Sodba II Ips 260/2011
Datum: 2013-09-05T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2013:II.IPS.260.2011
opravilna_stevilka_ii_stopnje: VSM I Cp 789/2010
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Civilni oddelek
podrocje: ODŠKODNINSKO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO
institut: povrnitev nepremoženjske škode - višina odškodnine - odškodnina zaradi kršitve osebnostnih pravic - pravica do zdravega življenjskega okolja - prekomerne imisije - hrup - zmanjšanje odškodnine - zmotna uporaba materialnega prava - dopuščena revizija

## Jedro

Višina odškodnine zaradi imisij.

Tožniki sodijo v skupino tistih, ki so bili med najbolj obremenjenimi z nedovoljenimi imisijami; njihova hiša je od ceste oddaljena 5 – 6 metrov, v relevantnem obdobju 57 mesecev sta bila dva od njih zaradi službe oziroma šole delno dnevno odsotna, eden je bil 11 mesecev brezposeln, ostalo obdobje je bil zaradi službenih obveznosti delno dnevno odsoten, zadnji pa del relevantne dobe brezposeln (in kasneje upokojen), pred tem je zaradi službenih obveznosti delno dnevno odsoten.

## Izrek

Reviziji se delno ugodi in se sodba sodišča druge stopnje spremeni tako, da je njena vsebina sedaj naslednja: Pritožbi se delno ugodi in se sodba sodišča prve stopnje spremeni tako, da je njena vsebina sedaj naslednja: „Tožena stranka je dolžna v roku 15 dni prvemu tožniku in četrti tožnici plačati znesek 5.500 EUR vsakemu, drugemu tožniku in tretji tožnici pa znesek 5.600 EUR vsakemu, vsem z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 28. 10. 2006 dalje do plačila, in jim povrniti pravdne stroške v znesku 3.389,09 EUR v roku 15 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi. V presežku se tožbeni zahtevki tožnikov zavrnejo." Sicer se pritožba zavrne in se v izpodbijanem, a nespremenjenem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožniki so dolžni toženi stranki v roku 15 dni povrniti 77,83 EUR pritožbenih stroškov, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi." Sicer se revizija zavrne.

Tožena stranka je dolžna tožnikom v roku 15 dni povrniti 41,75

EUR revizijskih stroškov, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je ugodilo tožbenim zahtevkom za plačilo odškodnine za duševne bolečine zaradi kršitve pravice do zdravega življenjskega okolja; tožbenemu zahtevku vsakega od prvih treh tožnikov v višini 6.800 EUR, četrte tožnice pa v višini 6.000 EUR, skupaj z zakonskimi zamudnimi obrestmi od 28. 10. 2006 do plačila. Toženi stranki je naložilo povrnitev pravdnih stroškov tožnikov v višini 3.779, 96 EUR.

2. Sodišče druge stopnje je pritožbi tožene stranke delno ugodilo in sodbo sodišča prve stopnje glede teka zamudnih obresti spremenilo tako, da te od zneska odškodnine, prisojenega prvemu in drugemu tožniku ter tretji tožnici, tečejo od zneska 5.842,10 EUR od 28. 10. 2006 do 21. 5. 2008, od zneska 6.800 EUR pa od 22. 5. 2008 dalje do plačila, od zneska odškodnine, prisojenega četrti tožnici pa tako, da te tečejo od zneska 5.842,10 EUR od 28. 10. 2006 do 21. 5. 2008, od zneska 6.000 EUR pa od 22. 5. 2008 dalje do plačila. Odločilo je še, da tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

