mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Valkoisten päämaja Päämajan perustaminen alkoi käytännössä siitä, kun senaatin puheenjohtaja P. Svinhufvud itsenäisyysaktivistien sotilaskomitealta saamallaan valtuutuksella nimitti sen puheenjohtajan Mannerheimin 26. tammikuuta 1918 ylipäällikön tehtävään. Päämaja järjestäytyi jo muutama päivä Mannerheimin nimittämisen jälkeen Vaasassa hotelli Ernstistä varatussa huoneessa, jossa olivat läsnä: kenraali Mannerheim, eversti Wetzer, ratsumestari Ignatius, eversti Holmberg, eversti von Rehausen, luutnantti Hallberg ja johtaja Lohman.
Suomen sisällissota Etelä-Pohjanmaalla Mannerheim siirtyi jo 29. tammikuuta Ylihärmästä Seinäjoelle, jonne valkoisten päämaja seurasi häntä 9. helmikuuta. Päämaja toimi Seinäjoen rautatieasemalla seisoneessa junassa puolentoista kuukauden ajan, kunnes se maaliskuun lopussa siirrettiin Vilppulaan ja sieltä edelleen Tampereen kautta Mikkeliin. Päämajajunassa oli kuusi vaunua, jotka ympäröitiin korkealla verkkoaidalla sen jälkeen, kun Mannerheimiä vastaan oli tehty pommiattentaatti. Murhayrityksen taustalla oli niin sanottu jääkärikonflikti, ja sen suunnittelijoina olivat ilmeisesti Wilhelm Thesleff ja Paul von Gerich. Verkkoaidan vuoksi paikalliset asukkaat antoivat päämajajunalle lempinimen ”Mannerheimin kanahäkki”. Päämajan mukana tuli myös satojen miesten vahvuinen esikunta, jonka saapuminen muutti pienen maaseutupaikkakunnan hetkeksi kiireiseksi varuskuntakaupungiksi. Seinäjoella toimi kuukauden ajan myös sotavänrikkikouluksi kutsuttu Päämajan reserviupseerikoulu. Lisäksi paikkakunnalla oli sotasairaala sekä kaatuneiden kokoamispaikka, josta vainajat lähetettiin arkuissa kotipitäjiinsä eri puolille Pohjanmaata. Tarkeä valkoisen armeijan tukikohta oli myös Kauhajoki, josta huollettiin Satakunnan ja Hämeen rintamien joukkoja. Suurin osa huoltokuljetuksista suuntautui Kankaanpäähän, jossa sijaitsi valkoisen armeijan Satakunnan ryhmän päämaja.
Valkoisten päämaja Noin kaksi viikkoa kokoonnuttuaan päämaja sai 28. tammikuuta 1918 valmiiksi ensimmäisen päiväkäskynsä aluejohtajille, joka kuului seuraavasti:
Päämajan reserviupseerikoulu Päämajan reserviupseerikoulu myöhemmin Sotavänrikkikoulu oli Mannerheimin 14. maaliskuuta 1918 antaman käskyn mukaan perustettu koulu reserviupseerien kouluttamista varten.
Cunard Line Cunard Linen päämaja sijaitsee Santa Claritassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa ja Lontoossa Isossa-Britanniassa. Princess Cruisesilla on samassa rakennuksessa päämaja.
Jack Reacher: Paluu päämajaan Jack Reacher: Paluu päämajaan () on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka ohjasi Edward Zwick.
Lubjanka Lubjanka () on rakennus Moskovassa samannimisen aukion laidalla. Rakennuksessa sijaitsi KGB:n päämaja ja vankila. Nykyisin keltaisessa päärakennuksessa on rajavartioston päämaja ja yksi FSB:n direktoraatti.
Valkoisten päämaja Päämajan henkilöosaston tehtävänä oli sodan alkuaikoina järjestää henkilökysymykset, joukkojen muodostamiset, harjoituskoulut ja saniteettilaitos ja sodan puhjettua osaston toimialueeseen lisättiin vielä vankileirien muodostaminen.
Georg Öhman Talvisotaan hän osallistui Päämajan eläinlääkintäosaston päällikkönä, josta hänet komennettiin elinlääkäriksi 1. Divisioonaan ja edelleen 1. Armeijakuntaan. Välirauhan aikana hän toimi ensin samassa tehtävässä, mutta siirrettiin Kengityskoulun virkaatekeväksi johtajaksi ja edelleen Kotihevossairaala 1:n päälliköksi. Jatkosodan syttyessä hän palasi Päämajan Eläinlääkintäosaston päälliköksi, josta hänet siirrettiin 5. Hevossairaalan päälliköksi. Päämajan eläinlääkintätarkastajan viran hän vastaan otti vuonna 1942, josta hänet siirrettiin vuonna 1944 Aunuksen ryhmän eläinlääkäriksi ja vielä ennen sodan loppumista hänet siirrettiin 2. Hevossairaalan päälliköksi.
Lapin sota Siilasvuo oli siirtynyt 26. syyskuuta Ouluun, jossa esikunta perustettiin Seurahuoneelle, nykyiselle kaupungintalolle. Päämaja oli perehdyttänyt hänet saksalaisten kanssa tehtyyn vetäytymissopimukseen ja sen aikatauluun. Siilasvuo näki kuitenkin taistelutoiminnan tarpeelliseksi. Otettuaan komennon 27. syyskuuta hän katkaisi heti kaiken yhteistoiminnan saksalaisten kanssa puhelinyhteyksiä myöten. Pudasjärven yhteenoton aikana 28. syyskuuta saksalaisten joukkojen komentaja Rendulic toimitutti suomalaisten Mikkelin päämajaan kirjeen, jossa esitti, että solmitusta vetäytymissopimuksesta pidettäisiin kiinni. Mukana oli karttaliite aikatauluineen. Kirje ei aiheuttanut Päämajassa toimenpiteitä, sillä sopimusta ei enää noudatettu.
Punaisten päämajan räjähdys 1918 Suomen sisällissodan punaisten päämajassa, Tampereen teknillisessä opistossa tapahtui 28. maaliskuuta 1918 räjähdys, jolla nähdään olleen merkitystä koko sodan lopputulokseen.
Jack Reacher: Paluu päämajaan Elokuvan pääroolissa on Tom Cruise ja se perustuu Lee Childin kahdeksanteentoista Jack Reacher -romaaniin "Paluu päämajaan" (2013). Se on jatko-osa vuoden 2012 elokuvalle "".
Yhdistyneiden kansakuntien päämaja Vuonna 2008 aloitettiin jo 13 vuotta suunnitteilla ollut päämajan 1,2 miljardia euroa maksava kunnostus, jonka myötä sen on tarkoitus muuttua modernimmaksi, turvallisemmaksi ja ympäristöystävällisemmäksi rakennukseksi.
Viestikeskus Lokki Myös päämajan sisäisen puhelinluettelon ylläpito kuului sen tehtäviin. Puhelinluetteloa täydensi "Tieto-puhelin", joka vastasi päämajan henkilöiden sijoituspaikkoja ja numeroita koskeviin tiedusteluihin ja jolla oli organisaation ajantasainen rakenne hallussaan.
Kansan mujahedin -järjestö Järjestö osallistui Iranin vallankumoukseen, mutta se karkotettiin sen järjestettyä vastalauseita Khomeinia vastaan. Vuodesta 1981 sen päämaja oli Pariisissa, Ranska karkotti sen 1986, jolloin päämaja siirtyi Bagdadiin Irakiin.
Führerbunker Hitler rakennutti itselleen 21 päämajaa ("Führerhauptquartier, FHQ") eri puolille Saksaa sekä Itä- ja Länsi-Euroopan miehitetyille alueille. Osaa näistä ei saatu valmiiksi – eikä Hitler vieraillut niissä – ennen sodan päättymistä. Päämajat olivat pääsääntöisesti maanalaisia betonibunkkereita. Muita Hitlerin päämajoja Führerbunkerin ohella oli muun muassa Wolfsschanze. Führerbunker oli massiivinen, täysin pomminkestävä bunkkeri, joka sijaitsi Wilhelmstrasse-kadun varrella valtakunnankanslian puutarhan alueella useiden metrien syvyydessä. Führerbunkerin kokonaisuus käsitti kaksi toisiinsa liitettyä bunkkeria, vanhempi ”Vorbunker” ja uudempi ”Führerbunker”. Niitä yhdistivät porraskäytävät.
