VDS sodba Psp 21/98
Datum: 1999-05-13T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:1999:VDS.PSP.21.98
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za socialne spore
podrocje: pokojninsko zavarovanje
institut: pokojninska doba - čas, prebit v nemški vojski - neopravičena obsodba

## Jedro

1. Tožnik ni upravičen do priznanja pokojninske dobe za čas od 1941 do 1942, ko je bil v nemški vojski, saj tega veljavna zakonodaja ne predvideva, niti ni za to pravne podlage v navedenem prej veljavnem predpisu na območju RS. 2. Tožnik lahko uveljavlja priznanje pokojninske dobe za čas, ko je bil v zaporu, šele ko pridobi status neopravičeno obsojene osebe, oz. takrat, ko je obsodba razveljavljena.

## Izrek

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in se potrdi sodba sodišča prve stopnje.

## Obrazložitev

Sodišče je zavrnilo tožnikov zahtevek, da se mu v pokojninsko dobo prizna obdobje prebito v nemški vojski od leta 1941 do leta 1942 ter da se mu v pokojninsko dobo prizna čas prebit v zaporu zaradi političnih razlogov od leta 1942 do leta 1943. Zoper sodbo se pritožuje tožnik, smiselno zaradi nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja in posledično napačne uporabe materialnega prava.

Toženec v odgovoru na pritožbo prepreka pritožbene navedbe in predlaga zavrnitev le-te kot neutemeljene.

Pritožba ni utemeljena.

Po preizkusu zadeve pritožbeno sodišče ugotavlja, da je prvostopenjsko sodišče razčistilo bistvena dejstva, od katerih je odvisna odločitev v zadevi ter na podlagi pravilno uporabljenega materialnega prava pravilno odločilo. Sodbo je tudi ustrezno obrazložilo tako z dejanskimi kot s pravnimi razlogi. Pritožbeno sodišče se z njimi strinja. V izogib ponavljanju jih ne navaja znova. Glede na pritožbena izvajanja pa povdarja naslednje.

Že toženec je v dokončni odločbi z dne 3.7.1995 pravilno pojansnil, da so obdobja zavarovalne in posebne dobe, ki se štejejo v pokojninsko dobo za priznanje pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, v zakonu (Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju - Ur. l. RS, št. 12/92 - 54/98) izrecno navedena, med njimi pa ni navedena udeležba v nemški vojski v 2. svetovni vojni. Za priznanje obdobja te udeležbe ni bilo pravne podlage tudi v nobenem prej veljavnem predpisu na območju Republike Slovenije. Zato za ta tožnikov zahtevek ni pravne podlage, kar je pravilno zaključilo tudi prvostopenjsko sodišče. Pritožbeno sodišče s tem v zvezi tožniku, enako, kot mu je pojasnil že toženec v izpodbijani odločbi, pojasnjuje še, da se glede na 1. odst. 163. člena Temeljnega zakona o pokojninskem zavarovanju (Ur. l. SFRJ, št. 61/64 - 60/71) v pokojninsko dobo med drugim tistim, ki so služili v nemški vojski, niso štela obdobja zaposlitve od 6.4.1941 do 15.5.1945. To pomeni čas zaposlitve v navedenem obdobju, izpolnjen pred ali po služenju v nemški vojski. Samo na obdobja teh zaposlitev se nanaša 1. člen Ustavnega zakona, po katerem se v Republiki Sloveniji ni več uporabljala določba 263. člena Kazenskega zakona SFRJ in s tem posredno tudi ne določba 163. člena TZPZ. Konkretno to pomeni, da glede na že navedeni ustavni zakon lahko uveljavijo navedena obdobja zaposlitev tudi tisti zavarovanci, ki so v 2. svetovni vojni služili v nemški vojski, ni pa pravne podlage za priznanje samega časa služenja v nemški vojski v pokojninsko dobo. Vsemu navedenemu tožnik tudi v pritožbi ne oporeka. Enako tudi ne temu, da po sporočilu Ministrstva za pravosodje RS z dne 21.7.1994 (v toženčevem spisu, št. 385.179, ki ga je pribavilo že sodišče prve stopnje) še nima statusa neopravičeno obsojene osebe, saj kot navaja ministrstvo, sodba, s katero je bil obsojen na 10 let zapora, še ni bila razveljavljena in zato ni upravičen do priznanja časa, ki ga je prebil v zaporu v Lepoglavi v pokojninsko dobo, upoštevaje določbe 541. in 549. člena Zakona o kazenskem postopku, veljavnega v letu 1994. Zato je prvostopenjsko sodišče tudi ta njegov zahtevek utemeljeno zavrnilo.

Glede na vse obrazloženo socialni razlogi, ki jih tožnik v pritožbi povdarja in navajanja, kako je potekalo služenje v nemški vojski ter zaporna kazen v Lepoglavi ter nadaljnje služenje v hrvaški vojski in v 12. udarni krajiški brigadi v Drvarju, prav tako pa tudi ne invalidnost I. kategorije invalidnosti, ne morejo biti upoštevni.

Zaradi vsega obrazloženega je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo kot neutemeljeno in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje.