mteb/MIRACLReranking huggingface dataset:
Charles Monro Maailmansodan hän aloitti brittiläisten siirtojoukkojen riveissä divisioonankomentajana Douglas Haigin 1. armeijan alaisuudessa. Turkkia vastaan käydyn Gallipolin taistelun käännyttyä fiaskoksi Monro komennettiin Ian Hamiltonin tilalle. Monro määräsi liittoutuneiden joukkojen evakuoinnin. Hallituksen kokouksessa 7. joulukuuta 1915 hän epäili joukkojen vetäytymisen aikana koituvan suuria tappioita aina 40% asti, mutta hänen suunnitelmansa toimi yllättävän hyvin eikä kaatuneita tullut. Viimeiset joukot vetäytyivät Dardanelleilta 9. tammikuuta 1916. Tämän jälkeen hänet siirrettiin tammikuussa 1916 1. armeijan komentajaksi seuraten Haigia. Myöhemmin hänet nimitettiin edelleen 3. armeijan komentajaksi.
Monte Cassinon taistelu Yhdysvaltain 36. divisioona aloitti etenemisen 20. tammikuuta. Divisioonalla ei ollut ollut riittävästi aikaa valmistautua, jolloin joenpenkan miinoitukset oli raivaamatta sekä ylimenon tiedustelu ja harjoittelu tekemättä. Vaikka 143. rykmentin pataljoona ylitti San Angelon eteläpuolella Rapidon ja kaksi komppaniaa 141. rykmentistä pohjoispuolella, sillanpäät olivat eristettyinä pääosan ajasta. Sillanpäissä olleet joukot olivat täysin kenraali Eberhard Rodtin komentaman 15. panssarikrenatööridivisioonan hallinnassa jäätyään ilman omien panssarijoukkojen tukea. Eteläpuolen sillanpään joukot vetäytyivät seuraavana päivänä, jolloin II armeijakunnan komentaja kenraalimajuri Geoffrey Keyes määräsi 36. divisioonan komentajan kenraalimajuri Fred Walkerin uusimaan hyökkäyksen.
Taistelu Norjasta Tämä ei kuitenkaan koskaan tapahtunut, sillä liittoutuneet toteuttivat suunnitelmansa ja norjalaisten yllätykseksi alkoivat vetäytyä rannikolta. Norjan armeija ei olisi pystynyt jatkamaan taistelua ilman täydennyksiä liittoutuneilta, ja sen olikin voitostaan huolimatta antauduttava, suojattuaan ensin liittoutuneiden evakuoinnin.
Ardennien taistelu Saksalaisarmeijalla oli hyökkäyksessä käytössään uusin versio Tiger-panssarivaunusta, jonka 88 millimetrin tykki kykeni tuhoamaan minkä tahansa liittoutuneiden panssarivaunun. Kenraalimajuri Wilhelm Mohnken johtamasta 1. SS-panssaridivisioonasta muodostettu komentajansa Jochen Peiperin mukaan nimetty taisteluosasto Peiper johti saksalaisten hyökkäystä. Peiperin yksiköt lähtivät liikkeelle 16. joulukuuta yöllä kello kaksi Blankenheimista pitkin pieniä metsäteitä. Eteneminen oli nopeaa, jäljelle jääneet vastarintapesäkkeet ohitettiin ja jätettiin perässä tulevan jalkaväen hoidettavaksi. Sää suosi hyökkääjiä; sumu rajoitti näkyvyyttä, ja pilvinen taivas esti ilmaylivoiman saaneiden liittoutuneiden lentotoiminnan. Saksalaisten joukkojen kärjessä eteni yhdysvaltalaisunivormuihin pukeutuneita, englantia puhuvia erikoisyksikköjä.
Madagaskarin taistelu Madagaskarin taistelu eli operaatio Ironclad (suom. "Panssarilaiva"), oli liittoutuneiden hyökkäys Vichyn Ranskan hallinnoimalle Madagaskarille toisessa maailmansodassa. Taistelut alkoivat 5. toukokuuta 1942, ja loppuivat vasta 6. marraskuuta. Taistelu päättyi liittoutuneiden voittoon.
Italian taistelut Italian taistelut toisessa maailmansodassa kuvaa liittoutuneiden sotatoimia Italiassa ja sen lähialueilla vuodesta 1943 alkaen aina Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka. Liittoutuneiden yhteisesikunta () vastasi kaikkien liittoutuneiden maavoimien sotatoimien johtamisesta Välimeren alueella. Se suunnitteli ja toteutti Sisilian maihinnousun sekä Italian mantereelle tehdyt maihinnousut sekä siellä käydyt taistelut aina Saksan antautumiseen toukokuussa 1945 saakka.
Beirutin taistelu Beirutin taistelu oli toisessa maailmansodassa Libanonissa Beirutin hallinnasta käyty liittoutuneiden ja Vichyn Ranskan joukkojen välinen taistelu, joka oli osa operaatio Exporteria. Taistelu käytiin 10.–12. heinäkuuta 1941, ja se päätti operaatio Exporterin liittoutuneiden vallattua Beirutin.
Leipzigin taistelu Leipzigin taistelu (myös kansojen taistelu) käytiin 16.–19. lokakuuta 1813 Ranskan keisarin Napoleon I:n ja liittoutuneiden joukkojen välillä Leipzigissa Saksin kuningaskunnassa. Taistelu kuuluu Napoleonin sotiin. Napoleon hävisi taistelun johtuen huonosta ja kokemattomasta armeijastaan ja vihollisen ylivoimasta, minkä vuoksi hänen oli vetäydyttävä Ranskaan. Taistelun seurauksena liittoutuneet saattoivat aloittaa taistelun Ranskasta selvällä ylivoimalla.
Operaatio Husky Liittoutuneiden maavoimat muodostivat Alexanderin komennossa olleen liittoutuneiden 15. armeijaryhmän. Se koostui Yhdysvaltain ja Ison-Britannian armeijoista, joista oli muodostettu kaksi taisteluosastoa. Itäisen taisteluosaston eli Task Force 545:n komentajana oli Bernard Montgomery ja siihen kuului brittiläinen 8. armeija. Läntisen taisteluosaston eli Task Force 343:n komentajana oli George S. Patton ja siihen kuului Yhdysvaltain 7. armeija.
Bernard Montgomery Montgomeryn Normandian taistelujen johtaminen on luultavasti eniten kiisteltyjä aiheita hänen taisteluistaan. Normandiassa brittiläinen 2. armeija taisteli idässä pääasiassa avoimella seudulla, mutta sillä oli vastassa pääosa saksalaisista panssareista mukaan lukien suurin osa länsirintaman Waffen-SS-panssaridivisioonista. Yhdysvaltain 1. armeija lännessä taas taisteli hyvin vaikeassa maastossa ("bocage"), mutta vähemmän laadukkaita saksalaisia joukkoja vastaan. Montgomeryn alkuperäinen suunnitelma perustui liittoutuneiden tasaiseen etenemiseen, jossa tarkoituksena oli vallata Caen ensimmäisenä päivänä ja läpimurto idässä. Kun tänä suunnitelma epäonnistui, Montgomery ja hänen alaisensa improvisoivat useita operaatioita kuten Villers-Bocage, operaatio Epsom, operaatio Charnwood, operaatio Goodwood ja operaatio Cobra. Kampanjan edetessä Montgomeryn lausunnot taisteluista olivat ennemminkin syynä kiistoihin kuin hänen toimintansa komentajana. Hänen myöhemmälle väitteelleen, että hänen tavoitteensa olisi ollut sitoa pääosa saksalaisista panssarijoukoista Caenin lähistölle, jotta yhdysvaltalaiset joukot olisivat voineet suorittaa läpimurron, ei löydy tukea todisteista. Kuitenkin Montgomeryn komentamat liittoutuneiden joukot aiheuttivat ratkaisevan tappion saksalaisille, tuhoten heidän joukkonsa Normandiassa, valtasivat Pariisin ja saartoivat suuren määrän saksalaisia Falaisen motissa ja loivat pohjan nopealle etenemiselle Saksan rajalle.
