VDSS sklep Pdp 241/2015
Datum: 2015-04-02T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2015:PDP.241.2015
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: odločitev o pravdnih stroških - nagrada za postopek - ponovljen postopek

## Jedro

Pritožba utemeljeno opozarja, da je sodišče prve stopnje toženi stranki neutemeljeno dvakrat priznalo nagrado za postopek pred sodiščem prve stopnje. Sodišče prve stopnje je spregledalo določbo 4. odstavka opombe 3 Tarife, ki je kot priloga sestavni del ZOdvT. Tudi sicer je tožnik nagrado za postopek priglasil le v enkratnem znesku. V 4. odstavku opombe 3 k Tarifi je določeno, da če se zadeva vrne na nižje sodišče, ki se je z zadevo že ukvarjalo, se že nastala nagrada za postopek pri tem sodišču všteje za nagrado za postopek v ponovljenem postopku. Navedeno pomeni, da bi bil tožnik do višje nagrade za postopek (seveda, če bi nagrado priglasil za vsako stopnjo posebej) upravičen le v primeru, če bi bila nagrada za ponovljeni postopek višja od nagrade za prvi postopek, kar pa se v konkretnem primeru ni zgodilo.

## Izrek

Pritožbi se ugodi in se izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje spremeni tako, da se stroški postopka, ki jih je tožena stranka dolžna povrniti tožniku, znižajo z zneska 872,22 EUR na znesek 656,59 EUR.

Tožnik je dolžan toženi stranki povrniti pritožbene stroške v znesku 60,00 EUR, v roku 8 dni, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi obrestmi, od prvega dne po izteku tega roka do plačila.

## Obrazložitev

Z izpodbijano sodbo in sklepom je sodišče prve stopnje razveljavilo sklep tožene stranke opr. št. ... z dne 1. 12. 2010 in zadevo vrnilo v ponovno odločanje toženi stranki (točka I izreka). Zavrglo je tožbo v zvezi s preostalim delom tožbenega zahtevka, to je, da naj sodišče ugotovi nezakonitost izpodbijanega sklepa ter toženi stranki naloži, da v roku 8 dni izda sklep, da je tožnik v letu 2010 delo opravljal dobro ter da v nasprotnem sodba nadomesti takšen sklep (točka II izreka). Odločilo je, da tožena stranka sama krije svoje stroške postopka, tožniku pa je dolžna povrniti stroške postopka v višini 872,22 EUR v roku 8 dni, po izteku roka z zakonskimi zamudnimi obrestmi (točka III izreka).

Zoper odločitev o stroških postopka se tožena stranka pritožuje iz pritožbenega razloga zmotne uporabe materialnega prava. Navaja, da je sodišče prve stopnje stroške odmerilo v nasprotju s takrat veljavnim Zakonom o odvetniški tarifi (ZOdvT, Ur. l. RS, št. 67/2008). Sodišče prve stopnje bi moralo nagrado za postopek priznati le enkrat in ne dvakrat. Z izpodbijanim sklepom je sodišče prve stopnje namreč tožniku priznalo nagrado za prvostopenjski postopek v višini 136,50 EUR in nagrado za ponovljeni postopek v enakem znesku. Glede na opombo k tretjemu delu tarife je potrebno, če se zadeva vrne na nižje sodišče, ki se je z zadevo že ukvarjalo, všteti nagrado za postopek v ponovljenem postopku. Nagrado za pritožbo bi sodišče prve stopnje moralo priznati po tar. št. 3220, torej v višini 50,00 EUR in ne tako kot jo je priglasil tožnik v pritožbi zoper sklep sodišča prve stopnje. Prav tako je sodišče prve stopnje tožniku napačno dvakrat priznalo nagrado za pavšalne materialne stroške v skupnem znesku 60,00 EUR. Tudi ti stroški se vštevajo. Za pritožbo bi bil tožnik upravičen le do pavšalnih stroškov v višini 20 % nagrade, torej do zneska 10,00 EUR in ne 20,00 EUR. Posledično je napačno odmerjen tudi DDV. Tožena stranka predlaga, da pritožbeno sodišče sklep o stroških postopka ustrezno spremeni, toženi stranki pa tudi prizna pritožbene stroške.

Tožnik v odgovoru na pritožbo prereka pritožbene navedbe in predlaga, da drugostopenjsko sodišče pritožbo zavrne in potrdi izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje.

Pritožba je utemeljena.

