VSRS Sklep VIII Ips 241/2017pomembnejša odločba
Datum: 2018-12-04T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2018:VIII.IPS.241.2017
opravilna_stevilka_ii_stopnje: Sodba in sklep VDSS Pdp 385/2016
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Delovno-socialni oddelek
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: vodstveni delavci - predčasna razrešitev - prenehanje pogodbe o zaposlitvi - določen čas - mandat - sodno varstvo

## Jedro

Predčasna razrešitev vodilnega delavca, ki ima pogodbo o zaposlitvi za določen čas, je sicer institut delovnega prava, vendar pa je njena edina pravna posledica prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi. Predčasna razrešitev pomeni (tako kot potek mandata) prenehanje pogodbe. V primeru pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ki je sklenjena na podlagi prvega odstavka 74. člena ZDR-1, sta razrešitev in prenehanje pogodbe neločljivo povezani pravni dejstvi. Po datumu razrešitve, ki pomeni hkrati prenehanje pogodbe o zaposlitvi, delavec ne more več zahtevati odprave kršitve pri delodajalcu, saj je takšna zahteva smiselna, če kršitev še traja. Če pa ima za posledico prenehanje pogodbe o zaposlitvi, tedaj nastopi situacija iz tretjega odstavka 200. člena ZDR-1, ki od delavca terja neposredno vložitev tožbe v 30 dnevnem roku.

Sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi po tem, ko prejšnja preneha (nezakonito) veljati, ne pomeni sporazumnega prenehanja veljavnosti prejšnje pogodbe o zaposlitvi. Sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi na takšen način tudi ne pomeni spremembe pogodbe.

## Izrek

I. Reviziji se delno ugodi, sodba sodišča druge stopnje ter II., III. in IV. točka izreka sodbe sodišča prve stopnje se razveljavijo in se zadeva v tem obsegu vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

II. Sicer se revizija (zoper odločitev o zavrženju dela tožbe) zavrne.

III. Odločitev o stroških revizijskega postopka se pridrži za končno odločbo.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je naložilo tožencu, da tožnici za čas od 1. 2. 2015 do 19. 2. 2015 obračuna premalo izplačani položajni dodatek ter ji ga izplača v neto znesku z zakonskimi zamudnimi obrestmi (I. točka izreka sodbe). Kar je tožnica iz tega naslova zahtevala več, je zavrnilo (II. točka izreka sodbe). Zavrnilo je tudi zahtevek za ugotovitev nezakonitosti prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi na delovnem mestu predstojnik kliničnega oddelka A. (III. točka izreka sodbe). Odločilo je, da tožnica nosi sama svoje stroške postopka (IV. točka izreka sodbe). V delu, ki se nanaša na ugotovitev nezakonitosti sklepa o razrešitvi tožnice s funkcije predstojnice kliničnega oddelka, je tožbo zavrglo (I. točka izreka sklepa). Glede dela tožbe, ki je bil umaknjen, je postopek ustavilo (II. točka izreka sklepa). Presodilo je, da tožnica za čas od podpisa nove pogodbe o zaposlitvi do položajnega dodatka ni upravičena, da sodnega varstva zoper sklep o razrešitvi s funkcije (ki ni bila funkcija poslovodnega organa - direktorja) ne more uveljavljati, ker ni zahtevala odprave kršitve v smislu prvega odstavka 200. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Uradni list RS, št. 21/2013) in da je zahtevek za ugotovitev nezakonitosti prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi neutemeljen, ker je tožnica podpisala novo pogodbo o zaposlitvi za opravljanje dela na delovnem mestu zdravnik specialist V/VI PPDI. Prejšnja pogodba o zaposlitvi ni bila odpovedana, zato je štelo, da je bila nova pogodba o zaposlitvi sklenjena na podlagi 49. člena ZDR-1. To pa naj bi posledično pomenilo, da prejšnja pogodba o zaposlitvi ni prenehala veljati na nezakonit način.

