mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Luhtaorvokki Luhtaorvokki ("Viola uliginosa") on pääasiassa Itä- ja Keski-Euroopassa tavattava orvokkikasvi. Suomessa laji on uhanalainen ja rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Valkoposkiluura Valkoposkiluura ("Grallaria ridgelyi") on erittäin uhanalainen eteläamerikkalainen varpuslintu. Laji on nimetty löytäjänsä, yhdysvaltalaisen lintutieteilijän Robert Ridgelyn mukaan.
Partanaava Partanaava ("Usnea barbata") on naavojen sukuun kuuluva laji. Se on noin 50 cm pitkä tai lyhyempi. Se on riippuva ja siinä on paksuudeltaan vaihtelevia haaroja, jotka ovat kuoppaisia. Jäkälää peittää ohut kuori. Partanaavaa tavataan Euraasian mantereella ja Pohjois-Amerikassa. Se kasvaa puiden oksilla ja sitä esiintyy tuoreissa vanhoissa metsissä. Laji on uhanalainen.
Fidžinleguaani Fidžinleguaani eli juovaleguaani ("Brachylophus fasciatus") on Tyynenmeren saarilla tavattava liskolaji. Laji kuvattiin "Brachylophus"-suvun lajeista ensimmäisenä. Sen lajinimi "fasciatus" merkitsee juovikasta, vaikka lajin väritys vaihtelee iän mukaan. Laji on nykyisin erittäin uhanalainen. Saarille tuodut pedot, kuten mungot ja kissat, ovat sille suuri uhka.
Alaskanmeriharakka Laji esiintyy Pohjois-Amerikan länsirannikolla Aleuteilta Alaskasta Kalifornian niemimaalle. Puolet pesivästä kannasta pesii Alaskassa ja lähes puolet Brittiläisessä Kolumbiassa. Etelämpänä pesii joitakin satoja pareja. Maailman populaatio on kooltaan 8 900–11 000 yksilöä. Laji ei ole uhanalainen vähäisestä lukumäärästä huolimatta.
Sysilatikka Suomen lajistosta sysilatikka on luokiteltu hävinneeksi vuosien 1985, 1992, 2000 ja 2010 uhanalaisarvioinneissa. Ruotsissa laji on äärimmäisen uhanalainen.
Valetomaattisammakko Valetomaattisammakko ("Dyscophus guineti") on suurehko, väritykseltään punertava sammakko. Toisin kuin hyvin samannäköinen, uhanalainen tomaattisammakko, se on uhanalaisuusluokitukseltaan elinvoimainen laji.
Tähkämaitikka Tähkämaitikka ("Melampyrum cristatum") on Euraasiassa kasvava yksivuotinen ruohokasvi. Se on muiden maitikoiden tapaan puoliloinen. Suomessa tähkämaitikka on uhanalainen laji.
Metsäräätälit Metsäräätälit ovat pieniä varpuslintuja, jotka elävät kosteissa vuoristometsissä Tansaniassa ja Mosambikissa. Toinen laji on äärimmäisen uhanalainen elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Carl Albert Edelfelt Edelfeltin tunnetuin työ oli asemarakennusten suunnitteleminen Suomen ensimmäiselle rautatieosuudelle, Helsinki–Hämeenlinna-rautatielle. Alkuperäiset asemapaikkakunnat olivat Helsinki, Tikkurila, Järvenpää, Hyvinkää, Riihimäki, Turenki ja Hämeenlinna. Edelfelt suunnitteli asemat 1850-luvun lopussa, ja ne valmistuivat vuonna 1861. Pääteasemat Helsinki ja Hämeenlinna sekä tärkeä vaihtoasema Tikkurila saivat tiiliset asemarakennukset, muut tehtiin puusta. Vaikutteita Edelfeltin sanotaan saaneen saksalaisista ja sveitsiläisistä asemarakennuksista. Nykyaikaan asti ovat säilyneet Tikkurilan, Järvenpään, Hyvinkään ja Turengin alkuperäiset asemarakennukset. Helsingin asema purettiin vuonna 1918 Eliel Saarisen aseman valmistuttua, Hämeenlinnan asema tuhoutui sisällissodassa vuonna 1918, ja Riihimäen asema purettiin 1930-luvulla uuden aseman tieltä.
Hausjärvi Hausjärven kautta kulkevat Helsinki–Hämeenlinna- ja Riihimäki–Lahti-rautatiet, kantatie 54 Riihimäki–Lahti sekä Hämeenlinna–Helsinki-, Hämeenlinna–Porvoo-, Tervakoski–Turkhauta- ja Oitti–Lammi-maantiet. Aikaisemmin Hausjärven kautta kulkivat valtatie 4 Helsingistä Jyväskylään ja kantatie 55 Porvoosta Hämeenlinnaan. Kunnan alueella on neljä rautatieasemaa: Hikiän, Mommilan, Oitin ja Ryttylän asemat. Näistä Ryttylä on pääradan varrella, muut Lahteen menevän radan varrella. Eniten junia kulkee Oittiin, arkisin 18 vuoroa suuntaansa.
Suomen rataverkon historia 1860-luvulta lähtien nousivat rautatiekysymykset Savossakin esille. Rautatieverkostosta oli olemassa useita vaihtoehtoisia suunnitelmia; yhden jo 1860-luvun alussa esitetyn suunnitelman mukaan oli rakennettava radat Helsinki–Hämeenlinna–Tampere–Vaasa ja Viipuri–Lappeenranta–Kuopio–Oulu sekä näille poikittaisia yhteysratoja, muun muassa Hämeenlinna–Mikkeli. Ensimmäisenä Suomeen kuitenkin tehtiin Helsinki–Hämeenlinna-rata ja Riihimäki–Pietari-rata.
Hämeenlinna Hämeenlinnan naapurikunnat ovat Akaa, Asikkala, Hattula, Hausjärvi, Hollola, Janakkala, Kärkölä, Loppi, Padasjoki, Pälkäne, Tammela, Urjala ja Valkeakoski. Hämeenlinnan keskustasta on Helsinkiin 100 kilometriä ja Tampereelle 75 kilometriä. Hämeenlinnan nykyiset rajat muotoutuivat 1. tammikuuta 2009, kun Hauho, Kalvola, Lammi, Renko ja Tuulos liittyivät Hämeenlinnan kaupunkiin. Tätä ennen Hämeenlinnan maalaiskunta ja Vanajan kunta oli liitetty pääosin Hämeenlinnaan ja osa naapurikuntiin.
Hämeenlinna Hämeenlinnan kaupungin alueella sijaitsevat Hämeenlinnan rautatieasema sekä entisen Kalvolan kunnan alueella oleva Iittalan rautatieasema. Kummallakin asemalla pysähtyvät kaikki -junat reitillä Helsinki–Riihimäki–Tampere. Lisäksi Hämeenlinnassa pysähtyvät useimmat InterCity- ja tietyt Pendolino- junavuorot. Hämeenlinna ei ole risteysasema, joten lähimmät vaihdolliset junavuorot kulkevat Riihimäen tai Toijalan kautta.
Elma Aaltonen Elma Anna-Liisa Aaltonen, nimimerkki: "Anna-Liisa" (7. kesäkuuta 1913 Helsinki – 1998 Hämeenlinna) oli suomalainen lähetystyöntekijä ja kirjailija. Aaltonen oli lähetystyöntekijänä Kiinassa ja Taiwanissa 1940- ja 1960-luvuilla. Vaikka hänen syntymäpaikakseen oli merkitty Helsinki, hän oli hämeenlinnalainen. Hänen isänsä Kalle Aaltonen oli Hämeenlinnan seurakunnan diakoni.
