VSRS Sklep X Ips 201/2015
Datum: 2016-03-09T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2016:X.IPS.201.2015
opravilna_stevilka_ii_stopnje: Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) II U 51/2014
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: UPRAVNI SPOR
institut: dovoljenost revizije - komasacija - vprašanje ni pomembno po vsebini zadeve - splošno vprašanje - jasno zakonsko besedilo - zelo hude posledice niso izkazane

## Jedro

Ker revident prvo vprašanje gradi na dejanski okoliščini, ki ni del obravnavane zadeve, odgovor na drugo vprašanje je jasen že na podlagi branja prvega odstavka 65. člena ZKZ in četrtega odstavka 63. člena ZKZ, navedbe, ki jih je oblikoval kot tretje vprašanje pa ne omogočajo zaključka o tem, katero konkretno je pravno vprašanje, glede katerega pričakuje določitev Vrhovnega sodišča, pogoj za dovoljenost revizije iz 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ni izkazan.

## Izrek

I. Revizija se zavrže. II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

## Obrazložitev

1. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) kot neutemeljeno zavrnilo tožnikovo (v nadaljevanju revident) tožbo zoper odločbo Upravne enote Murska Sobota št. 331-57/2010-65 (0403) z dne 20. 9. 2010. Z navedeno odločbo je prvostopenjski upravni organ odločil, da se zemljišča iz komasacijskega sklada na komasacijskem območju, ki obsega del k. o... ter so navedena v odločbi istega upravnega organa št. 464-60/2004-0403 z dne 9. 2. 2005, na novo razdelijo med komasacijske udeležence, med drugim tudi revidentu, in sicer na način, kot izhaja iz izkazov št. 178, 177, 408 in 466. Tožena stranka je z odločbo, št. 3313-73/2010-6 z dne 6. 1. 2014, pritožbo revidenta zoper prvostopenjski akt zavrnila.

2. Zoper navedeno pravnomočno sodbo sodišča prve stopnje je revident vložil revizijo. Njeno dovoljenost utemeljuje s sklicevanjem na 2. in 3. točko drugega odstavka 83. člena ZUS-1. Uveljavlja vse revizijske razloge iz prvega odstavka 85. člena ZUS-1. Predlaga, da se izpodbijana sodba odpravi oziroma razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo odločanje. Priglaša stroške revizijskega postopka.

K I. točki izreka:

3. Revizija ni dovoljena.

4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je tako trditveno kot dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče dovoliti. Vrhovno sodišče glede na značilnost tega pravnega sredstva ter svoj položaj in temeljno funkcijo v sodnem sistemu svojih odločitev o tem, da revizija ni dovoljena, podrobneje ne obrazlaga (razlogi za to so pojasnjeni že v sodbi X Ips 420/2014 z dne 2. 12. 2015).

5. Revident v okviru 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 uveljavlja dovoljenost revizije zaradi pomembnega pravnega vprašanja. Kot pomembno pravno vprašanje navaja vprašanje pravilne uporabe 16. člena Pravilnika o izvajanju komasacij kmetijskih zemljišč (v nadaljevanju Pravilnik), ker naj ne bi dobil zaokroženih zemljišč. Nadalje navaja vprašanje o tem, ali je treba pri uporabi določb Zakona o kmetijskih zemljiščih (v nadaljevanju ZKZ) in Pravilnika upoštevati vrednost oziroma kvaliteto dodeljenih in v komasacijski sklad vloženih zemljišč, ter v zvezi s tem dopustnost ugovora nepravilnega vrednotenja zemljišč. Kot zadnje navaja še vprašanje „ali so kriteriji za razdelitev zemljišč, na podlagi katerih se med udeleženci komasacijskega postopka vzpostavlja neenakopraven položaj, pravno zakoniti in dopustni, oziroma ali je poseg, na podlagi katerega se ustvarja položaj, ko je komasacijskemu udeležencu, ki je vložil na primer tri parcele nepravilnih oblik, nato dodeljeno pet parcel pravilnih oblik, medtem ko so na primer njemu, ki je vlagal parcele pravilnih in enakomernih oblik, nato dodeljene parcele nepravilnih oblik, sorazmeren z njegovo varovano pravico“.

