osa.
Uskon ritari Silentio uskoi itse, että historiassa on ollut vain kaksi uskon ritaria: Abraham ja Neitsyt Maria. Hän kuitenkin myöntää, että jossain saattaa olla olemassa uskon ritareita joista emme tiedä; toisaalta oli myös mahdollista, ettei koskaan ole ollut olemassa yhtään uskon ritaria. Tämä johtuu siitä, että uskon ritarit ovat olemassa vain eristyneisyydessä. Vain Jumala on siinä asemassa, että voi arvioida ovatko jonkun henkilön teot jumalallisesti inspiroituneita vai demonisia; meille muille nämä teot saattavat vaikuttaa identtisiltä.
Pistis Sofia Kirjoituksen nimi "Pistis Sofia" on salaperäinen, ja se voitaisiin kääntää "Uskon viisaudeksi", "Viisaudeksi uskossa" tai "Uskoksi viisaudessa". Gnostilaisen mytologian kontekstin huomioon ottaen oikeampi käännös saattaisi olla "Sofian usko", koska gnostilaisille Sofia oli naispuolinen jumalhahmo, ei pelkästään sana 'viisaudelle'.
Bahai-uskon aikajana Bahai-uskon aikajana käsittää ajanjakson bahai-uskon edeltävän islaminuskon šiialaisen haaran šaikhilaisen lahkon perustamisesta vuodesta 1795 aina nykypäivään. Merkittäviä vaiheita olivat baabilaisen herätysliikkeen nousu ja siitä syntyneen varsinaisen bahai-uskon perustaminen vuonna 1863.
Uskontunnustus Rabbi Maimonides muotoili 1100-luvulla juutalaisen uskon 13 prinsiippiä. Nykyisin ortodoksijuutalaiset ovat yleisesti ottaen hyväksyneet nämä periaatteet sitoviksi, muut suuntaukset eivät. Prinsiipit ovat nykyisin juutalaisessa rukouskirjassa. Joseph Albo taas kiteytti juutalaisen uskon seuraavasti: "Israelilaisen uskonnon kolme perustaa ovat ne kolme totuutta, johon israelilaisten on uskottava: Usko yhteen ainoaan korkeimpaan Jumalaan. Usko siihen, että Toora on välittömästi meille Jumalan antama. Usko siihen, että Jumala on oikeudenmukainen tuomari, joka palkitsee ja rankaisee ihmisten teot ansion ja synnin mukaan."
Marxilainen uskontokritiikki Marxilaiset erottivat jyrkästi toisistaan uskonnollisen uskon ja järkiperäisen uskon. Järkiperäinen usko on joidenkin luonnollisten asioiden, joista meillä ei vielä ole tietoa, mutta joiden olemassaolo on syytä olettaa, pitämistä olemassa olevina. Tällaista on esimerkiksi tähtitieteilijän ”usko” hänen etsiessään taivaankappaletta, jota hän ei vielä ole havainnut, mutta jonka hänen laskujensa mukaan pitäisi olla olemassa.
Uskontokritiikki Filosofi Bertrand Russell arvosteli uskon käsitettä. Russell kirjoitti sekä kristittyjen että kommunistien pitävän omaa uskoaan hyvänä. Hänen mukaansa usko on kuitenkin aina vahingollista, jos se on lujaa uskoa johonkin, josta ei ole todisteita. Russellin mukaan uskosta puhutaan silloin, kun todisteita ei ole. Tällöin todisteet korvataan hänen mukaansa tunteella.
Usko Uudessa testamentissa ja Vanhan testamentin kreikankielisissä käännöksissä uskosta käytetään kreikan kielen sanaa πιστις ("pistis"), joka tarkoittaa vakuuttumista, uskoa (jumalaan) ja luottamusta (toisiin ihmisiin). Raamatussa uskosta käytetty kreikan kielen sana on etymologisesti johdettu verbistä πειθω (peithō), joka tarkoittaa suostutella ja vakuuttaa.
Huono usko Sartre katsoo, että tällä tavalla huonossa uskossa toimimalla sekä tarjoilija että nuori nainen kieltävät oman vapautensa, mutta kuitenkin käyttävät sitä aktiivisesti. Näin he ilmiselvästi tietävät olevansa vapaita, mutta eivät myönnä sitä. Huono usko on näin paradoksaalinen: huonossa uskossa toimiessaan ihminen on sekä tietoinen että eräällä tavalla epätietoinen omasta vapaudestaan.
Vanhoillislestadiolaisuus Uskosta luopumista kutsutaan vanhoillislestadiolaisuudessa myös uskon kieltämiseksi. Vanhoillislestadiolaisen opin mukaan uskon voi kieltää sanoilla tai teoilla.
Bahai-usko Bahai-usko perustuu Babin, Baha’ullahin ja Abdulbaha’n kanonisiin teoksiin, joita tulkitsi ja selitti Shoghi Effendi. Tavallinen bahai-uskovainen saa johdatuksensa yhteisöltä ja kanonisoiduista teoksista, ja bahai-uskon alkuaikojen esoteerisuus ja spiritismi on hylätty. Effendin kuoleman jälkeen bahai-uskon tulkinnat on tehnyt Yleismaailmallinen oikeusneuvosto aikaisempien kirjoitusten pohjalta.
