sodba II U 80/2012
Datum: 2012-03-07T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2012:II.U.80.2012
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: BREZPLAČNA PRAVNA POMOČ
institut: brezplačna pravna pomoč - pogoji za dodelitev brezplačne pravne pomoči - zagovornik v kazenskem postopku - interes pravičnosti

## Jedro

Ugotovitev organa za brezplačno pravno pomoč, da prosilec ni upravičen do zagovornika zgolj zato, ker ne gre za zapleten postopek, ne pomeni, da bi bila dodelitev brezplačne pravne pomoči v nasprotju z interesom pravičnosti in morale.

## Izrek

Tožbi se ugodi, odločba RS, Okrožnega sodišča v Mariboru, Organa za brezplačno pravno pomoč št. Bpp 176/2012 z dne 7. 2. 2012 se odpravi in se zadeva vrne temu organu v ponoven postopek.

## Obrazložitev

Z izpodbijano odločbo je Organ za brezplačno pravno pomoč (Organ za BPP) odločil, da se zavrne tožnikova prošnja za dodelitev brezplačne pravne pomoči. V obrazložitvi navaja, da je prosilec za dodelitev brezplačne pravne pomoči zaprosil v postopku Okrajnega sodišča v Mariboru opr. št. III K 25696/2010 in sicer v obliki zagovornika. V tej zadevi je Okrožno državno tožilstvo v Mariboru, po opravljenih posameznih preiskovalnih dejanjih, zoper prosilca in njegovo ženo A.A., dne 19. 6. 2009 vložilo obtožni predlog zaradi nadaljevanega kaznivega dejanja goljufije po prvem odstavku 217. člena Kazenskega zakonika (KZ). Okrožno državno tožilstvo je predlagalo zaslišanje dveh prič, ki sta že bili zaslišani v fazi oprave posameznih preiskovalnih dejanj in da se preberejo vse listine v spisu. Naša zakonodaja ne določa, da bi pripadala brezplačna pravna pomoč v kazenskih zadevah vsakemu obdolžencu, ki izpolnjuje finančno merilo. Pravica obdolženega, da se brani s strokovno pomočjo zagovornika, je fakultativna ali obligatorna. Če obramba ni obvezna, je treba po določilih Zakona o kazenskem postopku (ZKP) gledati na interes pravičnosti. Pri odločanju o postavitvi zagovornika je treba gledati na osebnost obdolženega, težo kaznivega dejanja, obravnavanje zapletenih pravnih vprašanj in druge konkretne okoliščine, ki kažejo na to, da bo pošten postopek zagotovljen le, če bo imel obdolženi strokovno obrambo. Na ta merila se opira tudi določba 24. člena Zakona o brezplačni pravni pomoči (ZBPP). Organ za brezplačno pravno pomoč zato pri presoji, ali je obdolženi upravičen do dodelitve brezplačne pravne pomoči, presoja okoliščine in dejstva konkretne kazenske zadeve, pri čemer izhaja z vidika očitanega kaznivega dejanja in v odnosu do obdolženca kot prosilca. V konkretnem primeru se prosilcu očita storitev kaznivega dejanja goljufije po prvem odstavku 217. člena KZ, za katerega je predpisana kazen zapora do treh let. Upoštevaje že izvedene dokaze in dokaze katerih izvedbo je tožilstvo predlagalo (zaslišanje dveh že zaslišanih prič in vpogled v listine v spisu), po oceni organa za brezplačno pravno pomoč ne gre za zapleten postopek, v katerem bi zaradi zagotavljanja pravičnosti bila potrebna pomoč odvetnika. Prav tako niso podane kakšne druge okoliščine, ki bi kazale, da bo pošten postopek zagotovljen le ob pomoči odvetnika. Sodišče je v kazenskem postopku dolžno v okviru obtožbe po uradni dolžnosti ugotavlja dejstva, ki so osumljencu v korist. Organ za BPP je zato prošnjo prosilca zavrnil. Tožnik v tožbi navaja, da je udeležen tudi v drugem kazenskem postopku in da je bil tudi že prej kaznovan, zato mu v primeru obsodbe grozi daljša prostostna kazen. V zadevi gre nedvomno za sodni postopek, v katerem je prava neuki stranki strokovna pomoč zagovornika nujna. Ni res, da je predmetni kazenski postopek enostaven in nezapleten. Na zadnji glavni obravnavi dne 7. 2. 2012 je sodišče določilo še pritegnitev izvedencev in zaslišanje dodatnih prič. Ne gre torej za nekak bagatelen in nepomemben spor, ampak za kazenski postopek, kjer je še posebej pomembna aktivna obramba, ki pa brez zagovornika ne bo mogoča. Predlaga, da sodišče odpravi izpodbijano odločbo in odloči, da se tožniku odobri BPP in sicer od vložitve prošnje dalje (torej od dne 25. 1. 2012).

