UPRS Sodba I U 1685/2018-9
Datum: 2020-05-21T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2020:I.U.1685.2018.9
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: JAVNI RAZPISI - UPRAVNI POSTOPEK
institut: javni razpis - sofinanciranje iz javnih sredstev - neobrazložena odločba - absolutna bistvena kršitev določb postopka

## Jedro

Organ se ni konkretizirano opredelil do v prijavi navedenih realiziranih projektov, s katerimi je tožnik dokazoval izpolnjevanje posebnega pogoja po točki 6.2.1.1. Javnega razpisa, ki bi ga uvrstilo med prijavitelje, katerih vloge se kot ustrezne (prvi odstavek 118. člena ZUJIK) predložijo v ocenjevanje in vrednotenje stvarno pristojni strokovni komisiji, ki pripravi predlog projektov, ki se financirajo (119. člen ZUJIK).

## Izrek

Tožbi se ugodi, sklep Ministrstva za kulturo št. 6110-230/2018 z dne 20. 6. 2018 se odpravi in se zadeva vrne istemu organu v ponovni postopek.

## Obrazložitev

1. Ministrstvo za kulturo (v nadaljevanju upravni organ) je z izpodbijanim sklepom odločilo, da se vlogo tožnika na projektni razpis z oznako JPR-UM-2018 - področje Uprizoritvene umetnosti, podpodročje Produkcija (v nadaljevanju Javni razpis), z naslovom ..., zavrže. Upravni organ v obrazložitvi sklepa navaja, da je na podlagi četrtega odstavka 10. člena Pravilnika o izvedbi javnega poziva in javnega razpisa za izbiro kulturnih programov in kulturnih projektov (v nadaljevanju Pravilnik) upravičena tista oseba, katere vloga izpolnjuje pogoje, določene v besedilu poziva ali razpisa; izpolnjevanje pogojev se ugotavlja na osnovi obveznih dokazil in vloge prijavitelja. Upravni organ dalje navaja, da je v besedilu predmetnega razpisa v točki 6.1. navedeno, da se na razpis lahko prijavijo le prijavitelji (upravičene osebe), ki izpolnjujejo tam navedene splošne pogoje, v točki 6.2.1.1. pa so navedeni posebni pogoji za področje Uprizoritvene umetnosti, (med drugim) da se na razpis lahko na podpodročju Produkcija prijavijo prijavitelji, ki so v obdobju od leta 2014 do leta 2017 izvedli vsaj tri produkcije s področja uprizoritvenih umetnosti. Organ v sklepu ugotavlja, da tožnik ni izvedel vsaj treh produkcij s področja uprizoritvenih umetnosti. Navedel je sicer realizacijo 30 produkcij, vendar je strokovna komisija za uprizoritvene umetnosti ugotovila, da sta le dva od navedenih projektov dejansko del njihove produkcije in sta projekta, ki se lahko prištevata k področju uprizoritvenih umetnosti, medtem ko ostali projekti sodijo na področje glasbe, zato jih komisija ni mogla upoštevati. Organ zaključuje, da se zato, ker tožnik ne izpolnjuje prve alineje 6.2.1.1. posebnih pogojev razpisa, njegovo vlogo na podlagi petega odstavka 117. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo (v nadaljevanju ZUJIK) in prvega odstavka 10. člena Pravilnika zavrže kot vlogo, ki je ni vložila upravičena oseba.

