UPRS sodba I U 1034/2015
Datum: 2015-09-01T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2015:I.U.1034.2015
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: BREZPLAČNA PRAVNA POMOČ
institut: Pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - revizija v upravnem sporu - objektivni pogoj - verjetni izgled za uspeh

## Jedro

Pristojni organ utemeljeno ugotavlja, da tožnica v zadevi, v zvezi s katero vlaga prošnjo za BPP, nima verjetnega izgleda za uspeh, zato ne izpolnjuje objektivnega pogoja za dodelitev BPP. Tožnica pravnega vprašanja, glede katerega pričakuje odločitev Vrhovnega sodišča, ni navedla in ga tudi ni konkretizirala. Navaja samo, da gre za primer, ki v sodni praksi ne obstaja. Pristojni organ sam pri pregledu sodbe pomembnega pravnega vprašanja, o pravilnosti katerega bi bilo treba odločati v reviziji, tudi ni našel. Tudi zelo hude posledice odločitve, v zvezi s katero se vlaga revizija, kot pogoj za revizijo je treba izkazati v vsakem primeru posebej. Revident mora navesti, kakšne konkretne posledice ima zanj izpodbijana odločitev in konkretne razloge, iz katerih so posledice zanj zelo hude, ter to tudi izkazati.

## Izrek

Tožba se zavrne.

## Obrazložitev

1. Pristojni organ za brezplačno pravno pomoč je z izpodbijano odločbo zavrnil prošnjo tožnice, da se ji dodeli brezplačna pravna pomoč (v nadaljevanju BPP) v obliki in obsegu pravnega svetovanja in zastopanja v zvezi z revizijo zoper sodbo Upravnega sodišča I U 227/2015-7 z dne 23. 4. 2015. 2. Iz obrazložitve sledi, da je tožnica dne 27. 5. 2014 vložila urgenco in hkrati tudi prošnjo za dodelitev nujne BPP, v kateri navaja, da želi odvetnika, ki bo vložil revizijo zoper že omenjeno sodbo naslovnega sodišča. V prošnji navaja, da je primer precedenčne narave, saj Vrhovno sodišče takšnega primera še ni presojalo.

3. Pristojni organ je pridobil omenjeno sodbo, s katero je bila zavrnjena tožba tožnice zoper odločbo Informacijskega pooblaščenca in s tem potrjena odločitev Okrožnega sodišča v A., s katero je bila zavrnjena zahteva tožnice, da se ji posredujejo invalidske odločbe, izdane za sodnika B.B. in zdravniška mnenja, na podlagi katerih je bila omenjenemu sodniku priznana pravica do invalidske upokojitve.

4. Nakar je pristojni organ tožnico pozval, da prošnjo za BPP dopolni ter da navede in izkaže izpolnjevanje posebnih pogojev za dovoljenost revizije po drugem odstavku 83. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1). V dopolnitvi vloge je tožnica navedla, da je iz upravnih spisov razvidno, kako je omenjeni sodnik z nerazumnimi sodbami, izdanimi v pravdnih zadevah II P … in II P … povzročil škodo njej in njeni družini, kar podrobneje opisuje in dokazuje s priloženimi listinami (s sklepom sodišča v C. in zahtevkom z dne 30. 9. 2002, na katerega ni dobila odgovora) ter v tej zvezi predlaga ogled in zaslišanja prič. Meni, da pogoje za revizijo na podlagi povedanega izpolnjuje ter da gre za primer, ki v sodni praksi še ne obstaja. Na podlagi zaprošenih podatkov o sodniku in njegovih duševnih težavah bi na podlagi 26. člena Ustave zahtevala povračilo (ne)premoženjske škode, ki ji je nastala zaradi nerazumnih in škodljivih sodb in ki nedvomno presega 20 000,00 EUR. Sodišče pa naj pri odločanju upošteva tudi psihične težave in socialno stisko tožnice, ki jo mora trpeti že skoraj 17 let. 5. Ob upoštevanju tožničine prošnje ter podatkov sodnega spisa pristojni organ ugotavlja, da v obravnavani sodbi, na katero se nanaša prošnja za BPP in zoper katero naj bi bila vložena revizija, pravica in obveznost ni bila izražena v denarni vrednosti in da zato vrednostni pogoj za dovoljenost revizije iz 1. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 (20 000,00 EUR) ni izpolnjen.

