VDSS sklep Pdp 550/2012
Datum: 2012-06-07T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2012:PDP.550.2012
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: obnova postopka - nova dejstva - pravnomočna sodba - izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi - redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog

## Jedro

Glede na to, da pravnomočna odločitev o nezakonitosti izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, ki je bila podana po prenehanju delovnega razmerja na podlagi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, ne temelji na drugi sodni odločbi, ki bi bila pravnomočno spremenjena ali razveljavljena (glede zakonitosti redne odpovedi), ni podan razlog za obnovo postopka po 9. točki 394. člena ZPP.

## Izrek

Pritožba se zavrne in se potrdi sklep sodišča prve stopnje.

Tožena stranka sama nosi svoje stroške pritožbe.

## Obrazložitev

Sodišče prve je z izpodbijanim sklepom predlog za obnovo postopka zavrnilo. Odločilo je, da je tožena stranka dolžna tožeči stranki plačati stroške postopka v višini 681,00 EUR v roku 15 dni, po poteku tega roka z zakonskimi zamudnimi obrestmi do plačila.

Zoper sklep sodišča prve stopnje se pritožuje tožena stranka iz pritožbenega razloga zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja, bistvene kršitve določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava. Predlaga, da pritožbeno sodišče pritožbi ugodi, izpodbijani sklep spremeni in dopusti obnovo postopka oziroma izpodbijani sklep razveljavi ter vrne sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. Poudarja, da je predlog za obnovo postopka vložila iz razlogov po 9. in 10. točki 394. člena ZPP in sicer, ker se je sodna odločba, glede katere je bila predlagana obnova postopka opirala na drugo sodno odločbo, ta pa je bila pravnomočno razveljavljena in ker je tožena stranka izvedela za nova dejstva oziroma pridobila možnost uporabiti nove dokaze, na podlagi katerih bi bila lahko izdana zanjo ugodnejša odločba. Iz sklepa je razvidno, da je sodišče obravnavalo zgolj razloge po 9. točki 394. člena ZPP, ne pa tudi razlogov po 10. točki. Izpodbijani sklep tako glede 10. točke 394. člena ZPP ni obrazložen, kar pomeni, da ga ni mogoče preizkusiti in predstavlja absolutno bistveno kršitev določb ZPP po 14. točki 2. odstavka 339. člena. S takšnim ravnanjem je bilo toženi stranki tudi onemogočeno obravnavanje predloga pred sodiščem, kar predstavlja pritožbeni razlog po 8. točki 2. odstavka 339. člena ZPP. Ne strinja se s stališčem sodišča prve stopnje, da razlogi po 9. točki 394. člena ZPP niso podani. Sodišče prve stopnje v obrazložitvi izpodbijanega sklepa navaja, da sodne odločbe ni opiralo na drugo sodno odločbo, kar pa ne drži. Delovno sodišče v Mariboru je v delovnopravni zadevi pod opr. št. Pd 420/2009, na katero se nanaša obravnavani predlog za obnovo postopka razsodilo, da je izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 3. 7. 2009 izdana tožnici nezakonita in se razveljavi. Zavrnilo pa je reintegracijski zahtevek ter zahtevek iz naslova neizplačanih plač, davkov in prispevkov. V obrazložitvi sodbe je sodišče navedlo, da je zahtevku ugodilo iz razloga, ker je delovno razmerje tožnici prenehalo dne 26. 6. 2009, postopek izredne odpovedi pa je tožena stranka pričela po odpovedi dne 29. 6. 2009. Sodišče prve stopnje pravilnosti in zakonitosti izredne odpovedi vsebinsko sploh ni presojalo in ni izvajalo predlaganih dokazov, saj je razsodilo že na podlagi dejstva, da tožnica ob pričetku postopka izredne odpovedi ni bila več zaposlena pri toženi stranki. Sodba sodišča prve stopnje je bila s sodbo Višjega delovnega in socialnega sodišča opr. št. Pdp 745/2010 potrjena. Med istima pravdnima strankama je tekel tudi spor glede redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 21. 1. 2009. Sodišče prve stopnje je s sodbo opr. št. Pd 134/2009 najprej zavrnilo tožbeni zahtevek tožnice in ugotovilo, da je bila redna odpoved pravilna in zakonita. Višje delovno in socialno sodišče je s sklepom opr. št. Pdp 609/2010 sodbo razveljavilo in zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v ponovno odločanje. V ponovljenem postopku je sodišče prve stopnje razsodilo, da je redna odpoved pogodbe o zaposlitvi nezakonita in da je delovno razmerje tožnici pri toženi stranki trajalo do dne 11. 