VDSS sklep Psp 94/2013
Datum: 2013-05-09T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2013:PSP.94.2013
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za socialne spore
podrocje: SOCIALNO VARSTVO
institut: državna štipendija - stroški postopka - brezplačna pravna pomoč

## Jedro

Tožnika, ki v sporu ni uspel, je zastopal odvetnik, dodeljen po brezplačni pravni pomoči. Tožnik je stroške postopka priglasil, toženec pa ne. Stroški postopka zato bremenijo proračun, o višini stroškov pa bo odločala služba za brezplačno pravno pomoč.

## Izrek

Pritožbi se ugodi in se sodba sodišča prve stopnje v II. točki v stroškovnem delu spremeni tako, da glasi: „Stroški postopka bremenijo proračun Republike Slovenije“.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je z izpodbijano sodbo zavrnilo tožnikov tožbeni zahtevek, da se odpravita odločbi tožene stranke št. ... z dne 12. 7. 2011 in 2. točka odločbe Centra za socialno delo ... št. ... z dne 23. 3. 2011 ter sklenilo, da stroški zastopanja tožeče stranke znašajo 523,78 EUR in bremenijo proračun Republike Slovenije.

Zoper sklep o stroških je tožena stranka vložila pritožbo iz vseh pritožbenih razlogov. Navaja, da odločitev o stroških postopka ni pravilna. V predmetnem socialnem sporu je tožnika po odločbi št. BPP 489/2011 z dne 2. 11. 2011 zastopal odvetnik, vendar pa tožnik v predmetnem socialnem sporu ni uspel, saj je naslovno sodišče njegov zahtevek po 1. točki pravilno zavrnilo. Sklicuje se na 1. odstavek 154. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 s spremembami, v nadaljevanju ZPP) in navaja, da je v tem sporu v celoti uspela tožena stranka in da je glede na navedeno v skladu s citirano določbo ZPP tožeča stranka tista, ki bi morala toženi stranki povrniti pravdne stroške, saj odobrena brezplačna pravna pomoč na podlagi 9. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (Ur. l. RS, št. 48/01 s spremembami, v nadaljevanju ZBPP) ne pokriva plačila stroškov postopka in dejanskih izdatkov ter nagrade pooblaščenca nasprotne stranke. Ker pa tožena stranka v socialnem sporu svojih pravdnih stroškov ni priglasila, izrek izpodbijane sodbe odločitev o stroških ne bi smel vsebovati. Navaja, da je skladno s 6. odstavkom 30. člena ZBPP odvetnik upravičen do nagrade in do povračila stroškov v zvezi z opravljenim delom v višini, izračunani po odvetniški oziroma notarski tarifi in v obsegu odobrene brezplačne pravne pomoči. V skladu z 8. odstavkom 30. člena je odvetnik dolžan voditi stroškovnik o opravljenih storitvah pravne pomoči ter ga navesti na, ali priložiti k napotnici zaradi obračuna in plačila opravljenih storitev pravne pomoči. Na podlagi 1. in 2. odstavka 40. člena ZBPP je izvajalec brezplačne pravne pomoči dolžan napotnico po končani opravi storitve pravne pomoči predložiti strokovni službi za brezplačno pravno pomoč, organizirani pri vsakem pristojnem sodišču. K napotnici, ki jo izvajalec pravne pomoči, zaradi obračuna porabljenih stroškov, vrne strokovni službi za BPP, pa morajo biti priloženi stroškovniki za opravljena dejanja pravne pomoči v izvirniku oziroma mora biti priloženo originalno potrdilo sodišča oziroma drugega organa ali osebe o oprostitvi plačila stroškov postopka oziroma mora biti predložen zapisnik o prvem pravnem nasvetu. Organ za brezplačno pravno pomoč nato na podlagi 6. odstavka 40. člena ZBPP odloči o stroških nudenja brezplačne pravne pomoči s sklepom najkasneje v roku 15 dni od prejema popolne napotnice. Stroški nudenja brezplačne pravne pomoči se v skladu s 7. odstavkom istega člena obračunajo in izplačajo v roku določenem z zakonom, ki ureja izvrševanje proračuna za tekoče leto. Izvršilni naslov za izterjavo plačanih storitev pravne pomoči pa je tako sklep iz 6. odstavka istega člena, s katerim sodišče odloči o stroških. Glede na navedeno odločanje o stroških tožeče stranke, nastalih v predmetnem socialnem sporu, ni predmet tega postopka, temveč bo o njih na podlagi napotnice in priglašenega stroškovnika odločil organ za brezplačno pravno pomoč. Pritožba še opozarja, da naslovno sodišče pravdnih stroškov tožeče stranke ni odmerilo pravilno, saj je pooblaščencu tožnika priznalo več nagrade za postopek in nagrade za narok, kot ju je priglasil. Prav tako pa je 20 % davek napačno odmerilo tudi na potne stroške odvetnika, ki pa niso odvetniška storitev, temveč materialni strošek. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi in drugo točko izreka izpodbijane sodbe razveljavi.

