Sklep VIII Ips 107/97
Datum: 1997-10-28T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:1997:VIII.IPS.107.97
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Delovno-socialni oddelek
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: prenehanje delovnega razmerja - razporejanje delavcev

## Jedro

Sklep o prenehanju delovnega razmerja, ki je izdan skupaj s sklepom o razporeditvi, za primer, če delavec ne bo nastopil dela po sklepu o razporeditvi, ni nezakonit samo zato, ker je izdan skupaj s sklepom o razporeditvi, to je pred nastopom razloga za prenehanje delovnega razmerja.

## Izrek

Reviziji se ugodi, sodbi sodišča druge in prve stopnje se razveljavita in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

## Obrazložitev

Delovno sodišče je s sodbo Pd ugodilo zahtevku tožnice in razveljavilo sklep direktorice tožene stranke o prenehanju delovnega razmerja tožnici dne 31.12.1994 in o ponudbi za sklenitev delovnega razmerja v ... s 1.1.1995, ter sklep sveta tožene stranke z dne 16.1.1995 o zavrnitvi tožničinega ugovora. Posledično je sodišče ugotovilo, da tožnici delovno razmerje ni prenehalo, in odločilo, da jo je tožena stranka dolžna pozvati nazaj na delo in ji za čas od 18.1.1995 dalje priznati vse pravice iz delovnega razmerja. Sodišče ugotavlja, da so sklepi nezakoniti, ker ni bil izveden postopek za ugotovitev trajno nepotrebnih delavcev in ker je bilo najprej odločeno o prenehanju delovnega razmerja, šele nato pa o ponudbi drugega dela.

Višje delovno in socialno sodišče v Ljubljani je kot pritožbeno sodišče s sodbo Pdp zavrnilo pritožbo tožene stranke kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje s tem, da je po uradni dolžnosti spremenilo paricijski rok iz petnajst dni v osem dni.

Sodišče ugotavlja, da je podana pravna podlaga za razporeditev tožnice po 19. členu Zakona o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja (Ur. list SFRJ, št. 60/89 in 42/90), zato tožena stranka ni bila dolžna ugotavljati trajnih presežnih delavcev. Tožena stranka pa je ravnala nezakonito, ker je tožnici izdala sklep o prenehanju delovnega razmerja hkrati s sklepom o razporeditvi.

Tožena stranka je zoper pravnomočno sodbo sodišča druge stopnje pravočasno vložila revizijo, v kateri uveljavlja oba revizijska razloga, bistveno kršitev določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava. Med drugim navaja, da je drugostopno sodišče bistveno kršilo določbe pravdnega postopka, ker je njegova odločitev v nasprotju z razlogi sodbe. V razlogih sodbe sodišče druge stopnje navaja, da je bila tožnica zakonito razporejena v ... Po navedbah tožene stranke je sodba tudi neizvršljiva, ker je tožnica že drugje zaposlena. Tožnica je v ... nastopila delo po razporeditvi in z delom tam prenehala zaradi zdravstvenih razlogov oziroma zaradi bolniškega staleža. Sodišči sta bistveno kršili določbe pravdnega postopka tudi zato, ker se nista izjasnili o ugovoru tožene stranke, glede pomanjkanja pasivne legitimacije. Zmotna uporaba materialnega prava pa je v tem, ker je ugodeno tožbenemu zahtevku tožnice v nasprotju z navedenimi razlogi in ker ni upoštevano, da sporna razporeditev zahteva prenehanje delovnega razmerja.

Skladno z določbami 390. člena Zakona opravdnem postopku (ZPP, Ur. list SFRJ, št. 4/77-27/90) je bila revizija vročena Državnemu tožilstvu Republike Slovenije, ki se o njej ni izjavilo, in tožeči stranki, ki nanjo ni odgovorila.

Revizija je utemeljena.

