VSL sklep IV Cp 894/2016
Datum: 2016-04-07T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:2016:IV.CP.894.2016
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Civilni oddelek
institut: začasna odredba - vpis v vrtec - soglasje za izpis iz vrtca - stiki - določitev stikov - potrebe otroka
jedro: Toženec ni soglašal z izpisom otroka iz vrtca, tožnica pa do izdaje začasne odredbe otroka ni mogla vpisati v drug vrtec, saj iz prejšnjega ni bil izpisan. Deček pet mesecev ni mogel obiskovati vrtca. To pa je tudi po oceni pritožbenega sodišča razlog, da sodišče z začasno odredbo poseže v razmerje med staršema in otrokom in uredi, da bo zagotovljena največja otrokova korist. Pri svoji odločitvi je prvostopenjsko sodišče upoštevalo, da deček živi z materjo, in odločilo, da naj obiskuje vrtec v bližini njegovega prebivališča. Pritožbeno sodišče ocenjuje, da je taka odločitev smotrna, saj vožnja otroka v oddaljeni vrtec ni le neekonomična, pač pa tudi naporna za otroka, pa tudi za starše.
zveza: ZPP člen 411.

## Jedro

Toženec ni soglašal z izpisom otroka iz vrtca, tožnica pa do izdaje začasne odredbe otroka ni mogla vpisati v drug vrtec, saj iz prejšnjega ni bil izpisan. Deček pet mesecev ni mogel obiskovati vrtca. To pa je tudi po oceni pritožbenega sodišča razlog, da sodišče z začasno odredbo poseže v razmerje med staršema in otrokom in uredi, da bo zagotovljena največja otrokova korist. Pri svoji odločitvi je prvostopenjsko sodišče upoštevalo, da deček živi z materjo, in odločilo, da naj obiskuje vrtec v bližini njegovega prebivališča. Pritožbeno sodišče ocenjuje, da je taka odločitev smotrna, saj vožnja otroka v oddaljeni vrtec ni le neekonomična, pač pa tudi naporna za otroka, pa tudi za starše.

## Izrek

Pritožbi se zavrneta in se sklep z 29. 10. 2015 v izpodbijanem delu (IX. točke izreka) ter sklep z 8. 12. 2015 (v celoti) potrdita.

## Obrazložitev

1. Prvostopenjsko sodišče je s sklepom z 29. 10. 2015 dodelilo otroka pravdnih strank začasno v varstvo, vzgojo in oskrbo materi, tožencu naložilo v plačevanje 250,00 EUR začasne mesečne preživnine (v preostalem delu glede preživnine je predlog za izdajo začasne odredbe zavrnilo). Uredilo je stike. Odločilo je da začasna odredba velja do pravnomočnosti sodbe, s katero bo sodišče odločilo o dodelitvi otroka, določitvi preživnine in stikov. Toženčev predlog za izdajo začasne odredbe je sodišče zavrnilo.

2. S sklepom z 8. 12. 2015 je ugovor tožene stranke zoper sklep z 9. 10. 2015 zavrnilo.

3. Zoper oba sklepa se pritožuje tožena stranka. Uveljavlja vse zakonske pritožbene razloge.

4. V pritožbi zoper sklep z 29. 10. 2015 navaja, da je tožena stranka predlagala izdajo začasne odredbe, s katero bi se otroka začasno dodelilo v varstvo in vzgojo toženi stranki, določilo stike in preživnino ter odločilo o vpisu otroka v vrtec v A. Sodišče je obrazložilo le, zakaj je ugodilo predlogu tožnice, ni pa obrazložilo zavrnitve toženčevega predloga. Iz izpodbijanega sklepa ne izhaja, zakaj toženec ni primeren za začasno dodelitev otroka v varstvo, vzgojo in oskrbo. To, da tožnica sedaj za otroka skrbi, ni zadosten razlog, saj je do obstoječe situacije prišlo zaradi samovoljnega ravnanja tožnice. Tožnica je otroka preprosto odpeljala od doma in ga iztrgala iz sredine, kjer je živel. Otrok sedaj nima vrstnikov, s katerimi bi se igral in ni jasno, kakšen krog prijateljev si je ustvaril v novem okolju. Tožnica se ni držala dogovorov sklenjenih na CSD, ampak je ravnala samovoljno in v škodo otroku. Sodišče je sledilo tožničinemu predlogu in želji tudi glede vrtca. Toženec in sin imata pravico preživljati čim več časa skupaj. Skupni čas, ki jima ga je določilo sodišče, ni primeren. Sodišče odločitve glede preživnine ni obrazložilo. Upoštevalo je previsoko vrednost stroškov za preživljanje otroka, ni upoštevalo stroškov, ki jih ima toženec in dejstva, da toženec plačuje vrtec za otroka.

