UPRS Sodba IV U 148/2021-9
Datum: 2024-01-25T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2024:IV.U.148.2021.9
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: CESTE IN CESTNI PROMET
institut: odjava vozila iz prometa - letna dajatev za vozila - plačilni nalog - prenehanje obveznosti

## Jedro

V primeru uničenja vozila bi obveznost plačila dajatve prenehala le v primeru, da bi tožnik predložil potrdilo o uničenju vozila v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja. Z drugimi besedami, tudi zgolj dejstvo, da je bilo vozilo predano na odpad in uničeno, če ni z ustreznim potrdilom izkazano, da je bilo vozilo uničeno v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja, ne zadostuje za prenehanje obveznosti plačila dajatve.

## Izrek

Tožba se zavrne.

Vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.

## Obrazložitev

### Potek upravnega postopka

Organ prve stopnje je izdal izpodbijani plačilni nalog, s katerim je odločil, da mora lastnik odjavljenega vozila družba A., d.o.o. (tožnik v tem upravnem sporu) za vozilo kategorija M1 - osebni avtomobil, znamke Mercedes Benz, številka šasije ..., plačati dajatev za odjavljeno vozilo v višini 70,50 EUR, v roku 30 dni po prejemu tega plačilnega naloga.

Skladno z drugim stavkom tretjega odstavka 16. člena Zakona o dajatvah na motorna vozila (v nadaljevanju ZdajMV) velja plačilni nalog kot odločba.

Zoper izpodbijani plačilni nalog je tožnik vložil pritožbo, ki jo je organ druge stopnje kot neutemeljeno zavrnil. V obrazložitvi se sklicuje na določbe ZDajMV, iz katerih izhaja, da je zavezanec za plačilo dajatve lastnik odjavljenega motornega vozila s prebivališčem v Republiki Sloveniji, obveznost plačila dajatve pa prvič nastane po preteku enega leta od odjave vozila. Če lastnik takega vozila prenese lastništvo na drugo osebo, postane zavezanec za plačilo dajatve novi lastnik. Povzeta so tudi določila ZDajMV, kdaj preneha obveznost plačila dajatve, in sicer če iz evidence registriranih vozil, ki se vodi na podlagi zakona, ki ureja motorna vozila, izhaja, da je bilo vozilo predano v razgradnjo v skladu s predpisi o varstvu okolja, ali je bilo znova registrirano. Obveznost preneha tudi, če zavezanec upravni enoti ali nosilcu javnega pooblastila predloži potrdilo o uničenju vozila v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja; policijski zapisnik o kraji vozila; dokazilo o registraciji vozila v drugi državi ali izvozno carinsko deklaracijo o izvozu vozila iz carinskega območja unije. Iz evidence registriranih vozil izhaja, da je tožnik še vedno lastnik odjavljenega vozila in zato zavezanec za plačilo dajatve. Glede pritožbenih navedb, da je v prometni nesreči poškodovano vozilo odpeljal na odpad in zanj prejel plačilo, pa je pojasnil, da se bo lahko razbremenil obveznosti plačila dajatve, če bo upravni enoti ali nosilcu javnega pooblastila predložil ustrezno potrdilo o uničenju vozila, kot je to določeno v predpisih o varstvu okolja. To potrdilo namreč ob uničenju izda imetniku vozila pooblaščeni upravljavec obrata za razstavljanje vozil. Zadnji lastnik vozila mora to potrdilo skupaj z registrskimi tablicami predložiti pri odjavi vozila skladno s predpisi, ki urejajo registracijo motornih vozil. Če je bilo lastništvo vozila preneseno na drugo osebo, je dosedanji lastnik dolžan tako spremembo v 15 dneh prijaviti registracijski organizaciji, k čemer lastnika vozila zavezujejo določbe 32. člena Zakona o motornih vozilih. S tem bi se obenem lahko razbremenil nadaljnje obveznosti plačevanja dajatve za odjavljeno vozilo.

### Navedbe strank v upravnem sporu

Tožnik se z odločitvijo na strinja in vlaga tožbo, v kateri navaja, da je napravil vse potrebno za odjavo vozila iz prometa, pravočasno vložil pritožbo in predložil potrebna dokazila. Izvedel je pravilen način odjave iz prometa in predložil vso potrebno dokumentacijo, ki jo je imel na voljo. Vozilo je bilo 8. 6. 2020 udeleženo v prometni nezgodi v mestu Karula v občini Olovo, v Bosni in Hercegovini. 26. 6. 2020 je na C., d.o.o. vozilo odjavil iz prometa, vrnil registrske tablice, predložil zapisnik policije in jih obvestil, da je bilo vozilo odpeljano na odpad. Od podjetja D., BiH, je prejel plačilo 230 BAM za pločevino tega vozila. V BiH ne obstajajo podjetja oz. omenjeno podjetje ne izdaja potrdila o uničenju vozila v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja, zato potrdila o uničenju vozila nima. Meni, da je račun zadosten dokaz, da je bilo vozilo predano na odpad, kjer je bilo tudi uničeno.