Päämaja Esittelijäportaasta seuraava oli niin sanottu osastopäällikköporras, jonka vaikutusvaltaisimpia hahmoja oli operatiivisen osaston päällikkö Valo Nihtilä, jota onkin kutsuttu lisänimellä "Päämajan eversti". Osastopäälliköiden asiat menivät eteenpäin operatiivisen osaston ja Nihtilän kautta.
Tahririn aukio Aukion laidoilla sijaitsevat muun muassa Egyptiläinen museo, Arabiliiton päämaja ja kansallisdemokraattisen puolueen päämaja, joka poltettiin vuoden 2011 vallankumouksen yhteydessä. Aukiolla sijaitsee myös Omar Makramin patsas.
Unescon päämaja Unescon päämaja () on Yhdistyneiden kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unescon päätoimipaikka Pariisissa. Se sijaitsee osoitteessa Place de Fontenoy 7, Pariisin 7. arrondissementin alueella aivan École Militairen eteläpuolella.
Nairobi Nairobissa on useiden kansainvälisten yhtiöiden ja organisaatioiden päämajat. Tämä tekee kaupungista yhden vaikutusvaltaisimmista kaupungeista Afrikassa. Myös Yhdistyneet kansakunnat on vahvasti läsnä Nairobissa, sillä kahdella sen osastoista, UNEPilla ja UN-Habitatilla, on päämaja Nairobissa.
Paavo Korpi Jääkäripataljoona 2:n komentajan esitys on lähetetty Päämajaan Karjalan Armeijan Esikunnan kirjelmällä N:o 3266/I/22/19.10.1941. Esitys on kirjattu Päämajan komento-osastolla 21.10.19141 (N:o 1620).
Valkoisten päämaja Valkoisten päämaja oli Suomen sisällissodan valkoisen armeijan komentopaikka. Valkoisen armeijan ylipäällikkö oli ratsuväenkenraali vapaaherra Carl Gustaf Emil Mannerheim ja hänen adjutanttinaan toimi maaliskuusta alkaen jääkäriyliluutnantti Kaarle Heikki Kekoni.
Werwolf (Hitlerin päämaja) Werwolf (”Ihmissusi”) oli yksi Adolf Hitlerin käyttämistä päämajoista itärintamalla. Se sijaitsi noin 12 kilometrin etäisyydellä Vinnytsjasta läntisessä Ukrainassa. Hitler johti sieltä käsin operaatio Sinistä vuosina 1942 ja 1943.
Väinö Palojärvi Talvisodan sytyttyä Palojärvi jatkoi Suomen sotilasasiamiehenä Tukholmassa. Välirauhan aikana Palojärvi palasi Suomeen ja hänet sijoitettiin Puolustusvoimain Pääesikuntaan osastopäälliköksi. Palojärvi osallistui jatkosotaan aluksi Päämajan Komento-osaston päällikkönä, mutta siirrettiin Ryhmä J:n myöhemmin Divisioona J:n komentajaksi ja osallistui sotatoimiin komentajana Kiestingin suunnalla. Divisioonan komentajan tehtävistä hänet siirrettiin vuonna 1942 Päämajaan, jossa hänelle määrättiin erikoistehtäviä. Vuonna 1943 hän sai komennettavakseen 8. Divisioonan, jonka komentajana hän osallistui taisteluihin Syvärillä. Hänet siirrettiin vuonna 1944 Päämajaan, jossa hänet nimitettiin tarkastavaksi kenraaliksi ylipäällikön käyttöön ja oli tehtävässä sodan loppuun saakka.
Five World Trade Center JPMorgan Chase ilmoitti kesäkuussa 2007 kiinnostuksestaan toimia Five World Trade Centerin kehittäjänä. Yhtiöllä oli suunnitelma siirtää päämajansa tulevaisuudessa rakennukseen. JPMorgan Chasen osallistuminen 5 WTC:n rakentamiseen muuttui kuitenkin epävarmaksi yhtiön ostettua 2008 Bear Stearns -investointipankin. Investoinnin jälkeen JPMorgan Chase on ilmoittanut siirtävänsä päämajansa Bear Stearnsin entiseen päämajaan, 383 Madison Avenueen. Five World Trade Centerin nykyisenä kehittäjänä toimii New Yorkin satamaviranomainen Port Authority of New York and New Jersey.
Valo Nihtilä Päämajan rutiinissa operatiivisten asioiden esittely ylipäällikölle kuului Nihtilän tehtäviin, kuitenkin niin, että päämajoitusmestari Airo oli esittelyissä mukana. Muihin osastopäälliköihin nähden Nihtilällä oli auktoriteetti: häntä konsultoitiin, kun Päämajan muissa osastoissa ryhdyttiin merkittävämpään hankkeeseen.
FIBA FIBA avasi oman Hall of Fame -museonsa vuonna 2007 Espanjan Alcobendasissa ja liiton uusi päämaja avattiin sveitsiläisessä Miesissä vuonna 2013. Uutta päämajaa alettiin kutsua nimellä "House of Basketball".
V. A. M. Karikoski Talvisodan sytyttyä Karikoski työskenteli päämajan ilmavoimatoimiston päällikkönä. Jatkosodan alkuvaiheissa hän toimi päämajan operatiivisen osaston päällikkönä ja sen jälkeen sodan loppuun saakka Helsingin ilmasuojelupäällikkönä. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1940.
Aikikai honbu dōjō Aikikai honbu dōjō () on aikikai aikidō -lajiorganisaation päämaja Tokiossa, Japanissa. Nimitys Aikikai honbu dōjō tarkoittaa varsinaisesti päämajassa sijaitsevaa harjoitushallia (dōjōta), mutta usein nimityksellä tarkoitetaan koko aikikai-organisaatiota.
BMW Sauber Tallilla oli yksi päämaja, Hinwilissä, Sveitsissä. Hinwilin osasto vastaa rungosta ja moottorista. Hinwilin tehtaan rakennutti alun perin saksalainen autojätti Mercedes-Benz Sauberille, mutta Sauberin vaihdettua omistajaa, päämaja siirtyi BMW:n haltuun.
Talvisodan ilmatorjunta Päämajassa toimi suoraan ylipäällikön alaisuudessa Ilmapuolustuksen komentajana kenraalimajuri Jarl Lundqvist oman esikuntansa avustamana. Esikuntaan kuului muun muassa Ilmatorjuntajoukkojen komentaja eversti Franz Helminen, jonka johdolla päämajan ilmatorjuntatoimisto ohjasi ilmatorjuntajoukkoja.
Israelin ilmaisku Tunisiaan F-15-hävittäjät iskivät täsmäpommein PLO:n päämajaan. Israelin merivoimien helikopterit olivat valmiina sotalaivoissa Maltan rannikolla, jos hävittäjien miehistö joutuisi hätätilanteeseen, mutta tällaista ei tapahtunut.Vuosikirja 1985 sivu 232 Lentohyökkäys PLO:n päämajaan
Lennart Oesch Päämajan määräyksestä käynnistettiin syksyllä 1942 tutkimukset Oeschin alaisten komennossa olleiden sotavankileirien vankisurmista. IV Armeijakunnan esikunnan linnoitusosasto oli antanut 19. marraskuuta 1941 käskyn, jonka mukaan "niskuroivat vangit oli heti teloitettava työpakalle" ja mainitsi käskylle olevan Oeschin suostumus. Käskyn mukaan myös toimittiin. Näistä ja muista lukuisista surmista johtuen armeija käynnisti tutkimukset, jotka valmistuivat keväällä 1943. Yleisesikunnan päällikkö Erik Heinrichs piti kuitenkin paperit itsellään eikä ryhtynyt oikeustoimiin. Syys-lokakuun vaihteessa 1944 Päämajan sotavankikomentaja, eversti Sulo Malm poltti Oeschin käskystä sekä Yleisesikunnan että Päämajan kappaleet tutkimusasiakirjoista.
