VSL sodba II Kp 29797/2011
Datum: 2016-06-22T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSLJ:2016:II.KP.29797.2011
sodisce: Višje sodišče v Ljubljani
oddelek: Kazenski oddelek
institut: kazniva dejanja zoper gospodarstvo - poslovna goljufija - kaznivost pravnih oseb za kazniva dejanja - odgovornost pravnih oseb za kazniva dejanja - preizkus po uradni dolžnosti - kršitev kazenskega zakona v škodo obdolženca - opis kaznivega dejanja - preslepitev - kaznivo prikazovanje in prikrivanje dejanskih okoliščin - konkretizacija zakonskih znakov - civilnopravno razmerje - sprememba sodbe - oprostitev obtožbe - privilegij pridruženja
jedro: Okvir dejstvenega opisa v izreku sodbe, ki ga v bistvenem opredeljujejo okoliščine, da obtoženec kot direktor družbe X d. o. o. ni poravnal računov za gradbene izdelke, ki jih je družba naročila pri oškodovanki, nato pa je nasprotoval postopku izvršbe, ne predstavlja zadostne konkretizacije vseh tako objektivnih kot subjektivnih zakonskih znakov kaznivega dejanja poslovne goljufije, saj niso opisane okoliščine, ki bi obtoženčevo ravnanje umestile nad vsebinsko raven kršitve oziroma neizpolnitve civilnopravne (poslovne) obligacije.
zveza: KZ člen 33, 234a, 234a/1. ZOPOKD člen 4, 4-3, 25, 25-7. ZKP člen 105, 105/3, 358, 358-1, 372, 372-1, 383, 383/1, 387, 394, 394/1.

## Jedro

Okvir dejstvenega opisa v izreku sodbe, ki ga v bistvenem opredeljujejo okoliščine, da obtoženec kot direktor družbe X d. o. o. ni poravnal računov za gradbene izdelke, ki jih je družba naročila pri oškodovanki, nato pa je nasprotoval postopku izvršbe, ne predstavlja zadostne konkretizacije vseh tako objektivnih kot subjektivnih zakonskih znakov kaznivega dejanja poslovne goljufije, saj niso opisane okoliščine, ki bi obtoženčevo ravnanje umestile nad vsebinsko raven kršitve oziroma neizpolnitve civilnopravne (poslovne) obligacije.

## Izrek

Ob odločanju o pritožbi zagovornika obtoženega A. A. se izpodbijana sodba glede dejanj, opisanih pod tč. I in II, po uradni dolžnosti spremeni tako, da se obtoženega A. A., sina ... in ..., roj. ..., rojenega ... v ..., stanujočega ..., in