2. Tožnik v tožbi navaja, da je odločitev v izpodbijanem sklepu nepravilna, obrazložitev pa neustrezna oziroma malomarna. V zvezi z zaključkom organa, da tožnik ni izpolnil pogoja izvedbe vsaj treh produkcij s področja uprizoritvenih umetnosti, tožnik navaja, da so vsi njegovi projekti plesni ter da ne drži argument organa, da vsi projekti, razen dveh, sodijo na področje glasbe. Tožnik meni, da je organ nepravilno razlagal in uporabil določbe Pravilnika o strokovnih komisijah, in sicer v delu, ki določa, da pri odločanju o zadevi, ki sodi tudi na drugo področje kulture, komisija pridobi mnenje komisije, v katere pristojnost zadeva spada. V tem primeru bi komisija morala pridobiti mnenje komisije, pristojne za glasbeno področje, česar pa ni storila. Pravilnik določa, da ustreznost vlog glede na razpisno področje določa otvoritvena komisija oziroma uslužbenec, pristojen za razpisano področje, ne pa strokovna komisija. Ker je tožnik prejel odgovor strokovne komisije in nepristojnega uslužbenca za odpiranje vlog, sklepa, da je bila njegova vloga popolna in ustrezna za obravnavo, strokovna komisija pa jo je neutemeljeno zavrgla. Tožnik se ne strinja z ugotovitvijo organa, da sta dva od navedenih projektov dejansko del produkcije tožnika; tožnik namreč navaja, da so avtorji in producenti vseh navedenih projektov njihovo plesno društvo. Tožnik navaja, da strokovna komisija ni pristojna za ocenjevanje oziroma vrednotenje projektov prijaviteljev. Tožnik meni, da je njihovo društvo kvalificirano ter izpolnjuje vse pogoje razpisa. Na tej podlagi društvo zahteva odobritev sredstev ter da se tudi flamenko kot umetniško - tako plesno kot glasbeno - in uprizoritveno zvrst definira znotraj ostalih uprizoritvenih umetnosti. Tožnik smiselno predlaga odpravo izpodbijanega sklepa ter vrnitev zadeve organu v ponovni postopek.

3. Toženka v odgovoru na tožbo prereka tožbene navedbe ter vztraja pri izpodbijanem sklepu in razlogih zanj. V odgovoru še navaja, da je bilo za vlogo tožnika šele po predložitvi strokovni komisiji ugotovljeno, da ne izpolnjuje prve alineje posebnega pogoja točke 6.2.1.1.. Strokovna komisija je namreč pri natančnem pregledu vloge ugotovila, da tožnik dejansko ni izvedel vsaj treh produkcij s področja uprizoritvenih umetnosti, čeprav jih je v obrazcu navedel 30. Vloga na razpis je bila podana za uprizoritveno področje in ne za glasbeno, poleg tega v tem razpisu ni možno prehajanje iz enega področja na drugega, zato tožnik zmotno meni, da bi morala komisija pridobiti mnenje druge komisije, v tem primeru glasbene. Toženka dodaja, da mora biti iz vse dokumentacije o posamezni produkciji jasno razvidno, da je bil prijavitelj v vlogi producenta. Izpolnjevanje pogojev pa se lahko ugotavlja v katerikoli fazi postopka. V postopku so bili vsi prijavitelji obravnavani enako. Toženka sodišču predlaga, naj tožbo kot neutemeljeno zavrne.

4. Tožba je utemeljena.

5. V obravnavani zadevi tožnik izpodbija sklep toženke, da se njegovo vlogo na projektni razpis z oznako JPR-UM-2018 - področje Uprizoritvene umetnosti, podpodročje Produkcija, z naslovom ..., zavrže. V obrazložitvi izpodbijanega sklepa organ razloguje, da tožnik ni izvedel, kot je zahtevano v Javnem razpisu, vsaj treh produkcij s področja uprizoritvenih umetnosti, pač pa sta le dva od navedenih projektov dejansko del njihove produkcije in se prištevata k področju uprizoritvenih umetnosti, ostali pa sodijo na področje glasbe, zaradi česar po 10. členu Pravilnika ne šteje za upravičeno osebo. Tožnik takim ugotovitvam in zaključku organa nasprotuje ter očita tudi nezadostno obrazložitev sklepa in druge kršitve pravil postopka.

