mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Hans Metzger Metzger kertoi kirjassaan "Poliittiset aseveljet. Kolmannen valtakunnan edustajana jatkosodan Suomessa 1941–1944" luovuttaneensa jatkosodan aikana jonkin verran tietoja Gestapon alaisen Sicherheitsdienstin Suomessa toimineelle asiamiehelle matkailuneuvos Alarich Brossille sekä korjailleensa tämän Berliinin lähettämiä raportteja. Toiminta tapahtui Metzgerin mukaan Saksan Suomen lähettilään Wipert von Blücherin suostumuksella ja sen tarkoituksena oli estää väärien Suomea koskevien tietojen lähettäminen Berliiniin. Tämän yhteistyön vuoksi Valpo alkoi pitää Metzgeriä Gestapon asiamiehenä Suomessa.
Mujejärvi Venäjän vallankumouksen ja Suomen itsenäistymisen jälkeen vuosina 1918–1920 Repola liittyi lyhyeksi aikaa Suomeen ennen Tarton rauhan solmimista. Jatkosodassa vuosina 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä. Muujärven kylä tuhoutui sodan aikana.
Rokuan turveöljytehdas Rokuan turveöljytehdas oli Suomeen 1940-luvun alkuvuosina jatkosodan aikana nykyisen Vaalan alueelle suunniteltu tuotantolaitos, joka olisi valmistanut turpeesta synteettisiä poltto- ja voiteluöljyjä monivaiheisessa kemiallisessa prosessissa. Tehdashanke keskeytettiin ennen rakentamista jatkosodan päättyessä.
Nevanlinna Suomessa jatkosodan aikana yritettäessä luoda Suur-Suomea Leningradin uudeksi nimeksi suunniteltiin Nevanlinnaa.
Suomalaisen kenttätykistön kalusto jatkosodassa Taulukosta käy sangen selvästi ilmi, että Suomen armeijan kenttätykistön kevyet kanuunat jatkosodan aikana olivat hyvin suurelta osin ensimmäisen maailmansodan aikaista kalustoa. Tykit oli valmistettu joko maailmansotaa ennen tai sen aikana. Tämä tarkoitti käytännössä sitä, että kevyiden kanuunoiden osalta tykistön kalusto oli pääsääntöisesti jo vanhentunutta. Ampumamenetelmien kehittyneisyydellä kaluston vanhentuneisuutta kyettiin kuitenkin edes jossain määrin paikkaamaan ja tykistön saavuttamat tulokset säilyivätkin varsin merkittävinä koko sodan ajan.
Aimo Rikka Työläisperheestä lähtöisin ollut Rikka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1935 ja opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa. Hänet valittiin 1937 Akateemisen Sosialistiseuran (ASS) puheenjohtajaksi ja siellä hän tutustui vasemmistoälykköihin kuten Mauri Ryömään ja Elvi Sinervoon. Talvisodan aikana Rikka yritti piiloutua maan alle, mutta jäi kiinni ja joutui Ryömän tavoin vankileirille Tammisaareen. Sodan jälkeen perustettiin vuonna 1940 Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seura, jossa Ryömä toimi puheenjohtajana ja Rikka sihteerinä. Järjestön suosio kasvoi nopeasti, joten viranomaiset lakkauttivat sen. Jatkosodan aikana Rikka oli jälleen maan alla ja pyöritti Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) salaista toimintaa. Hän ajautui tällöin kilpailuun samoissa tehtävissä toimineen Yrjö Leinon kanssa. Vuonna 1942 Valpo sai selville Rikan salaisen asunnon sijainnin, jolloin hänet pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan. Presidentti Risto Ryti kuitenkin armahti hänet 1943 ja tuomio muutettiin elinkautiseksi. Rikka vapautui sodan päätyttyä vuonna 1944.
Hotelli Pohjanhovi Talvisodassa Pohjanhovi toimi sotasairaalana. Jatkosodan aikana Pohjanhovissa pidettiin useita suomalaisten ja Pohjois-Suomessa toimineiden saksalaisten joukkojen sodanjohdon välisiä neuvotteluja. Hotellissa vierailivat sodan aikana muun muassa marsalkka C. G. E. Mannerheim, presidentti Risto Ryti, kenraalieversti Eduard Dietl, Hitlerin esikuntapäällikkö Alfred Jodl ja SS-valtakunnanjohtaja Heinrich Himmler. Hotelli Pohjanhovi tuhoutui kuitenkin Lapin sodan yhteydessä 10. lokakuuta 1944, kun saksalaiset joukot räjäyttivät sen maan tasalle. Erään silminnäkijän mukaan koko Pohjanhovi hypähti räjäytyksessä ilmaan ikkunat ehjinä ja sitten lysähti alas rauniokasaksi. Pohjanhovista säilyi vain maanalainen kellari, johon sodan päätyttyä perustettiin ravintola. Pohjanhovi rakennettiin uudelleen ja avattiin jälleen vuonna 1947.
Harsuvaara Talvisodassa Neuvostoliitto ei vallannut Harsuvaaraa, mutta 1940 Moskovan rauhanehtojen mukaan se oli luovutettava Neuvostoliitolle ja asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneeseen Suomeen. Jatkosodan alussa 1941 Harsuvaara vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät palaamaan koteihinsa. Koirivaaran kansakoulu toimi jatkosodan aikana 1942–1944 Harsuvaarassa sijainneessa Maalaisliiton paikallisosaston talossa. Jatkosodan lopulla 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen. Nykyisin Harsuvaarassa ei ole asutusta ja rakennuksetkin on hävitetty.
Koirivaara Talvisodassa Neuvostoliitto ei vallannut Koirivaaraa, mutta 1940 Moskovan rauhanehtojen mukaan se oli luovutettava Neuvostoliitolle ja asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneeseen Suomeen. Jatkosodan alussa 1941 kylä vallattiin takaisin ja asukkaat pääsivät palaamaan koteihinsa. Koirivaaran kansakoulu toimi jatkosodan aikana 1942–1944 Harsuvaarassa sijainneessa Maalaisliiton paikallisosaston talossa. Jatkosodan lopulla 1944 alueelta oli vetäydyttävä ja väestö evakuoitiin uudelleen. Nykyisin Koirivaarassa ei ole asutusta ja rakennuksetkin on hävitetty.
Sotatalous Suomessa välirauhan aikana Sotatalous Suomessa välirauhan aikana käsittelee talvi- ja jatkosodan välistä ajanjaksoa, jonka aikana valtakunnan talouselämä sopeutettiin valtiojohdon määräyksin ja talouselämän sopeutuessa myös omaehtoisesti muuttuneeseen toimintaympäristöön. Välirauhan aikana luotiin Kansanhuoltoministeriön määräyksin järjestelmällinen säännöstelytalous talvisodan ja välittömästi sen jälkeisen ajan hapuilun sijaan.
Ihmisoikeudet Suomessa Kuolemanrangaistus Suomessa oli voimassa varsin kauan, joskaan sitä ei pantu vuoden 1825 jälkeen toimeen muulloin kuin sodan tai poikkeustilan aikana, viimeksi jatkosodan aikana vuonna 1944. Rauhanaikainen kuolemanrangaistus poistui lopullisesti Suomen laista vuonna 1949 ja sodanaikainen vuonna 1972.
Kuolemanrangaistus Suomessa Kuolemanrangaistus Suomessa oli voimassa varsin kauan, joskaan sitä ei pantu vuoden 1825 jälkeen toimeen muulloin kuin sodan tai poikkeustilan aikana, viimeksi jatkosodan aikana vuonna 1944. Rauhanaikainen kuolemanrangaistus poistui lopullisesti Suomen laista vuonna 1949 ja sodanaikainen vuonna 1972.
Heikki Simojoki Hänelle oli myönnetty 4. luokan Vapaudenristi sota-ajan ansioista ja Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki sekä muistomitalit sotavuosista 1939–40 ja 41–45 (eli talvi- ja jatkosodasta). Jatkosodan aikana hän palveli rintamalla meteorologisissa tehtävässä (sotilasarvoltaan kapteeni).
