VSL Sodba in sklep IV Cp 1916/2020
Datum: 2021-02-19T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:2021:IV.CP.1916.2020
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Civilni oddelek
institut: spori iz družinskega razmerja - zaupanje otroka v varstvo in vzgojo - dodelitev otroka v vzgojo in varstvo materi - določitev preživnine za mladoletnega otroka - materialne in pridobitne zmožnosti - določitev stikov - največja korist otroka - pritožbene novote v zakonskih sporih - nasilje v družini - razveljavitev odločbe
jedro: Glavno vodilo pri odločanju o tem, kateremu od staršev se ob razvezi zakonske zveze zaupa otroka v varstvo in vzgojo, je tako po ZZZDR in ZPP kot po mednarodnih konvencijah otrokova korist. Pri ugotavljanju te koristi je treba primerjati vzgojo, ki sta jo starša otroku sposobna nuditi glede na svoje osebne lastnosti in druge sposobnosti ter upoštevati mnenje otroka, če ga je otrok glede na stopnjo svoje zrelosti sposoben svobodno izraziti in tudi razumeti pomen svoje odločitve.

Pravno podlago za določitev preživnine za mladoletnega otroka predstavljajo določbe 129. in 129.a člena ZZZDR, podlago za preživninsko obveznost pa določba 123. člena ZZZDR. Preživnina se določi glede na potrebe upravičenca in materialne ter pridobitne zmožnosti zavezanca, pri odmeri preživnine pa mora sodišče voditi otrokova korist, tako da je ta primerna za zagotavljanje uspešnega telesnega in duševnega razvoja otroka.

Preživljanje mladoletnih otrok ima prednost pred vsemi ostalimi obveznostmi staršev (tudi kreditnimi), zato bo moral toženec poskrbeti, da bo otroka ustrezno preživljal, če ne drugače tako, da bo poprijel za kakšno dodatno delo.
zveza: ZZZDR člen 105, 105a, 106, 123, 129, 129a. ZPP člen 414

## Jedro

Glavno vodilo pri odločanju o tem, kateremu od staršev se ob razvezi zakonske zveze zaupa otroka v varstvo in vzgojo, je tako po ZZZDR in ZPP kot po mednarodnih konvencijah otrokova korist. Pri ugotavljanju te koristi je treba primerjati vzgojo, ki sta jo starša otroku sposobna nuditi glede na svoje osebne lastnosti in druge sposobnosti ter upoštevati mnenje otroka, če ga je otrok glede na stopnjo svoje zrelosti sposoben svobodno izraziti in tudi razumeti pomen svoje odločitve.

Pravno podlago za določitev preživnine za mladoletnega otroka predstavljajo določbe 129. in 129.a člena ZZZDR, podlago za preživninsko obveznost pa določba 123. člena ZZZDR. Preživnina se določi glede na potrebe upravičenca in materialne ter pridobitne zmožnosti zavezanca, pri odmeri preživnine pa mora sodišče voditi otrokova korist, tako da je ta primerna za zagotavljanje uspešnega telesnega in duševnega razvoja otroka.

Preživljanje mladoletnih otrok ima prednost pred vsemi ostalimi obveznostmi staršev (tudi kreditnimi), zato bo moral toženec poskrbeti, da bo otroka ustrezno preživljal, če ne drugače tako, da bo poprijel za kakšno dodatno delo.

## Izrek

I. Pritožbi tožeče stranke zoper sodbo se ugodi in se prvostopenjska sodba v izpodbijanem delu (točka II/3 izreka-stiki) razveljavi ter se zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

II. Pritožba tožene stranke se zavrne in se prvostopenjska sodba v izpodbijanem, a nerazveljavljenem delu potrdi, prav tako se potrdi izpodbijani sklep.

