U-I-176/05
Datum: 2005-09-08T00:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:USRS:2005:U.I.176.05
vrsta: zakon															posamični akt
zadeva: ocena ustavnosti in zakonitosti predpisov in drugih splošnih aktov															ustavna pritožba
objavljeno: Uradni list RS, št. 56/2005,Uradni list RS, št. 85/2005 in OdlUS XIV, 70 | 08.09.2005
dokument: US24895
akt: Zakon o azilu (Uradni list RS, št. 61/99, 124/00, 67/01, 98/03 in 134/03 – ur.p.b.) (ZAzil), 2. stavek 2. odst. 32. čl.
resitev: razveljavitev ali odprava
izrek: Drugi stavek v drugem odstavku 32. člena Zakona o azilu (Uradni list RS, št. 61/99, 124/00, 67/01, 98/03 in 134/03 – ur.p.b.) se razveljavi.
stavek: Ureditev v drugem stavku drugega odstavka 32. člena ZAzil onemogoča prosilcu za azil, da bi svoje pravice v postopku učinkovito varoval s pomočjo pooblaščenca. Zaradi kratkih rokov, določenih v azilnem postopku, lahko rok za vložitev pravnega sredstva poteče, preden je odločba vročena pooblaščencu.Zato ureditev v drugem stavku drugega odstavka 32. člena ZAzil, ki omogoča, da se šteje vročitev za opravljeno, ko so spisi vročeni prosilcu za azil, čeprav ima pooblaščenca ali zakonitega zastopnika, pomeni poseg v pravico do sodnega varstva iz 23. člena Ustave in pravico do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave.

Pri določitvi tako kratkih rokov v azilnem postopku in ob upoštevanju posebnega položaja prosilca za azil (nepoznavanje jezika in pravnega reda države), je vezanje nastanka pravnih posledic vročitve na trenutek vročitve spisa prosilcu za azil in ne na trenutek vročitve njegovemu pooblaščencu ali zakonitemu zastopniku poseg, nesorazmeren z vrednostjo zasledovanega cilja. Finančni interes države, da čimprej zaključi azilni postopek ne more odtehtati posega v pravico do sodnega varstva in pravico do pravnega sredstva. Zato je način vročanja, določen v drugem stavku drugega odstavka 32. člena ZAzil, v neskladju s prvim odstavkom 23. člena in s 25. členom Ustave.
odlocitev: odločba
geslo: 1.5.51.1.17.1 - Ustavno sodstvo - Odločbe - Vrste odločitev Ustavnega sodišča - V postopku abstraktne presoje - Razveljavitev - Zakona.
5.1.3 - Temeljne pravice - Splošna vprašanja - Zadržki in omejitve.
3.16 - Splošna načela - Sorazmernost.
3.9 - Splošna načela - Vladavina prava.
5.3.11 - Temeljne pravice - Državljanske in politične pravice - Pravica do azila (48).
podlaga: Člen 2, 23, 25, 48, Ustava [URS] 
Člen 43, Zakon o Ustavnem sodišču [ZUstS]
vlagatelj: Ustavno sodišče na lastno pobudo
datum_vloge: 2005-05-25T22:00:00.000Z
datum_odlocitve: 2005-09-07T22:00:00.000Z

# Up-338/05 -11

# U-I-176/05

# 26. 5. 2005

## ODLOČBA

Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi A. A. iz Ž. in Ž., ki ga zastopa B. B., odvetnik v Z., na seji dne 26. maja 2005

### odločilo:

Začne se postopek za oceno ustavnosti drugega stavka v drugem odstavku 32. člena Zakona o azilu (Uradni list RS, št. 61/99, 124/00, 67/01, 98/03 in 134/03 – ur.p.b.).

Do končne odločitve v postopku iz 1. točke izreka se zadrži izvrševanje drugega stavka v drugem odstavku 32. člena Zakona o azilu.

Do končne odločitve v postopku iz 1. točke izreka se odločbe v azilnem postopku vročajo po Zakonu o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99 in našteti).

Sklep Vrhovnega sodišča št. I Up 385/2005 z dne 30. 3. 2005 in sklep Upravnega sodišča št. U 252/2005 z dne 18. 2. 2005 se razveljavita in se zadeva vrne Upravnemu sodišču v novo odločanje.