5. 2011, kar pomeni, da je bil čas trajanja delovnega razmerja med strankama s pravnomočno sodno odločbo spremenjen in sicer tako, da tožnici delovno razmerje ni prenehalo dne 26. 6. 2009, kot je v postopku glede katerega se predlaga obnova navajalo sodišče, temveč šele 11. 5. 2011. S pravnomočno sodno odločbo je bilo torej ugotovljeno, da je bila tožnica tudi v času postopka izredne odpovedi ter v času storjenih kršitev v delovnem razmerju pri toženi stranki, kar pomeni, da je bila tožnica v času, ko je tožena stranka zoper njo sprožila postopek izredne odpovedi še vedno zaposlena pri toženi stranki, zaradi česar je odpadel tudi razlog, zaradi katerega je sodišče v postopku Pd 420/2009 presodilo, da je izredna odpoved nezakonita in da se razveljavi. Navedeno pomeni, da so izpolnjeni pogoji za obnovo postopka po 9. in 10. točki 394. člena ZPP, saj se je sodna odločba glede katere je predlagana obnova, glede datuma prenehanja delovnega razmerja opirala na drugo sodno odločbo, s katero je bilo najprej ugotovljeno, da je redna odpoved zakonita in da je na podlagi redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožnici delovno razmerje prenehalo z dne 26. 6. 2009, nato pa je bila ta odločba razveljavljena in v ponovljenem postopku spremenjena, sodišče pa je presodilo, da je delovno razmerje tožnici prenehalo dne 11. 5. 2011. Takšna sprememba datuma prenehanja delovnega razmerja pomeni, da je izpolnjen tudi pogoj po 10. točki 394. člena ZPP, saj gre za novo dejstvo in nove dokaze, za katere je tožena stranka izvedela šele s pravnomočnostjo sodne odločbe v postopku Pd 659/2010, s katero je sodišče razsodilo, da je tožnici delovno razmerje prenehalo dne 11. 5. 2011. Na podlagi takšnih novih dejstev bi bila seveda lahko za toženo stranko izdana ugodnejša odločba, saj sodišče prve stopnje sodne odločbe ne bi moglo opreti na dejstvo, da je tožnici delovno razmerje prenehalo že dne 26. 6. 2009 in da je bila odpoved izdana po prenehanju delovnega razmerja, temveč bi moralo v zadevi tudi vsebinsko presojati, kar pomeni, da bi moralo ugotavljati dejstva in izvajati dokaze v smeri ugotavljanja kršitev obveznosti iz delovnega razmerja. To pomeni, da bi moralo sodišče prve stopnje obnovo postopka dopustiti in v obnovljenem postopku izredno odpoved pogodbe o zaposlitvi presojati tudi z vidika pogojev iz 110. in 111. člena ZDR. Ker sta ste sodbi Delovnega sodišča v Mariboru opr. št. Pd 420/2009 in Višjega delovnega in socialnega sodišča opr. št. Pdp 745/2010 opirali na redno odpoved z dne 21. 1. 2009 ter na odpovedni rok, ki je bil določen v tej odpovedi, ta redna odpoved pa je bila s sodbo opr. št. Pd 659/2010 razveljavljena, je izpolnjen pogoj za obnovo postopka po 9. točki 394. člena ZPP. Ker gre za novo dejstvo na podlagi katerega bi lahko tožena stranka v postopku v celoti uspela in dosegla zavrnitev tožbenega zahtevka v postopku zaradi izredne odpovedi pogodbe o zaposlitvi, je podan tudi razlog za obnovo postopka po 10. točki 394. člena ZPP. Navedenega dejstva tožena stranka ni mogla uveljavljati pred pravnomočnim zaključkom postopka opr. št. Pd 420/2009, saj je za novo dejstvo izvedela dne 29. 8. 2011, ko ji je bila vročena sodba delovnega sodišča. Tožena stranka vlaga pritožbo tudi zoper sklep sodišča o stroških postopka, ker ti niso bili obračunani v skladu z Zakonom o odvetniški tarifi oziroma so bilo obračunani previsoko. Priglaša pritožbene stroške.

Pritožba ni utemeljena.

Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v okviru pritožbenih razlogov in pri tem pazilo na pravilno uporabo materialnega prava in na absolutno bistvene kršitve pravil postopka, kot mu to nalaga določba 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) v zvezi s 366. členom ZPP.

V tem delovnem sporu je sodišče prve stopnje dne 20. 4. 2010 izdalo sodbo, s katero je ugotovilo, da je Izredna odpoved pogodbe o zaposlitvi z dne 3. 7. 2009 izdana tožnici, nezakonita in se razveljavi, zavrnilo pa je reintegracijski in reparacijski zahtevek. Pritožbeno sodišče je pritožbo tožene stranke zavrnilo, razen v delu odločitve o stroških postopka, pritožbo tožnice je zavrnilo v celoti.