III. Pritožba tožene stranke zoper sklep z 29. 4. 2020 se zavrne in se izpodbijani sklep potrdi.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je s sodbo in sklepom s 3. 3. 2020 dopustilo spremembo tožbe (I. točka izreka). Razvezalo je zakonsko zvezo pravdnih strank (II/1 točka izreka). Mladoletna otroka pravdnih strank je dodelilo v varstvo in vzgojo materi (II/2 točka izreka) ter uredilo stike z očetom med tednom, ob vikendih ter v času počitnic in praznikov (II/3 točka izreka). Tožencu je naložilo plačilo preživnine za B. v višini 210 EUR mesečno od 19. 12. 2019 dalje (ter za čas od vložitve tožbe do tega datuma), za A. pa v višini 187 EUR mesečno od 19. 12. 2019 dalje (ter za čas od vložitve tožbe do tega datuma) (II/4 točka izreka). V presežku je zahtevek tožeče stranke zavrnilo (III. točka izreka). Zavrglo je zahtevek tožene stranke za razvezo zakonske zveze (IV. točka izreka). Zavrnilo je zahtevek tožene stranke za dodelitev otrok v varstvo in vzgojo, določitev stikov in plačilo preživnine (V. točka izreka). Zavrnilo je predlog tožene stranke za izdajo začasne odredbe z 9. 4. 2019 (VI. točka izreka). Odločilo je, da bo o stroških odločeno s posebnim sklepom (VII. točka izreka).

2. S sklepom z 29. 4. 2020 je zavrnilo predlog tožene stranke za izdajo začasne odredbe za dodelitev mladoletnih otrok v varstvo in vzgojo, določitev stikov in plačevanje preživnine (I. točka izreka). Zavrnilo je predlog tožeče stranke za izdajo začasne odredbe, da stiki v času izrednih razmer zaradi virusa COVID-19 potekajo le po telefonu (II. točka izreka). Po uradni dolžnosti je izdalo začasno odredbo, s katero je določilo stike med otrokoma in tožencem vsak ponedeljek, vsak drugi vikend in v tednu, ko ni vikend stika tudi v četrtek, v času prvomajskih praznikov in telefonske stike.

3. Zoper sodbo s 3. 3. 2020 je vložila pritožbo tožeča stranka, zoper sodbo in sklep s 3. 3. 2020 je vložila pritožbo tožena stranka, ki je vložila tudi pritožbo zoper sklep z 29. 4. 2020. 4. Tožnica vlaga pritožbo zoper del sodbe, ki se nanaša na stike (točka II/3 sodbe). Uveljavlja vse zakonske pritožbene razloge. Navaja, da je prišlo po dnevu izdaje sodbe do bistveno spremenjenih razmer in novih dejstev, zaradi česar izvajanje stikov ni več v korist otrok. Ko sta A. in B. na stikih pri očetu, ta nanju vrši pritiske, ju ponižuje in stresa nanju svojo jezo. Na stiku od 12. 6. do 14. 6. 2020 otrokoma ni pustil, da bi se družila med sabo, enega od otrok je zadrževal v dnevni sodbi, drugega pa v sobi. Večkrat jima je vzel mobilna telefona, da ne bi mogla kontaktirati tožeče stranke. Z otrokoma se ne ukvarja in ignorira njune prošnje. Otroka ponižuje. A. je rekel, da je „majhna v glavi“. Obremenjuje ju z dogajanjem na sodišču in očita, da ju tožnica „šunta“. V petek 12. 6. 2020 je prišlo tudi do nasilja, ko je toženec A. udaril. Najprej je neprestano mahal s palico in ji grozil, da jo bo udaril, nato pa jo je udaril z roko. A. je pisala sestri C., da ne zdrži pri očetu in si želi iti domov, ampak ji oče ne dovoli. Kot dokaz prilaga korespondenco ter predlaga zaslišanje sestre C. Ko je tožeča stranka otroka prevzela po stiku, sta bila vidno prestrašena in nista več želela na stike. A. in B. sta opravila tudi razgovor na CSD X, o čemer prilaga dokaz, ter predlaga zaslišanje strokovnega sodelavca D. D., ki je vodil razgovor in mu je poznano celotno dogajanje. Na razgovoru 15. 6. 2020 je A. povedala tudi, da se ji oče zdi včasih pijan, da se uleže na kavč in je čuden ter nič ne dela. Povedala je, da ima oče v hladilniku večinoma polno pločevink piva in da oče včasih smrdi po alkoholu. Njena zapažanja glede zlorabe alkohola zagotovo predstavljajo pomembno okoliščino, zaradi česar je potrebno angažiranje izvedenca psihiatrične stroke, kar je bilo predlagano že v postopku na prvi stopnji. Navedeno kaže, da je prišlo do zaostrovanj pri izvedbi stikov do te mere, da se stiki ne izvajajo več. Zaradi ravnanj tožene stranke je CSD X 18. 6. 2020 podal na policijsko postajo prijavo suma storitve kaznivega dejanja nasilja v družini, kar se prilaga kot dokaz. Otroka zavračata izvajanje stikov in jih ne želita v določenem obsegu ter želita o tem odločati bolj samostojno. Predlaga, da se začasno prepovejo stiki, od septembra dalje pa naj se stiki izvajajo enkrat tedensko v prostorih CSD po eno uro v navzočnosti strokovnih delavcev centra.

