mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Tyhmyyden ylistys Tyhmyyden ylistys (latinaksi "Moriae Encomium" tai "Stultitiae Laus", kreikaksi "Morias enkomion", hollanniksi "Lof der Zotheid", joskus kutsuttu suomeksi myös nimellä "Hulluuden ylistys") on Erasmus Rotterdamilaisen vuonna 1509 kirjoittama essee, joka painettiin ensimmäisen kerran vuonna 1511. Erasmus kirjoitti teoksen alun perin viikon aikana vieraillessaan Thomas Moren luona Bucklersburyssä, mutta muokkasi ja laajensi sitä myöhemmin. Teos on yksi läntisen kirjallisuuden vaikutusvaltaisimpia ja yksi reformaation katalysaattoreista.
Johdatus evoluutioon Tärkeässä osassa kiistassa kehityksen ja luomisen kannattajien välillä oli Charles Darwinin isoisä Erasmus Darwin, joka päätyi siihen lopputulokseen, että kaikki elolliset oliot ovat yhteisen esi-isän jälkeläisiä. Ihmisen hän sijoitti apinoiden sukulaiseksi. Jean-Baptiste Lamarck rakensi Erasmus Darwinin pohjalle ja yritti selittää, että esimerkiksi kirahvin pitkä kaula olisi syntynyt sukupolvia seuranneesta kaulan venyttämisestä. Lamarckin teoria perustui oleellisesti käsitykseen, että hankitut ominaisuudet periytyvät. Tämä väite osoitettiin myöhemmin paikkansapitämättömäksi.
Rotterdamin metro Vuonna 1982 avattiin toinen linja nimeltään Itä-Länsi-linja, joka kulki Capelsebrugista Coolhaveniin. 1990-luvun lopulla linjat nimettiin kahden historiallisesti merkittävän rotterdamilaisen henkilön mukaan, Erasmus-linja (Pohjois-Etelä) Erasmus Rotterdamilaisen mukaan ja Caland-linja (Itä-Länsi) Pieter Calandin mukaan. Näistä nimistä luovuttiin kuitenkin joulukuussa 2009, jolloin otettiin käyttöön linjojen kirjaimet sekä värit. Tällä haluttiin selkeyttää alkuperäisestä huomattavasti laajentuneen metroverkon linjoja, varsinkin entisen Itä-Länsi-linjan osalta.
Erasmus Desiderius Wandera Wandera jäi eläkkeelle 27. kesäkuuta 2007.
Edward Schillebeeckx Schillebeeckx voitti ensimmäisenä teologina Erasmus-palkinnon 1982.
Leszek Kołakowski Kołakowski oli yksi vuoden 1983 Erasmus-palkinnon saajista.
Erasmus Darwin Darwin oli Lunar societyn perustajajäseniä, ja seura kokoontui aluksi hänen kotonaan.
Rotterdam Kaupungissa toimii Rotterdamin Erasmus-yliopisto. Siellä on myös monia museoita.
Ninette de Valois Ninette de Valoisille myönnettiin Erasmus-palkinto 1974.
Gustav Leonhardt Leonhardt sai kunniatohtorin arvonimiä monista yliopistoista. Hänelle myönnettiin Erasmus-palkinto 1980.
Wikipedia Vuonna 2015 Wikipedialle myönnettiin arvostettu Erasmus-palkinto sekä Asturian ruhtinattaren palkinto kansainvälisestä yhteistyöstä.
Rie Mastenbroek Rotterdamilainen Rie Mastenbroek alkoi harjoitella uintia ”Ma” Braunin valmennuksessa. Braun oli valmentanut oman tyttärensä vuoden 1928 olympiakultaan. Vuonna 1934 Mastenbroek voitti EM-kisoissa kolme kultaa (100 metrin selkäuinti, 400 metrin vapaauinti ja 4 × 100 metrin vapaauintiviesti) ja hopean (100 metrin vapaauinti).
Ronald Westrén-Doll Westrén-Dollin sukujuuret ovat Alankomaista ja Virosta. Taiteilijan itsensä kertoman mukaan rotterdamilainen merikapteeni haaksirikkoutui 1703 Viron rannikolle ja jäi maahan asumaan. Ruotsinkielisen koulun käytyään Westrén-Doll pääsi 1945 opiskelemaan Ateneumiin, aluksi kahdeksi vuodeksi sen iltakouluun ja sitten kolmeksi vuodeksi koulun graafisen taiteen osastolle.
Ericus Svenonius Paavi ei vahvistanut Ericuksen vaalia, mikä teki hänestä ensimmäisen ei-katolisen suomalaisen piispan. Svevonius oli Erasmus Rotterdamilaisen kannattaja.
Allianssin nuorisovaihto Toisen asteen ammatillisesta koulutuksesta vastavalmistuneet voivat hakea Erasmus+ -tuettuun Ready for Life -työharjoitteluun Eurooppaan.
Rasmus (nimi) Rasmus on miehen etunimi. Se on lyhentymä laajalti käytössä olevasta nimestä Erasmus, joka on peräisin kreikan sanasta "erasmios" ’rakastettu’.
Erasme/Erasmuksen metroasema Erasme (Erasmus) on Brysselin metron asema Anderlechtin kunnassa. Sitä käyttävät linjan 5 junat. Se avattiin vuonna 2003.
Martti Luther Vuosina 1524 ja 1525 Luther väitteli tunnetun humanistin, Erasmus Rotterdamilaisen, kanssa: tämä kun korosti tahdon vapautta ja sen merkitystä ihmisen pelastukselle.
Leszek Kołakowski Erasmus-palkinnon lisäksi Kołakowskille myönnettiin myöhempinä vuosina esimerkiksi Kluge-palkinto vuonna 2003 ja Jerusalem-palkinto vuonna 2007.
Erasmus Reinhold Reinhold sovelsi taulukoissaan Kopernikuksen planeettaliikkeen matemaattista mallia, mutta käänsi systeemin maakeskiseksi. Taulukkoja käytettiin myös gregoriaanisen kalenteriuudistuksen pohjana 1582.
Mauricio Kagel Kagelille myönnettiin Erasmus-palkinto vuonna 1998 ja Schock-palkinto 2005. Hän vieraili Suomessa vuosina 1983 (Helsinki Biennale) ja 1997 (Musiikin aika).
Amstel Gold Race Vissers oli rotterdamilainen jääkiekkoilija, jonka läpimurto pyöräilyssä tapahtui vuonna 1963, kun ystävä pyysi häntä pienehkön Alankomaiden ympäriajossa kilpailevan tallin manageriksi. Kilpailun järjestäjät poistivat Vissersin kilpailusta sen jälkeen kun hän oli tehnyt u-käännöksen ja lähtenyt ajamaan takaisin kohti kilpailijoita kuultuaan, että yksi tallin ajajista oli kokenut rengasrikon. Kolme vuotta myöhemmin vuonna 1966 hänestä tuli Willem II -ammattilaistallin manageri.
Moldovan valtionyliopisto Moldovan valtionyliopisto on osallistunut Euroopan yhteisön Tempus- ja Erasmus Mundus -yhteistyöohjelmiin. Espanjalainen Webometrics-yliopistoranking luokitteli yliopiston kansallisesti sijaluvulle 1 ja maailmanlaajuisesti sijalle 2914.
Kauvatsanjoki Joki virtaa Kauvatsan alueen läpi ja laskee pitkälle umpeenkasvaneeseen Puurijärveen, josta eteenpäin vesistö jatkuu Ala-Kauvatsanjokena, josta vedet purkautuvat Kokemäenjokeen Kokemäen ja Huittisten kaupunkien puolivälissä. Vesistön valuma-alue on 805 km² ja valuma-alueen järvisyys 8,5 %. Vesistöalueen latvat ulottuvat Suodenniemelle saakka. Valuma-alueella sijaitsee pinta-alaltaan varsin suuri Kokemäen Sääksjärvi. Sääksjärveen laskee Piilijokea pitkin Kiikoisjärvi, johon edelleen laskee Mouhi- eli Kiikoisjokea pitkin Mouhijärvi ja tähän edelleen Kourajärvi Suodenniemeltä.