Tožena stranka je dne 29. 9. 2011 predlagala obnovo postopka, ker naj bi izvedela za novo dejstvo dne 29. 8. 2011, ko ji je bila vročena sodba Delovnega sodišča v Mariboru opr. št. Pd 659/2010. Med strankama je tekel tudi postopek redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnih razlogov. V ponovljenem postopku je delovno sodišče pod opr. št. Pd 659/2010 odločilo, da je tožnici delovno razmerje trajalo do dne 11. 5. 2011, to pomeni, da je bila tožnica, ko je tožena stranka zoper njo sprožila postopek izredne odpovedi, še vedno zaposlena pri toženi stranki, zato je odpadel razlog zaradi katerega je sodišče prve stopnje v tem sporu presodilo, da je izredna odpoved nezakonita. To dejstvo šteje za novo dejstvo, v smislu 9. in 10. točke 394. člena ZPP.

Sodišče prve stopnje je po izvedenem naroku za preizkus utemeljenosti predloga za obnovo postopka predlog tožene stranke za obnovo postopka zavrnilo z obrazložitvijo, da ni podan razlog po 9. točki 394. člena ZPP, ker nova dejstva, ki so nastala po trenutku pravnomočnosti napadene odločbe ne morejo predstavljati razloga za obnovo postopka.

Obnova postopka je izredno pravno sredstvo s katero se napada pravnomočna sodna odločba, s katero želi stranka doseči razveljavitev pravnomočne odločbe (2. odstavek 400. člena ZPP) in ponovno obravnavanje glavne stvari in sicer zaradi obstoja obnovitvenih razlogov, ki jih določa 394. člen ZPP.

Tožena stranka uveljavlja obnovitvena razloga iz 9. in 10. točke 394. člena ZPP. Po 9. točki 394. člena ZPP se na predlog stranke postopek, ki je bil pravnomočno končan lahko obnovi, če se opira sodna odločba na drugo sodno odločbo, ali na odločbo kakšnega drugega organa, pa je bila ta odločba pravnomočno spremenjena, razveljavljena oziroma odpravljena. Po 10. točki 394. člena pa se postopek lahko obnovi, če izve stranka za nova dejstva, ali pa najde ali pridobi možnost uporabiti nove dokaze, na podlagi katerih bi bila lahko izdana zanjo ugodnejša odločba, če bi bila ta dejstva oziroma, če bi bili ti dokazi uporabljeni v prejšnjem postopku.

Pritožbeno sodišče ugotavlja, da je pravilen zaključek sodišča prve stopnje, da ni podan pogoj za obnovo postopka po 9. točki 394. člena ZPP. Sodišče druge stopnje je pravilno ugotovilo, da sodišče prve stopnje svoje sodbe ni oprlo na drugo sodno odločbo oziroma na odločbo drugega organa, ki bi bila pravnomočno spremenjena, razveljavljena oziroma odpravljena, zato ni podan razlog za obnovo postopka, kot ga opredeljuje 9. točka 394. člena ZPP. Sodišče je ugotovilo, da je bila izredna odpoved tožene stranke tožnici podana po prenehanju delovnega razmerja na podlagi predhodne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Tožena stranka tako razloga za obnovo postopka iz 9. točke 394. člena ZPP ne more uspešno uveljaviti, ker sodba v zadevi Pd 420/2009 ni bila izdana na podlagi sodbe Pd 659/2010 in se nanjo ni opirala. Pritožbeno sodišče še ugotavlja, da tudi razlog po 10. točki 394. člena ZPP na katerega se je tožena stranka sklicevala, pa se sodišče prve stopnje do nje ni opredelilo, ni utemeljen. Odločitev sodišča v zadevi Pd 659/2010 ne pomeni za toženo stranko novo dejstvo, na podlagi katerega bi bila lahko izdana zanjo ugodnejša odločba, če bi bilo to dejstvo uporabljeno v prejšnjem postopku.

Tožena stranka v pritožbi neutemeljeno izpodbija tudi odločitev sodišča prve stopnje o pravdnih stroških postopka v zvezi s predlogom za obnovo postopka. Ker tožena stranka s predlogom ni uspela je dolžna tožnici povrniti njene pravdne stroške, ki so ji nastali v zvezi s tem predlogom (1. odstavek 154. člena ZPP v zvezi s 1. odstavkom 155. člena ZPP). Stroški postopka so odmerjeni v skladu z Zakonom o odvetniški tarifi (ZOdvT, Ur. l. RS, št. 67/2008 in naslednji) in v skladu z tarifno številko 3302, ki določa, da se nagrada za postopek o predlogu za obnovo postopka določi v višini nagrade za postopek na prvi stopnji. O preizkusu odločitve o stroških postopka pritožbeno sodišče ugotavlja, da so bili odmerjeni pravilno.

Pritožbeno sodišče je odločilo, da pritožbene stroške nosi tožena stranka sama, ker s pritožbo ni uspela (165. člen ZPP v zvezi z 154. členom ZPP).