Tožena stranka je sodišču posredovala upravne spise, odgovora na tožbo ni podala.

### Odločanje sodišča

#### K I. točki izreka

Tožba ni utemeljena.

Dajatev za odjavljeno vozilo je opredeljena v določbah tretjega poglavja ZDajMV, ki so se začele uporabljati 1. 1. 2018. Iz 14. člena ZDajMV tako izhaja, da se dajatev za odjavljeno vozilo plačuje za vozila kategorij M1, N1 in L2e. Obveznost plačila prvič nastane po preteku enega leta od odjave vozila, v skladu z zakonom, ki ureja motorna vozila, in nato vsako leto na datum odjave vozila.

V tej zadevi sporna dajatev za odjavljeno vozilo se nanaša na vozilo, ki predstavlja osebni avtomobil kategorije M1, kar ni sporno. Tožnik v tožbi tudi ne izpodbija dejanske ugotovitve tožene stranke, da iz uradne evidence izhaja, da je lastnik vozila znamke Mercedes Benz, št. šasije ..., in da je bilo vozilo odjavljeno 26. 6. 2020.

Zato je po preteku enega leta nastopila obveznost plačila letne dajatve, kot izhaja iz izpodbijanega plačilnega naloga. Dajatev za odjavljeno vozilo se plačuje deset let od zadnje odjave vozila. Če se vozilo v tem času znova registrira, začne ta rok znova teči ob naslednji odjavi vozila.

V 16. členu ZdajMV je določeno, kdaj obveznost plačila dajatve za odjavljeno vozilo preneha, vendar v predmetni zadevi ni podan noben izmed taksativno naštetih pogojev. Obveznost plačila dajatve za odjavljeno vozilo tako preneha, če iz evidence registriranih vozil, ki se vodi na podlagi zakona, ki ureja motorna vozila, izhaja da je bilo vozilo: predano v razgradnjo v skladu s predpisi o varstvu okolja ali znova registrirano (šesti odstavek 16. člena). Obveznost plačila dajatve za odjavljeno vozilo preneha tudi, če zavezanec upravni enoti ali nosilcu javnega pooblastila predloži: - potrdilo o uničenju vozila v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja; - policijski zapisnik, iz katerega izhaja, da je bilo vozilo ukradeno; - dokazilo, da je bilo vozilo registrirano v drugi državi ali - izvozno carinsko deklaracijo s potrditvijo izstopa vozila iz carinskega območja Unije (sedmi odstavek 16. člena).

Glede izpolnjevanja pogojev za prenehanje obveznosti tožnik v tožbi ponovi pritožbene navedbe, da je bilo v Bosni in Hercegovini po prometni nezgodi vozilo predano na odpad, kjer je bilo tudi uničeno, za kar je od podjetja prejel plačilo za pločevino vozila, in v tožbi še pojasni, da to podjetje ne izdaja potrdila o uničenju vozila v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja. Čeprav te okoliščine med strankama niso sporne, pa ne omogočajo zaključka o prenehanju obveznosti plačila dajatve za odjavljeno vozilo. V primeru uničenja vozila bi na podlagi 1. alineje sedmega odstavka 16. člena ZdajMV obveznost plačila dajatve prenehala le v primeru, da bi tožnik predložil potrdilo o uničenju vozila v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja. Z drugimi besedami, tudi zgolj dejstvo, da je bilo vozilo predano na odpad in uničeno, če ni z ustreznim potrdilom izkazano, da je bilo vozilo uničeno v skladu s predpisi, ki urejajo varstvo okolja, ne zadostuje za prenehanje obveznosti plačila dajatve. Iz tožnikovih navedb torej ne izhaja, da je izpolnil katerega od pogojev iz 16. člena ZDajMV, ki jih zakon predpisuje za prenehanje obveznosti plačevanja predmetne dajatve, zato sodišče ugotavlja, da je tožena stranka utemeljeno izdala izpodbijani plačilni nalog.

Glede na vse navedeno sodišče ugotavlja, da tožnik ni uspel izkazati nepravilnosti ali nezakonitosti izpodbijane odločbe. Ker sodišče tudi ni našlo nepravilnosti, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, je tožbo na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) kot neutemeljeno zavrnilo.

V skladu s prvim odstavkom 59. člena ZUS-1 je sodišče v zadevi odločilo brez glavne obravnave, saj relevantno dejansko stanje, na katerem temelji izpodbijana odločitev, med strankama postopka ni bilo sporno.

#### K II. točki izreka

Sodišče je o stroških upravnega spora odločilo na podlagi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po katerem trpi v primeru, če sodišče tožbo zavrne, vsaka stranka svoje stroške postopka.

---

[^1]: Od 14. 7. 2021 dalje pa po preteku dveh let od odjave vozila (7. člen Zakona o interventnih ukrepih za pomoč gospodarstvu in turizmu pri omilitvi posledic epidemije COVID-19 (ZIUPGT); Uradni list RS, št. 112/21).

## Zveza

Zakon o dajatvah za motorna vozila (2017) - ZDajMV  - člen 14, 16, 16/7, 16/7-1

## Pridruženi dokumenti

Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.