Satakunnan maakunta Satakunnan suurin vesistö on Hämeen ja Pirkanmaan alueelta alkunsa saava Kokemäenjoki. Maakunnan eteläosiin ulottuvat Eurajoen ja Lapinjoen vesistöalueet ja pohjoisosa kuuluu bifurkaatiostaan tunnettuun Karvianjoen vesistöön. Satakunnan alueella on järviä melko vähän. Suurimpia järviä ovat Pyhäjärvi maakunnan eteläosassa, Karhijärvi Laviassa sekä Sääksjärvi Kokemäellä. Satakunnassa sijaitsevat Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto Huittisten ja Kokemäen alueilla sekä Häädetkeitaan luonnonpuisto Karvian itärajalla.
Palojärvi (Kokemäki) Palojärvi on Satakunnassa Kokemäellä Peipohjassa Järilänharjulla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alaosan Kokemäen alueeseen.
Takajärvi (Kokemäki) Takajärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Maalisjärvi (Kokemäki) Maalisjärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Valkeajärvi (Kokemäki) Valkeajärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Kolmikoura (Kokemäki) Kolmikoura on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Sääksjärven alueeseen".
Matinjärvi (Kokemäki) Matinjärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Sääksjärven alueeseen".
Sammakkalahti (Kokemäki) Sammakkalahti on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Sääksjärven alueeseen".
Kannusjärvi (Kokemäki) Kannusjärvi on Satakunnassa Kokemäellä ja Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Sääksjärven alueeseen".
Pätkysjärvi Pätkysjärvi eli Pötkysjärvi on Satakunnassa Kokemäellä "Kaakkimaan" seudulla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Kauvatsanjoen ala-osan alueeseen.
Kokemäenjoen alue Kuloveden lähialue (35.132) tarkoittaa Kuloveden järvialuetta ja siihen välittömästi laskevia ojia ja jokia. Kuloveden lähialueen valuma-alue on pienempi kuin Rautavedellä, joten ojat ovat lyhyempiä ja järviä on vähemmän. Järven pohjoisrantaa laskee kuitenkin laajat Saikkalanjoen valuma-alue (35.16), joka muodostaa Kokemäenjoen alueeseen (35.1) kuuluvan Kokemäen vesistön toisen jakovaiheen osa-alueen, ja Ikaalisten reitti (35.5), joka muodostaa Kokemäenjoen alueeseen (35.1) kuulumattoman Kokemäenjoen vesistön ensimmäisen vaiheen jakoalueen.
Tulva Vuonna 1966 Etelä-Suomessa satoi poikkeuksellisen paljon lunta ja lämmin huhtikuu sai lumen sulamaan nopeasti. Lumen vesiarvo oli poikkeuksellisen suuri, jopa 260 millimetriä, ja tästä seurasi ennätystulvat. Kokemäen-Huittisten alueella tulva aiheutti lähinnä maatalousvahinkoja. Halisissa, Aurajoen vesistössä, lumen vesiarvoksi mitattiin 211 mm. Halisissa tulvahuippu saavutettiin 2. toukokuuta, jolloin Aurajoessa mitattiin 286 m³/s virtaama. Paikoin ihmisiä jouduttiin evakuoimaan tulvan tieltä ja joista piti räjäyttää jääpatoja.
Kynsijärvi (suo Kokemäellä) Kynsijärvi on kuivatettu järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen. Järvi sijaitsi Kokemäen Kynsikankaalla eli Kokemäenjoen Säpilän mutkan pohjoispuolella ja kuuluu nykyäänkin Satakunnan Kokemäkeen. Järven kuivatus aloitettiin 1811 ja saatiin päätökseen 1812. Kuivatuksen seurauksena saatiin tilalle lisää heinäniittyä laiduntamiseen ja karjan rehuksi. Nykyisissä kartoissa on entisen järven paikalla avosuota ja metsäistä suota, jonka itäisimpään reunaan on muodostettu luonnonsuojelualue.
Ollijärvi (Kokemäki, länsi) Ollijärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen. Se on toinen niin sanotuista "Ollijärvistä", jotka sijaitsevat vierekkäin Ollisuolla Pikku-Säpilässä Kauvatsalla.
Ollijärvi (Kokemäki, itä) Ollijärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen. Se on toinen niin sanotuista "Ollijärvistä", jotka sijaitsevat vierekkäin Ollisuolla Pikku-Säpilässä Kauvatsalla.
Vammala Vammalan pohjoisosassa sijaitsevan Suodenniemen alueen vesistö laskee Kiikoisten puolelle Kiikoisjärveen ja edelleen Kokemäen Sääksjärveen, Puurijärveen ja lopuksi Kokemäenjokeen.
Kauvatsanjoki Kauvatsanjoki on 12,5 kilometriä pitkä joki Satakunnassa Kokemäellä entisen Kauvatsan kunnan alueella. Joki on Sääksjärven laskujoki, joka laskee Puurijärveen. Kauvatsanjoki on osa Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Kauvatsanjoen alaosan aluetta. Kokemäenjoki laskee Selkämereen Porissa.
Piikajärvi Piikajärvi on Järilänharjulla Kokemäellä sijaitseva pieni järvi Satakunnassa ja se kuuluu Eurajoen vesistöön. Vaikka järvellä ei ole laskujokea, se luetaan Köyliönjoen keskiosan valuma-alueeseen.
Kokemäenjoen alue Kokemäenjokeen myös laskevan Loimijoen valuma-alue sekä Kokemäen jokiosuuden yläpuoliseen järvireittiin laskeva Ikaalisten reitin valuma-alue eivät kuulu Kokemäenjoen alueeseen vaan Loimijoen valuma-alue (35.9) ja Ikalisten reitin valuma-alue (35.5) muodostavat vesistöaluejaossa kumpikin omat toisen jakovaiheen osa-alueensa Kokemäenjoen vesistön sisällä.
Ilmiinjärvi Ilmiinjärvi sijaitsee Köyliön ja Kokemäen rajalla Satakunnassa Järilänharjun ja Säkylänharjun välisellä harjualueella noin 4 km Köyliönjärvestä pohjoiseen. Se kuuluu Eurajoen vesistön Köyliönjoen keskiosan valuma-alueeseen.
Lievijärvi Lievijärvi on Satakunnassa Kokemäellä Kauvatsalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen ala-osan alueeseen. Se saa vetensä ympäröivistä metsistä ja laskee vedet Kauvatsanjokeen Kuoppalanjoen kautta.
Pitkäjärvi (Harjavalta) Pitkäjärvi on Satakunnassa Harjavallan ja Kokemäen rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Juupajoen valuma-alueeseen". Järven läpi virtaa valuma-alueen laskujoki Juupajoki. Järven pintaa alennettiin 1800-luvun alussa, mikä aiheutti järven rehevöitymisen. Pitkäjärvi onkin mielenkiintoinen lintujärvi.
Jaaranjoki Jaaranjoki eli Piilijoki on 13,5 kilometriä pitkä Sastamalan Kiikoisjärven ja Kokemäen Sääksjärven välillä. Se on osa Kauvatsanjoen valuma-alueen pääuomaa, joka laskee Sääksjärven, Kauvatsanjoen, Puurijärven ja Ala-Kauvatsan joen kautta Kokemäenjokeen. Valuma-alue on siten osa Kokemäenjoen vesistöä, joka laskee Selkämereen Pihlavanlahdella Porissa.
Puurijärvi Puurijärvi on Satakunnassa Kokemäellä ja Huittisissa järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön "Kauvatsanjoen ala-osan alueeseen". Järven vanhoja nimiä historiallisissa asiakirjoissa ovat olleet "Jalamus" ja "Ahwenus". Alue on tärkeä osa Puurijärven ja Isosuon kansallispuistoa. Järveen laskee suurehko Sääksjärvi Kauvatsanjoen kautta. Järvi laskee Ala-Kauvatsan joen kautta Kokemäenjokeen.
