VSL Sklep I Cpg 319/2019
Datum: 2019-06-12T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:2019:I.CPG.319.2019
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Gospodarski oddelek
institut: izključitev manjšinskih delničarjev iz družbe - primerna denarna odpravnina - sodni preizkus denarne odpravnine - sodni preizkus menjalnega razmerja - poravnalni odbor za preizkus menjalnega razmerja - mnenje poravnalnega odbora - vročanje mnenja strankam - pravica stranke do izjave - vezanost sodišča na mnenje - absolutna bistvena kršitev določb postopka - pomanjkljivo ugotovljeno dejansko stanje - pravica do pritožbe
jedro: Nima prav nasprotni udeleženec, ko v odgovoru na pritožbo navede, da ni potrebe po tem, da se mnenje poravnalnega odbora vroča v izjavo strankam postopka ter da gre za dupliciranje postopka. Pravica do izjave, katere konkretizacija je vročanje procesnega gradiva strankam z možnostjo, da odgovorijo nanj, je temelj sodnih postopkov. Pri tem ni pomembno, da gre za nepravdni postopek in mnenje telesa, ki ga ustanavlja ZGD-1 v 609. členu, saj se v nepravdnem postopku uporabljajo pravila ZPP, poleg tega 4. člen ZNP izrecno določa, da je treba strankam dati možnost, da se izjavijo. Izjema od tega pravila mora biti zakonsko določena. Določbe ZGD-1, ki urejajo sodni preizkus menjalnega razmerja, takšne določbe, ki bi onemogočala razpravo o mnenju poravnalnega odbora, nimajo.
zveza: ZGD-1 člen 384, 384/1, 385, 385/2, 556, 556/2, 605, 605/2, 605/3, 605/3-1, 606, 607, 607/2, 608, 609, 610, 611, 612, 613, 614, 615. ZNP člen 4, 4/2, 35, 37. ZPP člen 214, 214/2, 244, 244/4, 339, 339/2, 339/2-8, 370, 370/2. URS člen 25

## Jedro

Nima prav nasprotni udeleženec, ko v odgovoru na pritožbo navede, da ni potrebe po tem, da se mnenje poravnalnega odbora vroča v izjavo strankam postopka ter da gre za dupliciranje postopka. Pravica do izjave, katere konkretizacija je vročanje procesnega gradiva strankam z možnostjo, da odgovorijo nanj, je temelj sodnih postopkov. Pri tem ni pomembno, da gre za nepravdni postopek in mnenje telesa, ki ga ustanavlja ZGD-1 v 609. členu, saj se v nepravdnem postopku uporabljajo pravila ZPP, poleg tega 4. člen ZNP izrecno določa, da je treba strankam dati možnost, da se izjavijo. Izjema od tega pravila mora biti zakonsko določena. Določbe ZGD-1, ki urejajo sodni preizkus menjalnega razmerja, takšne določbe, ki bi onemogočala razpravo o mnenju poravnalnega odbora, nimajo.

## Izrek

I. Pritožbama predlagatelja se ugodi in se izpodbijana sklepa: - Ng 11/2016 z dne 19. 2. 2019 (red. št. 57) - Ng 11/2016 z dne 1. 3. 2019 (red. št. 60) razveljavita v celoti ter vrneta sodišču prve stopnje v nov postopek.

II. Pritožbi predlagatelja zoper sklep Ng 11/2016 z dne 27. 2. 2019 (red. št. 59) se delno ugodi in se razveljavi v IV. točki izreka, v ostalem se pritožba predlagatelja zavrne in se izpodbijani sklep z dne 27. 2. 2019 (red. št. 59) v I. II. in III. točki izreka potrdi.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je s sklepom z dne 19. 2. 2019 (red. št. 57) sklenilo, da se ugotovi, da je ponujena odpravnina 0,15 EUR za delnico X družbe A. d.d. primerna (I. točka izreka). Predlagatelj je nasprotnemu udeležencu dolžan plačati 5.000,00 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od datuma izdaje sklepa sodišča prve stopnje do plačila (II. točka izreka). Predlagatelj je dolžan plačati preostale stroške poravnalnega odbora, ki je izdelal mnenje o primernosti denarne odpravnine v tem postopku, v višini 950,00 EUR v roku 8 dni (III. točka izreka). Zahtevek predlagatelja, ki se glasi: „Nasprotnemu udeležencu se naloži, da v roku 8 dni od pravnomočnosti tega sklepa predlagatelju in ostalim iztisnjenim delničarjem doplača razliko med sprejeto odpravnino na skupščini družbe A. d.d. z dne 21. 7. 2016 in novo določeno višje denarno odpravnino, kot jo bo ugotovilo sodišče, skupaj z zamudnimi obrestmi obračunanimi od višine razlike od dne 21. 7. 2016 naprej do plačila.“ je v celoti zavrnilo (IV. točka izreka). Predlagatelju je naložilo plačilo pravdnih stroškov nasprotnega udeleženca in udeleženca v višini 3.043,17 EUR in taks v višini 63,00 EUR (V. točka izreka).

2. S sklepom z dne 27. 2. 2019 (red. št. 59) je sodišče prve stopnje odločilo, da se predsedniku poravnalnega odbora A. S. za delo v poravnalnem odboru prizna nagrada v znesku 2.550,00 EUR (I. točka izreka), članu poravnalnega odbora S. P. za delo v poravnalnem odboru nagrada v znesku 1.700,00 EUR (II. točka izreka) in članici poravnalnega odbora T. R. za delo v poravnalnem odboru nagrado v znesku 1.700,00 EUR (III. točka izreka). Predlagatelju je naložilo, da založi manjkajoč predujem za stroške poravnalnega odbora na račun Okrožnega sodišča v Kranju v višini 318,92 EUR, pod grožnjo prisilne izvršbe (IV. točka izreka).

3. V popravnem sklepu z dne 1. 3. 2019 (red. št. 60) pa je odločilo, da se sklep z dne 19. 2. 2019 popravi v V. točki izreka tako, da se pravilno glasi: „Predlagatelj je dolžan plačati nasprotnemu udeležencu in udeležencu stroške v višini 3.712,67 EUR ter stroške taks v višini 63,00 EUR, vse z zakonskimi zamudnimi obrestmi v primeru zamude.“

4. Predlagatelj je vložil pritožbe zoper vse tri sklepe.

Glede sklepa z dne 19. 2. 2019 (red. št. 57)

5. Pritožnik navaja, da sklep izpodbija zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava in predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v nov postopek s stroškovno posledico.

6. Nasprotni udeleženec je vložil odgovor na pritožbo in predlagal, da jo višje sodišče zavrne kot neutemeljeno in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

7. Pritožba je utemeljena.

8. Pritožnik je navedel, da je sodišče prve stopnje med postopkom in ob izdaji sklepa zagrešilo več bistvenih kršitev določb postopka, ki vplivajo na zakonitost in pravilnost sklepa. Predlagatelj je vložil predlog za določitev primerne denarne odpravnine, ker ob izključitvi iz družbe glavnega delničarja - nasprotnega udeleženca ni prejel nobenih pojasnil o utemeljenosti ponujene denarne odpravnine, niti cenitve družbe in mnenja neodvisnega revizorja o primernosti denarne odpravnine. Prvostopenjsko sodišče pa je svojo odločitev glede primernosti ponujene denarne odpravnine v višini 0,15 EUR, ki je enaka tisti, ki jo je nasprotni udeleženec ponudil, obrazložilo z nekaj stavki, in sicer, da je poravnalni odbor izdelal mnenje, ki potrjuje, da je 0,15 EUR na delnico primerna odpravnina ter da poravnalni odbor v mnenju strokovno in empirično obrazloži upravičenost ponujene odpravnine in da se v izogib ponavljanju sklicuje na mnenje poravnalnega odbora. Pritožnik navaja, da se prvostopenjsko sodišče do bistvenega vprašanja postopka sploh ne opredeli, ampak se sklicuje na drug dokument v spisu, ki ga je pripravil poravnalni odbor. Meni, da sklepa sploh ni mogoče preizkusiti, saj se ne ve, kakšni razlogi so vodili sodišče pri njegovi odločitvi. Nadalje navaja, da je sodišče kršilo predlagateljevo pravico do izjave. Skladno s 4. členom Zakona o nepravdnem postopku (ZNP)1 mora dati sodišče udeležencem v postopku možnost, da se izjavijo o navedbah drugih udeležencev, da sodelujejo pri izvajanju dokazov in da razpravljajo o rezultatih celotnega postopka. Predlagatelju je bilo mnenje poravnalnega odbora z dne 31. 1. 2019 vročeno skupaj s sklepom prvostopenjskega sodišča in se do stališč poravnalnega odbora in do mnenja sploh ni mogel argumentirano opredeliti ali v drugi fazi postopka podati dodatne relevantne trditve in predlagati druge dokaze (npr. izvedenca), ki bi lahko osporavali ugotovitvi poravnalnega odbora. Glede na to, da odločitev sodišča prve stopnje v celoti temelji na mnenju poravnalnega odbora, je v tej zadevi de facto preneslo pristojnost vsebinske presoje v zadevi. Navaja sodno prakso, da ima vsak udeleženec postopka pravico, da izpodbija ugotovitve iz mnenja poravnalnega odbora. V tej zadevi predlagatelju ni bila dana možnost, da se konkretizirano opredeli do tega mnenja. Pritožnik tudi izpostavi, da se niti sodišče niti poravnalni odbor nista konkretizirano opredelila do vseh relevantnih navedb in dokazov, ki jih je podal v svojih pripravljalnih vlogah. Sodišče tudi ni izvedlo predlaganih dokazov, niti jih ni argumentirano zavrnilo v sklepu, ali nasprotnemu udeležencu naložilo, da predloži listine, na katere se je slednji sam skliceval in na katerih je temeljil ponujeno denarno odpravnino in jih je predlagatelj ustrezno konkretiziral v svojih vlogah.

9. Določba prvega odstavka 384. člena Zakona o gospodarskih družbah (ZGD-1) določa, da skupščina delniške družbe lahko na predlog delničarja, ki je imetnik delnic družbe, ki predstavljajo najmanj 90% osnovnega kapitala družbe, sprejme sklep o prenosu delnic preostalih delničarjev na glavnega delničarja za plačilo primerne denarne odpravnine. Višina primerne odpravnine se določa v skladu z določbo 385. člena ZGD-1 in sicer njeno višino določi glavni delničar ob smiselni uporabi določb petega in šestega stavka drugega odstavka 556. člena ZGD-1. Določba drugega odstavka 385. člena ZGD-1 ureja položaj, ko manjšinski delničar meni, da ponujena odpravnina ni primerna, in sicer lahko vsak manjšinski delničar predlaga, da sodišče določi primerno odpravnino. Enako velja, če glavni delničar ni ponudil odpravnine ali če je ni ponudil pravilno. Za postopek sodne določitve primerne denarne odpravnine se smiselno uporabljajo določbe drugega odstavka in 1. točke tretjega odstavka 605. člena ter 606. do 615. člena ZGD-1. Določba 607. člen ZGD-1 ureja postopek o predlogu za sodni preizkus menjalnega razmerja in sicer se uporabljajo določbe zakona, ki ureja nepravdni postopek, če ni v tem zakonu drugače določeno. Sodišče lahko v postopku ugotavlja tudi dejstva, ki jih udeleženci niso navedli, in izvede dokaze, ki jih udeleženci niso predlagali. Določba 609. člena ZGD-1 pa ureja poravnalni odbor in sicer sodišče lahko pridobi mnenje poravnalnega odbora za preizkus menjalnega razmerja in ga mora pridobiti, če to zahteva kateri od udeležencev postopka. Poravnalni odbor mora mnenje predložiti brez nepotrebnega odlašanja. Poravnalni odbor nima statusa sodnega izvedenca, kot ga opredeljuje zakon, ki ureja pravdni postopek.