Jatkosodan muistomitali Tasavallan presidentti Mauno Koivisto antoi 1987 asetuksen muutoksen, jolla perustettiin Lapin sota -solki. Mitalin nauhaan kiinnitettävä hopeanvärisestä metallista valmistettu solki on 8 mm leveä ja 32 mm pitkä. Soljessa on kohokirjaimin teksti ”Lapin sota” tai ruotsinkielisille tarkoitetussa soljessa teksti ”Lapplandskriget”. Soljen käyttöön ovat oikeutettuja henkilöt, jotka osallistuivat 15. syyskuuta 1944 ja 27. huhtikuuta 1945 välisenä aikana sotatoimiin Lapissa. Soljen antoi kunkin sotilaspiirin esikunta. Muunlaisia solkia tai tunnuksia muistomitalin nauhassa ei käytetä. Jatkosodan muistomitalista ei ole versiota, joka olisi tarkoitettu vapaaehtoisesti sotaan osallistuneille ulkomaalaisille, vaikka talvisodan muistomitalista sellainen valmistettiin.
Panssaridivisioona Suomessa on ollut yksi panssaridivisioona jatkosodan aikana.
Suomen kaukopartiotoiminta Suomen kaukopartiotoiminta oli Suomen armeijan lähinnä päämajan johdolla tai sen käskemänä tapahtunutta tiedustelu- ja tuhoamistoimintaa syvällä vihollisen selustassa jatkosodan ja Lapin sodan aikana.
Suomen Rajavartiolaitos Talvi- ja jatkosodan aikana rajavartiostot muodostivat rajapataljoonia, myöhemmin rajajääkäripataljoonia ja osallistuivat taisteluihin muun armeijan rinnalla. Jatkosodan päätyttyä rajalle sijoitetut armeijan yhtymät hoitivat rajavartiointia 1. joulukuuta 1944 saakka, jolloin rajavartiointi siirtyi takaisin Rajavartiolaitoksen vastuulle.
Aleksanteri Ahola-Valo Talvisodan puhjettua Ahola-Valo pidätettiin turvasäilöön ja siirrettiin Tammisaaren pakkotyölaitokseen. Häntä kuulusteltiin, mutta Ahola-Valo välttyi maanpetossyytteeltä. Hän kertoi vapautuneensa Tammisaaresta talvisodan päätyttyä nälkiintyneenä ja huonokuntoisena .
Jatkosodan aikana hän sai olla vapaana ja pääsi kaivertamaan presidentti Risto Rytin muotokuvaa. Presidentti Risto Ryti luki rintamaraportteja samalla kun oli presidentinlinnassa Ahola-Valon mallina. Muotokuvaa ei milloinkaan paljastettu, sillä rouva Gerda Rytin mielestä hänen miehensä ilme oli liian vakava. Palkkion työstään Ahola-Valo kertoo kuitenkin saaneensa. Teos on edelleen Ahola-Valon jäämistössä.
Sotavangit Suomessa toisen maailmansodan aikana Sotavangit Suomessa toisen maailmansodan aikana käsittää vuosina 1939–1945 Suomessa vangittuina pidettyjä sotilaita. Suomalaiset vangitsivat talvisodan aikana 5 700 neuvostosotilasta, jotka selvisivät suhteellisen hyvin. Sen sijaan jatkosodan aikana suomalaiset vangitsivat 64 000 sotilasta, joista lähes 30 prosenttia menehtyi. Korkea-arvoisin suomalaisten kiinni ottama sotavanki oli kenraalimajuri Vladimir Kirpitšnikov.
Sotavangit Suomessa toisen maailmansodan aikana Jatkosodan aikana saksalaisjoukoilla oli Pohjois-Suomessa noin sata sotavankileiriä ja 30 000 neuvostoliittolaista sotavankia. Einsatzkommando Finnland -erikoisyksikkö oli perustettu erottelemaan sotavangeista "ei-toivotut ainekset" - lähinnä kommunistit ja juutalaiset, jotka sen jälkeen surmattiin.
Heimo Lampi Heimo Olavi Lampi (29. helmikuuta 1920 Hollola – 1. kesäkuuta 1998 Helsinki) oli Kouvolan hovioikeuden presidentti, korkeimman oikeuden jäsen ja sodan aikana menestynyt taistelulentäjä. Lampi valmistui ylioppilaaksi Kuopion lyseosta jatkosodan päätyttyä 1945, Ilmasotakoulusta hän oli valmistunut jo 1940. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1948.
Linnansilta (Viipuri) Talvisodan aikana Linnansilta kärsi pommituksissa pahoja vaurioita ja jatkosodan sytyttyä neuvostoliittolaiset räjäyttivät sen elokuussa 1941, ennen kuin suomalaiset valtasivat kaupungin takaisin. Silta rakennettiin syksyn aikana uudelleen sotavankityövoimalla ja se vihittiin käyttöön marraskuun lopulla 1941. Tammikuussa 1942 alettiin Linnansillan kaupunginpuoleiseen päähän jälleen rakentamaan uutta kääntösiltaa, joka saatiin valmiiksi toukokuun aikana. Jatkosodan perääntymisvaiheen aikana 20. kesäkuuta 1944 suomalaiset joukot puolestaan räjäyttivät Linnansillan. Se tapahtui kun Suomen lippu oli noin kello 16.45 laskettu Viipurin linnan tornista ja viimeiset suomalaiset poistuneet kaupungin keskustan alueelta.
Elina Sana Erityisesti teoksen "Luovutetut: Suomen ihmisluovutukset Gestapolle" väitteet poliittisten vankien ja sotavankien sekä juutalaisten luovutuksia Saksaan saivat kansainvälistä huomiota osakseen. Yhdysvalloissa toimiva Simon Wiesenthal Center tiedusteli presidentin kanslialta Suomen jatkotoimenpiteitä asiassa. Tästä käynnistyi Luovutetut-tutkimushanke, jonka tuloksena on selvitetty muun muassa Suomen sotarikoksia. Päävastuussa juutalaisten luovuttamisesta Saksaan todettiin olleen Valtiollisen poliisin (Valpo) jatkosodan aikaisen päällikön Arno Anthonin ja silloisen sisäministerin Toivo Horellin.
Saksan armeijan kenttärangaistusleirit Suomessa Saksan armeijan kenttärangaistusleirit Suomessa olivat Pohjois-Suomessa jatkosodan aikaan vuonna 1942 toimineita natsi-Saksan vankileirejä tuomituille saksalaisille sotilaille. Leirejä oli kolme kappaletta, Kenttärangaistusleirit I, II, III, ja ne toimivat keväästä 1942 kunnes siirrettiin Suomesta Leningradin rintamalle talvella 1942–1943. Sinä aikana kun leirit olivat Suomessa vangeista kuoli noin kolmasosa.
Suomen sotien Korkeajännitys Vuorela ylennettiin Yliluutnantiksi jatkosodan lopussa ja sodan jälkeen hän jatkoi pääesikunnan valvontatoimistoon siirretyn, majuriksi ylennetyn Vilho Hannulan apulaisena. Hannulan pyynnöstä, Vuorela alkoi tutkimaan vuoden 1948 vaalien kynnyksellä SKP:n yhteyksiä itärajan taakse. Salahanke paljastui lopulta KGB:n Suomen osaston junailemaksi vallankaappaushankkeeksi jossa oli vaarassa itse presidentti Paasikivi. Salahankkeen toteutuminen lopulta estettiin pääasiassa Vuorelan ansiosta.
Eero Lauresalo Jatkosodan aikana viihdyttit Lauresalo Suomen sotilaita, mutta aselevon aikana kehitettivät Lauresalo ja Helge Pahlman kehittivät uutta swing-tyyliä Dallapélle.
