VDSS sodba Pdp 588/2013
Datum: 2013-09-27T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2013:PDP.588.2013
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: izbira kandidata - javni zavod - javni razpis - svet zavoda - imenovanje in razrešitev direktorja javnega zavoda - direktor

## Jedro

Izbrani kandidat je izpolnjeval razpisne pogoje za direktorja tožene stranke (javnega zavoda), zlasti pogoj zahtevanih ustreznih delovnih izkušanj (na vodstvenih delih). Razpisni postopek je bil izveden v skladu s predpisi. Zato tožnikov tožbeni zahtevek na ugotovitev, da je sklep o imenovanju direktorja zavoda, ki ga je izdal Svet zavoda tožene stranke, nezakonit in se razveljavi, ni utemeljen.

## Izrek

Pritožba se zavrne in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

Tožeča stranka sama krije svoje pritožbene stroške.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek tožeče stranke, ki je zahtevala ugotovitev, da je sklep št. ... o imenovanju A.A., dr. med., za direktorja zavoda, ki ga je dne 20. 7. 2009 izdal Svet zavoda tožene stranke, nezakonit in se razveljavi (I. točka izreka). Odločilo je, da je tožnica dolžna povrniti toženi stranki stroške postopka v znesku 447,00 EUR, v roku 15 dni od prejema te sodbe, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, ki tečejo od izteka tega roka do plačila, pod izvršbo (II. točka izreka).

Zoper navedeno sodbo se pritožuje tožeča stranka iz vseh pritožbenih razlogov, to je zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava, s predlogom, da pritožbeno sodišče izpodbijano sodbo spremeni in ugodi tožbenemu zahtevku, tožencu pa naloži, da tožnici povrne stroške postopka, podrejeno pa, da izpodbijano sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

V pritožbi navaja, da izpodbijana sodba ni pravilna in zakonita. Ima pomanjkljivosti, zaradi katerih se ne more preizkusiti - nima razlogov o odločilnih dejstvih, prav tako pa so razlogi sodbe v nasprotju z izrekom sodbe in so tudi med seboj v nasprotju, s čimer je podana bistvena kršitev določb pravdnega postopka (14. tč. 2. odst. 339. čl. ZPP). Glede razpisa za prosto delovno mesto tožeča stranka navaja, da iz besedila razpisa za prosto delovno mesto direktorja zavoda izhaja, da je toženec objavil pogoje za zasedbo delovnega mesta in te pogoje tudi obrazložil. V samem razpisu je navedel, kaj razume pod razpisnim pogojem „ustrezne vodstvene izkušnje“. Protispisna je ugotovitev sodišča prve stopnje, da v tem delu ni šlo za dodatno besedilo poleg statuta tožene stranke (v nadaljevanju „Statut“), ampak za pojasnilo, pomagalo članom sveta zavoda. Navedeno nikakor ne more držati, saj gre za besedilo javne objave oglasa za prosto delovno mesto, ki v nobenem primeru ne more biti namenjeno samo članom sveta zavoda, ali izpolnjujejo pogoje za zasedbo razpisanega delovnega mesta. Prav tako je protispisna odločitev sodišča prve stopnje, da besedila razpisa ni sprejel svet zavoda toženca. Besedilo je pripravila B.B., nekateri člani so dali pripombe, nekateri ne, potem pa je bilo besedilo razpisa objavljeno. Na opisani način je svet zavoda sprejel besedilo razpisa, saj je svet zavoda pristojen za pripravo in odobritev razpisnih pogojev, pa tudi za izbiro ustreznega kandidata. Ne glede na to, da očitno pri tožencu ne obstaja sklep, s katerim je svet zavoda formalno sprejel besedilo razpisa, je očitno, da ga glede na izpoved priče B.B., dejansko je. Napačna je ugotovitev sodišča prve stopnje, da svet zavoda ni sprejel razlage besedila 25. člena Statuta, zaradi česar je tudi ni mogoče kršiti. Primarno je taka odločitev sodišča v nasprotju z njegovo ugotovitvijo, da je bilo to dodatno besedilo razpisa namenjeno kot pomagalo prav članom sveta zavoda, pri presojanju o tem, kaj se bo štelo kot izpolnjevanje razpisnega pogoja, da ima kandidat ustrezne vodstvene izkušnje. V tem delu je namreč sodišče v izpodbijani sodbi pojasnilo, da gre za razlago določbe 25. člena Statuta, zato so razlogi sodbe sami s seboj v nasprotju, predvsem pa v nasprotju z izjavami prič in listinskimi dokazi v spisu. Priča B.B. je namreč izpovedala, da se je svet zavoda odločil za sprejem in objavo razlage v razpisu zato, ker je v preteklosti že imel težave, ko se je odločal o izbiri direktorja, kaj pomenijo ustrezne vodstvene izkušnje.