2. Sodišče druge stopnje je zavrnilo tožničino pritožbo in potrdilo izpodbijani del sodbe (II., III. in IV. točko izreka sodbe) in sklepa (I. točko izreka) sodišča prve stopnje. Strinjalo se je s presojo, da tožnica ne izpolnjuje procesne predpostavke za sodno varstvo zoper sklep o razrešitvi s funkcije predstojnice kliničnega oddelka, ker predhodno ni uveljavljala varstva pravic po prvem odstavku 200. člena ZDR-1. Zato je pritrdilo odločitvi sodišča prve stopnje o zavrženju tega dela tožbe. Glede odločitve o zahtevku za ugotovitev nezakonitosti prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi pa je zavzelo stališče, da pogodba o zaposlitvi z razrešitvijo ni prenehala veljati. Tožnica je le nehala izpolnjevati pogoje za funkcijo, na katero je bila imenovana, kar pomeni, da bi toženec lahko pogodbo o zaposlitvi odpovedal le iz razloga nesposobnosti. To pa ni bilo potrebno, ker je skladno s 16. točko tožničine pogodbe o zaposlitvi dosegel njeno spremembo tako, da je s tožnico v skladu z 49. členom in v povezavi z 31. členom ZDR-1 sklenil novo pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas.

3. Zoper sodbo in sklep sodišča druge stopnje je tožnica vložila revizijo, v kateri uveljavlja bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotno uporabo materialnega prava. Navaja, da je odločitev glede zavrženja dela tožbe v delu, ki se nanaša na razrešitev, nepravilna, saj je z razrešitvijo prenehala veljati pogodba o zaposlitvi, ki je bila sklenjena le za čas trajanja mandata. Ta je z razrešitvijo prenehal, zato je prenehala veljati tudi pogodba o zaposlitvi, kar pomeni, da je v skladu s tretjim odstavkom 200. člena ZDR-1 tožnica tak, drug način prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi, lahko in morala izpodbijati neposredno pred sodiščem v roku tridesetih dni od dneva vročitve oziroma od dneva, ko je izvedela za kršitev pravice. Vprašanje razrešitve je neposredno povezano z vprašanjem prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi, saj je sama razrešitev pomenila tudi prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi. Zmotno uporabo materialnega prava očita tudi v zvezi z odločitvijo o zakonitosti prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi. Toženec je tožnici po razrešitvi v skladu z zavezo iz pogodbe o zaposlitvi ponudil sklenitev nove, ki jo je tožnica morala podpisati, če je želela ohraniti zaposlitev. Prejšnja pogodba o zaposlitvi ni prenehala veljati zaradi sklenitve nove, ampak zaradi tega, ker je bila tožnica pred potekom mandata razrešena. To pomeni, da je prenehala zaradi izteka časa, za katerega je bila sklenjena, torej po zakonu samem, zato odpoved te pogodbe ni bila potrebna. To pa ne pomeni, da tožnica ne more zahtevati ugotovitve nezakonitosti prenehanja veljavnosti pogodbe o zaposlitvi. S podpisom nove pogodbe o zaposlitvi te pravice ni mogla izgubiti. Ne strinja se s presojo, da bi bila prejšnja pogodba o zaposlitvi lahko odpovedana le iz razloga nesposobnosti. Meni, da je bil posledično neutemeljeno zavrnjen tudi del zahtevka za izplačilo položajnega dodatka, ki ga tožnica zahteva za ves čas trajanja mandata, ki je bil z nezakonito razrešitvijo prekinjen.

4. Revizija je delno utemeljena.

5. Revizijsko sodišče na podlagi prvega odstavka 371. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS št. 26/99 in naslednji) preizkusi izpodbijano sodbo samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni.