Ludwig Kübler Ludwig Kübler (2. syyskuuta 1889 Unterdill, Ylä-Baijeri – 18. elokuuta 1947 Ljubljana) oli saksalainen kenraali ja vuoristodivisioonan komentaja toisen maailmansodan aikana. 1. lokakuuta 1935 alkaen hän oli 98. vuoristorykmentin komentaja. Syyskuussa 1939 Küblerin vuoristojoukot hyökkäsivät Puolaan osana Saksan aloittamaa salamasotaa, minkä jälkeen hänet palkittiin ansioistaan rautaristillä. Lokakuussa 1943 kenraali Kübler komensi saksalaisten operaatiovyöhykettä Adrianmeren ranta-alueella, ja hänestä tuli koko vuoristoarmeijakunnan komentaja. Hänen yksikkönsä ottivat myös osaa taisteluun partisaaneja vastaan. Wilhelm Keitelin valtuuttamana Kueblerin joukot vastasivat partisaanien tekemiin rikoksiin ja tihutöihin silmittömällä terrorilla. Sodan jälkeen Kübler joutui liittoutuneiden sotavangiksi, ja hänet luovutettiin Jugoslaviaan vastaamaan tekemistään sotarikoksista. Ljubljanan vankilassa hänet tuomittiin kuolemaan 19. heinäkuuta 1947. Hänet hirtettiin aamulla 18. elokuuta 1947.
Dodekanesian valtaus Saksan Egeanmeren laivaston komentaja vara-amiraali Werner Lange pyrki täydentämään eristyksissä olevia saksalaisia varuskuntia sekä tukemaan liittoutuneiden joukkoja vastaan käytyjä taisteluita. Lisäksi kuljetettiin sotavankeja mantereelle. Liittoutuneiden alukset purkivät estämään saksalaisten kaluston ja joukkojen siirrot meritse, mikä aiheutti joitakin tragedioita. "HMS Eclipse" upotti 23. syyskuuta torpedoimalla torpedoveneen "TA 10" sekä sen suojaaman rahtialuksen "SS Gaetano Donizettin", jolla oli 1576 italialaista sotavankia. Toinen tapahtui kuukautta myöhemmin, kun Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimien B-25 Mitchellit ja RAF:n Beaufighterit upottivat rahtialus "SS Sinfran", joka kuljetti 2389 italialaista ja 71 kreikkalaista sotavankia sekä heitä vartioineita 204 saksalaista sotilasta. Alukselta onnistuttiin pelastamaan ainoastaan 539 henkeä.
Gazalan taistelu Gazalan taistelu käytiin 28. toukokuuta – 13. kesäkuuta 1942 liittoutuneiden ja akselivaltojen joukkojen välillä Pohjois-Afrikassa lähellä Gazalan kaupunkia toisen maailmansodan aikana. Taistelussa Erwin Rommel johtama Deutsches Afrikakorps ja Italian joukoista koostunut armeija löi liittoutuneiden joukot, joita johtivat Neil Ritchie ja Claude Auchinleck. Rommel käytti nerokasta, mutta riskialtista taktiikkaa hyökätessään liittoutuneiden joukkoja vastaan ja työnsi heidät Egyptin rajalle. Strategisesti tärkeä Tobrukin satamakaupunki jäi liittoutuneiden hallintaan akselivaltojen selustaan. Viimeksi se kesti Rommelin piiritystä kahdeksan kuukautta ennen Rommelin perääntymistä. Tällä kertaa Rommel valtasi Tobrukin nopeasti.
RFID-skimmaus Huhut RFID-skimmausten yleisyydestä juontavat juurensa Yhdysvalloista, jossa tehtiin vuonna 2014 lähes puolet maailman luottokorttihuijauksista. Yhdysvalloissa käytettiin turvatonta magneettijuovateknologiaa vielä tuolloin yleisesti. Mastercard ja Visa ilmoittivat helmikuussa 2014 siirtyvänsä kaikkialla maailmassa käyttämään EMV-siruteknologiaa ja sopivat, että niiden yhdysvaltalaisissa korteissa otettaisiin käyttöön turvallinen EMV-siruteknologiaa vuoden 2015 lokakuuhun mennessä. Euroopassa sitä on käytetty vuodesta 1992. Suomessa Finanssialan Keskusliitto asetti huhtikuussa 2012 siirtymäsuunnitelman, jonka mukaan Suomessa siirrytään vuoden loppuun mennessä käyttämään SEPA-maksukortteja, joissa on kaikissa EMV-siru.
RFID Tägillä olevaan tietoon pääsee käsiksi kahdella tapaa: lukijan luvaton käyttöönotto tai lukijan väärentäminen. Tägillä olevan tiedon väärinkäytön, muuttamisen ja tuhoamisen voi estää esimerkiksi käyttämällä vain luku -tyyppisiä tägejä. Tägien tiedon salaamiseen on myös kehitetty ratkaisuja, mutta koska ne vaativat myös tägiltä kehittyneempiä muistiominaisuuksia niin ne myös samalla nostavat RFID-ratkaisun hintaa.
RFID RFID ("radio frequency identification"), eli radiotaajuinen etätunnistus on menetelmä tiedon etälukuun ja -tallentamiseen käyttäen RFID-tunnisteita eli tägejä. RFID-tunniste tai saattomuisti on pieni laite, joka voidaan sisällyttää tuotteeseen valmistusvaiheessa tai liimata siihen jälkikäteen tarralla. Eläimiin siru voidaan injektoida ihon alle tai kiinnittää siihen korvalapulla. RFID-tunnisteet sisältävät antennin voidakseen lähettää ja vastaanottaa radiotaajuisia kyselyitä RFID-lähetin-vastaanottimelta.
RFID RFID-standardointi sisältää EPC-tägien eri valmistajien välisen sekä toimintaperiaatteiden yhteensopivuuden. ISO on kehittänyt RFID-standardointia määrittelemällä ISO 18000 -ilmarajapintastadardisarjan ja kaikille käytettäville eri RFID-taajuuksille oman ilmarajapintaprotokollan. Vuonna 2006 hyväksytty ISO 18000-6c (UHF) -standardi perustuu EPC Gen2 -standardiin. RFID-teknologiaan on liitoksissa olennaisesti EPC-koodi (Electronic Product Code). Kyseessä on globaali numerointistandardi, joka varmistaa että jokainen EPC-koodattu RFID-tägi on yksilöllinen.
RFID RFID-tägeillä on kaksi erityistä etua verrattuna perinteisiin printattuihin viivakoodeihin: Ensinnäkin RFID-tägi kantaa yksilöllistä tunnistetta, kun taas viivakoodi vain osoittaa tuotteen laadun. Esimerkiksi viivakoodi printattuna pakkaukseen ilmaisee vain, että pakkaus sisältää aamumuroja sekä valmistajan. RFID-tägissä on sarjanumero, joka erottaa juuri sen muropakkauksen maailman kaikista muropakkauksista. Tämä sallii hyvin tarkan kontrollin tuotejakelussa. Koska RFID-tägi sisältää tuotteen koko historian, voivat yritykset virtaviivaistaa niiden tuotanto- ja jakeluprosessit aivan uudella tavalla. Toiseksi RFID-tägi voidaan lukea radiotaajuudella ilman näkökontaktia. Useissa tapauksissa se voidaan lukea jopa esteen läpi. Viivakoodilukijan täytyy sitä vastoin olla lähikontaktissa lukeakseen viivakoodin tarkasti. Jotta viivakoodi voidaan lukea, täytyy tuote vetää ohi viivakoodilukijasta. RFID-tägi voidaan lukea pelkästään asettamalla se lukijan lähiympäristöön, itse asiassa lukijalla on mahdollista lukea satoja RFID-tägejä samaan aikaan. Tämä taas tarkoittaa lisätehokkuutta ja tarkkuutta tuotteiden käsittelyssä.