Harolanjärvi Harolanjärvi on laskettu järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Tattaranjoen valuma-alueeseen. Järven sijainti oli keskiajalla Kiukaisten ja Kokemäen rajalla paikalla, joka kuuluu nykyään Satakunnassa Euraan. Kuivatuksen seurauksena saatiin lisää heinäniittyä laiduntamiseen ja karjan rehuksi. Nykyään niityt on otettu viljelyyn, mutta entisen järven keskikohta on edelleen kosteikkoa.
Juupajoki (Harjunpäänjoen sivujoki) Juupajoki tai Juupaoja on 4,7 kilometriä pitkä joki Ulvilassa, Harjavallassa ja Kokemäellä Satakunnassa. Se on Harjunpäänjoen vasemmanpuoleinen sivuhaara. Joet yhtyvät 22,6 kilometriä Harjunpäänjoen suusta Leineperin ja Levanpellon välissä. Juupajoki on "Juupajoen valuma-alueen" laskujoki, joka saa alkuunsa Juupajärvestä. Se on osa Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-aluetta. Kokemäenjoki laskee Selkämereen Porissa.
Säkylä Pienempiin vesistöihin Säkylässä kuuluu Pyhäjärveen kunnan eteläosassa laskeva Pyhäjoki. Pyhäjärven valuma-alue on järven kokoon nähden pieni, vain neljä kertaa sen pinta-alan kokoinen. Vuoden 2016 alusta kunnan alueeseen kuuluu myös Köyliönjärvi ja osa sen laskujoen Köyliönjoen yläjuoksua. Muita järviä ei Säkylän alueella ole. Säkylän itäisin osa Säkylänharjun koillispuolella kuuluu Loimijokeen laskevan Matkusjoen vesialueeseen. Köyliön itäosan soilta alkaa Sonnilanjoki, joka laskee Kokemäenjokeen Kokemäellä.
Sääksjärvi (Kokemäki) Sääksjärvi on Satakunnassa Kokemäellä entisen Kauvatsan kunnan alueella oleva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Sääksjärven alueeseen. Järven synnytti kambrisella maailmankaudella maahan syöksynyt meteoriitti. Kallioperän rapautuminen ja jääkausien tasoittavan työn takia kraatterin maanpäälliset jäljet ovat hävinneet näkymättömiin. Järvelle on tyypillistä matalat kivikkoiset ja kaislikkoiset rannat, pienet saaret ja kivikot ja lahdelmat. Järven pintaa on aikoinaan laskettu alemmaksi ja nykyään sen pinnankorkeutta sännöstäellään pohjapadolla.
Suuri-Onkamo Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Oriveden-Pyhäselän alueen (04.3) Onkamojärven valuma-alueella (04.37), jonka Suuri-Onkamon valuma-alueeseen (04.372) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 77,0 metriä mpy.
Suuri-Pieksä Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Nilsiän reitin valuma-alueen (04.6) Juurusveden alueella (04.61), jonka Suuri-Pieksän alueeseen (04.616) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,8 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kokemäki Kokemäen keskustaajama Tulkkila muutettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi vuonna 1923. Kauvatsan kunta liitettiin Kokemäkeen vuonna 1969. Kokemäen kihlakunta käsittää Harjavallan, Huittisten ja Kokemäen kaupungit sekä Köyliön ja Säkylän kunnat. Asukasluku kihlakunnan alueella on 34 898 henkeä. Nämä samaiset kaupungit ja kunnat kuuluvat myös Satakunnan verotoimiston Kokemäen toimipisteen alueeseen. Maatalouden tutkimuskeskuksen Satakunnan tutkimusasema toimi Järilän kylässä vuosina 1929–1996. Kokemäen kaupunginvaltuusto päätti 15. joulukuuta 2008 kuntaliitoksesta Nakkilan, Harjavallan ja Ulvilan kanssa, mutta hanke kariutui Ulvilan muutettua päätöstään.
Kokemäen lukio Kokemäen lukio on Kokemäen kaupungissa sijaitseva kaksisarjainen lukio. Lukio toimii Tulkkilassa peruskoulun kanssa samassa rakennuskompleksissa, sen länsisiivessä. Lukioon tulee oppilaita pääasiassa Kokemäen kaupungin alueelta, mutta joinakin vuosina myös lähikunnista.
Säpilän riippusilta 1990-luvun lopulla Kokemäen kaupunki kunnosti siltaa. Kansirakennetta uusittiin, ja koko silta tervattiin. Sillan merkitys on Kokemäellä suuri, koska siltaa hyödynnetään virkistys- ja kuntoilukäytössä. Esimerkiksi "riippusillan pyöräilylenkki" on kesäisin erittäin suosittu.
Mäntyharjun reitti Mäntyharjun reitti on järvireitti Kymijoen vesistössä Etelä-Savon ja Kymenlaakson maakuntien alueella. Se sijaitsee Kymijoen vesistön läntisen pääosan eli Päijänteeseen laskevien reittien ja Vuoksen vesistön välissä. Järvireitin suurin järvi on Puula, mutta reitin alueella on kaikkiaan 1 700 järveä. Reitti laskee Pyhäjärveen, joka on viimeinen suuri järvi Kymijoen yläjuoksun varrella ensimmäisen Salpausselän pohjoispuolella. Täällä reitin osuus Kymijoen kokonaisvesimäärästä on noin 13 % ja keskivirtaama 33 m³/s. Vesistön koskialueista on 16 % suojeltuja. Vuohijärven itäpuolella sijaitsee Repoveden kansallispuisto.
Kokemäen ulkomuseo Kokemäen ulkomuseo sijaitsee noin kilometrin päässä Kokemäen kaupungin keskustasta Kauvatsalle johtavan yhdystie 2470:n varrella. Se koostuu yhteensä 15 rakennuksesta, jotka siirrettiin Kuoppalassa olevalle alueelle vuosina 1962–1963.
Kokemäen yhteiskoulu Kokemäen yhteiskoulu perustettiin vuonna 1907. Senaatti antoi hyväksynnän koulun perustamiselle sillä ehdolla, että se alistuisi Koulutoimen ylihallitukselle. Yhteiskoulumuoto valittiin todennäköisesti sen takia, että siten kouluun saataisiin enemmän oppilaita. Koulun epävarmasta asemasta kertoo se, kuinka rehtori keskittyi keväällä 1913 vuosikertomuksessaan puolustamaan koulun tarpeellisuutta yrittäen näin poistaa koulua kohtaan tunnettua epäluuloa.
Kokemäen yhteiskoulu oli perustettu yksityiseksi kouluksi, jonka omisti koulun kannatusyhdistys. Se oli viisiluokkainen oppikoulu, joten ylioppilaaksi sieltä ei valmistuttu ja paikka yliopistoon aukeni vasta paikkakunnan ulkopuolella suoritettujen opintojen jälkeen. Lähin tällaista opetusta tarjonnut koulu oli tuolloin Tyrväällä. Vuonna 1916 koulun oppilasmäärä laski, mikä johtui rehtori tulkinnan mukaan siitä, että luokalle jääneet ja ehtoja saaneet erosivat itse koulusta.
Karvianjoki Karvianjoki on Karvianjoen vesistön noin 110 kilometrin pituinen Selkämereen laskeva joki pohjoisessa Satakunnassa.
Karvianjoen vesistöalueesta suurin osa on metsää ja myös soiden osuus on suuri etenkin valuma-alueen pohjoisosassa. Pellon osuus on vähäinen, vain noin 12 %. Järvien osuus valuma-alueen pinta-alasta on 4,5 %, useimmat järvet ovat pieniä ja matalia, ja monia järvistä on laskettu. Tulvasuojelua ja maanviljelyä aikoinaan hyödyttämään tarkoitetut vesistöjärjestelyt vesistössä ovat olleet laajoja, ja useimmat joet ja purot ovat perattuja ja monet järvet säännösteltyjä. Karvianjoen vesistö on tunnettu myös lukuisista bifurkaatioistaan eli vesistön kahtaallevirtauksista, joskin näistä osa on vesistöjärjestelyjen myötä hävinnyt.