Uudenmaan maakunta Helsingin keskustasta on rautatieyhteys Turkuun, Tampereelle ja Pietariin. Helsinki–Turku-yhteys eli rantarata kulkee Karjaan kautta. Se sähköistettiin vasta 1990-luvulla, vaikkakin yhteyden itäinen osuus Helsinki–Kirkkonummi on Suomen ensimmäinen sähköistetty rataosuus. Pääradaksi kutsuttu Helsinki–Tampere-yhteys kulkee Keravan, Järvenpään ja Hyvinkään kautta Kanta-Hämeen puolelle Riihimäelle ja Hämeenlinnaan. Pirkanmaan Toijalassa Tampereen eteläpuolella päärata yhdistyy Turku–Jyväskylä-rataan. Rata on koko matkaltaan sähköistetty ja vähintään kaksiratainen. Pääradan Helsinki–Hämeenlinna-osuus avattiin 1862 Suomen ensimmäisenä henkilöliikenteelle tarkoitettuna rautatienä.
Hämeenlinnan rautatieasema Hämeenlinna sijaitsee Helsingin ja Tampereen puolivälissä, ja siksi rautatiellä on varsin paljon läpikulkuliikennettä, vaikkei Hämeenlinna olekaan risteysasema. Hämeenlinnassa pysähtyvät kaikki Helsingin ja Tampereen välillä liikennöivät henkilöjunat lukuun ottamatta Pendolino-junia, tosin vuoteen 2006 asti myös Pendolinot pysähtyivät Hämeenlinnassa. Hämeenlinnan asemalla on vuonna 1999 rakennettu alikulkutunneli, joka korvasi edellisen 1960-luvun puolivälissä valmistuneen tunnelin. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 (muutama juna käyttää raidetta 2) sekä Tampereen suuntaan raiteelta 3.
Hämeenlinnan rautatieasema Hämeenlinnan ensimmäisen asemarakennuksen suunnitteli arkkitehti Carl Albert Edelfelt. Se oli Helsingin ja Tikkurilan rautatieasemien ohella yksi kolmesta tiilirakenteisesta Helsinki-Hämeenlinna-radan asemarakennuksesta. Vanha rautatieasema tuhoutui sisällissodan aikana Hämeenlinnan valtauksen yhteydessä 26. huhtikuuta 1918, kun saksalaisten ampuma kranaatti osui ratapihalla seisoneeseen punaisten ammusjunaan, joka räjähtäessään sytytti asemarakennuksen tuleen.
Helsingin seudun lähijunaliikenteen linjat T-junat ajetaan pääsääntöisesti Sm2- ja Sm4-yksiköillä. Aiemmin T-junina ajettiin myös dieselveturivetoisina ajettavat niin sanotut "pakettikatkojunat", jotka liikennöivät ajoittain arkiöinä pääradan ajolankojen jännitteen ollessa katkaistuna huoltotöiden takia. Nykyään pakettikatkojen liikenne toteutetaan bussikorvauksin.
R-juna kulkee reittiä Helsinki–Riihimäki–Tampere. Junan pysähdyspaikat ovat Pasila, Tikkurila, Kerava, Ainola, Järvenpää, Saunakallio, Jokela, Hyvinkää, Riihimäki, Ryttylä, Turenki, Hämeenlinna, Parola, Iittala, Toijala, Viiala ja Lempäälä. Vuoroväli on 30 minuuttia osuudella Helsinki–Riihimäki. Riihimäeltä edelleen Tampereelle liikennöidään epäsäännöllisellä vuorovälillä 9 vuoroa arkisin ja 6–7 vuoroa viikonloppuisin. Lisäksi arkiaamuisin R-junalla on myös yksi vuoro välillä Hämeenlinna–Helsinki, sekä iltaisin Helsinki–Hämeenlinna. Osa Tampereelle jatkavista tai sieltä palaavista R-junista sisältää vaihdon Riihimäellä toiseen R-junaan. Lisäksi R-linjalla ajetaan arkipäivisin yksi ruuhkajuna vanhalla Sm2-kalustolla Helsingistä Riihimäelle.
Heikki Liedes Liedes valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukion aikuislinjalta keväällä 2015. Hänen isänsä Juha on yksi amerikkalaisen jalkapalloseura Helsinki Roostersin perustajista ja pelasi joukkueessa 1980-luvulla. Juha Liedes on lisäksi toiminut samaisessa lajissa valmentajana niin Helsinki Roostersissa, Hämeenlinna Tigersissa kuin Suomen maajoukkueessa. Lisäksi Juha Liedes on valmentanut HPK:n junioreita ja toiminut myös Heikin valmentajana.
Hämeenlinna–Anianpelto-rata Hämeenlinna–Anianpelto-rata oli toteuttamatta jäänyt ratasuunnitelma vuodelta 1859, jonka tarkoituksena oli jatkaa rakenteilla oleva Helsinki–Hämeenlinna-rata Päijänteen etelärannalla sijainneeseen Anianpeltoon ja samalla parantaa Keski-Suomen liikennemahdollisuuksia etelään päin. Toteutuessaan se olisi ollut Suomen valtion järjestyksessä toinen rakennettu ratahanke.
Järvenpään rautatieasema Järvenpään rautatieasema (, ) sijaitsee Helsingin ja Riihimäen välisen radan varrella 37 kilometriä Helsingistä pohjoiseen Järvenpään kaupungin keskustassa, ja se on yksi vuonna 1862 valmistuneen Helsinki–Hämeenlinna-radan alkuperäisistä asemista. Asemarakennus valmistui jo 1858 yhtenä ensimmäisistä Helsinki-Hämeenlinna radan asemarakennuksista. Asemarakennuksen suunnittelijana pidetään lääninarkkitehti Carl Albert Edelfeltiä. Aseman eteläpuolella on Ainolan ja pohjoispuolella Saunakallion asema, molemmat myös Järvenpäässä.
Hämeenlinna Keskustassa sijaitsevalta linja-autoasemalta liikennöivät useimmat kauko- ja paikallisliikenteen linja-autovuorot. Tiheimmät yhteydet ovat Tampereelle, Helsinkiin, Turkuun ja Lahteen. Linja-autojen pikavuoroilla Hämeenlinnasta pääsee ilman autonvaihtoa lisäksi Nokialle, Seinäjoelle, Vaasaan, Kokkolaan, Virroille ja Ähtäriin. Suoria linja-autojen vakiovuoroja kulkee Hämeenlinnasta myös Padasjoelle Lammin kautta. Hämeenlinnan sisäistä linja-autoliikennettä hoitavat Inter Kuljetus Oy, Länsilinjat Oy sekä Vekka Liikenne Oy.
Suomen rataverkon historia Hämeenlinnasta Turkuun ja Tampereelle johtavien ratojen suunnittelu alkoi jo ennen kuin Helsinki–Hämeenlinna-rata saatiin valmiiksi. Ensimmäiset suunnitelmat insinöörikunta teki eversti Knut Stjernvallin johdolla jo vuonna 1860. Kenraalikuvernööri Berg esitti suunnitelmat senaatille, joka asetti vuonna 1861 komitean tutkimaan rautatien jatkamista Hämeenlinnasta Tampereelle.
Sahanmäki Sahanmäki on kaupunginosa Hyvinkäällä. Etäisyys kaupungin keskustaan on noin kilometri ja kaupunginosa rajoittuu lännessä Helsinki–Riihimäki-rataan, etelässä Hyvinkään keskustaan, idässä Hyvinkään lentokenttään ja pohjoisessa teollisuusalueeseen.
Suomen rataverkon historia Keväällä 1861 joukko tamperelaisia Pellavatehtaan isäntä Adolf Törngrenin johdolla jätti hallitukselle laskelmia Hämeenlinna-Tampere-rautatien tuomista eduista, ja senaatti esitti keisarille, että Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuttua ruvettaisiin rakentamaan rataa Hämeenlinnasta Tampereelle, mutta Venäjän keisari siirsi hankkeen myöhempään ajankohtaan tärkeimpien itään päin kulkevien ratojen rakentamisten vuoksi.
Tommi Pinta Vuonna 2016 Pinta palasi kasvattajaseuraansa Tampere Saintsiin, joka oli juuri noussut Vaahteraliigaan. Kaudeksi 2017 Pinta siirtyi Hämeenlinna Huskiesiin. Hämeenlinnan luovuttua sarjapaikasta, siirtyi Pinta seuraavaksi kaudeksi Helsinki Roostersiin.
