UPRS sodba I U 147/2013
Datum: 2013-05-29T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2013:I.U.147.2013
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Javne finance
podrocje: DAVKI - IZVRŠILNO PRAVO
institut: davčna izvršba - pritožba zoper sklep o izvršbi - izpodbijanje izvršilnega naslova - nesuspenzivnost pritožbe

## Jedro

Tožbene navedbe se nanašajo le na vsebino odločbe o davčnem inšpekcijskem nadzoru, ki pomeni izvršilni naslov. Tovrstnih ugovorov v postopku davčne izvršbe ni mogoče z uspehom uveljavljati.

Ker je v prvem odstavku 87. člena ZDavP-2 določeno, da pritožba ne zadrži izvršitve odmerne odločbe, tožnik tudi z ugovorom, da o pritožbi zoper odmerno odločbo še ni odločeno, ne more uspeti.

## Izrek

Tožba se zavrne.

## Obrazložitev

Davčna uprava Republike Slovenije, Davčni urad Ljubljana (v nadaljevanju prvostopenjski organ) je zoper tožnika uvedel davčno izvršbo za obveznosti, ki skupaj z zamudnimi obrestmi in stroški izvršbe znašajo 49.738,53 EUR in so navedene v postavkah izreka sklepa od 1 do 150. Z obrazložitve izpodbijanega sklepa, s katerim je uvedena izvršba na denarna sredstva tožnika, izhaja, da tožnik, glede na knjigovodske evidence prvostopenjskega organa, ni v predpisanem roku poravnal obveznosti, navedenih v izreku. Prvostopenjski organ je zato skladno s 143. členom Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2) začel davčno izvršbo. Sklicuje se na 145. člen ZDavP-2 in navaja, da se od davkov, ki jih zavezanec ni plačal v roku, plačajo zamudne obresti skladno s petim odstavkom 96. člena ZDavP-2. Sklicuje se še na 166. in 152. člen ZDavP-2. Tožnik je zoper prvostopenjski sklep vložil pritožbo, ki jo je Ministrstvo za finance RS (v nadaljevanju kot drugostopenjski organ) z odločbo št. DT 499-29-298/2012-2 z dne 29. 11. 2012 zavrnilo. Drugostopenjski organ se sklicuje na določbe ZDavP-2, in sicer na 143.,151. in 144. člen, po katerem se davčna izvršba izvede na podlagi izvršilnega naslova. Skladno z drugim odstavkom 145. člena ZDavP-2 je izvršilni naslov med drugim izvršljiva odločba o odmeri davka. Nato ugotavlja, da se tožnik pritožuje zgolj zoper zaporedno št. 120 iz četrte točke izreka izpodbijanega sklepa, ter glede tega pritožbenega ugovora ugotavlja, da ima izpodbijani sklep v tem delu vse sestavine, kot jih določa 151. člen ZDavP-2, naveden je izvršilni naslov z izvršljivostjo, navedena je obveznost (davek – DDV) ter znesek davka in zamudnih obresti. Glede na vsebino pritožbenih navedb pojasni, da s pritožbo zoper sklep o izvršbi ni mogoče izpodbijati izvršilnega naslova, ki se izvršuje, in se pri tem sklicuje na peti odstavek 157. člena ZDavP-2. Tožnik se z odločitvijo ne strinja in sklep izpodbija z laično tožbo. Navaja, da je med neporavnanimi obveznostmi v izpodbijanem sklepu pod zaporedno št. 120 navedena obveznost po odločbi o davčnem inšpekcijskem nadzoru z dne 4. 1. 2012 (DDV po obračunu DDV-O) v skupnem znesku 35.375.33 EUR. Navedena obveznost izhaja iz inšpekcijskega nadzora, v katerem je davčni organ sklenil, da je tožnik napačno odbil DDV ter s tem prikazal neupravičeno terjatev do države. Zoper to odločbo je tožnik vložil pritožbo, saj ugotovitve, na katerih temelji, ne ustrezajo dejanskemu stanju, kar pojasnjuje. Tožnik je zoper odločbo z dne 4. 1. 2012 vložil pritožbo, o kateri pa pritožbeni organ še ni odločil. Meni, da je izpodbijani sklep o davčni izvršbi za postavko pod zaporedno št. 120 izdan neupravičeno. Sodišču predlaga, da tožbi ugodi in odpravi izpodbijani sklep.

Tožena stranka v odgovoru na tožbo vztraja pri sprejeti odločitvi in pri razlogih zanjo in sodišču predlaga, da tožbo zavrne.

Sodišče je v zadevi odločalo brez glavne obravnave, ker dejstva, pomembna za odločitev v zadevi, med strankama niso sporna (prvi odstavek 59. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1).

Tožba ni utemeljena.

Po pregledu izpodbijanega sklepa in upravnih spisov sodišče ugotavlja, da je sklep pravilen in skladen z določbami predpisov, na katere se sklicuje. Sodišče se strinja z razlogi, ki jih za svojo odločitev v obrazložitvi izpodbijanega sklepa navaja prvostopenjski organ, kot tudi z razlogi, s katerimi drugostopenjski organ v obrazložitvi svoje odločbe zavrača pritožbene ugovore. Kolikor so ugovori, ki jih tožnik uveljavlja v tožbi, enaki pritožbenim, jih z istimi razlogi zavrača tudi sodišče, v smislu določbe 2. odstavka 71. člena ZUS-1. Sodišče še pripominja, da je iz tožbe, kot tudi iz pred tem vložene pritožbe razvidno, da se tožnik ne strinja z izvršbo v delu, ki se nanaša na odločbo, izdano po izvedenem inšpekcijskem pregledu in je navedena pod zaporedno št. 120 v izreku izpodbijanega sklepa. Tožbene navedbe se nanašajo le na vsebino odločbe o davčnem inšpekcijskem nadzoru z dne 4. 1. 2012, ki v tem primeru predstavlja izvršilni naslov. Tovrstnih ugovorov pa v izvršilnem postopku, glede na določbo petega odstavka 157. člena ZDavP-2 ni mogoče z uspehom uveljavljati. Po navedeni določbi s pritožbo zoper sklep o izvršbi ni mogoče izpodbijati izvršilnega naslova, ki je predmet samostojnega pritožbenega postopka in samostojnega upravnega spora. Ker je v prvem odstavku 87. člena ZDavP-2 določeno, da pritožba ne zadrži izvršitve odmerne odločbe, tožnik tudi z ugovorom, da o pritožbi zoper odločbo še ni odločeno, ne more uspeti. Sicer pa izpodbijani sklep, kot je navedel že drugostopenjski organ, vsebuje vse podatke, določene v 151. členu ZDavP-2 in ga je mogoče v celoti preizkusiti.

Ker po povedanem tožbeni ugovori niso utemeljeni, sodišče pa nepravilnosti, na katere pazi uradoma tudi ni našlo, je na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 tožbo kot neutemeljeno zavrnilo.