VSL sklep II Cp 1442/99
Datum: 1999-10-27T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:1999:II.CP.1442.99
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Civilni oddelek
institut: stanovanjska pravica - pogoj - neuporaba stanovanja - odselitev v dom starejših občanov
jedro: Zaradi neuporabe stanovanja imetniku stanovanjske pravice ne preneha stanovanjska pravica na stanovanju, če se je odselil v dom za ostarele in se ni odpovedal tej pravici na zakonsko določen način.

 
zveza: ZSR člen 4,  58,  58/3,  58/3-5,  64,  4,  58,  58/3,  58/3-5,  64,  4,  58,  58/3,  58/3-5,  64.

## Jedro

Zaradi neuporabe stanovanja imetniku stanovanjske pravice ne preneha stanovanjska pravica na stanovanju, če se je odselil v dom za ostarele in se ni odpovedal tej pravici na zakonsko določen način.

## Izrek

Pritožbi se ugodi, izpodbijana sodba se razveljavi in se zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

## Obrazložitev

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje naložilo toženim strankam, da so dolžne s tožečo stranko skleniti pogodbo o prodaji garsonjere, ki leži v II. nadstropju stanovanjske stavbe, za kupnino 251.701,85 SIT in zavrnilo tožbeni zahtevek toženih strank, da je tožnica dolžna izprazniti garsonjero v II. nadstropju stanovanjske zgradbe in jo prazno oseb in stvari izročiti toženim strankam.

Toženim strankam je naložilo, da so tožnici dolžne povrniti 95.453,00 SIT pravdnih stroškov z zakonskimi zamudnimi obrestmi od dneva izdaje sodbe sodišča prve stopnje dalje do plačila.

Zoper sodbo sodišča prve stopnje je vložila pritožbo prvotožena stranka iz razloga zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava, v kateri predlaga, da se izpodbijana sodba spremeni tako, da se tožbeni zahtevek tožeče stranke zavrne in ugodi tožbenemu zahtevku toženih strank, podrejeno, da se sodba razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje. V pritožbi navaja, da je zmoten zaključek sodišča prve stopnje, da je pogodba o zamenjavi stanovanja z dne 11.5.1987 navidezna.

Tožeča stranka v odgovoru na tožbo navaja, da je pravilno ugotovljeno, da je pogodba o zamenjavi stanovanj z dne 11.5.1987 navidezna.

Pritožba je utemeljena.

Pritožbeno sodišče dvomi v pravilnost zaključka sodišča prve stopnje, da je pogodba o zamenjavi stanovanj z dne 11.5.1987, sklenjena med M.Č. in V.L., navidezna. Pogodba o zamenjavi stanovanj (v nadaljevanju pogodba) je bila realizirana, saj se je V.L. preselil iz garsonjere v dvo in pol sobno stanovanje, ki ga je prej zasedala M.Č. in tudi izročil ključe od garsonjere. Dejstvo, da se M.Č. ni preselila v garsonjero, ampak je takoj odšla v dom starejših občanov, samo po sebi ne potrjuje navideznosti pogodbe o zamenjavi stanovanja.

Z garsonjero, ki jo je M.Č. prejela na podlagi pogodbe o zamenjavi stanovanja, je M.Č. razpolagala, in sicer na tak način, da je tožnici dovolila, da jo uporablja. To izhaja iz dopisa tožeče stranke prvotoženi stranki z dne 9.3.1992 (A2), v katerem je navedeno, da je M.Č. dne 13.10.1980 v celoti oddala stanovanje tožnici in iz izjave tožnice, ki jo je dala dne 23.2.1993 (B1), iz katere izhaja, da se v spornem stanovanju še vedno nahajajo stvari pok.M.Č.. M.Č. je, kljub temu, da je dovolila tožnici, da se v garsonjero vseli, na garsonjeri obdržala stanovanjsko pravico in s tem možnost, da se vanjo iz doma kadarkoli vrne in jo začne uporabljati.

V tč. 5 tretjega odstavka 23. čl. zakona o stanovanjskih razmerjih (Ur.l. RS št. 35/82) je določeno, da je pogodba o zamenjavi stanovanj navidezna, če eden izmed imetnikov stanovanjske pravice po izvršeni zamenjavi brez upravičenih razlogov ne uporablja stanovanja najmanj 6 mesecev. Ker je M.Č. odšla v dom starejših občanov, ni možno reči, da garsonjere, ki jo je dobila na podlagi pogodbe o zamenjavi stanovanj, ni uporabljala iz neopravičenih razlogov. Stanovanjsko pravico, ki jo je dobila na garsonjeri na podlagi pogodbe o zamenjavi stanovanj, je M.Č. tako pridobila in obdržala vse do svoje smrti (4. čl. Zakona o stanovanjskih razmerjih v zvezi s 5. tč. tretjega odst. 58. čl. Zakona o stanovanjskih razmerjih), če se ji ni odpovedala na način, ki je določen v 64. čl. Zakona o stanovanjskem razmerju. Tega dejstva pa sodišče prve stopnje ni ugotavljalo. Dejansko stanje je zato v tem delu ostalo nepopolno ugotovljeno in je pritožbeno sodišče zato pritožbi ugodilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje (370. čl. ZPP). V ponovljenem postopku bo potrebno ugotoviti, ali se je M. Č. odpovedala stanovanjski pravici v skladu z določilom 64. čl. Zakona o stanovanjskih razmerjih in nato v zadevi ponovno odločiti.

Odločitev o pritožbenih stroških temelji na določilu 166. čl. ZPP.