Nadalje tožnica izpostavlja, da iz razpisa izhaja, da morajo kandidati posredovati dokazila o izpolnjevanju pogojev ter da bodo nepopolne vloge zavržene. Izbrani kandidat ni predložil niti enega listinskega dokaza o izpolnjevanju pogoja „ustreznih vodstvenih izkušenj“, razen mnenja dr. C.C., ki pa ga ni mogoče šteti kot dokazilo, zato bi bilo treba kandidaturo izbranega kandidata že kot nepopolno zavreči oziroma je ne upoštevati pri nadaljnji izbiri. Slednjega svet toženke ni storil, s čimer je že formalno kršil pravila, ki jih je sam določil. Sodišče prve stopnje je v izpodbijani sodbi ugotovilo, da ima dr. A.A. ustrezne vodstvene izkušnje v skladu z določbo 25. člena Statuta, in sicer na podlagi dejansko opravljenih del v rentgenu, to je v organizacijski enoti rentgen. Iz izpovedb zaslišanih prič naj bi po zaključku sodišča izhajalo, da je izbrani kandidat koordiniral delo rentgena, ultrazvoka, zunanje sodelavce, delo zaposlenih na teh področjih, skrbel za nabavo aparatur, izvajal kontrolo delavcev, ki so delali na področju sevanja, sodeloval z ostalimi zdravniki pri tožencu itd.. Takšna ugotovitev sodišča temelji na zmotni ugotovitvi dejanskega stanja zadeve. Tožnica je namreč izpovedala, da izbrani kandidat ni imel ustreznih vodstvenih izkušenj, niti v opisu del in nalog in tudi dejansko jih ni opravljal ter da je bil enakovreden vsem specialistom in je opravljal enaka dela kot ostali specialisti na svojem področju, pa tudi vodstvenega dodatka nikoli ni prejemal. Naloge, za katere je sodišče prve stopnje ugotovilo, da naj bi jih opravljal izbrani kandidat, dejansko predstavljajo notranjo organizacijo in usklajevanje dela med zaposlenimi znotraj posameznega oddelka, ne pa vodstvenih nalog in del, na podlagi katerih bi si izbrani kandidat pridobil ustrezne vodstvene izkušnje. Prav tako so bile določene dela in naloge, kot so planiranje dopustov in nadomeščanj, dogovarjanje za redne servise itd., za katere je sodišče prve stopnje ugotovilo, da jih je opravljal izbrani kandidat, v pristojnosti vseh delavcev predmetnega oddelka. Delovni tim na RTG oddelku namreč sestoji iz treh redno zaposlenih radioloških inženirjev in enega honorarnega, ki pomaga pri mamografijah, ter dveh delavk administrativne stroke. RTG oddelek tako nima uradnega vodje, zdravniki, ki delajo na tem oddelku, pa so med seboj enakovredni in so vsi neposredno podrejeni vodji specialistične zdravstvene dejavnosti. Tudi dr. C.C., ki je izdal priporočilno pismo dr. A.A., je izpovedal, da dr. A.A. formalno ni imel vseh pooblastil, ki so navedena v razpisu, ker ni mogel sklepati poslov s tretjimi osebami in da ni imel pravice kadrovanja. Sodišče prve stopnje je tudi napačno zaključilo, da je izbrani kandidat samostojno opravljal določene naloge, ki dejansko niso bile samo v pristojnosti izbranega kandidata oziroma je bila dokončna odločitev tudi na drugih delavcih oziroma na delavcih, ki so bili izbranemu kandidatu neposredno nadrejeni, npr. direktorici. Med drugim je sodišče prve stopnje neutemeljeno ugotovilo, da naj bi izbrani kandidat imel zasluge pri preureditvi in posodobitvi celotnega RTG oddelka in da je izbrani kandidat pri odločanju za nakup novih aparatur deloval samostojno. Dokončna odločitev o posodobitvi oddelka ter uvedbi novih aparatur je bila na direktorju toženca ter vodji specialistične zdravstvene dejavnosti, ki je v skladu s Pravilnikom na tem oddelku pristojen za uvajanje novih diagnostično - terapevtskih aparatur. Je pa povsem razumljivo, da je pri uvedbi in izbiri novih aparatur sodeloval in soodločal tudi izbrani kandidat, ker je bil zaposlen na RTG oddelku, ki se je posodabljal. Pooblastila in odgovornost za izvajanje zadolženih nalog, uvajanje sodobne doktrine zdravljenja ter skrb za izvajanje nalog na RTG oddelku pa je bila na vodji specialistične zdravstvene dejavnosti in ne na izbranem kandidatu. Nadalje se sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijane sodbe sklicuje na mnenje C.C., dr. med., ki navaja, da funkcija vodstvenega delavca pomeni, da je le-ta v obsegu svojih pristojnosti strokovno, organizacijsko in izvajalsko samostojen, ob tem, da ima v svoji enoti več podrejenih, ki jim organizira delo. Prav tako navaja, da podrejenim določa delo v določenem času, zadolžitve, odreja dopust, izobraževanja in postavlja vodje na delovnih mestih ter s svojim podpisom odgovarja za strokovno in pravno delo svojih podrejenih. V zvezi z navedenim tožnica izpostavlja, da vsako delovno mesto zahteva določeno strokovno, organizacijsko in izvajalsko samostojnost, še posebej pa delovno mesto zdravnika specialista. Prav tako vsako delovno mesto zahteva, da se zaposleni znotraj posameznega oddelka medsebojno usklajujejo, dopolnjujejo ter dogovarjajo za terminski plan dela, kar pa še ne pomeni, da imajo zaradi tega kakršnekoli vodstvene funkcije. Navedeno mnenje nikakor ne dokazuje, da bi izbrani kandidat opravljal kakršnekoli vodstvene funkcije, saj izbrani kandidat pod seboj ni imel podrejenih delavcev, ki bi jim organiziral in odrejal delo, prav tako ni postavljal vodij na nižjih delovnih mestih. Od izbranega kandidata kot tudi od vseh zaposlenih znotraj oddelka pa se je pričakovalo, da med seboj usklajujejo in organizirajo delo, sodelujejo, skrbijo za nemoteno delo ter odgovarjajo za strokovnost dela, te naloge pa so dejansko v pristojnosti vseh zaposlenih znotraj predmetnega oddelka in ne