6. V zadevi ni sporno, da je eden od posebnih pogojev za sodelovanje na razpisnem podpodročju Produkcija, da so prijavitelji v obdobju 2014 - 2017 izvedli vsaj tri produkcije s področja uprizoritvenih umetnosti. Prav tako ni sporno, da je tožnik v prijavi navedel realizacijo 30 produkcij. Sporna pa je ugotovitev organa, da sta samo dva od navedenih projektov produkciji s področja uprizoritvenih umetnosti, ostali projekti pa sodijo na področje glasbe. Tožnik namreč trdi, da so vsi projekti plesni ter da ne sodijo na področje glasbe; poleg tega pa tudi, da strokovna komisija po Pravilniku sploh ni pooblaščena za ocenjevanje oziroma vrednotenje teh produkcij, in da bi glede na ugotovitev, da spadajo (ostali) projekti na področje glasbe, morala po Pravilniku pridobiti mnenje komisije za glasbeno področje, ter da iz sklepa tudi ne izhaja, na kakšni podlagi je komisija ocenila, da zgolj dva od projektov ustrezata zahtevam navedenega posebnega razpisnega pogoja točke 6.2.1.1..

7. Iz 4. točke Javnega razpisa izhaja, da so uprizoritvene umetnosti področje umetnosti, ki zajema različne oblike, prakse in izraze gledališke ustvarjalnosti: dramsko in lutkovno gledališče, postdramsko gledališče, sodobne plesne prakse, ambientalno in ulično gledališče ter razne eksperimentalne in raziskovalne gledališke prakse (performans, fizično gledališče ipd.). Opredeljen je tudi pojem glasbenih umetnosti, da so to področje umetnosti, ki vključuje vse zvrsti, prakse in vsebine, ki jih druži raziskovanje zvoka in glasbeno ustvarjanje ter balet; da sem sodijo tradicionalne glasbene zvrsti, ki so se razvijale skozi dolgo zgodovino glasbene umetnosti: opera, komorna in orkestralna glasba, etno glasba, zborovsko petje in glasbeno-scenske predstave, kot tudi vsi sodobni načini glasbenega in baletnega izražanja. Kot ugotavlja sodišče, pa je v obrazložitvi izpodbijanega sklepa izostala ugotovitev dejstva, za katera dva v prijavi navedena realizirana projekta organ šteje, da sodita kot produkcija na področju uprizoritvenih umetnosti, ter so izostali tudi dejanski razlogi o tem, zakaj vsak posamezen od ostalih navedenih projektov (opredeljenih z imeni, kot ... itd., ter letom in krajem izvedbe) po njegovi oceni ne šteje med, upoštevaje citirano 4. točko Javnega razpisa, primeroma naštete zvrsti ustvarjanja na področju uprizoritvenih umetnosti oziroma zakaj šteje za ustvarjanje na področju glasbenih umetnosti oziroma ali je pri posameznem projektu ostal neizpolnjen (zgolj ali tudi) pogoj, da gre za (lastno) produkcijo1. V obrazložitvi sklepa je namreč organ podal za vseh ostalih (neustreznih) 28 projektov le posplošeno oceno, da sodijo na področje glasbe. Glede na to se sodišče s tožnikom strinja, da obrazložitev sklepa ni zadostna ter sodi, da je organ s takim postopanjem kršil pravila postopka po 7. točki 237. člena ZUP, saj zakonitosti izpodbijanega sklepa ni mogoče preizkusiti. Organ se po navedenem ni konkretizirano opredelil do v prijavi navedenih realiziranih projektov, s katerimi je tožnik dokazoval izpolnjevanje posebnega pogoja po točki 6.2.1.1. Javnega razpisa, ki bi ga uvrstilo med prijavitelje, katerih vloge se kot ustrezne (prvi odstavek 118. člena ZUJIK) predložijo v ocenjevanje in vrednotenje stvarno pristojni strokovni komisiji, ki pripravi predlog projektov, ki se financirajo (119. člen ZUJIK).