Kärsämäki Kärsämäki on maanteiden risteyspaikka, jossa valtatiet 4 (Helsinki–Utsjoki) ja 28 (Kokkola–Kajaani) risteävät ja josta Kangasalle johtava kantatie 58 alkaa. Etäisyys läänin pääkaupunkiin Ouluun on 123 kilometriä.
Turun päärautatieasema Aseman nimi muutettiin 7. kesäkuuta 2010 muotoon "Turun päärautatieasema". Aiempi nimi oli Turun rautatieasema.
Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuminen vuonna 1862 merkitsi takaiskua Turulle, joka oli vanhastaan ollut hämäläisten kauppapaikka. Radan myötä perinteistä Hämeen Härkätietä kulkeneet hämäläiset suuntasivat kauppamatkansa Helsinkiin. Kun rautatietä Hämeenlinnasta pohjoiseen alettiin suunnitella, Turun merkitys uhkasi heiketä entisestään. Niinpä turkulaisten kannalta oli tärkeää saada ratayhteys Tampereelta Helsingin ohella myös Turkuun, vieläpä niin, että matka Turkuun olisi lyhempi kuin Helsinkiin. Rata toteutettiin turkulaisten näkökulmasta onnekkaasti, koska risteysasema sijoitettiin Toijalaan, jonka kautta matkaa Tampereelta Turkuun oli 19 kilometriä vähemmän kuin Helsinkiin. Rautatien rakennustyöt aloitettiin Turun päästä jo vuonna 1874, jolloin radan linjaus sen pohjoispäästä ei ollut vielä täysin selvillä. Rakennustöissä oli runsaasti venäläisiä siirtotyöläisiä, joiden palkkataso oli alhaisempi kuin suomalaisten.
Kamux Kamuxilla on vuoden 2017 huhtikuussa Suomessa 37 toimipistettä: Helsinki Konala, Helsinki Malmi, Hyvinkää, Hämeenlinna, Joensuu, Jyväskylä, Jämsä, Kokkola, Kotka, Kouvola, Kuopio, Lahti, Lahti Hyötyautot, Lappeenranta, Lohja, Mäntsälä, Mikkeli, Oulu Oulunlahti, Oulu Rusko, Pori, Porvoo, Raahe, Raisio, Rauma, Rovaniemi, Salo, Seinäjoki, Tampere Hatanpää, Tampere Lielahti, Turku, Tuusula, Vaasa, Vantaa Airport, Vantaa Airport Hyötyautot, Vantaa Petikko, Varkaus, Ylivieska. Kamux-konsernin pääpaikka on Hämeenlinnassa.
Helsingin päärautatieasema Ensimmäinen junavuoro Helsingistä Hämeenlinnaan ajettiin 31. tammikuuta 1862. Säännöllinen junaliikenne alkoi 17. maaliskuuta 1862. Aikataulun mukaan matkustajajuna lähti Helsingistä Hämeenlinnaan joka maanantai, keskiviikko ja perjantai kello 8. Paluumatkat takaisin Helsinkiin lähtivät tiistaina, torstaina ja lauantaina kello 7. Saman vuoden lokakuussa vuoroväliä tihennettiin päivittäisiksi kumpaankin suuntaan. Vuonna 1863 Helsingin asemalta myytiin yhteensä 27 241 matkalippua, ja muilta asemilta myytiin Helsinkiin yhteensä 23 977 matkalippua.
Kultakeskus Kultakeskus perustettiin vuonna 1897, jolloin kultaseppä Nestor Westerback perusti Helsinkiin kultasepänliikkeen. Hopeatuotteiden valmistus alkoi Hämeenlinnassa vuonna 1918. Kultakeskus Oy:n uudet tuotantotilat valmistuivat Hämeenlinnaan vuonna 1975. Nykyisin Kultakeskuksens koko toiminta on keskitetty Hämeenlinnan tehtaalle. Kultakeskus osti vuonna 1989 Auran Kultaseppä Oy:n Turusta, vuonna 2000 Jucka´s design Oy:n Imatralta, vuonna 2008 Kultateollisuus Oy:n liiketoiminnan Turusta ja vuonna 2010 Suomen Rahapaja Oy:n palkitsemisliiketoiminnan Vantaalta. Myös kaikkien näiden tuotanto on siirtynyt Hämeenlinnaan.
Valtatie 3 Kolmostie ruuhkautui etenkin Helsingin ja Hämeenlinnan välillä toivottomaksi jo 1980-luvulla. Moottoritie Helsingistä Hämeenlinnaan linjattiin olemassa olleen valtatien viereen. Ensimmäinen kahdeksan kilometrin osuus Helsinki–Hämeenlinna-moottoritiestä valmistui Kehä III:n ja Klaukkalan liittymien välille vuonna 1988. Hyvinkään ja Riihimäen välinen osuus valmistui vuonna 1990 ja Klaukkalan liittymän ja Nurmijärven välinen osuus seuraavana 
vuonna. Puuttuvat osuudet Nurmijärven ja Hyvinkään sekä Riihimäen ja Hämeenlinnan välillä valmistuivat vuonna 1992. Moottoritien valmistuttua vanhasta tiestä tuli seututie 130.
Hämeenlinnan seudun kuntaliitos 2009 Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksen kautta liittyivät 1. tammikuuta 2009 Hauho, Hämeenlinna, Kalvola, Lammi, Renko ja Tuulos yhteen yhdeksi kaupungiksi, jonka nimeksi tuli Hämeenlinna.. Kuntien valtuustot tekivät asiasta päätökset 26. marraskuuta 2007. Hämeenlinnan vaakuna säilyi uudelle kaupungille. Erityisesti Hämeenlinna toivoi mukaan myös kahta muuta seutukunnan kuntaa Hattulaa ja Janakkalaa, mutta molemmat päättivät jäädä kuntien liitoksen ulkopuolelle. Koska Hämeenlinnan ja Kalvolan välissä oleva Hattula päätti jäädä liitoksen ulkopuolelle, Kalvolalla ei ollut yhteistä rajaa minkään muun kuntaliitoksessa mukana olevan kunnan kanssa. Valtioneuvosto päätti 19. kesäkuuta 2008 pakkoliittää noin 27 neliökilometrin alueen Hattulasta Hämeenlinnaan 1.1.2009 alkaen, korostaen samalla ettei asialla ole ennakkotapauksen merkitystä. Toisaalta samaan aikaan 1.1.2009 pakkoliitettiin valtioneuvoston päätöksellä ja Korkeimman hallinto-oikeuden hyväksymänä myös Sipoosta alue Helsinkiin ja Enonkoskesta alue Savonlinnaan. Hattulasta liitettävällä alueella asui 32 asukasta.
Suomen päärata Ensimmäinen ehdotus rautatiestä Suomessa tehtiin 20. maaliskuuta 1849, jolloin Suomen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan päällikkö Alfred Stjernvall ehdotti rautatielinjausta Helsingistä Hausjärven Turkhautaan. Hänen ehdotuksensa mukaan rautatie olisi toteutettu hevosvetoisena. Tutkimusten tuloksena vuonna 1851 valmistunut ratasuunnitelma sisälsi höyryveturivetoisena toteutettavan radan välille Helsinki–Hämeenlinna. Maaliskuussa 1853 Hämeenlinnan kaupunki yhdessä suurtilallistensa kanssa oli anonut toimilupaa rakentaa rautatie Helsinkiin, mutta anomus hylättiin. Rautatiehanketta ja siitä esitetyn ratasuunnitelman käsittelyä jarrutti myös vuosina 1853–1856 käyty Krimin sota.
Hämeentie (Helsinki) Nimensä mukaisesti Hämeentie muodosti vanhastaan alkuosan Helsingistä Hämeenlinnaan johtaneesta päätiestä, joka kulki Viikin, Malmin ja Tuusulan Hyrylän kautta. Kun Helsinkiin johtaneita teitä 1850-luvulla levennettiin ja parannettiin, Hämeentie sai nimen "Östra Chaussén", suomennettuna "Itäinen viertotie". Vastaavasti silloisen Turuntien alkuosa, nykyinen Mannerheimintie sai nimen "Västra Chaussén" eli "Läntinen Viertotie". Vanhat nimet Hämeentie ja Turuntie palautettiin käyttöön vuonna 1928. (Nykyisin Hämeenlinnaan ja edelleen Tampereelle johtava valtatie 3 alkaa kuitenkin Mannerheimintien päästä.)