## Obrazložitev

### A.

Ministrstvo za notranje zadeve (v nadaljevanju MNZ) je kot očitno neutemeljeno zavrnilo prošnjo pritožnika za priznanje azila v Republiki Sloveniji in odločilo, da mora v roku treh dni od pravnomočno končanega azilnega postopka zapustiti državo. Zoper navedeno odločitev je pritožnik vložil tožbo, ki jo je Upravno sodišče zavrglo, ker je bila vložena prepozno. Vrhovno sodišče je zavrnilo pritožnikovo pritožbo in potrdilo odločitev Upravnega sodišča.

Pritožniku naj bi bili pravica do sodnega varstva (23. člen Ustave) in pravica do pravnega sredstva (25. člen Ustave) kršeni, ker naj bi Upravno sodišče napačno štelo odločbo za vročeno in s tem naj bi posledično tudi napačno štelo začetek teka roka za vložitev tožbe. Upravno sodišče je na podlagi drugega odstavka 32. člena Zakona o azilu (Uradni list RS, št. 61/99 in nasl. – v nadaljevanju ZAzil) štelo, da je odločba vročena, ko jo je sprejel prosilec za azil, in ne, ko jo je sprejel njegov pooblaščenec. Pritožnik meni, da je takšna razlaga drugega odstavka 32. člena ZAzil napačna. S takšnim ravnanjem naj bi bila pritožniku kršena pravica, da svoje pravice v postopku uveljavlja prek svojega odvetnika in da o njegovi tožbi sodišče meritorno odloči. Drugi veljavni procesni predpisi naj bi določali, da se spisi vročajo ali samo odvetniku ali se vročajo odvetniku in njegovi stranki, vendar se šteje vročitev za opravljeno, ko je vročena zadnjemu. Meni, da bi se morale prosilcem za azil, ki imajo pooblaščenca, odločbe vročati izključno prek pooblaščencev. Pritožnik še navaja, da je MNZ s tem, ko je odločbo prej vročilo prosilcu za azil kot pooblaščencu, odstopilo od svoje prakse in s tem kršilo 22. člen Ustave. Navaja še, da bi posebnosti azilnega postopka morale biti popolnoma nedvoumne, ne pa da dopuščajo arbitrarnost ravnanja MNZ.

Ustavno sodišče je na podlagi prve alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika Ustavnega sodišča (Uradni list RS, št. 93/03 in 98/03 – popr. – v nadaljevanju Poslovnik) zadevo obravnavalo prednostno. Senat Ustavnega sodišča je s sklepom št. Up-338/05 z dne 22. 4. 2005 ustavno pritožbo sprejel v obravnavo in do končne odločitve Ustavnega sodišča zadržal izvršitev izpodbijane odločbe MNZ. V skladu z določbo 56. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94 – v nadaljevanju ZUstS) je bila ustavna pritožba vročena Vrhovnemu sodišču, ki nanjo ni odgovorilo.

Ustavno sodišče je pogledalo spis Ministrstva za notranje zadeve št. 1822-10/236-952/2004, voden v zadevi, v kateri je bila izdana izpodbijana odločba.

### B. – I.

Ustava v 48. členu določa, da je v mejah zakona priznana pravica pribežališča tujim državljanom in osebam brez državljanstva, ki so preganjane zaradi zavzemanja za človekove pravice in temeljne svoboščine. ZAzil ureja pravico pribežališča. Drugi odstavek 32. člena ZAzil določa: "Spisi (vabila, odločbe, sklepi in drugi uradni spisi) v postopku se obvezno vročajo prosilcu za azil osebno oziroma njegovemu zakonitemu zastopniku ali pooblaščencu. Spis se šteje za vročen, ko ga sprejme ena od navedenih oseb."

Ustavno sodišče je na podlagi drugega odstavka 59. člena ZUstS postopek razširilo na presojo ustavnosti drugega stavka v drugem odstavku 32. člena ZAzil. V postopku bo presodilo, ali je izpodbijana določba v neskladju s pravico do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave in s pravico do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave.

