sodba I U 985/2013
Datum: 2013-10-14T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2013:I.U.985.2013
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Javne finance
podrocje: DAVKI
institut: dohodnina - odmera dohodnine - posebna olajšava za vzdrževane družinske člane - uveljavljanje olajšave - obnova postopka - nova dejstva in dokazi

## Jedro

V 271. členu ZDavP-2 je določeno, da lahko davčni zavezanec uveljavlja posebno olajšavo za vzdrževane družinske člane tudi v ugovoru zoper informativni izračun. To je po presoji sodišča zadnja možnost, ko lahko zavezanci uveljavljajo navedeno olajšavo.

## Izrek

Tožba se zavrne.

Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

## Obrazložitev

Davčna uprava RS, Davčni urad Ljubljana (v nadaljevanju prvostopenjski organ) je s sklepom št. DT 4210-5891/2011-08171-13 z dne 11. 7. 2012 zavrgel predlog tožnika za obnovo postopka odmere dohodnine za leto 2009. Kot izhaja iz obrazložitve sklepa je prvostopenjski organ tožniku dne 31. 3. 2010 izdal informativni izračun dohodnine za leto 2009. Zoper omenjeni informativni izračun tožnik ni vložil ugovora in je zato je postal dokončna odločba o odmeri dohodnine za leto 2009. Dne 4. 4. 2011 je tožnik vložil predlog za obnovo postopka, obenem pa tudi predlog za spremembo odločbe po 90. členu Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2). V predlogu je navedel, da v odločbi ni bila upoštevana posebna olajšava za vzdrževane družinske člane. Prvostopenjski organ se nato sklicuje na relevantne določbe ZDavP-2, in sicer na 271., 267. in 89. člen. Tožnik v predlogu za obnovo postopka ni navedel dejstev, ki bi jih ne mogel nevesti pred izdajo odločbe (informativnega izračuna), saj bi lahko olajšavo uveljavljal najkasneje v ugovoru zoper informativni obračun. Po povedanem predlog za obnovo postopka ni dovoljen in ga je bilo zato potrebno zavreči. Tožnik je zoper odločbo vložil pritožbo, ki jo je Ministrstvo za finance RS (v nadaljevanju drugostopenjski organ) z odločbo št. DT 499-01-53/2013-2 z dne 26. 4. 2013 zavrnilo. Drugostopenjski organ v obrazložitvi svoje odločbe pojasni, da je tožnik v pritožbi ugovarjal, da ni bilo odločeno o vseh razlogih za obnovo in tudi ne o uporabi 90. člena ZDavP-2. Pojasnjuje, da je tožnik dne 17. 8. 2012 in nato še 5. 10. 2012 na davčni organ naslovil zaprosilo za pojasnilo. Dne 27. 11. 2012 pa se je na povabilo pri prvostopenjskem organu zglasila tožnikova pooblaščenka in vztrajala pri zahtevi za uporabo 90. člena oziroma za obnovo postopka po tretjem odstavku 89. člena ZDavP-2. Prvostopenjski organ je dne 4. 12. 2012 v zvezi z navedenim izdal pisno pojasnilo, dne 5. 12. 2012 pa je bila izdana odločba s katero je bila zavrnjena vloga za spremembo odločbe o odmeri dohodnine za leto 2009 po 90. členu ZdavP-2. Nato pojasni, da glede na 90. člen ZDavP-2 davčni organ, če se po pravnomočnosti odmerne odločbe ugotovi, da je bil zaradi očitne napake previsoko odmerjen davek oziroma odmerjen davek, tako odločbo odpravi, razveljavi ali spremeni po uradni dolžnosti ali na zahtevo zavezanca za davek, oziroma na zahtevo njenih pravni naslednikov. Če davčni organ ugotovi, da odločbe ni treba odpraviti, razveljaviti ali spremeniti, zahtevek zavezanca zavrne.

