Sodba X Ips 110/2004
Datum: 2009-09-09T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2009:X.IPS.110.2004
opravilna_stevilka_ii_stopnje: Sodba UPRS(zunanji oddelek v Mariboru) U 442/2002
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: ŠOLSTVO
institut: šolstvo - izobrazbeni pogoji - napredovanje v naziv - razlaga prehodne določbe 146. člena ZOFVI

## Jedro

Tožnici je po uveljavitvi Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja - ZOFVI prenehalo delovno razmerje v izobraževalni dejavnosti. Ob njeni ponovni zaposlitvi v izobraževalni dejavnosti so zato zanjo veljali izobrazbeni pogoji po določbah ZOFVI, kar pomeni, da prehodna določba 146. člena ZOFVI zanjo ne velja več.

## Izrek

Revizija se zavrne.

## Obrazložitev

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 59. člena Zakona o upravnem sporu – ZUS (Ur. l. RS, št. 50/97 in 70/2000) zavrnilo tožbo tožeče stranke zoper odločbo tožene stranke z dne 3. 9. 2002. Tožena stranka je z navedeno odločbo zavrnila tožničin predlog za napredovanje v naziv mentorica.

2. Sodišče prve stopnje se je strinjalo tako z odločitvijo kot z razlogi tožene stranke, da tožnica ne izpolnjuje pogojev, določenih z Zakonom o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja – ZOFVI (Ur. l. RS, št. 12/96, 23/96, 22/2000 in 64/2001) ter Pravilnikom o napredovanju zaposlenih v šolah v nazive (Ur. l. RS, št. 64/96, 33/2000 in 101/2000, v nadaljevanju Pravilnik) za napredovanje v naziv mentorica.

3. Tožnica vlaga zoper sodbo sodišča prve stopnje revizijo (prej pritožbo) in uveljavlja pritožbena razloga nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in kršitve materialnega prava ter predlaga, da se izpodbijana sodba odpravi, njej pa podeli naziv mentor. Zahteva povrnitev vseh stroškov postopka, skupaj z razliko v plači od 1. 3. 2002 dalje z zakonitimi zamudnimi obrestmi; podredno pa predlaga, da se izpodbijana sodba razveljavi in zadeva vrne v ponovno odločanje prvostopnemu sodišču. Meni, da prehodna določba 146. člena ZOFVI dopušča zaposlovanje strokovnih delavcev za nedoločen čas tudi po uveljavitvi nove šolske zakonodaje. ZOFVI namreč ne more vzpostavljati dveh vrst ustreznosti izobrazbenih pogojev, in sicer tako, da je izobrazba strokovnega delavca ustrezna za zaposlitev za nedoločen čas, v primeru napredovanja pa ista izobrazba ni več ustrezna.

4. Tožena stranka v odgovoru na revizijo (prej pritožbo) predlaga zavrnitev tožničine revizije. Določba 146. člena ZOFVI daje strokovnim delavcem, ki ne izpolnjujejo pogojev za delovno mesto, ki ga zasedajo ob uveljavitvi ZOFVI, po noveli ZOFVI, so pa izpolnjevali pogoje po prejšnjem zakonu, možnost opravljati vzgojno-izobraževalno delo tudi po uveljavitvi ZOFVI (15. 3. 1996). Namen te prehodne določbe je ščititi tiste, ki so bili v sistemu vzgoje in izobraževanja zaposleni, dokler ni ZOFVI pogojev spremenil. Ko pa tak strokovni delavec delovno razmerje prekine, se ob morebitni ponovni zaposlitvi v vzgojno-izobraževalnem delu navedena zaščita nanj ne nanaša več.

5. Revizija ni utemeljena.

6. S 1. 1. 2007 je začel veljati ZUS-1, ki v prvem odstavku 107. člena določa, da se glede pravnih sredstev zoper izdane odločbe sodišča uporabljajo določbe ZUS-1, če ni s posebnim zakonom drugače določeno; v drugem odstavku istega člena pa, da se pritožbe, vložene pred uveljavitvijo ZUS-1 obravnava kot pritožbe in revizije po ZUS-1. Ker obravnavana pritožba ne izpolnjuje pogojev za pritožbo po ZUS-1, jo Vrhovno sodišče obravnava kot pravočasno in dovoljeno revizijo, prvostopenjska sodba pa je postala pravnomočna 1. 1. 2007. 7. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje (83. člen ZUS-1). Po določbi prvega odstavka 85. člena ZUS-1 se lahko revizija vloži le zaradi zmotne uporabe materialnega prava in bistvenih kršitev določb postopka v upravnem sporu iz drugega in tretjega odstavka 75. člena ZUS-1. Revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne in nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (drugi odstavek 95. člena ZUS-1). Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi le v delu, ki se z revizijo izpodbija, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, po uradni dolžnosti pa pazi le na pravilno uporabo materialnega prava (86. člen ZUS-1). V tem obsegu je potekal tudi preizkus te revizije.