5. Toženec vlaga pritožbo zoper sodbo in sklep in uveljavlja vse zakonske pritožbene razloge. Pritožbo vlaga zoper II. in V. točko izreka izpodbijane sodbe, strinja pa se z razvezo zakonske zveze. Očita, da je sodišče storilo kršitev določb postopka po 14. in 15. točki drugega odstavka 339. člena Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP). Navaja, da je do odhoda tožnice z otrokoma skrbel za oba otroka. Ugotovitve izvedenke, da naj bi tožnica kazala bolj ustrezno čustveno kontrolo in da naj bi bila manj obremenjena s partnerskimi konflikti ter da naj bi s tem manj obremenjevala otroka, so napačna. Sodišče je ugotovitvam izvedenke slepo sledilo in ni obrazložilo, zakaj naj bi imela tožnica boljše starševske kapacitete za nadaljnje varstvo in vzgojo otrok. Neobrazložene in posplošene so tudi ugotovitve sodišča, da naj bi tožnica bolje poznala potrebe otrok. Izvedensko mnenje ni sledilo največjim koristim otrok, izvedenka tudi ni naredila vseh nalog, ki jih je dalo sodišče. Sodišče je povsem spregledalo, da imata otroka tudi polsestro po očetovi strani in se do te čustvene navezanosti ni opredelilo. Sodišče je prezrlo predlog CSD s 15. 3. 2018, naj se otroka dodelita tako očetu kot materi. Izvedenka je ugotovila, da ima tožnica težave z depresijo in anksioznimi motnjami, sodišče pa se ni opredelilo do tega, kako to vpliva na otroka. Toženec res ni predlagal postavitve izvedenca psihiatrične stroke, je pa to predlagal CSD, kar izhaja iz dopisa s 23. 1. 2020. Navedbe tožnice, da otroka še vedno potrebujeta psihoterapevtsko obravnavo, kažejo na to, da tožnica očitno ne razume potreb otrok. Izvedensko mnenje je izrazito pristransko, nedosledno in v škodo obeh otrok. Sodišče ni meritorno presojalo vseh pripomb in navedb toženca na delo izvedenke ter se ni do njih opredelilo, zaradi česar je zagrešilo bistveno kršitev določb postopka po 14. točki drugega odstavka 339. člena ZPP in se sodbe ne da preizkusiti. Sodišče je številne navedbe tožene stranke enostavno prezrlo. Tudi glede določitve stikov se je sodišče oprlo na izvedensko mnenje, pri čemer je prezrlo, da je B. povedal strokovnemu sodelavcu E. E. že v letu 2016, da bi bil rad več časa z očetom. Tudi omejevanje telefonskih stikov, ki naj bi potekali po želji otrok, vendar le med 18.30 in 19.00 uro, ko je doma tožnica, ni v korist otrok. Toženec otrokoma pomaga pri šolskih nalogah in jima je kot oče vedno na razpolago ter v oporo in pomoč. Tožnica priglašenih stroškov za preživnino ni izkazala in ni predložila nobenih dokazil. Sodišče ni ocenilo, katere potrebe so za otroka res nujne in katere ne ter priznalo vse stroške, ki jih je priglasila tožnica. Napačno je ocenilo tudi pridobitno zmožnost toženca in določilo previsoko preživnino. Sodišče ni upoštevalo, da je toženec dolžan plačevati še kredit v višini 241 EUR mesečno in mu po plačilu preživnine ne bo ostalo dovolj sredstev za lastno preživljanje. Poleg tega sta se pravdni stranki dogovorili, da toženec namesto preživnine odplačuje kredit. Prav tako ni bilo upoštevano, da je toženec starejši od 55 let in je zato težko zaposljiv.