obtoženo pravno osebo X d. o. o., poslovni naslov ..., matična št. 0000, davčna št. SI-0000, iz razloga po 1. točki 358. člena Zakona o kazenskem postopku (ZKP) oprosti obtožbe, da sta: A. A. pri opravljanju gospodarske dejavnosti pri izvajanju posla preslepil drugega s prikazovanjem, da bodo obveznosti izpolnjene in s prikrivanjem, da obveznosti ne bodo izpolnjene, zaradi celotne neizpolnitve obveznosti pa je za stranko nastala premoženjska škoda, s tem, da je kot direktor gospodarske družbe X d. o. o., pri opravljanju gospodarske dejavnosti gradbeništva in vgrajevanja stavbnega in drugega pohištva, 25. 10. 2006 in 7. 12. 2006 B. B. kot delavcu družbe X d. o. o. odredil, da za namen vgradnje stavbnega pohištva in drugih pohištvenih elementov za dela na objektu U. pri samostojni podjetnici C. C. na naslovu ..., naroči izdelavo in dobavo enega Inox točilnega pulta, devetih Inox miz, treh Inox obešalnikov in treh kovinskih obešalnikov, za kar je B. B. imenovani samostojni podjetnici tudi izročil dve naročilnici, in sicer št. 06-022-000442 z dne 25. 10. 2006 in št. 06-022-000567 z dne 7. 12. 2006, na podlagi katerih je C. C., ker je verjela, da ji bo družba X d. o. o. naročeno blago plačala, to blago tudi izdelala in ga po dobavnicah št. 17/06 z dne 17. 11. 2006, št. 19/06 z dne 20. 12. 2006 in št. 01/07 z dne 10. 1. 2007 tudi v celoti dobavila družbi X d. o. o., nato pa je tej družbi za to blago tudi izstavila računa št. 46/06 z dne 17. 11. 2006 v znesku 3.815,72 EUR in št. 02/06 z dne 11. 1. 2007 v znesku 2.509,20 EUR, katerih pa nato A. A. v imenu družbe X d. o. o., navkljub večkratnim pozivom C. C., nikoli ni plačal, pri tem pa je tudi že od vsega začetka vedel, da njegova družba tega blaga nikoli ne bo plačala in je iz tega razloga 10. 10. 2007 v postopku izvršbe, opr. št. Ig 3793/2007, ki ga je C. C. kot upnica sprožila na podlagi zgoraj navedenih računov proti družbi X d. o. o. kot dolžnici pred Okrajnim sodiščem v Ljubljani, v imenu svoje družbe vložil neutemeljen delni ugovor na izdani sklep o izvršbi, s čimer je dosegel, da se je del tega postopka odstopil v pravdni postopek, v katerem pa nato njegova družba sploh ni sodelovala, kar kaže na to, da v resnici ni imela nobenih argumentov, da bi nasprotovala tej izvršbi, z vsem tem pa se je zgolj želel izogniti plačilu obveznosti po obeh izdanih računih oziroma, vsaj kar se da, podaljšati njihovo izvršbo, naveden izvršilni postopek pa je bil v celoti neuspešen in C. C. niti na ta način ni prejela nobenega plačila po navedenih računih, kar pomeni, da ji je s takšnim ravnanjem A. A. nastala premoženjska škoda v skupnem znesku 6.324,92 EUR; pravna oseba X d. o. o. odgovorna za kaznivo dejanje, opisano pod tč. I, ker ga je A. A. storil v njenem imenu in v njeno korist, saj je v razmerju do samostojne podjetnice C. C. nastopal kot njen direktor, torej kot njen vodstveni organ, sama pa je tudi pridobila in razpolagala s protipravno premoženjsko koristijo iz tega kaznivega dejanja v skupni višini 6.324,92 EUR, s čimer naj bi storila: - A. A. kaznivo dejanje poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena KZ; - pravna oseba X d. o. o. pa kaznivo dejanje poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena KZ v zvezi s 33. členom KZ, 3. točko 4. člena Zakona o odgovornosti pravnih oseb za kazniva dejanja (ZOPOKD) ter 7. točko 25. člena ZOPOKD.

I. Na podlagi tretjega odstavka 105. člena ZKP se oškodovanko C. C. s celotnim premoženjskopravnim zahtevkom v višini 6.234,92 EUR, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od zneska 3.815,72 EUR od dne 18. 11. 2006 dalje in od zneska 2.509,20 EUR od dne 8. 12. 2006 dalje, napoti na pravdo.

II. Na podlagi prvega odstavka 96. člena ZKP stroški tega dela kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP, potrebni izdatki obtoženca in obtožene pravne osebe ter nagrada in potrebni izdatki obtoženčevega zagovornika obremenjujejo proračun.

## Obrazložitev

1. Z uvodoma navedeno sodbo je Okrožno sodišče v Ljubljani pod tč. I izreka obtoženega A. A. spoznalo za krivega kaznivega dejanja poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena KZ. Izreklo mu je pogojno obsodbo, v kateri mu je določilo kazen sedem mesecev zapora s preizkusno dobo v trajanju dveh let in posebni pogoj, da v roku enega leta po pravnomočnosti sodbe oškodovanki C. C. plača 6.324,92 EUR. Oškodovanko je s celotnim premoženjskopravnim zahtevkom, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi, napotilo na pravdo. Odločilo je, da je obtoženec na podlagi prvega in tretjega (pravilno: drugega) odstavka 95. člena ZKP dolžan plačati polovico stroškov kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP ter sodno takso. Pod tč. II izreka je sodišče obtoženo pravno osebo spoznalo za odgovorno za kaznivo dejanje poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena KZ v zvezi s 33. členom KZ, 3. točko „četrtega odstavka“ (4. člena) ZOPOKD in 7. točko 25. člena ZOPOKD. Pravni osebi je izreklo pogojno obsodbo z določeno denarno kaznijo 11.000,00 EUR in preizkusno dobo v trajanju dveh let. Skladno s četrtim odstavkom 95. člena ZKP je pravno osebo oprostilo plačila stroškov kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP ter sodne takse. Pod tč. III izreka je obtoženega A. oprostilo obtožbe za kaznivo dejanje poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena KZ na škodo D. D., oškodovanca pa je s premoženjskopravnim zahtevkom napotilo na pravdo. Na podlagi prvega odstavka 96. člena ZKP je odločilo, da stroški kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP, potrebni izdatki obtoženca in nagrada ter potrebni izdatki njegovega zagovornika, kolikor se dajo izločiti iz skupnih stroškov, v tem delu obremenjujejo proračun. Pod tč. IV izreka pa je tudi obtoženo pravno osebo oprostilo obtožbe za kaznivo dejanje poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena KZ v zvezi s 33. členom KZ, 3. točko „četrtega odstavka“ (4. člena) ZOPOKD in 7. točko 25. člena ZOPOKD. Odločilo je, da na podlagi prvega odstavka 96. člena ZKP stroški kazenskega postopka iz 1. do 5. točke drugega odstavka 92. člena ZKP ter potrebni izdatki obtožene pravne osebe v tem delu obremenjujejo proračun.