Armeija (sotilasyksikkö) Toisen maailmansodan aikana Suomessa toimivat Kannaksen armeija (talvisota) ja jatkosodan aikana Karjalan armeija, sekä saksalaiset AOK Lappland ja AOK Norwegen ().
Pentti Syrjä Myös kahdessa muussa kirjassaan Pentti Syrjä käsitteli Suomen ja Neuvostoliiton suhteiden kannalta jossakin määrin arkoja aiheita: suomalaisten sotavankien kokemuksia Neuvostoliitossa sotien aikana ja Suomen armeijassa jatkosodan aikana palvelleiden suomensukuisten neuvostosotilaiden vaiheita.
Erich Buschenhagen Erich Buschenhagen () oli Saksan maavoimien jalkaväenkenraali toisen maailmansodan aikana. Hän toimi jatkosodan aikana Saksan Pohjois-Suomessa olleiden joukkojen esikunnassa Rovaniemellä.
Elokuva toisen maailmansodan aikana Jatkosodan aikana elokuvatuotantoa Suomessa rajoitti raakafilmin saanti. Sodan aikaisessa filmiriidassa Saksa asetti filmin saannin ehdoksi sitoutumisen saksalaiseen propaganda- ja sensuurilinjaan. Yhdysvaltalaisten filmien esitysmahdollisuuksien turvaamiseksi myös Yhdysvallat toimitti Suomeen raakafilmiä.
Hiilivedyt Fossiiliset polttoaineet öljy, bensiini ja maakaasu koostuvat pääasiassa hiilivedyistä. Niiden polttaminen synnyttää suuren osan ihmisen tuottamasta hiilidioksidista, jonka on osoitettu voimistavan kasvihuoneilmiötä. Kemiassa hiilivetyjä käytetään reaktioiden lähtöaineina ja liuottimina. Monien muovien raaka-aineena on hiilivety. Esimerkiksi polyeteeniä valmistetaan eteeniä polymeroimalla.
Öljynjalostus Hiilivedyt ovat orgaanisen kemian perusraaka-aineita. Hiilivetyjä ovat muun muassa eteeni, propeeni, bentseeni ja hydroksibentseeni (fenoli). Hiilivedyistä voidaan edelleen valmistaa lukemattomia uusia yhdisteitä. Niitä käytetään muun muassa reaktioiden lähtöaineina, liuottimina sekä esimerkiksi muovien, maalien ja lääkkeiden raaka-aineina. Orgaanisia hiiliyhdisteitä tunnetaan yli 10 miljoonaa. Niiden valmistuksessa ovat yli 90-prosenttisesti lähtöaineina öljy, maakaasu ja kivihiili.
Lametta Lametta on peräisin 1610-luvulta Saksasta. Alkujaan tinseli tehtiin hopeasta, mutta se hapettui nopeasti eikä säilyttänyt kimaltavuutta, joten hopea korvattiin tinan ja lyijyn seoksella. Lametalla koristeltiin erityisesti joulukuusi. Muovin kehittymisen myötä lamettaa alettiin tehdä muovista.
Eteeni Eteeni on useiden kemianteollisuuden tuotteiden raaka-aine, erityisesti muovien. Eteeniä polymeroimalla saadaan polyeteeniä, maailman käytetyintä muovia. Eteeniä klooraamalla saadaan 1,2-dikloorietaania (CHCl), josta valmistetusta vinyylikloridista (CHCl) tehdään polyvinyylikloridi ((CHCl)). Eteenin reaktio bentseenin (CH) kanssa tuottaa etyylibentseeniä (CH), joka dehydrogenoidaan styreeniksi (eli fenyylietyleeniksi) (CHCH), joka polymeroidaan polystyreeniksi ((CH)).
Ukulele Ukuleleja valmistetaan kokopuusta, laminaatista ja muovista. Tavallisimmat puulajit ovat mahonki, kuusi, vaahtera, koa, kirsikka, ruusu, eben, leppä, akaasia ja mango. Laminaatista ja muovista valmistetut ukulelet ovat edullisempia kuin kokopuiset ja kokopuukantiset instrumentit, mutta äänen laatu kokopuusoittimissa on yleensä parempi. Kaikki keskihintaista halvemmat ukulelet tehdään Kaukoidässä. Laadukkaimmat puusoittimet valmistetaan Havaijilla, Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Hiilivedyt Alkaanit eivät reagoi herkästi. Polttamisen lisäksi alkaaneja voidaan pilkkoa krakkaamalla, tai niiden vetyatomit voidaan korvata halogeeniatomeilla. Tyydyttymättömät hiilivedyt reagoivat selvästi helpommin. Niille tyypillisiä reaktioita ovat liittymis- eli additioreaktiot. Aromaattiset hiilivedyt ovat muodollisesti tyydyttymättömiä, mutta ne reagoivat eri tavalla kuin alkeenit tai alkyynit. Tavallisesti aromaattisten hiilivetyjen reaktioissa vedyt korvautuvat.
Orgaaninen kemia Alifaattiset eli avoketjuiset hiilivedyt:
Sykliset hiilivedyt:
Kalaverkko Aikaisemmin verkot kudottiin käsin. Nykyään verkon liina tehdään koneellisesti ja verkko voidaan pauloittaa joko käsin tai koneellisesti. Verkon kudonnassa, paikkaamisessa ja pauloittamisessa käytetään litteää neulaa, josta käytetään nimitystä "käpy". Aikaisemmin kävyt valmistettiin puusta, mutta nykyään ne tehdään yleensä muovista.
Valokuva Valokuvavedos valmistetaan joko valottamalla valokuva suoraan vedostusmateriaalille tai vedostamalla kuva negatiivista tai digitaalisesta tiedostosta. Vedostusmateriaali on usein paperipohjaista, mutta se voi olla muovia tai "immateriaalinen" digitaalinen tiedosto. Digitaalisesta tiedostosta voidaan tehdä myös digitaalinen vedos esimerkiksi PDF-muotoon. Digitaalista vedostusta kutsutaan yleisesti tulostamiseksi. Valokuvavedos voidaan tehdä myös painomenetelmällä.
Pantone Matching System Käytännössä PMS-värejä käytetään muun muassa tekstiilipainatuksissa tai muulle erikoismateriaalille (esimerkiksi muoville) painettavissa merkinnöissä. Pantonella on kuitenkin myös omat, erilliset värijärjestelmät tekstiileihin (Pantone Fashion + Home) ja muoviin (Pantone Plastics System). Perinteisissä paperipainotuotteissa PMS-värien etu on selkeä: Painojen hinnoittelupolitiikan takia alle neljää väriä käyttävät tuotteet ovat halvempia tehdä. Tällöin esimerkiksi yksivärisessä materiaalissa voidaan mustan sijasta käyttää muuta väriä taikka tehostaa mustavalkoista painotuotetta toisella värillä.
Lusikka Lusikka on ruokailuväline, jossa on varsi ja maljamainen pesäosa. Nykyiset lusikat valmistetaan yleisimmin ruostumattomasta teräksestä. Lusikoita tehdään myös muun muassa hopeasta, puusta ja muovista.
Viivain Viivain eli viivoitin on suorien viivojen piirtämiseen käytettävä väline. Viivaimessa on usein asteikko, jolla voi mitata etäisyyksiä. Viivaimia tehdään muovista, puusta ja metallista.
Harmonikka Harmonikka koostuu sadoista puusta, metallista, muovista ja muista materiaaleista tehdyistä osista. Soittimen kehys, tukirakenteet ja kielipenkit tehdään yleensä kevyestä lehtipuusta, esimerkiksi haavasta. Palkeet tehdään vankasta manillapahvista. Palkeiden kääntökohtiin käytetään nahkaa, ja niiden ulkokulmat vahvistetaan metallilla. Soittimelle ulkonäön antava häkki voidaan tehdä metallista tai muovista. Siihen kiinnitetään yleensä valmistajan logo, ja se on rei'itetty äänenkulun maksimoimiseksi. Harmonikka on myös varustettu ilmaventtiilillä, jolla palje voidaan avata ja sulkea hiljaisesti tarvittaessa. Harmonikan kotelon ja tukirakenteiden materiaalivalinnoilla on vähän, jos lainkaan, vaikutusta äänenlaatuun. Näiden osien materiaalia valittaessa painotetaankin materiaalien vakautta, kestävyyttä ja keveyttä.