Tožena stranka je sodišču poslala upravne spise zadeve, na tožbo samo pa ni posebej odgovorila.

Tožba je utemeljena.

V obravnavni zadevi je organ za BPP zavrnil tožnikovo prošnjo za dodelitev BPP iz razloga po 24. členu ZBPP, ker ne gre za zapleten postopek, za katerega bi tožnik zaradi zagotavljanja pravičnosti potreboval pomoč odvetnika in ker niso podane nobene okoliščine, ki bi kazale na to, da bo za tožnika pošten postopek zagotovljen le ob pomoči odvetnika, saj je dolžno sodišče v okviru obtožbe po uradni dolžnosti ugotavljati dejstva, ki so osumljencu v korist. V 24. členu ZBPP (na katerega se sklicuje Organ za BPP) je v zvezi z obravnavano problematiko določeno, da se pri presoji dodelitve BPP kot pogoji upoštevajo okoliščine in dejstva o zadevi, v zvezi s katero prosilec vlaga prošnjo za odobritev BPP, predvsem da zadeva ni očitno nerazumna oziroma da ima prosilec v zadevi verjeten izgled za uspeh, da je zadeva pomembna za prosilčev osebni in socialnoekonomski položaj oziroma je pričakovani izid zadeve za prosilca življenjskega pomena. Šteje se, da je zadeva očitno nerazumna, če je pričakovanje ali zahtevek prosilca v očitnem nesorazmerju z dejanskim stanjem stvari, če je očitno, da stranka zlorablja možnost BPP za zadevo, za katero (na svoje stroške) ne bi uporabila pravnih storitev tudi če bi njen finančni položaj to omogočal, ali če je pričakovanje ali zahteva prosilca očitno v nasprotju z izidom v zadah s podobnim dejanskim stanjem in pravno podlago ali v očitnem nasprotju z načeli pravičnosti in morale.

Iz citiranih določb 24. člena ZBPP torej izhaja, da objektivni pogoj za dodelitev BPP med drugim ni podan tudi v primeru, če prosilec v zadevi nima verjetnega izgleda za uspeh oz. če gre za zadevo, ki je v očitnem nasprotju z načeli pravičnosti in morale. Navedeno v primeru, ko se v okviru inštituta BPP v kazenskih zadevah odloča o upravičenosti do BPP pomeni, da je pri odločanju, zaradi upoštevanja splošnih načel kazenskega postopka (iskanje materialne resnice, domneve nedolžnosti, načelo „in dubio pro reo“) potrebno upoštevati tako zapletenost dejanskega in pravnega stanja zadeve, kot tudi osebnost obdolženega in druge okoliščine, ki utemeljujejo sprejeto odločitev. Glede na navedeno zato ugotovitev tožene stranke, da tožnik ni upravičen do zagovornika zgolj zato, ker ne gre za zapleten postopek, ne dokazuje tega, da bi bila dodelitev brezplačne pravne pomoči v nasprotju z interesom pravičnosti in morale.

V tej kazenski zadevi, v kateri se odloča o upravičenosti do zagovornika, grozi prosilcu večletni zapor, zato je strokovna obramba nujna, saj ne gre samo za primarno vprašanje o tem, ali je obtoženec kriv ali ne (ali bo torej obsojen ali oproščen) temveč tudi za to, kakšno kazen bo dobil (če bo obsojen kot kriv), torej ali bo dobil pogojno kazen, krajšo zaporno kazen ali pa celo večletno zaporno kazen, ki je v obravnavnem primeru zagrožena in glede na okoliščine zadeve tudi mogoča. Tožena stranka na tožbo ni posebej odgovorila in torej ni posebej argumentirala svojega nasprotovanja tožbenim ugovorom.

Glede na navedeno je sodišče presodilo, da je tožba utemeljena, ker v postopku za izdajo upravnega akta zakon ni bil pravilno uporabljen, posledično je bilo tudi dejansko stanje nepopolno ugotovljeno, zato ji je ugodilo na podlagi 4. točke v povezavi z 2. točko prvega odstavka 64. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS-1). V ponovnem postopku bo moral Organ za BPP v smislu navedenega popolno ugotoviti dejansko in pravno stanje zadeve in na tej podlagi sprejeti ustrezno odločitev.