2. Zoper obsodilni del sodbe, ki se nanaša na obtoženega A. A. (tč. I izreka), se je pravočasno pritožil njegov zagovornik zaradi bistvenih kršitev določb kazenskega postopka po 1. točki 370. člena ZKP v zvezi z 9. in 11. točko prvega odstavka 371. člena ZKP, kršitve kazenskega zakona po 2. točki 370. člena ZKP v zvezi s 1. točko 372. člena ZKP ter zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja po 3. točki 370. člena ZKP v zvezi s prvim odstavkom 373. člena ZKP. Pritožbenemu sodišču je predlagal, da sodbo v izpodbijanem delu spremeni tako, da obtoženca oprosti obtožbe, podrejeno pa, da sodbo v tem delu razveljavi ter zadevo vrne prvostopenjskemu sodišču v novo odločanje (dosledneje: sojenje).

3. Pritožbeno sodišče je izpodbijano sodbo spremenilo po uradni dolžnosti.

4. Pri preizkusu izpodbijanega dela sodbe, opravljenem po uradni dolžnosti (prvi odstavek 383. člena ZKP), je pritožbeno sodišče ugotovilo, da je bil v škodo obtoženca prekršen kazenski zakon iz razloga po 1. točki 372. člena ZKP. Dejanje, ki se obtoženemu očita v izreku obsodilnega dela sodbe, po presoji sodišča druge stopnje ni kaznivo dejanje že po samem zakonu. Za takšno situacijo gre, kadar v konkretnem opisu dejanja manjka kateri izmed zakonskih znakov kaznivega dejanja, ali v primerih, ko zakonski znaki pri opisu obtožencu očitanega izvršitvenega ravnanja niso konkretno navedeni.

5. Kaznivo dejanje poslovne goljufije po prvem odstavku 234.a člena KZ stori, kdor pri opravljanju gospodarske dejavnosti pri sklenitvi ali izvajanju pogodbe ali posla preslepi drugega s prikazovanjem, da bodo obveznosti izpolnjene, ali s prikrivanjem, da obveznosti ne bodo ali ne bodo mogle biti izpolnjene, zaradi delne ali celotne neizpolnitve obveznosti pa nastane za stranko ali za koga drugega premoženjska škoda. Zakonski znak lažnivega prikazovanja dejanskih okoliščin pomeni, da storilec pri drugi osebi ustvari zmotno predstavo o kakšni okoliščini. Zmota je posledica storilčevih lažnih trditev o teh dejanskih okoliščinah. Prikrivanje dejanskih okoliščin pomeni, da storilec drugemu ne pojasni določenih okoliščin, čeprav bi bil to zavezan storiti ob upoštevanju pravnega razmerja med njima ali glede na ustvarjeno medsebojno razmerje, ki pri pravnem poslovanju predvideva táko pojasnilo.

6. V predmetni zadevi opis kaznivega dejanja v izreku sodbe ne konkretizira abstraktnega zakonskega znaka preslepitve drugega s prikazovanjem, da bodo obveznosti izpolnjene, ter s prikrivanjem, da obveznosti ne bodo izpolnjene. Abstraktni zakonski znaki (pri čemer niti ni pomembno, ali so v opisu dejanja sploh navedeni) morajo namreč izhajati iz konkret(izira)nega opisa obtoženčevega ravnanja. Iz konkretnega dela opisa pa izhaja le, da je obtoženec kot direktor družbe X d. o. o. B. B. odredil, da pri oškodovanki naroči izdelavo in dobavo določenega blaga, kar je B. B. tudi storil in oškodovanki izročil dve naročilnici. Nato je oškodovanka naročene produkte izdelala ter jih na podlagi dobavnic izročila družbi X d. o. o., za kar je izstavila dva računa v skupnem znesku 6.324,92 EUR, ki pa jih obtoženec navkljub večkratnim pozivom oškodovanke nikoli ni plačal. Pri tem je vedel (po očitku obtožbe „že od vsega začetka“, torej od sklenitve posla), da njegova družba blaga ne bo nikoli plačala, iz tega razloga pa je v naknadnem (končno neuspešnem) izvršilnem postopku vložil neutemeljen ugovor zoper sklep o izvršbi, v posledici katerega je stekel pravni postopek, v katerem družba X d.o.o. sploh ni sodelovala, kar vse naj bi kazalo na to, da se je le želel izogniti plačilu obveznosti po obeh izdanih računih.

