În 1848, când $NE$ $NE$ lupta în fruntea moţilor împotriva revoluţionarilor maghiari conduşi de  $NE$ $NE$ românii din $NE$ au primit un sprijin neaşteptat din partea unui sas luminat, $NE$ $NE$ $NE$ . Atitudinea lui nu era una neaşteptată pentru cei care îi cunoşteau trecutul . Sasul născut la $NE$ în 1796 obţinuse titlul de doctor în teologie în $NE$ iar apoi timp de doi ani colaborase cu însuşi, $NE$ $NE$ $NE$ elveţianul care avea să fie recunoscut ca reformator al educaţiei, cel care i - a prezentat lui $NE$ teoria egalităţii limbilor şi naţionalităţilor . Pornind de la acestea, nu trebuia să surprindă pe nimeni faptul că în timp ce dieta $NE$ cu numai şase ani înainte de $NE$ de la '48, încerca să impună limba maghiară drept limbă de stat, $NE$ $NE$ $NE$ are o poziţie clară de partea românilor . A spus că folosirea limbii materne este un dat la naştere, iar cu pierderea limbii dispare însuşi naţiunea . Era o poziţie corectă în spiritul modern al acelor vremuri care deconspira însă şi dorinţa ungurilor ca naţiunea română să dispară . Mai mult, $NE$ $NE$ $NE$ participă şi la prima mare $NE$ $NE$ de la $NE$ din 1848 şi scrie într - un ziar de limba germană despre revendicările românilor . În 21 aprilie 1849 a fost arestat şi condamnat la moarte prin împușcare de către „tribunalul de sânge” al nobililor de la $NE$ pentru „înaltă trădare”, deși ajunsese văduv cu cinci copii minori .