6. Pritožbo zoper sklep z 29. 4. 2020 vlaga toženec iz vseh zakonskih pritožbenih razlogov. Navaja, da ne more sodelovati pri šolskih zadolžitvah otrok, kar bi bilo zanju koristno. Sodišče je v 14. točki obrazložitve sklepa dopustilo možnost, da otroka nista imela stika z razredničarko. Stiki so določeni tako ozko, da v času, ko se otroka šolata, oče sploh ne more sodelovati pri šolanju. Sodba je bila napisana 3. 3. 2020 in vročena 15. 4. 2020. Po tem datumu je vprašljiva podlaga za izdajo začasne odredbe po uradni dolžnosti. Toženec ni imel stika z otrokoma od 15. 3. do 1. 5. 2020, v tem času je imel pet telefonskih razgovorov in v teh klicih naj bi po mnenju sodišča toženec vršil pritisk na otroka. Po tem telefonskih razgovorov ni bilo več. Toženec se jim je odrekel, ker je bila mama ves čas prisotna. Sodišče ni obrazložilo zdravstvenega statusa tožničinega sina, ki še vedno ni v Sloveniji, se pa lahko kadarkoli vrne. Obstaja nevarnost, da okuži dva mladoletna otroka. Sodišče je poleg tega v postopku kršilo procesne in ustavne pravice tožene stranke, in sicer 22. člen Ustave ter 58. člen Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ). Tožnica je 16. 4. 2020 podala odgovor na dopolnitev, ki ga toženec ni prejel, sodišče pa je njen odgovor upoštevalo v obrazložitvi.

7. Tožeča stranka je na pritožbi tožene stranke odgovorila in predlaga njuno zavrnitev.

8. Pritožba tožeče stranke je utemeljena, pritožbi tožene stranke pa nista utemeljeni.

9. Z izpodbijano odločbo je prvostopenjsko sodišče razvezalo zakonsko zvezo pravdnih strank, dodelilo oba otroka (B. in A.) v varstvo in vzgojo materi, uredilo stike med otrokoma in očetom ter očetu naložilo plačevanje preživnine za oba otroka. Hkrati je zavrnilo zahtevek očeta za dodelitev obeh otrok njemu, ureditev stikov otrok z materjo ter plačevanje preživnine s strani matere. Zavrnilo je predlog toženca za izdajo začasne odredbe, s katero bi se otroka začasno dodela očetu, uredilo stike z materjo in plačevanje preživnine, ter tožničin predlog za izdajo začasne odredbe, da stiki otrok z očetom v času izrednih razmer (zaradi virusa COVID-19) potekajo le po telefonu.

10. Tožnica s pritožbo izpodbija del sodbe, ki ureja stike, toženec pa izpodbija odločitev o dodelitvi otrok v varstvo in vzgojo materi, ureditev stikov in določitev preživnine. Toženec izpodbija tudi zavrnitev predloga za izdajo začasne odredbe, s katero bi se mu otroka začasno dodelilo v varstvo in vzgojo.