Vilant Systems Vuonna 2004 Vilant oli mukana perustamassa RFID Lab Finlandia yhdessä Vantaan Kaupungin, Technopoliksen ja muiden RFID-alan yritysten kanssa. RFID Lab Finland on nykyään yhdistys ja se palvelee RFID-teknologian loppykäyttäjiä ja alan toimijoita.
Insomnia (verkkopelitapahtuma) Vuodesta 2007 lähtien Insomnia on hyödyntänyt kulunvalvonnassaan ja infopisteessään RFID-tekniikkaa. RFID-tägit sijoitetaan kävijöille tulostettaviin henkilökortteihin, ja tägin tunnistenumero sidotaan käyttäjätietoihin. Vuosina 2007 ja 2008 hyödynnettiin pidemmän matkan RFID-tägejä, jotka toimivat UHF-taajuudella. Vuodesta 2009 alkaen tapahtuman RFID-tekniikka on pohjautunut Mifare-yhteensopiviin HF-taajuudella toimiviin lyhyen kantaman tägeihin. Insomnia on edelleen ainoa verkkopelitapahtuma Suomessa, joka käyttää RFID-tekniikkaa tapahtumassaan tässä mittakaavassa.
RFID RFID-teknologian edistämiseen on toivottu vetoapua myös terveydenhuollon ja lääketeollisuuden piiristä, joille tekniikka tarjoaisi lukuisia sovelluskohteita sairaalavarusteiden identifioinnista ja jäljityksestä lähtien. Lisäksi voitaisiin ajatella identifioitavan ja paikannettavan potilaat esimerkiksi RFID-rannekkeen avulla. RFID-tunnisteen avulla voitaisiin myös päästä käsiksi potilaan terveystietoihin, varmistaa oikea lääkitys sekä yhdenmukaisissa tietojärjestelmissä, taata hoidon jatkuvuus (esimerkiksi ulkomailla). Ihonalaisilla tunnisteilla voitaisiin jopa kerätä tietoa potilaan terveydentilasta. Saksalaisessa Klinikum Saarbrücken -sairaalassa on esimerkiksi aloitettu kokeilu, jossa potilaat tunnistetaan RFID-tekniikkaa hyväksikäyttäen.
RFID Länsi-Uudellamaalla 12 kunnan alueella jätehuoltoa hoitava Rosk'n Roll Oy on toteuttanut vuoden pituisen pilotin, jossa jäteastioihin ruuvatut RFID-tunnisteet voidaan lukea RFID-lukijan sisältävillä, Xpress-On-kuorilla varustetuilla Nokian 5140 -puhelimilla. Tuotantokäyttöön järjestelmä tuli marraskuussa 2004. Nokialta on myös saatavissa erikseen Nokia Mobile RFID Kit. Vastaavia toteutuksia löytyy myös muilta huollon ja huolinnan aloilta. Reslink Solutions Oy on toteuttanut palveluyhtiö Rentokil Initial Oy:lle mobiilin RFID-teknologiaan perustuvan työn raportointi- ja monitorointipalvelun.
RFID Kustannusten alentuminen yleistänee RFID:n käyttöä. Lähitulevaisuudessa jotkut RFID-tägit saattavat maksaa isoina tilauksina vain 0,05–0,10 dollaria. Näin ollen RFID-tekniikka lähestyy kustannuksiltaan viivakoodien tasoa. RFID-tunnistuksen uskotaan tulevaisuudessa siirtyvän enemmän mikrotasolle, jolloin eri tapahtumia (väärennöksen ja viallisen tuotteen jäljitys) voidaan paremmin kohdistaa yksittäiseen tuotteeseen. RFID:tä voidaan hyödyntää jakelukanavan hallintavälineenä. Sillä voidaan osin korvata manuaalisia prosesseja, joilla seurataan tuotteita varastoissa ja lastauslaitureilla. (Verkotettu) RFID-portti lastauslaiturilla pystyy lähettämään tietoa ohimenevästä kontista taustajärjestelmään. Tämä saa aikaan esim. rahtikirjan automaattisen valmistumisen, joka nopeuttaa jakelua. RFID on keino automatisoida jakelukanavan hallintaa, joka tarkoittaa myös rahan säästöjä ja parempaa laadunvalvontaa.
RFID Kuluttajien yksityisyydensuoja saattaa heiketä, kun tuotteissa aletaan käyttää RFID-tägejä. RFID-tägit voivat olla niin pieniä ja upotettu tuotteisiin, että kuluttaja ei välttämättä edes tiedä kantavansa niitä. Tägejä voidaan skannata salaa lukijalaitteella tietyn matkan päästä ilman minkäänlaista ilmoitusta esim. henkilölle, joka on ostanut tuotteen, jossa on RFID-tägi. Tägejä skannaamalla on siis mahdollista kerätä arkaluontoista tietoa yksilöstä ilman lupaa.
RFID RFID-tekniikkaan liitetään vahvasti yksityisyydensuojan loukkaamiseen liittyviä kysymyksiä, joita voidaan tarkastella teknisestä, lainsäädännöllisestä, eettisestä sekä talouden ja markkinoiden näkökulmasta. Kuluttajan yksityisyydensuojan kannalta voidaan pohtia esimerkiksi, voidaanko RFID-tägejä lukea ihmisten tietämättä siitä? Kuinka tuotteen sisältämä RFID-tägi voidaan irrottaa tai lukeminen estää ostamisen jälkeen? Voidaanko RFID:n ja pankki- tai luottokorttitunnisteen avulla muodostaa käyttäjästä esimerkiksi kuluttajaprofiili markkinoinnin tarpeisiin ilman ostajan lupaa?
RFID Kortteihin istutettuja RFID-tunnisteita käytetään laajalti elektronisessa rahassa, kuten Octopus Card Hongkongissa ja Alankomaissa, joiden avulla hoidetaan maksut joukkoliikennevälineissä. Suomessa mobiilimaksaminen on toteutettu ainakin pääkaupunkiseudun matkakorttijärjestelmässä, joka perustuu RFID-tekniikkaan.
RFID Muut: Tavalliset kuluttajat tulevat tulevaisuudessa törmäämään enenevissä määrin RFID-tägillisiin tuotteisiin ja järjestelmiin. RFID-tunnistamiseen pohjautuvia ratkaisuja on käytössä jo erilaisissa kulunvalvontajärjestelmissä, autojen käynnistyksenestojärjestelmissä, kirjastojärjestelmissä, tietullijärjestelmissä sekä joukkoliikenteen matkakorttijärjestelmissä.
RFID Ensimmäisiä RFID-tekniikan kaupallisia sovelluksia oli 1980-luvun puolivälissä kaupallistettu RFID-aktiivitunniste automaattista tunnistusta varten tietulleissa. Tämä nykyään hyvin yleisen sovelluksen tekniikka kehitettiin alun perin Yhdysvaltain hallituksen tutkimusohjelmassa Los Alamosissa.
RFID Lääketeollisuus ja sairaalat: Lääketeollisuus hyödyntää RFID-tekniikkaa lääkkeiden aitouden varmistamiseen. Esimerkiksi Pfizerin Viagra-lääkepurkkeihin on liimattu HF-alueen 13,56 MHz:n taajuuden RFID-tägit. Lisäksi lähetyslaatikot on merkitty UHF-alueen RFID-tägeillä. Järjestelmän avulla jälleenmyyjät voivat varmistua myytävän Viagran aitoudesta. Saatuaan tuotteet jälleenmyyjät lukevat lääkepurkit RFID-lukijalla. Jos tuotteen tiedot eivät täsmää, järjestelmä ilmoittaa siitä.
Sairaaloissa tägeihin syötetään potilaan nimi ja suunnitellun leikkauksen suunnitelma, jonka jälkeen tägi sijoitetaan potilaan sairauskertomukseen. Sairauskertomuksessa olevan tägin avulla leikkaussalissa on mahdollista saada selville potilaan tiedot ja tehtävät toimenpiteet ja verrata niitä paperiseen sairauskertomukseen. RFID:n avulla on myös mahdollista pitää listaa leikkausinstrumenteista; näin vältytään ikävistä tilanteista, joissa potilaan sisälle on jäänyt esimerkiksi neuloja.