Na podlagi 2. odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/1999 s spremembami), v zvezi z 1. odstavkom 366. člena ZPP je pritožbeno sodišče izpodbijani del sklepa preizkusilo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7. in 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje ter 12. in 14. točke 2. odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava.

Pritožba utemeljeno opozarja, da je sodišče prve stopnje toženi stranki neutemeljeno dvakrat priznalo nagrado za postopek pred sodiščem prve stopnje, obakrat v višini 136,50 EUR. Ne le, da je sodišče prve stopnje spregledalo določbo 4. odstavka opombe 3 Tarife, ki je kot priloga sestavni del ZOdvT, temveč je tožnik nagrado za postopek priglasil le v enkratnem znesku 136,50 EUR. V 4. odstavku opombe 3 k Tarifi je namreč določeno, da če se zadeva vrne na nižje sodišče, ki se je z zadevo že ukvarjalo, se že nastala nagrada za postopek pri tem sodišču všteje za nagrado za postopek v ponovljenem postopku. Navedeno pomeni, da bi bil tožnik do višje nagrade za postopek (seveda, če bi nagrado priglasil za vsako stopnjo posebej) upravičen le v primeru, če bi bila nagrada za ponovljeni postopek višja od nagrade za prvi postopek, kar pa se v konkretnem primeru ni zgodilo.

Zmotno je pritožbeno stališče, da bi sodišče prve stopnje nagrado za pritožbo lahko priznalo le po tar. št. 3220, torej v višini 50,00 EUR in ne v priglašeni višini 168,00 EUR. Najprej je potrebno pojasniti, da se je tožnik pritožil zoper dva sklepa. S prvim sklepom je bila tožba zavržena, z drugim sklepom pa so bili odmerjeni stroški postopka. Za pritožbo zoper sklep o stroških postopka je sodišče prve stopnje nagrado pravilno priznalo po tar. št. 3220, za pritožbo zoper sklep o zavrženju tožbe pa po tar. št. 3210. Sklep o zavrženju tožbe je še vedno odločba o glavni stvari, zato je glede nagrade za takšno pritožbo potrebno upoštevati določbe podpoglavja 2.1. Tarife, ki se nanaša na redna pravna sredstva zoper odločbo o glavni stvari in ne podpoglavja 2.2. Tarife, ki se nanaša na redna pravna sredstva zoper druge odločbe.

Stališče tožene stranke, da se enako kot nagrada za postopek vštevajo tudi pavšalni zneski za plačilo poštnih in telekomunikacijskih storitev po tar. št. 6002 je sicer zmotno(1) , vendar pa pritožba kljub temu utemeljeno uveljavlja, da bi sodišče prve stopnje tožniku iz tega naslova lahko priznalo le znesek 20,00 EUR. Tožnik bi bil sicer upravičen, da pavšalni znesek po tar. št. 6002 priglasi za vsako stopnjo posebej, vendar tega ni storil, temveč je v stroškovniku priglasil le znesek 20,00 EUR.

Glede na vse navedeno, utemeljeno priglašeni stroški tožnika pred sodiščem prve stopnje, znašajo 656,59 EUR (nagrada za postopek 136,50 EUR, nagrada za narok 126,00 EUR, nagrada za pritožbo zoper sklep o zavrženju tožbe 168,00 EUR, nagrada za pritožbo zoper sklep o stroških postopka 50,00 EUR, pavšalni znesek za plačilo poštnih in telekomunikacijskih storitev 20,00 EUR, 22 % DDV 110,11 EUR, stroški za priče 25,68 EUR, potni stroški tožnika 20,30 EUR).

Glede na vse navedeno je pritožbeno sodišče na podlagi 3. točke 365. člena ZPP pritožbi ugodilo in izpodbijani del sklepa sodišča prve stopnje spremenilo tako, da je stroške postopka, ki jih je tožena stranka dolžna povrniti tožniku znižalo z zneska 872,22 EUR na znesek 656,59 EUR.

Tožena stranka je s pritožbo uspela, zato je upravičena do povrnitve utemeljeno priglašenih pritožbenih stroškov, ki znašajo 60,00 EUR (nagrada za postopek 50,00 EUR, pavšalni znesek za plačilo poštnih in telekomunikacijskih storitev 10,00 EUR).

(1) V obrazložitvi k predlogu ZodvT (Poročevalec Državnega zbora 28/2008) je pri tar. št. 6002 izrecno zapisano, da se od vrednosti predmeta neodvisni znesek za poštne in telekomunikacijske storitve lahko zahteva v vsaki zadevi in na vsaki stopnji namesto dejanskih izdatkov po tar. št. 6001.