Erkki Raappana Päämaja teki usein tarkastusmatkoja joukko-osastoihin. Päämajassa puhuttiin usein Raappanasta, koska vierailu ns. Korpidivisioonassa sisälsi myös eränkäyntiä, metsästystä ja kalastusta. Divisioonassa vieraili säännöllisesti korkeita vieraita aina saksalaisia myöten. Vieraiden joukossa nähtiin marsalkan lisäksi kenraalit Viljo Tuompo, Aksel Airo, Ruben Lagus ja Saksan Wehrmachtin edustaja päämajassa, jalkaväenkenraali Waldemar Erfurth. Ylipäällikkö Gustaf Mannerheimin 75-vuotispäivänä divisioona lahjoitti Marskille metsästysmajan Repolan Lieksanjärvellä. Marski oli majalla useita päiviä Raappanan vieraana vuoden 1942 kesällä. Vuonna 1944 maja purettiin ja pystytettiin Lopen Punelianjärvelle.
Suomen kaukopartiotoiminta Kaukopartiotoiminta erosi toiminta-alueensa puolesta lähipartioinnista: lähipartiointia harjoittavat taistelijat kuuluivat toiminta-alueensa taisteluyksikköön, kaukopartio puolestaan päämajan alaiseen yksikköön. Tätä korostaa päämajan kaukopartio -nimitys, joka erottaa nämä esimerkiksi divisioonien alaisina toimineista partioista.
AIESEC Jaroslav Zich, nuori tšekki, valittiin ensimmäiseksi presidentiksi. Järjestön päämaja oli ensin Prahassa, Tšekkoslovakiassa, mutta se täytyi siirtää vuoden sisällä, jotta järjestö olisi säilynyt poliittisesti neutraalina kommunistien valtaannousun jälkeen. Päämaja siirrettiin Rotterdamiin, jossa se on tänäkin päivänä.
TK-komppania TK-miehet liikkuivat Päämajan ohjeiden mukaan sotarintamilla ja sota-alueilla Lapista Äänisen rannoille. Tekstit lähetettiin ensin Mikkelin Päämajaan, Lokkiin, jossa jutut käytiin läpi Tiedotus 1:ssä ja sieltä edelleen Valtion Tiedotuslaitoksen kautta sanomalehdille.
Polícia Internacional e de Defesa do Estado Neilikkavallankumouksen dramaattisimmat hetket sijoittuivat DGS:n päämajan lähettyville, huonossa maineessa olleelle "António Maria Cardoson kadulle". Tuntemattomat agentit avasivat päämajan katolta tulen kohti mielenosoittajia surmaten neljä henkilöä.
Gestapo Gestapon päämaja sijaitsi 27. syyskuuta 1939 alkaen Berliinissä valtakunnan pääturvallisuusviraston RSHA:n virastossa 4 (Amt IV). Päämajassa oli . He toimivat kuudessa eri jaostossa, joilla kullakin oli omat alueensa ja kohteensa:Gestapon päämajan johtajina toimi kokeneita entisiä rikospoliiseja, nuoria ja akateemisen koulutuksen saaneita urakeskeisiä hallintovirkamiehiä, sekä SD:n jäseniä, jotka tulivat Gestapoon natsipuolueen SS-koneiston kautta. Jaostopäälliköistä pahamaineisimpia oli jaosto B:n johtaja Adolf Eichmann, joka organisoi koko Euroopan kaikkien juutalaisten kuljetuksen kuolemanleireihin holokaustin aikana. Gestapon toimipaikan aluepäälliköt olivat nuoria, akateemisesti koulutettuja ja ideologian ajamia. Oikeustieteen yliopistotutkinto heistä vuonna 1938 oli , ja lähes puolet oli väitellyt tohtoriksi.
Tom Clancy’s Splinter Cell: Double Agent Kun Fisher palaa JBA:n päämajaan, Dusfraisne antaa hänelle käskyn tappaa Lambert, jonka Washington on napannut hiiviskelemässä. Jos Fisher ampuu Lambertin sijasta Washingtonin, hän paljastuu terroristeille kaksoisagentiksi. Jos Fisher ampuu Lambertin, hän säilyttää JBA:n luottamuksen. Molemmissa ratkaisuissa Lambert pyytää, että Fisher deaktivoi ydinpommin JBA:n päämajan pohjakerroksessa. Jos Villablanca on elossa, hän päästää Fisherin hissillä pohjakerrokseen, koska hän ei halua Dusfraisnen laukaisevan pommia. Pohjakerroksessa Fisherille paljastuu, että Dusfraisne aikoo tuhota New Yorkin räjäyttämällä ydinpommin välittömästi. Fisher tappaa Dusfraisnen ja deaktivoi pommin. SWAT-yksikkö iskee JBA:n päämajaan, mutta jos Fisher pelasti risteilylaivan, Hamzan ja Lambertin tai vaihtoehtoisesti kaksi kolmesta kohteesta ja säilytti NSA:n luottamuksen 33 prosentin yläpuolella, hän välttää pidätyksen ja pakenee päämajasta. Lopputeksteissä kerrotaan uutislähetyksessä, että terrori-iskut ydinpommeilla on vältetty ja John Brown’s Armyn jäsenet, Ibn-Yussif ja kaikki muut terroristit on pidätetty, paitsi Carson Moss. 
”Hyvässä” loppuratkaisussa on lopputekstien jälkeen ylimääräinen tehtävä, jossa Fisher eliminoi Mossin ja deaktivoi viimeisen ydinpommin Manhattanin edustalla.
Heikki Jokela Sota-aikana Jokela toimi tulenjohtajana ja radiotiedustelutehtävissä Aladár Paasosen alaisena. Jokela kuului Päämajan viestitiedustelutoimiston (Tied 2) ns. "diplomaattijaoksen" henkilökuntaan. Jaos seurasi diplomaattisten edustustojen viestiliikennettä sekä Päämajan radiopataljoonan liikenneseurannan että posti- ja lennätinlaitoksen luovuttamien sähkekopioiden avulla.
Anatoli Perminov Vuonna 1991 hän valmistui Asevoimien päämajan sotilasakatemiasta ja hänet nimitettiin asevoimien alaisen Plesetskin kosmodromin johtajaksi. Hänen kautenaan sieltä laukaistiin yli sata rakettia. Elokuusta 1993 Perminov palveli strategisten ohjusvoimien päämajassa. Vuonna 1994 hänet nimitettiin avaruusaseistuksen ja puolustusteknologian osaston johtoon.
Saksan kenraali Suomen päämajassa vuonna 1941 Erfurth pääsi hyvin tiiviisti Mannerheimin sisäpiiriin ja sai tietoonsa kaikki valtiosalaisuudet. Hän ymmärsi suomalaisia siinä määriin, että joutui hankaluuksiin oman päämajansa kanssa. Päiväkirja sisältää Mannerheimista ja kenraalien tavoista lukuisia kuvauksia, joita Unto Hämäläisen mukaan on herkullista lukea.
Otto Bonsdorff Talvisotaan Bonsdorff osallistui 2. Armeijakunnan pioneerkomentajana. Välirauhan aikana hän toimi Päämajan Linnoitussuunnitteluosaston päällikkönä. Jatkosodan sytytyä hänet siirrettiin Päämajan Linnoitusosaston päälliköksi. Hän toimi Edvard Hanellin jälkeen linnoitustöiden johdossa W. E. Tuompon esityksestä 16. heinäkuuta 1941 alkaen.
Allan Clayhills Hän toimi talvisodassa ja välirauhan aikana 4. armeijakunnan intendenttinä. Jatkosotaan hän osallistui ensin 7. armeijakunnan huoltopäällikkönä, josta hänet siirrettiin vuonna 1943 päämajan ylitarkastajan esikuntaan, jossa hänet määrättiin päämajoitusmestarin käyttöön. Vuonna 1944 hänet siirrettiin päämajan huollon yhteysosaston päälliköksi ja sotasaaliin luovutusosaston päälliköksi.