RFID Yksi tapa kuluttajien suojaamiseen on varmistaa, että kuluttajat eivät kanna voimassa olevia RFID-tägejä tavaroissa, joita he ostavat. EPCGlobal UHF -standardi tukee "kill code" -koodeja RFID-tägeissä. Standardissa tägeille on määritelty erityinen "kill" -komento, joka inaktivoi tägin. Standardi vaatii, että 32-bittinen salasana lähetetään tägille ennen kuin lukija voi inaktivoida sen, näin itsetuhokomennon suorittanut tägi ei enää vastaa lukijan signaaleihin, joten se ei ole enää luettavissa. RFID-teknologian yleistyminen arkipäiväiseksi asiaksi vaatii että se saavuttaa kuluttajien luottamuksen.
RFID Koska passiiviset tunnisteet ovat paljon halvempia valmistaa, on suurin osa RFID-tunnisteista passiivisia. Vuonna 2004 passiivisen tunnisteen hinta oli n. 0,25 €. Tavoitteena oli saada tunnisteiden hinnat n. 0,05 euroon, jotta RFID-tekniikasta tulisi kannattavaa ja laajasti käytettyä.
RFID Vaikka joidenkin mielestä ensimmäinen tunnettu laite on ollut Leon Thereminin Neuvostoliiton hallitukselle keksimä vakoilulaite vuodelta 1945, ensimmäinen todellinen RFID-laitteen käyttö on tapahtunut jo aiemmin. Toisen maailmansodan aikana Britanniassa käytettiin RFID-laitteita erottamaan saapuvat brittikoneet saksalaisista, koska tutka pystyi erottamaan vain koneen, ei sen tyyppiä.
RFID Yksinkertaisuudessaan tiedonsiirto tapahtuu seuraavasti: Tieto on tallennettuna tägin mikrosiruun, josta on yhteys tägin antenniin; siru- ja antenni-yhdistelmää kutsutaan RFID-tägiksi. Antenni mahdollistaa sirun tiedon välittämisen RFID-lukijalle. Lukija muuntaa sirulta saamansa radiosignaalin (radio waves) digitaaliseen muotoon, joka voidaan välittää edelleen tietokoneelle käsiteltäväksi.
RFID Aktiiviset RFID-tunnisteet puolestaan sisältävät virtalähteen ja niillä voi olla pidempi kantomatka sekä suurempi muisti kuin passiivisilla tunnisteilla. Ne voivat myös tallentaa lähetin-vastaanottimen lähettämiä lisätietoja. Tällä hetkellä pienimmät aktiiviset RFID-tunnisteet ovat suunnilleen kolikon kokoluokkaa, mutta ohuempia. Monilla aktiivisilla tunnisteilla lukuetäisyydet ovat kymmeniä metrejä ja pariston ikä useita vuosia.
RFID "Matalan taajuuden (LF)" RFID-tunnisteita käytetään yleisesti eläinten tunnistukseen, oluttynnyrien jäljittämiseen, autojen käynnistyksen- ja varkaudenestojärjestelmissä sekä joissakin kulunvalvontajärjestelmissä. Lemmikkieläimiin istutetaan yleensä pieni tunniste, jotta ne voidaan katoamistapauksissa palauttaa omistajilleen. Yhdysvalloissa käytetään kahta RFID-taajuutta: 125 kHz (alkuperäinen standardi) ja 134,5 kHz (myöhempi standardi).
RFID-skimmaus RFID-skimmaus on menetelmä, jolla laittomasti kerätään jonkun maksukortin tietoja.
RFID RFID-teknologian edelleen jatkuva nopea kehitys voi jossain määrin lisätä ns. teknologiariskiä (tilannetta, jossa on investoitu olemassa olevaan teknologiaan, josta ei odotuksista poiketen tule standardia, tai jossa yhteensopivien tuotteiden kehitys joko hiipuu tai jopa loppuu kokonaan). Teknologiariskiä lisäävät myös RFID-ekosysteemin hajanaisuus ja todella nopea kehitys. Monet RFID-laiteteknologiaa kehittävät yritykset ovat kehittäneet suljettuja, ei-standardoituja tuotteita, joiden IPR-oikeudet ovat ainoastaan niillä itsellään. Nämä tuotteet voivat olla jopa kilpailevia standardoituja tuotteita parempia (esim. pidempi lukuetäisyys, parempi lukuvarmuus...). Ei-standardoidun tuotteen valinta kasvattaa teknologiariskin todennäköisyyden moninkertaiseksi ja pahimmassa tapauksessa yrityksen käsiin voi jäädä muutamassa vuodessa käyttökelvottomaksi jäävä järjestelmä.
RFID RFID-tunnisteet voivat olla joko "aktiivisia", "passiivisia" tai "puoli-passiivisia". Passiivisilla RFID-tunnisteilla ei ole omaa virtalähdettä. Laitteen käyttöön vaadittava erittäin pieni sähkövirta indusoituu antenniin saapuvasta radiotaajuisesta skannauksesta, jonka avulla tunniste pystyy lähettämään vastauksen. Virta- ja hintavaatimuksista johtuen passiivisen RFID-tunnisteen vastaus on lyhyt, tyypillisesti ID-numero. Oman virtalähteen puuttuminen tekee laitteesta varsin pienen: on olemassa kaupallisesti saatavilla olevia tuotteita, jotka voidaan sijoittaa ihon alle. Pienin kaupallinen tuote vuonna 2004 on 0,4 mm × 0,4 mm ja ohuempi kuin paperiarkki, eli käytännössä lähes näkymättömän kokoinen. Passiivisten tunnisteiden lukuetäisyydet vaihtelevat 10 mm ja 5 metrin välillä.
RFID Antureita, kuten maanjäristysanturit, voidaan etälukea RFID-lähetin-vastaanottimen avulla yksinkertaistaen näin datan etätiedonkeruuta.
RFID RFID-tunnisteita pidetään usein kansainvälisen tuotekoodin (UPC, Universal Product Code) tai EAN-viivakoodin korvaajina, koska RFID-tunniste voi sisältää sähköisen tuotekoodin (EPC, Electronic Product Code), joka tarjoaa tärkeitä etuja verrattuna vanhaan viivakooditekniikkaan. EPC-numerot ovat riittävän pitkiä, jotta jokaisella tunnisteella voi olla oma uniikki koodi, kun UPC-koodit ovat rajoittuneet yhteen koodiin tuotetta kohden. EPC-numeron yksilöitävyys mahdollistaa, että yksittäinen tuote voidaan paikantaa sen liikkuessa paikasta toiseen. Tämä voi auttaa yrityksiä taistelemaan varkaita ja tuotehävikkiä vastaan. RFID:tä on myös ehdotettu käytettäväksi itsepalvelukaupoissa korvaamaan kassahenkilöt automaattisella järjestelmällä. RFID-tunnisteet nollattaisiin kassalla maksun tapahduttua joko luottokortilla tai koneen vastaanottamalla käteisellä rahalla.
RFID EPC-standardointi on 2000-luvulla edennyt nopeasti. RFID-teknologian standardoinnista on vastannut vuodesta 2003 lähtien GS1:n perustama voittoa tavoittelematon EPCGlobal-organisaatio, jonka vastuulla on myös viivakoodien EAN-koodien hallinnointi. Viime vuosien aikana on luotu maailmanlaajuiset EPC-teknologiastandardit. Yhtenä merkittävimmistä on tunnisteen ja lukijan välisen toiminnan määrittelevä Gen2-standardi (EPCglobal's second-generation EPC protocol), joka sisältää parannuksia lukijoiden keskinäiseen häirintään liittyviin ongelmiin. Standardi mahdollistaa sen, että siihen tukeutuvat RFID-lukulaitteet ja -tägit toimivat tulevaisuudessa RFID-sovellusten komponentteina. EPC-visiossa jokaisella tuotteella on oma koodi, joka sisältää siitä yksilöllistä tietoa. EPC-koodattujen tuotteiden liikkeistä voitaisiin kerätä tietoa ja pitää tietoja yllä EPC-tietojärjestelmässä.
