UPRS Sklep IV U 55/2024-6
Datum: 2024-05-10T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2024:IV.U.55.2024.6
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: UPRAVNI POSTOPEK - UPRAVNI SPOR
institut: nedopustna tožba - napačen pravni pouk - sklep o združitvi postopkov - akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu

## Jedro

Izpodbijani sklep o združitvi upravnih postopkov, izdan na podlagi 130. člena ZUP, ni upravni akt, ki bi ga bilo dopustno izpodbijati v upravnem sporu. Sklep o združitvi postopkov je upravni akt procesne narave, s katerim je odločeno o načinu izvedbe postopka pred upravnim organom in torej ni upravni akt, s katerim bi bilo dokončno odločeno o tožnikovi pravici, obveznosti ali pravni koristi, s tem pa tudi ne akt, o katerem bi sodišče odločalo v upravnem sporu.

Čeprav je bil tožnik v pravnem pouku odločbe organa druge stopnje zmotno poučen, da lahko zoper sklep organa prve stopnje sproži upravni spor, sodišče še pojasnjuje, da napačen pravni pouk stranki sicer ne sme biti v škodo, vendar pa ji ne more dati več pravic, kot ji pripadajo skladno z zakonom.

## Izrek

Tožba se zavrže.

Tožeča stranka nosi svoje stroške postopka.

## Obrazložitev

Z izpodbijanim sklepom je organ prve stopnje odločil, da se postopka za odobritev pravnega posla pri prometu s kmetijskim zemljiščem, gozdom ali kmetijo, uvedena na zahtevo A., d.o.o. (tožnik v tem upravnem sporu), ki se vodi pod št. zadeve 330-844/2023-6203, in na zahtevo B. B., ki se vodi pod št. zadeve 330-856/2023, združita v en postopek, voden pod številko 330-844/2023-6203.

Iz obrazložitve izhaja, da je izpodbijani sklep izdan na podlagi 130. člena Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP), da sta vlagatelja v postopku odobritve pravnega posla podala izjavi o sprejemu ponudbe in kasneje še vlogo za odobritev pravnega posla pri prometu s kmetijskim zemljiščem, gozdom ali kmetijo, ter da bo upravni organ vodil en postopek in upošteval vrstni red predkupnih upravičencev le med tistimi, ki so v roku vložili vlogo za odobritev pravnega posla ter z odločbo odobril le enega izmed pogojno sklenjenih pravnih poslov.

Organ druge stopnje je pritožbo tožnika zavrnil.

Tožnik se z odločitvijo ne strinja. V tožbi navaja, da so podane bistvene kršitve določb postopka, da je dejansko stanje nepopolno oziroma nepravilno ugotovljeno ter da je bilo napačno uporabljeno materialno pravo. Tožnik meni, da je obrazložitev pomanjkljiva in nerazumljiva, zaradi česar izpodbijane odločitve ni mogoče preizkusiti. Postopek je bil že od samega začetka voden napačno, nezakonito in v nasprotju s pravili Zakona o kmetijskih zemljiščih in Obligacijskega zakonika, na podlagi nezakonite in neveljavne ponudbe, organ pa prodajalca ni pozval na dopolnitev in popravo ponudbe.

Tožnik sodišču predlaga, da izpodbijani sklep in odločbo organa druge stopnje odpravi. Zahteva tudi povrnitev stroškov postopka.

### K I. točki izreka

Tožba ni dovoljena.

Sodišče mora pred vsebinskim odločanjem o tožbi v upravnem sporu preizkusiti, ali so za to izpolnjene vse z zakonom predpisane predpostavke. Tako mora preizkusiti tudi, ali ni podan kateri od razlogov iz 1. do 8. točke prvega odstavka 36. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1), zaradi katerih je treba tožbo zavreči. Na te razloge mora sodišče paziti po uradni dolžnosti ves čas trajanja postopka, kot določa drugi odstavek 36. člena ZUS-1. Na navedeni podlagi se tožba s sklepom zavrže, če sodišče ugotovi, da akt, ki se izpodbija s tožbo, ni upravni akt oziroma akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu (4. točka prvega odstavka 36. člena ZUS-1).