Pritožba je utemeljena.

Po preizkusu zadeve v skladu z 2. odstavkom 350. člena ZPP pritožbeno sodišče ugotavlja, da je sodišče prve stopnje na podlagi ugotovljenega dejanskega stanja zmotno uporabilo materialno pravo.

Stranka, ki v pravdi ne uspe, mora po 1. odstavku 154. člena ZPP nasprotni stranki povrniti stroške postopka. Če stranka deloma zmaga v pravdi lahko sodišče glede na doseženi uspeh odloči, da krije vsaka stranka svoje stroške, ali pa ob upoštevanju vseh okoliščin primera naloži eni stranki, naj povrne drugi stranki ustrezen del stroškov (2. odstavek 154. člena ZPP).

Socialni spori so skladno z 58. členom Zakona o delovnih in socialnih sodiščih (Ur. l. RS, št. 2/2004 in 10/2004 v nadaljevanju ZDSS-1) spori o pravicah, obveznostih in pravnih koristih, fizičnih, pravnih in drugih oseb, če so lahko nosilci pravic in obveznosti iz sistema socialne varnosti in za katere so v skladu z zakonom pristojna socialna sodišča. V socialnem sporu se na podlagi določb 63. člena in 81. člena ZDSS-1 presoja pravilnost in zakonitost izpodbijanega upravnega akta toženca in odloča o materialnopravni pravici, uveljavljani s tožbenim zahtevkom.

Ker je v konkretnem primeru sodišče štelo, da sta izpodbijani odločbi pravilni in zakoniti in da tožniku preneha pravica do državne štipendije ter jo je dolžan vrniti, je na podlagi 1. odstavka 81. člena ZDSS-1 tožbeni zahtevek zavrnilo in posledično pravilno zaključilo, da tožnik v postopku ni uspel. V konkretnem primeru gre za situacijo, ki bo bil tožnik dolžan, ker ni uspel v pravdi, povrniti stroške postopka nasprotni stranki, v kolikor bi bili ti priglašeni, sam pa bi moral nositi tudi svoje stroške postopka.

Glede na to, da tožena stranka stroškov postopka ni priglasila, pač pa je stroške postopka priglasil odvetnik, ki je zastopal tožnika, je bilo sodišče dolžno odločati, kdo trpi tožnikove stroške, to je stroške, ki jih je priglasil odvetnik, ki je zastopal tožnika oziroma v čigavo breme gredo stroški postopka, ker je bila tožniku odobrena brezplačna pravna pomoč ter pri tem upoštevati določbo 1. odstavka 154. člena ZPP ter uspeh v pravdi oziroma, da tožnik v pravdi ni uspel. Utemeljeno pa pritožba navaja, da bo o priglašenih stroških odvetnika na podlagi napotnice in stroškovnika odločil organ za brezplačno pravno pomoč s sklepom in sicer bo ta organ v posebnem postopku odločil po določbah ZBPP o višini stroškov nudenja brezplačne pravne pomoči na podlagi odvetniške tarife in v obsegu odobrene brezplačne pravne pomoči, ne pa sodišče, kot je to storilo in določilo višino stroškov postopka.

Pritožba sicer opozarja tudi na to, da sodišče ni pravilno določilo višine stroškov postopka, vendar ker to ni stvar tega postopka, pritožbeno sodišče posebej višine stroškov postopka in utemeljenosti pritožbe v tem delu, ni presojalo.

Glede na vse obrazloženo je pritožbeno sodišče pritožbi tožene stranke ugodilo in izpodbijano sodbo v stroškovnem delu (2. točka) v skladu s 5. alineo 358. člena v zvezi s 3. točko 365. člena ZPP spremenilo tako, kot je razvidno v izreku.