RFID Kirjastot: Suomalaisten kirjastojen RFID-tägejä hallinnoi Kansalliskirjasto. Kirjastoissa RFID-tägejä voidaan käyttää muun muassa lainaukseen, kulunvalvontaan, inventointiin ja tietokoneille kirjautumiseen. Sillä voidaan korvata viivakoodi ja hävikinestotarrat ja se on liitettävissä myös kirjastokortteihin, joissa on mikrosiru. Kansalliskirjaston mallin mukaisesti RFID-tägi koostuu kolmesta osasta: pakollisesta osasta sekä strukturoidusta ja strukturoimattomasta lisäosasta:
"Pakollinen osa": Sisältää muun muassa käyttötavan, nide- tai henkilönumeron ja omistajakirjaston maa- ja kirjastotunnuksen. Tämä osa on kirjoitussuojattu. 
"Strukturoitu lisäosa": Tähän osaan voidaan sisällyttää muun muassa palautusautomaatteja ohjaavia tietoja (esim. helposti särkyvä tallennetyyppi) ja hankintavaiheessa tarvittavia tietoja, jotka sovitaan kirjaston ja toimittajan välillä (esim. toimittajatunnus, tilausnumero). Näitä tietoja voidaan tarvittaessa kirjoittaa uudelleen. 
"Strukturoimaton lisäosa": Kansainvälisestä käytännöstä poikkeavat määritykset tulee sisällyttää tähän osaan, jotta varmistetaan tunnisteen yhteensopivuus kaikkien eri järjestelmien kanssa. Tämän lisäosan elementeistä päätetään kansallisessa työryhmässä. Suomessa tällainen elementti on esim. MARC-formaatin mukainen tallennetyyppi. Tätä tietomallia on käytetty muun muassa Teknillisen korkeakoulun kirjaston RFID-hankkeessa, jossa kurssikirjojen lukusalikappaleet siirrettiin asiakkaiden itsepalvelukäyttöön.
RFID Myös tienkäyttömaksuja kerätään RFID-tunnisteiden avulla esimerkiksi Kalifornian FasTrak-järjestelmässä. Tunniste luetaan, kun kulkuneuvo ohittaa tullipisteen, ja maksu laskutetaan käyttäjän prepaid-tililtä. Järjestelmän avulla liikenne nopeutuu tullinkeruukohteissa. VTT on liittänyt 100 km/h kulkevaan autoon RFID-tunnisteen, jonka luku onnistui tienposkesta. Näin ollen liikkeellä oleva bussi voisi jättää jo ohittamilleen pysäkeille tiedon, että kyseinen vuoro on jo mennyt.
RFID Lääketeollisuudelle RFID tarjoaisi mahdollisuuden taistella esimerkiksi tuoteväärennöksiä vastaan. Jos lääkevalmiste ei olisi identifioitavissa RFID:n avulla, voitaisiin esittää epäily koskien tuotteen alkuperää.
RFID Taajuusalueet liittyvät olennaisesti RFID-järjestelmiin. Tunniste ja lukija keskustelevat keskenään radioteitse juuri tietyllä taajuudella. Järjestelmät käyttävät joko korkeaa tai matalaa taajuutta. Taajuuksilla on myös omat erityispiirteensä, jotka vaikuttavat lukuetäisyyteen ja läpäisykykyyn. Lukija voi kommunikoida tägin kanssa kahdella eri tavalla: matalilla taajuusalueilla käytetään induktiivista kytkentää ja korkeammilla taajuusalueilla käytetään sähkökenttään perustuvaa kytkentää. Taajuusalueiden käyttöä kontrolloi Suomessa Viestintävirasto, joka myös asettaa rajoitteita ja vaatimuksia RFID-laitteistoille.
RFID "VHF-alueen (350-433Mhz:n ISM-taajuus)" tunnisteita käytetään tyypillisesti konttien ja yleisemmin arvotavaran seurantaan. Uusin sovellus on Isossa-Britanniassa testauskäytössä oleva järjestelmä, jossa kaikkiin ajoneuvoihin on tulevaisuudessa tarkoitus asentaa RFID-tunniste. Sovellukseen on valittu juuri VHF-tekniikka, joka mahdollistaa jopa vajaan 100 metrin lukuetäisyyden ja paremman läpäisyn kuin UHF-taajuudet. Myös Suomessa on tarkoitus asentaa kaikkiin ajoneuvoihin RFID-tunnisteet (kts. "ITS-Finlandin" Älykkään liikenteen kehittämisstrategia 2005-2010).
RFID RFID-tekniikkaa on nähty jo muun muassa Nokian bluetooth-matkapuhelimissa. Tämä ns. NFC (Near Field Communication) -tekniikka mahdollistaa tiedon välittämisen kahdensuuntaisesti matkapuhelimen ja taustajärjestelmän välillä. NFC-tägejä voidaan lukea matkapuhelimella tai vastaavasti matkapuhelimella voidaan koskettaa RFID-lukijana toimivaa laitetta. Teknologiaa arvellaan voitavan hyödyntää lähitulevaisuudessa arkipäiväisessä elämässä muun muassa erilaisissa maksutapahtumissa, joita kuluttaja voi kontrolloida matkapuhelimensa avulla esimerkiksi julkisissa kulkuneuvoissa tai kaupan kassalla.
RFID VTT on kehittänyt tekniikkaa, jolla muoville ja paperille voidaan tuottaa elektronisia sekä optisia komponentteja kirjapainoista tutulla tekniikalla. Tulevaisuudessa RFID-tunniste voitaisiin lisätä tuotteeseen jo pakkauslinjalla.
RFID "UHF-alueen" RFID-tunnisteita käytetään yleisesti logistiikkasovelluksiin, kuten kuormalavojen ja konttien jäljityksessä, sekä ajoneuvojen ja perävaunujen jäljitykseen rajatuilla alueilla kuten satamissa. Suomessa käytetään taajuutta 868 MHz.
RFID Kaupat: Päivittäistavarakaupassa tuotteiden tunnistaminen perustuu vielä pitkälti viivakoodeihin, eikä RFID:iin perustuvia järjestelmiä ole laaja-alaisesti käytössä. Varmasti tunnetuin RFID-käyttöönotto kaupan alalla on Wal-Mart -kauppaketjun käsialaa. RFID-ratkaisun toivottiin tuovan pienempien palkkakustannusten, paremman varastonhallinnan ja parempien edellytytysten reagoida markkinoiden muutoksiin kaltaisia hyötyjä . Wal-Martin ja muiden kauppaketjujen ongelmana ovat muun muassa kadotetut tai väärään paikkaan toimitetut tuotteet sekä se, että kuljetuslavallisissa ei välttämättä ole aina täsmälleen tilattua määrää tuotteita. Ongelmien ratkaisemiseksi voidaan käyttää RFID:tä, joka mahdollistaa kuljetuslavojen seurannan ja yksittäisten tuotteiden tunnistamisen lavoilta ilman, että pakkauksia pitää avata laskutoimitusta varten.
Tutkimukset osoittavat, että tuotteet on loppuunmyyty elintarvikemyymälöistä ja tavarataloista keskimäärin 7 % ajasta; jotkin suosituimmat tuotteet ovat loppuunmyytyjä 17 % ajasta. Tämä tarkoittaa myyntimenetyksiä, kun kaupat tilaavat tuotteita liikaa tai vain suosituimpia tuotteita. RFID-järjestelmän avulla Wal-Martin on mahdollista seurata kuljetuslavoja, pakkauksia ja jopa yksittäisiä tuotteita. Esimerkiksi tilanteessa, jossa kauppaan saapuu lavallinen muropaketteja, voidaan RFID-järjestelmän avulla nopeasti määrittää montako yksittäistä muropakettia lavalla on. Tämä tieto välitetään automaattisesti varastonhallintajärjestelmään, jolloin myymälänhoitaja pystyy seuraamaan tuotteiden menekkiä ja tilaamaan tarvittaessa luotettavan tiedon pohjalta lisää tuotteita.