11. Glavno vodilo pri odločanju o tem, kateremu od staršev se ob razvezi zakonske zveze zaupa otroka v varstvo in vzgojo, je tako po Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih (ZZZDR) in ZPP kot po mednarodnih konvencijah otrokova korist. Pri ugotavljanju te koristi je treba primerjati vzgojo, ki sta jo starša otroku sposobna nuditi glede na svoje osebne lastnosti in druge sposobnosti ter upoštevati mnenje otroka, če ga je otrok glede na stopnjo svoje zrelosti sposoben svobodno izraziti in tudi razumeti pomen svoje odločitve.

12. Prvostopenjsko sodišče je svojo odločitev o zaupanju otrok v varstvo in vzgojo oprlo na mnenje sodne izvedenke klinične psihologije F. F., ki jo je med postopkom postavilo. Izvedenka je ocenila, da ima mati boljše starševske kapacitete za nadaljnje varstvo in vzgojo otrok in za tako ugotovitev izpostavila ključne argumente kot so čustvena navezanost otrok na mamo, ob kateri se počutita varno in ji zaupata, njeno skrb zanju in aktivno vključevanje v vzgojo. Zaključke izvedenke je prvostopenjsko sodišče sprejelo in nadalje ugotovilo, da mati bolje pozna potrebe otrok, je bolj empatična in bolj poskrbi za njune interese ter ju zna zaščititi pred neugodnimi vplivi. Kot bistveno je sodišče upoštevno tudi, da ima tožnica distanco do partnerskih konfliktov in otrok ne vpleta vanje ter ju ne obremenjuje z njimi, kar po drugi strani izvaja toženec, ki je še vedno preplavljen z zamero do tožnice in z neugodnimi čustvenimi pritiski slabo vpliva na otroka. Zaradi hude konfliktne situacije imata otroka težave in potrebujeta psihoterapevtsko obravnavo, ki jo obiskujeta od aprila 2017. Psihologinja G. G., ki jima nudi psihološko pomoč, je ugotovila, da sta v konfliktu lojalnosti, ranljiva, imela sta čustvene motnje, moten je bil njun občutek varnosti.

13. Pritožbene navedbe toženca o njegovem aktivnem sodelovanju na področju šolanja otrok niso bile spregledane, kot očita v pritožbi, ampak upoštevane, vendar ostala toženčeva ravnanja, osebnostne lastnosti ter varstvo in vzgoja otrok izkazujejo, da ima mati vendarle boljše starševske kapacitete za nadaljnje varstvo in vzgojo obeh otrok. Zato je pravilna odločitev prvostopenjskega sodišča, da se otroka zaupata v varstvo in vzgojo materi.

14. Sodišče se je opredelilo tudi do toženčevih navedb o (psihičnih) zdravstvenih težavah tožnice (20. točka obrazložitve), ki jim prvostopenjsko sodišče ni pripisalo bistvenega pomena. Kot je pojasnila že izvedenka v mnenju ne gre za klinično pomembno motnjo.

15. Iz enakih razlogov in ker otroka s strani matere nista ogrožena, tudi ni pogojev, da bi ju sodišče začasno zaupalo v varstvo in vzgojo očetu, zato tudi predlog za začasno odredbo s tako vsebino ni utemeljen in je bil pravilno zavrnjen1, neutemeljena pa je tudi toženčeva pritožba zoper sklep o zavrnitvi njegovega predloga za izdajo začasne odredbe in jo je bilo treba zavrniti (2. točka 365. člena ZPP).

16. Prvostopenjsko sodišče je prav tako ugotovilo, da skupno starševstvo zaradi konfliktnega stanja med staršema ni v korist otrok in zanj ni realnih možnosti. Pritožbeno sodišče se s to ugotovitvijo strinja. Pritožbena navedba toženca, da sodišče ni presojalo možnosti skupnega starševstva, zato ni utemeljena.