Kielet ovat yleensä lämpökäsiteltyä terästä, ja ne on kiinnitetty alumiinisiin kielilaattoihin. Ilmankulutuksen minimoimiseksi kielissä on myös nahkaisia tai muovisia läppiä. Bassokoskettimiston varret ja rekisterien ohjausmekanismit ovat myös metallisia. Harmonikan remmit, jotka soittaja pujottaa olkapäilleen, ovat yleensä vahvaa nahkaa, kuten myös vasemman käden remmi, joka mahdollistaa palkeen liikuttelun. Nahkaiset tai muoviset tiivisteet ja vaha minimoivat ilmankulutusta myös liitoskohdissa. Näppäimet ja rekisterien kosketusosat ovat yleensä muovisia.
Kohopaino Tekstin painopinta tehdään joko metallisista irtokirjakkeista käsin latomalla tai latomakoneella, joka luo tekstin riveinä. Kuvat tehdään kuvalaattoina syövyttämällä tai kaivertamalla. Kuvat, tekstit ja ladelman muut osat yhdistetään kehilöksi, joka kiinnitetään painokoneeseen. Painopinta on yleensä metallia, mutta myös puuta on käytetty varsinkin isoissa otsikkokirjasimissa. Nykyisin voidaan käyttää myös muovista tehtyä painopintaa.
Valokuvavedos Valokuvavedos valmistetaan joko valottamalla valokuva suoraan vedostusmateriaalille tai vedostamalla kuva negatiivista tai positiivistä. Vedostusmateriaali on usein paperipohjaista, mutta se voi olla muovia tai "immateriaalinen" digitaalinen tiedosto. Digitaalisesta tiedostosta voidaan tehdä myös digitaalinen printti esimerkiksi portable document format (pdf) -muotoon. Digitaalisia vedostusta kutsutaan yleisesti tulostamiseksi. Valokuvavedos voidaan tehdä myös painomenetelmällä.
Petrolieetteri Petrolieetteriin kuuluva jae erotetaan maaöljystä tislaamalla. Seos voidaan tämän jälkeen pelkistää vedyttämällä, jolloin mahdolliset aromaattiset ja tyydyttymättömät hiilivedyt pelkistyvät alifaattisiksi hiilivedyiksi.
Hiilivedyt Hiilivety on orgaaninen yhdiste, joka koostuu vain hiilestä ja vedystä. Hiilivedyt palavat yleensä hyvin ja liukenevat veteen huonosti. Hiilivetyjä käytetään energianlähteinä ja kemianteollisuudessa raaka-aineina.
Maaöljy Öljy koostuu erilaisten hiilivetyjen seoksesta: pääasiassa alkaaneista ja aromaattisista hiilivedyistä. Raakaöljyn alkaanit voivat olla suoraketjuisia tai haaroittuneita tai rengasrakenteisia. Aromaattisista hiilivedyistä mainittakoon bentseeni, tolueeni ja ksyleeni.
Harava Nykyaikaisissa haravissa on yleensä muovista, teräksestä tai bambusta tehdyt piikit (piit, hampaat), kun taas ennen ne tehtiin puusta tai rautaharavissa koko lapa piikkeineen raudasta. Varsi tehdään yleensä puusta.
Tyydyttymätön hiilivety Tyydyttymättömiksi hiilivedyiksi kutsutaan alkeeneita ja alkyyneitä. Niissä on vähintään yksi kaksois- tai kolmoissidos. Tyydyttymättömät hiilivedyt reagoivat tyypillisesti additioreaktioilla. Fysikaalisilta ominaisuuksiltaan ne muistuttavat vastaavia tyydyttyneitä hiilivetyjä eli alkaaneja.
Syömäpuikot Syömäpuikkoja tehdään puusta, bambusta, metallista, muovista, norsunluusta ja mammutinluusta. Korealaiset syömäpuikot valmistetaan useimmiten metallista, japanilaiset ja kiinalaiset yleensä puusta. Lisäksi japanilaiset syömäpuikot ovat yleisesti lyhyempiä kuin korealaiset ja kiinalaiset.
Hiilivedyt Klooratut hiilivedyt ovat synteettisiä orgaanisia halogeeniyhdisteitä, joita on olemassa tuhansia ja joista osa on erittäin myrkyllisiä. Ne ovat hiilimolekyylejä, joiden vetyatomeja on korvattu klooriatomeilla. Luontoon kloorattuja hiilivetyjä pääsee teollisuuspäästöjen mukana sekä maan- ja metsäviljelyssä. Ne muodostavat merkittävän ympäristömyrkkyryhmän.
Hiilivedyt Hiilivedyt palavat yleensä vedeksi ja hiilidioksidiksi. Samalla vapautuu runsaasti lämpöä. Jos happea ei ole riittävästi, palamisessa syntyy myös hiilimonoksidia eli häkää sekä hiiltä ja hiilen yhdisteitä. Tällöin lämpöä vapautuu vähemmän kuin täydellisessä palamisessa.
Miniatyyripeli Miniatyyripelien maasto ja figuurit tehdään johonkin mittakaavaan. Mittakaava vaihtelee suuresti aina 3mm:stä 90mm:in ja suurempiin. Mitään ylärajaa mittakaavalle ei ole. Miniatyyrit ovat yleensä muovia tai metallia ja ne myydään usein maalaamattomina. Maasto on usein kotitekoista.
Hartsi Hartsi on puiden haavoista saatavaa, kovaa, lasimaista, sitkeää ja rakenteeltaan amorfista eritettä. Kuumennettaessa hartsista tulee tahmaista nestettä. Hartsit eivät ole vesiliukoisia, vaan ne liukenevat osittain tai kokonaan orgaanisiin liuottimiin. Hartsia kovettamalla tehdään muovia.
LED LEDien syttymis- ja sammumisajat ovat kymmenien nanosekuntien pituisia, joten niillä voidaan helposti lähettää tietoa moduloimalla valoa. Näin tehdään esimerkiksi infrapunakaukosäätimissä. Pienitehoisten LEDien valmistaminen on halpaa, koska raaka-aineena on lähinnä muovia ja puolijohteita.
Marakassi Marakassi tai marakas (< port. "maracá" < tupi "maraká"), tavallisesti marakassit on idiofoneihin kuuluva lyömäsoitin, joita soitetaan yleensä kahta kerrallaan. Marakassi valmistetaan useimmiten kuivatuista kalebassinkuorista, mutta se voidaan tehdä myös nahasta, puusta tai muovista.
Näkymätön muste Varmuusmerkkauskynät eli ultraviolettikynät (UV-kynät) sisältävät fluoresoivaa mustetta, josta lähtee valoa ultraviolettisäteilyn osuessa siihen. Niillä tehdään usein arvoesineisiin merkintöjä murtovarkauksien varalta. On olemassa erityisiä varmuusmerkkauskyniä, joilla tällaisia merkintöjä voidaan tehdä huokosettomillekin pinnoille kuten lasiin, muoviin tai metalliin. Esineen pinnalle levitetty muste saadaan näkyviin mustavalolampun tai ultravioletti­säteily­lähteen avulla. Kaupallisesti saatavilla olevat merkkauskynät ovat paljon käytetty vastatoimi rikoksia vastaan.
Tela (koneen osa) Telat voivat olla umpinaisia tai onttoja. Telat valmistetaan usein metallista, mutta kevytrakenteisempia teloja voidaan tehdä vaikka muovista. Teloissa voi olla esimerkiksi kuminen pinnoitus. Käytössä kuluneita teloja voidaan hioa ja pinnoittaa uudelleen.