Eric Schauman Schauman osallistui talvisotaan Päämajan Komento-osaston päällikkönä, missä tehtävässä hän jatkoi myös jatkosodan aikanakin. Jatkosodan puhjettua hänet siirrettiin Pohjois-Hämeen sotilasläänin komentajaksi, mutta palasi takaisin Päämajan Komento-osaston päälliköksi vielä ensimmäisenä sotavuonna. Tehtävästä hänet kotiutettiin vuonna 1942.
Alamedan piirikunta Piirikunnan hallinnon tuomioistuimet sijaitsevat 12 paikassa ympäri piirikuntaa. Tuomioistuimen päämajana toimii Rene C. Davidson Courthouse Oaklandissa lähellä Lake Merritt -järveä. Vakavimmat rikokset ja monimutkaisimmat siviilioikeuden tapaukset hoidetaan tuomioistuimen päämajassa tai piirikunnan hallintorakennuksessa sijaitsevissa oikeussaleissa.
Viestipataljoona 2 (jatkosota) Viestipataljoona 2:n tehtävänä oli rakentaa ja ylläpitää Päämajan ja Laatokan Karjalan alueella toimineiden armeijakuntien ja Päämajan ja Karjalan Armeijan välillä olleita puhelinyhteyksiä ja -keskuksia.
Vuosien 1941 - 1944 aikana pataljoona:
Viestipataljoona 2 kotiutettiin ja lakkautettiin marraskuussa 1944 Jyväskylässä.
Datiivi Datiivi vastaa useimmiten kysymyksiin mille tai kenelle. Tällöin tekeminen voi kohdistua joko abstraktiin tai konkreettiseen asiaan. Lisäksi datiivia käytetään usein epäsuoran objektin kanssa, esimerkiksi saksassa ”auttaa jotakuta” ilmaistaan datiivilla: "jemandem helfen". Samoin myös latinan auttaa "adesse" järjestyy datiivilla. Joissakin kielissä, esimerkiksi saksassa, useat prepositiot vaativat datiivia.
Datiivi Datiivi on sijamuoto, joka viittaa mille tai kenelle jokin kuuluu tai tehdään jotakin. Datiivissa olevan nominin referentin semanttinen rooli lauseessa on siis vastaanottaja. Datiivi esiintyy useissa kielissä, erityisesti indoeurooppalaisissa. Sana "datiivi" tulee alun perin latinan sanasta "dativus", ja esimerkiksi saksassa sana saa muodon "Dativ" ja englannissa "dative". "Dativus" tarkoittaa ’annettavaa’, ja se on muodostettu latinan verbistä "dare", ’antaa’.
Datiivi Suomen kielessä datiivia vastaa yleensä allatiivi. Suomen allatiivi ilmaisee kuitenkin myös määränpään semanttista roolia, esim. "Menin yliopistolle." On sinänsä arbitraarinen valinta, että suomen sija on nimetty nimen omaan tämän funktionsa mukaan eikä datiiviksi. Myös turkin datiiviksi nimettyä sijaa käytetään myös määränpään ilmaisemiseen.
Sija Datiivi (latinan verbistä "dare" ’antaa’) ilmaisee tekemisen vaikutusaluetta. Suomessa ei ole erillistä datiivia, vaan sen tilalla käytetään tavallisesti allatiivia ("annoin ruokaa" kissalle) tai genetiiviä (sinun "täytyy lukea"). Datiivi kuuluu muun muassa liivin, saksan, unkarin ja venäjän sijamuotoihin.
Datiivi Tärkeimmät nykykielet, joissa datiivi esiintyy, ovat
Datiivi Venäjän kielen datiivi on yksi kuudesta sijamuodosta ja niistä kenties vähämerkityksisin. Useimmiten se vastaa kysymykseen mille tai kenelle. Datiivia käytetään myös iän ilmauksissa, esimerkiksi: Мне 36 лет. (Olen 36 vuotta.) Prepositioiden к (k) ja по (po) jälkeen sekä joidenkin antamista tai lahjoittamista kuvaavien verbien jälkeen on käytettävä datiivimuotoa.
Datiivi Latinassa datiivilla on useita merkityksiä, joista yleisin on ns. perusdatiivi, jota käytetään vastaamaan kysymyksiin mille, kenelle.
Datiivi Saksassa datiivi vastaa kysymyksiin kenelle ja mille. Sitä vaaditaan myös joidenkin prepositiorakenteiden sekä tiettyjen verbien kanssa.
Datiivi Datiivia vaativat prepositiot:
aus, bei, mit, nach, seit, von, zu
Datiivi Datiivi on yleinen indoeurooppalaisissa kielissä. Se esiintyy muun muassa klassisessa kreikassa ja klassisessa latinassa.
Datiivi Toinen tärkeä käyttö datiiville on "dativus possessoris". Sitä käytetään ilmaisemaan omistusta, kuten suomessa adessiivilla. Esimerkiksi "Laurae servus novus est", ’Lauralla on uusi orja’. "Dativus possessoris" käy myös ilmaisemaan omistusta, vaikka sitä ei suomessa ilmaistaisikaan adessiivilla vaan possessiivisuffiksilla. Esimerkiksi ”Mihi nomen est Q.” tarkoittaa ’nimeni on Quintus’ eli ’minulle nimi on Quintus’, jos datiivi käännetään suoraan suomen allatiivilla.
Datiivi Datiivia vaativat prepositiot (kun vastataan kysymykseen missä):
an, auf, hinter, in, neben, über, unter, vor, zwischen
Datiivi "Dativus finalis" eli ns. finaalinen datiivi ilmaisee tarkoitusta, ja se liittyy tavallisesti "esse"-verbiin (olla). Esimerkiksi "saluti esse", ’olla terveydeksi’.
Saksan kieli Sijamuodot ovat nominatiivi (perusmuoto), akkusatiivi, datiivi ja genetiivi. Substantiivit, adjektiivit, ja jotkut pronominit taipuvat sijamuodon ja suvun mukaan. Useimmilla substantiiveilla yksikön nominatiivi, akkusatiivi ja datiivi ovat kuitenkin yhtäläisiä (poikkeuksena ns. heikot maskuliinit), ja eroa näiden muotojen välillä on vain artikkelissa sekä sanaan mahdollisesti liittyvissä adjektiiveissa. Genetiivissä maskuliini- ja neutrisukuisilla sanoilla on pääte "-"(e)s (dat. "dem Haus"; gen. "des Hauses); feminiinisukuisilla sanoilla yksikön genetiivikin on yhtäläinen datiivin kanssa (nom./akk. "die Frau" 'nainen', dat./gen. "der Frau"). Monikon datiivi eroaa muista monikon sijamuodoista n-päätteellään (nom./akk. "die Häuser", gen. "der Häuser", dat. "den Häusern), mutta jos monikon perusmuodossa on jo n-pääte tai s-pääte, monikon kaikki muodot ovat samanlaisia ja vain artikkelin tai adjektiivin taivutus erottaa muodot. Vakiintuneissa sanonnoissa maskuliinin ja neutrin yksikön datiivimuodon lopussa voi lisäksi esiintyä vanhahtava e-pääte: "zu Hause 'kotona', "auf dem Lande 'maa(seudu)lla'. Genetiivi korvataan puhekielessä usein von-prepositiota käyttämällä.
Fäärin kieli Substantiiveilla on fäärissä kolme sukua: maskuliini, feminiini ja neutri. Ne taipuvat kahdessa luvussa (yksikkö - monikko) ja kolmessa sijassa. Fäärin kielessä sijamuodot ovat nominatiivi, akkusatiivi ja datiivi. Erona islantiin on se, että fäärissä genetiiviä käytetään erittäin vähän, ja sen tilalla käytetään erilaisia prepositioilmauksia, kuten substantiivin määräinen muoto + hjá + datiivi omistajasta: "konan hjá Peteri" (Peterin vaimo).
