UPRS sodba I U 1541/2015
Datum: 2016-10-11T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2016:I.U.1541.2015
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: JAVNI USLUŽBENCI
institut: javni natečaj - natečajna komisija - izbirni postopek - sklep o imenovanju - primernost kandidata - presoja strokovne usposobljenosti - načelo enakosti

## Jedro

Sodna presoja zakonitosti glede pogojev oz. kriterijev, kadar ti niso natančno določeni ali objektivizirani s predpisi ali splošno sprejetimi standardi, ampak gre za profesionalne kriterije, je zadržana. Zadržana presoja pa pomeni, da sodišče pristojnemu organu pušča določeno polje proste presoje in ugotovi nezakonitost v takšni odločbi le, če je odločitev tožene stranke očitno nerazumna. Tudi v postopku kadrovanja oz. ocenjevanja primernosti kandidatov glede na razpisne pogoje je namreč potrebno, zaradi zagotavljanja učinkovitega delovanja upravnega sistema, natečajni komisiji prepustiti široko polje proste presoje pri ocenjevanju primernosti kandidatov glede na razpisne pogoje.

Pravica do dostopa do delovnega mesta pod enakimi pogoji iz 49. člena URS je ustavna pravica in se kot taka uresničuje neposredno na podlagi URS, kar pa še ne pomeni, da se uresničuje neodvisno od ureditve v ZJU. Omenjena ustavna pravica, ki je na zakonski ravni zapisana v 7. členu ZJU, zagotavlja le dostopnost vsakega delovnega mesta vsakomur pod enakimi pogoji, ne pa tudi vnaprejšnje pravice, da bo na razpisano delovno mesto tudi izbran.