Jojo Jojo (yo-yo) on lelu, joka koostuu akselilla toisiinsa yhdistetystä kahdesta samankokoisesta, pyöreästä osasta sekä narusta, joka kiertyy akselin ympärille. Jojo voidaan tehdä puusta, metallista tai muovista. Jojo on maailman vanhimpia tunnettuja leluja.
Polysykliset aromaattiset hiilivedyt Polysykliset aromaattiset hiilivedyt eli PAH-yhdisteet () ovat yhteen liittyneistä aromaattisista renkaista koostuvia hiilivetyjä. PAH-yhdisteitä syntyy, kun orgaaninen aine, esimerkiksi puu, palaa epätäydellisesti. Monet PAH-yhdisteet aiheuttavat syöpää tai mutaatioita.
Freestylerullaluistelu Ulkokengän alle ruuvatut kiskot ovat olennainen osa freestylerullaluistelua. Kiskoilla liu'utaan tehden erilaisia temppuja jotka riippuvat luistimien asennosta. Kiskot on valmistettu erittäin kovasta muovista, jotta ne liukuisivat paremmin. Niiden keskellä on kolo, joka mahdollistaa liukumisen poikittain.
Eteeni Eteeniä tuotetaan öljyteollisuudessa lämpökrakkaamalla. Tässä prosessissa kaasumaisia tai kevyitä nestemäisiä hiilivetyjä lämmitetään pikaisesti 750–950 °C:ssa, jolloin aiheutuu lukemattomia vapaiden radikaalien reaktioita. Yleisesti näiden reaktioiden aikana suuremmat hiilivedyt hajoavat pienemmiksi ja tyydyttyneistä hiilivedyistä tulee tyydyttymättömiä.
Oras Group Oraksen tuotteissa hyödynnetään käyttäjäystävällisyyttä parantavia teknisiä ratkaisuja ja myös veden ja energian tehokkaaseen käyttöön panostetaan. Tuotannostakin tehdään ekotehokasta, esimerkiksi hanatestaukseen on alettu käyttää veden sijasta paineilmaa, mikä säästää paitsi tuhansia kuutiota vettä myös aikaa. Paineilmakompressorit on keskitetty yhteen paikkaan ja ns. hukkalämpö otetaan talteen. Tuotantostrategian ydinosaamista on messingin, muovin ja elektroniikan yhdistäminen. Hanojen tuotantoprosessi alkaa valimosta, jossa messingistä valetaan hanojen runko-osat ja muut valettavat komponentit. Oraksen hanoissa kaikki vesijohtopaineen alaiset osat on valettu messingistä. Muovia käytetään joissakin kahvoissa, nupeissa ja hanarunkojen koteloissa. Yritys valmistaa itse kaikki strategiset komponentit.
Ruokailuväline Historiallisesti ruokailuvälineet on valmistettu hopeasta ja (etenkin Suomessa) puusta. Nykyään suurin osa länsimaisista ruokailuvälineistä tehdään ruostumattomasta teräksestä. Kuitenkin halvat, kertakäyttöiset ruokailuvälineet, joita käytetään esimerkiksi pikaruokaravintoloissa tai lentokoneissa, voidaan valmistaa myös muovista, jolloin säästetään valmistuskustannuksissa.
Ruukku Ruukku on astia, jossa monesti kasvatetaan kasveja. Ruukuissa voidaan säilyttää erilaisia asioita, kuten yrttejä, mausteita yms., tai niitä käytetään ruoan tarjoiluun. Keraamiset ruukut on muovailtu savesta ja poltettu. Ruukkuja voidaan tehdä esimerkiksi muovista, savesta, metallista yms.
Lintujen talviruokinta Nisäkäsvieraista tavallisimpia ovat jäniseläimet, orava, myyrät, hiiret, rotta ja kissat. Jälkimmäisiä varten ruokapisteelle voidaan tehdä alassuin oleva kartiomainen kiipeilyeste pellistä tai muovista. Jos halutaan säästää ruoat vain pikkulinnuille, ruokintapisteen voi myös ympäröidä verkkoaidalla.
Hiilivedyt Koska monet klooratut hiilivedyt ovat myrkyllisiä, aiheuttavat ne useita ongelmia luontoon päästessään. Ne ovat rasvaliukoisia ja rikastuvat nopeasti ravintoketjussa, mikä aiheuttaa ongelmia ravintoketjun huipulla. Esimerkiksi tuholaistorjuntaan paljon käytetty DDT rikkoi hyönteisten kitiinikuoren, mutta ei imeytynyt niiden ihon läpi. Tämän vuoksi sen uskottiin olevan melko vaaraton käyttää.
Parafiini Parafiini on seos lineaarisia hiilivetyjä, jotka ovat vähintään 20-hiilisiä (CH). Se on vahamaista, väritöntä ja hajutonta läpikuultavaa ainetta. Parafiini erotetaan pohjista, jota maaöljyn tislauksessa jää. Termiä "parafiini" käytetään myös yleisesti teknisenä nimenä lineaarisille tyydyttyneille hiilivedyille, kun taas haaroittuneet hiilivedyt ovat "isoparafiineja" ja tyydyttymättömät olefiineja.
Shōji Shōji (障子) on perinteisessä japanilaisessa arkkitehtuurissa ovi, ikkuna tai huoneenjakaja, joka on ristikkomainen puu- tai bambukehikko, johon on pingotettu läpikuultavaa paperia. Käsintehty japaninpaperi eli "washi" on perinteinen materiaali, mutta "shōji" voidaan tehdä myös nykyaikaisin menetelmin valmistetusta paperista tai joskus muovistakin.
Suitset Kuolain on hevosen suuhun asetettava ohjauslaite, joka kiinnitetään suitsien poskihihnoihin. Kuolaimet valmistetaan yleensä ruostumattomasta teräksestä, mutta muovilla ja nahalla päällystettyjä (tai kokonaan muovista valmistettuja, joskus myös esimerkiksi omenanmakuisiksi maustettuja) kuolaimia on myös käytössä. Yleisin kuolaintyyppi on "nivelkuolain". Kuolaimen vaikutus on sitä voimakkaampi, mitä ohuempi kuolain on. Kouluratsastuksessa käytetään usein kankisuitsitusta, jossa yhdistyvät ohut nivelkuolain eli "bridongi" sekä vipuvarrellinen "kankikuolain" ketjuineen. Tällaisessa kankisuitsituksessa käytetään kaksia ohjia. Lännenratsastuksessa käytettävät kankikuolaimet poikkeavat englantilaisista kangista, eikä niiden kanssa käytetä nivelkuolainta. Varsoja ja oreja varten on myös kehitetty omia kuolaimia. Oikeanlainen kuolain on ensiarvoisen tärkeä, sillä väärin valittu kuolain saattaa tehdä hevosen ohjaamisen jopa mahdottomaksi.
Robosota Robottien runkoja tehdään mitä erilaisimmista materiaaleista kuten puusta, muovista tai metallista. Panssarointiin käytetään yleensä metalli- tai muovilevyjä. Osassa robotteja käytetään myös komposiittimateriaaleja, esimerkiksi hiilikuitua ja aramidia eli kevlaria. Suosituimpia metalleista ovat teräs ja alumiini ja muoveista taas polykarbonaatti ja polyeteeni.
Rahake Rahake eli poletti on joissakin automaateissa tai mittareissa rahan sijasta käytettävä kolikkomainen kappale. Tavallisesti rahake on pyöreä, metallista tai muovista valmistettu kiekko, ja siinä voi olla keskellä reikä tai reunassa pieni viiste. Rahakkeita tehdään lisäksi paperista, jolloin sitä voidaan kutsua nimellä "lipuke".
Wolff–Kishner-pelkistys Wolff–Kishner-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa karbonyyliyhdiste kuten aldehydi tai ketoni pelkistetään hiilivedyksi. Välivaiheena reaktiossa on hydratsoni tai semikarbatsoni. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Nikolai Kishnerin ja Ludwig Wolffin, jotka raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1911 ja 1912, mukaan. Wolff–Kishner-pelkistys on yksi käytetyimpiä tapoja pelkistää karbonyyliryhmä hiilivedyksi.