6. Pogoj za dovoljenost revizije iz 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 pa po presoji pristojnega organa za BPP ni izkazan. Po tej določbi je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem pravnem vprašanju ni enotnosti, Vrhovno sodišče pa o tem ni odločalo. Tožnica pravnega vprašanja, glede katerega pričakuje odločitev Vrhovnega sodišča, sploh ni navedla in ga tudi ni konkretizirala. Navaja samo, da gre za primer, ki v sodni praksi ne obstaja. Pristojni organ sam pa pri pregledu sodbe pomembnega pravnega vprašanja, o pravilnosti katerega bi bilo treba odločati v reviziji, tudi ni našel. 7. Zelo hude posledice odločitve, ki se izpodbija v upravnem sporu in v zvezi s katero se vlaga revizija in s tem pogoj za revizijo iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je treba izkazati v vsakem primeru posebej. Pristojni organ v tej zvezi izpostavlja ustaljeno upravnosodno prakso, po kateri mora revident natančno navesti, kakšne konkretne posledice ima zanj izpodbijana odločitev in konkretne razloge, iz katerih so posledice zanj zelo hude, ter vse to tudi izkazati. Glede na navedeno in glede na navedbe tožnice v prošnji pristojni organ ocenjuje, da tožnica samo z navedbami o škodljivih posledicah, za katere ni predložila nobenih dokazov, dokaznega bremena ni izpolnila, in da zato pogoja iz 3. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazala.

8. Glede na navedeno in ob sklicevanju na določbe ZUS-1 o reviziji ter stališča sodne prakse, pristojni organ ugotavlja, da tožnica v zadevi, v zvezi s katero vlaga prošnjo za BPP, nima verjetnega izgleda za uspeh. Zato ne izpolnjuje objektivnega pogoja za dodelitev BPP in zato je treba njeno prošnjo na podlagi prvega odstavka 24. člena v zvezi z drugim odstavkom 37. člena ZBPP zavrniti kot neutemeljeno. In ker tožnica ne izpolnjuje pogojev iz 24. člena ZBPP, ji tudi na podlagi 22. člena ZBPP izjemne BPP ni bilo mogoče dodeliti.

9. Tožnica se s takšno odločitvijo ne strinja in predlaga njeno razveljavitev (pravilno: odpravo). V tožbi navaja, da je izpodbijana odločba očitno pristranska in avtoritativna. Zato prosi, da jo sodišče odstopi v reševanje drugemu sodišču. Toži sicer iz vseh tožbenih razlogov in meni, da obrazložitev ni potrebna, saj „se ji z izpodbijano odločbo jemlje pravica do seznanitve o poslovni sposobnosti sodnika, ki jo je s svojimi odločitvami gospodarsko in zdravstveno popolnoma uničil“.

10. Tožena stranka je na poziv sodišča, da odgovori na tožbo, predložila upravne spise, na tožbo pa ni odgovorila.

11. Tožba ni utemeljena.

12. Po pregledu spisov in izpodbijane odločbe sodišče sodi, da je izpodbijana odločba pravilna in zakonita. Pravilni in skladni z zakonom so tudi razlogi za odločitev, zato se sodišče, da ne bi prišlo do ponavljanja, na razloge izpodbijane odločbe po pooblastilu iz 71. člena ZUS-1 samo sklicuje.

13. Nasprotno tožba nima vsebine. Vsebuje zgolj, in še to povsem splošne, očitke. V čem naj bi bila odločba „očitno pristranska in avtoritativna“ tožnica ne pove. Kolikor očita, da se ji z izpodbijano odločbo jemlje pravica „do seznanitve o poslovni sposobnosti sodnika“, pa to ne drži. Z izpodbijano odločbo se ji ničesar ne jemlje, še najmanj omenjena pravica. O tej pravici je bilo odločeno v drugem sodnem postopku. Pač pa se z izpodbijano odločbo ne ugodi njeni prošnji za BPP, in to iz razlogov, ki jih pristojni organ za BPP obširno navaja v obrazložitvi odločbe in ki jim tožnica niti ne oporeka. To pa pomeni, da je pravilno odločeno, da v konkretnem primeru pogojev za BPP ni in da se zato prošnja tožnice za BPP utemeljeno zavrne.

14. Odločitev, da se tožba zavrne, temelji na prvem odstavku 63. člena ZUS-1. 15. Sodišče je odločilo na nejavni seji, ker so bili dokazi izvedeni in pravilno presojeni že v postopku izdaje izpodbijane odločbe (59. člen v zvezi z drugim odstavkom 51. člena ZUS-1).