VDSS Sodba in sklep Pdp 592/2018
Datum: 2019-02-21T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2019:PDP.592.2018
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: CIVILNO PROCESNO PRAVO - DELOVNO PRAVO
institut: prekinitev postopka - podzakonski predpis - exceptio illegalis - presoja ustavnosti

## Jedro

Ne drži pritožbeni očitek, da bi moralo sodišče zaradi uporabe protiustavnega predpisa prekiniti postopek in sprožiti postopek za oceno ustavnosti Uredbe o plačah in drugih prejemkih pripadnikov Slovenske vojske pri izvajanju obveznosti, prevzetih v mednarodnih organizacijah oziroma z mednarodnimi pogodbami pred Ustavnim sodiščem RS. Sodišče prve stopnje je pravilno pojasnilo, da je po določbi 156. člena URS dolžno prekiniti postopek, ko meni, da je zakon, ki bi ga moralo uporabiti pri odločanju, protiustaven. V konkretnem primeru pa tožnica uveljavlja nezakonitost oziroma protiustavnost podzakonskega akta. Tak podzakonski predpis pa se lahko spregleda (exceptio illegalis), ker je sodnik po določbi 125. člena Ustave RS vezan (le) na Ustavo RS in zakon.

## Izrek

I. Pritožbi se zavrneta in se potrdita izpodbijana sodba in sklep sodišča prve stopnje.

II. Tožnica sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek, da se odpravita odločbi št. ... z dne 27. 11. 2016 in št. ... z dne 19. 9. 2016 v delu 1. točke izreka, ki se nanaša na določitev mesečnega nominalnega zneska, ki je osnova za izračun plače (1.762,88 EUR na mesec, po stopnji nominalne osnove 071); da je tožena stranka dolžna tožnici za čas opravljanja nalog v tujini, kamor je napotena z ukazom tožene stranke št. ... z dne 15. 9. 2016, plačo obračunati po odločbi tožene stranke št. ... z dne 19. 9. 2016 v nominalnem znesku 2.412,36 EUR na mesec, po stopnji nominalne osnove 101, ter ji za to obdobje obračunati vsakokratne mesečne razlike v plači med dejansko izplačano plačo in plačo v višini 2.412,36 EUR na mesec, skupaj z dodatki, od tako obračunanih razlik za tožnico plačati vse pripadajoče davke in prispevke in ji izplačati razliko vsakokratnih mesečnih neto razlik plač z zakonskimi zamudnimi obrestmi, in sicer od vsakega 6. v mesecu za pretekli mesec do plačila (I. točka izreka). Tožnici je naložilo, da je dolžna toženi stranki v roku 8 dni plačati pravdne stroške v višini 140,45 EUR, v primeru zamude z zakonskimi zamudnimi od poteka izpolnitvenega roka do plačila (II. točka izreka). Odločilo je, da se zavrne predlog tožnice za prekinitev postopka in vložitev zahteve za oceno ustavnosti Uredbe o plačah in drugih prejemkih pripadnikov Slovenske vojske pri izvajanju obveznosti, prevzetih v mednarodnih organizacijah oziroma z mednarodnimi pogodbami (III. točka izreka).

2. Zoper sodbo (I. in II. točka izreka) in zoper sklep o zavrnitvi predloga za prekinitev postopka (III. točka izreka) se pritožuje tožnica iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu ZPP, to je zaradi bistvenih kršitev določb postopka, zmotne oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja in zmotne uporabe materialnega prava. V pritožbi zoper sodbo navaja, da se je sodišče neutemeljeno sklicevalo na 6. člen Uredbe o plačah in drugih prejemkih pripadnikov Slovenske vojske (SV) pri izvajanju obveznosti, prevzetih v mednarodnih organizacijah oziroma z mednarodnimi pogodbami (Uredba) in Prilogo 1 k Uredbi. Ta v nasprotju z ustavnimi določbami o enaki oziroma podobni obravnavi enakih oziroma podobnih položajev nižje vojaške uslužbence v primerjavi z višjimi vojaškimi uslužbenci kljub enakosti oziroma podobnosti njihovih položajev neutemeljeno obravnava drugače. V pritožbi zoper sklep pa navaja, da je sodišče neutemeljeno zavrnilo predlog za prekinitev postopka in sprožitev postopka za oceno ustavnosti Uredbe pred Ustavnim sodiščem RS, svoje odločitve, da ne dvomi v zakonitost oziroma ustavno skladnost Uredbe, pa ni obrazložilo, zaradi česar je ni mogoče preizkusiti. Predlaga spremembo izpodbijane sodbe, ugoditev tožbenemu zahtevku in razveljavitev sklepa, podredno pa razveljavitev izpodbijane sodbe in vrnitev zadeve v novo sojenje. Priglaša stroške pritožbenega postopka.