## Izrek

I. Tožba se zavrne.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

## Obrazložitev

1. S sklepom Ministrstva za finance z dne 13. 8. 2015 je bilo odločeno, da tožnica ni bila izbrana v izbirnem postopku za zasedbo uradniškega delovnega mesta višji svetovalec v Direktoratu za proračun, Sektorju za upravljanje s sredstvi EU/PO, Oddelku za kohezijsko politiko EU/NS (št. DM: -7362) na Ministrstvu za finance. Iz obrazložitve izhaja, da je za zasedbo navedenega delovnega mesta Ministrstvo dne 19. 5. 2015 objavilo javni natečaj. Izbirni postopek je izvedla natečajna komisija, ki jo je s sklepom z dne 3. 7. 2015, imenoval generalni sekretar. Natečajna komisija je odločila, da bo izbiro najbolj strokovno usposobljenega kandidata opravila v naslednjih fazah: pregled dokumentacije, pisno preverjanje usposobljenosti kandidatov in razgovori. Pisno preverjanje usposobljenosti kandidatov je potekalo dne 23. 6. 2015. Na pisnem preverjanju usposobljenosti kandidatov so bila kandidatom zastavljena vprašanja (14 vprašanj), razvidna iz obrazložitve izpodbijanega sklepa, skupaj z navedbo njihovega točkovanja. Na podlagi pisnega preverjanja usposobljenosti se je 18 kandidatov uvrstilo v drugi krog, kjer je bil opravljen ustni razgovor. Komisija se je odločila, da bo na ustnem razgovoru zastavljala vprašanja s točkovanjem, vendar bo kandidate obravnavala enakovredno, ne glede na število doseženih točk pri pisnem preverjanju usposobljenosti kandidatov. Na ustnih razgovorih so se kandidatom zastavljala vprašanja, ki jih navaja v izpodbijanem sklepu. Pri tem predstavlja splošni vtis o kandidatu 60% ocene, splošno poznavanje bodočega delovnega okolja pa 40% ocene, vprašanja so bila točkovana po kriteriju: 5 izreden, 4 zelo dober, 3 dober, 2 povprečen, 1 podpovprečen. Komisija se je naknadno odločila, da bo dne 20. 7. 2015 opravila še tretji krog v obliki dodatnih ustnih razgovorov s štirimi kandidati. Na podlagi pisnega preverjanja usposobljenosti kandidatov ter ustnih razgovorov je komisija izbrala kandidata-ko, ki se je na podlagi doseženih točk v prvem krogu izbirnega postopka – pisno preverjanje, uvrstil-a v drugi krog izbirnega postopka – razgovor, kjer je dosegel-la največ točk. Na podlagi navedenega je bil-a v izbirnem postopku za zasedbo delovnega mesta višji svetovalec v Direktoratu za proračun, Sektorju za upravljanje s sredstvi EU/PO, Oddelku za kohezijsko politiko EU/NS, (št. DM: -7362) na Ministrstvu za finance izbran-a kandidat-ka, ki izpolnjuje vse pogoje za zasedbo delovnega mesta in se je izkazal-a kot najbolj strokovno usposobljen-a za opravljanje dela na razpisanem delovnem mestu. Tožnica ni bila izbrana za zasedbo navedenega uradniškega mesta, saj po opravljenem pisnem preverjanju usposobljenosti kandidatov ter ustnem razgovoru ni izkazal-a toliko znanja in strokovnosti kot izbrani kandidat. 2. Tožničino pritožbo zoper navedeno odločbo je Komisija Vlade RS za pritožbe iz delovnega razmerja (v nadaljevanju Komisija za pritožbe) s sklepom z dne 16. 9. 2015 kot neutemeljeno zavrnila. V obrazložitvi navaja, da je bil v konkretnem primeru objavljen javni natečaj, iz objave so razvidni pogoji za opravljanje dela, ki so vezani na ustrezno strokovno izobrazbo, ustrezne delovne izkušnje, opravljeno obvezno usposabljanje za imenovanje v naziv, ki se lahko v primeru, da ga izbrani kandidat nima, opravi v enem letu od sklenitve delovnega razmerja, pod želenimi znanji je bila navedena višja raven znanja angleškega jezika. Generalni sekretar Ministrstva je v skladu s tretjim odstavkom 60. člena Zakona o javnih uslužbencih (v nadaljevanju ZJU) imenoval natečajno komisijo s sklepom z dne 3. 7. 2015, ki jo je predhodno določil z dokumentom z dne 6. 5. 2015. Predstavitev članov komisije ni predmet sklepov o izbiri ali neizbiri, temveč sklepa o imenovanju, kar je bilo upoštevano. Glede izbirnega postopka navaja določbe 61., 61.a in 62. člena ZJU, na podlagi katerih zaključuje, da ni nujno, da bi bil kandidat, ki izpolnjuje vse natečajne pogoje, tudi izbran na delovno mesto, za katerega je objavljen javni natečaj. Izbere se namreč tisti kandidat, ki se je v izbirnem postopku izkazal kot najbolj strokovno usposobljen za uradniško delovno mesto. Iz dokumentacije je razvidno, da se je na predmetni javni natečaj prijavilo 69 kandidatov, od tega se jih je 66 uvrstilo v izbirni postopek. Pri pisnem preverjanju usposobljenosti je bilo možnih največ 80 točk in 18 kandidatov, ki je doseglo največje število točk, se je uvrstilo v drugi krog razgovorov, med njimi tudi tožnica in izbrani kandidat. V drugem krogu izbirnega postopka so potekali ustni razgovori v obdobju od 6. 7. do vključno 10. 7. 2015, s tožnico je bil razgovor opravljen dne 8. 7. 2015. Pri ustnih razgovorih, ki običajno temeljijo na medsebojni komunikaciji med kandidatom in natečajno komisijo, se je poleg splošnih vprašanj, vezanih na lastnost kandidata, njegove delovne izkušnje in dosežke v njegovi karieri (5 vprašanj, 60% ocene), postavilo tudi nekaj vprašanj v smislu splošnega poznavanja bodočega delovnega okolja (6 vprašanj, 40% ocene), ki jih je Ministrstvo vključilo tudi v izpodbijani sklep, zato so neutemeljene tožničine navedbe, da ni razvidno, da so bila postavljena strokovna podvprašanja. V obrazložitvi izpodbijanega sklepa so navedena merila in metode za izbiro in točkovanje po posameznih vprašanjih, pri čemer veljavna zakonodaja ne zahteva, da bi bil v sklepu o neizbiri naveden zbirni pregled točkovanja. Iz dokumentacije je razvidno, da je tožnica dosegla 57 točk na pisnem preverjanju usposobljenosti in 13,6 točk na ustnem razgovoru. Tožnica je na ustnem razgovoru pri prvem sklopu, ki je predstavljal 60% ocene, prejela 4 točke, pri drugem sklopu, ki je predstavljal 40% ocene, pa 28 točk. Preračun za prvi sklop je 2,4 točke ter za drugi sklop 11,2 točk, skupno torej 13,6 točk. Izbrani kandidat se je bolje kot tožnica izkazal na ustnem razgovoru, kjer je dosegel 13,8 točk. Natečajna komisija je predlagala, da se izvede še tretji krog in sicer dodatni ustni razgovori, na katere bi povabila štiri kandidate, ki so v drugem krogu izbirnega postopka dosegli najvišje število točk (med njimi tožnica in izbrani kandidat). Tretja faza izbirnega postopka oziroma dodatni razgovor je bil namenjen predstavitvi najvišje uvrščenih kandidatov, da pri tako velikem številu kandidatov in dveh krogih natančnega točkovanja, resnično izberejo strokovno najbolj usposobljenega. Novega, tretjega točkovanja ni bilo, saj ni bilo potrebno. Izbran je bil kandidat, ki izpolnjuje natečajne pogoje in je na ustnem razgovoru dosegel najvišje število točk ter se je izkazal za strokovno najbolj usposobljenega.