Ustavno sodišče je do dokončne odločitve zadržalo izvrševanje omenjene zakonske določbe. Po določbi 39. člena ZUstS sme Ustavno sodišče do končne odločitve v celoti ali delno zadržati izvršitev predpisa ali splošnega akta za izvrševanje javnih pooblastil, če bi zaradi njegovega izvrševanja lahko nastale težko popravljive škodljive posledice.

Pri odločanju o začasnem zadržanju izvrševanja predpisa Ustavno sodišče tehta med škodljivimi posledicami, ki bi jih povzročilo izvrševanje morebiti protiustavnega predpisa, in med škodljivimi posledicami, ki bi nastale, če se izpodbijana določba ne bi izvrševala. Prosilec za azil, čigar prošnja je bila zavrnjena, se po vročitvi sodbe Vrhovnega sodišča lahko prisilno odstrani z ozemlja Republike Slovenije (prvi odstavek 40. člena ZAzil), kar lahko pomeni za prosilca nastanek nepopravljivih škodljivih posledic. Na drugi strani z zadržanjem izvrševanja drugega stavka v drugem odstavku 32. člena ZAzil škodljive posledice ne nastanejo. Le odločbe v azilnem postopku se vročajo po Zakonu o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP).

Da bi do končne odločitve o zadevi ne prišlo do nepotrebnih zapletov glede vprašanja nastopa vročitve, je Ustavno sodišče na podlagi drugega odstavka 40. člena ZUstS odločilo, da se v času zadržanja odločbe v azilnem postopku pisanja vročajo po določbah ZUP. Po določbah ZUP, ki se zaradi zadržanja zadevne določbe ZAzil začasno uporablja tudi v azilnem postopku, se, kadar ima stranka pooblaščenca ali zakonitega zastopnika, pisanja vročajo njemu.

### B. – II.

Upravno in Vrhovno sodišče sta na podlagi drugega odstavka 32. člen ZAzil sprejeli stališče, da šteje v azilnem postopku vročitev za opravljeno, ko jo prejme prva od oseb, ki so naštete v drugem odstavku 32. člena ZAzil, in sicer prosilec za azil, njegov zakoniti zastopnik ali pooblaščenec. V konkretnem primeru je bila odločba MNZ vročena pritožniku dne 3. 2. 2005, njegovemu pooblaščencu pa šele dne 7. 2. 2005. Ker je pooblaščenec štel, da 3-dnevni rok za vložitev tožbe začne teči z vročitvijo njemu, je tožbo vložil dne 10. 2. 2005. Glede na stališče obeh sodišč, je bila tožba pritožnika zoper odločbo MNZ zavržena, ker naj bi bila vložena prepozno. Sodišči nista meritorno odločali o pritožnikovi pritožbi zoper odločbo MNZ.

Ustavno sodišče je v 1. točki te odločbe odločilo, da začne postopek za oceno ustavnosti drugega stavka v drugem odstavku 32. člena ZAzil, ki ureja vročanje spisov v azilnem postopku, ker se je v postopku preizkusa ustavne pritožbe pojavil dvom o skladnosti navedene določbe s prvim odstavkom 23. člena in s 25. členom Ustave. Uveljavljanje pravice do azila je za prosilce za azil zahtevno tako z dejanskega kot s pravnega vidika. Prosilec za azil se znajde v stiski v tuji državi, nepoznavanje pravnega reda in neznanja jezika te države mu lahko dejansko prepreči uveljavitev pravice do azila. Prosilec za azil ima na podlagi 9. člena ZAzil pravico, da si izbere svojega pravnega svetovalca ali svetovalca za begunce. Pravica iz 9. člena ZAzil omogoča prosilcu učinkovito varstvo njegovih pravic v postopku priznanja azila in pomeni uresničitev jamstev iz 22. člena Ustave. Zato je pomembno, da je z odločitvami pristojnih organov poleg prosilca za azil pravočasno seznanjen tudi njegov pravni svetovalec ali svetovalec za begunce.

