VSL sklep II Cpg 338/2000
Datum: 2000-06-01T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:2000:II.CPG.338.2000
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Gospodarski oddelek
institut: sklep o izvršbi na podlagi verodostojne listine - neobrazložen ugovor
jedro: Dolžnik ne navaja nobenih konkretnih pravno pomembnih dejstev, saj sploh ne pojasni, zakaj naj ne bi upniku dolgoval zneska, ki ga slednji izterjuje v tem postopku (napr., da dolg sploh ni nastal, da je obveznost poravnal), niti ne prilaga nobenih dokazov za svoje pavšalne trditve, da upniku ne dolguje ničesar.

 
zveza: ZIZ člen 53,  53/2,  53,  53/2.

## Jedro

Dolžnik ne navaja nobenih konkretnih pravno pomembnih dejstev, saj sploh ne pojasni, zakaj naj ne bi upniku dolgoval zneska, ki ga slednji izterjuje v tem postopku (napr., da dolg sploh ni nastal, da je obveznost poravnal), niti ne prilaga nobenih dokazov za svoje pavšalne trditve, da upniku ne dolguje ničesar.

## Izrek

Ugovor se zavrne in se potrdi sklep o izvršbi.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom dovolilo zoper dolžnika izvršbo na podlagi verodostojne listine zaradi izterjave terjatve 2,959.473,70 SIT s pripadki. Dolžnik je zoper sklep pravočasno ugovarjal in navedel, da upniku ne dolguje ničesar. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da je dolžnikov ugovor neobrazložen v skladu z določili 2. odst. 53. čl. Zakona o izvršbi in zavarovanju (ZIZ) in ga po 5. odst. 62. čl. ZIZ poslalo sodišču druge stopnje, da o njem odloči kot o pritožbi. Ugovor ni utemeljen. Drugi odstavek 53. čl. ZIZ nalaga dolžniku, da svoj ugovor zoper sklep o izvršbi obrazloži, to je, da navede pravno relevantna dejstva, s katerimi ga utemeljuje, in predloži tudi ustrezne dokaze za tako zatrjevana dejstva. Če dolžnik zgoraj navedenim zahtevam ne zadosti, se njegov ugovor šteje za neutemeljen. Omenjeno določilo je treba razlagati tako, da mora dolžnik navesti in dokazovati pravno pomembna dejstva, ki preprečujejo izvršbo v smislu 55. čl. ZIZ oziroma ki bi - če bi se izkazala za resnična - lahko pripeljala do zavrnitve tožbenega zahtevka v pravdi. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da dolžnik ne navaja nobenih konkretnih pravno pomembnih dejstev, saj sploh ne pojasni, zakaj naj ne bi upniku dolgoval zneska, ki ga slednji izterjuje v tem postopku (napr., da dolg sploh ni nastal, da je obveznost poravnal), niti ne prilaga nobenih dokazov za svoje pavšalne trditve, da upniku ne dolguje ničesar. Pritožbeno sodišče ugotavlja, da dolžnik ni obrazložil svojega ugovora v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ, čeprav je bil s pravnim poukom na sklepu o izvršbi na to svojo dolžnost izrecno opozorjen, zato je treba njegov ugovor šteti za neutemeljen v smislu 2. odst. 53. čl. ZIZ. Ker pritožbeno sodišče tudi pri preizkusu odločbe po uradni dolžnosti v skladu z določbami 2. odst. 350. čl. Zakona o pravdnem postopku (ZPP) v zvezi s 15. čl. ZIZ ni ugotovilo kršitev, je na podlagi 2. točke 365. čl. ZPP v zvezi s 15. čl. ZIZ ugovor zavrnilo kot neutemeljen in potrdilo sklep sodišča prve stopnje o izvršbi.