pomenijo nobenih vodstvenih nalog. Bistveno je, da izbrani kandidat tako na RTG oddelku kot UZ oddelku opravlja zgolj splošno delo zdravnika specialista in nima nobenih vodstvenih pooblastil. Sodišče prve stopnje je štelo, da je izbrani kandidat imel ustrezne vodstvene izkušnje zaradi dejansko opravljenih del v enoti rentgen. Namreč, za ustrezne vodstvene izkušnje za zasedbo delovnega mesta direktorja namreč v skladu z določili Statuta ne morejo zadostovati izkušnje, ki jih je imel izbrani kandidat, tudi če bi sledili ugotovitvi sodišča, da je samostojno - kar niti ni - vodil enoto rentgen, ker bi bile tudi v tem primeru njegove „vodstvene“ izkušnje omejene le na eno enoto oziroma delo v le eni enoti, kar pa niso ustrezne vodstvene izkušnje kandidata za delovno mesto direktorja. Torej, tudi če bi izbrani kandidat dejansko vodil enoto rentgen in tudi če bi jo vodil resnično samostojno, takšne izkušnje ne morejo in tudi dejansko ne ustrezajo pojmu „ustreznih vodstvenih izkušenj“, kot jih je kot pogoj za zasedbo delovnega mesta navedel svet zavoda v razpisu. V 8. členu Statuta in v 3. členu Pravilnika o notranji organizaciji št. ... z dne 25. 8. 1994 (v nadaljevanju: Pravilnik) je določeno, da je rentgen organizacijska enota zavoda. Neutemeljene in neresnične so navedbe toženca, da organizaciji, opredeljeni v Statutu in Pravilniku ni sledila sistemizacija delovnih mest, saj bi vsaka organizacijska enota morala imeti svojo vodjo. Pri tožencu ni bilo potrebno delovno mesto vodje organizacijske enote oziroma vodje Oddelka za radiologijo Zdravstvenega doma E., tega delovnega mesta pri tožencu dejansko ni, saj ta oddelek nima uradnega vodje, ker so vsi zaposleni na Oddelku za radiologijo Zdravstvenega doma E. oziroma RTG oddelku neposredno podrejeni vodji specialistične zdravstvene dejavnosti. Tudi iz Statuta ne izhaja, da bi posamezne organizacijske enote morale imeti svojega vodjo. V skladu s 7. členom Pravilnika so delavci s posebnimi pooblastili in odgovornostmi tisti, ki svetujejo, načrtujejo, organizirajo, usmerjajo in usklajujejo delo na svojem področju ter odločajo o zadevah z delovnega področja službe in opravljajo najzahtevnejše naloge v zavodu, za katere jih pooblasti direktor, to pa so pomočnik direktorja in vodja organizacijske - pravne in kadrovske službe, vodja finančno - računovodske službe in svetovalec direktorja za finance in ekonomiko, vodja splošne zdravstvene dejavnosti in svetovalec direktorja za splošno zdravstveno dejavnost, vodja specialistične zdravstvene dejavnosti in svetovalec direktorja za specialistične dejavnosti, vodja zobozdravstvene dejavnosti in svetovalec direktorja za zobozdravstvene dejavnosti. Iz Pravilnika torej izhaja, da so imeli dejanske vodstvene funkcije kot so funkcije načrtovanja, usklajevanja, sprejemanja odločitev, poleg direktorja ter pomočnika direktorja še delavci z vodstvenimi pooblastili in odgovornostmi, nobeno od navedenih funkcij pa ni zasedal izbrani kandidat A.A., dr. med., zaradi česar je nedvomno zmotna ugotovitev sodišča prve stopnje, da je imel izbrani kandidat ustrezne vodstvene izkušnje na podlagi dejansko opravljenih del v rentgenu. Izbrani kandidat dela je pri tožencu zaposlen s polovičnim delovnim časom kot rentgenolog na RTG oddelku Zdravstvenega doma E., in s polovičnim delovnim časom za ultrazvočne preglede trebuha na UZ oddelku Zdravstvenega doma E., na obeh delovnih mestih pa je neposredno podrejen vodji specialistične zdravstvene dejavnosti, ki ima kot delavec z vodstvenimi pooblastili in odgovornostmi poleg svojih rednih delovnih obveznosti še naslednje odgovornosti: sodeluje pri izdelavi programa dela zavoda, skrbi za izvajanje nalog v specialističnih ambulantah, DMDPŠ, fizioterapiji in RTG-ju ter za uvajanje novih diagnostično - terapevtskih aparatur v sladu z možnostmi in zahtevami posameznih strok in medicinsko doktrino, koordinira delo med posameznimi specialističnimi ambulantami pri izvajanju preventivnih pregledov, skrbi za uvajanje sodobne doktrine zdravljenja, odgovarja za izvajanje zadolženih nalog. Na RTG oddelku ima dejansko vodstvene in organizacijske naloge vodja specialistične zdravstvene dejavnosti, ki sprejema najpomembnejše odločitve ter opravlja najzahtevnejše naloge na RTG oddelku, ima pa tudi vsa vodstvena pooblastila na RTG oddelku, medtem ko izbrani kandidat opravlja le splošno delo zdravnika specialista. Iz vsega zgoraj navedenega po oceni tožnice jasno izhaja, da izbrani kandidat ne izpolnjuje vseh v razpisu zahtevanih pogojev za zasedbo razpisanega delovnega mesta direktorja, zlasti pa ne izpolnjuje pogoja „najmanj 5 let delovnih izkušenj ter ustrezne vodstvene izkušnje“, ki se je izrecno zahteval z objavljenim razpisom za delovno mesto direktor zavoda z dne 14. 5. 2009. Naloge, za katere je sodišče v izpodbijani sodbi ugotovilo, da jih je dejansko opravljal izbrani kandidat, dejansko predstavljajo notranjo organizacijo in usklajevanje dela med zaposlenimi znotraj posameznega oddelka, ne pa vodstvenih nalog, dela in naloge, kot so planiranje dopustov in nadomeščanj, dogovarjanje za redne servise itd., za katere toženec trdi, da jih je opravljal izbrani kandidat, pa so v pristojnosti vseh delavcev predmetnega oddelka. RTG oddelek nima uradnega vodje, zdravniki, ki delajo na tem oddelku, pa so med seboj enakovredni in so vsi neposredno podrejeni vodji specialistične zdravstvene dejavnosti.