3. Vrhovno sodišče je s sklepom II DoR 538/2010 z dne 7. 4. 2011 revizijo dopustilo glede vprašanja višine odškodnine.

4. Tožena stranka v reviziji uveljavlja razlog zmotne uporabe materialnega prava. Strinja se s stališčem izpodbijane sodbe, da je podan temelj njene odškodninske odgovornosti, trdi pa, da bi bilo za prve tri tožnike primerna za 3.300 EUR nižja, za četrto tožnico pa za 2.500 EUR nižja odškodnina od prisojene. Navedla je, da je na podlagi enake dejanske in pravne podlage pred sodišči v Pomurju vložilo tožbe okrog 2.100 tožnikov. Praksa Višjega sodišča v Mariboru v doslej razsojenih zadevah ni enotna. Razlike med odškodninami, prisojenimi v primerljivih zadevah, so prevelike in presegajo sprejemljivo toleranco, predvsem pa bistveno odstopajo od prakse Vrhovnega sodišča v zvezi z zadevami, v katerih so bili prizadeti posamezniki, ki so prebivali na Cankarjevi ulici in na Tišinski ulici v Murski Soboti. Tam tožniki niso bili izpostavljeni le hrupu, ampak tudi drugim vrstam imisij (vibracijam in težkim kovinam), izpostavljenost pa je trajala bistveno daljše časovno obdobje. Revidentka se sklicuje na sodbe Višjega sodišča v Mariboru I Cp 1532/2008, I Cp 1132/2010, I Cp 1585/2010 in I Cp 1247/2010, ter na sodbe Vrhovnega sodišča II Ips 148/2007, II Ips 813/2007, II Ips 940/2007, II Ips 567/2008, II Ips 409/2009, II Ips 303/2010 in II Ips 301/2010. 5. Revizija je bila po 375. členu Zakona o pravdnem postopku (v nadaljevanju ZPP) vročena tožnikom, ki so v odgovoru predlagali njeno zavrnitev.

6. Revizija je delno utemeljena.

7. Temelj odškodninske odgovornosti tožene stranke predstavljajo ugotovitve o znatno povečani ravni hrupa v bivanjskem okolju tožnikov, ki živijo ob regionalni cesti G1-3 in zaradi katerega so tožniki v obdobju 57 mesecev, tj. od konca januarja 2004 do konca oktobra 2008, trpeli psihično neugodje (nespečnost, nezbranost, nervoznost ipd.) v obsegu, ki utemeljuje prisojo denarne odškodnine.(1)

8. Glede odmere višine odškodnine je bilo v nekaj deset obravnavanem v bistvenem podobnih primerih, v katerih je doslej odločilo Vrhovno sodišče, zavzeto stališče, da gre odločilna teža dvema okoliščinama, in sicer oddaljenosti bivališča tožnikov od regionalne ceste G1-3 in obdobju izpostavljenosti (tako kumulativno gledano, kot z vidika povprečne dnevne navzočnosti doma)(2). Najbolj so bili namreč s prekomernimi imisijami obremenjeni tisti tožniki, katerih bivališča se nahajajo v neposredni bližini ceste, manj pa po naravi stvari tisti, katerih domovi so oddaljeni približno 15 m in več. Bolj so bili obremenjeni tisti, ki so zaradi upokojitve, nezaposlenosti ali drugih razlogov večino časa preživljali doma, kot tisti, ki so bili zaradi zaposlitve, šolanja ali drugih razlogov določen čas odsotni. Navedeni kriteriji so bili oblikovani po vzoru tistih, sprejetih v odločitvah Vrhovnega sodišča o primerni višini odškodnine za duševno trpljenje tožnikov, ki so živeli ob Cankarjevi in na Tišinski ulici v Murski Soboti in, ki so bili zaradi preusmeritve tranzitnega prometa od leta 1991 do leta 2000 izpostavljeni prekomernemu hrupu, vibracijam in izpustu plinov.(3) Tudi razponi višin odškodnin za posamezne skupine tožnikov, v katere so se ti uvrščali glede na oddaljenost bivališča in obdobje izpostavljenosti, so bili v omenjenih, obravnavani podobnih zadevah določeni v razmerju z odškodninami, prisojenimi v »murskosoboških« zadevah, pri čemer je Vrhovno sodišče tudi pojasnilo, da krajše dobe izpostavljenosti ni mogoče upoštevati strogo premosorazmerno.(4) Prav tako je bilo že pojasnjeno, da glede na to, da je bil vir nedovoljenih imisij v obeh sklopih primerov znatno povečan obseg tovornega prometa, okoliščini, da so bili tožniki iz Murske Sobote izpostavljeni ne le hrupu, ampak tudi vibracijam in težkim kovinam, ni mogoče dati pravno upoštevne teže. 9. Upoštevaje navedeno je v obravnavani zadevi kot relevantni okoliščini za odmero višine odškodnine treba upoštevati, da je hiša tožnikov od ceste oddaljena 5 do 6 metrov in da so bili v relevantnem obdobju, tj. od konca januarja 2004 do konca oktobra 2008: - prvi tožnik in četrta tožnica zaradi službe oziroma šole delno dnevno odsotna (po 8 oziroma 7 ur); - drugi tožnik je bil približno 11 mesecev kot brezposeln neprestano doma, ostalo obdobje je bil zaradi službenih obveznosti odsoten po 8 ur in pol; - tretja tožnica je bila prav tako del (22 mesecev) relevantne dobe kot brezposelna (in kasneje upokojena) imisijam izpostavljena neprestano, pred tem je bila zaradi službenih obveznosti odsotna po 8 ur dnevno.