3. Tožnica se z navedenim sklepom ne strinja in ga s tožbo izpodbija iz vseh razlogov po 27. členu Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1) ter zahteva ugotovitev nezakonitosti izpodbijanega sklepa, s katerim je bilo poseženo v njene pravice in pravne koristi, hkrati pa postavlja tudi zahtevek za povrnitev škode po 64.a členu ZUS-1. Ker gre za upravno zadevo, mora imeti izdani upravni akt vse sestavine, ki jih določa 210. člen Zakona o splošnem upravnem postopku (v nadaljevanju ZUP). Izpodbijani sklep pa ne zadosti zahtevam določila prvega odstavka 214. člena ZUP, da mora obrazložitev odločbe obsegati ugotovljeno dejansko stanje in dokaze, razloge odločilne za presojo posameznih dokazov ter razloge, ki glede na ugotovljeno dejansko stanje narekujejo takšno odločbo. Iz izpodbijanega sklepa ne izhaja, kako je bila tožnica ocenjena v prvem in drugem krogu, prav tako ne izhaja, kako je bil ocenjen izbrani kandidat. Ne pojasni razlogov za naknadno odločitev o izvedbi tretjega kroga niti ne opredeli meril oziroma kriterijev, ki so bili v tem krogu odločilni. Drugostopenjski organ je v sklepu sicer navedel število točk, doseženih v prvem in drugem krogu, vendar s tem ni odpravil bistvenih pomanjkljivosti. Ker je bila izbira kandidata izvedena šele v tretjem krogu, bi morala obrazložitev izpodbijanega sklepa vključevati relevantno dejansko stanje za opravljeno izbiro in razloge za odločitev. Ker upravni akt nima obveznih sestavin obrazložitve, se takega upravnega akta ne da preizkusiti, tožnici pa je bila s tem kršena pravica do pravnega varstva. ZJU in Uredba o postopku za zasedbo delovnega mesta v organih državne uprave in pravosodnih organih (v nadaljevanju Uredba) urejata objavo javnega natečaja, njegovo vsebino in izvedbo, izbirni postopek, izbiro kandidata in sklep o izbiri. Med drugim je v tretjem odstavku 22. člena Uredbe zapisano, da natečajna komisija pred začetkom izbirnega postopka pisno določi merila za izbiro in metode preverjanja strokovne usposobljenosti kandidatov, v konkretnem primeru pa je natečajna komisija v naknadno določeni tretji fazi opredelila zgolj metodo, ne pa tudi meril za izbiro. Ker merila za izbiro kandidata v tretji fazi niso bila opredeljena, ni mogoče trditi, da je bil izbran najprimernejši kandidat in je bil po mnenju tožnice izbirni postopek prirejen v korist izbranega kandidata. Tožnica je bila v času izbirnega postopka zaposlena pri Ministrstvu v Sektorju za upravljanje s sredstvi EU, po objavi javnega natečaja je z namero, da se bo prijavila, seznanila nadrejeno A.A. in od tedaj bila deležna nespoštljivega ravnanja, celo ustrahovanja. Tožnica se je v prvi fazi izbirnega postopka na pisnem preverjanju izkazala bistveno bolje, saj je dosegla 57 točk, izbrani kandidat pa 48 točk, vendar rezultati, doseženi v prvem krogu, za nadaljnje ocenjevanje niso bili več relevantni. Pri ustnem preverjanju znanja je dosegla 13,6 točk, izbrani kandidat pa 13,8 točk, pri čemer je bila ocena tožnice pri odgovoru na tretje vprašanje iz drugega sklopa naknadno popravljena iz prvotne ocene 5 na 3. Glede na to, da je bil razgovor z izbranim kandidatom opravljen že 6. 7. 2015, je natečajna komisija s popravo ocene omogočila, da je izbrani kandidat v drugem krogu izbirnega postopka dosegel boljšo oceno kot tožnica. Opozarja na kršitev tretjega odstavka 23. člena Uredbe, ker odločitve o izbiri najustreznejšega kandidata ni sprejel predstojnik oziroma vodja kadrovskega poslovanja na podlagi poročila natečajne komisije o izvedbi izbirnega postopka. Tožnica nadalje meni, da je bila v navedenem postopku prizadeta njena ustavna pravica do svobode dela iz tretjega odstavka 49. člena Ustave RS (v nadaljevanju URS), po kateri je vsakomur pod enakimi pogoji dostopno vsako delovno mesto. Kršeno je tudi načelo enakosti iz 14. člena URS, načelo enakopravne dostopnosti do delovnih mest iz 7. člena ZJU in načelo javnega natečaja iz 27. člena ZJU. Poleg ugotovitvenega zahtevka tožnica s predmetno tožbo uveljavlja še zahtevek za povračilo škode skladno z drugim odstavkom 64.a člena ZUS-1. Višino odškodnine je opredelila ob smiselni uporabi določbe 118. člena Zakona o delovnih razmerjih (v nadaljevanju ZDR-1). Gre za odškodnino, ki pomeni odmeno oziroma nadomestilo za reintegracijo delavca k delodajalcu in s tem za izgubo zaposlitve, kljub predhodni ugotovitvi nezakonite odpovedi pogodbe. Pri opredelitvi odškodnine je tožnica smiselno upoštevala okoliščine, ki so predpisane v ZDR-1 za odmero denarnega povračila.

