UPRS Sodba II U 468/2017-12
Datum: 2019-08-28T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2019:II.U.468.2017.12
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: DAVKI
institut: dohodnina - odmera dohodnine - rezidentski status - ugotavljanje rezidentskega statusa - prelomna pravila - dvojna obdavčitev

## Jedro

Kadar dve državi po svoji nacionalni zakonodaji štejeta osebo za svojega davčnega rezidenta, se njegov status presoja na podlagi t.i. prelomnih pravil. Namen uporabe prelomnih pravil je pripeljati do rezidentstva le ene države. Na tak način je možno odpraviti dvojno obdavčitev.

## Izrek

Tožba se zavrne.

## Obrazložitev

1. Z izpodbijano odločbo je prvostopenjski organ tožnika v postopku odmere dohodnine za leto 2009 za namene KIDO (Konvencija o izogibanju dvojnega obdavčenja), štel za rezidenta Republike Slovenije (1. točka izreka odločbe). Tožniku je bila za leto 2009 odmerjena dohodnina v znesku 9.441,67 EUR (2. točka izreka odločbe). Razlika med odmerjeno dohodnino in med letom plačanimi akontacijami dohodnine v višini 5.161,23 EUR, znaša 4.280,44 EUR in mora biti plačana v roku 30. dni od dneva vročitve odločbe. Po poteku roka se zaračunavajo zamudne obresti in začne postopek davčne izvršbe (3. in 4. točka izreka odločbe). Pritožba ne zadrži izvršitve, posebni stroški v postopku niso nastali (5. in 6. točka izreka odločbe).

2. Prvostopenjski organ je z izpodbijano odločbo odmeril dohodnino na podlagi tožnikove napovedi in na podlagi podatkov o tožnikovih dohodkih, ki jih je pridobil na podlagi mednarodne izmenjave. V izpodbijani odločbi je najprej presojal tožnikov status rezidenta Slovenije za namene Zakona o dohodnini (ZDoh-2), kakor tudi status rezidentstva, v skladu s 4. členom Konvencije o izogibanju dvojnega obdavčenja (v nadaljevanju Konvencija), saj je na podlagi dokazil zaključil, da tožnika tudi ... šteje za svojega rezidenta. Tožnik je v postopku pred upravnim organom predložil potrdilo o rezidentstvu za fizične in pravne osebe obrazec: ZS-AE-POF, z dne 18. 11. 2015, ki izkazuje časovno obdobje od dohodkov prejetih po 1. 4. 2016. Z izpisom iz centralnega prijavnega registra ... je tožnik dokazal, da je imel neprekinjeno prijavljeno stalno prebivališče na naslovih v ... od 15. 11. 2006 do 18. 3. 2013, ni pa predložil potrdila o prijavi prebivališča v ... za ženo, čeprav je bil k predložitvi tega dokaza pozvan, prvič s pozivom z dne 27. 1. 2015 in dne 25. 3. 2015, kakor tudi ob podani izjavi na zapisnik dne 29. 9. 2016 pred upravnim organom. Tožnik je imel od 3. 8. 1984 dalje prijavljeno stalno prebivališče v Sloveniji na naslovu .... Žena tožnika je imela prijavljeno stalno prebivališče na istem naslovu od 5. 3. 1985, kakor tudi tožnikov sin, in sicer od 6. 2. 1989 dalje. Nadalje je iz rednega izpisa zemljiške knjige razvidno, da sta A.A. in B.B. solastnika parc. št. 619/98 k.o. ..., na kateri stoji stanovanjska stavba s hišno številko ... Prvostopenjski organ je ugotovil, da sta v letu 2009 v Sloveniji živela tako tožnikova žena, kakor njegov sin, saj tožnik v postopku ni predložil dokazila, da bila žena ali sin ali oba, prijavljena na njegovem naslovu bivanja v ...

3. Ker je bil tožnik v istem obdobju tudi rezident ..., je prvostopenjski organ rezidentstvo presojal po t.i. prelomnih pravilih iz 4. člena Konvencije. Prvostopenjski organ je ugotovil, da je bil tožnik v ... zaradi zaposlitve in ekonomskega interesa, in ga je torej s to državo povezovala zgolj ekonomska vez, vez s Slovenijo pa je bila v istem obdobju tako ekonomska kakor tudi osebna. Kot rezident R Slovenije je na podlagi 5. člena ZDoh-2 tožnik zavezan k plačilu dohodnine od vseh dohodkov, ki imajo vir v Republiki Sloveniji in od vseh dohodkov, ki imajo vir izven Slovenije.