Drugostopenjski organ se nato sklicuje na določbe 89. člena ZDavP-2. Glede zahteve za priznanje olajšave za vzdrževane družinske člane, ki jo tožnik uveljavlja v predlogu za obnovo postopka pojasni, da se olajšave ne priznavajo samodejno, ampak na podlagi uveljavljanja. S tem, ko je tožnik prejel informativni izračun dohodnine za leto 2009 in nanj ni vložil ugovora, olajšav ni uveljavljal drugače, kot so bile ugotovljene z informativnim izračunom dohodnine. ZDavP-2 namreč v prvem odstavku 271. člena določa, da lahko davčni zavezanec uveljavlja posebno olajšavo za vzdrževane družinske člane tudi v ugovoru zoper informativni izračun dohodnine. To pa je zadnji trenutek, v katerem lahko zavezanec uveljavlja navedeno olajšavo, pred tem pa ima možnost uveljavljanja olajšave med letom pri izplačilu dohodka iz delovnega razmerja in s posebno izjavo, ki jo vloži do 5. februarja, s čimer uveljavlja olajšavo tako, da se upošteva pri informativnem izračunu dohodnine. Po prejemu informativnega izračuna dohodnine ima zavezanec glede olajšave za vzdrževane družinske člane možnosti. Lahko se glede tega strinja z informativnim izračunom, lahko pa se ne strinja in vloži ugovor. V ugovoru je mogoče olajšavo na novo uveljavljati ali pa spremeniti obdobje uveljavljanja olajšave, prav tako pa se je mogoče olajšavi tudi odpovedati. S tem, ko tožnik ni vložil ugovora, je bila v postopku sprejeta njegova zakonsko izražena volja do tega, da olajšav ne uveljavlja.

Glede na navedeno postopka po drugem odstavku 89. člena ZDavP-2 ni mogoče obnoviti, saj v zadevi po pravnomočnosti niso bila ugotovljena nikakršna nova dejstva. Tožnik je za dejstvo, da je otroke preživljal, vedel že v davčnem letu, torej pred izdajo informativnega izračuna. Obnova po tretjem odstavku 89. člena ZDavP-2 pa je predvidena za primere, ko je z uporabo informacijskega sistema izdana nepravilna odločba, za kar pa v tem primeru ne gre.

Glede uporabe 90. člena ZDavP-2 pa ugotavlja, da o tem vprašanju z izpodbijanim sklepom sicer ni bilo odločeno, je pa o tem odločil prvostopenjski organ z odločbo št. DT 4210-10837/2012-08-153-01 z dne 5. 12. 2012 in je bilo na ta način o vlogi z dne 4. 4. 2011 v celoti odločeno.

Tožnik se z odločitvijo ne strinja in odločbo izpodbija s tožbo. V njej navaja, da je po pravnomočnosti odločbe ugotovil, da v njej ni bila upoštevana olajšava za vzdrževane družinske člane in je bila posledično za leto 2009 dohodnina previsoko odmerjena. Sklicuje se na 5. člen ZDavP-2 in opisuje potek dogajanja. Poudarja, da je poleg predloga za obnovo postopka vložil tudi predlog za odpravo, razveljavitev in spremembo odločbe po 90. členu ZDavP-2, o katerem pa ni bilo odločeno.

Sklicuje se na drugi odstavek 89. člena ZDavP-2 in meni, da je bil prvostopenjski organ s predlogom tožnika z dne 4. 4. 2011 seznanjen z dejstvom o vzdrževanih družinskih članih tožnika, ki niso bili upoštevani pri odmeri dohodnine za leto 2009, kar je bilo za davčni organ novo dejstvo. S tem pa je bil izpolnjen zakonski dejanski stan iz navedene določbe ZDavP-2. Sodišču predlaga, naj tožbi ugodi in odpravi izpodbijani sklep, toženi stranki pa naloži, da ji povrne stroške postopka.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo prereka tožbene navedbe in vztraja pri razlogih iz izpodbijanega sklepa in drugostopenjske odločbe. Glede na tožbene ugovore poudari, da je bila v zvezi s predlogom za spremembo odločbe po 90. členu ZDavP-2 dne 5. 12. 2012 izdana odločba, zoper katero pa se tožnik ni pritožil. Glede predloga za obnovo postopka pa dodaja, da je potrebno vprašanje vzdrževanih družinskih članov presojati s stališča postopka in ne s stališča ex post analize rezultatov le-tega. Sodišču predlaga, naj tožbo zavrne.

Tožnik v nadaljnji vlogi vztraja pri navedbah iz tožbe.