17. Pravno podlago za določitev preživnine za mladoletnega otroka predstavljajo določbe 129. in 129.a člena ZZZDR, podlago za preživninsko obveznost pa določba 123. člena ZZZDR. Preživnina se določi glede na potrebe upravičenca in materialne ter pridobitne zmožnosti zavezanca, pri odmeri preživnine pa mora sodišče voditi otrokova korist, tako da je ta primerna za zagotavljanje uspešnega telesnega in duševnega razvoja otroka.

18. Prvostopenjsko sodišče je ugotovilo, da znašajo preživninske potrebe za B. 540 EUR mesečno, za A. pa 460 EUR mesečno, česar pritožnik konkretno ne izpodbija (posplošeno zatrjuje, da je sodišče nekritično sledilo vsem uveljavljanim stroškom, kar ni res). Pritožnik tudi konkretno ne izpodbija ugotovitev sodišča o mesečnih prejemkih pravdnih strank, trdi pa, da je sodišče ocenilo njegove preživninske zmožnosti previsoko, s čimer ugotovitev sodišča o njegovih prejemkih, ki so znašali v letu 2018 okoli 913 EUR mesečno, v letu 2019 pa 917 EUR mesečno (58. in 59. točka obrazložitve), ne more izpodbiti2. Prvostopenjsko sodišče je ugotovilo tudi, da je imela tožnica (v letih 2016 in 2017) nekoliko višje dohodke kot toženec, v letih 2018 in 2019 pa sta imela podobne prihodke, kar je prvostopenjsko sodišče upoštevalo in breme preživljanja razporedilo tako, da mora tožnica, četudi je na njej pretežni del vzgoje in skrbi, poleg tega kriti dobrih 60 % materialnih potreb otrok, toženec pa manj kot 40 %. Toženec take razporeditve preživninskega bremena konkretizirano ne izpodbija, pa tudi sicer po oceni pritožbenega sodišča drugačna (za tožnico še manj ugodna) razporeditev bremena preživljanja med oba roditelja ne bi ustrezala njunim preživninskim zmožnostim.

19. Toženec v pritožbi zatrjuje, da mora plačevati kredit in mu po plačilu ostane premalo za lastno preživljanje. Preživljanje mladoletnih otrok ima prednost pred vsemi ostalimi obveznostmi staršev (tudi kreditnimi), zato bo moral toženec poskrbeti, da bo otroka ustrezno preživljal, če ne drugače tako, da bo poprijel za kakšno dodatno delo. Starost, na katero se sklicuje toženec v pritožbi, še vedno ni tako visoka, da dodatnega dela ne bi mogel dobiti ali ga opravljati. Iz podatkov spisa tudi ne izhajajo nobeni razlogi, ki bi kazali na to, da toženec dela ne bi mogel opravljati.

20. Pač pa po oceni pritožbenega sodišča tožnica utemeljeno izpodbija odločitev sodišča o stikih. Tožnica v pritožbi navaja nekatera nova dejstva (414. člen ZPP), ki porajajo dvom v koristnost (tako) določenih stikov za otroka. Kot izhaja iz navedb pritožbe, sta otroka na stikih opazila, da je toženec med stiki kazal znake zlorabe alkohola, z otrokoma ni primerno ravnal, saj je nanju vršil psihični pritisk, prišlo naj bi tudi do fizičnega nasilja.3 Pritožbi so priloženi dokazi, ki se v spisu nahajajo v prilogah A 95 -A 100. Med njimi je tudi prijava centra za socialno delo policijski postaji zaradi prijave suma storitve kaznivega dejanja nasilja v družini z 18. 6. 2020. 21. Navedeni očitki v pritožbi (zloraba alkohola, psihično in fizično nasilje) kažejo na to, da med stiki lahko prihaja do ravnanj, ki niso v korist otrok. Že v postopku pred sodiščem prve stopnje je bilo s strani Centra za socialno delo X predlagano, da se v postopek pritegne izvedenec psihiatrične stroke zaradi suma, da s strani očeta prihaja do ravnanj, ki niso v korist otrok. Prvostopenjsko sodišče sicer predlogu centra za socialno delo ni sledilo, z obrazložitvijo, da bo tako postopalo v primeru zaostrovanja pri izvedbi stikov (primerjaj 32. točko obrazložitve), do česar naj bi po navedbah tožeče stranke v pritožbi že prišlo.