Suomen Baptistikirkko Jeesus Kristus ja hänen ihmisille hankkima syntien sovitus ristillä on uskon keskeinen kohde. Jumalan katsotaan kutsuvan ihmisiä pelastukseen Raamatun sanoman ja Pyhän Hengen kautta, joka vaikuttaa uskon syntymisen. Uskon katsotaan olevan Jumalan lahja, eikä kukaan voi pelastua omien tekojensa ansiosta, vaan ainoastaan uskon kautta.
Usko (nimi) Nimi Usko tuli käyttöön 1800-luvulla samoin kuin myös nimet Toivo ja Lempi. Näiden nimien aiheena on pidetty Paavalin ensimmäisen Korinttilaiskirjeen kohtaa, jossa rinnastetaan kolme hyvettä, usko, toivo ja rakkaus.. Suomessa Usko on alusta lähtien ollut miehen nimi, mutta samaa tarkoittavat latinan- ja kreikankieliset nimet "Fides" ja "Pistis" ovat naisennimiä.
Bahai-uskon historia Bahai-uskon historia käsittää pääsääntöisesti ajanjakson bahai-uskon perustamisesta vuodesta 1863 lähtien. Kuitenkin Bahain historia juontaa juurensa jo aikaisemmin 1800-luvun alusta. Silloin islaminuskon šiialaisen haaran sisällä kasvoi šaikhilainen uskonnollinen liike, josta kehittyi myöhemmin baabilaisuus ja lopulta bahai-usko.
Saksalainen idealismi Friedrich Heinrich Jacobi käsitteli teoksessaan "Uskosta, tai Idealismi ja realismi" vuonna 1787 Kantin käsitettä ”oliosta itsessään”. Jacobi hyväksyi, ettei objektiivista ”oliota itsessään” voida tuntea. Hän kuitenkin katsoi, että siihen tulee uskoa. Subjektin tulee uskoa, että ulkoisessa maailmassa on olemassa todellinen objekti, joka on suhteessa sen representaatioon tai mielessä olevaan ideaan, joka tunnetaan suoraan. Tämä uskomus on joko ilmoituksesta seuraava tai välittömästi tunnettu totuus, mutta sitä ei voida todistaa loogisesti. Olion todellinen olemassaolo ilmoitetaan tai saatetaan ilmi havaitsevalle subjektille. Näin subjekti tuntee mielessä ilmenevät ideaalit, subjektiiviset representaatiot suoraan ja uskoo vahvasti todelliseen, objektiiviseen mielen ulkopuolella olevaan ”olioon itsessään”. Näin Jacobi antoi oikeutuksen uskolle ja sen teologisille seurauksille esittämällä koko ulkoisen maailman uskon kohteena.
Usko parempaan (kappale) "Usko parempaan" on rap-yhtye Kapasiteettiyksikön "Usko parempaan" -albumilta vuonna 2004 julkaistu single. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo.
Periaatteet harhaoppisten arvioimiseksi Aluksi Tertullianus toteaa, että harhaoppeja on oltava, koska niiden tarkoitus on koetella uskoa. Niiden esiintymistä ei tarvitse ihmetellä: niiden vahvuus on peräisin ihmisten uskon heikkoudesta. Tertullianus vertaa harhaoppeja kuumeeseen ja toteaa, että myös merkittävät miehet, kuten Saul, Daavid ja Salomo, ovat hairahtuneet pois uskostaan. Kristuksen kavaltajakin oli yksi apostoleista. Harhaopeissa ei kuitenkaan ole totuutta, eivätkä ne kestä, jos joutuvat vastakkain vahvemman uskon kanssa. Tertullianus muistuttaa, että jo Uuden testamentin kirjoitukset varoittavat tulevista harhaopeista. Apostoli Paavali varoitti harhaopeista ja tuomitsi ne yhdessä lahkojen kanssa, mutta piti niitä silti välttämättöminä koetuksina kristittyjen uskolle.
Marxilainen uskontokritiikki Marxilaiset vastustivat kristillisten ajattelijoiden väitettä, jonka mukaan, koska on mahdotonta saada tietoa kaikista kaikkeuteen mahtuvista asioista, tietoa on aina ”täydennettävä” uskolla. Kristillisten ajattelijoiden mukaan ei voida esimerkiksi koskaan päästä varmuuteen siitä, että kaikkeus on ääretön ja ikuinen (mikä oli monien marxilaisten näkemys kaikkeudesta) – koska siihen on ”uskottava”. Marxilaiset esittivät vastauksena tähän, että järkiperäiseen ”uskoon” (jollainen marxilaisten mukaan oli esimerkiksi käsitys äärettömästä ja ikuisesta kaikkeudesta) ei sisälly uskonnolliselle uskolle tunnusomaista ajatusta tiedostuskyvyn periaatteellisesta rajallisuudesta. Uskonnollinen usko ei marxilaisuuden mukaan ole pelkkää vaillinaisen tiedon ”täytettä”, vaan periaatteellista uskoa jumalaan tai tuonpuoleiseen: minkäänlainen tiedon lisääntyminen ei vaikuta siihen.