5. V pritožbi zoper sklep z 8. 12. 2015 navaja, da se sodišče sklicuje na razloge iz sklepa o začasni odredbi, ki pa po oceni tožene stranke ni bila zadostno obrazložena. Sodišče navaja, da je odločilo, da se otrok začasno zaupa v varstvo in vzgojo materi, ker je pri njej že od aprila 2015. Pri tem je sodišče pozabilo, da je mati samovoljno vzela otroka in se odselila od toženca. Zaradi tožničinega ravnanja otrok živi s tožnico in ne obiskuje več prejšnjega vrtca. Razlog za tako stanje je na tožeči in ne na toženi stranki. Sodišče si v razlogih sklepa prihaja v nasprotje, saj po eni strani ugotavlja, da ni potrebe po spreminjanju dosedanjega režima življenja otroka, po drugi strani pa navaja, da je otrok prilagodljiv. Sodišče se v razlogih sklicuje tudi na poročili vrtca in pediatrinje, vendar gre za stanje, kakršno je bilo pred odselitvijo. Sodišče je štelo, da je obiskovanje vrtca vprašanje dnevnega življenja in da o tem odloča tožnica, ki ji je otrok začasno dodeljen v varstvo in vzgojo. Toženec torej nima pri tem nobene besede, čeprav bi bilo za otroka koristno, da bi obiskoval vrtec v A. Sodišče je s tako odločitvijo že prejudiciralo končno odločitev. Sodišče ni ustrezno in v celoti pretehtalo vseh okoliščin. Kritičneje bi moralo upoštevati dejstva in okoliščine, ne pa iz posameznih listin in zaslišanja strank izluščiti le tisto, kar gre v korist matere. Do ugovornih navedb toženca se sodišče sploh ni opredelilo. Sodišče tudi ni obrazložilo, zakaj je določilo tak obseg stikov in zakaj bi bil večji obseg stikov nekoristen za otroka. Preživnina je določena previsoko, saj je obseg stroškov v višini 410,00 EUR mesečno za tako majhnega otroka nerealen in pretiran. S takim zneskom lahko preživi marsikatera veččlanska družina.

6. Tožeča stranka je na pritožbo tožene stranke zoper sklep z 8. 12. 2015 odgovorila. V odgovoru na pritožbo predlaga njeno zavrnitev.

7. Pritožbi nista utemeljeni.

8. Sodišče z začasno odredbo v sporih iz razmerij med starši in otroci začasno, do dokončne odločitve v sporu, uredi razmerje med starši in otroci tako, da zagotovi največjo otrokovo korist. Sodišče izda začasno odredbo le, če ugotovi, da bi brez nje lahko nastala otroku nesorazmerno težko popravljiva škoda.

9. Prvostopenjsko sodišče je s sklepom 29. 10. 2015 izdalo začasno odredbo, s katero je začasno zaupalo mladoletnega otroka v varstvo, vzgojo in oskrbo tožnici, tožencu je naložilo plačevanje 250,00 EUR mesečne preživnine in določilo stike. Toženčev predlog za izdajo začasne odredbe je zavrnilo. Upoštevalo je, da otrok od aprila 2015 živi skupaj z materjo. Odločilo je tudi, da se otrok vpiše v vrtec ... v X, saj se vrtec nahaja v bližini otrokovega prebivališča. Ocenilo je, da z vpisom v vrtec blizu otrokovega prebivališča tožnica in otrok prihranita na času, saj bi bilo potrebno otroka v prejšnji vrtec v A. voziti, poleg tega je potekalo uvajanje v novi vrtec brez težav.