4. Tožena stranka je v odgovoru na tožbo navedla, da je v 34. členu ZJU določeno, da lahko predstojnik za izvrševanje pravic in dolžnosti delodajalca pooblasti uradnika z univerzitetno izobrazbo ali visoko strokovno izobrazbo s specializacijo ali magisterijem in najmanj petimi leti službene dobe (vodja kadrovskega poslovanja). Ta lahko dobi vsa pooblastila, ki jih ima po tem zakonu predstojnik. Skladno z navedenim je generalni sekretar B.B. na podlagi pooblastila ministra za finance vodja kadrovskega poslovanja. V nadaljevanju tožena stranka povzame potek postopka izbire kandidata na razpisano prosto delovno mesto, pri čemer poudari, da je izbirni postopek prikazan dovolj metodološko in nazorno že v izpodbijanem sklepu, kjer je natančno navedena vsebina vprašanj pisnih in ustnih razgovorov s pojasnili kriterijev vrednotenja posameznih točk pri posameznih vprašanjih. V sklepu je tudi pojasnjeno, da je izbrani kandidat na pisnem preverjanju dosegel 48 točk, tožnica pa 57 točk, bolje kot tožnica se je izkazal na ustnem razgovoru, kjer je dosegel 13,8 točk, tožnica pa 13,6 točk. Točke po posameznih fazah izbirnega postopka se niso seštevale. Ne strinja se z navedbami tožnice, da je natečajna komisija ravnala v nasprotju s predpisi pri izvedbi tretjega kroga natečajnega postopka. V tretjem odstavku 23. člena Uredbe je določeno, da lahko predstojnik oziroma vodja kadrovskega poslovanja pred odločitvijo o izbiri, opravi razgovor s kandidatom, ki mu ga je predlagala natečajna komisija. Predsednica natečajne komisije je z e-dopisom z dne 10. 7. 2015 predlagala, da se s štirimi kandidati opravi še tretji krog, namenjen predstavitvi najvišje uvrščenih kandidatov. Imenovana je bila posebna komisija za izvedbo dodatnih ustnih razgovorov, kjer je poleg generalnega sekretarja sodeloval tudi pristojni generalni direktor in predstavnik natečajne komisije. Dodatna merila za dodatne razgovore niso bila potrebna, ker novega točkovanja ni bilo, saj ni bilo potrebno. Dodatni ustni razgovori so potekali dne 20. 7. 2015 in posebna komisija je na podlagi dodatnega razgovora povzela, da je izbran kandidat, ki je v drugem krogu izbirnega postopka dosegel največ točk. Natečajna komisija je na podlagi predhodno sprejetih metod in meril pripravila poročilo o izvedbi izbirnega postopka in predlagala kandidata za zasedbo delovnega mesta. Generalni sekretar je zaprosil ministra za finance za odobritev in ta je odobritev podal. Navedbe tožnice, da je bil izbirni postopek prirejen v korist izbranega kandidata, so neutemeljene, saj je Ministrstvo postopalo korektno in strokovno. Vodja Sektorja za upravljanje s sredstvi EU/PO, ki je bila obenem tudi predsednica natečajne komisije, je vse sodelavce, ki so bili v sektorju zaposleni za določen čas, povabila na pogovor istočasno, vsi kandidati so bili obravnavani enakopravno. Pojasnjuje, da se vsakomur pod enakimi pogoji zagotovi dostop do delovnega mesta v javnem sektorju, izbran je tisti, ki je strokovno najbolj usposobljen za opravljanje nalog na razpisanem delovnem mestu. Kandidati so obravnavani enakopravno, izbira pa se opravi na podlagi izkazane boljše strokovne usposobljenosti. Glede navedbe, da je predsednica natečajne komisije pri odgovoru na tretje vprašanje popravila oceno tožnice iz 5 na 3 in tako omogočila, da je izbrani kandidat dosegel v drugem krogu izbirnega postopka boljšo oceno kot tožnica, pa pojasnjuje, da je tožnica na zastavljeno vprašanje odgovorila napačno, zato je bila ocena popravljena. Sicer pa je tabela točkovanja oziroma popravkov na listu skupna ocena vseh članov komisije, kar potrdijo s svojimi podpisi.