Datiivi Esimerkkejä:
Romanian kieli Yleisimmät monikon päätteet ovat maskuliineilla "-i", feminiineillä "-e" tai "-i", neutreilla "-e" tai "-uri". Epämääräinen artikkeli on maskuliineilla ja neutreilla "un", feminiineillä "o". Määräinen artikkeli liitetään suffiksina substantiivin perään toisin kuin muissa romaanisissa kielissä (nominatiivin ja akkusatiivin päätteet: yks. m. ja n. "-ul" ("-e":n jälkeen "-le"), yks. f. "-a" (painollisen vokaalin jälkeen "-ua"), mon. m. "-i", mon. f. ja n. "-le". Maskuliinin ja neutrin määräävä artikkeli on yksikön genetiivissä ja datiivissa "-lui", femininiin vastaava muoto on "-ei". Monikon genetiivin ja datiivin määräinen artikkeli on "-lor".
Samoan kieli Datiivi muodostetaan sanoilla "mo" tai "ma", jotka vastaavat suomen kielen päätettä "-lle".
Islannin kieli Substantiivien sijamuodot ovat nominatiivi, akkusatiivi, datiivi ja genetiivi. Taivutus voi olla joko vahvaa tai heikkoa.
Datiivi Suomessa esiintyy datiiviadverbiaali, joka ilmoittaa, kenelle tai mille jotakin tehdään. Datiiviadverbiaalin sijoja ovat allatiivi (Lahjoitan tämän "sinulle") ja genetiivi ("Luojan" kiitos!).
Sindar (kieli) Joitakin asioita tiedetään kuitenkin varmuudella, esimerkiksi sindarin pronominien sijamuodot: ne ovat nominatiivi, akkusatiivi, genetiivi ja datiivi.
Datiivi "Dativus commodi" ilmaisee jonkun hyötyä, esimerkiksi "non scholae sed vitae discimus", ’emme opiskele koulua vaan elämää varten’.
Luxemburgin kieli Luxemburgin kielessä on kolme sukua (maskuliini, feminiini ja neutri) ja kolme sijamuotoa (nominatiivi, akkusatiivi ja datiivi). Demonstratiivit, artikkelit ja pronominit taipuvat sijamuodon ja suvun mukaan. Monikonmuodoissa sukupuolta ei eroteta.
Artikkeleiden ja muutaman muun sanan eri muodot on lueteltu alla olevissa taulukoissa:
Erottuvia nominaalin muotoja, eli niitä, jotka poikkeavat akkusatiivin muodoista, näkyy joissakin lauseissa kuten "der Däiwel" (”Paholainen”) ja "eiser Herrgott" (”Herramme”). Myös harvinaisia genetiivin muotoja löytyy: "Enn des Mounts" (”kuun loppu”), "Ufanks der Woch" (”viikon alku”). Tavallisessa puheessa genetiivi korvataan datiivin ja possessiivin yhdistelmällä: esim. "dem Mann säi Buch" (”miehelle hänen kirjansa”, eli ”miehen kirja”). Tätä ilmiötä kutsutaan perifrastiseksi genetiiviksi ja sitä löytyy myös saksan puhekielestä ja joistakin sen murteista, sekä hollannista.
Hollannin kieli Hollannin substantiiveilla on englannin ja ruotsin tapaan kaksi sijamuotoa: nominatiivi ja genetiivi. Akkusatiivimuoto erotetaan nominatiivista kuitenkin persoonapronomineissa. Datiivi on nykykielestä käytännössä kuollut.
Kroatian kieli Kroaatin kieli on pääpiirteissään säilyttänyt kantaslaavin sija- ja sukujärjestelmän. Siinä on seitsemän sijamuotoa (nominatiivi, vokatiivi, genetiivi, akkusatiivi, lokatiivi, datiivi ja instrumentaali) ja kolme sukua (maskuliini, feminiini ja neutri).
Prepositio Suomen eri prepositioiden yhteydessä pääsana on yleensä partitiivissa tai myös genetiivissä. Esimerkiksi latinassa ja saksassa joidenkin prepositioiden yhteydessä käytetään pääsanan akkusatiivia, toisten yhteydessä taas datiivia.
Genetiivi Saksassa genetiivin käyttö puhekielessä on harvinaistumassa, mutta kirjakielessä sijamuoto elää yhä voimakkaana. Puhekielessä genetiivi korvataan yleensä "von"-prepositiolla ja datiivilla. Genetiivimuotoinen sana tulee vasta pääsanan jälkeen.
Sveitsinsaksa Sveitsinsaksalla on myös omia piirteitään kieliopin kannalta. Toisin kuin saksan yleiskielessä, sveitsinsaksassa ei ole eroa datiivilla ja akkusatiivilla. Genetiivi ilmaistaan eri tavalla. Sanaa "wo" voidaan käyttää korvaamaan relatiivipronomini.
Sija Saksassa on neljä sijaa: nominatiivi, datiivi, akkusatiivi ja genetiivi. Itse substantiivilla on vain harvoja sijapäätteitä. Sijataivutuksessa tärkeämmässä osassa ovat artikkelit. Genetiivi on puhekielestä nykyään lähes hävinnyt, mutta kirjakielessä on edelleen elinvoimainen.
Valkovenäjän kieli Valkovenäjän kielioppi muistuttaa muita itäslaavilaisia kieliä. Nomineilla on kuusi sijaa: nominatiivi, genetiivi, datiivi, akkusatiivi, instrumentaali ja lokatiivi/prepositionaali. Vokatiivi on jäänyt käytöstä ja esiintyy lähinnä kirjallisuudessa. Sanoilla on kolme sukua: maskuliini, feminiini ja neutri.
Muinaisruotsi Varhainen muinaisruotsi oli merkittävästi erilainen nykyruotsiin verrattuna siten, että siinä oli monimutkaisempi sijamuotorakenne eikä se ollut vielä kokenut sukurakenteen supistumista, joten siinä oli kolme sukua. Substantiiveja, adjektiiveja, pronomineja ja joitain numeraaleja taivutettiin neljässä sijassa: nominatiivi, genetiivi, datiivi ja akkusatiivi.
Albanian kieli Albanian kielessä on käytössä viisi sijamuotoa. Ne ovat nominatiivi, genetiivi, datiivi, akkusatiivi ja prepositionaali. Monikko on vain harvoin säännöllinen. Jokaisella albanian kielen substantiivilla on sekä epämääräinen että määräinen muoto. Albanian substantiiveilla on kolme sukua, maskuliini, feminiini ja neutri.
Islannin kieli Islannin kieli on skandinaavinen kieli, jota puhutaan etupäässä Islannissa. Islannin kielen kielioppi on hyvin samantyyppinen kuin saksan. Esimerkiksi alkuperäiset sijamuodot (nominatiivi, genetiivi, akkusatiivi ja datiivi) ovat säilyneet kummassakin kielessä. Islannin kirjoitusjärjeslmä on jokseenkin monimutkainen mutta melko säännöllinen.
Paalin kieli Paalin kielen nominit taipuvat suvussa, luvussa ja sijassa. Sijamuotoja on kahdeksan: nominatiivi, vokatiivi, akkusatiivi, instrumentaali, ablatiivi, datiivi, genetiivi ja lokatiivi. Sukuja on kolme: maskuliini, feminiini ja neutri. 
Verbeillä on kuusi aikamuotoa: preesens, imperfekti, aoristi, perfekti, futuuri ja temporaalinen konditionaali.
Tšekin kieli Tšekki on synteettinen kieli, jonka sanat taipuvat hyvin monimuotoisesti. Nominit taipuvat seitsemässä sijamuodossa: nominatiivissa, genetiivissä, akkusatiivissa, datiivissa, vokatiivissa, lokatiivissa ja instrumentaalissa sekä lisäksi yksikössä ja monikossa. Sukuja on kolme. Lisäksi maskuliinisukuisilla sanoilla on joissakin sijamuodoissa erillinen taivutus elollisille ja elottomille kohteille.
Jiddiš Substantiiveja on kolmea sukua: maskuliini, feminiini ja neutri. Maskuliinin määräinen artikkeli on "der", feminiinin "di" ja neutrin "dos"; monikko on aina "di". Monikon yleisimpiä tunnuksia ovat "-s" ja "-n", mutta heprealaisperäisissä sanoissa "-im" tai "-es". Sijamuotoja ovat nominatiivi, akkusatiivi ja datiivi. Genetiivin yleisin tunnus on "-s".