6. Kakšne so zahteve za to, da se določeno pravno vprašanje upošteva kot pomembno pravno vprašanje za izpolnjevanje pogoja za dovoljenost revizije, izhaja iz ustaljene upravnosodne prakse Vrhovnega sodišča (npr. sklepi X Ips 286/2008 z dne 19. 6. 2008, X Ips 592/2007 z dne 21. 5. 2009, X Ips 189/2009 z dne 4. 6. 2009, X Ips 660/2008 z dne 14. 11. 2010). Revident tem zahtevam ni zadostil. 7. Vprašanje pravilne uporabe 16. člena Pravilnika revident gradi na zaključku, da mu niso bila dodeljena zaokrožena zemljišča. Za tak zaključek v obravnavani zadevi ni podlage. V upravnem postopku je bilo namreč ugotovljeno, temu je pritrdilo tudi sodišče prve stopnje v izpodbijani sodbi, da so mu bila dodeljena zaokrožena zemljišča. Ker torej revident vprašanje gradi na dejanskih okoliščinah, ki ne morejo biti predmet revizijske presoje, to vprašanje ni pomembno pravno vprašanje, zaradi katerega bi Vrhovno sodišče revizijo vsebinsko obravnavalo.

8. Pomembno pravno vprašanje, ki bi Vrhovnemu sodišču narekovalo vsebinsko presojo revizije, tudi ni njegovo nadaljnje vprašanje o vrednosti vloženih in dodeljenih zemljišč in vprašanje upoštevanja ugovora v zvezi z vrednotenjem zemljišč. Odgovor na obe vprašanji je namreč jasen že na podlagi branja določbe prvega odstavka 65. člena ZKZ in četrtega odstavka 63. člena ZKZ. Poleg tega se vprašanje v drugem delu nanaša na vprašanje pravilnosti upravnega postopka, kar tudi ni predmet revizijske presoje.

9. Tudi revidentovo zadnje vprašanje ni pomembno pravno vprašanje. Iz navedb, ki jih je sicer oblikoval kot vprašanje, namreč ni razvidno, katero je tisto konkretno pravno vprašanje, glede katerega pričakuje odločitev Vrhovnega sodišča, ob tem, da sploh ni konkretno navedel zakonskega kriterija, ki naj bi vzpostavljal domnevno neenak položaj in v katero njegovo varovano pravico naj bi opisana delitev zemljišč posegla. Ne glede na to mu je treba pojasniti, da je glavni namen in cilj komasacije v tem, da vsak od udeležencev prejme čimbolj zaokrožena zemljišča, kar je, poleg približno enake skupne vrednosti vloženih in dodeljenih zemljišč, tudi glavni kriterij pri novi delitvi zemljišč, kar jasno izhaja iz določb 55., 64. in 65. člen ZKZ. Glede oblike zemljišč pa Pravilnik v 6. alineji 16. člena določa le to, da naj oblika dodeljenih zemljišč čimbolj ustreza predvideni obdelavi zemljišč. Ker je v obravnavani zadevi ugotovljeno, da so kljub nepravilni obliki nekaterih revidentu dodeljenih zemljišč ta ustrezna za predvideno obdelavo, tudi upoštevajoč najožji del 21,13 metra, ugotovljeno dejansko stanje pa ni predmet revizijske presoje (drugi odstavek 85. člena ZUS-1), revidentove navedbe v tem delu za dovoljenost revizije po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 ne zadoščajo.

10. Revident tudi ni izkazal zelo hudih posledic izpodbijanega akta, kot pogoja za dovoljenost revizije po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1. 11. Zelo hude posledice, ki so nedoločen pravni pojem, je treba izkazati v vsakem primeru posebej. Upoštevaje pravilo o trditvenem in dokaznem bremenu ter ustaljeno upravnosodno prakso Vrhovnega sodišča (npr. X Ips 212/2008, X Ips 85/2009 in X Ips 148/2010) mora revident obrazložiti, kakšne konkretne posledice ima zanj izpodbijana odločitev, navesti razloge, zakaj so te posledice zanj zelo hude, in to tudi izkazati.

12. Revident je v zvezi s tem navedel, da njemu in njegovi družini kmetijstvo oziroma živinoreja predstavlja edino in glavno dejavnost in mu je z izpodbijano odločbo povzročena velika škoda, ker kmetije ne more predati naslednikom in ti ne morejo uveljavljati pravice do evropskih nepovratnih sredstev ter da bi, če bi bila nova razdelitev pravična in zakonita, kmetijsko dejavnost razširil in ustvaril dodatni dohodek. Dodal je še, da je dosedanji upravni in sodni postopek povzročil njegovo diskreditacijo, dolgotrajnost postopka pa mu povzroča duševne bolečine in ga je zaustavila pri njegovem zasebnem in delovnem življenju.

13. Po presoji Vrhovnega sodišča te navedbe, glede na pojasnjeno trditveno in dokazno breme, ki je na strani revidenta, ter ustaljeno sodno prakso Vrhovnega sodišča, za izkazanost zelo hudih posledic ne zadoščajo.

14. Ker uveljavljani pogoji za dovoljenost revizije niso izkazani, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. K II. točki izreka:

15. Revident z revizijo ni uspel, zato sam trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).