5. Tožnica v prvi pripravljalni vlogi navaja, da iz izpodbijanega sklepa ni razvidno, katera merila in kriteriji so bili uporabljeni za oceno natečajne komisije o največji strokovni usposobljenosti izbranega kandidata. Toženka navaja le, da je bil postopek izbire izveden v fazah: pregled dokumentacije, pisno preverjanje usposobljenosti kandidatov in ustni razgovori, kar pa predstavlja le opis izbranih metod, kot so te primeroma opredeljene v petem odstavku 22. člena Uredbe, niso pa opredeljena merila uporabljena pri izbiri. V prvem krogu se je tožnica izkazala bistveno bolje kot izbrani kandidat, pri čemer tožena stranka navaja, da so bili v drugi krog uvrščeni kandidati, ki so na pisnem delu dosegli največ točk (to je 45 od 80 možnih točk), vendar ta kriterij ni bil vnaprej določen, kar predstavlja kršitev določbe tretjega odstavka 22. člena Uredbe. Toženka tudi navaja, da je bil kot strokovno najbolj usposobljen izbran kandidat, ki je na ustnem razgovoru dosegel največ točk, pri tem pa se točke po posameznih fazah izbirnega postopka niso seštevale. Takšna utemeljitev nima pravne podlage, saj niti iz izpodbijanega sklepa niti iz sklepa organa druge stopnje ne izhaja, da imajo rezultati ustnega razgovora odločilen vpliv na izbiro. Rezultati bi morali biti najmanj enakovredni glede na to, da se je na pisnem preverjanju preverjalo tudi znanje angleškega jezika, višja raven znanja angleškega jezika pa je bila izrecno določena v javnem natečaju. Da je bila tožnici zagotovljena enakopravna obravnava na ustnem razgovoru ne drži, saj je razgovor potekal po vnaprej določenih vprašanjih, zaradi česar so bili kandidati, ki so opravljali razgovor kasneje, v prednosti, saj so se vnaprej seznanili z vprašanji in se nanje pripravili. Iz izpodbijanega sklepa je razvidno, katera vprašanja so bila tožnici postavljena, ni pa navedeno, kakšen je bil pravilen odgovor, posledično pa tudi ni mogoče preveriti trditve, da je tožnica na tretje vprašanje nepravilno odgovorila in je bila iz tega razloga ocena tožnice popravljena. Tožena stranka ni z ničemer izkazala, da je bila poprava ocene dejansko sprejeta na podlagi posvetovanja vseh članov komisije in ne zgolj predsednice natečajne komisije. Tožnica vztraja pri navedbi, da je bil izbirni postopek v tretjem krogu prirejen, saj odločitev o izvedbi tretjega kroga ni bila sprejeta pred samim začetkom natečajnega postopka, kot to terja tretji odstavek 23. člena Uredbe, pač pa je bila odločitev sprejeta šele na predlog predsednice natečajne komisije z dne 10. 7. 2015, torej po tem, ko sta že bila opravljena prvi in drugi krog. Ponovno poudari, da je bila končna izbira kandidata izvedena šele v tretjem krogu, zato bi morala obrazložitev vključevati tudi relevantno dejansko stanje za opravljeno izbiro in konkretne razloge oziroma kriterije za odločitev.