Lauri Välke Jatkosodan jälkeen Lauri Välke asui ensin vuoden Hattulassa, josta muutti Hämeenlinnaan vuonna 1945. Hämeenlinnassa Välke ryhtyi jälkeen maalaamaan öljymaalauksia ja piti siellä näyttelyn vuonna 1947. Vuonna 1950 hän muutti Helsinkiin, jossa hän asui kuolemaansa saakka.
Jamaikan maantiede Jamaikan levein kohta kulkee itä-länsisuunnassa ja on 233 kilometriä ja pohjois-eteläsuunnassa 80 kilometriä. Jamaikan pinta-ala on 10 991 neliökilometriä. Etäisyys Jamaikan pääkaupungista, Kingstonista, Helsinkiin on noin 8910 kilometriä.
Ryttylän rautatieasema Asemalla pysähtyvät pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Tampereelle jatkavat vuorot. Lisäksi matkustajia palvelee arkiaamuisin taajamajuna Hämeenlinnasta Riihimäelle ja vastaavina iltapäivinä vuoro Riihimäeltä Hämeenlinnaan. Pysähdyksiä on arkisin kahdeksan kappaletta suuntaansa. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 2.
Kankaantausta (Hämeenlinna) Kankaantausta tai Kankaantaka on Hämeenlinnan 20. kaupunginosa. Vuoden 1948 osittaiseen kuntaliitokseen asti Kankaantaka oli yksi Vanajan kunnan kylistä. Kankaantausta sijaitsee 1–3 kilometriä Hämeenlinnan keskustan eteläpuolella, Myllymäen ja Hattelmalan kupeessa, rajoittuen pohjoisessa Jaakonkatuun, idässä Vanajaveteen, etelässä Turun valtatiehen ja lännessä Hattelmalanharjuun. Kaupunginosan kahtia jakavan Helsinki–Tampere-moottoritien itäpuolella Kankaantaustaan kuuluvat Virvelin ja Visamäen alueet. Kankaantaustassa on etupäässä omakoti- ja rivitaloja.
Sotkajärvi (Hattula) Sotkajärveä lähin kauppa on Teuron kyläkaupan lopetettua Tammelassa tai Iittalassa, joihin on hieman sijainnista riippuen melko sama matka. Matkaa Helsinkiin on noin 120 kilometriä ja Forssaan ja Hämeenlinnaan kumpaankin noin 30 kilometriä. Valtatie 10 Turusta Hämeenlinnaan kulkee vähän matkan päästä Teuron kylästä.
Toijala Toijalasta on maanteitse matkaa Tampereelle 40 kilometriä, Hämeenlinnaan 45 kilometriä, Helsinkiin 145 kilometriä ja Turkuun 130 kilometriä. Aikaisemmin Toijalan kautta kulki Tampereen ja Hämeenlinnan välinen kantatie 56 (nykyisin seututie 303) ja se oli Huittisista tulleen kantatie 57:n toinen päätepiste.
Hämeen lääni Vuonna 1634 Suomeen perustettiin neljä maaherrakuntaa, joista Uudenmaan ja Hämeen maaherrakunta, myöhemmin Uudenmaan ja Hämeen lääni, oli yksi. Maaherran asuinpaikka oli Hämeenlinnassa, jonka viereen Pietari Brahe vuonna 1639 perusti Hämeenlinnan kaupungin. Kaupunki ei oikein menestynyt ja maaherran asuinpaikaksi tuli Helsinki vuosiksi 1648–1776.
Forssa Forssan naapurikunnat ovat lännessä Jokioinen, idässä ja etelässä Tammela, pohjoisessa Humppila ja Urjala. Forssan seutukuntaan kuuluvat Forssan kaupungin lisäksi Jokioinen, Tammela, Humppila ja Ypäjä. Edellä mainittujen kuntien ohella Lounais-Hämeen alueeseen luetaan mukaan myös Somero ja Urjala. Forssan sijaintia Helsinki–Turku–Tampere-kolmion keskellä pidetään joskus ihanteellisena, sillä asiointimatkat maan suurimpiin kaupunkeihin sujuvat nopeasti. Etäisyys Helsinkiin on 110, Tampereelle 87 ja Turkuun 88 kilometriä.
Toijalan rautatieasema Rautatien jatkamista Hämeenlinnasta Turkuun ja Tampereelle suunniteltiin jo 1860-luvulla. Senaatin asettama insinööritoimikunta ehdotti vuonna 1862 risteysaseman sijoittamista Akaan kirkonkylään Toijalaan, mutta pian sijoituspaikaksi vaihdettiin Viiala. Turku oli jo Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuttua menettänyt kauppa-asemaansa Helsingille, ja jotta Tampereen kauppa ei suuntautuisi yksinomaan Helsinkiin, turkulaiset halusivat risteysaseman sijoittamista mahdollisimman pohjoiseen. Vuonna 1874 tehtiin täysin toisenlainen ehdotus, jonka mukaan risteysasema olisi sijoitettu Sääksmäelle ja tällöin Turun rata olisi kulkenut Forssan kautta. Kompromissina päädyttiin lopulta Toijalaan, josta radan rakentaminen Turkuun oli myös teknisesti helpointa.
Turengin rautatieasema Turengin asema on Suomen vanhimpia, sillä se kuuluu vuonna 1862 avatun Suomen ensimmäisen rataosuuden (Helsinki–Hämeenlinna) alkuperäisiin liikennepaikkoihin. Carl Albert Edelfeltin piirtämä puinen asemarakennus samalta vuodelta on lähes alkuperäisessä asussaan, vain katolla ollut torni on purettu. Asemarakennus piti alun perin rakentaa tiilistä, mutta suunnitelmia jouduttiin kustannussyistä muuttamaan. Turenki on vanhan Helsinki–Hämeenlinna-radan asemista ainoa, jossa alkuperäinen laiturikatos on säilynyt. Asema-alueella sijaitsee myös vanha asuinrakennus. Asema on Museoviraston suojelukohde. Aseman miehitys lopetettiin vuonna 1995 ja asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.
Valtatie 3 Valtatie 3 kulkee seuraavien kuntien kautta: Helsinki – Vantaa – Nurmijärvi – Hyvinkää – Riihimäki – Janakkala – Hämeenlinna – Hattula – Hämeenlinna (uudelleen) – Valkeakoski – Akaa – Valkeakoski (uudelleen) – Lempäälä – Tampere – Pirkkala – Nokia – Tampere (uudelleen) – Ylöjärvi – Hämeenkyrö – Ikaalinen – Parkano – Kurikka – Ilmajoki – Isokyrö – Laihia – Mustasaari – Vaasa.
Tikkurilan rautatieasema Kun päärataosuus Helsingistä Hämeenlinnaan rakennettiin vuosina 1857–1862, Tikkurila oli yksi seitsemästä ensimmäisestä asemasta. Näistä asemista tiilisiä asemarakennuksia olivat Helsinki, Tikkurila ja Hämeenlinna, loput rakennettiin puusta. Aseman rakentaminen aloitettiin vuonna 1859. Tikkurilan vanha asemarakennus tehtiin tiilestä todennäköisesti sen takia, että rautatiejohtokunnan mielestä Tikkurilan liikenteellinen merkitys oli suuri.
Viimeinen kesä (kuvateos) Wagnerin reitti: Helsinki – Porvoo – Kotka – Hamina – Viipuri – Lappeenranta – Imatra – Valamo – Sortavala – Punkaharju – Savonlinna – Varkaus – Kuopio – Joensuu – Kajaani – Oulu – Rovaniemi – Inari – Petsamo – Rovaniemi – Kemi – Oulu – Jyväskylä – Tampere – Hämeenlinna – Lahti – Helsinki – Turku - Ahvenanmaa.
Eurooppatie E12 Helsinki – Hämeenlinna – Tampere – Vaasa ... Uumaja – Lycksele – Storuman – Mo i Rana.
