VDS Sodba Pdp 219/95
Datum: 1996-10-18T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:1996:VDS.PDP.219.95
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: sklenitev delovnega razmerja

## Jedro

Razpisnega pogoja "najmanj 5 let delovnih izkušenj pri odgovornih delih in nalogah" ni mogoče enačiti z delovnimi izkušnjami na delovnih mestih s posebnimi pooblastili in odgovornostmi. Izpolnjevanje razpisnega pogoja aktivnega znanja nemškega ali angleškega jezika se dokazuje le s pismenim potrdilom pristojne organizacije. Komisija za izbiro direktorja ne more sama presoditi, če ta pogoj izpolnjujejo vsi kandidati, ki so predložili kakršnokoli potrdilo o učenju tujega jezika.

## Izrek

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da se razveljavi sklep delavskega sveta tožene stranke z dne 14.10.1993 o imenovanju J. B. za direktorja tožene stranke.

Tožena stranka je dolžna povrniti tožniku S. O. stroške postopka pred sodiščem prve stopnje v višini 9.320,00 SIT, z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 13.12.1994 dalje, ter stroške pritožbe v znesku 2.660,00 SIT, z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 18.10.1996 dalje, do plačila, vse v 8 dneh.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke na razveljavitev sklepa delavskega sveta tožene stranke z dne 14.10.1993 o imenovanju J.B. za direktorja tožene stranke ter zahtevek za povrnitev stroškov postopka. Tožniku je naložilo, da toženi stranki povrne stroške postopka v višini 4.755,00 SIT, v 8 dneh. Sodišče prve stopnje je nadalje sklenilo, da se umik tožbe zoper drugo toženo stranko J. B. vzame na znanje in se postopek zoper to stranko ustavi.

Zgolj zoper sodbo sodišča se pritožuje tožeča stranka iz vseh treh pritožbenih razlogov po 1. odstavku 353. čl. ZPP ter predlaga njeno spremembo in ugoditev tožbenemu zahtevku. V pritožbi se ne strinja s tolmačenjem pojma aktivnega znanja tujega jezika, saj se znanje v postopkih, kot je predmetni, ne ugotavlja na način, kot se ga je poslužilo sodišče prve stopnje, temveč izključno s potrdili pooblaščenih organizacij. Za aktivno znanje je potreben pismeni dokument. Le takšen dokument je lahko podlaga za odločitev, ali posamezni kandidat izpolnjuje ta pogoj ali ne. Tudi v zvezi z drugim razpisnim pogojem tožnik meni, da ga izbrani kandidat ne izpolnjuje, saj nima pet ali več let delovnih izkušenj pri odgovornih delih in nalogah. V primeru, ko se v razpisu zahtevajo delovne izkušnje pri odgovornih delih in nalogah, je potrebno takšne izkušnje enačiti z izkušnjami na delovnih mestih, na katerih imajo delavci posebne odgovornosti in pooblastila, oziroma bi moralo sodišče s pregledom sistemizacije tožene stranke potrditi svoje stališče. Sodišče se je pri tem oprlo zgolj na izpoved izbranega kandidata in vse navedbe tožnika štelo le kot potrditev svojega stališča. Tožeča stranka je kasneje pritožbo dopolnila. V dopolnitvi navaja tudi nove razloge glede izpolnjevanja razpisnega pogoja najmanj 5 let delovnih izkušenj pri odgovornih delih in nalogah, ki jih izbrani kandidat ne izpolnjuje. Ker gre za navajanje novih pritožbenih razlogov v dopolnitvi pritožbe, ki je bila vložena že po preteku pritožbenega roka, teh novih navedb pritožbeno sodišče ni upoštevalo.

Pritožba je utemeljena.

Sodišče prve stopnje je svojo odločitev oprlo na ugotovitev, da izbrani kandidat za direktorja izpolnjuje vse razpisne pogoje. Sporno je bilo, ali ima več kot pet let delovnih izkušenj pri odgovornih delih in nalogah ter ali izpolnjuje pogoj aktivnega znanja nemškega ali angleškega jezika.