3. Pritožbi nista utemeljeni.

4. Na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl.) v zvezi s 366. členom ZPP je pritožbeno sodišče izpodbijano odločitev preizkusilo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7. in 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri tem preizkusu je ugotovilo, da niso podane bistvene kršitve določb pravdnega postopka, na katere opozarja pritožba in na katere pazi pritožbeno sodišče po uradni dolžnosti. Sodišče prve stopnje je tudi pravilno in popolno ugotovilo dejansko stanje in pravilno uporabilo materialno pravo. Pritožbeno sodišče se strinja z ugotovitvami in stališči sodišča prve stopnje.

5. Ne drži pritožbeni očitek, da bi moralo sodišče zaradi uporabe protiustavnega predpisa prekiniti postopek in sprožiti postopek za oceno ustavnosti Uredbe o plačah in drugih prejemkih pripadnikov Slovenske vojske pri izvajanju obveznosti, prevzetih v mednarodnih organizacijah oziroma z mednarodnimi pogodbami (Uredba, Ur. l. RS, št. 67/08 in nasl.) pred Ustavnim sodiščem RS. Sodišče prve stopnje je pravilno pojasnilo, da je po določbi 156. člena Ustave RS dolžno prekiniti postopek, ko meni, da je zakon, ki bi ga moralo uporabiti pri odločanju, protiustaven. V konkretnem primeru pa tožnica uveljavlja nezakonitost oziroma protiustavnost podzakonskega akta. Tak podzakonski predpis pa se lahko spregleda (exceptio illegalis), ker je sodnik po določbi 125. člena Ustave RS vezan (le) na Ustavo RS in zakon.

6. Neutemeljen je tudi pritožbeni očitek, da ni mogoče preizkusiti odločitve sodišča prve stopnje o tem, da je ureditev v Uredbi skladna z Ustavo in zakonom, s čimer tožnica uveljavlja bistveno kršitev določb pravdnega postopka iz 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP. Sodišče prve stopnje je v obrazložitvi pravilno pojasnilo svojo odločitev, da ne dvomi v ustavnost oziroma zakonitost ureditve v Uredbi, saj je določitev višine plač pripadnikov SV za delo doma in v tujini v pristojnosti tožene stranke. S tem pa je sodišče prve stopnje sledilo tudi stališču, ki je bilo doslej v podobni zadevi zavzeto v sodni praksi (sodba VDSS Pdp 233/2017 z dne 21. 6. 2017). Prav tako je sodišče prve stopnje tudi pravilno ugotovilo, da je tožena stranka tožnici določila takšno plačo, kot pripada formacijski dolžnosti, na katero je bila tožnica razporejena in da ni bila neenako obravnavana v primerjavi z drugimi pripadniki SV na enaki formacijski dolžnosti, niti ni opravljala višje vrednotenega dela, zaradi katerega bi bila upravičena do višjega plačila. Z navedenim je sodišče prve stopnje pojasnilo, zakaj ni sledilo argumentom tožnice in je njegovo odločitev mogoče preizkusiti. Glede na vse navedeno pritožbeno sodišče zaključuje, da je sodišče prve stopnje pravilno ocenilo, da ureditev v sporni Uredbi ni neustavna oziroma nezakonita in je posledično pravilno odločilo, da tožbeni zahtevek ni utemeljen.

7. Ker niso podani niti s pritožbo uveljavljani pritožbeni razlogi niti tisti, na katere se pazi po uradni dolžnosti, je pritožbeno sodišče pritožbi zavrnilo kot neutemeljeni in potrdilo izpodbijano sodbo in sklep sodišča prve stopnje (353. člen ZPP).

8. Tožnica s pritožbo ni uspela, zato sama krije svoje pritožbene stroške (prvi odstavek 154. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 165. člena ZPP).