Hämeenlinnan normaalilyseo Normaalilyseo menetti asemansa, kun kasvatusopin professorin valvonnassa ollut opettajaopiskelijoiden harjoittelukoulu siirrettiin Helsinkiin 1887.
Helsinki–Riihimäki-rata Helsinki–Riihimäki-rata on Suomen rataverkon päärataosuus Helsingin, Keravan, Hyvinkään ja Riihimäen välillä. Rataosuus on sähköistetty ja varustettu junien automaattisella kulunvalvonnalla. Välillä Helsinki–Kerava käytössä on neljä raidetta joista kaksi muodostaa Keravan kaupunkiradan, ja välillä Kerava–Riihimäki kaksi raidetta. Rataosan pituus on 71,4 ratakilometriä.
Rata avattiin liikenteelle 17. maaliskuuta 1862. Se on osa Suomen ensimmäistä, Helsingistä Hämeenlinnaan kulkevaa rautatietä.
Hämeenlinna–Anianpelto-rata Ajatuksen rautatien rakentamiseen Hämeenlinnasta nimenomaan Anianpeltoon esitti Suomen sen aikainen Kenraalikuvernööri Friedrich Wilhelm Rembert von Berg. Hän oli erittäin kiinnostunut Päijänteestä, jonne hän oli ollut hankkimassa sota- ja siviilikäyttöön kaavailtua höyrylaivaa, sekä Päijänteen eteläpäässä sijaitsevasta Anianpellosta, jonne oli hänen vaikutuksestaan rakennettu mm. kestikievari, sekä laivalaituri. Uuden asemakaavan valmistuttua Berg vieraili itse paikan päällä vuoden 1857 syyskuussa, jolloin syntyi myös ajatus juuri rakennustyöt aloittaneen Helsinki-Hämeenlinna-radan jatkamisesta Päijänteen etelärannalla sijaitsevaan Anianpeltoon. Ratasuunnittelu käynnistyi seuraavana keväänä ja valmistui vuotta myöhemmin vuonna 1859.
Karin Nordenswan Karin Nordenswan (18. marraskuuta 1868 Hämeenlinna – 6. toukokuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Waldemar Wilenius Waldemar Wilenius (26. lokakuuta 1868 Hämeenlinna − 21. syyskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Hämeen lääni Vuonna 1747 Uudenmaan ja Hämeen läänistä siirrettiin Sysmän pitäjä ja osa Hollolaa Kymenkartanon ja Savon lääniin. Vuonna 1775 läänijakoa uudistettaessa Uudenmaan ja Hämeenlinnan läänistä siirrettiin pääosa myöhemmän Keski-Suomen alueesta Vaasan lääniin sekä Rautalampi Savon ja Karjalan lääniin. Uudenmaan ja Hämeen lääninhallitus siirtyi läänin keskelle Hämeenlinnaan vuonna 1776 ja takaisin Helsinkiin vuonna 1827.
Mauno Oittinen Mauno Pietari Oittinen (10. heinäkuuta 1896 Hämeenlinna – 11. toukokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Pekka Heinänen Bernhard (Pekka) Heinänen (19. huhtikuuta 1904 Hämeenlinna – 28. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kemisti.
Ritva Kajasto Ritva Anneli Kajasto (19. toukokuuta 1938 Helsinki – 21. kesäkuuta 2015 Hämeenlinna) oli suomalainen televisiokuuluttaja.
Sulo Tanninen Sulo Akseli Tanninen (23. maaliskuuta 1896 Helsinki – 13. huhtikuuta 1974 Hämeenlinna) oli suomalainen runoilija.
Ursula Sinervo Iiris Ursula Sinervo (13. huhtikuuta 1949 Hämeenlinna – 6. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Helsingin satamarata Suomen ensimmäinen rautatie Helsinki–Hämeenlinna-rata valmistui 1862, ja jo samalla vuosikymmenellä rakennettiin Helsinkiin Sörnäisten satamarata. Vuonna 1870 tehtiin ensimmäiset suunnitelmat rautatien vetämisestä myös kaupungin eteläisiin satamiin, eli Länsisatamaan ja Eteläsatamaan. Kaupunginhallitus teki 8. huhtikuuta 1890 päätöksen satamaradan rakentamisesta.
Hämeenlinna–Anianpelto-rata Keski- ja Itä-Suomen liikenneolojen parannusta osattiin aluksi suunnitella vain maa- ja vesiteitse, mutta 1800-luvun puoleenväliin tultaessa oli yhä selvempää, että myös rautatie voisi toimia kannattavana kulkuvaihtoehtona sekä henkilö-, että tavaraliikenteessä. Päijänteen vesireitin liittämistä Etelä-Suomeen pohdittiin jo Suomen valtion ensimmäisen rautatien, Helsinki–Hämeenlinna-radan suunnittelu vaiheessa 1850-luvulla. Kaksi mielekkäintä ratalinjaus vaihtoehtoa olivat Hämeenlinnasta Anianpeltoon ja Riihimäeltä Lahteen suunnatut radat. Kolmantena vaihtoehtona olisi ollut Hollolassa sijainnut Vesijärven Lahdenpohja. Lahden ja Vesijärven vaihtoehdot edellyttivät kumpikin kanavan rakentamista Päijänteen ja Vesijärven välille.
Rugbyn 1-divisioona Kaudella 2014 sarjassa pelasivat Helsinki Rugby Club (II-joukkue), Helsinki Warriors (II-joukkue), Linna Rugby Club (Hämeenlinna), Oulu Rugby Club ja Karjalan Rugby (Joensuu). Divisioona pelattiin kaksinkertaisena sarjana ja sarjan voittaja karsii kauden päätteeksi liigapaikasta SM-liigassa viimeiseksi jääneen joukkueen kanssa.
Suomen päärata Suomen rautateiden keskinen päärata (ruots. "Stambanan") kulkee Suomen poikki etelä-pohjoissuunnassa reittiä Helsinki–Hämeenlinna–Tampere–Seinäjoki–Kokkola–Ylivieska–Oulu. Nimi päärata tulee siitä, että tämä reitti on kaikista merkittävin junaliikenteelle. Tärkein pääradan osuus on Helsinki–Tampere. Osuutta (Tampere–)Seinäjoki–Oulu kutsutaan nimellä Pohjanmaan rata.
Aline Pipping Kenny Aline Pipping (18. maaliskuuta 1863 Hämeenlinna – 28. elokuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen kaunokirjallisuuden ruotsintaja.
Bruno Breitholtz Bruno Vilhelm Breitholtz (3. joulukuuta 1870 Hämeenlinna – 21. tammikuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen vankeinhoitolaitoksen ylijohtaja.
Klaus Holma Klaus Ben Holma (3. huhtikuuta 1914 Hämeenlinna – 9. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja kirjailija.
Gustaf Otto Wasenius Gustaf Otto Wasenius (4. kesäkuuta 1789 Hämeenlinna – 19. huhtikuuta 1852 Helsinki) oli suomalainen liikemies.
Mukana liikkuva etäisyys Mukana liikkuva etäisyys on etäisyys kahden pisteen välillä tiettynä kosmologisena ajan hetkenä. Hubblen virtauksen mukana liikkuville kappaleille etäisyys pysyy vakiona ajan muuttuessa. Mukana liikkuva etäisyys havaitsijasta kaukaiseen kohteeseen, kuten toiseen galaksiin, voidaan laskea seuraavasti:
Suomen kaarti Syksyllä 1817 Viipurin rykmentti jaettiin kahtia ja toinen pataljoona siirrettiin Vaasan lääniin. Osa siitä erotettiin 274-miehiseksi erikoiskomennuskunnaksi, joka jätettiin aluksi Hämeenlinnaan alikapteeni Nils Gyllingin komennossa. Sen pohjalta perustettiin suomalainen opetuspataljoona, jota täydennettiin värväyksellä. Se aloitti toimintansa kesällä 1818 ja päätettiin sijoittaa Helsinkiin sekä nimetä Helsingin pataljoonaksi. Ensimmäiseksi vakinaiseksi komentajaksi nimettiin everstiluutnantti Herman Wärnhjelm. Koska Helsingissä ei vielä ollut tarkoitukseen sopivaa sotilaskasarmia, opetuspataljoona jäi toistaiseksi Hämeenlinnaan ja harjoitteli Parolan kentällä. Carl Ludvig Engelin Helsinkiin suunnittelema niin sanottu Kaartin kasarmi valmistui 1822 (erillinen miehistösiipi 1825) ja opetuspataljoona siirtyi uusiin tiloihinsa 23. joulukuuta 1824. Pataljoonan viralliseksi nimeksi oli tullut 1819 "Helsingin harjoituspataljoona" ja 1824 Suomen opetuspataljoona.