Eurajoen vesistö Järven länsipuolen valuma-alue on kapea ja rajoittuu Lapinjoen valuma-alueeseen. Sen tähden myös ojien valuma-alueet ovat suppeita. Lyhyt Pertunoja saa pääasiassa vetensä Haapasaarensuosta. Kahdeksan kilometriä pohjoisemmaksi laskee Pyhäjärveen Vähä Karstujärven valuma-alueen (7,7 km²) vedet 1,6 kilometristä ojaa pitkin. Vähä Karstujärveen taas laskee 700 metriä pitkä laskuoja Iso Karstujärvestä. Valuma-alueella on vain nämä kaksi järveä, sillä jo parin kilometrin päässä olevat Pikku- ja Iso Palijärvet laskevat Lapinjoen vesistöön. Mannilassa Mannilanlahteen laskee Luhtaoja, joka luikertelee peltoaukean läpi tuoden vettä viiden kilometrin päästä Lapinjoen vesistöihin kuuluvien Vähäjärven ja Iso Karstujäven läheltä. Ojassa on ennen suuta suuri saostusallas.
Järvisyys Järvisyys eli järviprosentti on ympäristötieteessä suure, joka ilmaisee järvien pinta-alan osuutta vesistön valuma-alueen pinta-alasta. Järvien osuutta valuma-alueesta ilmaistaan prosentteina. Järvisyydellä on suurikin vaikutus valuma-alueelta tulevien ravintoaineiden ja kiintoaineiden määrään.
Tulkkila Tulkkila on Satakunnassa sijaitsevan Kokemäen kaupungin kirkonkylä. Se on osa Kokemäen keskustaajamaa ja sijoittuu Yhdystie 2471:n (Satakunnantie) ja Kokemäenjoen väliselle alueelle. Sen lävitse kulkee noin kilometrin mittainen "Tulkkilantie".
Karkun taistelu Porin suunnasta saapui rautateitse pakolaisia Tyrvään asemalle, josta he jatkoivat matkaansa Vammaskosken yli ja edelleen Vammalan kauppalan, Punkalaitumen ja Sammaljoen kautta itään kohti Hämeenlinnaa. Vammaskosken silta oli strategisesti tärkeä, sillä se oli ainoa kiinteä vesistön ylityspaikka kymmenien kilometrien säteellä. Viimeisenä Porista lähti punaisten räjäytyskomennuskunta, joka räjäytti Pahakosken rautatiesillan Kokemäellä ja sytytti tuleen Peipohjan, Kokemäen, Kyttälän ja Kauvatsan asemarakennukset. Valkoiset valtasivat Porin 13. huhtikuuta ja Rauman 16. huhtikuuta, minkä jälkeen kenraalimajuri Ernst Linder antoi majuri Walter von Gerichille tehtäväksi murtaa punaisten vastarinta Karkun kirkolla ja vallata Vammalan kauppala.
Kokemäenjoki Kokemäenjoki () on Satakunnan ja Pirkanmaan maakuntien suurin joki, joka on myös Kokemäenjoen vesistön laskujoki. Kokemäenjoki alkaa Sastamalan Liekovedestä, kulkee Huittisten, Kokemäen, Harjavallan, Nakkilan ja Ulvilan kautta, virtaa Porin sivuitse neljänä suuhaarana ja yhtyy Selkämereen Pihlavanlahdella.
Eurajoen vesistön lasketut järvet Eurajoen vesistön lasketut järvet ovat Eurajoen vesistössä sijaitsevia niitä järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kahdensadan vuoden aikana järvenlasku. Laskettu järvi on sellainen, että sen vedenpinnan korkeutta on alennettu tai sen vesiallas on tyhjennetty kokonaan vedestä. Kaikki järvenlaskut eivät sisälly tähän esittelyyn, mutta useimmat niistä merittävimmistä järvenlaskuista, jotka voidaan lähteiden perusteella vahvistaa. Yleensä ottaen järviin on kajottu harvemmin kuin soihin, joiden raivuusta ovat syntyneet suurin osa seudun pelloista. Näillä molemmilla toimilla on ollut suuri vaikutus Eurajoen alueen maisemaan, ekologiaan ja sen vesistöjen toimintaan.
Lapinjoen vesistön lasketut järvet Lapinjoen vesistön lasketut järvet Lapinjoen vesistössä sijaitsevia järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kahdensadan vuoden aikana järvenlasku. Laskettu järvi on sellainen, että sen vedenpinnan korkeutta on alennettu tai sen vesiallas on tyhjennetty kokonaan vedestä. Kaikki järvenlaskut eivät sisälly tähän esittelyyn, mutta useimmat niistä merkittävimmistä järvenlaskuista, jotka voidaan lähteiden perusteella vahvistaa. Yleensä ottaen järviin on kajottu harvemmin kuin soihin, joiden raivuusta on syntynyt suurin osa seudun pelloista. Näillä molemmilla toimilla on ollut suuri vaikutus Eurajoen alueen maisemaan, ekologiaan ja sen vesistöjen toimintaan.
Latvanen (Lappeenranta) Järvi sijaitsee Urpalanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 09) Suuri-Urpalon valuma-alueella (09.006). Järven vedenpinnan korkeus on 63,5 metriä mpy.
Jaara Jaara on reilun kahden sadan asukkaan kylä Sastamalassa entisen Kiikoisten kunnan alueella. Jaaran lävitse virtaa Kiikoisjärvestä laskeva Jaaranjoki, joka muuttuu Kokemäen puolella Piilijoeksi ja laskee Kokemäen Sääksjärveen.
Kokemäen Seuratalo Kokemäen Suomalainen Seura lakkautettiin paloa seuraavana syksynä 1918 ja jäljellä olleet rahat lahjoitettiin "Kokemäen Kansallisseuralle". Seuratalon rakentaminen näyttää olleen vaivalloinen urakka. Vuonna 1920 päätettiin käynnistää toimet, joilla uusi talo rakennettaisiin vanhalle paikalle. Mutta vasta 1922 ostettiin Kalliopohjan viereinen tontti 6000 markalla ja alueen taakse rakennettiin urheilukenttä. Itse Seurataloa tarvittiin kipeästi vasta 1929, kun "Teljan talo" myytiin ja kokoontumispaikkaa ei enää ollut.
Kokemäen Seuratalo Seuratalon taloudellinen tilanne oli 1960-luvulla heikko. Talkoohenki katosi ja talon ylläpito lankesi yksinään muutamalle ihmiselle. Siksi sen käyttöä ja ylläpitoa pyrittiin tehostamaan perustamalla uusi yhdistys. Perustamiskokous pidettiin 20. maaliskuuta 1970 ja perustajajäseniksi ilmoittautuivat "Kokemäen Maataloustuottajat, Kokemäen Maatalousnaiset, Kokemäen Maamiesseura, Kokemäen Kova-Väki, Kokemäen Naisvoimistelijat, Kokemäen Mieslaulajat, Kokemäen Martat, Kokemäen Kansallisseura" ja "Kokemäen Nuorisoseura". Yhdistykselle siirrettiin koko "Kokemäen Seuratalo O.Y.":n omaisuus ja merkintä yhdistysrekisteriin tehtiin vuoden 1970 loppuun mennessä.
Kokemäen Seuratalo Talossa on suuri juhlasali, jonka vieressä ravintolatilat. Laitoskeittiössä on tilaa pitopalveluiden valmistaa eineitä jopa 300 hengelle. Esiintymislava on salin levyinen. Yläkerrassa on kolme erikokoista kokoushuonetta, suuri aula, keittiö ja parvi juhlasalin puolelle. Alakerran ravintolan katon päälle on rakennettu toistakymmentä metriä pitkä terassi.