Tožnike je tako glede na že razsojene zadeve mogoče uvrstiti v skupino tistih, ki so bili med najbolj obremenjenimi z nedovoljenimi imisijami, pri čemer sta bila drugi tožnik in tretja tožnica glede na to, da sta bila (krajši) del relevantnega obdobja brezposelna oziroma upokojena, z imisijami obremenjena malce bolj. Primerno odškodnino za prvega tožnika in četrto tožnico zato predstavlja znesek 5.500 EUR za vsakega, tj. približno 5,9 povprečnih neto plač(5), primerno odškodnino za drugega tožnika in tretjo tožnico pa znesek 5.600 EUR, tj. približno 6 povprečnih neto plač.

10. Po navedenem je Vrhovno sodišče reviziji delno ugodilo in sodbo sodišča druge stopnje spremenilo tako, da je prisojeni znesek odškodnine prvemu tožniku in četrti tožnici znižalo na 5.500 EUR, drugemu tožniku in tretji tožnici pa na znesek 5.600 EUR, v presežku je njihove tožbene zahtevke zavrnilo (prvi odstavek 380. člena ZPP).

11. Če revizijsko sodišče spremeni odločbo, zoper katero je bilo vloženo pravno sredstvo, odloči o stroških vsega postopka (drugi odstavek 165. člena ZPP). Glede na spremenjeni pravdni uspeh tožnikov, ki sedaj znaša 82 %, jim je tožena stranka po medsebojnem pobotanju dolžna povrniti 3.389,09 EUR pravdnih stroškov, nastalih v postopku na prvi stopnji. Stroški postopka pred sodiščem druge stopnje, do povračila katerih je upoštevaje 19 % pritožbeni uspeh upravičena tožena stranka, pa znašajo 77,83 EUR. Revizijsko sodišče je pri prvostopenjskih stroških tožnikov upoštevalo odmero sodišča prve stopnje, prvostopenjske in drugostopenjske stroške tožene stranke je v skladu z Odvetniško tarifo (Ur. l. RS, št. 67/2003 in nasl.) odmerilo samo.

12. Tožena stranka je z revizijo uspela 40 %. V skladu z Odvetniško tarifo je revizijsko sodišče revizijske stroške tožene stranke odmerilo na 526,01 EUR, ob upoštevanju merila uspeha in po pobotanju z revizijskimi stroški tožnikov pa je toženi stranki naložilo plačilo revizijskih stroškov tožnikov v višini 41,75 EUR.

Op. št. (1): Primerjaj sodbi II Ips 409/2009 z dne 18. 2. 2010 in II Ips 170/2009 z dne 26. 3. 2009. Op. št. (2): Sodbe II Ips 224/2010 z dne 13. 12. 2010, II Ips 257/2010 z dne 13. 12. 2010, II Ips 335/2010 z dne 13. 12. 2010 in mnoge druge.

Op. št. (3): Izmed odločb, navedenih v reviziji, so to sodbe II Ips 148/2007 z dne 8. 11. 2007, II Ips 813/2007 z dne 29. 11. 2007, II Ips 940/2007 z dne 24. 1. 2008 in II Ips 567/2008 9. 7. 2008. Op. št. (4): Primerjaj 10. oziroma 11. točko obrazložitev v opombi 2 navedenih judikatov.

Op. št. (5): Glede na to, da je bilo v večjem delu primerljivih zadev razsojeno v letu 2009, razlike v mesečnih povprečnih neto plačah pa so bile v tem letu precejšnje, je Vrhovno sodišče pri presoji izhajalo iz povprečne neto plače, izračunane na letni ravni.