4. Navedeno odločitev je potrdila tožena stranka tudi v pritožbenem postopku. Zavrnila je ugovor glede zastaranja pravice do odmere dohodnine, saj je v obravnavanem primeru petletni zastaralni rok iz 125. člena Zakona o davčnem postopku (v nadaljevanju ZDavP-2) začel teči z iztekom roka za izdajo odmerne odločbe (276. člen istega zakona), torej v konkretnem primeru 31. 10. 2010 in bi potekel 31. 10. 2015. Tožniku pa je bil dne 30. 10. 2013 vročen dopis, z dne 29. 10. 2013, v katerem ga je organ prve stopnje opozoril, da za leto 2009 še ni vložil napovedi za odmero dohodnine. Navedeno dejanje organa je tako pretrgalo tek zastaralnega roka, ki je začel teči znova (126. člen ZDavP-2).

5. Tožnik je vložil tožbo v upravnem sporu, v kateri navaja, da je bil davčni rezident ..., in sicer od dne 15. 11. 2006 (kamor se je odselil že leta 1973) vse do selitve v Slovenijo 18. 3. 2014. V ... je bil zaposlen vse do upokojitve dne 1. 4. 2011, prav tako pa je tudi davčni rezident R Slovenije. Tožnik je imel stalno prebivališče tudi v ..., in sicer vse do 18. 3. 2013. V tožbi nadalje navaja, da je bila njegova žena v ... zaposlena do leta 1985, ko je zapustila ... in se preselila nazaj v Slovenijo, kjer se je v letu 1989 rodil njun sin. Po lastnih navedbah je v Slovenijo prihajal občasno, zgolj enkrat na mesec, da je na hiši, katero je podedoval, opravil vzdrževalna dela, medtem ko je več kot 300 dni v letu preživel v ... Po njegovem mnenju je bil na ... vezan ekonomsko in osebno, saj sta ga žena in sin obiskovala med vikendi, med šolskimi počitnicami in prazniki, ko sta vselej v ... tudi prebivala. Dodatno še pojasnjuje, da je od zaposlitve leta 1973 v ..., bilo tam tudi središče njegovih ekonomskih in osebnih interesov, saj je tam prebival in bil zaposlen, prav tako je v ... pridobival tudi glavni in edini vir dohodka, ki je bil dobljen pri ... delodajalcu. Meni, da zato ne ustreza določilu o rezidentstvu iz 6. člena ZDoh-2. 4. člen Konvencije med Republiko Slovenijo in ... o izogibanju dvojnega obdavčenja v zvezi z davki na dohodek in premoženje, opredeljuje kot rezidenta osebo, ki ima v državi rezidence svoje stalno bivališče, središče svojih vitalnih interesov, osebnih in ekonomskih. Izhajajoč iz tega tožnik navaja, da je bil v letu 2009 rezident ... Tožnik navaja, da v postopku ni bil zaslišan in da ni mogel izvajati dokazov v svojo korist. Meni, da so mu bila kršena določila Ustave Republike Slovenije in Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Predlaga, da sodišče tožbi ugodi in vrne zadevo v ponovni postopek prvostopenjskemu organu.

6. Tožena stranka v odgovoru na tožbo v celoti prereka tožbene navedbe tožeče stranke in vztraja pri razlogih iz obrazložitev organa II.stopnje. Sodišču predlaga, da tožbo tožeče stranke zavrne kot neutemeljeno.

7. Tožba ni utemeljena.

8. Predmet spora v obravnavani zadevi je odločitev tožene stranke, s katero je tožnika v postopku odmere dohodnine za leto 2009 za namene Konvencije štela za rezidenta Republike Slovenije in je bila tožniku kot davčnemu rezidentu Republike Slovenije odmerjena dohodnina od dohodkov prejetih pri delodajalcu v ... v letu 2009. 9. Točka a) drugega odstavka 4. člena Konvencije določa, de se posameznik šteje za rezidenta države pogodbenice, kjer ima stalno bivališče. 10. V predmetni zadevi ni sporno, da je imel tožnik v letu 2009 stalno prebivališče v Republiki Sloveniji in ..., kar posledično pomeni, da obe državi tožnika štejeta, po nacionalni zakonodaji, za svojega davčnega rezidenta.

11. Kadar obe državi po svoji nacionalni zakonodaji štejeta osebo za svojega davčnega rezidenta, se njegov status presoja na podlagi t.i. prelomnih pravil, ki izhajajo iz 4. člena Konvencije. Namen uporabe prelomnih pravil je pripeljati do rezidentstva le ene države. Na tak način je možno odpraviti dvojno obdavčitev, kar je namen vseh konvencij o odpravi dvojnega obdavčenja. Če obe državi vztrajata pri svojih stališčih, pristojna organa držav pogodbenic vprašanje rešita s postopkom skupnega dogovora po 25. členu Konvencije (d) točka drugega odstavka 4. člena Konvencije)1. V primeru, da ima posameznik stalno bivališče v obeh državah pogodbenicah, se šteje za rezidenta države pogodbenice, s katero ima tesnejše osebne in ekonomske odnose (središče vitalnih interesov).