Kokemäen ravirata Kokemäen ravirata sai alkunsa, kun Porin ravirata oli joutunut sota-aikana lopettamaan toimintansa kaupungin lentokentän laajennuksen vuoksi. Maakunnan hevosväki halusi oman raviradan ja sellainen päätettiin rakentaa Kokemäelle. Sataravi Oy perustettiin toukokuussa 1946 ja radan rakentaminen aloitettiin talkootyönä välittömästi samana kesänä. Sen tarvitsema maa-alue saatiin lahjoituksena Kokemäenkartanon omistajalta Erik E. Grönlundilta. Työ valmistui nopeasti ja avauskilpailut järjestettiin kesäkuussa 1947 yli 5 000 katsojan edessä.
Kauvatsan kirkko Kauvatsan kirkko sijaitsee Kokemäellä entisen Kauvatsan kunnan alueella. Vuonna 1879 valmistunut kirkko kuuluu nykyään Kokemäen seurakunnalle, johon Kauvatsan seurakunta yhdistettiin 2007. Puurakenteisen kirkon on suunnitellut Turun ja Porin läänin lääninarkkitehti C. J. von Heideken.
Kivi- ja Levalammen tekojärvi Järvi sijaitsee Närpiönjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 39) Kivi- ja Levalammen tekojärven valuma-alueella (39.005). Valuma-alue on vesistön latvavesiä, joten järven vesi on peräisin sen lähialueilta. Sen valuma-aluetta on laajennettu tuomalla idästä kanavaa myöten ja vieläpä Tainusluoman yliste Vuorusluoman keräämiä vesiä. Kanava laskee tekojärven kaakkoispäähän. Kivi- ja Levalammen tekojärven valuma-alueella on viisi muuta yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti tekojärven laskujokiin. Ne ovat Niinistönjärvi (23 ha), Sotkalammi (1 ha) ja Rauhalammi (1 ha), sekä kaksi nimetöntä lampea (3 ha ja 2 ha). Järven alkuperäinen laskuoja on Koivuportaanluoma, joka on Närpiönjoen pääuoma sen latvavesistössä. Suuri osa luomaa on jäänyt tekoaltaan alle, mutta sen luontaiseen ja alkuperäiseen uomaan päästetään vettä patoaltaan lounaiskulmasta.
Kokemäenjoki Kokemäenjoella järjestettiin vuosina 1985–2011 suuri soututapahtuma Satakunnan Kansansoutu, joka alkoi Sastamalasta ja päättyi Poriin. Vuonna 2012 se järjestettiin lyhyempänä Äetsän ja Kokemäen välillä.
Kokemäen Seuratalo Uuden talon suunnittelu aloitettiin heti samaana keväänä. Riittävän suuren talkooryhmän ilmaantuminen ja runsaat tukkilahjoitukset paikallisilta metsänomistajilta toimivat lähtölaukauksena, joka käynnisti useampivuotisen rakentamisprosessin. Sen tuloksena Seuratalossa on suuri juhlasali, laajat ravintolatilat ja laitoskeittiö käytettävissä suuriin tilaisuuksiin. Yläkertaan on rakennettu kolme kokoushuonetta ja juhlasaliin avautuva parvi, ulkokatolle suuri terassi ja suuri aula. Aulan yhteydessä on vielä keittiö. Saneerauksen kohteena on viime aikoina ollut pihaympäristön rakentaminen viihtyisäksi.
Lapinjoen vesistö Vesistön pohjoisnaapuri on sitä suurempi Eurajoen vesistö. Etelässä vesistö rajoittuu Laajoen vesistöön, lounaassa Sirppujoen vesistöön ja lännessä monien pienten ojien valuma-alueisiin, jotka sijaitsevat Rauman ympäristössä. Vesistö ulottuu pääasiassa Euran, Rauman ja Eurajoen kuntien alueille ja vesistön alueella asuu noin 6000 asukasta.
Kokemäen rautatieasema Nykyinen asemarakennus valmistui vuonna 1918 kansalaissodan aikana poltetun vanhan aseman tilalle.Asemarakennuksen suunnitteli arkkitehti Thure Hellström. Rakennus vaurioitui vuonna 1929 sattuneessa tulipalossa, jonka jälkeen se korjattiin nykyiseen ulkoasuunsa. Samaan aikaan veturitallia laajennettiin yhdellä lisäpaikalla. Peipohjasta tuli Valtionrautateiden risteysasema vuonna 1950, jolloin Rauman rata siirtyi Rauman kaupungilta VR:n omistukseen. Rautatieristeyksen myötä Peipohjan taajaman asukasluku oli vuonna 1960 kasvanut yli tuhannen henkilön, kun Kokemäen keskustaajamassa Tulkkilassa oli samana vuonna noin 2 000 asukasta. Peipohjan asukasluku kasvoi vielä 1970- ja 1980-luvuilla, vaikka aseman liikenteellinen merkitys alkoi vähentyä. 
Henkilöliikenne Raumalle päättyi vuonna 1988. Samana vuonna Kokemäen asemaravintola lopetti toimintansa. Kaikki Tampereen ja Porin välillä liikennöivät Intercity-junat pysähtyvät Kokemäellä. Rauman radalla on edelleen vilkas tavaraliikenne. Kokemäen rautatieasemaa on uusittu viimeksi vuonna 1997, jolloin on tehty uudet korkeammat matkustajalaiturit. Aseman alkuperäisistä rakennuksista on säilynyt tavarasuoja sekä laajennettu veturitalli. Museovirasto on luokitellut Kokemäen asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi suojelukohteeksi. Veturitallia ollaan kunnostamassa Museoviraston entisöintiavustuksen turvin ja asemapäällikön asuinrakennus on muutettu tilausravintolaksi. Lisäksi asemarakennukseen rakennetaan asuntoja.
Peipohja Peipohjassa on myös Kokemäen rautatieasema, joka tunnettiin aikaisemmin Peipohjan aseman nimellä. Rautatieasema-alue on Museoviraston inventoima valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Peipohjan pikavuoropysäkillä pysähtyvät kaikki Helsingin ja Porin väliä kulkevat linja-autot. Ainoastaan osa niistä kiertää Kokemäen keskustan kautta.
Oripää Luonnonympäristöä Oripäässä hallitsee Säkylästä Mellilään johtava harjujakso, jonka alueella on muun muassa Oripään lentokenttä. Harjun kupeessa on Myllylähde. Muut osat kunnasta ovat Varsinais-Suomelle tyypillistä savitasankoa, jota moreeniselänteet rikkovat. Oripään alueelta alkunsa saavia jokia ovat Saaristomereen virtaava Aurajoki, Selkämereen laskevaan Eurajoen vesistöön kuuluva Yläneenjoki sekä Myllylähteestä alkunsa saava Kokemäenjoen vesistöön kuuluvan Loimijoen sivujoki Hanhijoki. Oripään kirkonkylän pohjoispuolella, harjua pitkin kulkevan Huovintien varrella sijaitsee suuri siirtolohkare Teinikivi, joka on rauhoitettu luonnonmuistomerkiksi jo vuonna 1940. Kivi oli tien varrella tärkeä maamerkki ja etappipaikka satojen vuosien ajan.
Vah Joen vesistöalueella sijaitsee öljyn tuotantoa; näistä tunnetuin on Nižnevartovskin pohjoispuolella sijaitseva suuri Samotlorin öljykenttä joen alajuoksulla. Joelta on raportoitu merkittäviä kalakuolemia talvisin. Petrokemian teollisuuteen liittyvillä tutkimuksilla, tuotannolla, siirtoputkistoilla, teillä ja sähkölinjoilla on ollut vakavia vaikutuksia alueen luonnonoloihin ja alkuperäiskansojen (hantit) metsästysmaihin, kalastukseen ja elämäntapaan.