6. Iz dejanskih ugotovitev sodišč prve in druge stopnje izhaja, da je bila med strankama 16. 6. 2006 sklenjena pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas za opravljanje dela na delovnem mestu zdravnik s specializacijo, dne 17. 6. 2013 pa pogodba o zaposlitvi za določen čas štirih let, in sicer do 30. 4. 2017, za opravljanje del na vodstvenem delovnem mestu predstojnice kliničnega oddelka A. Vršilec dolžnosti generalnega direktorja toženca je 4. 2. 2015 tožnico razrešil s te funkcije, nakar je bila tožnici ponujena sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas na delovnem mestu zdravnik specialist V/VI PPDI. Novo pogodbo o zaposlitvi je podpisala 20. 2. 2015. 7. Tožnica smiselno uveljavlja bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz prvega odstavka 339. člena v zvezi z 274. členom ZPP, ko navaja, da je sodišče tožbo v delu, ki se nanaša na ugotovitev nezakonitosti sklepa o razrešitvi z dne 4. 2. 2015, nezakonito zavrglo. Nasprotuje stališču sodišča druge stopnje, da bi morala pred vložitvijo tožbe uveljavljati varstvo pravic po prvem odstavku 200. člena ZDR-1, saj le to temelji na predpostavki, da pogodba o zaposlitvi z razrešitvijo ni prenehala veljati.

8. Z razlogi, ki jih v tem delu uveljavlja revizija, revizijsko sodišče soglaša, vendar pa to, kot bo pojasnjeno v nadaljevanju, na pravilnost odločitve o zavrženju dela tožbe ne vpliva. Tožnica je bila pri tožencu zaposlena za nedoločen čas. Pogodbo o zaposlitvi za vodstveno funkcijo je sklenila za določen čas v skladu s šesto alinejo prvega odstavka 54. člena ZDR-1, ki določa, da se pogodba o zaposlitvi za določen čas izjemoma sklene med drugim tudi z vodilnim delavcem iz prvega odstavka 74. člena ZDR-1. Po prvem odstavku 74. člena ZDR-1 namreč vodilni delavec, ki vodi poslovno področje ali organizacijsko enoto in ima pooblastila za sklepanje pravnih poslov ali za samostojne kadrovske in organizacijske odločitve, lahko izjemoma sklene pogodbo o zaposlitvi za določen čas, če je že zaposlen pri delodajalcu na drugih delih za nedoločen čas ali če gre za vodilnega delavca, ki je na vodilno delo imenovan v skladu z zakonom ali z aktom o ustanovitvi. Pogodba, ki je sklenjena za določen čas, po prvi alineji 77. člena ZDR-1 preneha veljati s potekom časa, za katerega je bila sklenjena. Pogodba o zaposlitvi je bila vezana na čas trajanja štiriletnega mandata (drugi odstavek III. točke pogodbe o zaposlitvi), kar pomeni, da je tožnica s pogodbo pridobila pooblastilo za opravljanje vodstvene funkcije za ta čas. Iz posebej določenih razlogov, in sicer na lastno zahtevo ali če ne dosega načrtovanih ciljev in se ugotovi, da je vodja organizacijske enote odgovoren za nedoseganje načrtovanih ciljev ali pa če ne zagotavlja usklajenega delovanja organizacijske enote, pa je bila predvidena možnost razrešitve tudi pred potekom štiriletnega mandata (tretji odstavek III. točke pogodbe o zaposlitvi). Glede na tak pogodbeni dogovor pomeni potek štiriletnega mandatnega obdobja, pa tudi predčasna razrešitev (prenehanje mandata pred potekom štiriletnega obdobja), konec obdobja, za katerega je bila sklenjena pogodba o zaposlitvi. Takšna pogodba o zaposlitvi zato preneha veljati, ko se izteče časovno opredeljeno mandatno obdobje, v primeru, ko je s pogodbo predvidena možnost predčasne razrešitve, pa z datumom le te (1).