10. Nima prav nasprotni udeleženec, ko v odgovoru na pritožbo navede, da ni potrebe po tem, da se mnenje poravnalnega odbora vroča v izjavo strankam postopka ter da gre za dupliciranje postopka.2 Pravica do izjave, katere konkretizacija je vročanje procesnega gradiva strankam z možnostjo, da odgovorijo nanj, je temelj sodnih postopkov. Pri tem ni pomembno, da gre za nepravdni postopek in mnenje telesa, ki ga ustanavlja ZGD-1 v 609. členu, saj se v nepravdnem postopku uporabljajo pravila ZPP, poleg tega 4. člen ZNP izrecno določa, da je treba strankam dati možnost, da se izjavijo. Izjema od tega pravila mora biti zakonsko določena (drugi odstavek 4. člena ZNP). Določbe ZGD-1, ki urejajo sodni preizkus menjalnega razmerja, takšne določbe, ki bi onemogočala razpravo o mnenju poravnalnega odbora, nimajo.

11. Iz odločbe Vrhovnega sodišča3 izhaja, da je „postopek sodnega preizkusa denarne odpravnine po ZGD-1 predlagalni nepravdni postopek, v katerem velja razpravno načelo v omiljeni obliki, saj lahko sodišče v postopku ugotavlja tudi dejstva, ki jih udeleženci niso navedli, in izvede dokaze, ki jih udeleženci niso predlagali (drugi odstavek 607. člena ZGD-1). Sodišče mora udeležencem dati možnost, da se izjavijo o zbranem procesnem gradivu, vključno z mnenjem poravnalnega odbora in zunanjega izvedenca, če ga je poravnalni odbor pritegnil v postopek.“

12. Tudi iz teorije4 izhaja, „da mnenje poravnalnega odbora ni izvedensko mnenje, ki bi zahtevalo spoštovanje vseh formalnosti, ki sicer veljajo za izdelavo takega mnenja, temveč gre za strokovno stališče v smislu vrednotenja ekonomskih razmerij v zvezi s predmetom obravnavanja. (Zakonska) ureditev odbora ni imela namena izključiti možnosti udeležbe drugih izvedencev in presojanja spornih vprašanj koncentrirati zgolj v rokah poravnalnega odbora, še najmanj pa v tem smislu, da bi bilo sodišče na mnenje odbora vezano in da se ne bi smelo (o odločilnih dejstvih) prepričati tudi drugače. Če bi to bil namen, bi odbor povsem substituiral sodišče in s tem najmanj onemogočil uresničevanje načela proste presoje dokazov (drugi odstavek 214. člena ZPP). Če bi zakonodajalec tak namen imel, bi moral izrecno izključiti uporabo splošnih procesnih pravil o postavitvi in vlogi izvedencev, česar pa ni storil. Poravnalni odbor je organ sui generis, ki naj predvsem s svojo avtoriteto, temelječo na ekspertizi, prepriča udeležence sodnega preizkušanja. Njegova moč je torej predvsem v njegovi strokovni avtoriteti. Kljub temu pa položaj poravnalnega odbora ni tak, da bi samodejno vnaprej izključeval možnosti z udeležbo še drugih izvedencev, če se udeleženci postopka sodnega preizkusa z ugotovitvami odbora iz kakršnihkoli razlogov ne bi strinjali. V tem delu torej posebna ureditev v ZGD-1 o poravnalnem odboru ne spreminja splošnega pravila četrtega odstavka 244. člena ZPP (v zvezi s 37. členom ZNP), da lahko sodišče vselej določi drugega izvedenca, ki ga lahko predlagajo tudi udeleženci postopka.“

13. Glede na vse navedeno pritožbeno sodišče zaključuje, da je bila predlagatelju s tem, ko mu sodišče prve stopnje ni vročilo mnenja poravnalnega odbora v izjavo, kršena 8. točka 339. člena ZPP in je zato izpodbijan sklep z dne 19. 2. 2019 (red. št. 57) razveljavilo ter vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek, v katerem naj postopa v skladu z zgoraj navedenimi stališči sodne prakse in teorije. O ostalih pritožbenih razlogih se ni opredeljevalo, ker je že citirana absolutno bistvena kršitev postopka narekovala razveljavitev sklepa sodišča prve stopnje.