Obin vesistön Vah-joelta on lyhyt matka Jenisein vesistön Sym-joelle; Vah on eräs venäläisten Siperian valloituksessa käytettyjä Siperian poikittaisista jokireitistöstä.
Yhdystie 2440 Yhdystie 2440, jota kutsutaan yleisesti myös Kokemäenjoen pohjoispuolen vanhaksi tieksi, on Satakunnassa kulkeva yhdystie. Se alkaa Ulvilan Kirkonseudulta Valtatie 11:n risteyksestä ja kulkee Kokemäenjoen pohjoispuolta Nakkilan ja Harjavallan kautta Kokemäelle. Tie on yhdystieksi melko pitkä, sillä sen pituus on 35 kilometriä, josta noin puolet taajama-alueella. Yhdystie 2440 tunnetaan eri kuntien alueella useilla nimillä. Ulvilassa se on Kirkkotie ja Ravanintie, Nakkilassa Anolantie ja Viikkalantie, Harjavallassa Pohjoisrannantie sekä Kokemäellä Kuurolantie.
Kuuminainen Kuuminaisten ruotsinkielinen nimi "Kumnäs" on samaa alkuperää kuin Kokemäen ruotsinkielinen nimi "Kumo", jonka taustalla on ilmeisesti vanha merkkitulta tarkoittava sana. Kuuminainen sijaitsi Kokemäenjoelle johtavan laivaväylän varrella ja merkkitulta on niemen kärjessä poltettu jo mahdollisesti rautakaudelta tai viimeistään keskiajalta lähtien. Ruotsalaisen historioitsijan Olaus Magnuksen vuonna 1539 julkaisemaan Pohjoismaiden karttakirjaan "Carta marina" on merkitty viisi merkkitulien paikkaa, joista yksi sijaitsee Kuuminaisten paikkeilla. 1500-luvulta lähtien suuri osa alueen väestöstä oli ruotsinkielisiä uudisasukkaita, mikä on myös jättänyt jälkensä Kuuminaisten paikannimistöön.
Kokemäki Jääkauden loputtua Kokemäen alue oli syvällä merenpinnan alla. Maan kohotessa alkoi Hämeessä sijainnut rantaviiva siirtyä länteen ja lopulta Kauvatsan korkea kallioselänne paljastui merestä. Kokemäen korkeimmat kohdat olivat aluksi saaristoa, mutta vähitellen saaret sulautuivat mantereeseen, jota muun muassa Hiittenharju, Järilänharju ja Ronkanharju suojasivat meren tyrskyiltä.
Kokemäen yhteiskoulu Kokemäen yhteiskoulu on Kokemäen kaupungin ylläpitämä yläkoulu, joka toimii samassa rakennuksessa Kokemäen lukion ja Forsbyn koulun kanssa.
Kokemäen rautatieasema Kokemäen rautatieasema (, entiseltä nimeltään Peipohjan rautatieasema, lyh. Pej, ratakm 284+442) on Suomen rataverkolla sijaitseva rautatieasema, joka sijaitsee Kokemäen kaupungissa Satakunnassa. Asemalta on henkilöliikennettä Poriin ja Tampereelle. Aiemmin oli Peipohjan lisäksi erikseen vielä Kokemäen asema lähempänä keskustaa, kolme kilometriä Peipohjasta Tampereen suuntaan, mutta se lakkautettiin vuonna 1984, jolloin Peipohjan aseman nimi muutettiin Kokemäen asemaksi. Vanha Kokemäen asemarakennus on purettu.
Kauvatsanjoen valuma-alue Kauvatsanjoen valuma-alue on osa Kokemäenjoen vesistöä, johon laskevista valuma-alueista rajautuu tähän luoteessa Harjunpäänjoen valuma-alue, mutta myös luoteessa sijaitsee ainoa kokonaan toinen vesistö eli Karvianjoen vesistö. Muut Kauvatsanjoen valuma-alueeseen rajautuvat muut alueet kuuluvat Kokemäenjoen vesistöön. Valuma-alueen kuntia ovat Huittinen, Kokemäki, Ulvila, Pori (eli Lavia), Ikaalinen ja Hämeenkyrö.
Kokemäen maatalousmuseo Kokemäen maatalousmuseo on Kokemäen Tulkkilassa sijaitseva kotiseutumuseo. Se toimii vuonna 1838 rakennetussa entisessä viljamakasiinissa aivan Kokemäen kirkon kupeessa.
Liikenne Suomessa Suomen siirryttyä Venäjälle maanteitä ja vesiliikennetä kehitettiin selvästi. Maanteitä rakennettiin erityisesti Itä-Suomeen ja Pohjanmaalle, mikä hyödytti kaikkia elinkeinoja. Sisävesille rakennettiin useita kanavia. Pohjois-Savon liikennettä edistettiin rakentamalla 1835–1839 Taipaleen ja Konnuksen kanavat ja Kokemäen vesistöön Muroleen kanava 1850–1856. Suurin kanavaurakka oli kuitenkin Saimaalta Viipurinlahdelle rakennettu Saimaan kanava.
Köyliö Köyliön huomattavin vesistö on luode-kaakko-suuntainen, pitkä ja kapea Köyliönjärvi, joka laskee Köyliönjokea myöten Eurajokeen. Järven saastuminen herätti huolta 1960-luvulta lähtien, mutta myöhemmin vedenlaatu on parantunut jätevesien käsittelyn tehostuttua. Köyliön itäosan soilta saa alkunsa Sonnilanjoki, joka laskee Kokemäenjokeen Kokemäellä lähellä keskustaajamaa Tulkkilaa. Vuorenmaan kylän tienoilla ovat puolestaan Loimijokeen laskevan Matkusjoen alkulähteet.
Koskel- ja Vaaljärven laskuyhtiö Yhtiö on ollut aktiivinen Lapinjoen vesistön asioissa. Esimerkiksi vuonna 1964 se esitti muiden maanomistajien kanssa suunnitelman, jolla Koskeljärven ja Hinnerjoen aiheuttamia tulvia pyrittiin ehkäisemään Lapinjoen vesistössä. Hanke kuitenkin hylättiin. Valtion käynnistettyä Koskeljärvessä vedenpinnan nostojankkeen, teki kuivatusyhtiö oman esityksensä. Tarkoitus oli toteuttaa vedenpinnan nosto itse ja rahoittaa se myymällä kaavoitettuja loma-asuntotontteja järven rannoilta. Luonnonsuojeluhankkeet veivät kuitenkin voiton siinä mielessä, että vedenpintaa nostettiin, mutta samalla valtio osti kuivatusyhtiön vesijättömaat Koskeljärven ympäriltä itselleen. Näistä muodostettiin suuri Natura-alue.
Dikaiarkhos Dikaiarkhoksen kirjoittamiin maantieteen alan teoksiin kuuluvat:Strabonin mukaan Polybios arvosteli Dikaiarkhoksen maantieteen alan teoksia monesta syystä. Strabon itsekin oli tyytymätön siihen, kuinka Dikaiarkhos kuvasi läntistä ja pohjoista Eurooppaa, joilla alueilla hän ei ollut koskaan käynyt.
Teos "Uhrauksesta Ilionissa" () vaikuttaa viitanneen uhrimenoihin, jotka Aleksanteri Suuri toimitti Ilionissa eli Troijassa.
Kokemäki Harjavalta muodostettiin Kokemäen kappeliseurakunnaksi vuonna 1669 ja se erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1868. Kunnallishallinto alkoi Kokemäellä vuonna 1869, ja ensimmäiseksi kunnan esimieheksi valittiin rovasti August Lilius, joka toimi tehtävässä kolme vuotta. Vuonna 1870 perustettiin Kokemäen kunnan palovakuutuskomitea, josta tuli myöhemmin itsenäinen vakuutusyhtiö. Kokemäen ensimmäinen kansakoulu aloitti toimintansa Tulkkilassa vuonna 1872 aluksi vain pojille tarkoitettuna; tyttöjen osalta aloitus siirtyi seuraavaan vuoteen opettajapulan vuoksi. Seuraavat kolme kansakoulua perustettiin Kuurolaan vuonna 1886, Raitioon vuonna 1895 ja Peipohjaan vuonna 1899. Kokemäen yhteiskoulu perustettiin vuonna 1907. Kokemäen säästöpankki aloitti toimintansa vuonna 1875 ja Kokemäen Osuusmeijeri vuonna 1901.