Varhaiskantasuomi Varhaiskantasuomen äännejärjestelmän rekonstruktioista on eräitä erimielisyyksiä, mutta yleisimmin hyväksytty on:Varhaiskantasuomeen voidaan rekonstruoida kuusi sijaa: Genetiiviä on käytetty myös datiivin merkityksessä (osoittamaan epäsuoraa objektia). Ilmeisesti objektin sijana on käytetty akkusatiivin ohella myös partitiivia samaan tapaan kuin suomessakin. Samantapaista objektin sijan vaihtelua esiintyy mordvassa ja siitä on jäänteitä myös saamelaiskielissä.
Volapük Volapükin kielioppi on indoeurooppalaista tyyppiä, agglutinoiva ja täysin järjestelmällinen. Siinä on vaikutteita erityisesti saksasta. Sijamuodot ja verbien taivutusmuodot muodostetaan etu- ja loppuliittein. Sijamuotoja on samat neljä kuin saksassa: nominatiivi, genetiivi, akkusatiivi ja datiivi. Kustakin verbistä voidaan muodostaa yhteensä jopa yli 500 000 muotoa, kun kaikki tempukset, aspektit, modukset ja persoonat huomioidaan – tästä kieltä arvosteltiinkin.
Minolainen kieli Monissa teksteissä sanat vaikuttavat sisältävän paljon etu- ja jälkiliitteitä, jolloin kieli olisi enemmänkin agglutinatiivinen eli sanoja johtava kuin konjugoiva eli sanoja taivuttava. Esimerkiksi etuliitteen I- on tulkittu ilmaisevan mahdollisesti datiivia. Esimerkiksi seuraavat merkit, jotka on kirjoitettu kahteen Arkalochórin luolasta löydettyyn kirveeseen, on tulkittu sanaksi "I-DA-MA-TE" (mahdollisesti ”Demeterille”):
Iiri Substantiivit taipuvat sijassa (nominatiivi, genetiivi ja vokatiivi; datiivista on jäljellä jäänteitä) ja luvussa (yksikkö ja monikko). Päätteitä tärkeämpiä ovat kuitenkin sananalkuiset konsonanttimuutokset: "fear" "mies", "ag an bhfear" "miehellä". Mielenkiintoinen muoto on erityinen puhuttelumuoto eli vokatiivi, jota edeltää konsonanttimuutoksen, ns. lenition, aiheuttava partikkeli "a": "Gael" "gaelilainen, irlantilainen keltti", "Gaeil" "gaelilaiset", "a Ghaela!" "(kuulkaa, oi) gaelilaiset!"
Saksan kieli Saksan kielessä on myös joukko refleksiiviverbejä, joiden toiminta kohdistuu tekijään itseensä, kuten verbi "sich waschen" (’peseytyä’). Niihin liittyy refleksiivipronomini "sich", joka taipuu persoonamuodoissa yleensä akkusatiivissa (esim. "Ich muss mich beeilen '"Minun pitää kiirehtiä)", mutta joissain harvoissa tapauksissa datiivissa "(esim. "Was stellst du dir vor"? 'Mitä kuvittelet?). Epäsäännöllisesti taipuvia verbejä, joista useimpia kutsutaan myös vahvoiksi verbeiksi, on paljon.
Latina Latinan kielessä on useita taivutusmuotoja, kuten suomen kielessä. Siinä on substantiiveilla seitsemän sijaa: nominatiivi, akkusatiivi, genetiivi, datiivi, ablatiivi, vokatiivi ja lokatiivi. Näistä kaksi viimeistä ovat harvinaisia. Sukuja on kolme: maskuliini, neutri ja feminiini. Suku voi määräytyä sanan muodosta (kieliopillinen suku) tai merkityksestä (luonnollinen suku). Lukuja eli numeruksia ovat yksikkö ja monikko. Lisäksi sanoissa "duo" (kaksi) ja "ambo" (molemmat) on säilynyt kaksikko eli duaali.
Armenian kieli Armenian substantiiveilla ei ole kieliopillista sukua. Substantiivit taipuvat luvun (yksikkö ja monikko) ja sijan (nominatiivi, akkusatiivi, genetiivi, datiivi, ablatiivi, instrumentaali, lokatiivi) mukaan. Seuraavassa esimerkiksi sanan գիրք "girkʿ" 'kirja' taivutus:
Armeniassa on epämääräinen ja määräinen artikkeli. Epämääräinen artikkeli on aina մը "mə", ennen vokaalia մըն "mən". Määräinen artikkeli liitetään sanan loppuun ja on -ը -"ə", ennen vokaaleja tai niiden jälkeen -ն -"n".
Å (Meldal) Å on yksi kuudesta samannimisestä paikasta Norjassa. Å i Meldalin postiosoitteena on "Jerpstad", jotta se erottuisi kaimoistaan. Taajama (joka oli alun perin yksittäinen maatila) on tiettävästi ensimmäisen kerran mainittu vuonna 1435 muodossa "af Aam", joka on muinaisnorjan datiivi sanasta "ár". Se taas on monikko sanasta "á", joka tarkoittaa ”"pieni joki"”. Nimi on annettu sen perusteella, että maatila sijaitsi Orkla- ja Reisa-jokien välissä. Vuoteen 1917 saakka taajaman nimi kirjoitettiin muodossa "Aa".
Muinaiskreikka Indoeurooppalaisen kantakielen kahdeksasta ja alkukreikan kuudesta sijamuodosta muinaiskreikassa on säilynyt viisi. Kadonneiden sijamuotojen funktiot ovat jakautuneet datiivin ja genetiivin kesken.Nominit jakautuvat kolmeen eri taivutuskategoriaan eli deklinaatioon riippuen siitä, mihin kirjaimeen niiden vartalo päättyy.
Useimpien indoeurooppalaisten kielten tapaan kreikassa on olemassa määräinen artikkeli (vrt. engl. "the"). Se taipuu niin kuin muutkin nominit. Sen sijaan epämääräinen artikkeli (engl. "a, an") kehittyi kreikkaan vasta myöhemmin eikä sellaista muinaiskreikassa vielä tunnettu.
Korean kieli Itäaasialaisten kielten tapaan korean kielen lauseet alkavat usein topiikilla, eli kuulijalle jo tutulla asialla. Topiikki on nominaalinen tai nominalisoitu sana tai jakso, jota osoittaa lauseen alkuun siirretty sijapääte. Omat päätteensä on myös nominatiiveillä, akkusatiiveillä, genetiiveillä, lokatiiveillä ja instrumentaaleilla. Lokatiivi-datiivit ja lokatiivi-ablatiivit käyttävät yhdistettyjä päätteitä. Sijakategoriat vaiheutuvat postpositionaalisten nominaalifraasien sarjaksi, jolloin sijapäätteiden määrän määrittely on hankalaa. Kieliopissa sijapäätteitä kutsutaan usein sijapartikkeleiksi.
Bodom Bodom on lähtöisin kylän nimestä, joka on kirjoitettu 1492 "Boda, Bodom" ja 1541 "Bodaby". Bodomin kylässä oli 1540 neljä taloa, joista yksi oli nimeltään Bodom, muut nimeltään "Keppers, Jork" ja "Smeds". Kylä on sijainnut Bodominjärven rannalla. Vanhoissa asiakirjoissa järven nimi on kirjoitettu "Boda träsk" (1492) ja "Bod Träsk" (1775). Asu Bodom on monikon datiivi ruotsin sanasta "boda", muinaisruotsin "bodh" eli 'vaja', 'aitta', 'puoti' ja merkitsee "vid bodarna", mikä todennäköisesti viittaa järven ranta-aittoihin ja ilmaisee samalla kylän sijainneen lähellä näitä aittojaan.