9. Napačno je stališče sodišča druge stopnje, da pogodba o zaposlitvi s predčasno razrešitvijo ni prenehala veljati in da bi morala tožnica, preden je zoper sklep o razrešitvi zahtevala sodno varstvo, pri delodajalcu zahtevati odpravo kršitve. Po prvem odstavku 200. člena ZDR-1 ima delavec, ki meni, da delodajalec ne izpolnjuje obveznosti iz delovnega razmerja ali krši katero od njegovih pravic iz delovnega razmerja, pravico pisno zahtevati, da kršitev odpravi oziroma da svoje obveznosti izpolni. Šele če delodajalec kršitve ne odpravi v osmih dneh, lahko delavec v nadaljnjih 30-ih dneh zahteva sodno varstvo (drugi odstavek 200. člena ZDR-1). Če Zakon o zavodih (ZZ, Ur. l. RS št. 12/91 in naslednji) v 39. členu ureja sodno varstvo zoper sklep o razrešitvi direktorja zavoda in v tem primeru predvideva vložitev zahteve v 15 dneh po prejemu sklepa o razrešitvi, to še ne pomeni (tako kot navajata v svojih razlogih sodišči druge in prve stopnje), da je za primer predčasne razrešitve vodilnega delavca, ki ima pogodbo o zaposlitvi sklenjeno za določen čas (ker ZZ tega ne ureja), treba uporabiti citirani določbi ZDR-1. Predčasna razrešitev vodilnega delavca, ki ima pogodbo o zaposlitvi za določen čas, je sicer institut delovnega prava, vendar pa je njena edina pravna posledica prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi (2). Še več. Predčasna razrešitev pomeni (tako kot potek mandata) prenehanje pogodbe. Zahteva, da mora postopati ločeno, s predhodnim postopkom po prvem in drugem odstavku 200. člena ZDR-1 zoper razrešitev in po tretjem odstavku 200. člena ZDR-1 zoper prenehanje pogodbe o zaposlitvi, bi po eni strani delavcu nerazumno in brez potrebe otežila uveljavljanje pravice do sodnega varstva, po drugi strani pa je tudi nelogična. Po datumu razrešitve, ki pomeni hkrati prenehanje pogodbe o zaposlitvi, delavec ne more več zahtevati odprave kršitve po prvem odstavku 200. člena ZDR-1. Zahteva za odpravo kršitve je smiselna, če kršitev še traja. Če pa ima za posledico prenehanje pogodbe o zaposlitvi, tedaj nastopi situacija iz tretjega odstavka 200. člena ZDR-1, ki od delavca terja neposredno vložitev tožbe v 30 dnevnem roku od vročitve oziroma od dneva, ko je zvedel za kršitev pravice. To je tožnica storila.

10. V primeru pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ki je sklenjena na podlagi prvega odstavka 74. člena ZDR-1, sta razrešitev in prenehanje pogodbe neločljivo povezani pravni dejstvi (o čemer je nenazadnje sodišče druge stopnje zavzelo stališče že v sklepu Pdp 279/2017 z dne 25. 5. 2017 o razveljavitvi sklepa o zavrženju revizije), saj v tem primeru razrešitev pomeni prenehanje pogodbe o zaposlitvi. Če razlogov iz pogodbe o zaposlitvi za predčasno razrešitev ni bilo, potem dejstvo, ki ima za posledico zakonito prenehanje pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ni nastopilo. Pogodba je posledično prenehala veljati nezakonito. To pa pomeni, da tožnica, ki sicer pravilno povezuje nezakonito prenehanje njene pogodbe o zaposlitvi za vodilno delavko z nezakonito razrešitvijo, od posebnega zahtevka za ugotovitev nezakonitosti razrešitve nima nobene pravne koristi. Zato je odločitev o zavrženju tega dela tožbe (sicer iz drugih razlogov, kot jih navajata sodišči druge in prve stopnje) pravilna.