Temeljna naloga azilnega postopka je zagotoviti njegovo učinkovitost.[1] Ker je bila odločba MNZ pritožniku vročena drugače, kot je v 3. točki izreka te odločbe določilo Ustavno sodišče, azilni postopek pa mora biti hiter, učinkovit in racionalen, se je Ustavno sodišče odločilo, da sklep Upravnega sodišča in Vrhovnega sodišča razveljavi in zadevo vrne v novo odločanje, še preden je odločilo o ustavnosti sporne zakonske določbe na kateri temelji odločitev v izpodbijanih sklepih. V ponovljenem postopku sodišče ustavnemu pritožniku ne bo smelo odreči meritorne odločitve v zadevi, razen če bo ugotovilo obstoj kakšnih drugih procesnih ovir.

### C.

Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi 59. in 39. člena ter drugega odstavka 40. člena ZUstS in prve alineje drugega odstavka 46. člena Poslovnika v sestavi: predsednik dr. Janez Čebulj ter sodnici in sodniki dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, Milojka Modrijan, dr. Mirjam Škrk in Jože Tratnik. Odločbo je sprejelo soglasno.

Predsednik

dr. Janez Čebulj

---

[^[1]]: S. Rakočevič, Predpisi o tujcih in azilu, Uradni list RS, Ljubljana 1999, str. 188.

# U-I-176/05-6

ODLOČBA

Ustavno sodišče je v postopku, začetem na podlagi drugega odstavka 59. člena Zakona o Ustavnem sodišču (Uradni list RS, št. 15/94), na seji dne 8. septembra 2005

### odločilo:

Drugi stavek v drugem odstavku 32. člena Zakona o azilu (Uradni list RS, št. 61/99, 124/00, 67/01, 98/03 in 134/03 – ur.p.b.) se razveljavi.

### Obrazložitev

### A.

Ustavno sodišče je v postopku odločanja o ustavni pritožbi št. Up-338/05 na podlagi drugega odstavka 59. člena Zakona o Ustavnem sodišču (v nadaljevanju ZUstS) začelo postopek za oceno ustavnosti drugega stavka v drugem odstavku 32. člena Zakona o azilu (v nadaljevanju ZAzil). V odločbi št. Up-338/05 in U-I-176/05 z dne 26. 5. 2005 (Uradni list RS, št. 56/05) je navedlo, da bo presodilo, ali je izpodbijana določba v neskladju s pravico do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave in s pravico do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave.

V skladu z drugim odstavkom 59. člena ZUstS je odločbo o začetku postopka za oceno ustavnosti drugega stavka v drugem odstavku 32. člena ZAzil poslalo v odgovor Državnemu zboru. Ustavno sodišče ni prejelo odgovora Državnega zbora.

Vlada v mnenju navaja, da je azilni postopek specifične narave, v katerem je poseben poudarek namenjen varovanju človekovih pravic osebe, ki je v Slovenijo pribežala. Beseda "oziroma" v drugem odstavku 32. člena ZAzil naj bi se v praksi razlagala kot beseda "in", tako da naj bi se spisi vročali tako prosilcu za azil kot njegovemu pooblaščencu. Časovna razlika pri vročanju prosilcu za azil in pooblaščencu naj bi nastala, če je prosilec za azil nastanjen v Azilnem domu, kjer mu je lahko akt vročen neposredno po izdaji akta, saj sta sedež pristojnega organa in Azilni dom na isti lokaciji. Vlada meni, da je treba izpodbijano določbo razlagati tako, da šteje spis za vročen, ko ga prejme prva oseba (prosilec za azil ali pooblaščenec), zato, da bi postopki vročanja v azilnih postopnikih potekali nemoteno. Pooblaščenec – svetovalec za begunce je financiran iz proračuna Republike Slovenije in so njegove naloge točno določene. Odstopanje od izvajanja teh nalog naj bi še dodatno podaljševalo azilne postopke in obremenjevalo proračun Republike Slovenije zaradi kasnejšega vročanja in nadaljevanja postopka. Vlada navaja, da je zakonska določba uvedena zaradi varovanja pravic prosilcev za azil in hitrega vodenja azilnega postopka ter vročanja spisov prosilcu za azil v razumljivem jeziku. Svetovalec za begunce pa naj bi bil dolžan svojega klienta seznaniti z določbami predpisov o azilu. Zato naj izpodbijana določba ne bi bila v neskladju s prvim odstavkom 23. člena in s 25. členom Ustave.