Kokemäenjoen alueen lasketut järvet Kokemäenjoen alueen lasketut järvet ovat Kokemäenjoen vesistössä Kokemäenjoen alueella sijaitsevia järviä, joille on tehty pääasiassa viimeisen kolmen sadan vuoden aikana järvenlasku. Laskettu järvi on sellainen, että sen vedenpinnan korkeutta on alennettu tai sen vesiallas on tyhjennetty kokonaan vedestä. Kaikki järvenlaskut eivät sisälly tähän esittelyyn, mutta useimmat niistä merittävimmistä järvenlaskuista, jotka voidaan lähteiden perusteella vahvistaa. Yleensä ottaen järviin on kajottu harvemmin kuin soihin, joiden raivuusta ovat syntyneet suurin osa seudun pelloista. Näillä molemmilla toimilla on ollut suuri vaikutus Kokemäenjoen alueen maisemaan, ekologiaan ja sen vesistöjen toimintaan.
Kymijoen vesistö Kymijoen vesistö (vesistöaluetunnus 14) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Kymijoki laskee Suomenlahteen. Vesistöalueen pinta-ala on 37 158,74 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 18,34 %. Vesistön alue on pääasiassa Kymenlaakson, Päijät-Hämeen ja Keski-Suomen maakuntien alueella. Vesistön reitit ulottuvat myös Etelä-Karjalan, Etelä-Savon ja Pohjois-Savon maakuntien alueelle.
Kokemäen ravirata Kokemäen ravirata sijaitsee Köyliöntien varressa noin kahdeksan kilometrin päässä Kokemäen kaupungin keskustasta. Lähistöllä olevaan Pitkäjärven vapaa-ajankeskukseen on matkaa pari kilometriä. Kokemäen ravirata kuuluu kesäratoihin, joilla ei ole ympärivuotista kilpailutoimintaa.
Tampere–Pori-rata Tampere–Pori-rata seuraa koko matkallaan Kokemäenjokea ja sen vesistöjä. Joen ylitys tapahtuu Kokemäen Risteellä neljän sillan kautta. Rata laskee Tampereelta Poriin yli sata metriä, joskaan erityisen jyrkkiä paikkoja ei ole kuin Nokian ja Siuron välillä. Radan ainoa tunneli on Siuron Linnavuoren entisellä sivuraiteella, mutta jyrkkiä kallioleikkauksia on useita. Jyrkimpiä radalla olleita mutkia oiottiin Nokian ja Vammalan alueilla sekä Kokemäen Ristellä 1960–1980-luvuilla, jolloin se siirtyi eräillä kohdilla kokonaan uuteen paikkaan, mutta vielä nykyisinkin rata seuraa alueella monin paikoin Kuloveden ja Rautaveden rantoja.
Valtimonjoki Valtimonjoki eli Valtimon reitin vesistö sijaitsee Vuoksen vesistön latvoilla Maanselän vedenjakaja-alueen ja Pielisen välissä. Koko Valtimojoen vesistö mahtuu lähes kokonaan Valtimon kunnan alueelle. Maanselällä sijaitsee kahden vesistön Oulujoen ja Vuoksen vesistön välillä bifurkaatio, kun Kalliojärvi laskee vetensä sekä pohjoiseen, että etelään Vuoksen vesistöön päin.
Kokemäen Pallo Kokemäen Pallo (KoPa) on jalkapallon ja futsalin erikoiseura Kokemäellä Satakunnassa. Seura syntyi vuonna 1994, kun urheilun yleisseurat Teljän Nousu ja Kokemäen Kova-Väki yhdistivät jalkapallotoimintansa. KoPan joukkueet pelaavat kotiottelunsa Pitkäjärven kentällä.
Yläneenjoki Yläneenjoki on "Yläneenjoen valuma-alueen" laskujoki ja valuma-alueen pinta-ala on 239 km². Pohjoisessa valuma-alue rajautuu "Pyhäjoen valuma-alueeseen", joka kuuluu myös Eurajoen vesistöön, sekä idässä Loimijoen valuma-alueeseen ja Aurajoen vesistöön. Lännessä se rajoittuu Laajoen vesistöön.
Kokemäen Seuratalo Kalliopohjassa kokoontuivat säännöllisesti talon omistaja "Suomalainen Seura" itse (nimi oli muutettu) sekä muun muassa "Kokemäen Soittokunta", voimisteluseura, "Kokemäen Kirkkokööri", "Diagonaattiompeluseura", "Karhu" ja "Kokemäen Nuorisoseura". Kokouksia pidettiin öljylamppujen valossa, mutta vuonna 1913 hankittiin taloon sähkövalot.
Ulvila Liikisten saaren markkinat kilpailivat alusta alkaen Kokemäen kauppapaikan kanssa. Sataman hallinta joen suistossa merkitsi kilpailuetua, mutta Kokemäellä oli kaupan pääasiallinen hallintaoikeus. Hansaliiton vaikutusvallan kasvu nakersi Kokemäen kauppalan etuja. Kuten säilyneistä asiakirjoista voidaan todeta, on vuoden 1344 Gertudin kiltatuvan tilaisuudessa pidetyssä puheessa puhuteltu väkeä ”kirkkoherraksi, kaupunkilaisiksi ja seurakuntalaisiksi”, olisi Ulvila muutettu kauppalaksi. Kauppalaksi nimeäminen tapahtui mahdollisesti 1330-luvulla. Kaupunki pormestareineen se ei vielä ollut, sillä Ulvila oli vielä voudin alaisuudessa. Varsinaiset kaupunkioikeudet Ulvilalle myönsi Ruotsin kuningas Albrekt Mecklenburgilainen vasta 7. helmikuuta 1365. Alueella sijainnutta maalaiskylää lienee nimitetty jo pian tämän jälkeen Vanhaksikyläksi, vaikka nimi "Gammelby" siirtyikin asiakirjoihin vasta kaupungin häviämisen jälkeen.
Kokemäen Seuratalo Kokemäen Seuratalo on perinteinen seurantalo, joka sijaitsee Satakunnassa Kokemäellä Tulkkilan keskustassa olevalla "Nuijan mäellä". Se on nykyään "Kokemäen Seurataloyhdistyksen" omistama ja hallinnoima juhla- ja kokoontumispaikka. Seuratalo on ollut maakunnan suurimpia seuraintaloja ja on vuoden 2001 tulipalon jälkeisen saneerauksen jälkeen jatkanut toimintaansa.
Gräsanoja Gräsanojan vesistön valuma-alue on 26 neliökilometrin kokoinen. Valuma-alueen latva ulottuu pieneltä osalta Kauniaisten puolelle. Vesistö rajautuu lännessä Finnoonojan, pohjoisessa Espoonjoen ja idässä Monikonpuron vesistön valuma-alueeseen sekä pienempiin nimettömiin valuma-alueisiin.
Tervajoki (Lappeenranta) Tervajoki saa alkunsa Lappeenrannan eteläosista, pääosin entisen Ylämaan kunnan alueelta. Vesistön latvaosan suurimmat järvet ovat Ruokonen (korkeus 52,7 metriä merenpinnasta), Suuri-Sarkanen ja Kyperjärvi (Kypärinen). Venäjän puolella joki virtaa pitkän ja kapean Tervajärven kautta. Tervajoki laskee Viipurinlahteen Tervajoen kylän kohdalla.
