Sodba X Ips 685/2008
Datum: 2010-12-22T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2010:X.IPS.685.2008
opravilna_stevilka_ii_stopnje: Sodba UPRS (zunanji oddelek v Celju) U 7/2007
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: UPRAVNI SPOR - KMETIJSTVO
institut: izvozna nadomestila - izvozno dovoljenje - rok veljavnosti - mlečni izdelki

## Jedro

Revidentka ne more imeti več pravic (oziroma v daljšem časovnem obdobju), kot jih omogoča Uredba Komisije (ES) št. 792/2005, pa čeprav bi to morda izhajalo iz upravne odločbe nacionalnega organa. Vsako drugačno priznavanje izvoznih nadomestil, ki bi bilo v nasprotju z uredbami EU, bi namreč pomenilo dajanje nedovoljene državne pomoči.

## Izrek

I. Revizija se zavrne.

II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

## Obrazložitev

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi določbe prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu - ZUS-1 zavrnilo tožbo tožeče stranke (revidentke) zoper odločbo Agencije RS za kmetijske trge in razvoj podeželja z dne 26. 5. 2006, s katero revidentki v 3. točki izreka ni bilo odobreno izvozno nadomestilo za tam navedene negativne realizacije. Tožena stranka je revidentkino pritožbo z odločbo z dne 7. 12. 2006, kot neutemeljeno zavrnila.

2. Sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijane sodbe pritrjuje razlogom v izpodbijani odločbi organa prve stopnje in v odločbi tožene stranke ter se sklicuje na določbe Uredbe Komisije (ES) št. 348/2005 (v nadaljevanju Uredba 348/2005) in Uredbe Komisije (ES) št. 792/2005 (v nadaljevanju Uredba 792/2005). V slednji pa je rok veljavnosti izvoznih dovoljenj omejen na 30. 6. 2005. Dejstvo, da je revidentka opravljala sporne izvoze v okviru roka, za katerega je imela izvozno dovoljenje, po presoji prvostopenjskega sodišča samo po sebi še ne pomeni, da je bila upravičena tudi do izvoznega nadomestila, če izvozno dovoljenje ni bilo izdano na veljavni pravni podlagi. Ker se ukrep iz Uredbe 792/2005 izrecno nanaša na mleko in mlečne izdelke, za ta postopek ni relevantno, ali izdelek, na katerega se nanaša izpodbijana upravna odločba (sir Edamec), spada med proizvode iz točke (b) in (c) Uredbe Komisije (ES) št. 174/1999 (v nadaljevanju Uredba 174/1999), medtem ko bi za ostale proizvode veljal režim normalnega toka veljavnosti dovoljenj.

3. Revidentka vlaga revizijo iz razloga zmotne uporabe materialnega prava in bistvene kršitve določb postopka v upravnem sporu. Njeno dovoljenost utemeljuje z 2. točko drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Navaja, da izpodbijana sodba nima razlogov o odločilnem dejstvu, ali gre za izvozno dovoljenje z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila. Opozarja tudi na nasprotje med razlogi izpodbijane sodbe in listinami v spisu, saj sodba govori o kisli smetani, iz listin pa izhaja, da gre za sir Edamec. Uredba 792/2005 ne določa, da se izvozna nadomestila izplačajo le za izvoz, opravljen do 30. 6. 2005, temveč da se izvozno dovoljenje izda le do tega datuma. Ker je prvostopenjski upravni organ kljub obstoju te Uredbe revidentki izdal izvozno dovoljenje z veljavnostjo do 31. 10. 2005, ji pripadajo tudi izvozna nadomestila za izvoze po 30. 6. 2005. V nasprotnem primeru bi bilo kršeno ustavno načelo pravne države in v tem okviru načelo pravne varnosti. Upravni organ prve stopnje je ravnal nedopustno malomarno ter niti po 1. 7. 2005 revidentke ni obvestil o delnem preklicu ali neveljavnosti že izdanega izvoznega dovoljenja. Navaja še, da je sodišče prve stopnje nepravilno uporabo Uredbe 792/2005 razširilo na vse mlečne izdelke, ne le na izdelke z oznako KN 0405 in KN 0406. Meni, da sir Edamec spada po točko (d) člena 6 Uredbe 174/1999, ker nima prej navedenih KN oznak. Vrhovnemu sodišču predlaga, da reviziji ugodi in izpodbijano sodbo spremeni, podredno pa, da sodbo razveljavi in zadevo vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

4. Tožena stranka v odgovoru na revizijo prereka vse revizijske navedbe in Vrhovnemu sodišču predlaga, da revizijo kot neutemeljeno zavrže (pravilno zavrne).

K I. točki izreka:

5. Revizija ni utemeljena.

6. Revizija je dovoljena iz razloga po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, saj gre za pomembno pravno vprašanje razmerja med določbami Uredbe Komisije (ES) št. 792/2005 ter odločbami upravnih organov države članice. Ker je revizijo dovolilo, se Vrhovno sodišče ni opredeljevalo do v reviziji citirane sodbe C-99/00 z dne 4. 6. 2002, saj je revidentka s sklicevanjem nanjo le želela doseči vsebinsko obravnavo zadeve. Pri tem Vrhovno sodišče še poudarja, da se citirana sodba tudi sicer nanaša na drugačno dejansko in pravno podlago kot v obravnavani zadevi (prost pretok blaga, oprostitve plačila uvoznih dajatev za potnike).

7. Revizija je izredno pravno sredstvo zoper pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje (83. člen ZUS-1). Revizija se lahko vloži le zaradi bistvenih kršitev določb postopka v upravnem sporu iz drugega in tretjega odstavka 75. člena ZUS-1 (1. točka prvega odstavka 85. člena ZUS-1) in zaradi zmotne uporabe materialnega prava (2. točka prvega odstavka 85. člena ZUS-1), za razliko od pritožbe, s katero se glede na 2. točko prvega odstavka 75. člena ZUS-1 lahko izpodbija tudi pravilnost presoje postopka izdaje upravnega akta. Revizije ni mogoče vložiti zaradi zmotne ali nepopolne ugotovitve dejanskega stanja (drugi odstavek 85. člena ZUS-1). Revizijsko sodišče izpodbijano sodbo preizkusi samo v tistem delu, v katerem se izpodbija z revizijo, in v mejah razlogov, ki so v njej navedeni, pri čemer po uradni dolžnosti pazi na pravilno uporabo materialnega prava (86. člen ZUS-1). V tem obsegu je bil izveden sodni preizkus utemeljenosti revizije v obravnavani zadevi.

8. Nesporno je bilo v obravnavani zadevi dne 20. 6. 2005 revidentki izdano izvozno dovoljenje za 20.000,00 kg sira Edamca z oznako KN 040690239900 z zadnjim rokom veljavnosti 31. 10. 2005. Sporno v obravnavani zadevi pa je, ali gre pri izdanem izvoznem dovoljenju za izvozno dovoljenje z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila; ali spada sir Edamec pod točko (b) oziroma (c) člena 6 Uredbe 174/1999 in posledično zanj velja Uredba 792/2005; ali lahko nacionalni upravni organi revidentki izdajo izvozno dovoljenje z daljšim rokom veljavnosti, kot ga določa pravo EU, in je na tej podlagi revidentka upravičena do odobritve izvoznih nadomestil tudi za izvoze, opravljene po poteku roka iz Uredbe 792/2005. 9. Uredba 348/2005 z dne 28. 2. 2005 je v 1. členu določala, da z odstopanjem od člena 6 Uredbe 174/1999 izvozna dovoljenja z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila za izdelke iz točk (a) do (vključno) (d) navedenega člena, za katere se vložijo zahtevki od dneva veljavnosti te uredbe, veljajo do 30. 6. 2005. Dne 27. 5. 2005 pa je bila objavljena Uredba 792/2005, ki v 1. členu določa, da se člen 1 Uredbe 348/2005 nadomesti z naslednjim: „Z odstopanjem od člena 6 Uredbe 174/1999, se rok veljavnosti izvoznih dovoljenj z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila, za katera se zaprosi od 27. 5. do 30. 6. 2005 za izdelke iz točk (b) in (c) tega člena, izteče 30. 6. 2005.“ V 6. členu Uredbe 174/1999 je med drugim določeno, da izvozna dovoljenja veljajo od dneva izdaje, v smislu člena 21(1) Uredbe 3719/88, do: (a) konca šestega meseca po izdaji, v primeru proizvodov, ki sodijo pod oznako KN 040210; (b) konca četrtega meseca po izdaji, v primeru proizvodov, ki sodijo pod oznako KN 0405; (c) konca drugega meseca po izdaji, v primeru proizvodov, ki sodijo pod oznako KN 0406 in (d) konca četrtega meseca po izdaji za druge proizvode iz člena 1 Uredbe (EGS) št. 804/68. 10. Utemeljen je sicer revizijski ugovor, da sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi ni odgovorilo na tožbeno navedbo, da se uporabljena Uredba 792/2005 nanaša le na izvozna dovoljenja z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila. V obravnavanem primeru je revidentka res zaprosila za izdajo izvoznega dovoljenja brez vnaprejšnje določitve nadomestila in tako dovoljenje tudi dobila. Gre za eno od odločilnih dejstev, saj je prav od okoliščine, ali gre za izvozno dovoljenje z ali brez vnaprejšnje določitve nadomestila, odvisna pravilnost uporabe Uredbe 792/2005 in posledično pravilnost zavrnitve izvoznih nadomestil. Toda iz listin v priloženih upravnih spisih izhaja, da se je revidentka z dopisom z dne 16. 3. 2006 (torej pred izdajo izpodbijane odločbe prvostopenjskega upravnega organa) strinjala, da se status vlog „brez vnaprejšnje določitve nadomestila“ za vloge, poslane od 24. 5. 2005 do 10. 01. 2006, spremeni v vloge „z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila“. Tako je bilo po presoji Vrhovnega sodišča revidentki dejansko izdano izvozno dovoljenje Agrex z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila. Ugotovljeno kršitev je Vrhovno sodišče na podlagi pooblastila iz prvega odstavka 93. člena ZUS-1 s tem odpravilo.

11. Po presoji Vrhovnega sodišča pa je neutemeljen revizijski ugovor zmotne uporabe materialnega prava, ki ga revidentka sicer prvič izpostavlja šele v reviziji, namreč, da sir Edamec spada pod točko (d) člena 6 Uredbe 174/1999, ker da ne spada med izdelke z oznako KN 0405 ali KN 0406, in se Uredba 792/2005 zato nanj ne nanaša. 12. Uredba 174/1999 je določala posebna pravila za uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 804/68 glede izvoznih dovoljenj in izvoznih nadomestil za mleko in mlečne izdelke. V prvem odstavku člena 5 te Uredbe je določeno, da je v oddelku 16 zahtevkov za dovoljenja in dovoljenj prikazana 12-mestna oznaka proizvoda nomenklature za nadomestila, v točki (c) člena 6 iste Uredbe, ki ureja veljavnost izvoznih dovoljenj, pa so navedeni izdelki z oznako KN 0406. Svet EU je med drugim zaradi večkrat spremenjene skupne tržne ureditve za mleko in mlečne izdelke, predpisane v Uredbi Sveta (EGS) št. 804/68, sprejel Uredbo Sveta (ES) št. 1255/1999, v kateri so v 1. členu pod oznako KN 0406 zajeti siri in skuta. Sir Edamec ima v izvoznem dovoljenju oznako KN 040690239900, zato po presoji Vrhovnega sodišča ni dvoma, da sir zaradi začetka kodne oznake 0406 spada med izdelke iz točke (c) člena 6 Uredbe 174/1999, na katere se nanaša Uredba 792/2005. Revidentka pa tudi ne zatrjuje, da bi se oznaka KN 040690239900 nanašala na kakšno drugo vrsto sira. Kot podlaga za odločanje je bila tako pravilno uporabljena Uredba 792/2005 (čeprav ne iz razloga, ker gre pri siru za mlečni izdelek, kar pa ni vplivalo na odločitev), ki se nanaša na izvozna dovoljenja z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila, za katera se zaprosi v času od 27. 5. 2005 do 30. 6. 2005. Revidentka je za izvozno dovoljenje namreč zaprosila 13. 6. 2005. 13. Uredba 792/2005 je v 1. členu med drugim izdelkom pod oznako KN 0406, med katere glede na ugotovljeno spada tudi sir Edamec, omejila veljavnost izvoznih dovoljenj z vnaprejšnjo določitvijo nadomestila na 30. 6. 2005. Predpisi EU res niso prepovedovali izdaje izvoznih dovoljenj za čas po 30. 6. 2005 (in prav tako ne realizacije izvozov po tem datumu), vendar pa se tudi po presoji Vrhovnega sodišča glede na citirano določbo te Uredbe izvozno nadomestilo lahko odobri le za izvoze, realizirane do navedenega datuma. Upoštevaje načeli primarnosti in neposrednosti uporabe prava EU, odločitev v obravnavani zadevi pravilno temelji na uporabi Uredbe 792/2005. To pa pomeni, da revidentka ne more imeti več pravic (oziroma v daljšem časovnem obdobju), kot jih omogoča citirana Uredba, pa čeprav bi to morda izhajalo iz upravne odločbe nacionalnega organa. Vsako drugačno priznavanje izvoznih nadomestil, ki bi bilo v nasprotju z uredbami EU, bi namreč pomenilo dajanje nedovoljene državne pomoči. Ne glede na rok veljavnosti izvoznega dovoljenja (31. 10. 2005) torej revidentki pravilno ni bilo odobreno izvozno nadomestilo za izvoze sira Edamca, ki jih je opravila po 30. 6. 2005. Glede na razmerje med evropskim pravom in odločbo nacionalnega upravnega organa po presoji Vrhovnega sodišča zato ni podana zatrjevana kršitev ustavnega načela pravne države in v tem okviru kršitev načela pravne varnosti.

14. Čeprav se sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijane sodbe res sklicuje tudi na kislo smetano, pa se vsa preostala obrazložitev sodbe, glede na podatke iz izvoznega dovoljenja Agrex in iz izpodbijane odločbe upravnega organa prve stopnje ter odločbe tožene stranke, nanaša na sir Edamec. Zato po presoji Vrhovnega sodišča navedba kisle smetane v izpodbijani sodbi ni vplivala na njeno zakonitost in pravilnost. 15. Neutemeljen pa je tudi revizijski ugovor o bistvenih kršitvah določb postopka v upravnem sporu, ker odgovor tožene stranke na tožbo ni bil vročen revidentki. Po določbi drugega odstavka 75. člena ZUS-1 je taka opustitev lahko bistvena kršitev določb postopka v upravnem sporu, če je to vplivalo na zakonitost in pravilnost odločitve, kar pa se v obravnavanem primeru ni zgodilo. Pravica stranke, da je seznanjena z navedbami nasprotne stranke, namreč ne zahteva od sodišča, da ji vroči vse vloge. Stranko je dolžno seznaniti le s tistimi navedbami nasprotne stranke, na katere bo oprlo svojo odločitev v zadevi. Ker pa je tožena stranka v odgovoru na tožbo le prerekala vse tožbene navedbe kot neutemeljene in predlagala zavrnitev tožbe, ta odgovor ni vseboval vsebinsko nič bistvenega, ni vplival na odločitev v zadevi in ta nanj tudi ni oprta. Kršitev določb postopka je bila tako le relativna, ne bistvena, saj ni vplivala na zakonitost in pravilnost izpodbijane sodbe.

16. Vrhovno sodišče je glede na vse navedeno revizijo na podlagi 92. člena ZUS-1 zavrnilo kot neutemeljeno.

K II. točki izreka:

17. Ker revidentka z revizijo ni uspela, sama trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena v zvezi s prvim odstavkom 154. člena Zakona o pravdnem postopku - ZPP in v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).