10. Deček od 1. 6. 2015 dalje vrtca ni več obiskoval, saj toženec ni soglašal z izpisom otroka iz vrtca v A., tožnica pa do izdaje začasne odredbe otroka ni mogla vpisati v vrtec v X, saj ni bil izpisan iz vrtca v A. Deček torej pet mesecev ni mogel obiskovati vrtca. To pa je tudi po oceni pritožbenega sodišča razlog, da sodišče z začasno odredbo poseže v razmerje med staršema in otrokom in uredi, da bo zagotovljena največja otrokova korist. Starša se namreč nista uspela dogovoriti, kateri vrtec naj otrok obiskuje, zaradi česar petletni deček pet mesecev ni mogel obiskovati vrtca. Pri svoji odločitvi je prvostopenjsko sodišče upoštevalo, da deček živi z materjo in odločilo, da naj obiskuje vrtec v bližini njegovega prebivališča. Pritožbeno sodišče ocenjuje, da je taka odločitev je smotrna, saj vožnja otroka v oddaljeni vrtec ni le neekonomična, pač pa tudi naporna za otroka, pa tudi za starše. 11. Sodišče je začasno dodelilo otroka v varstvo in vzgojo materi. Upoštevalo je, da deček z materjo živi, da mati zanj ustrezno skrbi ter da je mati posvečala tudi v preteklosti več svojega časa varstvu in skrbi za otroka. Podlago za takšno odločitev je imelo tudi v mnenju CSD X s 14. 7. 2015, iz katerega izhaja, da je očitno, da deček pogreša vrtec in družbo sovrstnikov.(1) Prvostopenjsko sodišče je zato ravnalo pravilno, ko je z začasno odredbo poseglo v razmerje med staršema in otrokom in odredilo, da se deček vpiše v vrtec v A. Pri tem je upoštevalo tudi, da deček ni imel nobenih težav z uvajanjem v nov vrtec, ki je v bližini otrokovega prebivališča. 12. Nosilni argument toženčeve pritožbe zoper sklep z 29. 10. 2015 (v delu, s katerim je sodišče zavrnilo toženčev predlog za izdajo začasne odredbe), je, da sodišče zavrnitve ni ustrezno obrazložilo, pač pa je obrazložilo le, zakaj je ugodilo predlogu za začasno odredbo tožnice. V teh pritožbenih navedbah pa je vsebovan tudi odgovor nanje. Iz razlogov, zakaj je sodišče ugodilo predlogu tožnice, izhaja tudi, zakaj je zavrnilo predlog toženca. Če je sodišče ugotovilo, da je najkoristneje za otroka, da je začasno dodeljen v varstvu in vzgojo tožnici, in obrazložilo razloge, potem je jasno, zakaj ni začasno otroka dodelilo v varstvo in vzgojo tožencu.

13. Prvostopenjsko sodišče je obrazložilo, zakaj šteje, da je najprimerneje, da otrok obiskuje vrtec v bližini prebivališča, zato odpade pritožbeni argument, da je najprimerneje za otroka, da obiskuje vrtec v A., ki je v neposredni bližini toženčevega doma in kjer se je otrok dobro počutil. Pritožbeno sodišče verjame toženčevi navedbi o tem, da se je deček v vrtcu v A. dobro počutil, vendar je podana ugotovitev sodišča prve stopnje, da se deček dobro počuti tudi v vrtcu v X, vrtec pa se nahaja blizu dečkovega prebivališča. 14. S sklepom z 8. 12. 2015 je prvostopenjsko sodišče zavrnilo toženčev ugovor zoper izdano začasno odredbo. Toženec v pritožbi izpostavlja, da je tožnica tista, ki se je samovoljno odselila od toženca in s seboj odpeljala njunega sina. Meni, da ravno zaradi njenega ravnanja otrok ne obiskuje več prejšnjega vrtca in vrtca več mesecev ni obiskoval. Višje sodišče tem pritožbenim očitkom ne sledi. Nenazadnje otrok ni obiskoval vrtca (tudi) zaradi ravnanja toženca, ki otroka ni želel izpisati iz prejšnjega vrtca, zaradi česar tožnica ni mogla vpisati otroka v nov vrtec. Zato se toliko bolj pokaže na mestu ravnanje prvostopenjskega sodišča, ki je z začasno odredbo odredilo vpis otroka v vrtec.

