VSRS Sklep X Ips 156/2016
Datum: 2017-09-13T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2017:X.IPS.156.2016
opravilna_stevilka_ii_stopnje: Sodba UPRS I U 1551/2015
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: DAVKI - UPRAVNI SPOR
institut: davki - pravica ali obveznost ni izražena v denarni vrednosti - presoja pravilnosti postopka izdaje upravnega akta - nedovoljen revizijski razlog - zmotna uporaba materialnega prava - obnovitveni razlogi - dovoljenost revizije - zelo hude posledice - zavrženje predloga za obnovo postopka

## Jedro

Po ustavljeni praksi Vrhovnega sodišča v sporu o dopustnosti obnove, za kar gre v obravnavani zadevi, pravica ali obveznost stranke ni izražena v denarni vrednosti.

Presoja pravilnosti postopka izdaje upravnega akta po ZUP glede na 85. člen ZUS-1 ni dovoljen revizijski razlog.

Dejstvo, da je revidentka izvedela za pravno stališče Ustavnega sodišča v odločbi U-I-125/14-17 z dne 19. 2. 2015, da je bil 193. člen Zakona o uravnoteženju javnih financ, ki v obravnavanem primeru predstavlja pravno podlago za določitev davčne osnove, v neskladju z Ustavo, po presoji Vrhovnega sodišča pomeni kvečjemu uveljavljanje zmotne uporabe materialnega prava, ki pa ni razlog za obnovo postopka po 260. členu ZUP.

## Izrek

I. Revizija se zavrže. II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) zavrnilo tožbo tožeče stranke (v nadaljevanju revidentke) zoper sklep Finančne uprave Republike Slovenije, št. DT 42270-340/2013-16 z dne 10. 6. 2015, s katero je davčni organ prve stopnje zavrgel revidentkin predlog za obnovo postopka odmere davka na nepremično premoženje večje vrednosti za leto 2013, končanega z odločbo Davčnega urada Koper, št. DT 42270/340/2013-1 z dne 20. 6. 2013. Ministrstvo za finance je z odločbo, št. DT-499-10-86/2015-2 z dne 25. 9. 2015, pritožbo revidenke zoper izpodbijani sklep kot neutemeljeno zavrnilo.

2. Zoper izpodbijano sodbo sodišča prve stopnje je revidentka vložila revizijo. Njeno dovoljenost utemeljuje s sklicevanjem na 1., 2. in smiselno 3. točko drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Uveljavlja revizijska razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka v upravnem sporu po prvem odstavku 85. člena ZUS-1. K I. točki izreka:

3. Revizija ni dovoljena.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o njihovem izpolnjevanju na strani revidentke, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti.

5. Revizija ne izpolnjuje vrednostnega pogoja iz 1. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Po tej določbi je revizija dovoljena le, če gre za spor, v katerem je pravica ali obveznost stranke izražena v denarni vrednosti, vrednost izpodbijanega dela pa presega 20.000 EUR. Po ustaljeni praksi Vrhovnega sodišča v sporu o dopustnosti obnove, za kar gre v obravnavani zadevi, pravica ali obveznost stranke ni izražena v denarni vrednosti (npr. sklepi Vrhovnega sodišča X Ips 207/2016 z dne 7. 9. 2016, X Ips 166/2015 z dne 21. 5. 2015, X Ips 228/2014 z dne 3. 7. 2014, X Ips 130/2013 z dne 5. 2. 2014).

6. Po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju, o katerem Vrhovno sodišče še ni odločalo. Na kakšen način mora biti pomembno pravno vprašanje izpostavljeno, da se lahko upošteva kot izpolnjevanje omenjenega pogoja, izhaja iz ustaljene prakse Vrhovnega sodišča.1

7. Revidentka kot pomembno navaja vprašanje procesnih možnosti stranke, ki je zaupala v pravo in zato ni vložila pravnega sredstva zoper upravno odločbo, nato pa je po pravnomočnosti sodne ali upravne odločbe izvedela, da je bil predpis, na katerem ta pravnomočna odločba temelji, v nasprotju z Ustavo, ker je o tem sprejeta ugotovitvena odločba. Navaja, da je to vprašanje povezano z vprašanjem enakosti obravnavanja subjektov, ki so zaupali v pravo in zato niso vlagali sredstev ter je nastopila pravnomočnost, v primerjavi s subjekti, ki tega zaupanja niso imeli in so vlagali pravna sredstva.

8. Vprašanje je lahko pomembno v smislu 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 le, če je od odgovora nanj odvisna odločitev v obravnavani zadevi. Revidentka pa si z odgovorom na postavljeno vprašanje svojega položaja ne more izboljšati. Iz okoliščin obravnavanega primera namreč izhaja, da je revidentka po pravnomočnosti odmerne odločbe in po odločitvi Ustavnega sodišča v zadevi U-I-125/14-17 z dne 19. 2. 2015 vložila predlog za obnovo postopka. Revidentka tako želi v revizijskem postopku doseči presojo pogojev za dovoljenost obnove postopka kot izrednega pravnega sredstva po Zakonu o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP). Po stališču Vrhovnega sodišča pa presoja pravilnosti postopka izdaje upravnega akta po ZUP glede na 85. člen ZUS-1 ni dovoljen revizijski razlog. Že zato izpostavljeno vprašanje ne more biti pomembno pravno vprašanje v smislu 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1. 9. Revidentka v reviziji navaja, da obstoj neustavne odločbe o plačilu davka zanjo pomeni škodljivo posledico. Tudi če s tem smiselno uveljavlja dovoljenost revizije po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, pa ji Vrhovno sodišče pojasnjuje, da je trditveno in dokazno breme o obstoju zelo hudih posledic na strani revidentke, ki mora navesti, kakšne posledice ima zanj izpodbijana odločitev, in tudi konkretne razloge, zaradi katerih so posledice zanjo zelo hude, ter vse to tudi izkazati. Samo s pavšalnimi navedbami, da ima izpodbijana odločba zanjo škodljive posledice, revidentka ni omogočila preizkusa, ali so te posledice podane. Glede na navedeno tudi ni izpolnjen pogoj za dovoljenost revizije po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1. 10. Ker niso izkazani pogoji iz 1., 2. in 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. K II. točki izreka:

11. Revidentka z revizijo ni uspela, zato sama trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena Zakona o pravdnem postopoku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

1 Primerjaj sklepe Vrhovnega sodišča RS X Ips 286/2008 z dne 19. 6. 2008, X Ips 189/2009 z dne 4. 6. 2009, X Ips 423/2012 z dne 29. 11. 2012 in X Ips 302/2013 z dne 13. 2. 2014.