VSL Sodba I Cpg 292/2023
Datum: 2024-10-21T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:2024:I.CPG.292.2023
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Gospodarski oddelek
institut: objektivne meje pravnomočnosti - zaključek glavne obravnave - odločanje po stanju ob zaključku glavne obravnave - delna izpolnitev - razlogi za ugovor zoper sklep o izvršbi - nedovoljena pritožbena novota
jedro: Glede na objektivne meje pravnomočnosti sme sodišče v pravdnem postopku upoštevati zgolj dejstva, ki nastanejo do konca glavne obravnave pred sodiščem prve stopnje. Plačila dela prisojenega zneska po zaključku glavne obravnave pred sodiščem prve stopnje zato pritožbeno sodišče pri odločanju o pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje ne more upoštevati.
zveza: ZPP člen 337, 337/1. ZIZ člen 55, 55/1, 55/1-8

## Jedro

Glede na objektivne meje pravnomočnosti sme sodišče v pravdnem postopku upoštevati zgolj dejstva, ki nastanejo do konca glavne obravnave pred sodiščem prve stopnje. Plačila dela prisojenega zneska po zaključku glavne obravnave pred sodiščem prve stopnje zato pritožbeno sodišče pri odločanju o pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje ne more upoštevati.

## Izrek

I. Pritožba se zavrne in se sodba sodišča prve stopnje potrdi.

II. Tožena stranka je dolžna tožeči stranki v roku 15 dni povrniti njene stroške za odgovor na pritožbo v znesku 279,99 EUR v roku 15 dni, po preteku tega roka pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi od prvega dne zamude dalje.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo razsodilo, da je dolžna tožena stranka tožeči stranki plačati 4.916,63 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 27. 10. 2020 dalje do plačila (I. točka izreka). Toženi stranki je naložilo, da je dolžna v roku 15 dni plačati tožeči stranki še 1.265,14 EUR stroškov tega postopka, v primeru zamude pa tudi zakonske zamudne obresti (II. točka izreka).

Zoper navedeno sodbo je vložila pravočasno pritožbo tožena stranka. Navaja, da vlaga pritožbo zoper glavnico v višini 4.916,63 EUR, iz česar je razbrati, da jo izpodbija v celoti. Smiselno uveljavlja pritožbeni razlog zmotne ugotovitve dejanskega stanja. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijano sodbo odpravi.

Tožeča stranka je vložila odgovor na pritožbo. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbo tožene stranke zavrne kot neutemeljeno in ji naloži plačilo stroškov pritožbenega postopka v roku 15 dni, po preteku roka pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi od prvega dne zamude do plačila. Priglaša stroške za odgovor na pritožbo.

Pritožba ni utemeljena.

Tožena stranka navaja, da je dne 16. 3. 2023 plačala nesporni del terjatve v skupnem znesku 4.138,97 EUR, ki vključuje odprte obveznosti v znesku 2.873,83 EUR in prisojene pravdne stroške v znesku 1.265,14 EUR. Tožena stranka torej v pritožbi navaja, da je po zaključku glavne obravnave pred sodiščem prve stopnje (24. 1. 2023) plačala del glavnice ter prisojene pravdne stroške. Dejstva plačila dela prisojenega zneska skupaj s pravdnimi stroški pritožbeno sodišče pri odločanju o pritožbi zoper sodbo sodišča prve stopnje ne more upoštevati. Glede na objektivne meje pravnomočnosti sme sodišče v pravdnem postopku upoštevati zgolj dejstva, ki nastanejo do konca glavne obravnave pred sodiščem prve stopnje. Kasnejša dejstva, ki nastopijo po zaključku glavne obravnave v tem sporu zato ni mogoče upoštevati ob obravnavanju pritožbe zoper sodbo sodišča prve stopnje. O tem obstoji obširna in usklajena sodna praksa.<sup>1</sup> Tožena stranka pa bo lahko, v kolikor bi tožeča stranka tudi za ta znesek vložila predlog za izvršbo, dejstvo delnega plačila prisojenega zneska uspešno uveljavljala v izvršilnem postopku z ugovorom po 8. točki 55. člena Zakona o izvršbi in zavarovanju.<sup>2</sup>

Tožena stranka tudi ne more uspeti s pritožbeno navedbo, da prisojeni znesek 2.042,80 EUR ne izhaja iz nobene verodostojne listine, kar dokazuje s predložitvijo kartice odprtih obveznosti tožeče stranke. V postopku pred sodiščem prve stopnje je namreč tožena stranka vložila zgolj odgovor na tožbo, v katerem je (pavšalno) ugovarjala, da je za vse dobavljeno blago plačala ter da je tožeča stranka blago zaračunala po višji ceni, kot je bilo dogovorjeno. Tožeča stranka je na njene ugovore konkretno odgovorila ter za svoje navedbe predložila tudi listinske dokaze. Tožena stranka je ostala v nadaljevanju postopka pasivna. Na pripravljalni vlogi tožeče stranke ni odgovorila, niti se ni odzvala na poziv sodišča z dne 6. 6. 2022. Pristopila ni niti na pripravljalni narok, kot tudi ne na prvi narok za glavno obravnavo. Njene pritožbene navedbe so zato nedovoljene pritožbene novote, ki jih pritožbeno sodišče ne sme upoštevati (prvi odstavek 337. člena ZPP). Enako velja tudi za pritožbi priloženo dokazilo.

Pritožbene navedbe so po povedanem neutemeljene. Ker pritožbeno sodišče tudi ni zasledilo kršitev, na katere pazi po uradni dolžnosti (drugi odstavek 350. člena ZPP), je pritožbo zavrnilo in sodbo sodišča prve stopnje potrdilo (353. člen ZPP).

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na prvem odstavku 165. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 154. člena ZPP. Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato mora tožeči stranki povrniti njene stroške za odgovor na pritožbo. Te je pritožbeno sodišče odmerilo na podlagi priloženega stroškovnika in v skladu z odvetniško tarifo ter tožeči stranki priznalo stroške za odgovor na pritožbo 375 točk, kar znaša 225,00 EUR (tar. št. 22/1 OT), ter 2 % materialnih stroškov (tretji odstavek 11. člena OT) ter 22% DDV. Priznani stroški tožeče stranke znašajo 279,99 EUR, tožena stranka pa jih je dolžna povrniti v 15-tih dneh, po preteku tega roka pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi od prvega dne zamude dalje.

---

[^1]: (1) Primerjaj II Ips 591/2007, II Ips 49/2004, I Cp 186/2020 in druge.

[^2]: (2) Ugovor zoper sklep o izvršbi je mogoče vložiti z razlogom, ki preprečujejo izvršbo, zlasti pa: (8) če je terjatev prenehala na podlagi dejstva, ki je nastopilo pred izvršljivostjo odločbe toda v času, ko dolžnik tega ni mogel uveljavljati v postopku, iz katerega izvira izvršilni naslov (8. točka prvega odstavka 55. člena ZIZ).

---

[^]: *Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.