VSL sklep I Cp 2121/2010
Datum: 2015-07-29T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:2015:I.CP.2121.2010
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Civilni oddelek
institut: začasna odredba za zavarovanje nedenarne terjatve - pogoji za izdajo regulacijske začasne odredbe
jedro: Čeprav ZIZ izrecno ne ureja ureditvene (regulacijske) začasne odredbe in pogojev za njeno izdajo, pa v ustaljeni sodni praksi ni dvoma, kakšen je namen tovrstnih začasnih odredb in kdaj je njihova izdaja dopustna.
zveza: ZIZ člen 272, 272/2.

## Jedro

Čeprav ZIZ izrecno ne ureja ureditvene (regulacijske) začasne odredbe in pogojev za njeno izdajo, pa v ustaljeni sodni praksi ni dvoma, kakšen je namen tovrstnih začasnih odredb in kdaj je njihova izdaja dopustna.

## Izrek

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

## Obrazložitev

1. Prvostopenjsko sodišče je z obravnavanim sklepom zavrnilo izdajo začasne odredbe, s katero je tožeča stranka predlagala, da se začasno, do pravnomočnega končanja tega spora, zadrži učinkovanje notarskega zapisa opr. št. SV 1380/2008 z dne 22. 8. 2008 Pogodbe o potrošniškem hipotekarnem kreditu številka 0187/0018049-00 in Sporazuma o zavarovanju denarne terjatve po 142. členu Stvarnopravnega zakonika. Odločitev o stroških v zvezi s predlogom za izdajo začasne odredbe je pridržalo za končno odločbo.

2. Tožnica se proti temu sklepu pritožuje iz vseh pritožbenih razlogov in predlaga pritožbenemu sodišču, da ga razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v nov postopek. V bistvenem nasprotuje oceni prvostopenjskega sodišča, da niso podani pogoji za izdajo regulacijske začasne odredbe. Navaja, da bi moralo sodišče težo in pomen predlagane začasne odredbe oceniti z vidika trajanja in intenzivnosti tožničinega brezizhodnega položaja, ker ji brez izdaje začasne odredbe ne bo omogočeno kritje njenih osnovnih življenjskih potreb in predvsem potreb treh mladoletnih otrok, kar kaže na stanje materialne ogroženosti, ki vpliva na socialno varnost, pravico do osebnega dostojanstva in na možnosti za osebnostni razvoj otrok. Meni, da za odločanje o začasni odredbi ni bistveno, kaj je tožnica vedela ob sklenitvi kreditne pogodbe glede višine anuitet. Vsekakor pa ni mogla računati, da bo višina neodplačanega kredita znašala mnogo več, kot je znašal znesek samega kredita v EUR, ki ga je tožnica prejela ob sklenitvi pogodbe. Četudi drži, da bo znesek, ki ga bo tožnica morala plačati toženi stranki, manjši, če bo nadaljevala s plačevanjem obveznosti po kreditni pogodbi, pa je spregledano dejstvo, da bo v primeru uspeha s tožbo izbrisana hipoteka na stanovanjski hiši in bo mogoče najeti „normalen“ kredit in poplačati kondikcijsko obveznost toženi stranki, ki je neprimerno manjša od obveznosti iz spornega kredita. Sodišče neutemeljeno sprejema argument tožene stranke o nekakšnem moratoriju nad plačevanjem vseh obveznosti. Brezizhodni položaj tožnice in njenih otrok je pretežno pogojen s spornim kreditom. Ko bo vprašanje preživnine urejeno, bo mogoče ustaviti postopek zavarovanja z začasno odredbo in razveljaviti opravljena dejanja. Četudi tožena stranka še ni predlagala izvršbe na nepremičnino, v kateri tožnica živi z otroci, pa to lahko venomer stori. Predlogi tožene stranke za konverzijo kredita iz CHF v EUR so nesprejemljivi in ne morejo biti argument v prid tožene stranke. V danem primeru je ključni razlog za izdajo začasne odredbe dejstvo, da je položaj tožničinih otrok tako ogrožen, da ni mogoče čakati na zaključek pravde in pravnomočnost sodbe, niti ne na pravnomočnost pravde za razvezo zakonske zveze in plačevanje preživnine. Okoliščine, ki zahtevajo začasno, vendar nujno in takojšnje ukrepanje, izhajajo iz odločbe Centra za socialno delo z dne 27. 3. 2015. 3. Tožena stranka je na pritožbo odgovorila. Predlaga pritožbenemu sodišču, da jo zavrne in potrdi izpodbijani sklep.