12. Po ustaljenih stališčih se pri določanju rezidentstva, po tem kriteriju pripisuje tesnejšim osebnim odnosom pred ekonomskimi. S povedanim je skladno tudi stališče, da se pri dolgoročnem prebivanju v tujini središče življenjskih interesov praviloma premakne, če se preselijo tudi zakonec in otroci, oziroma da posameznik središča svojih osebnih interesov ni prenesel v državo, v kateri dela, če je njegova družina ostala v državi, v kateri je prebival pred odhodom v tujino. Sodišče k temu dodaja, da se družinske in družbene povezave ne prekinejo s samim odhodom v tujino, prav tako se njihova vzpostavitev v tujini ne predpostavlja.

13. V obravnavanem obdobju leta 2009 je bila tožnikova družina (žena in sin) v Sloveniji, česar tožnik ne zanika, ni pa izkazal svojih navedb, da bi se naj žena po sinovi polnoletnosti preselila k njemu v ... Tožnik je bil v obravnavanem obdobju z ženo tudi solastnik nepremičnine parc. št. 619/98 k.o. ..., torej na naslovu stalnega bivališča v Sloveniji že od leta 1979, kar tudi po presoji sodišča utemeljuje zaključek, da je središče osebnih interesov tedaj imel v Sloveniji. Tožena stranka je tako pravilno ugotovila, da je tožnik center življenjskih interesov ohranil v Sloveniji, ter da je ta vez z R Slovenijo tesnejša kot vez z .., kamor je odšel zaradi svoje zaposlitve in ekonomskega interesa, saj ga je na ... vezala zgolj ekonomska vez, delovno razmerje in nastanitev med delovnimi dnevi.

14. Kot rezident Slovenije je tožnik, v skladu s 5. členom ZDoh-2, zavezan k plačilu dohodnine od vseh dohodkov, ki imajo vir v Sloveniji in od vseh dohodkov, ki imajo vir izven Slovenije. Tožnik je kot rezident Slovenije (sicer šele na poziv davčnega organa prve stopnje) zato tudi vložil napoved za odmero dohodnine za leto 2009 in v njej napovedal dohodke prejete pri tujem delodajalcu v ... Tožniku je bil v postopku odmere dohodnine za leto 2009 priznan znesek odbitka tujega davka.

15. V ostalem delu sodišče sledi razlogom, ki so navedeni v izpodbijani odločbi in odločbi upravnega organa druge stopnje in se nanju sklicuje in jih v izogib ponavljanju ponovno ne navaja (drugi odstavek 71. člena Zakona o upravnem sporu, v nadaljevanju ZUS-1).

16. Po presoji sodišča so bile v danem primeru relevantne okoliščine pravilno ugotovljene. Pravilno je bilo tudi ugotovljeno dejansko stanje in uporabljeno materialno pravo. Izpodbijana odločba je pravilna in zakonita. Sodišče v postopku ni našlo nepravilnosti, na katere je dolžno paziti po uradni dolžnosti, niti ni ugotovilo kršitev citiranih členov, zato je na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 tožbo kot neutemeljeno zavrnilo.

17. Sodišče še pripominja, da iz spisovne dokumentacije upravnega spisa izhaja, da je bil tožnik vabljen na podajo izjave v postopku pred izdajo odločbe, in sicer za dne 29. 9. 2016, ko je izjavo tudi podal. Tako ni bila kršena njegova pravica do izjave pred izdajo same odločbe, prav tako pa je iz obsežne spisovne dokumentacije tudi razvidno, da je v postopku imel možnost predložiti dokaze v svojo korist in jih je tudi predložil, razen dokazila o prijavi prebivališča za ženo, tako mu v postopku po oceni sodišča ni bila kršena pravica do izjave in tudi ne pravica do predložitve dokazov in tudi ne pravica do aktivnega sodelovanja v postopku.

18. Sodišče glavne obravnave v navedeni zadevi ni izvedlo iz razloga, ker je bilo mogoče odločiti na podlagi dokumentacije v spisu in tako dejanskega stanja ni bilo potrebno dopolnjevati, zaradi česar glavna obravnava v ničemer ne bi doprinesla k morebitni razjasnitvi stvari. Tudi glede na prakso Evropskega sodišča za človekove pravice (v nadaljevanju ESČP) zadeve davčne narave ne sodijo v okvir prvega odstavka 6. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah in svoboščinah (v nadaljevanju ESČP), torej ne sodijo v pravico do zagotovljenega sodnega varstva zaradi varstva civilnih pravic2. 1 Sodba Vrhovnega sodišča opr. št. X Ips 124/2015 2 Sodba ESČP v zadevi Ferrazzini v. Italy, št.44759/98, z dne 12. julij 2001, točka 25 in Študija projekta Pomen prakse in zahtev ESČP za izvedbo glavne obravnave v upravnem sporu, Pravna fakultete v Ljubljani, 2018, str. 37.