14. Ker je sodišče prve stopnje odločitev o stroških in plačilu nagrade poravnalnemu odboru temeljilo na uspehu v postopku in je bila odločba sodišča prve stopnje o glavni stvari razveljavljena ter vrnjena v nov postopek, je bilo treba sklep razveljaviti tudi v delu o stroških (37. člen ZNP v zvezi s 165. členom ZPP). Pritožbeno sodišče sodišče prve stopnje zgolj opozarja na posebnosti glede stroškov v nepravdnem postopku (35. člen ZNP).

Glede sklepa z dne 27. 2. 2019 (red. št. 59)

15. Pritožnik navaja, da sklep izpodbija v celoti zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava in predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v nov postopek s stroškovno posledico. Čeprav sklep izpodbija v celoti, pa navede le razloge glede IV. točke izreka izpodbijanega sklepa, s katerim mu je sodišče prve stopnje naložilo plačilo manjkajočega predujma.

16. Nasprotni udeleženec je vložil odgovor na pritožbo in predlagal, da jo višje sodišče zavrne kot neutemeljeno in potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Pritožba je delno utemeljena.

17. Pritožbeno sodišče je razveljavilo IV. točko izpodbijanega sklepa, s katero je pritožniku naložilo plačilo manjkajočega predujma za nagrado članov poravnalnega odbora. Razlogi so razvidni iz 12., 13. in 14. točke te obrazložitve. Ker je bila odločba o glavni stvari razveljavljena in vrnjena v nov postopek, bo v ponovljenem postopku treba tudi odločiti o tem, kdo krije manjkajoči predujem.

18. Glede nagrade članom poravnalnega odbora je pustilo izpodbijani sklep v veljavi, saj pritožba nima konkretiziranih razlogov zoper ta del izreka sklepa, ni pa našlo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti.

Glede popravnega sklepa z dne 1. 3. 2019 (red. št. 60)

19. Pritožnik navaja, da popravni sklep izpodbija zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava in predlaga, da pritožbeno sodišče izpodbijani sklep razveljavi in vrne zadevo sodišču prve stopnje v nov postopek s stroškovno posledico.

Pritožba je utemeljena.

20. Pritožbeno sodišče je razveljavilo izpodbijani popravni sklep, s katerim je pritožniku naložilo plačilo stroškov nasprotnega udeleženca. Razlogi so razvidni iz 12., 13. in 14. točke te obrazložitve. Ker je bila odločba o glavni stvari razveljavljena in vrnjena v nov postopek, bo v ponovljenem postopku treba tudi ponovno odločiti o vseh stroških postopka.

Zaključek

21. Glede na vse navedeno je pritožbeno sodišče odločilo, da se izpodbijani sklepi razveljavijo (razen I., II. in III. točka sklepa z dne 27. 2. 2019 (red. št. 59)) in vrnejo sodišču prve stopnje v nov postopek (37. člen ZNP v zvezi s 365. členom ZPP). Pritožbeno sodišče ni moglo samo odpraviti pomanjkljivosti neugotovljenega dejanskega stanja, ki je bilo posledica bistvenih kršitev postopka, saj sodišče prve stopnje ni vročalo mnenja poravnalnega odbora strankam v izjavo. Glede na trditve pritožnice iz pritožbe in postopka na prvi stopnji se bo v ponovljenem postopku lahko celo odprlo vprašanje dodatnih dokazov z izvedenci itd. Razpravljanje o vseh odprtih dejanskih (ekonomskih) vprašanjih šele pred pritožbenim sodiščem bi lahko pomenilo poseg v strankino ustavno pravico do pritožbe (25. člen Ustave RS, URS) in bi s tem rušilo načelo dvostopenjskega sojenja (predvsem glede ugotavljanja celotnega dejanskega stanja).