Ilmari Launis Adolf Ilmari Launis (ent. Lindberg) (3. joulukuuta 1881 Hämeenlinna – 10. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Johan Walheim Johan Walheim (28. maaliskuuta 1779 Hämeenlinna – 25. lokakuuta 1842 Helsinki) ol suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.
Jorma Serlachius Jorma Olavi Serlachius (27. helmikuuta 1908 Hämeenlinna – 3. joulukuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen mekaanisen teknologian professori.
Konrad Hildén Konrad Eemil Hildén (12. marraskuuta 1869 Hämeenlinna – 16. huhtikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja kansakoulujen ylitarkastaja.
Eljas Kahra August Eljas Kahra (31. maaliskuuta 1888 Hämeenlinna – 30. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen tullihallituksen pääjohtaja ja hallitusneuvos.
Christian Sibelius Christian Sibelius (28. maaliskuuta 1869 Hämeenlinna – 2. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, professori ja psykiatrian uudistaja.
Sigurd Mattsson Kaarle Sigurd Mattsson (19. kesäkuuta 1892 Helsinki – 26. kesäkuuta 1970 Hämeenlinna) oli suomalainen agronomi, maaherra ja ministeri.
H. R. Helin Henrik (Heikki) Reinhold Helin (24. huhtikuuta 1868 Hämeenlinna – 4. joulukuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Hanna Rönnberg Johanna (Hanna) Sofia Rönnberg (16. huhtikuuta 1862 Hämeenlinna – 9. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomenruotsalainen taidemaalari ja kirjailija.
Sulevi Manninen Kaarlo Otto Sulevi Manninen (24. marraskuuta 1909 Helsinki – 10. helmikuuta 1936 Hämeenlinna) oli suomalainen runoilija ja kääntäjä.
Nurmijärvi Muutaman kilometrin päässä kirkonkylästä, Helsinki-Hämeenlinna -moottoritien ja vanhan kolmostien välissä, sijaitsee vuonna 2001 valmistunut tanssihalli "Ruusulinna".
Seppo Tamminen Seppo Ilmari Tamminen (20. syyskuuta 1944 Helsinki – 25. heinäkuuta 2012 Hämeenlinna) oli tuottelias suomalainen koru- ja kuvataiteilija.
Päivö Tarjanne Päivö Kaukomieli Tarjanne (vuoteen 1906 Törnqvist; 4. toukokuuta 1903 Hämeenlinna – 16. joulukuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Hemminki Karjalainen Hemminki (Hemming) Karjalainen (28. toukokuuta 1875 Helsinki – 4. huhtikuuta 1933 Hämeenlinna) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden suomentaja.
Metallityöväen Liitto Eri puolilla maata on 11 aluetoimistoa (Helsinki, Turku, Pori, Hämeenlinna, Tampere, Karhula, Varkaus, Jyväskylä, Vaasa, Oulu, Tornio).
Autokeskus Autokeskuksen monimerkkihuolto Multiservice palvelee 4 toimipisteessä, Konalassa (Helsinki), Olarissa (Espoo), Hämeenlinnassa ja Turussa. Se on keskittynyt autojen huoltoon riippumatta niiden valmistajasta.
Suomen päärata 108 km pitkän Helsinki–Hämeenlinna-radan valmistuttua Suomen nykyisen pääradan rakentaminen pohjoiseen päin jatkui kiivasta vauhtia.
Healing Rooms Finland Espoo, Helsinki, Lieto, Nurmijärvi, Salo, Tampere, Vääksy, Vantaa, Seinäjoki, Hämeenlinna, Kouvola, Jämsä, Lappeenranta, Lapua, Turku
Heikki Lehmus Heikki Lehmus (sukunimi vuoteen 1906 "Lindberg"; 5. toukokuuta 1884 Hämeenlinna – 28. maaliskuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Taneli Eskola Juha Taneli Eskola (s. 10. helmikuuta 1958 Hämeenlinna) on suomalainen valokuvaaja, jonka työn erityisalueita ovat maisema, puutarhataide ja Helsinki-aiheet.
Riihimäen rautatieasema Riihimäen rautatieasema on yksi vuonna 1862 avautuneen Helsinki–Hämeenlinna-radan alkuperäisistä liikennepaikoista. Alun perin asemarakennus suunniteltiin rakennettavan tiilestä, koska se oli Turengin ja Hämeenlinnan kanssa ehdolla Pietarin radan risteysasemaksi. Risteysaseman sijainnin jäätyä kuitenkin epävarmaksi asema suunniteltiin lopulta puusta. Radanrakennuksen taloudellisista vaikeuksista johtuen asema jäi rakentamatta, vaikka perustukset olivatkin jo valmiina. Rautatien avautuessa Riihimäellä oli tavaramakasiini, vesitorni, puuvaja sekä laiturikatos.
Titiuksen–Boden laki Karkea muotoilu laille on: seuraavan planeetan etäisyys Auringosta on suunnilleen kaksi kertaa niin suuri kuin edellisen planeetan etäisyys Auringosta. Esimerkiksi Saturnuksen etäisyys on kaksi kertaa Jupiterin etäisyys.
Jonni Sauli Jonni (John) Otto Sauli ent. Saxelin (3. lokakuuta 1881 Hämeenlinna – 16. elokuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen professori ja kasvinjalostaja.
Arvo Lyytinen Arvo Erkki Lyytinen (29. tammikuuta 1891 Hämeenlinna – 5. kesäkuuta 1970 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimissa tykistön eversti ja rannikkotykistön komentaja.
Antti Papula Antti Papula (23. elokuuta 1943 Hämeenlinna – 8. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen patenttineuvos ja patentti- ja tavaramerkkiasiamiestoimisto Papula Oy:n perustaja.
Nanny Kaunisto Nanny Kaunisto (o.s. Rivas, ent. Ringvall, 7. toukokuuta 1911 Hämeenlinna – 22. joulukuuta 2006 Helsinki) oli silmätautien erikoislääkäri ja taiteenkerääjä.
Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstö Yöllä Tshokke ja aiemmin pidätetty Salin siirrettiin ylimääräisellä junalla Hämeenlinnaan ja edelleen Helsinkiin, koska pelättiin, että heidät yritettäisiin vapauttaa.
Teuvo Suojärvi Teuvo Juhani Suojärvi (14. maaliskuuta 1932 Hämeenlinna – 28. kesäkuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen jazzpianisti ja harmonikansoittaja, pääasialliselta ammatiltaan pianonvirittäjä.
Laura Susiluoto Laura Rebecka Susiluoto (17. elokuuta 1913 Hämeenlinna – 3. helmikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Hän on kirjoittanut lähinnä lastenkirjoja.
Kaarlo Blomstedt Kaarlo Viljanti Blomstedt (17. toukokuuta 1880 Hämeenlinna – 27. helmikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen historioitsija ja arkistonhoitaja. Koulutukseltaan hän oli filosofian tohtori.
Luopioinen Luopioisista on Tampereelle matkaa 60 kilometriä, Hämeenlinnaan 60 kilometriä ja Helsinkiin 160 kilometriä. Luopioisten naapurikunnat olivat Hauho, Kuhmalahti, Lammi, Padasjoki ja Pälkäne.
Larin-Kyösti Larin-Kyösti (oik. Karl Gustaf Larson; 5. kesäkuuta 1873 Hämeenlinna – 2. joulukuuta 1948 Oulunkylä, Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Lapponia (juna) Oulusta Helsinkiin matkanneen EP 50:n pysähdyspaikat olivat samat kuin EP 57:llä, ja niiden lisäksi juna pysähtyi myös Parkanon ja Hämeenlinnan asemilla.