Luterilaisuus Predestinaatio on taustateoria luterilaiselle pelastusopille. Pelastusopissa keskeistä on oppi vanhurskautumisesta yksin uskosta ("sola fide"). Usko pelastaa ihmisen. Luterilaisuus tekeekin jyrkän distinktion vanhurskautuksen ja pyhityksen välille. Ensisijaisesti pelastus on vanhurskautusta, jossa ihminen tulee Jumalan lapseksi, ja tämä tapahtuu vain uskon kautta armosta. Pyhityksessä puolestaan ihmisen usko ja teot yhdessä vaikuttavat hänessä lisääntyvän pyhyyden.
Katolinen kirkko Katolisen kirkon katekismus on arvovaltaisin esitys kirkon uskosta ja opetuksesta. 
Suomenkielinen katolisen kirkon katekismus saatiin käännettyä loppuun vuonna 2005 ja se löytyy kokonaisuudessaan internetistä. 
Katolisella kirkolla on muita kirkkokuntia enemmän opinkappaleita eli dogmeja (yhteensä 358) mutta kaksi uskon päätotuutta ovat koko katolisen uskon, kuten muidenkin kristillisten kirkkokuntien uskon perusta:
Kamppailu Jumalasta Niemelä kysyy, miksi uskoa juuri kristinuskon jumalaan, samoilla perusteillahan voisi uskoa vaikka Cthulhuun. Heinimäki sanoo, että uskossa on kyse ”perimmäisistä kysymyksistä”. Niemelä kysyy, miten uskonnollinen ja perusteeton usko vastaa mihinkään kysymykseen ja mikä ylipäätään on perimmäinen kysymys. Esimerkiksi kysymys kuolemanjälkeisestä elämästä on itsepetos ja itsekeskeinen haave. Perustaviin tai perimmäisiin kysymyksiin esimerkiksi ihmisen ja kaikkeuden alkuperästä vastaa tiede.
Brian Littrell Suorasanaisena kristittynä, Brian on maininnut, että hän uskoo kristittyjen velvollisuuden olevan avoin uskonsa suhteen, sanoen: "Ajattelen kristittynä, että meidän tarvitsee liittyä yhteen ja nostaa Jumala ylös ja puhua uskosta julkisesti ja puhua kaikista asioista joita Jumala on tehnyt meille elämässämme". Brian, joka on ollut uudestisyntynyt kristitty 8-vuotiaasta asti, on sanonut, että hän kiittää menestyksestään Jumalaa, ja että hänen uskonsa on aina ollut "kaikkein tärkein asia" hänen elämässään.
Usko Kemppi Lapin laulut olivat Usko Kempille hänen tuotantonsa rakkaimmat. Niistä ”Kauniin Ingan laulu” oli hänen omasta mielestään kaunein. ”Minä harrastan reppuilua Lapin erämaissa ja jotta Lapin lauluihin saa tunnetta, täytyy tuntea itse voimakkaasti.” Tyttären poika Jukka-Jussi Palojärvi oli Uskolle hyvin läheinen ja usein mukana Lapin matkoilla. Valtavan laajan ja monipuolisen tuotannon aikaansaanut Usko Kemppi suhtautui varsin vaatimattomasti omiin saavutuksiinsa. ”Jouduin leikkiin mukaan, uskalsin tarjota omiakin kappaleita ja joukkoon putkahti muutama ikivihreä.” Usko Kempissä positiivinen ja kaikkea elämää kohtaan utelias elämänasenne ja valtava työtarmo yhdistyivät herkkään taiteilijaan ja vaatimattomaan luonteeseen.
Lestadiolaisuus Lestadiolaisen tulkinnan mukaan lapset syntyvät uskovina ja heidät pitää tämän myötäsyntyisen uskon vahvistamiseksi kastaa ja päästää ehtoolliselle. Myötäsyntyisestä uskosta käytetään käsitettä "Jumalan luomisarmo". Sen mukaan lapsi syntyy Kristuksen lunastamaan ihmissukuun. Koska lapsi jo uskoo, kasteessa ei anneta uskoa tai tulla Jumalan lapseksi. Kaste on hyvän omantunnon liitto (1 Piet 3:21) ja lapsi otetaan seurakunnan jäseneksi. Tämä näkemys ei ole kuitenkaan kaikkialla hyväksytty. Perisyntiopin tähden näkemykseen lapsen uskosta ja lapsen todellisesta syntisyydestä on lestadiolaisuuden keskellä monia eri sovellutuksia myös liikkeiden sisällä. Kasteen ja ehtoollisen merkityksen oppikäsityksissään lestadiolaiset katsovat olevan luterilaisuuden mukaisia.