Sodišče ugotavlja, da izpodbijani sklep o združitvi upravnih postopkov, izdan na podlagi 130. člena ZUP, ni upravni akt, ki bi ga bilo dopustno izpodbijati v upravnem sporu. Po določbi prvega odstavka 2. člena ZUS-1 namreč odloča sodišče v upravnem sporu o zakonitosti dokončnih upravnih aktov, s katerimi se posega v pravni položaj tožnika, o zakonitosti drugih aktov pa samo, če tako določa zakon. Sklep o združitvi postopkov je upravni akt procesne narave, s katerim je odločeno o načinu izvedbe postopka pred upravnim organom in torej ni upravni akt, s katerim bi bilo dokončno odločeno o tožnikovi pravici, obveznosti ali pravni koristi, s tem pa tudi ne akt, o katerem bi sodišče na podlagi določbe 2. člena ZUS-1 odločalo v upravnem sporu (smiselno enako v sklepih Upravnega sodišča RS III U 187/2017 z dne 27. 10. 2017, I U 1478/2010 z dne 26. 5. 2011, UPRS Sodba in sklep I U 378/2018-14 z dne 23. 4. 2019, UPRS sklep IV U 54/2015 z dne 5. 1. 2016, UPRS Sklep I U 315/2020-6 z dne 4. 6. 2020).

Po drugem odstavku 5. člena ZUS-1 se v upravnem sporu lahko izpodbijajo tisti sklepi, s katerimi je postopek odločanja o izdaji upravnega akta obnovljen, ustavljen ali končan. Izpodbijani sklep ni tak sklep, zato ga v upravnem sporu s samostojno tožbo ni mogoče izpodbijati.

Čeprav je bil tožnik v pravnem pouku odločbe organa druge stopnje zmotno poučen, da lahko zoper sklep organa prve stopnje sproži upravni spor, sodišče še pojasnjuje, da napačen pravni pouk stranki sicer ne sme biti v škodo, vendar pa ji ne more dati več pravic, kot ji pripadajo skladno z zakonom.

Glede na to je sodišče moralo tožbo zoper izpodbijan sklep toženke zavreči na podlagi 4. točke prvega odstavka 36. člena ZUS-1, po kateri sodišče tožbo s sklepom zavrže, če ugotovi, da akt, ki se izpodbija s tožbo, ni upravni akt oziroma akt, ki se lahko izpodbija v upravnem sporu.

Sodišče se do preostalih tožbenih navedb ni opredeljevalo, saj je tožbo zavrglo iz procesnega razloga. Ker niso podane procesne predpostavke za vsebinsko obravnavo tožbe, tudi ni razpisalo glavne obravnave in izvajalo dokazov, kot je to predlagal tožnik v tožbi.

### K II. točki izreka

Kadar sodišče tožbo zavrne ali zavrže, trpi vsaka stranka svoje stroške postopka (četrti odstavek 25. člena ZUS-1). Tožnikov zahtevek za povrnitev stroškov postopka je zato sodišče moralo zavrniti.

---

[^1]: Upravni akt je po določbah tega zakona upravna odločba in drug javnopravni, enostranski, oblastveni posamični akt, izdan v okviru izvrševanja upravne funkcije, s katerim je organ odločil o pravici, obveznosti ali pravni koristi posameznika, pravne osebe ali druge osebe, ki je lahko stranka v postopku (drugi odstavek 2. člena ZUS-1).

[^2]: Prim. odločitve Vrhovnega sodišča v zadevah I Up 109/2016 z dne 22. 11. 2017, I Up 165/2018 z dne 19. 6. 2018, I Up 151/2019 z dne 18. 12. 2019, I Up 263/2017 z dne 22. 1. 2020.

## Zveza

Zakon o upravnem sporu (2006) - ZUS-1  - člen 36, 36/1, 36/1-4 Zakon o splošnem upravnem postopku (1999) - ZUP  - člen 130

## Pridruženi dokumenti

Zadeve, v katerih je sodišče sprejelo vsebinsko enako stališče o procesnih oz. materialnopravnih vprašanjih.