RFID Suurena huolena on se, että tuotteisiin liitetyt RFID-tägit pysyvät toiminnassa myös sen jälkeen kun tuotteet on ostettu ja viety kotiin ja niitä voidaan siten käyttää esimerkiksi valvontaan tai johonkin muuhun tarkoitukseen kuin mihin ne on alun perin tarkoitettu.
RFID Puolipassiivinen RFID-tunniste sisältää virtalähteen, mutta ei omaa lähetintä. Omalla virtalähteellä saavutetaan kuitenkin passiivista tunnistetta suurempi toimintasäde ja mahdollistetaan laajennettu toiminnallisuus, mukaan lukien tietojen säilyttäminen tunnisteen omassa muistissa (ROM, WORM).
RFID Alun perin eläimille suunniteltuja ihon alle istutettavia RFID-siruja on istutettu myös ihmisiin. Siruilla voidaan valvoa pääsyä muun muassa rakennuksiin, tietokoneelle, potilastietoihin ja jopa pyrkiä ehkäisemään kidnappauksia. Kehon tilaa tarkkaileviin antureihin yhdistettynä tunnisteella voidaan tarkkailla potilaiden tilaa. Eräs barcelonalainen yökerho käyttää jopa ihon alle istutettavia RFID-siruja VIP-asiakkaidensa tunnistamiseen, jotta he voivat maksaa tunnisteen välityksellä juomansa. Méxicon kaupungin poliisilaitos on istuttanut n. 170 poliisilleen Verichip-tunnisteen mahdollistaakseen heille pääsyn poliisin tietokantoihin, ja mahdollisesti jäljittämään heidät kidnappaustilanteissa.
RFID Nykyään käytetään yleisesti neljänlaisia RFID-tunnisteita, jotka eroavat käytetyn radiotaajuuden perusteella: matalan taajuuden tunnisteet (125–134 kHz), korkean taajuuden tunnisteet (13,56 MHz), UHF-tunnisteet (868–956 MHz) ja mikroaaltotunnisteet (2,45 GHz).
RFID 1990-luvun alussa IBM patentoi UHF-taajuusalueella (860–930 MHz) toimivan RFID-järjestelmän. Korkeammat taajuudet mahdollistivat suuremman lukuetäisyyden ja nopeamman datansiirron. IBM myi patenttinsa 1990-luvun puolivälissä Intermecille, joka oli viivakoodijärjestelmiin erikoistunut yritys.
EPC EPCglobal verkko käyttää radiotaajuuksien etätunnistamista (RFID) mahdollistaakseen tiedon tarkemman seuraamisen logistiikkaketjussa. Verkko koostuu viidestä keskeisestä elementistä: sähköinen tuotekoodi (EPC), ID systeemistä (RFID-tunnisteet ja -lukijat), Objektien nimipalvelusta, Physical Markup Language (PML) ja Savant.
RFID Tammikuussa 2003 Michelin ilmoitti aloittaneensa testit renkaisiin liitetyillä RFID-lähetin-vastaanottimilla. Arviolta 18 kuukautta kestävän koejakson jälkeen valmistaja kaavaili tarjoavansa RFID:llä varustettuja renkaita autonvalmistajille. Tunnisteiden pääasiallinen tarkoitus on jäljittää renkaat niiden elinkaaren aikana.
RFID Kulunvalvonta: RFID-tekniikkaa hyödynnetään jo joidenkin yritysten kulunvalvonnassa ja tulevaisuudessa sen odotetaan tulevan myös yksityishenkilöiden käyttöön. Visiona on, että yhdellä RFID-avaimella voitaisiin mahdollistaa pääsy useisiin eri fyysisiin tiloihin. Avainkäyttöisessä tunnisteessa ei ole omaa virtalähdettä, joten se on passiivinen tunniste. Kuuluu korkeampien taajuuksien tunnisteisiin, joiden taajuus on 13,56 MHz. Ne saavat virtansa lukijan muodostamasta sähkökentästä ja hyödyntävät sitä myös tiedon siirtämisessä. Näiden tunnisteiden lukuetäisyys on maximissaan 1-1,5 m. Tunnisteet maksavat halvimmillaan 0,05 €. Tunniste sisältää yhden, ainutlaatuisen sarjanumeron, jota ei voi muuttaa. Saman tunnisteen tiedot voidaan lisätä usean eri taustajärjestelmän tietokantaan, mikä mahdollistaa kulkuoikeudet useisiin eri tiloihin (kuten koti, työ, koulu). Jottei avaimen tiedot päädy vääriin käsiin, käytetään tietojen salauksessa julkisen avaimen salausmenetelmää. RFID vaatii hyvin monen tason standardointia: mm. teknologia, tietosisältö, yhdenmukaisuus, sovellukset. Korkeiden taajuuksien tunnisteille on ollut ISO/IEC 15693 standardit käytössä jo vuodesta 1999 ja ISO/IEC 18000-3 standardi julkaistiin 2006 vuoden alkupuoliskolla.
RFID Viestintävirasto hyväksyi muutoksen UHF-taajuusalueen RFID-lukijoiden tehorajoituksiin, ja 4. helmikuuta 2005 voimaan tulleen muutoksen jälkeen Suomessakin voidaan käyttää 2 W:n teholla toimivia UHF-lukijoita aikaisemman 0,5 W:n sijasta. Muutos mahdollistaa pidemmän lukuetäisyyden sovellukset.
RFID Luottamukselliseksi tarkoitettuja tietoja ihmisistä, yrityksistä ja esineistä pitää suojata varkauksilta tai kolmannen osapuolen vahingonteoilta tai väärinkäytöksiltä. RFID-järjestelmässä on neljä erikseen suojattavaa kohtaa: tägillä säilytettävä tieto, lukijan muistissa oleva tieto, tägin ja lukijan välinen tiedonsiirto ja tietoa käsittelevä järjestelmä esim. palvelin .
RFID Teollisuus: Suuri RFID:in läpimurto tapahtuu teollisuuden ja yritysten logistisiin ongelmiin ja haasteisiin vastaamisessa. Hyötyjä on mahdollista saavuttaa prosessien tehostumisena, hävikkien vähentymisenä, työtehokkuuden kasvamisena ja asiakaspalvelun parantumisena. RFID-tägeillä voidaan logistiikassa seurata ajantasaisesti tavaraliikennettä, varastokiertoa sekä tehdä automaattista tunnistamista. Logistiikan suunnittelu ja ohjaus on mahdollista kohdistaa yksittäiseen tuotteeseen, ja esimerkiksi viallisten tuotteiden jäljitettävyys helpottuu. RFID-tekniikkaa voidaan soveltaa muun muassa logistiikassa konttiliikenteen tunnistuksessa. Kontista, joka sisältää tägin, voidaan helposti selvittää sen ID-numero, sisältö ja oven lukitus. Pian on mahdollista myös valvoa kontin sisältöön ja kuljetusten laatuun vaikuttavia asioita, kun tägin avulla saadaan tietoa lämpötilasta, kosteudesta, tärinästä, korroosiosta ja pilaantumisesta.
RFID "Mikroaaltoalueen" RFID-tunnisteita käytetään ajoneuvojen pitkän matkan pääsynvalvontaan, mistä esimerkkinä toimii General Motorsin OnStar-järjestelmä. Mikroaaltotaajuuden lukijoita ja tunnisteita käytetään mm. lähes kaikissa Suomen satamissa ajoneuvojen kulunvalvontaan, lukuetäisyyden ollessa yli kymmenen metriä. Tekniikan etuina ajoneuvojen tunnistamisessa ovat mm. lukuvarmuus sekä käyttöönoton helppous.
