Sklep II Ips 304/94
Datum: 1995-11-08T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:1995:II.IPS.304.94
opravilna_stevilka_ii_stopnje: VSL I Cp 2289/93
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Civilni oddelek
podrocje: MEDNARODNO ZASEBNO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO
institut: pristojnost sodišča - pristojnost domačega sodišča - spor z mednarodnim elementom

## Jedro

Kolizijska pravila mednarodnega zasebnega prava ob pogoju obstoja okoliščin iz 81. člena ZMZP veljajo v enakem obsegu tudi za odnose med državami nekdanje SFRJ.

## Izrek

Revizija se zavrne kot neutemeljena.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je odločilo, da je za sojenje v tej zadevi v obsegu tožbe Š. P. sicer krajevno pristojno, da pa ni pristojno za sojenje v obsegu tožbe tožnice N. P. proti toženi stranki, zaradi česar je v tem delu tožbo te tožnice proti toženi stranki zavrglo. Pritožbo tožnice N. P. je sodišče druge stopnje zavrnilo kot neutemeljeno in odločitev o zavrženju tožbe v tem obsegu potrdilo, ugodilo pa je pritožbi tožene stranke in sklep sodišča prve stopnje, v odločitvi, ki se nanaša na tožnico Š. P., razveljavilo in tudi v tem delu tožbo zavrglo.

Proti tej odločitvi vlaga revizijo tožeča stranka zaradi bistvenih kršitev določb pravdnega postopka in zmotne uporabe materialnega prava in predlaga razveljavitev sklepov nižjih sodišč ter vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v pristojno postopanje. Zakon o ureditvi kolizije zakonov s predpisi drugih držav v določenih razmerjih (ZMZP - Uradni list SFRJ, št. 43/82 in 72/82) je stopil v veljavo leta 1982, ko sta bili Slovenija in Hrvaška sestavni del države SFRJ. Zato določil ZMZP glede razmerja med novonastalima državama Slovenijo in Hrvaško ni mogoče uporabljati. To razmerje bodo urejali le predpisi, temelječi na podlagi sukcesije bivše SFRJ. Navedenega zakona zato ni mogoče uporabljati za razmerja med državami, ki so nastale na bivšem teritoriju SFRJ, temveč kvečjemu za razmerja do tujih držav, ki so že takrat, ko je bil zakon sprejet, bile tuje države.

Tožena stranka na revizijo ni odgovorila, Javni tožilec Republike Slovenije pa se o njej ni izjavil (3. odstavek 390. člena ZPP).

Revizija ni utemeljena.

Nesporne dejanske ugotovitve o kraju škodnega dogodka in sedežu tožene stranke omogočajo sklepanje, da je obravnavani spor glede na začetek teka pravde treba zanesljivo uvrstiti v kategorijo pravnih razmerij z mednarodnim elementom (1. člen ZMZP). Odločilna so namreč dejstva, ki so obstojala v času, ko je začela teči pravda (81. člen ZMZP), ne pa morda dejstva iz časa škodnega dogodka. Pravda pa je začela teči, kot s sklicevanjem na določbo 194. člena ZPP pravilno ugotavlja sodišče druge stopnje, dne 4.8.1992, ko je bila tožba vročena tožencu. Republika Slovenija je postala samostojna in neodvisna država dne 25.6.1991 z uveljavitvijo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I). Ni sprejemljiva revizijska teza, da glede razmerij med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško ni mogoče uporabljati določil ZMZP, ker naj bi ta zakon stopil v veljavo v letu 1982, torej še v času skupne države. Prav določba 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, ki jo revident jemlje kot podlago svojemu stališču, namreč na območju Republike Slovenije uzakonja uporabo tistih predpisov bivše SFRJ, ki so ob osamosvojitvi veljali v Republiki Sloveniji, če ne nasprotujejo pravnemu redu Republike Slovenije in če ni drugače določeno. Kolizijska pravila mednarodnega zasebnega prava torej ob pogoju obstoja okoliščin iz 81. člena ZMZP veljajo v enakem obsegu tudi za odnose med državami nekdanje SFRJ. Stališče revizije, da ZMZP velja le za odnose s tistimi državami, ki so že ob sprejemu zakona v letu 1982 bile tuje, nasprotuje temeljni ustavni listini o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije in je v direktnem nasprotju z ustavnim zakonom za njeno izvedbo. Sodišče druge stopnje je zato ravnalo pravilno, ko je kolizijska pravila ZMZP (81. člen ter 53. člen v zvezi s členom 46, 50, 51 in 52) uporabilo tudi v obravnavanem primeru ter ob ugotovitvi, da gre za "spor s tujim elementom", odreklo sodno pristojnost domačega sodišča s sklicevanjem na določbo 3. odstavka 16. člena ZPP.

Revizijsko sodišče je torej neutemeljeno revizijo zavrnilo (393. člen ZPP), pri čemer je tako določbe ZMZP, kot tudi določbe ZPP (Zakon o pravdnem postopku - Uradni list SFRJ, št. 29/78 - 57/89) uporabilo na podlagi 1. odstavka 4. člena ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije (Uradni list RS, št. 1/91-I).