Revizijsko sodišče ugotavlja, da je podana smiselno uveljavljana bistvena kršitev določb pravdnega postopka iz 13. točke drugega odstavka 354. člena ZPP. Pritrditi je revizijskim navedbam, da je nasprotje med razlogi izpodbijane sodbe v zvezi s sklepom o razporeditvi in odločitvijo o tem sklepu, oziroma, da sodba nima razlogov, zakaj je razveljavljen tudi sklep o razporeditvi.

Revizijsko sodišče pa se strinja s pravnim stališčem drugostopnega sodišča glede razporeditve tožnice kot tudi glede prenehanja delovnega razmerja v primeru, če delavec ne nastopi dela na delovnem mestu, na katero je razporejen. Zaradi tega revizijsko sodišče ne sprejema stališča tožene stranke, da se v takem primeru najprej odloči o prenehanju delovnega razmerja in šele potem o razporeditvi. Sklep o razporeditvi je izvršljiv šele, ko postane dokončen oziroma pravnomočen (če ni vložen ugovor). Delavcu pa preneha delovno razmerje v tridesetih dneh po dokončnosti sklepa, če noče delati na novem delovnem mestu (9. točka prvega odstavka 100. člena ZDR). V danem primeru ni šlo za razporeditev iz razlogov tretje alineje drugega odstavka 106. člena ZDR, ko je sklep o razporeditvi izvršljiv takoj, ker ugovor ne zadrži izvršitve sklepa. To izhaja tudi iz spornega sklepa, ki v 3. točki izreka določa, da je tožnica dolžna nastopiti delo v ... s 1.1.1995 oziroma podrejeno po dokončnosti sklepa.

Revizijsko sodišče ugotavlja, da sta nižji sodišči zmotno uporabili materialno pravo pri presoji zakonitosti sklepa o prenehanju delovnega razmerja, ker sta za celoten sklep ugotovili, da je nezakonit. Kot je že navedeno delavcu preneha delovno razmerje, če ne nastopi dela v skladu z dokončnim sklepom o razporeditvi. Torej sama odločitev, da tožnici preneha delovno razmerje ni nezakonita, ampak je v skladu z že citirano določbo 100. člena ZDR. Ni pa v skladu s to določbo v sklepu določen datum o prenehanju delovnega razmerja, to je 31.12.1994. Tožnici bi pri toženi stranki prenehalo delovno razmerje z dnem nastopa dela v ... oziroma v tridesetih dneh po dokončnosti sklepa o razporeditvi, če dela ne bi nastopila. Sklep o prenehanju delovnega razmerja je zato nezakonit le v delu, ki določa čas prenehanja delovnega razmerja. Glede na tak sklep o prenehanju delovnega razmerja mora sodišče ugotoviti oziroma odločiti, kdaj je tožnici prenehalo delovno razmerje. Po logičnem zaporedju bi tožena stranka morala najprej izdati sklep o razporeditvi in šele potem sklep o prenehanju delovnega razmerja, če tožnica dela na delovnem mestu h kateremu je bila razporejena, ne bi nastopila. Vendar pa samo zaradi tega, ker je sklep o prenehanju delovnega razmerja bil izdan sočasno s sklepom o razporeditvi, ta ni nezakonit. Ni sporno, da je sklep o prenehanju delovnega razmerja povezan s sklepom o razporeditvi tožnice in da delavcu zakonito preneha delovno razmerje, če ne nastopi dela na novem delovnem mestu na podlagi dokončnega sklepa o razporeditvi.

Glede na obrazloženo je revizijsko sodišče na podlagi 394. člena ZPP sodbo sodišča druge stopnje in sodbo sodišča prve stopnje razveljavilo, ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Revizijsko sodišče je določbe ZPP in Zakona o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja smiselno uporabilo kot določbe predpisov Republike Slovenije skladno z določbo prvega odstavka 4. člena Ustavnega zakona za izvedbo Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Ur. list RS, št. 1/91/I in 45/I/94).