Tšetšeenin kieli Tšetšeenin kielen kirjoittamiseen käytetään pääasiassa kyrillistä kirjaimistoa. Lisäkirjaimia ovat Ӏ ja ь (kyrillinen Ӏ korvataan tietotekniikan ongelmien vuoksi usein latinalaisella I-kirjaimella tai 1:llä). Esimerkiksi аь on [ɑ] (ä), уь [ɨ] (y), гІ lausutaan kuten arabian غ ja хь ح. Digrafeja kohdellaan pääasiassa yksikköinä.
Tšetšeenin nominit jaetaan kuuteen taivutusluokkaan tai sukuun, joiden sanoilla on sama prefiksi. Verbi taipuu nominin suvun mukaan muttei persoonissa. Tšetšeeni on ergatiivinen kieli. Nomineilla on kahdeksan sijaa: nominatiivi, genetiivi, datiivi, ergatiivi, allatiivi, instrumentaali, latiivi ja vertailusija eli komparatiivi.
Ruotsin kieli Varhaisessa keskiaikaisessa ruotsissa oli nykyruotsia monimutkaisempi sijarakenne, eivätkä maskuliini ja feminiini olleet vielä yhtyneet toisiinsa. Substantiivit, adjektiivit, pronominit ja osa numeraaleista sai nykyisten nominatiivin ja genetiivin lisäksi datiivin ja akkusatiivimuodon. Kieliopillinen suku muistutti nykysaksan vastaavaa, siinä oli maskuliini, feminiini ja neutri. Suurin osa maskuliinisista ja feminiineistä yhdistyi myöhemmin yhdeksi ryhmäksi. Verbeillä oli subjunktiivi ja imperatiivi, ja niitä taivutettiin persoonissa. 1500-luvulle mennessä sijat ja suku olivat puhutussa kielessä ja maallisessa kirjallisuudessa supistuneet nykyruotsin kahteen sijaan ja kahteen sukuun. Vanhat taivutukset säilyivät korkealentoisessa proosassa 1700-luvulle ja joissain murteissa 1800-luvulle saakka.
Faistoksen kiekko Winfried Achterbergin (2004) tulkinnan mukaan kiekon merkit on johdettu anatolialaisista hieroglyfeistä ja sen teksti on luvialainen kirje koskien maiden omistusta. Kirje on osoitettu henkilölle nimeltä "na-sa-tu" (”Nestor”, datiivissa "na-sa-ti") heimossa "hi-ya-wa" ("Ahhiyawa" eli akhaijit). Tulkinnan mukaan tekstissä esiintyvät myös paikannimet "pa-ya-tu" (Faistos), "ra-su-ta" (Lasithi), "mi-SARU" (Mesara), "ku-na-sa" (Knossos), "sa3-har-wa" (Skheria) ja "ri-ti-na" (Rhytion), sekä henkilönnimi "i-du-ma-na" ("Idomeneus"), Mesaran hallitsija.
Baskin kieli Tässä "da" ja "du" ovat apuverbejä, jotka edeltävän sanan kanssa muodostavat lauseen predikaatin. Tämä edeltävä sana ei vaihtele kovin paljon; se on partisiippia muistuttava sana, joka kertoo predikaatin merkityksen ja voi saada joitain päätteitä. Baskin erikoisuus on apuverbin monimuotoisuus. Se ilmenee tavalla, jota toisinaan nimitetään monipersoonaisuudeksi eli apuverbi sisältää tiedon lauseen subjektista, objektista ja epäsuorasta objektista, niin sanotusta datiivista (jota vastaa esimerkiksi suomen kielen sana "minulle" lauseessa "annat minulle kirjan"). Verbissä siis ilmaistaan tai kerrataan lauseen jäsenistä subjekti, mahdollinen objekti ja mahdollinen datiivimääre sekä verbin aikamuoto ja tapaluokka. Lisäksi apuverbeillä on erilliset muodot tuttavallisessa puheessa, joissa niistä ilmenee myös kuuntelijan sukupuoli.
Kiina Klassinen ja moderni kiinan kieli ovat kaksi eri kieltä. Kiinassa on tusinoittain kieliä. Merkit voivat olla samoja, vaikka muutoin murteet voivat erota kuten ruotsi ja saksa. Useimmat ymmärtävät mandariinikiinaa, jota yksinomaan käytetään radiossa ja tv:ssä. Kaikki eivät puhu sitä. Vain Guăngzhōussa sallitaan ohjelmat paikalliskielellä. Kiinan puhekieli on verraten helppoa. Siihen ei sisälly sanojen taivutusta, aikamuotoja, yksikköä ja monikkoa, vahvoja verbejä ja akkusatiivia, datiivia jne. Sanajärjestys välittää merkityksen. Merkkikirjoitus sopii tähän kieleen. Äänialoja (tooneja, sävelkorkeuksia) on neljä: "ā", "á", "ă" ja "à". Laajin kiinan kielen sanakirja vuodelta 1718 sisältää 47 035 merkkiä. Virallinen lukutaito Kiinassa on 2000 merkkiä. Ne vastaavat 97–98 % normaalitekstistä, jossa kirjallisuuden ja lehtien luku on vielä vaikeaa. 4000 merkkiä vastaa jo 99,8 % tekstistä ja on sujuvaa. 5000 merkkiä vastaa täysin sujuvaa kieltä.
Ithkuil Ithkuilin sanasto koostuu mahdollisesti peräti 3 600 eri sanajuuresta, joista vasta 900 on käännetty. Joka sanajuuri koostuu kahdesta radikaalista, joista voidaan derivoida tuhansia uusia lekseemejä ithkuilin monimutkaisten morfofonologian sääntöjen mukaan. Kielessä esiintyy myös mm. 3 sanavartaloa, 14 valenssia, 30 modaliteettia, 32 aspektia, 8 tapaluokkaa ja 81 sijamuotoa (suomen kielessä taas on vain 15 sijamuotoa). Formatiivisten sanaluokkien sanojen runkoihin voidaan lisätä peräti 153 affiksia. Ithkuilin eri sijamuotoja ovat mm. datiivi, ergatiivi, instrumentaali, genetiivi, essiivi, abessiivi, komitatiivi jne. Kielessä esiintyy myös paljon harvinaisia sijamuotoja kuten postulatiivi (viittaa hypoteettiseen substantiiviin tai tilanteeseen joka käydessä toteen aiheuttaa päälauseen kuvaamansa seurauksen, esim. "Jos sataa lunta, niin en mene ulos") sekä jopa partitiivi, joka esiintyy paitsi suomessa vain virossa, saamelaiskielissä ja harvassa muussa.
Genetiivi Unkarin kielessä varsinaista genetiivimuotoa ei ole lainkaan, vaikka substantiivilla on enemmän taivutusmuotoja kuin suomessa. Sen sijaan unkari ilmaisee genetiivisyyttä omistustunnusten avulla:
Etenkin pitkissä rakenteissa voidaan – tai tilanteesta riippuen jopa tulisi – käyttää datiivia ("-nak"/"-nek") eräänlaisena genetiivin sijaispäätteenä:Suomalaisen korvaan osa yllä olevista rakenteista saattaa kuulostaa erehdyttävän akkusatiivisilta. Unkarissa sekaannuksen vaaraa ei kuitenkaan ole, koska akkusatiivi on merkittävä omalla päätteellään ("-t") ja lisäksi artikkelien käyttäminen rajaa lausekkeita:Selkeyden vuoksi mainittakoon: Esimerkkilauseen "adta el" ’myi’ on eriävän yhdysverbin "elad" ’myydä’ taivutusmuoto. Sanan "kocsi" ’vaunu, auto’ kanssa käytetään omistustunnuksen muotovarianttia "-ja" (kun taas useimmissa esimerkeissä ylempänä esiintyy variantti "-a"). Jos sanamuodon lopussa on "a", aiheuttaa tunnuksen tai päätteen lisääminen useimmissa tapauksissa loppuvokaalin pitenemisen "á":ksi – siis "kocsija" + "-t" → "kocsiját" ja "háza" + "-t" → "házát". Vertaa myös ylempänä esiintyvä sana "család" ’perhe’ : "családja" : "családját" : "családjának".
