Up-50/14
Datum: 2014-11-11T00:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:USRS:2014:Up.50.14
vrsta: posamični akt
zadeva: ustavna pritožba
objavljeno: Neobjavljeno | 11.11.2014
dokument: US30531
akt: Sodba Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 159/2013 z dne 11. 11. 2013, sodba Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 92/2013 z dne 11. 4. 2013 ter sodba Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. II Ps 248/2012 z dne 12. 12. 2012
resitev: razveljavitev ali odprava
izrek: Sodba Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 159/2013 z dne 11. 11. 2013, sodba Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 92/2013 z dne 11. 4. 2013 ter sodba Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. II Ps 248/2012 z dne 12. 12. 2012 se razveljavijo.

 

Zadeva se vrne Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani v novo odločanje.
stavek: Ker je Ustavno sodišče že odločilo o enakem ustavnopravnem primeru tako, da je pritožniku ugodilo, je senat izdal odločbo, s katero je ugodil ustavni pritožbi.
odlocitev: odločba
geslo: 1.5.51.2.17 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Odločba senata. 
1.5.51.2.10 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku odločanja o ustavni pritožbi - Razveljavitev/odprava izpodbijanega akta in vrnitev v novo odločanje.
podlaga: Člen 51.1, Ustava [URS] 
Člen 59.3, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
vlagatelj: A. A., B. B., in C. C., Č.
datum_vloge: 2014-01-16T23:00:00.000Z
datum_odlocitve: 2014-11-10T23:00:00.000Z

# Up-50/14-15

# 11. 11. 2014

## ODLOČBA

Senat Ustavnega sodišča je v postopku odločanja o ustavni pritožbi A. A., B. B. in C. C., vsi Č., ki jih zastopa Odvetniška družba Matoz, o. p., d. o. o., Koper, na seji 11. novembra 2014

### odločil:

**Sodba Vrhovnega sodišča št. VIII Ips 159/2013 z dne 11. 11. 2013, sodba Višjega delovnega in socialnega sodišča št. Psp 92/2013 z dne 11. 4. 2013 ter sodba Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani št. II Ps 248/2012 z dne 12. 12. 2012 se razveljavijo.**

**Zadeva se vrne Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani v novo odločanje.**

## OBRAZLOŽITEV

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek za odpravo odločb Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije (v nadaljevanju Zavod) z dne 20. 2. 2008 in z dne 17. 3. 2008 o zavrnitvi pravice pokojnega tožnika D. D. do zdravljenja v tujini in zahtevek za povrnitev stroškov njegove operacije jetrnega tumorja 4. 2. 2008 v Italijanski republiki v skupnem znesku 49.004,20 EUR z zakonskimi zamudnimi obrestmi in stroški postopka. V ponovljenem postopku je ugotovilo, da je bilo pokojnemu tožniku glede na vse okoliščine njegovega obolenja v Republiki Sloveniji zagotovljeno enakovredno zdravljenje z RFA obsevalno metodo in da pri njegovi operaciji v Italijanski republiki ni šlo za nujno zdravljenje v času njegovega začasnega bivanja v tujini. Višje sodišče je zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje. Vrhovno sodišče je zavrnilo revizijo. Presodilo je, da sta nižji sodišči utemeljeno izhajali iz 135. člena ter prvega odstavka 132. člena v zvezi s 103. členom Pravil obveznega zdravstvenega zavarovanja (Uradni list RS, št. 79/94, 73/95, 39/96, 70/96, 47/97, 3/98, 90/98, 6/99 – popr., 61/2000, 64/2000 – popr., 59/02, 18/03, 30/03, 35/03 – popr., 78/03, 84/04, 44/05, 86/06, 90/06 – popr., 64/07, 33/08, 7/09, 88/09, 30/11, 49/12 in 106/12 – v nadaljevanju Pravila OZZ) in 2. točke prvega odstavka 23. člena Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju (Uradni list RS, št. 72/06 – uradno prečiščeno besedilo, 91/07, 76/08 in 87/11 – ZZVZZ) glede napotitve na zdravljenje v tujino in plačila stroškov zdravljenja v tujini v primeru izčrpanosti možnosti zdravljenja v Republiki Sloveniji ter utemeljenim pričakovanjem ozdravitve ali izboljšanja zdravstvenega stanja na podlagi takega zdravljenja oziroma v primeru nujnega (urgentnega) zdravljenja v času, ko je zavarovanec začasno bival v tujini. Hkrati naj bi utemeljeno ugotovili, da takšna ureditev zdravljenja v tujini ne nasprotuje pravu Evropske unije.