Tožena stranka v odgovoru na pritožbo navaja, da so navedbe tožeče stranke v pritožbi neutemeljene, predlaga zavrnitev pritožbe ter potrditev izpodbijane sodbe. Glede razpisa za prosto delovno mesto tožeča stranka v pritožbi zmotno navaja, da besedilo razpisa za prosto delovno mesto direktorja zavoda predstavlja dodatno besedilo Statuta tožene stranke, saj gre le za pojasnilo oz. razlago pogoja ustreznih delovnih izkušenj, ki naj bi ga svet zavoda upošteval v postopku izbire. Pravilne so tudi ugotovitve sodišča prve stopnje, da je izbrani kandidat izpolnjeval vse razpisne pogoje, zlasti pogoj ustreznih vodstvenih izkušenj, ker to potrjujejo izvedeni dokazi, zlasti izpovedi prič, saj ni nobenega dvoma, da je dejansko opravljal delo vodje oziroma samostojno vodil organizacijsko enoto rentgen. Tožena stranka v odgovoru na pritožbo še navaja, da iz stroškovnika pritožbe tožeče stranke izhaja, da je tožeča stranka vrednost spora določila na 8.000,00 EUR. V skladu z določbami drugega odstavka 22. člena Zakona o odvetniški tarifi (v nadaljevanju besedila: ZOdvT), znaša vrednost predmeta v primeru, ko vrednosti ni mogoče določiti ne po 21. členu ZOdvT ne po prostem preudarku, 4.000,00 EUR. Ta znesek se na podlagi določbe citiranega člena ZOdvT lahko ustrezno zniža ali zviša, ne sme pa preseči 500.000,00 EUR. Tožena stranka izpostavlja, da tožeča stranka v pritožbi ni utemeljila, zakaj naj bi vrednost predmeta v konkretnem sporu namesto 4.000,00 EUR znašala 8.000,00 EUR. Tožena stranka se s tako postavljeno vrednostjo spora ne strinja in meni, da znaša vrednost predmeta v konkretnem sporu 4.000,00 EUR.