### B.

Drugi odstavek 32. člena ZAzil določa: "Spisi (vabila, odločbe, sklepi in drugi uradni spisi) v postopku se obvezno vročajo prosilcu za azil osebno oziroma njegovemu zakonitemu zastopniku ali pooblaščencu. Spis se šteje za vročen, ko ga sprejme ena od navedenih oseb."

Azilni postopek je poseben upravni postopek, ki je prilagojen značilnostim odločanja o pravicah prosilcev za azil. V skladu s 23. členom ZAzil se v postopku za pridobitev azila uporablja zakon, ki ureja splošni upravni postopek, kolikor s tem zakonom ni določeno drugače. Drugega stavka v drugem odstavku 32. člena ZAzil ni mogoče razumeti drugače, kot da je vročanje urejeno na drugačen način, kot je predpisano v Zakonu o splošnem upravnem postopku (Uradni list RS, št. 80/99 in nasl. – v nadaljevanju ZUP).[1] Z ustaljenimi metodami razlage pravnih norm ni mogoče priti do drugačne razlage, kot da v azilnem postopku šteje vročitev za opravljeno in s tem nastanejo tudi vse pravne posledice vročitve, ko jo prejme prva od oseb, ki so naštete v drugem odstavku 32. člena ZAzil, in sicer prosilec za azil, njegov zakoniti zastopnik ali pooblaščenec. Iz navedenega izhaja, da šteje vročitev za opravljeno s trenutkom vročitve prosilcu za azil, čeprav ima prosilec za azil pooblaščenca.

Po prvem odstavku 23. členu Ustave ima vsakdo pravico, da o njegovih pravicah in dolžnostih ter o obtožbah proti njemu brez nepotrebnega odlašanja odloča neodvisno, nepristransko in z zakonom ustanovljeno sodišče. Pošteni, javni in učinkoviti sodni postopki z vsemi postopkovnimi jamstvi sestavljajo pravico do poštenega sojenja. Člen 25 Ustave določa, da je vsakomur zagotovljena pravica do pritožbe ali drugega pravnega sredstva proti odločbam sodišč in drugih državnih organov, organov lokalnih skupnosti in nosilcev javnih pooblastil, s katerimi ti odločajo o njihovih pravicah, dolžnostih ali pravnih interesih. Ta določba zagotavlja tudi pravico do učinkovitega pravnega varstva. Da bi bilo posamezniku zagotovljeno učinkovito pravno varstvo, mora biti najprej seznanjen z vsebino odločitve. To pa se zagotavlja z inštitutom vročitve v sodnih in upravnih postopkih.

Vročitev ima pomembne pravne posledice. Pravilna vročitev odločbe stranki v postopku je eden od procesnih instrumentov za uresničevanje pravice do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave in pravice do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave.

Ureditev v drugem stavku drugega odstavka 32. člena ZAzil onemogoča prosilcu za azil, da bi svoje pravice v postopku učinkovito varoval s pomočjo pooblaščenca. Zaradi kratkih rokov, določenih v azilnem postopku, lahko rok za vložitev pravnega sredstva poteče, preden je odločba vročena pooblaščencu.[2] Takšna ureditev tudi omogoča, da pravne posledice vročitve nastanejo z vročitvijo odločbe procesno nesposobnemu prosilcu za azil in ne z dnem vročitve odločbe njegovemu zakonitemu zastopniku. Zato ureditev v drugem stavku drugega odstavka 32. člena ZAzil, ki določa, da se šteje vročitev za opravljeno, ko so spisi vročeni prosilcu za azil, čeprav ima pooblaščenca ali zakonitega zastopnika, pomeni poseg v pravico do sodnega varstva iz prvega odstavka 23. člena Ustave in pravico do pravnega sredstva iz 25. člena Ustave.