V zvezi z ustreznimi delovnimi izkušnjami je sodišče prve stopnje štelo, da izkušenj pri odgovornih delih in nalogah ni mogoče enačiti z izkušnjami na delovnih mestih s posebnimi pooblastili. Glede na opis delovnega mesta (vodja investicij), ki ga je podal J. B., zaslišan v postopku na prvi stopnji in na katerega je bil razporejen od 11.6.1986 ter zahtevane pogoje za to delovno mesto v času njegove razporeditve, je sodišče prve stopnje menilo, da je tožena stranka tudi utemeljeno štela, da gre za odgovorna dela in naloge, ki jih je izbrani kandidat opravljal več kot pet let. Pritožbeno sodišče se s takšnim stališčem strinja. Pri tem ni mogoče upoštevati pritožbene navedbe, da je v razpisu navedeno zahtevo po delu na odgovornih delih in nalogah potrebno enačiti z delom na delovnih mestih, na katerih imajo delavci posebna pooblastila in odgovornosti. Res so delovna mesta s posebnimi pooblastili in odgovornostmi takšna, da že iz njihove opredelitve izhaja, da gre za odgovorna oz. celo posebno odgovorna delovna mesta, vendar pa to ne pomeni, da so to tudi edina odgovorna delovna mesta. Opredelitev "delovnih izkušenj pri odgovornih delih in nalogah" je pojmovno širša od opredelitve delovnih izkušenj le pri delih in nalogah (oz. delovnih mestih) s posebnimi pooblastili in odgovornostmi. Zato je tožena stranka v tem širšem okviru (ki ga navaja kot enega od pogojev za zasedbo v razpisu) lahko presodila, da je tožnik imel zadostne izkušnje pri odgovornih delih in nalogah, iz dokaznih zaključkov sodišče pa tudi ne izhaja napačnost takšne presoje. Tožeča stranka v pritožbi tudi ne pove, v čem naj bi dodaten vpogled sistemizacije (pri čemer ne izpodbija navedb J. B. o delu na delovnem mestu, na katerega je bil razporejen od leta 1986) pripeljal do drugačne ugotovitve v zvezi s tem, da ni šlo za odgovorna dela in naloge. Zato pritožbeno sodišče pritožbene navedbe o tem, da bi bilo potrebno dodatno pregledati tudi sistemizacijo delovnih mest, ni upoštevalo.

Pač pa je utemeljena pritožba v zvezi s tem, da J. B. ni dokazal, da aktivno obvlada angleški ali nemški jezik ter da komisija ne more skleniti, da vsi kandidati, ki imajo potrdilo o učenju jezika, izpolnjujejo tudi pogoj aktivnega znanja tujega jezika. Sodišče prve stopnje se je v zvezi z izpolnjevanjem tega pogoja napačno spustilo v dokazno presojo tega, da uspešno opravljena dva tečaja in večletno samostojno ustno in pismeno komuniciranje v nemškem jeziku dokazujeta izpolnjevanje pogoja aktivnega znanja nemškega jezika, saj je mogoče aktivno znanje tujega jezika dokazovati le s potrdilom pristojne organizacije. Izbrani kandidat takšnega potrdila ni predložil, zaradi česar ni mogoče šteti, da je v času razpisa ta pogoj izpolnjeval. Tožena stranka tudi ni imela nobene podlage relativizirati tega pogoja s tem, ko je komisija za izbiro direktorja sama menila, da pogoj izpolnjujejo vsi kandidati, ki imajo kakršnokoli potrdilo o učenju jezika, saj tudi toženo stranko vežejo razpisni pogoji, ki si jih je določila sama. Navedeno mnenje komisije bi bilo mogoče upoštevati le v primeru zahtevanega pasivnega in ne aktivnega znanja tujega jezika.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbi ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je tožbenemu zahtevku tožeče stranke ugodilo. Razveljavilo je sklep delavskega sveta tožene stranke z dne 14.10.1993, tožena stranka pa je dolžna tožniku povrniti tudi stroške postopka pred sodiščem prve stopnje, pa tudi pritožbene stroške. Odločitev pritožbenega sodišča o spremembi sodbe sodišča prve stopnje temelji na določbi 4. točke 373. člena ZPP, odločitev o stroških postopka pa na določbi 2. odstavka 166. člena ZPP, v povezavi s 1. odstavkom 154. člena ZPP. Stroški postopka so bili odmerjeni v skladu z odvetniško tarifo, tožena stranka pa je dolžna tožniku od priznanih stroškov postopka plačati tudi zakonite zamudne obresti in sicer za stroške postopka pred sodiščem prve stopnje od datuma sodbe sodišča prve stopnje, od stroškov pritožbenega postopka pa od datuma odločitve pritožbenega sodišča.