Valaminen Ensimmäiseksi tehdään kappaleen malli. Malli on yleensä kaksiosainen, jotta muotin ala- ja yläpuolisko voidaan valmistaa erikseen. Malli valmistetaan esimerkiksi puusta, muovista, kevytmetallista tai vaikka styroxista mallin kulumiskesto- ja mittatarkkuusvaatimusten perusteella. Mallin tulee olla myös riittävän luja kestääkseen vääntymättä muotinvalmistuksessa ja varastoinnissa.
Korkki Korkkia käytetään mm. ääni- ja lämpöeristeenä, lattiamateriaalina, pelastusliiveissä ja pullojen sulkimina. Lisäksi siitä voi tehdä lompakoita, hattuja ja laukkuja. Portugalissa on tehdas, joka valmistaa pullonkorkkeja korkista. Nykyisin valmistetaan samanmuotoista tuotetta myös muovista. Synteettiset viinipullon korkit jäljittelevät perinteisen korkin ulkonäköä ja ominaisuuksia.
Virkkaus Virkkaukseen sopii lähes mikä tahansa nauhamainen materiaali, kuten erilaiset langat, narut, poppana, matonkuteet ja nahka- tai muovisuikaleet. Virkkuukoukun koko valitaan virkattavan langan paksuuden mukaan. Pienemmät koukut (0,75–3,5 mm) tehdään nykyään yleensä teräksestä ja suuremmat (2,5–19 mm) alumiinista tai muovista.
Vasta Talvea varten vastoja voi kuivattaa ilmavassa ja varjoisassa paikassa tai pakastaa muoviin käärittynä. Talvivastat kannattaa tehdä melko myöhään, jotta silmut ehtivät tippua ja kesän kasvu ehtii puutua. Kuivattu vihta liotetaan vedessä ennen käyttöönottoa. Pakastetut tulee sulattaa huoneenlämmössä ennen käyttöä.
Sekki Kilpailujen voittajille jaetaan palkinnonjakotilaisuudessa usein isokokoinen palkintosekki – todellisuudessa vain näytöstarkoituksiin tehty suurennos tai mukaelma oikeasta sekistä, joka on valmistettu paksusta kartongista tai muovista. Varsinainen rahansiirto tehdään muulla tavoin. Maailman suurin sekki on Kuwaitissa kirjoitettu 25 metriä leveä ja 12 metriä korkea sekki.
Hiilivedyt Koska hiilen ja vedyn elektronegatiivisuudet ovat lähellä toisiaan, hiilivedyt ovat yleensä lähes poolittomia. Siten ne liukenevat veteen huonosti mutta useimpiin orgaanisiin aineisiin hyvin. Poolittomuus vaikuttaa myös hiilivetyjen olomuotoon: esimerkiksi metaani on kaasu, mutta vesi, joka on poolinen ja molekyylimassaltaan suunnilleen yhtä suuri, on neste. Haaroittumattomista alkaaneista kevyimmät ovat kaasuja, 5–16 hiiliatomia sisältävät nesteitä ja raskaimmat kiinteitä.
John Wesley Hyatt Hyatt syntyi Strakeyssä, New Yorkin osavaltiossa, jossa hän aloitti työelämän kirjanpainajana 16-vuotiaana. Myöhemmin siirryttyään keksijäksi, hän sai satoja patentteja. Veljensä Isaiahin kanssa hän alkoi tehdä kokeita Alexander Parkesin kehittämällä parkesiiniksi kutsutulla muovilla. Tavoitteena eri keksijöillä oli löytää materiaali korvaamaan norsunluu, koska siitä alkoi tulla pula. Biljardipallovalmistaja Phelan & Colander oli luvannut 10'000 dollarin palkinnon uuden materiaalin kehittäjälle. Vuonna 1870 Hyattin veljekset onnistuivat kehittämään uuden Nitroselluloosan ja kamferin yhdisteestä valmistetun muovin. Tämä ensimmäinen kaupallisesti menestynyt muovi sai veljeksiltä nimen selluloidi. Vuonna 1872 Hyatt patentoi ruiskuvalukoneen. Siinä lähtökohtana oli painevalukone, jota parannettiin lämmönjohtavuuden suhteen, jotta selluloidi olisi sulanut. Sula selluloidi ruiskutettiin männän voimalla vesijäähdytteiseen muotiin.
Salaojituskone Salaojituskone (salaojakone) on teloilla tai kumipyörillä kulkevaan runkoon rakennettu laite, jolla tehdään noin 15-30 cm leveää, Suomessa keskimäärin metrin syvyistä salaojaa. Salaojan pohjalle asennetaan ojan tekemisen yhteydessä salaojaputki. Salaojaputket ovat nykyisin lähes yksinomaan muovista valmistettuja. Aikaisemmin salaojituksessa käytettiin tiilestä valmistettua putkea. Tiiliputken käyttö hiipui 1970-luvulla ja korvautui kokonaan muoviputkella 1990-luvulle tultaessa. 
Salaojakoneita käytetään peltosalaojituksen tekoon, rakennussalaojitus tehdään useimmiten kaivinkoneilla. Useimmiten salaojasuunnitelman tekee salaojitussuunnittelija ja varsinaisen työn salaojitusurakoitsija.
Digitaalinen valokuva Valokuvavedos valmistetaan joko valottamalla "immateriaalinen" digitaalinen tiedosto valonherkälle vedostusmateriaalille. Vedostusmateriaali on usein paperipohjaista, mutta se voi olla muovia tai siitä voidaan tehdä digitaalinen vedos esimerkiksi portable document format pdf-muotoon. Digitaalisia vedostusta kutsutaan yleisesti tulostamiseksi. Digitaalinen vedos voidaan tehdä myös painomenetelmällä. Digitaalinen vedos voi olla paitsi valoherkälle materiaalille vedostettu, myös esimerkiksi painomusteella eri materiaaleille siirretty painokuva, digitaalinen tuloste tai valokopio. Digitaalinen valokuva voidaan tuottaa myös "aineettomana" "immateriaalisena" vedoksena valkokankaalle tai näyttöpäätteelle.
Hammastikku Hammastikku on tikku, jolla puhdistetaan hammasvälejä. Tyypillisesti hammastikku valmistetaan puusta, mutta niitä tehdään myös muovista, bambusta, metallista ja luusta. Hampaat puhdistetaan viemällä tikun litteämpi pää ientä vasten eli terävämpi reuna hampaan kärkeä kohti. Tikkuja on sekä poikkileikkaukseltaan pyöreitä, että myös kolmiomallisia. Hammastikkuja on usein ravintoloiden pöydissä.
Jalkine Jalkineet ovat jalassa pidettäviä vaatekappaleita. Jalkineet on tavallisesti tarkoitettu lämmittämään tai suojaamaan jalkoja, joskin muitakin käyttötapoja ja -tarkoituksia on olemassa. Jalkineita voidaan valmistaa monista materiaaleista kuten villasta, nahasta, hyvin ohuesta tai hieman paksummastakin muovista sekä kankaasta. Jalkineita valmistivat aikanaan suutarit, mutta nykyään ne tehdään pääasiassa tehtaissa.
Muovikassi Muovikassien yleisin materiaali on polyeteenikalvo. Kalvot luokitellaan PE-HD ja PE-LD -kalvoihin. HD on suuritiheyksistä polyeteeniä, josta voi tehdä ohuita, rapisevia pusseja. Tyypillisesti Suomessa niitä käytetään hedelmäpusseina, mutta monissa muissa maissa HD on yleisin muovipussin materiaali. LD-polyeteeni on kiiltävämpää, paksumpaa eikä kahise. HD-pussien värittömät kohdat ovat tyypillisesti huurteisen läpikuultavia, LD:stä voidaan tehdä aivan kirkkaitakin pusseja. Kalvon paksuus vaihtelee 0,045mm – 0,1 mm. Tyypillisesti kassin pohjassa tai sivussa on laskos, jonka avulla kassi aukeaa leveämmäksi ja laskostuu taas pakattaessa pienemmäksi. Kantokahva voidaan tehdä joko leikkaamalla muoviin aukko tai lisäämällä erillinen kahvasuikale. Ruokakauppojen suosimaa mallia, joissa kantokahvat ovat kassin sivutaitteissa, kutsutaan henkselikassiksi.