Charles Walton Charles Walton (1921 - 6. marraskuuta 2011) RFID:in ensimmäinen patentinhaltija. RFID:n kehittäjinä oli useita henkilöitä, mutta Waltonille myönnettiin patentit kymmenelle siihen liittyvälle laitteelle, muun muassa vuonna 1973 laitteen "kannettava RFID-lähetin" keskeiselle suunnittelulle. Patentti palkittiin 1983, ja se oli ensimmäinen, jossa luki lyhenne "RFID".
EPC EPC-numero on suunniteltu yksilöimään tietty tuote logistiikkaketjussa. EPC-numero sijaitsee tuotteessa esimerkiksi tarrassa, joka koostuu mikrosirusta ja antennista, muodostaen RFID-tunnisteen. Tunniste kommunikoi RFID-lukijan kanssa. Lukija välittää EPC-numeron järjestelmälle, josta käytetään nimitystä Objekti nimipalvelin. Nimipalvelin kertoo tietojärjestelmälle, mistä löytää tietoa kyseisestä tuotteesta.
RFID Suomessa RFID, jota silloin kutsuttiin saattomuistiksi, tuli 80-luvun puolivälin jälkeen kaupallisesti saatavaksi ja ensimmäisiä sovelluksia on jo silloin tehty erilaisiin teollisuuden kuljetinjärjestelmiin. Tällaisia ovat esimerkiksi FMS-järjestelmät, joissa on suljetussa kierrossa lavoja, ja siltanosturit, joissa vaunut voivat ohjautua eri radoille. Näissä järjestelmissä on tyypillisesti kierrossa 100-1000 tunnistetta.
Lappeenrannan konepaja Lappeenrannan konepaja keskittyi aluksi laivojen korjaamiseen, sittemmin aloitetiin valimotoiminta ja laivaliikenteen vähennyttyä aloitetiin tärkkelysteollisuuden käyttämien erotus- ja suodatuslaitteistojen valmistus. Sotien jälkeen konepaja keskittyi sotakorvaustuotteiden valmistukseen lähes 10 vuoden ajaksi. 1960-luvulla konepajan talousvaikeudet saivat aikaan sen, että valmistustoimnta keskitettiin suodatinteollisuuden laitteisiin.
Naantalin sokeritehdas Myöhemmin osa Naantalin tuotannosta, ruskeaa raakasokeria, vietiin Suomen Sokerin Kirkkonummen tehtaalle, jossa siitä jalostettiin tomu-, fariini- ja kidesokeria sekä sokeriliuosta. Naantalin tehtaalla aloitettiin käyttämään uutta kromatografista erotustekniikka vuonna 1978, ja 1979 aloitettiin sokerijuurikaspohjainen betaiinin valmistus. Betaiini on sokerijuurikkaan tuottama orgaaninen yhdiste, joka erotetaan ja puhdistetaan sokeriteollisuuden sivuvirroista.
Vilant Systems Turck Vilant Systems toimittaa yritysten logististen prosessien seurantaa tehostavia tietojärjestelmiä, joiden olennainen osa on RFID-tunnistus (Radio Frequency Identification – Radiotaajuinen etätunnistus). Radiotunnistus mahdollistaa RFID-tägeillä merkittyjen kuljetusyksiköiden liikkeiden seurannan ja automaattisen kirjauksen yrityksen tietojärjestelmiin. Seurattavia kuljetysyksiköitä voivat olla rullakot, kuormalavoilla kuljetettavat tavarat ja jopa junanvaunut.
RFID RFID-ratkaisut koostuvat kolmesta peruskomponentista: tägi (tag, transponder), lukija (receiver/reader, interrogator) ja antenni sekä tägissä että lukijassa. Muuntelemalla komponenttien tehoa, kokoa, antennimallia, toimintataajuutta ja tallennuskapasiteettia voidaan RFID:tä käyttää moniin eri käyttötarkoituksiin. RFID:tä käytetäänkin enenevissä määrin muun muassa teollisuudessa viivakoodin sijaan. RFID:n etuna on, että se ei vaadi suoraa yhteyttä lukijan ja tägin välille.
Äänekosken vesikriisi Ylen mukaan putkirikko korjattiin välittömästi saman päivän aikana, ja terveystarkastaja tarkasti työn. Sairastuneista alkoi tulla tietoa Parantala-Honkolan vesiosuuskunnalle lauantai-iltana kello 21:30. Näytteenotto aloitettiin välittömästi ja sunnuntaina 18. lokakuuta aloitettiin vesijohtoverkoston saastumisesta tiedotus alueen asukkaille. Joukkoviestintävälineiden lisäksi jouduttiin kriisin vakavuuden vuoksi käyttämään vapaaehtoista jalkapatikkaa.
RFID "Korkean taajuuden (HF)" RFID-tunnisteita käytetään kirjastoissa ja kirjakaupoissa kirjojen jäljittämiseen, kuormalavojen, lentolaukkujen ja vaatteiden jäljittämiseen sekä rakennusten kulunvalvontaan. Korkeataajuiset tunnisteet ovat laajasti käytettyjä erilaisissa tunnusmerkeissä korvaamassa magneettiraitoja. Näitä tunnusmerkkejä tarvitsee vain pitää tietyn matkan päässä lukijasta, jotta tunnisteen haltija voidaan tunnistaa. 13,56 MHz:n teknologia on käytännön standardi henkilön tunnistukseen ja tuotteiden alkuperämerkintöihin Suomessa.
RFID Los Alamosissa kehitettiin myös passiivitunnisteiden tekniikkaa lehmien tunnistukseen ruokinnassa. Sairaille lehmille tuli antaa lääkettä, mutta valvonta oli vaikeaa. Tiettyjen lehmien tuli saada vain tietty määrä tiettyä lääkettä. Ratkaisuna lehmien ihon alle kiinnitettiin passiiviset 125 kHz (LF-taajuusalue) RFID-tunnisteet. Järjestelmä on edelleen käytössä. LF-taajuusalue löysi sovelluksia myös avainkorteissa ja avaimenperissä.
Near Field Communication Near Field Communication (NFC) on RFID-tekniikkaa hyödyntävä laitteiden kättelyyn (tunnistamiseen) ja tiedonsiirtoon hyvin lyhyille, korkeintaan muutamien senttimetrien etäisyyksille kapealla tiedonsiirtokaistalla. Suurin ero RFID:hen on se, että NFC-laite voi toimia sekä lukijalaitteena että tunnisteena, toisin kuin perinteiset RFID-laitteet. NFC viittaa alempana mainittuun standardin (ISO/IEC 18092, 21481, 14443) mukaiseen lyhyen kantaman tiedonsiirtoon.
Welland Suurilla järvillä liikennöivien kauppa-alusten käyttämä Wellandin kanavan suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1799, mutta rakennustyöt aloitettiin vasta heinäkuussa 1825. Ensimmäinen kanava avattiin liikenteelle 30. marraskuuta 1829. Sittemmin kanavaa on laajennettu, syvennetty, uudistettu ja linjausta korjattu useaan otteeseen. Nykyinen kanava on järjestysnumeroltaan neljäs, myös viidettä entistä syvempää ja suuremmille laivoille soveltuvaa kanavaa on suunniteltu, mutta ainakaan toistaiseksi sitä ei ole toteutettu.
Insomnia (verkkopelitapahtuma) Vuonna 2010 Insomniassa esiteltiin yhteistyössä Turun yliopiston digitaalisen kulttuurin yksikön kanssa toteutettu, nk. alternate reality gaming -genreen perustuva roolipeli, jossa osallistujat erilaisia tehtäviä tekemällä ja tarinaa seuraamalla pääsivät pelissä eteenpäin. Peliin kuului muun muassa kätkettyjen esineiden etsimistä. Piilotetuille esineille pelaajat näyttivät tapahtuman pääsylippuina toimivaa korttia, jossa oli RFID-tägi. Kätkettyyn esineeseen vastaavasti oli sisällytetty RFID-lukija, jolloin pelaajan sähköiseen pelitiliin kertyi lisää pisteitä.