Pritožba ni utemeljena.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah uveljavljanih pritožbenih razlogov, pri čemer je po uradni dolžnosti pazilo na absolutne bistvene kršitve določb postopka iz 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nadaljnji) in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo bistvenih kršitev določb postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti.

Zlasti ni podana absolutna bistvena kršitev določb pravdnega postopka po 14. točki 2. odstavka 339. člena ZPP, ki jo izrecno uveljavlja pritožba, saj izpodbijana sodba vsebuje jasne in natančne razloge o vseh odločilnih dejstvih, ki med seboj niso v nasprotju, tako da jo je vsekakor mogoče preizkusiti. Sicer pa tožeča stranka z uveljavljanjem te bistvene kršitve v bistvu izraža nestrinjanje z zaključki prvostopenjskega sodišča – z dokazno oceno in pravno presojo, in s tem uveljavlja preostala dva pritožbena razloga, vendar prav tako neutemeljeno. Prvostopenjsko sodišče je namreč pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje glede vseh odločilnih dejstev, sprejeta odločitev pa je tudi materialno pravno pravilna.

Pritožbeno sodišče soglaša z razlogi izpodbijane sodbe tako v dejanskem kot v pravnem pogledu, v zvezi s pritožbenimi navedbami, ki so odločilnega pomena, pa še dodaja: Sodišče prve stopnje je svojo odločitev o zavrnitvi tožbenega zahtevka za ugotovitev nezakonitosti sklepa o imenovanju A.A., dr. med., za direktorja zavoda z dne 20. 7. 2009, oprlo na pravilno pravno podlago, zlasti na določbe Statuta tožene stranke z dne 1. 9. 2000, v katerem so določeni pogoji za imenovanje direktorja (25. člen) ter opredeljen postopek javnega razpisa in pristojnost sveta zavoda za imenovanje in razrešitev direktorja s soglasjem ustanovitelja (24. člen Statuta).