7. Zgolj dejstva, da obtoženec dolgovanih zneskov za dobavljene izdelke ni poravnal, tj. kljub večkratnim opominom oškodovanke, nakar je ugovarjal v izvršilnem postopku, v pravdi pa ni opravljal procesnih dejanj, z ničemer ne konkretizirajo zakonskega znaka, v čem je bil (niti pri sklenitvi posla, kot je opredeljeno v obtožbi, niti pri izvajanju, kot zaključuje izpodbijana sodba) preslepitveni namen obtoženca, ki naj bi se zrcalil v očitanem zavedanju, da predmetnih računov nikdar ne bo plačal, s čimer je oškodovanki povzročil premoženjsko škodo. Iz opisa dejanja torej ni razvidno, katere dejanske okoliščine naj bi lažno prikazoval ali jih prikrival ter na ta način preslepil oškodovanko, da je izpolnila svoj del dogovorjenega posla. Pomanjkljivosti opisa kaznivega dejanja ne more nadomestiti obrazložitev sodbe, v kateri sodišče prve stopnje sicer obravnava okoliščine, kot je finančna situacija družbe X d. o. o., stanje in promet na transakcijskih računih družbe, struktura ter dinamika plačil za opravljena dela pri naročniku U. itn., vendar vsa ta dejstva v opisu dejanja niso konkretizirana. Opis ne vsebuje niti zagotovil obtoženega oškodovanki, da bo do izpolnitve obveznosti družbe X d. o. o. (plačil računov) prišlo, kar je že sámo zase potrebni (a ne zadostni) pogoj, da se táko izjavo (ob dejstvu, da zatem plačil v specificiranih rokih ni bilo) opredeli kot laž oziroma preslepitev. Zavest storilca, da gre za neresnično izjavo, kar jo vrednostno obarva v laž, pa je treba izpeljati iz specifičnih dejanskih okoliščin (denimo zamolčanja slabega finančnega stanja, ki ga kažejo blokade poslovnih računov ipd.), ki pa v krivdoreku izpodbijane sodbe, kot že bilo pojasnjeno, niso navedene. Pri vložitvi ugovora zoper sklep o izvršbi pa gre navsezadnje za izvrševanje pravice do pravnega sredstva, ki jo dolžniku zagotavlja že ustava, zato je na tej podlagi opredeljevati njegov preslepitveni naklep najmanj vprašljivo.

8. Okvir dejstvenega opisa v izreku sodbe, ki ga v bistvenem opredeljujejo okoliščine, da obtoženec kot direktor družbe X d. o. o. ni poravnal računov za gradbene izdelke, ki jih je družba naročila pri oškodovanki, nato pa je nasprotoval postopku izvršbe, ne predstavlja zadostne konkretizacije vseh tako objektivnih kot subjektivnih zakonskih znakov kaznivega dejanja poslovne goljufije, saj niso opisane okoliščine, ki bi obtoženčevo ravnanje umestile nad vsebinsko raven kršitve oziroma neizpolnitve civilnopravne (poslovne) obligacije. Posledično je pritožbeno sodišče na podlagi prvega odstavka 394. člena ZKP (ob hkratni ugotovitvi, da iz opisa dejanja ne izhajajo zakonski znaki katerega drugega kaznivega dejanja) izpodbijano sodbo glede dejanja pod tč. I po uradni dolžnosti spremenilo tako, da je obtoženega A. A. iz razloga po 1. točki 358. člena ZKP oprostilo obtožbe za kaznivo dejanje po prvem odstavku 234.a člena KZ.

9. Do pritožbenih navedb zagovornika, ki so ob upoštevanju uradoma sprejete odločitve postale brezpredmetne, se pritožbeno sodišče ni opredeljevalo.

10. Zaradi pridružene (akcesorne) narave kazenske odgovornosti pravne osebe na podlagi 3. točke 4. člena ZOPOKD je sodišče druge stopnje ob uporabi 387. člena ZKP izpodbijano sodbo po uradni dolžnosti spremenilo tudi glede dejanja pod tč. II in obtoženo pravno osebo X d. o. o. oprostilo obtožbe za kaznivo dejanje po prvem odstavku 234.a člena KZ v zvezi s 33. členom KZ, 3. točko 4. člena ter 7. točko 25. člena ZOPOKD.

11. Odločba o premoženjskopravnem zahtevku oškodovanke C. C. temelji na določilu tretjega odstavka 105. člena ZKP, odločba o stroških kazenskega postopka pa na določilu prvega odstavka 96. člena ZKP.