Saksalaismielinen vastarintaliike Suomessa Saksasta ja Ruotsista saatuja aseita, radiolaitteita ja rahaa kätkettiin Närpiöön, Vaasaan, Helsinkiin ja Hämeenlinnaan. Vaasaan oli sijoitettu runsaasti materiaalia eri kätköihin.
Juha Ahtola Juha Ahtola (10. heinäkuuta 1952 Hämeenlinna – 16. elokuuta 2005 Helsinki) oli Nordeapankin Suomen osaston pääekonomisti ja Nordean taloudellisen tutkimuksen johtaja.
Suomen rautatieliikenne Kilpailukykyisin juna on suurten kaupunkien välillä, jossa se on usein henkilöautoa selvästi nopeampi. Lähiliikenteessä juna on erityisen nopea Helsinki–Riihimäki-rataosalla sekä Helsinki–Lahti-oikoradalla. Kaukoliikenteessä junien matka-ajat Helsingistä ovat erityisen kilpailukykyisiä Hämeenlinnaan, Joensuuhun, Jyväskylään, Ouluun, Seinäjoelle, Tampereelle, Turkuun ja Vaasaan. Useimmat näistä kaupungeista kuuluvat Pendolino-liikenteen piiriin ja rataosat on kunnostettu suuremmille nopeuksille.
Henrik Christian Nordenswan Henrik Christian Nordenswan (22. helmikuuta 1762 Helsinki – 20. joulukuuta 1822 Hämeenlinna) oli suomalainen lääninkamreeri, kamarineuvos, valtiopäivämies ja Suomen senaatin jäsen.
Final Fantasy XV Final Fantasy XV (työnimi Final Fantasy Versus XIII) on Square Enixin kehittämä toimintaroolipeli PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli on ollut kehityksessä vuodesta 2006 alkaen, samaan aikaan kuin "Final Fantasy XIII" ja "Final Fantasy Type-0". Pitkän kehityshistoriansa aikana peli on käynyt läpi useita muutoksia, joista merkittävimpiä on kehityksen siirtäminen seitsemännen sukupolven konsoleista kahdeksanteen sukupolveen ja alkuperäisen ohjaajan vaihtuminen. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti 29. marraskuuta 2016. Lisäksi on julkaistu pelin maailmaan sijoittuva CGI-animaatioelokuva "".
Final Fantasy XV "Final Fantasy XV":n kehitys alkoi samoihin aikoihin kuin "Final Fantasy XIII":n, ja alun perin se piti julkaista PlayStation 3:lle. Pelin kehitys oli kuitenkin hidasta ja vuoden 2012 aikana luultiin, että pelin kehitys olisi hiljalleen peruutettu, tai että sitä oltaisiin siirtämässä kahdeksannen sukupolven konsoleille. Vuoden 2013 E3-messuilla Square Enix paljasti, että pelin nimi on muutettu "Final Fantasy XV":ksi ja peli tullaan julkaisemaan PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Samalla myös tiedotettiin, että peli ei enää käytä "Final Fantasy XIII":ssä käytettyä Crystal Tools -moottoria, vaan pelille kehitetään oma moottorinsa.
Kingsglaive: Final Fantasy XV Kingsglaive: Final Fantasy XV on Square Enixin vuonna 2016 julkaistu CGI-animaatioelokuva, jonka on ohjannut Takeshi Nozue ja tuottanut "Final Fantasy XV:n" ohjaaja Hajime Tabata. Elokuva kertoo "Final Fantasy XV:n" päähenkilön Noctis Lucis Caelumin isästä, kuningas Regis Lucis Caelum CXIII:stä, ja tämän kamppailusta Lucisin kuningaskunnan sisällä Final Fantasy XV:n tapahtumien aikana. Tieto elokuvasta julkaistiin 30. maaliskuuta 2016 ja elokuva sai ensi-iltansa 7. heinäkuuta 2016 "Final Fantasy XV:n" kunniaksi, joka julkaistaan saman vuoden marraskuussa. Elokuva tuli saataville Blu-rayna esimerkiksi "Final Fantasy XV:n" Deluxe-version mukana.
Final Fantasy (pelisarja) Peleihin perustuen on julkaistu 3D-animaatioelokuva "", animesarja "Final Fantasy Unlimited", ja 3D-animaatioelokuva "" (joka on osa "Compilation of Final Fantasy VII" -spinoff-pakettia).
Final Fantasy XV Final Fantasy XV:n taistelusysteemi tunnetaan nimellä "Active Cross Battle". Taistelut tapahtuvat reaaliaikaisesti ja viholliset ovat maailmassa näkyvillä, eivätkä ilmesty tyhjästä. Taistelukomentoja ei valita valikoista, vaan peliohjaimelle on asetettu tietyt komennot. Pelissä ei ole ATB-mittaria. Ohjaaja Hajime Tabatan tavoitteena on luoda ennennäkemättömiä taistelukohtauksia, joita esiteltiin ""- elokuvassa. Jotkut pelisarjan tunnetuista ominaisuuksista, kuten erilaisten hirviöiden kutsuminen taisteluun, esiintyy pelissä.
Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII () on Square Enixin kehitteillä oleva "Final Fantasy" -sarjan kokoelma, joka käsittää toistaiseksi viisi roolipeliä: "Final Fantasy XIII", "Final Fantasy XIII-2", "", "Final Fantasy Type-0" ja "Final Fantasy XV". Pelit perustuvat samaan mytologiaan, vaikka hahmonsa, juonensa ja ympäristönsä puolesta ne eivät liity toisiinsa (paitsi "Final Fantasy XIII" ja "XIII-2"). "Fabula Nova Crystalliksen" latinasta tuleva nimi tarkoittaa ”kristallin uutta tarinaa”.
Final Fantasy IX Uematsu sävelsi kappaleet pianolla käyttäen kahta vastakohtaista menetelmää: "Luon pelin tapahtumiin soveltuvaa musiikkia, mutta joskus pelitapahtuman suunnittelija muokkaakin tapahtuman jo valmiiseen musiikkiini sopivaksi." Uematsun mielestä Final Fantasy VII ja Final Fantasy VIII olivat olleet tunnelmaltaan realistisia, mutta koska yhdeksäs osa oli enemmän fantasiaan pohjautuva, mahtui pelin sävellyksien joukkoon sekä vakavia että huvittaviakin kappaleita. Uematsun mielestä pelin musiikin teemana oli keskiaikainen musiikki, minkä vuoksi hänelle suotiin mahdollisuus matkustaa inspiraatiomatkalle Eurooppaan "katselemaan vanhoja linnoja Saksaan ja sellaista." Pelin kaikesta musiikista ei kuitenkaan tehty keskiaikaan viittaavaa, sillä Uematsun mielestä siitä olisi tullut "epätasapainoinen" ja "tylsähkö". Hän tähtäsi "yksinkertaiseen ja lämpimään" tyyliin sisällyttäen joukkoon epätavallisia instrumentteja, kuten kazoon ja dulcimerin. Musiikkiin sisällytettiin myös vaikutteita aikaisemmista "Final Fantasy" -peleistä, koska yhdeksäs osa palasi tyyliltään sarjan alkujuurille. Taistelumusiikkiin sisällytettiin vanha alkusävel, ja vanhoista sarjan osista tuotiin kappaleita uusina sovituksina: Volcano-teeman alkuperä on Final Fantasystä ja Pandemonium-teema on peräisin Final Fantasy II:sta. Pelin alussa Tantalus-ryhmä soittaa "Rufus' Welcoming Ceremony" -kappaletta Final Fantasy VII:sta.
Final Fantasy XV Pelaajalla on käytössään auto, jota voi ohjata joko itse tai automaattisesti. Hajime Tabatan mukaan pelin maailman lähes joka kolkan voi tutkia. Pelissä on myös mahdollista ratsastaa chocoboilla.