22. Pritožbeno sodišče je zato zaradi zagotovitve največje koristi otrok pritožbi tožeče stranke v tem delu ugodilo, izpodbijani del sodbe razveljavilo in zadevo v tem obsegu vrača prvostopenjskemu sodišču v nov postopek, v katerem naj ugotovi, kakšni stiki so v največjo korist otrok in po potrebi postavi izvedenca psihiatrične stroke, kot je že bilo predlagano.

23. Pritožbeno sodišče ocenjuje, da je v obravnavanem primeru podana izjema po 357.a členu ZPP, ki dopušča možnost razveljavitve sodbe. Prvostopenjsko sodišče je namreč opravilo obširen dokazni postopek, v katerem je med ostalimi zaslišalo pravdni stranki, šest prič, postavilo izvedenko in jo dodatno zaslišalo, zato vrnitev zadeve njemu ne bo povzročilo hujše kršitve strankine pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja, ampak bi bil ravno z novim sojenjem pred pritožbenim sodiščem, ki bi terjal ponovitev dokaznega postopka, postopek občutno podaljšan in tudi z ekonomskega vidika nesmotrn (drugi odstavek 354. člena ZPP).

24. Iz (že) navedenih razlogov pa je bilo treba pritožbi tožene stranke zoper sodbo (353. člen ZPP) in sklep (2. točka 365. člena ZPP) zavrniti.

PRAVNI POUK: Zoper sklep je dovoljena pritožba. Vloži se pri sodišču prve stopnje, v 15 dneh od prejema pisnega odpravka te odločbe, v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotno stranko. Obsegati mora navedbo sklepa, zoper katerega se vlaga, izjavo, da se izpodbija v celoti ali v določenem delu, pritožbene razloge in podpis pritožnika. Če pritožba ni razumljiva ali ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala, jo sodišče zavrže, ne da bi pozivalo vložnika, naj jo popravi ali dopolni. Ob vložitvi pritožbe mora biti plačana sodna taksa. Če ta ni plačana niti v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za njeno plačilo in tudi niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, se šteje, da je pritožba umaknjena. Če pritožbo vloži pooblaščenec, je ta lahko samo odvetnik ali druga oseba, ki je opravila pravniški državni izpit. Sklep se sme izpodbijati samo iz razloga, da je sodišče druge stopnje razveljavilo odločbo sodišča prve stopnje in zadevo vrnilo v novo sojenje, čeprav bi kršitev postopka glede na njeno naravo lahko samo odpravilo ali bi glede na naravo stvari in okoliščine primera lahko samo dopolnilo postopek oziroma odpravilo pomanjkljivosti ali če bi moralo samo opraviti novo sojenje.

O pritožbi bo odločalo Vrhovno sodišče Republike Slovenije.

1 Sodišče svoje odločitve ni oprlo na nobeno navedbo ali dejstvo, ki ne bi bila predočena tožencu in mu v zvezi s tem ni bilo omogočeno sodelovanje v postopku, zato so pritožbeni očitki o kršenju pravil Ustave in ZIZ neutemeljeni.  
2 Sodišče je ugotovitev o toženčevih prejemkih oprlo na listinske dokaze v spisu (finančna kartica, izpiski plač, izračun dohodnine, odločba UE ..., izpis prometa NLB ...) 3 Iz pritožbenih navedb izhaja, da toženec ni dovolil, da bi se otroka družila med sabo, enega otroka je zadrževal v dnevni sobi, drugega pa v sobi, obremenjeval ju je z dogajanjem na sodišču, 12. 6. 2020 pa je prišlo celo do fizičnega nasilja, ko je udaril A., zaradi česar je bil opravljen 15. 6. 2020 razgovor na CSD X in je bila podana prijava o družinskem nasilju na policijo.