Ustavno sodišče mora zato odgovoriti na vprašanje, ali je takšen poseg dopusten. Ugotoviti je treba, ali je poseg skladen s tretjim odstavkom 15. člena Ustave. Na podlagi tretjega odstavka 15. člena Ustave je po ustaljeni ustavnosodni presoji mogoče poseči ali omejiti človekovo pravico le, če je zakonodajalec zasledoval ustavno dopusten cilj in sta poseg ali omejitev skladna z načeli pravne države (2. člen Ustave), in sicer s tistim izmed teh načel, ki prepoveduje prekomerne posege države (splošno načelo sorazmernosti (odločba št. U-I-18/02 z dne 24.10.2003, Uradni list RS, št. 108/03 in OdlUS XII, 86).

Pri obravnavani zadevi je očitno, da izpodbijani ukrep ni sorazmeren v ožjem smislu. Pri presoji sorazmernosti v ožjem smislu je Ustavno sodišče tehtalo potrebo po določitvi drugačnega načina vročanja, kot je določen v ZUP, s težo posega v pravico do sodnega varstva in pravico do pravnega sredstva. Uveljavljanje pravice do azila je zahtevno tako s pravnega kot dejanskega vidika. Prosilec za azil se je v stiski znašel v tuji državi, nepoznavanje pravnega reda in neznanje jezika te države mu lahko dejansko prepreči uveljavitev pravice do azila. V azilnem postopku so zaradi hitrosti postopka določeni kratki roki za vložitev pravnih sredstev.[3] Pri določitvi tako kratkih rokov v azilnem postopku in ob upoštevanju posebnega položaja prosilca za azil (nepoznavanje jezika in pravnega reda države), je vezanje nastanka pravnih posledic vročitve na trenutek vročitve spisa prosilcu za azil, in ne na trenutek vročitve njegovemu pooblaščencu ali zakonitemu zastopniku, nesorazmeren z vrednostjo zasledovanega cilja. Finančni interes države, da čim prej zaključi azilni postopek, ne more odtehtati posega v pravico do sodnega varstva in pravico do pravnega sredstva. Zato je način vročanja, določen v drugem stavku drugega odstavka 32. člena ZAzil, v neskladju s prvim odstavkom 23. člena in s 25. členom Ustave.

Zaradi ugotovljenih neskladnosti z Ustavo je Ustavno sodišče drugi stavek v drugem odstavku 32. člena ZAzil razveljavilo. S tem, ko je navedena določba, ki je izjema od splošnega pravila, določenega v ZUP, razveljavljena, se tudi za vročitev odločbe izdane v azilnem postopku, uporabljajo določbe ZUP. Tako velja, da v primeru, ko ima prosilec za azil zakonitega zastopnika ali pooblaščenca, šteje vročitev za opravljeno, ko je vročena zakonitemu zastopniku ali pooblaščencu.

### C.

Ustavno sodišče je sprejelo to odločbo na podlagi 43. člena ZUstS v sestavi: predsednik dr. Janez Čebulj ter sodnice in sodniki dr. Zvonko Fišer, Lojze Janko, mag. Marija Krisper Kramberger, Milojka Modrijan, dr. Ciril Ribičič, dr. Mirjam Škrk, Jože Tratnik in dr. Dragica Wedam Lukić. Odločbo je sprejelo soglasno.

Predsednik

dr. Janez Čebulj

---

[^[1]]: Prvi odstavek 88. člena ZUP določa: "Kadar ima stranka zakonitega zastopnika ali pooblaščenca, se vroča njemu."

[^[2]]: Na podlagi drugega odstavka 38. člena ZAzil je rok za vložitev tožbe zoper odločbo, izdano na podlagi drugega odstavka 35. člena ZAzil 3 dni.

[^[3]]: Zoper odločbo, izdano v azilnem postopku je treba vložiti tožbo v 15 dneh od vročitve odločbe. Če je odločba izdana na podlagi drugega odstavka 35. člena ZAzil (zavrnitev v t. i. pospešenem postopku), je treba tožbo vložiti v treh dneh od vročitve odločbe. Upravno sodišče mora o tožbi odločiti v 30 dneh, če pa gre za tožbo zoper odločbo, izdano na podlagi drugega odstavka 35. člena ZAzil, pa v 7 dneh. Vrhovno sodišče mora o pritožbi odločiti v 15 dneh od prejema pritožbe (38. in 39. člen ZAzil).