Kokemäen Seuratalo "Kokemäen Nuorisoseura" kutsui joukon porvarillisia yhdistyksiä kokoukseen, jossa päätettiin aloittaa uuden Seuratalon rakentaminen. Rahaa ja tarvikkeita kerättiin lamasta huolimatta ja 14. huhtikuuta 1931 perustettiin "Kokemäen Seuratalo O.Y." 300 000 markan osakepääomalla. Perustajina olivat 16 seuraa ja yhtymää sekä joukko yksityishenkilöitä eli yhteensä 43 osakkeenmerkitsijää. Kalliopohjan tontti, jota kutsuttiin jo "Nuijanmäeksi", ostettiin Kokemäen Kansallisseuralta maksamalla se Seuratalon osakkeilla. Suurimpia osakkeenomistajia olivat Kokemäen Kansallisseura, Lotta-Svärd-yhdistys ja suojeluskunta. Muut yhdistykset ja yhtymät omistivat yhteensäkin vähemmän kuin pienin kolmesta suurimmasta osakkeenomistajasta. Kun samaan aikaan rakennettiin myös Järilän seurantaloa noin 6 km:n päähän Tulkkilasta, on Kokemäellä ollut kokoontumispaikalle laajaa käyttöä.
Kokemäki Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kokemäen alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Navarran kuningaskunta Kaarle Suuren johdolla frankit laajensivat valtaansa kohti etelää, valloittaen useita alueita Pyreneiden niemimaan pohjois- ja itäosista. Ei ole selvää kuinka vankka valta frankeilla Pamplonassa oli. Sen jälkeen kun perääntyvä Kaarle Suuri oli tuhonnut Pamplonan muurit, 15. elokuuta 778 baskiheimot kukistivat hänen jälkijoukkonsa Rolandin johdolla yhteenotossa vuoristoteillä, joka tunnetaan Roncevaux Passin taisteluna.
Kokemäki Kokemäen keskustaajaman ja kaupungin alueen halki virtaa paikkakunnan mukaan nimetty 121 kilometrin pituinen Kokemäenjoki. Kokemäenjoen vesistöalue on neljänneksi suurin Suomessa. Kaupungin alueella sijaitsee Kolsin vesivoimalaitos.
Sadekuuro Koska kuurot ovat pienialaisia ja lyhytikäisiä, niiden osumista kuvataan joskus todennäköisyysprosenteilla tai todennäköisyyttä sanallisesti kuvaavilla ilmaisuilla.
Voidaan joko kertoa todennäköisyys, että tietylle paikalle osuu kuuro, tai kuinka iso osuus alueesta saa kuuron niskaansa.
Paikallisen todennäköisyyden sanotaan olevan pieni, kun se on 10–30 %, kohtalainen, kun se on 30–70 %, suuri, kun se on 70–90 % ja "yleisesti sadetta tai sadekuuroja" viittaa yli 90 prosentin todennäköisyyteen, että sellainen osuu kohdalle. Alueasteikolla taas "paikoin" vastaa noin 30 %:a alueesta, "monin paikoin" noin 70 %:a.
Eurajoen vesistö Eurajoki virtaa Eurajoen ja Euran kuntien kautta ja sen sivujoket ja Pyhäjärveen sekä Köyliönjärveen laskevat joet virtaavat myös Köyliön, Rauman, Säkylän, Pöytyän kuntien alueilla. Eurajoen vesistö rajautuu pohjoisessa Kokemäenjoen vesistöön. Etelässä se rajautuu Aurajoen, Mynäjoen ja Laajoen vesistöön ja lännessä Lapinjoen vesistöön. Merenrannikosta Eurajoen vesistöön kuuluu vain sen suisto Eurajoensalmessa ja sen ympäristö on pienten ojien valuma-aluetta.
Urpalonjärvi Järvi sijaitsee Urpalanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 09) Suuri-Urpalon valuma-alueella (09.006). Järven vedenpinnan korkeus on 60,2 metriä mpy. Järven vedenpinnan korkeudet (N43) olivat havaintojaksolla 1981–2008 keskimäärin 60,30 metriä (MW). Korkeuksien hajonta nähdään mittauksista: 60,81 (HW), 60,54 (MHW), 60,10 (MNW) ja 59,90 (NW).
Émile Durkheim David Émile Durkheim [emil dyʁkɛm] (15. huhtikuuta 1858 Épinal – 15. marraskuuta 1917 Pariisi) oli ranskalainen sosiologi ja antropologi. Hän syntyi juutalaiseen perheeseen, jossa hänen isänsä, isoisänsä että hänen isoisoisänsä olivat olleet rabbeja. Hänet tunnetaan Auguste Comten ohella nykyaikaisen sosiologian perustajana, sillä suurelta osin hänen ansiostaan sosiologiasta tuli yliopistollinen oppiaine ja itsenäinen tieteenala. Hänellä oli Pariisissa ensimmäinen sosiologian professorin virka.
Marcel Mauss Emile Durkheim oli hänen enonsa.
Émile Durkheim Yhteiskunta kohdistaa Durkheimin mukaan jäseniinsä ehdottoman tottelevaisuuden vaatimuksen, ja tämä heijastuu ihmisten käsityksenä pyhistä asioista sekä jumalasta, joka koetaan pyhäksi asettamisen vaatimuksen lähteeksi. Alkukantaisissa yhteiskunnissa tämä tunne yhteisön vaatimuksesta ehdottomaan kuuliaisuuteen on Durkheimin mukaan hyvin voimakas. Heimon käsityksillä ja tavoilla on ehdoton valta yli yksilöiden. Myös kehittyneissä yhteiskunnissa tämä alkukantainen ykseyden tuntu palaa osittain henkiin esimerkiksi sodan aikana, jolloin tunne kansallisesta yhteenkuuluvuudesta saa yksilöihin lähes rajattoman vaikutusvallan.
Arvoteoria Sosiologiassa arvoteoria tutkii yhteiskunnallisia arvoja. Tutkijoita ovat muun muassa Max Weber, Karl Marx, Emile Durkheim, Jürgen Habermas ja Axel Hägerström.
Ufouskonto Uskontososiologi Emil Durkheimin mukaan uskonnoissa asiat jakautuvat kahteen perusominaisuuteen, maallisiin ja pyhiin. Ufokulteissa maallinen on kirjaimellisesti maanpäällä, mutta pyhä paikka on yliluonnollisen sijaan avaruus. Ufokulteilla on omat johtajansa, profeettansa ja messiaansa.
Uskonnonfilosofia (Hick) Yhteiskunta kohdistaa Durkheimin mukaan jäseniinsä ehdottoman tottelevaisuuden vaatimuksen, ja tämä heijastuu ihmisten käsityksenä pyhistä asioista sekä Jumalasta, joka koetaan pyhäksi asettamisen vaatimuksen lähteeksi. Alkukantaisissa yhteiskunnissa tämä tunne yhteisön vaatimuksesta ehdottomaan kuuliaisuuteen on Durkheimin mukaan hyvin voimakas. Heimon käsityksillä ja tavoilla on ehdoton valta yli yksilöiden. Myös kehittyneissä yhteiskunnissa tämä alkukantainen ykseyden tuntu palaa osittain henkiin esimerkiksi sodan aikana, jolloin tunne kansallisesta yhteenkuuluvuudesta saa yksilöihin lähes rajattoman vaikutusvallan.
Émile Durkheim Durkheimin malli on seuraavanlainen. Monilla ihmisillä on uskonnollinen tunne, jonka mukaan he ovat alaisina yliluonnollisille olennoille, jotka antavat heidän toiminnalleen käskyjä. Durkheimilaisen käsityksen mukaan he tuntevat tällöin yliluonnollisen mahdin sijaan heitä voimakkaamman luonnollisen yhteiskunnan voiman. Yksilön sisäänsä sulkeva yhteiskunta synnyttää jäsentensä mieliin ajatuksen jumalasta, joka on tosiasiassa heijastus yhteiskunnasta.