22. Višje sodišče je opravilo tehtanje med pravico stranke do sojenja brez nepotrebnega odlašanja in pravico do pravnega sredstva iz 25. člena URS in presodilo, da v tem primeru pretehta slednja. Šele po razpravljanju o mnenju poravnalnega odbora bo ugotovljeno dejansko stanje, ki bo potrdilo ali pa ovrglo trditve predlagatelja. S tem, ko bi celotno dejansko stanje prvič ugotovilo šele sodišče druge stopnje, bi strankama onemogočilo preverjanje pravilnosti le-tega pred instančnim sodiščem, saj pred Vrhovnim sodiščem to ni dopustno (drugi odstavek 370. člena ZPP), kar bi pomenilo, da strankama odreče ustavno pravico od pravnega sredstva.

23. Odločitev o stroških temelji na določbi tretjega odstavka 165. člena ZPP.

PRAVNI POUK Zoper sklep sodišča druge stopnje o razveljavitvi sklepa in vrnitvi zadeve sodišču prve stopnje je dovoljena pritožba, ki se vloži pri sodišču prve stopnje v roku 15 dni od prejema pisnega odpravka tega sklepa, v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotno stranko. Obsegati mora navedbo sklepa, zoper katerega se vlaga, pritožbene razloge in podpis pritožnika. Če pritožba ni razumljiva ali ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala, jo sodišče zavrže, ne da bi pozvalo vložnika, naj jo popravi ali dopolni.

Ob vložitvi pritožbe mora biti plačana sodna taksa. Če ta ni plačana v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za njeno plačilo in tudi niso podani pogoji za oprostitev, odlog ali obročno plačilo sodnih taks, se šteje, da je pritožba umaknjena.

Pritožbo lahko vloži stranka, ki nasprotuje razveljavitvi sklepa sodišča prve stopnje in vrnitvi zadeve sodišču prve stopnje v nov postopek. Če je pritožba vložena po pooblaščencu, je ta lahko samo odvetnik ali druga oseba, ki je opravila pravniški državni izpit. Ta sklep sodišča druge stopnje se sme izpodbijati samo iz razloga, da je sodišče druge stopnje razveljavilo odločbo sodišča prve stopnje in zadevo vrnilo v novo sojenje, čeprav bi kršitve postopka glede na njeno naravo lahko samo odpravilo (prvi in drugi odstavek 347. člena ZPP) ali bi glede na naravo stvari in okoliščine primera lahko samo dopolnilo postopek oziroma odpravilo pomanjkljivosti (prvi odstavek 355. člena ZPP) ali če bi moralo samo opraviti nov postopek (drugi odstavek 354. člena in drugi odstavek 355. člena ZPP).

O pritožbi odloča Vrhovno sodišče Republike Slovenije.

1 Glej določbo prvega odstavka 216. člena (novega) ZNP-1, ki določa, da se postopki, ki so bili začeti pred uveljavitvijo tega zakona pred pristojnimi sodišči, dokončajo po določbah do sedaj veljavnih predpisov, razen tistih, ki so razveljavljeni in vrnjeni v nov postopek (drugi odstavek istega člena).  
2 Nasprotni udeleženec spregleda, da je bilo v zadevi VSL I Cpg 359/2012, na katero se večkrat sklicuje, v postopku na prvi stopnji predlagatelju vročeno mnenje poravnalnega odbora in je torej situacija drugačna kot v tem primeru.  
3 Glej VS RS sklep III Ips 105/2016. 4 Prof. dr. Saša Prelič v članku Postopki v zvezi z določanjem primerne denarne odpravnine za manjšinske delničarje pri izključitvah in izstopih, statusnih preoblikovanjih in povezanih družbah, Podjetje in delo z dne 6. 10. 2010.