Sodba I Up 894/2002
Datum: 2005-04-05T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2005:I.UP.894.2002
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: PREKRŠKI
institut: prometni prekršek - prisilna izterjava denarne kazni - izvršilni naslov - plačilni nalog

## Jedro

Plačilni nalog je izvršilni naslov v smislu ureditve 4. odstavka 44. člena Zakona o davčnem postopku, če ima potrdilo o izvršljivosti, ki ga izda organ, ki je odločil o obveznosti.

## Izrek

Pritožba se zavrne in se potrdi izpodbijana sodba.

## Obrazložitev

Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi 4. točke 1. odstavka 60. člena Zakona o upravnem sporu (ZUS) ugodilo tožničini tožbi in odpravilo odločbo tožene stranke z dne 30.8.2000, in ji zadevo vrnilo v ponoven postopek. Z navedeno odločbo je tožena stranka zavrnila tožničino pritožbo zoper sklep z dne 11.10.1999, s katerim je Davčni urad N.m., Izpostava N.m., zoper tožnico uvedel prisilno izterjavo neporavnane denarne kazni za prekršek v znesku 5000 SIT s stroški izterjave v znesku 1000 SIT.

V obrazložitvi izpodbijane sodbe navaja sodišče prve stopnje, da niso izpolnjeni pogoji, ki jih določa 44. člen Zakona o davčnem postopku (ZDavP) za izterjavo obveznosti, ki jih niso odmerili davčni organi. Po 4. odstavku 44. člena ZDavP je v takem primeru izvršilni naslov odločba oziroma plačilni nalog s potrdilom o izvršljivosti. V obravnavani zadevi je organ prve stopnje začel prisilno izterjavo denarne kazni po plačilnem nalogu z dne 26.9.1998, postaje Prometne policije L., ki nima potrdila o izvršljivosti. V dopisu Davčnemu uradu N.m. je Prometna policija L. navedla, da je postal izvršljiv 7.10.1998, prvostopni davčni organ je pozneje ugotovil, da je postal izvršljiv 4.10.1998, tožnica pa je tožbi priložila odločbo sodnika za prekrške z dne 18.1.2000, ki se nanaša na isti prekršek, kot izhaja iz plačilnega naloga, in povedala, da je zoper odločbo sodnika za prekrške z dne 25.11.1999, vložila pritožbo. Navedeno po presoji sodišča prve stopnje kaže, da ni popolno ugotovljeno dejansko stanje glede pogoja izvršljivosti in je zato odločba tožene stranke v nasprotju z določbo 44. člena ZDavP.

Tožena stranka v pritožbi navaja, da se ne strinja s sodbo sodišča prve stopnje in predlaga, da jo pritožbeno sodišče spremeni in zavrne tožničino tožbo. Zatrjuje, da je bilo v upravnem postopku dejansko stanje v zvezi z zakonskimi pogoji uvedbe prisilne izterjave pravilno in popolno ugotovljeno. Navaja, da na plačilnem nalogu res ni potrdila o izvršljivosti, je pa ta potrjena na dopisu Davčnemu uradu N.m.. Po sodni praksi upravnega sodišča je potrdilo o izvršljivosti potrdilo iz uradne evidence (sodba U 1472/95-10 z dne 6.12.2000), davčni organ ni dolžan presojati njegove pravilnosti (sodba U 1791/98-10 z dne 6.12.2000). V obravnavi zadevi iz plačilnega naloga nedvomno izhaja, da je bila tožnici denarna kazen izrečena takoj na kraju prekrška in ker denarne kazni ni plačala takoj, ji je bil izdan plačilni nalog, katerega sprejem je zavrnila. Po mnenju tožene stranke oseba, ki zavrne sprejem plačilnega naloga, ne more biti v boljšem položaju kot oseba, ki plačilni nalog podpiše na kraju prekrška in bi bilo tako treba razlagati določbe Zakona o prekrških. Davčni organ je pravilno ugotovil, da tožnica zoper plačilni nalog ni vložila ugovora.

V odgovoru na tožbo tožnica pritrjuje odločitvi sodišča prve stopnje in navaja, da tožena stranka ni pristojna za presojo okoliščin, ki se nanašajo na vsebino plačilnega naloga niti na ureditev Zakona o prekrških. Pomembno je, da je tožbi priložila odločbo sodnika za prekrške, da je postopek o prekršku ustavljen. Predlaga, da pritožbeno sodišče zavrne pritožbo.

Pritožba ni utemeljena.

Po presoji pritožbenega sodišča je sodišče prve stopnje pravilno odločilo in svojo odločitev oprlo na razloge, s katerimi se pritožbeno sodišče strinja. Tudi po presoji pritožbenega sodišča v upravnem postopku ni bilo ugotovljeno dejansko stanje v zvezi z zakonskim pogojem za uvedbo prisilne izterjave, ki se nanaša na obstoj izvršilnega naslova. Po določbi 42. člena ZDavP se namreč prisilna izterjava uvede s sklepom, ki mora po določbi 2. točke 1. odstavka 43. člena ZDavP vsebovati tudi izvršilni naslov z navedbo, kdaj je nastopila izvršljivost. Po določbi 4. odstavka 44. člena ZDavP je plačilni nalog izvršilni naslov, če ima potrdilo o izvršljivosti. Tožena stranka pravilno navaja, da davčni organ v postopku prisilne izterjave nima pristojnosti ugotavljanja okoliščin izvršljivosti niti preverjanja pravilnosti potrdila, ki ga o izvršljivosti izda organ, ki je odločil o obveznosti. Vendar v obravnavani zadevi je v upravnih spisih plačilni nalog, ki nima potrdila o izvršljivosti, dopis Davčnemu uradu N.m., na katerem je sporočilo, da je postal plačilni nalog izvršljiv dne 7.10.1998, pa ima datum 25.11.1999, kar je po izdaji sklepa o prisilni izterjavi, v katerem je naveden drug datum izvršljivosti. Navedeno in tudi vsebina listin, ki jih je tožnica priložila tožbi, po presoji pritožbenega sodišča, ne dajejo podlage za pritrditev pritožbeni trditvi, da je bilo v upravnem postopku dejansko stanje glede obstoja zakonskih pogojev za uvedbo prisilne izterjave pravilno in popolno ugotovljeno.

Pritožbene navedbe, ki se nanašajo na okoliščine prekrška oziroma na razlago Zakona o prekrških v obravnavani zadevi, ko gre za odločanje o uvedbi prisilne izterjave in je sporno izpolnjevanje zakonskih pogojev, ki se nanašajo zgolj na obstoj izvršilnega naslova, ne morejo biti upoštevne.

Glede na navedeno je pritožbeno sodišče zavrnilo pritožbo kot neutemeljeno na podlagi 73. člena ZUS in potrdilo izpodbijano sodbo.