15. Neutemeljen je pritožbeni očitek, da so si razlogi v sklepu sodišča med seboj v nasprotju, ko sodišče najprej ugotovi, da je otrok prilagodljiv, nato pa, da ni potrebe po spreminjanju dosedanjega režima. Sodišče prve stopnje je pri odločitvi upoštevalo razmere, v katerih otrok živi. Upoštevalo je tudi mnenje vrtca o potekanju uvajalnega obdobja v nov vrtec. Iz mnenja izhaja, da deček z uvajanjem ni imel nobenih težav. Na podlagi tega je pravilno sklepalo, da je deček prilagodljiv. To pa ne pomeni, da bi bilo koristno za otroka, da bi se ga spet izpisalo iz vrtca, ki ga obiskuje, ter vpisalo v star vrtec. Splošno znano je, da sprememba okolja pri majhnem otroku povzroči določen stres. Poleg tega je za organiziranje dnevnega življenja pomembneje, da je otrok vpisan v vrtec blizu prebivališča, kot želja toženca, da bi otrok obiskoval star vrtec, ki je sicer bližje staremu prebivališču, vendar je oddaljen od sedanjega prebivališča otroka.

16. Posplošena je pritožbena navedba, da je sodišče skopo obrazložilo, zakaj je določilo tak obseg stikov. Sodišče je z začasno odredbo določilo stike med dečkom in očetom enkrat tedensko med tednom, in sicer ob sredah popoldne in stik preko vikenda vsak drugi vikend ter stike med prazniki, ki potekajo izmenjaje med staršema. Tako določeni stiki so za tako starost otroka primerni in običajni. Sodišče je imelo podlago za tako odločitev tudi v mnenju CSD. Oče tako določenih stikov konkretneje ne izpodbija, niti ne ponuja drugačne možnosti. Pritožbeno sodišče je zato pritožbene očitke v tem delu zavrnilo.

17. Pritožba izpodbija tudi višino določene preživnine. Ocenjuje, da so potrebe otroka (410,00 EUR mesečno) ocenjene previsoko ter da je previsoko določena preživnina. Pritožbeno sodišče takim pritožbenim očitkom ne sledi. Prvostopenjsko sodišče se je v sklepu o začasni odredbi ter v sklepu o ugovoru natančno opredelilo do vseh zatrjevanih stroškov in obrazložilo, katere stroške je upoštevalo pri oceni preživninskih potreb mladoletnega dečka. 410,00 EUR mesečno za petletnega otroka, ki obiskuje vrtec (sodišče je stroške ocenilo na 145,00 EUR mesečno), ne predstavlja pretirano ocenjenih preživninskih potreb.

18. Ustrezna je tudi razporeditev preživninskega bremena med oba roditelja. Tožnica prejema med 650,00 in 700,00 EUR mesečnih prihodkov, toženec, ki je samostojni podjetnik, zasluži več. Taka ugotovitev omogoča zaključek, ki ga je napravilo prvostopenjsko sodišče, da mati, ki za otroka v večji meri tudi skrbi, prispeva k preživljanju otroka nekoliko nižji delež kot oče, ki ima višje prihodke. Sicer pa v tej fazi postopka natančno ugotavljanje stroškov in prihodkov ni potrebno, kar je ugotovilo že prvostopenjsko sodišče. 19. Uveljavljani pritožbeni razlogi tako niso podani, prav tako niso podani tisti pritožbeni razlogi, na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Pritožbi je bilo zato potrebno zavrniti in izpodbijana sklepa potrditi (3. točka 365. člena Zakona o pravdnem postopku).

Op. št. (1): Mnenje je bilo izdelano v času, ko deček ni obiskoval vrtca, saj ga toženec ni želel izpisati iz starega vrtca, tožnica pa ga ni mogla vpisati v nov vrtec.