Pritožniki (pravni nasledniki pokojnega tožnika) zatrjujejo kršitev 22. in 51. člena Ustave. Menijo, da je bilo zdravljenje pokojnega tožnika v tujini nujno, ter navajajo, da je bil z obsevalno metodo RFA v Republiki Sloveniji že zdravljen, vendar zdravljenje ni bilo uspešno. Pritožniki navajajo, da so predlagali imenovanje novega izvedenca, strokovnjaka za jetrno kirurgijo. Sodišče je predlog neobrazloženo zavrnilo, pri tem pa še navedlo, da je bilo izdelano izvedeniško mnenje argumentirano, objektivno, nepristransko in strokovno argumentirano, čeprav je imenovani izvedenec izjavil, da odgovora na zastavljeni vprašanji ne more dati, saj ne sodijo v krog njegove strokovne usposobljenosti. Sodišče naj bi zavrnilo tudi zaslišanje drugih predlaganih prič v zvezi z zagotovljenostjo enako učinkovitega zdravljenja brez nepotrebnega odlašanja in s tem nedopustno napravilo vnaprejšnjo dokazno oceno. Višje in Vrhovno sodišče naj bi se odgovorom na zatrjevane kršitve izognili s pavšalno ugotovitvijo, da naj bi se prvostopenjsko sodišče ustrezno opredelilo do dokaznih predlogov. Prav tako naj se ne bi opredelili do vprašanja vnaprejšnje dokazne ocene. Vrhovno sodišče naj bi se tudi zgolj pavšalno opredelilo do ugovora pritožnikov, da je Zavod dolžan v skladu s pravom Evropske unije povrniti stroške zdravljenja v tujini. Pritožniki so dne 10. 4. 2014 dopolnili ustavno pritožbo. V dopolnitvi izpostavljajo odločitev Ustavnega sodišča v zadevi št. Up-1303/11, U-I-25/14 z dne 21. 3. 2014 (Uradni list RS, št. 25/14).

Senat Ustavnega sodišča je s sklepom št. Up-50/14 z dne 4. 9. 2014 ustavno pritožbo sprejel v obravnavo. V skladu s prvim odstavkom 56. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 64/07 – uradno prečiščeno besedilo in 109/12 – v nadaljevanju ZUstS) je Ustavno sodišče o tem obvestilo Vrhovno sodišče in Zavod.

Izpodbijane sodbe temeljijo na stališču, da pokojni tožnik ni izčrpal možnosti zdravljenja v Republiki Sloveniji, kar je po prvem odstavku 135. člena Pravil OZZ pogoj za povračilo stroškov zdravljenja v tujini. Ustavno sodišče je z odločbo št. Up-1303/11, U-I-25/14 ugotovilo, da je bil prvi odstavek 135. člena Pravil OZZ v neskladju s pravico do zdravstvenega varstva iz prvega odstavka 51. člena v zvezi z drugim odstavkom 50. člena Ustave, ker je izvirno določal vsebino pravice do zdravstvenega varstva. Določitev pogojev uveljavljanja pravice do zdravstvenega varstva in načina izvrševanja te pravice pa sta po navedenih ustavnih določbah izrecno pridržana zakonu. Odločitve sodišč, ki so temeljile na prvem odstavku 135. člena Pravil OZZ, za katerega je Ustavno sodišče ugotovilo, da je bil v neskladju s pravico iz prvega odstavka 51. člena v zvezi z drugim odstavkom 50. člena Ustave, je zaradi kršitve pritožnikove pravice iz prvega odstavka 51. člena Ustave razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo odločanje.

Ustavno sodišče je o enakem ustavnopravnem primeru že odločilo. Z odločbo, ki je navedena v 4. točki obrazložitve, je ustavni pritožbi ugodilo. Ker so v obravnavanem primeru izpolnjeni pogoji iz tretjega odstavka 59. člena ZUstS, je odločbo o tej ustavni pritožbi sprejel senat. Izpodbijane sodne odločbe je razveljavil in zadevo vrnil Delovnemu in socialnemu sodišču v Ljubljani v novo odločanje.

Senat je sprejel to odločbo na podlagi tretjega odstavka 59. člena ZUstS v sestavi: predsednica senata mag. Marta Klampfer ter člana mag. Miroslav Mozetič in Jasna Pogačar. Odločbo je sprejel soglasno.

mag. Marta Klampfer
Predsednica senata