4. Pritožba ni utemeljena.

5. S predlagano začasno odredbo tožnica želi začasno, do pravnomočnega končanja te pravdne zadeve, zadržati učinkovanje notarskega zapisa št. SV 1380/2008 z dne 22. 8. 2008, s katerim sta pravdni stranki, tožnica kot kreditojemalka, dolžnica in zastaviteljica, tožena stranka pa kot kreditodajalka in upnica, dogovorili in sklenili pogodbo o potrošniškem hipotekarnem kreditu ter sporazum o zavarovanju denarne terjatve. Tožnica s predlagano začasno odredbo želi doseči, da toženka od nje ne bi smela terjati kreditnih obrokov na podlagi notarskega zapisa kot izvršilnega naslova, vse do pravnomočne odločitve o njenem tožbenem zahtevku na ugotovitev ničnosti (podredno razveze) notarskega zapisa o sklenjeni pogodbi. Izdajo ureditvene (regulacijske) začasne odredbe utemeljuje v bistvenem s tem, da plačilo kreditnih obveznosti tožene stranke usodno vpliva na socialni položaj in možnosti za osebnostni razvoj cele tožničine družine, zlasti pa njenih treh mladoletnih otrok, hkrati pa obstaja nevarnost, da bi tožena stranka predlagala izvršbo s prodajo nepremičnine, v kateri tožnica živi z otroci in je pod hipoteko tožene stranke.

6. Čeprav Zakon o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) izrecno ne ureja ureditvene (regulacijske) začasne odredbe in pogojev za njeno izdajo, pa v ustaljeni sodni praksi ni dvoma, kakšen je namen tovrstnih začasnih odredb in kdaj je njihova izdaja dopustna.(1) Namen teh začasnih odredb ni v zavarovanju terjatev, ampak v začasnem urejanju spornih razmerij. Smiselno se uporabljajo določbe ZIZ za izdajo začasne odredbe v zavarovanje nedenarne terjatve iz 272. člena ZIZ. Kot pravilno poudarja prvostopenjsko sodišče, se takšna začasna odredba izda le v nujnih primerih, ko drugače ni mogoče preprečiti uporabe sile ali nastanka težko nadomestljive škode, pri čemer mora sodišče zelo omejevalno razlagati pojma grozeče sile in težko nadomestljive škode. Hkrati mora biti ureditvena začasna odredba edini možen način za preprečitev škode ali nevarnosti.

7. Pritožbeno sodišče se strinja z zaključki sklepa, da v konkretnem primeru niso izpolnjeni pogoji za izdajo predlagane začasne odredbe. Verjeti je tožnici, da se nahaja v hudi življenjski stiski zaradi pomanjkanja sredstev za preživljanje družine in pokrivanje dolgov po kreditnih pogodbah. Vendar predlagana odredba očitno zgreši namen regulacijske začasne odredbe, ki je v varstvu obstoječega stanja oziroma pravne sfere pred grozečim nasiljem (nevarnostjo uporabe sile) ali nevarnostjo nastanka nenadomestljive (težko nadomestljive) škode (2. alineja drugega odstavka 272. člena ZIZ).(2) Med ravnanjem tožene stranke in zatrjevano težko nadomestljivo škodo na strani tožnice tudi ni vzročne zveze. Po ugotovitvah prvostopenjskega sodišča znaša trenutna mesečna anuiteta, ki jo je dolžna tožnica plačevati po sporni kreditni pogodbi, celo manj, kot je znašala ob sklenitvi pogodbe, pri čemer se dohodki tožnice in njenega moža po ugotovitvi sodišča tudi niso bistveno spremenili. Materialna ogroženost tožnice in njenih mladoletnih otrok je očitno posledica dejstva, da zaradi razveznega postopka mož tožnice, ki je hkrati porok obveznosti iz kreditne pogodbe, ne prispeva k preživljanju otrok in poravnavi obveznosti iz kreditne pogodbe, ne pa dejstva, da tožena stranka vztraja pri izpolnitvi pogodbenih obveznosti. Pravilni so razlogi prvostopenjskega sklepa o tem, da grozeče nevarnosti tudi ne predstavlja morebitni izvršilni postopek, v katerem bi tožena stranka lahko predlagala za izterjavo dolga izvršbo s prodajo tožničinih nepremičnin. Tudi v takšnem primeru pa bi imela tožnica na razpolago druge ukrepe po ZIZ, ne pa zadržanje učinkovanja notarskega zapisa z izdajo začasne odredbe. Pritožba zato nima prav, ko ponavlja, da težak položaj tožnice in njenih otrok narekuje nujno in takojšnje ukrepanje, kot ga zahteva z začasno odredbo. In nenazadnje, tožnica bi z izdajo začasne odredbe pridobila več oziroma nekaj drugega, kot zahteva v tožbi. Tudi zaradi tega niso podani pogoji za izdajo regulacijske začasne odredbe.

8. Pritožbeno sodišče je zato zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijani sklep na podlagi 2. točke 365. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ, saj niso podani pritožbeni razlogi, niti tisti, na katere mora paziti po uradni dolžnosti na podlagi drugega odstavka 350. člena ZPP v zvezi s 15. členom ZIZ.

Op. št. (1): Odločba Ustavnega sodišča RS, št. Up-275/97, sklep VSRS II Ips 105/2008 in številne odločbe višjih sodišč.

Op. št. (2): Sklep VS RS II Ips 105/2008.