8. V obravnavanem upravnem sporu je sporno vprašanje, ali lahko tožnica napreduje v naziv mentorica po določbah ZOFVI in Pravilnika. Pri tem je zlasti sporna razlaga in uporaba določb 146. člena ZOFVI. Z uveljavitvijo tega zakona so se med drugim spremenili tudi pogoji, ki jih morajo izpolnjevati učitelji za zaposlitev v osnovnih šolah in posledično tudi za napredovanje v nazive. V prehodnih določbah je zato ZOFVI v 146. členu opredelil, da učitelji v osnovnih in drugih tam navedenih šolah lahko opravljajo vzgojno-izobraževalno delo tudi po uveljavitvi ZOFVI in s tem uredil obstoječe stanje tako, da je kljub pogojem o zahtevani strokovni izobrazbi iz 92. in 94. člena (strokovni delavci v osnovni šoli morajo sedaj imeti visokošolsko izobrazbo ustrezne smeri in pedagoško izobrazbo, obvladati morajo slovenski jezik, opravljen pa morajo imeti tudi strokovni izpit) dejansko omogočil nadaljnje delo na istem delovnem mestu učiteljem in drugim strokovnim delavcem, ki so ob uveljavitvi tega zakona opravljali vzgojno-izobraževalno delo, vendar niso izpolnjevali pogojev po novo sprejetem ZOFVI, pod pogojem, da so izpolnjevali pogoje po predpisih, ki so veljali pred uveljavitvijo novega ZOFVI. Učitelji in drugi strokovni delavci nadalje po določbi drugega odstavka 105. člena ZOFVI in prvega odstavka 2. člena Pravilnika lahko napredujejo v naziv mentor, svetovalec in svetnik, če izpolnjujejo z zakonom in drugimi predpisi določene pogoje za strokovne delavce, napredujejo pa tudi tisti, ki nimajo ustrezne izobrazbe, pa jim zakon dovoljuje še nadalje opravljati vzgojno-izobraževalnega delo v šoli in, če izpolnjujejo posebne pogoje, določene s Pravilnikom.

9. V obravnavanem primeru ni sporno, da ima tožnica višješolsko izobrazbo predmetne učiteljice geografije in zgodovine, kot tudi ni sporno, da ji je po uveljavitvi ZOFVI prenehalo delovno razmerje in se je ponovno zaposlila v osnovni šoli nekaj mesecev po prenehanju delovnega razmerja, sporno pa je, ali je v skladu z določbo 146. člena ZOFVI upravičena do napredovanja v naziv mentorica.

10. Po presoji Vrhovnega sodišča boniteta 146. člena ZOFVI velja le za tiste delavce, ki so ob uveljavitvi ZOFVI opravljali delo na delovnem mestu, za katero po ZOFVI niso več izpolnjevali predpisanih pogojev in so po uveljavitvi tega zakona opravljali ta dela neprekinjeno. ZOFVI učiteljem in drugim strokovnim delavcem ni priznal višje izobrazbe od dejansko pridobljene, temveč jim je le ohranjal obstoječa delovna razmerja v vzgoji in izobraževanju. Za tožnico, ki ji je po uveljavitvi ZOFVI prenehalo delovno razmerje v izobraževalni dejavnosti, je s prenehanjem delovnega razmerja na šoli prenehala zaščita po 146. členu ZOFVI, saj je dejansko prišlo do prekinitve vzročne zveze med pridobljeno pravico do nadaljevanja vzgojno-izobraževalnega dela in dejanskim izvajanjem vzgojno-izobraževalnega dela. Ob ponovni zaposlitvi v izobraževalni dejavnosti so za tožnico veljali izobrazbeni pogoji po določbah ZOFVI, kar pomeni, da prehodna določba 146. člena ZOFVI za tožnico ne velja več. Tožnica ne izpolnjuje izobrazbenega pogoja iz drugega odstavka 94. člena ZOFVI ter posledično ne izpolnjuje pogoja za napredovanje v naziv iz 2. člena Pravilnika. Tako stališče je skladno tudi z ustaljeno upravno sodno prakso Vrhovnega sodišča (npr. I Up 322/2005).

11. Glede na navedeno stališče so drugi revizijski ugovori neupoštevni in se Vrhovno sodišče do njih ne opredeljuje.

12. Zaradi navedenega je Vrhovno sodišče revizijo zavrnilo na podlagi 92. člena ZUS-1.