Sodišče je v zadevi odločalo brez glavne obravnave, ker dejstva, pomembna za odločitev v zadevi, med strankama niso sporna (prvi odstavek 59. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1).

Tožba ni utemeljena.

V obravnavanem primeru je predmet presoje odločitev o tožnikovem predlogu za obnovo postopka odmere dohodnine za leto 2009. Tega je tožnik vložil, ker je kasneje ugotovil, da pri odmeri niso bile upoštevane olajšave za vzdrževane družinske člane.

ZDavP-2 odmero in poračun dohodnine od dohodkov, ki se vštevajo v letno davčno osnovo, na letni ravni, ureja v petem delu zakona v okviru poglavja o dohodnini. Tako je v četrtem odstavku 267. člena (odmera dohodnine) določeno, da v primeru, če davčni zavezanec rezident ugotovi, da so podatki v informativnem izračunu nepravilni ali nepopolni, v 15 dneh od vročitve informativnega izračuna vloži ugovor. V 271. členu ZDavP-2 pa je določeno, da lahko davčni zavezanec uveljavlja posebno olajšavo za vzdrževane družinske člane tudi v ugovoru zoper informativni izračun. To je tudi po presoji sodišča zadnja možnost, ko lahko zavezanci uveljavljajo navedeno olajšavo. Sicer pa zavezanci pred tem to olajšavo lahko uveljavljajo tudi med letom pri izplačilu dohodka iz delovnega razmerja ali s posebno izjavo, ki se jo vloži do 5. februarja in se nato upošteva pri informativnem izračunu dohodnine za preteklo leto. V zadevi ni sporno, da tožnik ni vložil niti posebne izjave glede uveljavljanja družinskih članov pri odmeri dohodnine, niti ugovora zoper informativni izračun. S tem možnosti za uveljavljanje obravnavane olajšave v z zakonom določenih rokih ni izkoristil. Obnova postopka je tako po 89. členu ZDavP-2 kot po določbah Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP) izredno pravno sredstvo in je dopustna le v primeru, če so izpolnjeni z zakonom določeni pogoji. Po drugem odstavku 89. člena ZDavP-2 se obnova postopka lahko začne, če davčni organ izve za nova dejstva ali najde ali pridobi možnost uporabiti nove dokaze, ki bi mogli sami zase ali v zvezi z že izvedenimi in uporabljenimi dokazi pripeljati do drugačne odločbe, če bi bila ta dejstva oziroma dokazi navedeni ali uporabljeni v prejšnjem postopku. Pri dejstvih o vzdrževanih družinski članih, ki jih navaja tožnik v predlogu za obnovo postopka odmere dohodnine za leto 2009 pa tudi po presoji sodišča ne gre za taka dejstva, ki bi bila ugotovljena šele po pravnomočnosti odločbe o odmeri dohodnine. Dejstva glede preživljanja vzdrževanih družinskih članov niso take vrste, da tožniku ne bi bila znana že tekom davčnega leta, to pa je pred izdajo informativnega izračuna oziroma do poteka roka za ugovor. Pravilno oceno glede tega sta po presoji sodišča podala že oba davčna organa z ugotovitvijo, da pri tem ne gre za nova dejstva ali nove dokazov v smislu 89. člena ZDavP-2. Po navedenem je ugotovitvi, da obnovitveni razlog ni podan, pravilno sledila odločitev, da se tožnikov predlog za obnovo postopka zavrže na podlagi drugega odstavka 267. člena ZUP.

Kot izhaja iz navedb drugostopenjskega organa, ki jim tožnik ne nasprotuje, je bilo o predlogu za izdajo odločbe po 90. členu ZDavP-2, ki ga je tožnik prav tako vložil, odločeno z odločbo z dne 5. 12. 2012 in je bilo tako odločeno o celotnem zahtevku tožnika.

Glede na vse navedeno sodišče ugotavlja, da je bilo dejansko stanje ob izdaji sklepa pravilno ugotovljeno, izpodbijani sklep je pravilen in skladen z določbami predpisov, na katere se sklicuje, kršitev zakona, na katere pazi po uradni dolžnosti, pa sodišče ni našlo. Zato je tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 kot neutemeljeno zavrnilo.