Neutemeljene so pritožbene navedbe, da besedilo razpisa za prosto delovno mesto direktorja zavoda, to je besedilo, kaj se razume z razpisnim pogojem ustrezne vodstvene izkušnje, predstavlja dopolnitev oz. dodatno besedilo k 25. členu Statuta tožene stranke. V objavljenem razpisu prostega delovnega mesta direktorja zavoda so formalni pogoji iz statuta, konkretneje pogoj ustreznih vodstvenih izkušenj, kot eden izmed pogojev, določenih v 25. členu Statuta, le natančneje obrazloženi, v nobenem primeru pa ne gre za spremembo razpisnih pogojev, vsebovanih v 25. členu Statuta, saj na tak način statuta oz. v njem določenih razpisnih pogojev niti ne bi bilo dopustno dopolnjevati, zlasti ne z restriktivno razlago pojma „ustrezne vodstvene izkušnje“, za katero se zavzema tožnica v pritožbi (ki tudi v pritožbi izpostavlja, da so ustrezne le vodstvene izkušnje kandidata, ki je opravljal vodstvena dela oz. dela s posebnimi pooblastili in odgovornostmi na nivoju zavoda). V omenjenem besedilu razpisa gre zgolj za pojasnilo, kaj dejansko pomenijo ustrezne vodstvene izkušnje, kar izhaja tudi iz izpovedb prič B.B. in D.D., zato je pravilen zaključek prvostopenjskega sodišča, da gre le za razlago 25. člena Statuta in ne za spremembo razpisnih pogojev.

Neutemeljene so tudi pritožbene navedbe, da naj bi bil razpisni postopek kršen zato, ker naj bi bila prijava izbranega kandidata nepopolna, ker ni predložil ustreznih dokazil, zaradi česar bi jo moral svet zavoda kot nepopolno zavreči že v fazi pred izbirnim postopkom. Sodišče prve stopnje je pravilno ugotovilo, da je izbrani kandidat v postopku prijave na razpisano prosto delovno mesto direktorja zavoda predložil vsa ustrezna pisna dokazila o izpolnjevanju pogojev, v skladu z zahtevami besedila razpisa, vključno s pogojem ustreznih vodstvenih izkušenj, saj je v dokaz izpolnjevanja tega pogoja predložil pisno mnenje dr. C.C., dr. med., spec. otorinolaringologa z dne 28. 5. 2009, zato ni bilo razlogov, da bi bila njegova prijava zavržena. Tožena stranka je torej ravnala pravilno in v skladu z besedilom razpisa (v katerem je določeno, da formalno nepopolne in nepravočasne ponudbe ne bodo uvrščene v izbirni postopek), ko je prijavo obravnavala kot popolno.

Prvostopenjsko sodišče je svoje ugotovitve o izpolnjevanju razpisnih pogojev glede ustreznih vodstvenih izkušenj izbranega kandidata med drugim oprlo na prepričljive in skladne izpovedbe prič, iz katerih izhaja, da je izbrani kandidat dejansko vodil organizacijsko enoto rentgena - med drugim je koordiniral delo rentgena, delo ultrazvoka, zunanje sodelavce, delo zaposlenih na teh področjih, skrbel za nabavo aparatur, izvajal kontrolo delavcev, ki so delali na področju sevanja ter sodeloval z ostalimi zdravniki pri toženi stranki, kar dejansko predstavlja vodenje organizacijske enote rentgen. Člani sveta tožene stranke so na tej podlagi utemeljeno šteli, da si je izbrani kandidat z večletnim delom kot vodja radiološkega oddelka pridobil ustrezne vodstvene izkušnje, čeprav je logično, da se le te nanašajo na ožjo organizacijsko enoto in ne na zavod kot celoto. Zato pritožbeno sodišče soglaša s presojo sodišča prve stopnje, da je izbrani kandidat izpolnjeval pogoje, navedene v 25. členu Statuta, vključno s pogojem ustreznih delovnih izkušenj, kot so bile natančneje opredeljene v besedilu razpisa. Neutemeljene so tudi pritožbene navedbe tožeče stranke, da ima na oddelku rentgen vodstvene in organizacijske naloge dejansko le vodja specialistične zdravstvene dejavnosti, saj je vodja specialistične zdravstvene dejavnosti dr. C.C. sam potrdil, da je omenjene naloge dejansko izvajal izbrani kandidat in ne on.

Glede na vse navedeno je odločitev sodišča prve stopnje, ki je ob ugotovitvi, da je izbrani kandidat izpolnjeval razpisne pogoje za direktorja tožene stranke in da je bil razpisni postopek izveden v skladu s predpisi, zavrnilo tožbeni zahtevek, pravilna in zakonita, pritožba pa neutemeljena.

Ker niso podani niti uveljavljani pritožbeni razlogi niti razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo izpodbijano sodbo (353. člen ZPP).

Tožeča stranka s pritožbo ni uspela, zato sama krije svoje stroške pritožbe (154. člen ZPP).