8. Sodišče pa tožniku ne pritrjuje, da bi organ kršil pravila postopka, s tem ko je tožnikove projekte, ki jih je ta navedel kot produkcijo na področju uprizoritvenih umetnosti, že po zaključeni fazi odpiranja vlog ocenjevala strokovna komisija za navedeno področje oziroma jih je ocenjevala brez sodelovanja strokovne komisije za glasbeno področje. Za uvrstitev vloge med ustrezne mora ta namreč izpolnjevati vse formalne razpisne pogoje (pravočasnost, popolnost, da je vlogo vložila upravičena oseba). To pomeni, da je pravno nepomembno, če se formalno nepravilnost vloge ugotovi šele v fazi vrednotenja in ocenjevanja prijavljenega projekta, in če jo ugotovi strokovna komisija za ustrezno področje; tudi tako vlogo minister zavrže (peti in šesti odstavek 117. člena ZUJIK). Sodelovanje strokovnih komisij za posamezna področja pa je v Pravilniku predvideno tudi le v fazi ocenjevanja in vrednotenja vlog po razpisnih kriterijih, kadar projekt sodi na več področij, in še to neobvezno (prvi odstavek 11. člena). V obravnavani zadevi pa ne gre za to, da bi tožnikov prijavljeni kulturni projekt smel soditi na več področij, saj je prijavil projekt na področju Uprizoritvene umetnosti; projekt pa tudi ni bil obravnavan v fazi vrednotenja po razpisnih kriterijih, saj je bila tožnikova vloga že pred tem izključena kot vloga, ki je ni vložila upravičena oseba. Ugotavljanje formalne pravilnosti prijave pa je v Pravilniku predvideno kot samostojno opravilo komisije za odpiranje vlog (11. člen).

9. Ker je sodišče ugotovilo, da so bila v postopku kršena procesna pravila, je tožbi na podlagi 3. točke prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) ugodilo ter izpodbijani sklep odpravilo, zadevo pa na podlagi tretjega ter v smislu četrtega odstavka tega člena vrnilo temu organu v ponovni postopek. V tem postopku bo organ moral slediti stališčem sodišča o postopku, navedenim v sodbi. To pomeni, da bo moral za vsakega od 30 projektov, s katerimi je tožnik izkazoval izpolnjevanje posebnega pogoja po prvi alineji točke 6.2.1.1. Javnega razpisa, sprejeti oceno z vidika, ali sodi na področje uprizoritvene umetnosti ter zakaj in ali gre za lastno produkcijo; če bo pri podrobnejši izvedbi navedenega ocenjevanja zaključil enako, kot v postopku za izdajo izpodbijanega sklepa, bo navedeno oceno moral vključiti v obrazložitev v ponovnem postopku izdanega sklepa. Če pa bo v ponovnem postopku zaključil, da tožnikova vloga formalne pogoje izpolnjuje, bo morala ta biti predmet nadaljnjega vsebinskega ocenjevanja in vrednotenja ter predmet meritorne odločitve.

10. Sodišče je odločilo brez glavne obravnave, na seji, na podlagi prve alineje drugega odstavka 59. člena ZUS-1, ker je bilo že na podlagi tožbe, izpodbijanega sklepa ter upravnih spisov očitno, da je potrebno tožbi ugoditi in izpodbijani sklep odpraviti na podlagi prvega odstavka 64. člena tega zakona, v upravnem sporu pa tudi ni sodeloval stranski udeleženec z nasprotnim interesom.

1 V odgovoru na tožbo toženka namreč (dodatno) izpostavlja, da mora pri posameznem projektu biti iz dokumentacije razvidno, da je prijavitelj v vlogi producenta, in da ne zadostuje, da so pri posameznem projektu sodelovali kot avtorji posamezni člani prijavitelja. Tudi s temi navedbami pa toženka morebitnih dejanskih razlogov za odločitev ni podala ustrezno (konkretizirano), ob tem ko po upravno sodni praksi tudi sicer pomanjkljive obrazložitve odločitve ni mogoče dopolnjevati z odgovorom na tožbo.