Final Fantasy (pelisarja) Pelisarja on ehkä tunnetuin esimerkki ns. japanilaistyylisistä konsoliroolipeleistä. Se ammentaa ideansa muista 1980-luvun lopun konsoliroolipeleistä, tärkeimpänä Enixin suositusta "Dragon Quest" -sarjasta. Pelit ovat olleet suosittuja pitkään Japanissa; Yhdysvalloissa ne löivät lopullisesti läpi "Final Fantasy IV":n ja "Final Fantasy VI":n myötä (nämä pelit julkaistiin Super Nintendo Entertainment Systemille nimillä "Final Fantasy II" ja "Final Fantasy III"), ja kansainvälinen läpimurto tuli "Final Fantasy VII":n myötä (joka oli myös ensimmäinen Euroopassa julkaistu sarjan peli).Varsinaisten "Final Fantasy" -pelien ohella on saman nimen alla julkaistu myös muita pelejä ja tuotteita. Tunnettuja esimerkkejä ovat "Final Fantasy Tactics"-sarjan roolistrategiapelit ja moninpeliä varten suunniteltu toimintaroolipeli "" Nintendo GameCubelle. Monista vanhimmista osista on tehty uudelleenjulkaisuja, kuten "Final Fantasy Origins" ja "Final Fantasy Anthology" -pelit PlayStationille. Myös "Kingdom Hearts" -pelit ovat ovat yhteydessä pelisarjaan, sillä ne sisältävät useita Final Fantasy -hahmoja. Muita spin-offeja ovat esimerkiksi chocobo-hahmojen omat pelit. Joitain spin-offeja on järjestetty useista peleistä koostuviksi kokonaisuuksiksi, joista esimerkkejä ovat "Compilation of Final Fantasy VII" ja "Ivalice Alliance". Lisäksi on ilmestynyt muita mainitsemattomia pelejä muun muassa "Vagrant Story".
Kingsglaive: Final Fantasy XV Lopputekstien jälkeisessä kohtauksessa Noctisin ja hänen tovereidensa auto hajoaa kesken matkan Altissiaan, johtaen "Final Fantasy XV:n" tapahtumiin.
Elokuvan ohjasi Takeshi Nozue, joka viimeksi toimi apuohjaajana Square Enixin viime CGI-elokuvassa "". "Final Fantasy XV:n" ohjaaja Hajime Tabata toimii elokuvan tuottajana.
Final Fantasy Collection Final Fantasy Collection () on Japanissa vuonna 1999 PlayStationille julkaistu kokoelma, johon kuuluu kolme Squaren kehittämää konsoliroolipeliä, "Final Fantasy IV", "Final Fantasy V" ja "Final Fantasy VI". Pelien alkuperäiset versiot kehitettiin Super Family Computerille, ja "Collectionin" lisäksi ne ovat ilmestyneet PlayStationille erillisinä peleinä. "Final Fantasy Collectionista" julkaistiin myös rajoitettu 50 000 kappaleen erä, johon lukeutui pelien ohella "Final Fantasy" -aiheinen herätyskello.
Final Fantasy VI:n diskografia Final Fantasy VI on Squaren kehittämä roolipeli, jonka musiikista vastasi "Final Fantasy" -sarjan peleistä suurimman osan säveltänyt Nobuo Uematsu. Pelin ensimmäinen soundtrack oli Japanissa maaliskuussa 1994 julkaistu "Final Fantasy VI Original Sound Version", jota seurasivat pianolla soitettuja kappaleita sisältävä "Final Fantasy VI Piano Collections" sekä orkesteroitu "Final Fantasy VI Grand Finale". Albumien lisäksi on julkaistu myös kolme "Final Fantasy VI" -EP-levyä, jotka ovat "Final Fantasy VI Special Tracks" sekä "Final Fantasy VI Stars Vol. 1" ja "Vol. 2". Kaikki levyt ilmestyivät pelin tavoin vuonna 1994.
Final Fantasy Anthology Final Fantasy Anthology on kaksi Squaren kehittämää roolipeliä sisältävä kokoelma, joka on samalla Super Nintendo Entertainment Systemille julkaistujen pelien sovitus PlayStationille. Siinä missä vuonna 1999 imestyneeseen pohjoisamerikkalaiseen julkaisuun kuuluvat "Final Fantasy V" ja "Final Fantasy VI", sisältää kolme vuotta myöhemmin Euroopassa julkaistu PAL-versio viidennen osan ohella "Final Fantasy IV":n ("Final Fantasy IV" julkaistiin Pohjois-Amerikassa "Final Fantasy Chroniclesin" yhteydessä, "Final Fantasy VI" taas yksittäisenä pelinä Euroopassa). Erotukseksi amerikkalaissovituksesta PAL-käännöksen täydellinen nimi on "Final Fantasy Anthology: European Edition"; lisäksi julkaisujen kansikuvat ovat keskenään erilaiset.
Sephiroth Sephiroth on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy tietokoneroolipelissä "Final Fantasy VII", ja on pelin päävihollinen. Kuten muutkin pelin hahmot, Sephirothin on suunnitellut Tetsuya Nomura. Alkuperäisen pelin lisäksi hahmo nähdään myös pelin oheistuotteina syntyneissä elokuvissa "", "" sekä pelissä """Before Crisis: Final Fantasy VII" "Dissidia: Final Fantasy" ja "Dissidia 012 Duodecim: Final Fantasy". Sephiroth on noussut varsin suosituksi hahmoksi, ja on todennäköisesti Final Fantasy-pelisarjan suosituin konna. Sephiroth on myös toistuvasti ollut ensimmäisten joukossa eri Internet-sivustojen pitämissä hahmoäänestyksissä, kuten GameFAQs-sivuston pitämässä "Got Villains?" -äänestyksessä.
Final Fantasy Origins "Final Fantasy Originsiin" tehtiin muutoksia niin pelien ulkoasun kuin pelattavuuden osalta. Grafiikka mallinnettiin suurin piirtein niiden "Final Fantasy" -pelien tasolle, jotka ilmestyivät alun perin Super Famicomille ("Final Fantasy IV", "V" ja "VI"). Äänenlaatua taas kehitettiin vastaamaan PlayStationille julkaistuja "Final Fantasy" -pelejä (osat "VII", "VIII" ja "IX"). Uusittujen musiikkikappaleiden sovituksesta vastasi "Final Fantasy I":ssa Nobuo Uematsu, "Final Fantasy II":ssa Tsuyoshi Sekito. "Originsissa" pelihahmoille on mahdollista antaa kuusimerkkisiä nimiä, kun aikaisemmin heidät voitiin nimetä enintään neljällä merkillä.
Final Fantasy Anthology "Final Fantasy Anthologyn" julkaisun jälkeen "Final Fantasy V" ilmestyi ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Sekä "Final Fantasy IV" että "Final Fantasy V" olivat uusia pelejä Euroopan markkinoilla, sillä ennen vuonna 1997 ilmestynyttä "Final Fantasy VII":a ei mantereella ollut julkaistu yhtäkään "Final Fantasy" -pääsarjan peliä.
Final Fantasy VI Super Nintendon lisäksi "Final Fantasy VI" on virallisesti sovitettu kahdelle konsolille. Molemmat käännökset ovat TOSEn laatimia, ja niistä ensimmäinen ilmestyi Sony PlayStationille vuonna 1999. Japanissa peliä markkinoitiin kyseiselle alustalle sekä yksittäisenä pelinä että osana "Final Fantasy Collectionia", joka "Final Fantasy VI":n ohella sisälsi "Final Fantasy IV":n ja "Final Fantasy V":n. Vastaavanlainen kokoelma – joka ei tosin sisältänyt neljättä osaa – julkaistiin samana vuonna Pohjois-Amerikassa nimellä "Final Fantasy Anthology". Euroopassa peli sai ensijulkaisunsa maaliskuussa 2002, kun PlayStation-versio toimitettiin PAL-alueille.
Final Fantasy XIII "Final Fantasy XIII":ssa ovat mukana pelisarjan aiemmista osista tutut pelaajaa avustavat olennot, joita "Final Fantasy XIII":ssa kutsutaan "Final Fantasy IX":n ja "Final Fantasy IV DS":n tavoin eidoloneiksi. Eidolonit ovat pelin tarinassa suuressa roolissa "Final Fantasy IX":n ja "Final Fantasy X":n tapaan.