Lyhenne Poimintalyhenteeseen poimitaan yleensä sanan alkukirjain ja vähintään yksi kirjain sanan sisältä: ks. (’katso’), vrt. (’vertaa’), mrd. (’miljardi)’. Poimintalyhenteitä voidaan kutsua myös sisä-loppulyhenteiksi, koska kirjaimia jätetään pois sekä sanan sisältä että lopusta. Kuten katkaisulyhenteissäkin, sanan loppuosan puuttuminen osoitetaan tavallisesti pisteellä, paitsi jos kyseessä on mittayksikkö: 10 ltk (’kymmenen laatikkoa’), 10 kpl (’kymmenen kappaletta’); kuitenkin pisteellisenä, jos lyhenne esiintyy muuten kuin mittayksikkönä: kpl. 10 (’kappale kymmenen’ puhuttaessa tekstin tai oppikirjan jaksosta).
Lyhenne Lyhenteiden kolme perustyyppiä ovat katkaisulyhenteet, sisälyhenteet, ja poimintalyhenteet. Lyhenteisiin voidaan rinnastaa myös eräät erikoismerkit.
Lyhenne Usein yhdyssanoja kuitenkin lyhennetään voimakkaammin, niin että lyhenteeseen otetaan vain kunkin osan alkukirjain. Tällöin voidaan puhua koostelyhenteestä. Se vertautuu poimintalyhenteeseen, joten lyhennepiste merkitään ainoastaan lyhenteen loppuun: pj. (’puheenjohtaja’), alv. (’arvonlisävero’). Toisinaan koostelyhenteeseen voidaan alkukirjainten lisäksi sisällyttää muitakin kirjaimia: pvm. (’päivämäärä’). Kuten yksittäisiäkin sanoja lyhennettäessä, mittayksiköiden lyhenteet ja tunnukset ovat pisteettömiä: 10 km (’kymmenen kilometriä’), 10 mpk (’kymmenen meripeninkulmaa’).
Synnytyksenjälkeinen verenvuoto Oksitosiinia käytetään yleisesti heti synnytyksen jälkeen estämään synnytyksenjälkeistä verenvuotoa. Misoprostolia voidaan käyttää alueilla, jossa oksitosiinia ei ole saatavana. Napanuoran nopea ummistus ei vähennä riskiä ja voi aiheuttaa vauvalle anemiaa, eikä sitä tämän vuoksi yleensä suositella. Vuonna 2018 raportoitiin laajasta kliinisesta kokeesta, jolla osoitettiin karbetosiinin sopivuusa synnytyksen jälkeisen verenvuodon hoitoon myös tropiikissa. Erotuksena jääkaappisäilytystä vaativan oksitosiiniin, karbetosiini säilyy 30 asteen lämpötilassa käyttökelpoisena vähintään kolme vuotta, joten se soveltuu paremmin haastaviin oloihin kehitysmaiden pienille terveysasemille tai muualle, jossa ei ole kylmäsäilytystiloja.
Synnytyksenjälkeinen verenvuoto Kehittyvissä maissa noin 1,2%:iin synnytyksistä liittyy synnytyksenjälkeinen verenvuoto ja kun sitä esiintyi, noin 3% naisista kuolee. Koko maailmassa tämä johtaa vuosittain 44 000 - 86 000 kuolemaan ja on raskaudenaikaisten kuolemien pääasiallinen syy. Yhdistyneessä Kuningaskunnassa 100 000 synnytystä kohden kuolee noin 0,4 naista synnytyksenjälkeiseen verenvuotoon, kun vastaava luku on noin 150 Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa. Yhdistyneessä Kuningaskunnassa nämä luvut ovat laskeneet merkittävästi ainakin 1800-luvun jälkipuoliskolta alkaen.
Synnytyksenjälkeinen verenvuoto Synnytyksen jälkeinen verenvuoto tarkoittaa useimmiten enemmän kuin 500 tai 1000 millilitran verenvuotoa ensimmäisen 24 tunnin kuluessa synnytyksestä. Diagnoosikriteeristö voi myös edellyttää alhaisen vesimäärän oireita. Alkuvaiheen oireita voivat olla sydämen tiheälyöntisyys, pyörtymisen tunne seisoessa sekä tihentynyt hengitys. Verenvuodon jatkuessa potilasta voi alkaa paleltaa, verenpaine saattaa laskea ja hänestä voi tulla levoton tai hän voi menettää tajuntansa. Synnytyksen jälkeinen verenvuoto voi alkaa jopa kuusi viikkoa synnytyksen jälkeen.
Äitiyskuolleisuus Osana Kestävän kehityksen tavoitteita maailmanlaajuisesti tavoitellaan äitiyskuolleisuuden laskua alle tason 70 kuollutta 100 000 elossa syntynyttä lasta kohden vuoteen 2030 mennessä.
Osa äitiyskuolleisuuteen vaikuttavista tekijöistä on tunnettu jo pitkään. Esimerkiksi unkarilainen lääkäri Ignaz Semmelweis osoitti jo vuonna 1847, että puhtaus ja infektioilta suojautuminen on keskeistä. Hän havaitsi, että koulutettujen kätilöiden ja kätilöharjoittelijoiden avustamia synnytyksiä seuranneiden viikkojen äitiyskuolemien (lapsivuodekuolleisuus) riski oli oleellisesti vähäisempi verrattuna synnytyksiin, joissa avustajina olivat käsiä pesemättömät, usein synnytystä ennen ruumiinavauksiin osallistuneet lääketieteen ylioppilaat ja lääkärit. Vastaavasti esimerkiksi vuonna 2018 Maailman terveysjärjestö (WHO) raportoi tutkimustuloksesta, että synnytyksen jälkeiseen verenvuotoon kuoli vuosittain noin 70 000 naista, joista tuhansia voitaisiin pelastaa verenvuotoa hillitsevällä ja pitkään trooppisissakin oloissa käyttökelpoisena säilyvällä lääkityksellä (karbetosiini).
NASG-pukine Raskauteen ja synnytykseen liittyvien kuolemien tärkein syy on runsas verenvuoto useimmiten välittömästi synnytyksen jälkeen. Tämänkaltaisen syyn vuoksi kuolee yksi äiti joka neljäs minuutti. Nainen voi vuotaa kuoliaaksi vähemmässä kuin kahdessa tunnissa; niinpä maaseudulla, jossa sairaalaan voi olla usean päivän matka, verenvuodon saaneella on kovin vähän toivoa. Varattomilla alueilla toimivilla klinikoilla tai sairaaloilla ei ehkä myöskään ole henkilökuntaa tai tarvittavia välineitä verenvuotopotilaan hengen pelastamiseen. Naisia kuolee odottaessaan hoitoa.
Näkövamma Maailmanlaajuisesti merkittävin näkövammojen aiheuttajat ovat korjaamattomat taittoviat, kuten likinäköisyys, kaukotaittoisuus ja hajataittoisuus, ja harmaakaihi, joka on erityisen yleistä kehitysmaissa. Teollistuneissa maissa sen sijaan silmänpohjan rappeuma on huomattavasti yleisempi kuin harmaakaihi. Muita merkittäviä näkövammaisuuden syitä ovat glaukooma, sarveiskalvon sameus, diabeettinen retinopatia, lapsuusiän sokeus, trakooma ja jokisokeus. Lapsuusiän sokeuden aiheuttajat vaihtelevat maailmanlaajuisesti huomattavasti. Pienituloisissa maissa esimerkiksi tuhkarokosta tai A-vitamiinin puutteesta johtuva sarveiskalvon arpeutuminen on yleinen, kun rikkaammissa maissa yleinen lapsuusiän sokeuden syy on retinopatia, eli ennenaikaisesti syntyneen vauvan verkkokalvon verisuonten epänormaali kehittyminen. Näkövammaisuutta aiheuttavat lisäksi esimerkiksi näköhermon ja näköratojen viat, jotka voivat olla seurausta synnynnäisestä silmän kehityshäiriöstä, synnytykseen tai sen jälkeiseen vaikeaan sairauteen liittyvästä hermovauriosta, perinnöllisesti näköhermon surkastumasta, MS-taudista, aivokasvaimesta, aivoverenvuodosta tai päävammasta.