11. Utemeljeno pa revizija uveljavlja zmotno uporabo materialnega prava glede odločitve o zahtevku za ugotovitev nezakonitosti prenehanja pogodbe o zaposlitvi. Ta ni prenehala veljati, ker je tožnica podpisala novo pogodbo. Pogodba o zaposlitvi lahko zakonito preneha veljati na način, ki je določen z zakonom. S sporazumom, če je ta pisni, pogodba o zaposlitvi lahko preneha (prvi odstavek 81. člena ZDR-1), vendar takšnega pisnega sporazuma stranki nista sklenili. Sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi po tem, ko prejšnja preneha (nezakonito) veljati, ne pomeni sporazumnega prenehanja veljavnosti prejšnje pogodbe o zaposlitvi. Sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi na takšen način tudi ne pomeni spremembe pogodbe v smislu 49. člena ZDR-1. Kot je bilo že obrazloženo, je tožnici z razrešitvijo prenehal mandat, hkrati pa tudi prejšnja pogodba o zaposlitvi, ki je bila vezana na mandat. Tožnica je sklenila pogodbo o zaposlitvi za določen čas kot vodilna delavka na podlagi šeste alineje prvega odstavka 54. člena ZDR-1 oziroma na podlagi prvega odstavka 74. člena ZDR-1. Ker je bila sklenjena za določen čas, je prenehala veljati po samem zakonu zaradi poteka časa, za katerega je bila sklenjena in ne zaradi sklenitve nove pogodbe o zaposlitvi. Zato je tudi stališče sodišča druge stopnje, da bi bilo po razrešitvi pogodbo o zaposlitvi mogoče odpovedati le iz razloga nesposobnosti, popolnoma napačno. Tožnici so na podlagi drugega odstavka 74. člena ZDR-1 za čas trajanja te pogodbe o zaposlitvi za določen čas mirovale pravice, obveznosti in odgovornosti iz prejšnje pogodbe o zaposlitvi, ki jo je sicer sklenila za nedoločen čas. To pomeni, da v primeru prenehanja pogodbe o zaposlitvi za določen čas, „oživi“ prejšnja pogodba o zaposlitvi. Kljub tej določbi sta se stranki za primer prenehanja mandata dogovorili drugače, in sicer za sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi na ustreznem delovnem mestu (četrti odstavek III. točke pogodbe o zaposlitvi). Ker je tak dogovor tožnici v bistvenem zagotavljal enak položaj, kot če bi „oživela“ prejšnja pogodba o zaposlitvi, sklenitve oziroma podpisa nove pogodbe o zaposlitvi ni mogoče šteti za pristanek k prenehanju pogodbe o zaposlitvi za določen čas.

12. Ker sta sodišči druge in prve stopnje zahtevek v delu, ki se nanaša na prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi, zavrnili zaradi zmotne materialno pravne presoje in dejanskega stanja v zvezi z obstojem razlogov za razrešitev nista ugotavljali, je Vrhovno sodišče na podlagi drugega odstavka 380. člena ZPP sodbo sodišča druge stopnje v zvezi z II., III. in IV. točko izreka sodbe sodišča prve stopnje razveljavilo ter zadevo v tem delu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. V ponovljenem postopku bo moralo sodišče prve stopnje presoditi, ali so za predčasno razrešitev tožnice s funkcije obstajali s pogodbo dogovorjeni razlogi ter posledično odločiti o zakonitosti prenehanja pogodbe o zaposlitvi za določen čas in pravicah, ki iz tega izhajajo – o njih se sodišče druge stopnje, razen da tožnica do 12% dodatka ni upravičena, ker nalog predstojnice od 17. 6. 2013 ne opravlja, ni opredelilo. V ostalem je revizijo (zoper odločitev o sklepu o zavrženju dela tožbe, ki se nanaša na razrešitev) iz razlogov, navedenih v 8. do 10. točki obrazložitve, zavrnilo.

13. Odločitev o stroških revizijskega postopka se pridrži za končno odločbo.

1 Prim. sodbo in sklep VIII Ips 262/2016 z dne 21. 3. 2017 2 Podobno tudi za poslovodnega delavca, ki ima s pogodbo o zaposlitvi dogovorjeno prenehanje delovnega razmerja, če pride do (predčasne) razrešitve, sprejem sklepa o razrešitvi pomeni hkrati prenehanje delovnega razmerja (prim. sodbo in sklep VIII Ips 262/2016 z dne 21. 3. 2017, sodbo VIII Ips 227/2015 z dne 24. 11. 2015 in druge)