RFID-skimmaus Lähimaksuominaisuudella varustetut korttimaksupäätteet on sertifioitu siten, että pääte saa luettua maksukortin korkeintaan neljän senttimetrin etäisyydeltä. Tehokkaalla laitteella lähimaksuominaisuudella varustetun kortin pystyy skimmaamaan jopa metrin päästä, mutta tähän vaadittava laite vie paljon tilaa. Saadakseen korttimaksupäätteen toimimaan siten, että sille pystyy siirtämään rahaa, korttimaksupäätteen omistajan ja pankin välillä tulee olla korttitilityssopimus. Korttitilityssopimuksen myötä maksun saajan nimi ja tilinumero tulevat maksujen välittäjän ja pankin tietoon, mistä syystä RFID-skimmausta ei voi tehdä jäämättä kiinni.
Lisa von Lübeck Hansaliiton käyttämän aluksen replikan rakennustyö aloitettiin vuonna 1999 Lyypekin satamassa sosiaalisena projektina. Alus laskettiin vesille vuonna 2004, ja se teki neitsytpurjehduksensa Itämerellä seuraavana vuonna.
Lappeenrannan kaupunginkirjasto Ylämaan kirjasto liittyi kuntaliitoksen myötä vuoden 2010 alusta osaksi Lappeenrannan maakuntakirjastoa. Seuraavana vuonna aloitettiin E-kirjojen lukulaitteiden lainaaminen. 11.1.2012 uusi kirjastoauto Willitys aloitti liikennöinnin. Vuonna 2013 Etelä-Karjalan kirjastojen yhteinen Heili-kimppa aloitti toimintansa. Yhteinen uusi kirjastojärjestelmä Aurora otettiin käyttöön 4.12. Pääkirjastossa otettiin käyttöön aineiston RFID-tarrat. Kirjaston asiakasraati aloitti toimintansa. Korvenkylän kirjasto sai uudet tilat koulun, päiväkodin ja neuvolan yhteydessä 2014. Uudessa kirjastossa aloitettiin omatoimiasiointi ensimmäisenä Lappeenrannassa. Vuonna 2016 pääkirjaston tiloja nimettiin uudelleen: entisestä musiikkisalista tuli Heili-sali ja Satuhuoneesta Tarinasali. Vapaaehtoiset it-opastajat aloittivat asiakasopastukset saman vuoden keväällä. Mustolan kirjasto lopetti toimintansa 31.5.2017 ja uusi Pontuksen kirjasto avattiin 14.8.2017 Pontuksen päiväkotikoululla. Omatoimiasiointi Pontuksella alkoi 1.12.2017. Pääkirjaston lajitteleva palautusautomaatti otettiin käyttöön 2017 kesällä.
Carelica-kotiseutukokoelman kerääminen aloitettiin 1950-luvulla, kun ilmeni huolta luovutetun Karjalan kulttuuriperimän säilymisestä. Vuonna 1957 tehtiin esitys siitä, että Lappeenrannan kaupunginkirjastoon perustettaisiin erillinen kotiseutukokoelma. Esityksen laati Lappeenrannan Kilta, Anni Kepilän aloitteesta.
Valtion kirjastotoimiston johtaja, kouluneuvos Kaarina Ranta tähdensi Lappeenrannassa käydessään vuonna 1961, että ”erityisesti kotiseutuosastoon olisi kaikin voimin koottava Karjalaa koskevaa kirjallisuutta”.Vuonna 1968 kokoelmaan kuului 2373 nimikettä. Nykyisellään kokoelmassa on jo lähes 12 000 kirjaa sekä paljon eri alojen pienpainatteita.
Carelica-kokoelma oli edistämässä maakuntakirjaston perustamista Lappeenrantaan vuonna 1973.
Nordic ID Nordic ID Oyj on suomalainen RFID-teknologiayhtiö.
RFID Vuonna 2005 valmistui eurooppalainen standardi 866 MHz:n UHF-taajuudelle.
Vilant Systems Merkittäviä yhteistyökumppaneita ovat Microsoft, Confidex ja Smartrac (entinen UPM RFID).
Vilant Systems Katso myös
RFID-alan yhteisöjä joissa Vilant Systems Oy on jäsenenä:
Kauhajoen kirjasto Kauhajoen pääkirjasto otti RFID-tekniikan käyttöön ensimmäisenä Suomessa vuonna 2004
GIAI GRAI tunnuksissa käytetään GS1-128-, DataBar-, DataMatrix- tai EPC-standardoitua RFID -tekniikkaa.
RFID-skimmaus Suojaus on mahdollista tehdä käärimällä maksukortti alumiinifolioon. Alumiinifolio kuitenkin kuluu yleensä nopeasti.
RIM-2 Terrier RIM-2 Terrier oli Yhdysvaltain merivoimien käyttämä ilmatorjuntaohjus. Ohjustyypin valmistaja oli Convair. Testaukset aloitettiin vuonna 1951. Vuosien 1954–1960 välillä asejärjestelmää käytti myös Yhdysvaltain merijalkaväki, joskaan ei kovin laajasti. Maavoimat eivät RIM-2 Terrieriä käyttöönsä hyväksyneet.
Joensuun Mäki Koska hiihtokeskusta ja hyppyrimäkeä ei päästy käyttämään alkuperäiseen tarkoitukseensa, Joensuun Mäki Oy joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Hiihtokeskuksen merkitys kuitenkin tunnustettiin laajasti, ja jo vuonna 1942 aloitettiin toimenpiteet yhtiön siirtämiseksi Joensuun kaupungin omistukseen. Omistajanvaihdos toteutui käytännössä silti vasta vuonna 1945.
RFID Lemmikkieläimet: Passiivisella RFID-tunnisteella toimivia mikrosiruja on alettu käyttää yleisesti lemmikkieläinten tunnistukseen ja mikrosirutus on 2000-luvun aikana laajalti korvannut Suomessa lemmikkieläimillä tunnistusmerkintänä aiemmin käytetyn tatuoinnin. Ihon alle tyypillisesti eläimen niskaan asetettavilla mikrosiruilla merkitään tyypillisimmin koiria, kissoja, hevosia ja frettejä. Suomessa valtakunnallista koirarekisteriä ylläpitävä Suomen Kennelliitto on päättänyt että vuoden 2009 alusta lähtien kaikki liiton rekisteriin merkittävät koirat on pakollista tunnistusmerkitä ennen rekisteröintiä. Eläinten maasta vientiä ja tuontia valvovan Eviran mukaan 3.7.2011 alkaen rajan yli kuljetettavan eläimen on oltava tunnistusmerkitty mikrosirulla (EU asetus n:o 998/2003). Mikrosirun tulee olla ISO 11784-standardin mukainen ja käyttää HDX- tai FDX-B-tekniikkaa.
Liikkuvan työvoiman hallinta Kaskikallio, Kimmo. RFID Based Shift Management Solution. Solution Overview. 19.8.2006. PowerPoint-esitys.
BGM-71 TOW TOW:n valmistus aloitettiin vuonna 1968 ja se otettiin käyttöön vuonna 1970. Ohjus on yksi yleisimmin käytettävistä panssarintorjuntaohjuksista maailmassa. Nykyisin tuotettavat TOW:t pystyvät lävistämään kaikkien tällä hetkellä tunnettujen panssarivaunujen panssarin. Suomessa Puolustusvoimien käyttämä järjestelmä on saanut nimen PstOhj 83 M.
RFID Monia kaukaa haettuja käyttökohteita on ehdotettu, kuten jääkaappi jäljittämässä sisältämiensä ruokien päivämääriä, mutta harvat niistä ovat edenneet edes protyyppiasteelle.
Kansankoti Kansankoti () on pohjoismaista hyvinvointivaltiota kuvaava ilmaisu, jonka käyttö aloitettiin Ruotsissa 1900-luvun alussa. Poliittisena käsitteenä termi oli alun perin konservatiivien käyttämä. Nimitys tuli vasemmiston käyttöön pitkäaikaisen pääministerin Per Albin Hanssonin ja hänen johtamansa Sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen toimesta 1920-luvulla. Käsite on sittemmin ollut monen pohjoismaisen sosiaalidemokraattisen pääministerin käytössä.