Öljynjalostus Öljyn sisältämät eri hiilivety-yhdisteet saadaan erilleen jakotislauksella, koska näillä aineilla on erilainen kaasuuntumislämpötila. Öljyn tislauksessa kuumennettu öljy pumpataan tislaustorniin, jonka pohjalla on alle 400 °C krakkautumisen estämiseksi ja huipulla n. 20 °C ja mahdollisimman alhainen paine. Tällaisessa tornissa on useita eri lämpötiloissa olevia tasoja, joille tiivistyvät ne hiilivedyt, joiden kaasuuntumislämpötila on korkeampi kuin tuon tason lämpötila. Tornin pohjalta kuumasta alueesta saadaan ulos pohjaöljy, josta voidaan tehdä bitumia ja sen avulla asfalttia, väliotoista raskasöljy, kevytöljy ja raakabensiini. Kylmimmästä huipusta tulevat ulos kaasumaiset aineet kuten etaani ja butaani.
Hiilivedyt Hiilivedyssä hiiliatomi voi muodostaa neljä sidosta muiden atomien kanssa. Vetyatomi voi muodostaa yhden sidoksen hiiliatomin kanssa. Hiiliatomit pystyvät sitoutumaan keskenään pitkiksi ja haaroittuneiksi ketjuiksi. Ne muodostavat orgaanisten yhdisteiden ”rungon”, johon eri funktionaaliset ryhmät kiinnittyvät. Tämä hiiliatomien runko säilyy yleensä reaktioissa muuttumattomana. Jos hiiliatomien ketju muodostaa renkaan, yhdistettä sanotaan "sykliseksi" esimerkiksi sykloalkaanit. Muuten se on "avoketjuinen" eli "asyklinen".
Guiro Guiro [gwiro] (esp. "güiro") on yleensä paksuhkon putken muotoinen idiofoneihin kuuluva soitin, jossa on kyljessä uria. Guiron rapsakka ääni syntyy, kun kapulaa tai guiron soittoon suunniteltua kampaa hangataan uria vasten. Guiro valmistetaan yleensä kuivatusta kalebassista, mutta niitä tehdään myös muovista ja metallista. Soittimen tyypillinen pituus on noin 25–35 senttimetriä.
Vahvikerengas Vahvikerenkaiden perinteinen materiaali on pelti, ja perinteinen kiinnitystapa on puristaa kahdesta osasta koostuva vahvikerengas reiän ympärille erityisillä pihdeillä niittien tavoin. Vahvikerenkaita tehdään myös muovista, ja ne voidaan hitsata kiinni muovimateriaalista tehtyyn pressuun tms. Muovisia tarrakiinnitteisiä vahvikerenkaita käytetään asiakirjojen mapituksessa estämään paperiarkkien reikien repeäminen rengaskansiota selattaessa.
Kampa Kampa on hiustenhoitoväline, jota käytetään hiusten suoristukseen ja puhdistukseen. Koristekampaa käytetään hiuskoristeena ja hiusten koossa pitämiseen. Se on yksi vanhimmista arkeologien löytämistä työkaluista. Kampoja tehdään monista materiaaleista, yleisimmin kuitenkin muovista, metallista ja puusta. Aiemmin kampoja valmistettiin tulenarasta selluloidista ja vettä huonosti kestävästä galaliitista. Perinteinen ja ylellinen kampojen materiaali on kilpikonnanluu.
Muoviteollisuus Ekstruusiossa eli suulakepuristuksessa sulaa muovimassaa pumpataan jatkuvalla syötöllä halutun muotoisen suulakkeen läpi. Näin valmistetaan putkia, letkuja, kaapeleita, tankoja, kalvoja, levyjä, nauhoja, profiileita ja muita pituussuunnassa vakiomuotoisina pysyviä muoviosia. Ekstruusiossa käytetään kestomuoveja kuten PE-HD, polypropeeni, polyvinyylikloridi ja akryyli. Muovin fyysisiä ominaisuuksia voidaan muuttaa materiaalin kuumennuksella ja jäähdytyksellä sekä puristusvoimaa säätämällä. Kaksiaine-ekstruusiossa voidaan tehdä puristettavaan tuotteeseen sisäkkäisiä tai rinnakkaisia osia eri materiaaleista. Toinen materiaali voi olla myös metallia: esimerkiksi sähköjohdot ja -kaapelit sekä metallispiraalin sisältävät suihkuletkut tehdään näin.
Hiilivedyt Useimmilla hiilivedyillä on isomeerejä eli yhdisteitä, joilla on sama molekyylikaava mutta erilainen rakenne. Avoketjuisilla alkaaneilla isomeerejä esiintyy butaanista lähtien. Tavallista butaania sanotaan n-butaaniksi; haaroittunut butaani on nimeltään isobutaani. Isobutaanin kiehumispiste on −11,7 °C, joka on hieman alempi kuin n-butaanin −0,5 °C. Ero johtuu siitä, että isobutaanin ulkopinta on pienempi kuin n-butaanin ja siten isobutaanimolekyylien välillä on vähemmän heikkoja van der Waalsin voimia.
Huilu Huilut luokitellaan rakenteensa ja soittotapansa vuoksi puupuhaltimiin, mutta 1800-luvulta lähtien poikkihuilut on yleensä valmistettu metallista ja nokkahuilut tehdään nykyään usein muovista. Metallisissa ja muovisissa huiluissa on selvästi erilainen ääni kuin puisissa.
Huilu on siis puupuhallin vaikka se nykyään valmistetaankin messingistä/ kullan ja metallin seoksesta. Puhallustavan perusteella huilut voidaan jakaa kahteen ryhmään:
Viimasuoja Viimasuojaa tehdessä tulisi huomioida jos etupuskurin takana on lämpötilamittari tulisi sille olla tehty aukko viimasuojaan. Aukon tulisi olla noin 50mm kokoinen. Maskisuojia voi valmistaa, muovista, kumista, kankaasta ja jopa pahvista. Materiaali vaikuttaa viimasuojan kestävyyteen, ulkonäköön ja käytettävyyteen. Kiinnitykseen voi käyttää nippusiteitä, rautalankaa, narua, ruuveja tai melkein mitä vain jos ei viimasuojan ulkonäöllä ole väliä.
Karboksyylihapot Karboksyylihapoille muodostetaan systemaattiset nimet siten, että sen hiilivedyn nimeen, jonka molekyylissä on yhtä monta hiiliatomia kuin karboksyylihapossa (karboksyyliryhmässä oleva hiiliatomi mukaan luettuna), lisätään sana happo, esimerkiksi metaania (CH) vastaa metaanihappo (HCOOH). Jos molekyylissä on kaksi karboksyyliryhmää, nimen loppuun lisätään -dihappo, esimerkiksi butaanidihappo (HOOC−CH−CH−COOH). Hiilivedyn nimen loppuun voidaan lisätä myös sana -karboksyylihappo; tällöin karboksyyliryhmässä olevaa hiiliatomia ei ole laskettu mukaan.
Isovahakoisa Isovahakoisan toukka kykenee syömään ja hajottamaan polyeteeniä, eli PE-muovia. Laboratoriokokeissa noin 100 vahakoisan toukkaa söi 92 milligramman edestä PE-muovista tehtyä muovipussia 12 tunnin aikana ja eräässä toisessa kokeessa mitattiin toukkien syöneen 14 tunnin aikana 13% PE-muovin massasta. Toistaiseksi ei ole varmuutta siitä, että hajottavatko toukat muovia omilla entsyymeillään vai suorittavatko hajottamisen toukan suoliston bakteerit. Esimerkiksi "Plodia interpunctella" koisaperhosmaisen lajin suolistosta eristetyt bakteerit "Enterobacter asburiae" ja tietyt "Bacillus" suvun bakteerit kykenevät elämään PE-muovin pinnalla ja hajottamaan sitä.
Vuoden ekoauto Säännellyt eli haitalliset päästöt vaikuttivat loppupisteisiin 25 % osuudella. Typen oksidit (NOx) ja palamattomat hiilivedyt (HC) vaikuttivat yhteensä 15 % osuudella, hiukkaspäästöt (PM) 10 % osuudella.
Sisätilat, tavaratilat ja auton turvavarusteet vaikuttivat kukin 5 % loppupisteisiin. Suorituskykykin oli mukana 10 % osuudella. Kiihtyvyyden painoarvo oli vain 3 %, sitkeyden 7 %. Sitkeys tarkoittaa samalla vaihteella mitattua nopeuden muutosta, nelosvaihteella välillä 40–100 km/h ja ekoautovertailussa viitos- tai kuutosvaihteella 60–100 km/h. Kiihtyvyysmittaus tehdään talvikelin ja nastarenkaiden takia nopeusvälillä 30–100 km/h.
N-butyylilitium n-Butyylilitium on huoneenlämpötilassa nestettä, joka reagoi voimakkaasti ilman tai kosteuden kanssa. Tämän vuoksi sitä käytetään ja säilytetään tyypillisesti liuoksena. n-Butyylilitium liukenee hiilivetyihin, kuten heksaaniin ja tolueeniin, sekä tetrahydrofuraaniin. Liuoksissa yhdisteelle on tyypillistä muodostaa klustereita liuotinmolekyylien kanssa. Hiilivedyissä se muodostaa heksameerin ja tetrahydrofuraaniliuoksissa tetrameerin. Tetrameeri on rakenteeltaan vääristynyt kuutio. Klustereiden muodostumista voidaan vähentää ja reaktiivisuutta parantaa lisäämällä liuoksiin tetrametyleenidiamiinia tai heksametyylifosforiamidia. Nämä ovat nukleofiilisempia kuin hiilivedyt ja muodostavat butyylilitiumin kanssa monomeerisiä tai dimeerisiä ja reaktiivisempia komplekseja.
Fidget spinner Fidget spinner eli spinneri tai sormihyrrä on stressiä lievittäväksi tarkoitettu lelu, joka on suosittu erityisesti varhaisnuorten keskuudessa. Sen keskellä on tyypillisesti laakeri, joka voi koostua eri materiaaleista, kuten messingistä, ruostumattomasta teräksestä, titaanista, kuparista tai muovista. Hyrrän suosio kasvoi vuonna 2017 sosiaalisen median kautta. Hyrrällä voi tehdä temppuja, ja sen suosiota on verrattu 1990-luvun jojoon.
Teknikum Kiikan tehtaan erikoisala on useiden eri elastomeerimateriaalien prosessointi. Muottituotteita valmistetaan perinteisistä kumilaaduista, kuten esim. EPDM, NBR, SBR, NR, CR ja FPM, nestesilikonista, Nyrim-muovista (nylonin ja elastomeerin sekoitus), D-RIM-materiaalista, joka on elektroniikkateollisuuteen kehitetty ESD-muovi sekä polyuretaaneista, tuotemerkillä Pucast ™ -tuotteet. Kiikan tehdas toimii pinnoitetoimittajana. Pinnoitustyötä tehdään sekä asiakkaan luona että tehtaalla.
Honda Cub Motoo Nakajima vastasi jousituksesta ja iskunvaimennuksesta, ja Futoshi Hasegawan ryhmän vastuualueena olivat jarrut ja takapää. Kichinosuke Ando keskittyi rungon kehittelyyn, ja Jozaburo Kimura palkattiin muotoilijaksi. Pyörästä piti tehdä sympaattinen ja kevyt, eikä se saanut olla kallis. Kehitysryhmä työskenteli savimallin avulla, jonka pohjalta tehtiin piirustukset, mikä oli vastoin alalla yleistä käytäntöä . Tuotannossa hyödynnettiin uusinta tekniikkaa, kuten muovia ja sähköhitsausta.
Muovi Muovilaatujen runsaus estää muovin kierrätystä, mikä on yksi syy siihen, että kotitalouksiin pääasiassa pakkausmateriaalina kulkeutunut muovimateriaali joutuu Suomessa suurimmaksi osaksi kaatopaikoille. Vuoden 2016 alusta orgaanista jätettä ei ole saanut viedä kaatopaikoille. Näiden muovien lajittelu siten, että niistä saataisiin käyttökelpoista muovia, on hyvin vaikeasti toteutettavissa. Sen sijaan nämä muovit kelpaavat useimmissa tapauksissa energiajakeeksi pakkauspaperien kanssa. Suurin osa muoveista voidaan polttaa energiajätteenä ilman, että muovista irtoaa haitallisia aineita. Polton on tällöin tapahduttava riittävän suuressa lämpötilassa (yli 300 °C). Puhtaista muoveista palamistuloksena on yleensä vain hiilidioksidia ja vettä, mutta muovien väri- ja lisäaineet sekä lika voivat poltettaessa muodostaa myrkyllisiä yhdisteitä. Polttoon sopimattomia ovat muun muassa PVC-muovit niiden sisältämän kloorin takia. PVC:tä ei sen polttamisen ongelmien vuoksi paljoakaan käytetä pakkausmateriaalina.
Muovi Muovien tekniset ominaisuudet, kuten lujuus, sähköneristävyys, vesitiiviys ja keveys, muoviraaka-aineiden edullisuus sekä muoviesineiden tehokas valmistaminen suurissa sarjoissa ovat syy muovien käytön hyvin nopealle laajenemiselle 1950-luvulta alkaen. Muovin hajoamattomuus luonnossa tekee siitä myös ympäristöongelman.
Harja (väline) Hygieniaharjat on tarkoitettu käyttöön, jossa puhtaus on erityisen tärkeää, kuten elintarviketeollisuudessa ja karjanhoidossa. Nämä harjat kestävät kuumentamista – käytännössä keittämistä vedessä – jopa 134 °C asteeseen, jolloin harja saadaan desinfioitua.] Hygieniaharjoja tehdään esimerkiksi polypropyleenistä. Hygieniakäyttöön on kehitetty myös "antimikrobiharja", jossa muoviin on sekoitettu hopeaa ja harjan harjakset upotettu hartsiin. Tämä tekee harjan pinnasta sellaisen, etteivät mikrobit pysty kasvamaan harjan pinnassa.
AIV-rehu Alkuaikoina liuosta annosteltiin esimerkiksi maakuoppaan tuoreen ruohon päälle kerroksittain. Nykyisin AIV-rehu tehdään joko tuoreena niittosilppureilla tai esikuivattuna tarkkuussilppureilla, paalaimilla tai noukinvaunuilla. Korjuun yhteydessä AIV-liuos annostellaan rehumassaan. Liuosta annostellaan pieniä määriä, noin kolmesta viiteen litraan rehutonnia kohden. Rehu ilmasuljetaan muovin sisään joko aumoihin tai paaleihin. Valmis rehu saattaa ärsyttää ihoa, mutta ei ole vaarallista ihmisille tai tuotantoeläimille.
Ftalaatit Ftalaatteja käytetään muovien, kuten polyvinyylikloridin (PVC) pehmentämiseen. PVC-muovissa on ftalaatteja tyypillisesti 16-60%. Suomessa DEHP:stä eli di(2-etyyliheksyyli)ftalaatista suurin osa (80–90 %) käytetään muovien pehmittiminä. Viime vuosina sen käyttö on kuitenkin vähentynyt ja sitä on korvattu erityisesti di-isononyyliftalaatilla (DINP) ja di-isodekyyliftalaatilla (DIDP).