6. Tožena stranka v pripravljalni vlogi pojasnjuje, da se na podlagi določb tretjega odstavka 22. člena Uredbe v primeru, ko se izbirni postopek izvaja v več fazah, lahko merila določijo pred vsako fazo posebej. V nadaljevanju navaja vprašanja, ki so bila kandidatom zastavljena na pisnem preverjanju usposobljenosti, skupaj s pravilnim odgovorom in številom točk, ki sta jih tožnica in izbrani kandidat prejela za posamezen odgovor. Za uvrstitev v drugi krog je bilo potrebnih 45 točk. Ker se je izbirni postopek izvajal v več fazah, se je prva faza upoštevala izključno za uvrstitev v drugi krog izbirnega postopka. V nadaljevanju navede vprašanja, zastavljena na ustnem razgovoru, skupaj s pravilnimi odgovori in številom točk, ki jih je prejela tožnica in izbrani kandidat in poudari, da lahko komisija med kandidati presoja enakovredno le, če vsem zastavi ista vprašanja. Ker se je izbirni postopek izvajal v več krogih, se je prvi krog upošteval izključno za uvrstitev v drugi krog, zato so vsi kandidati, ki so se uvrstiti v drugi krog, ponovno prejeli strokovna vprašanja tudi iz delovnega področja. Tožena stranka načelu enakopravne dostopnosti do delovnih mest pripisuje velik pomen in ga upošteva v izbirnih postopkih za zasedbo delovnih mest. Z objavo javnega natečaja je vsakomur dana možnost, da se prijavi na razpisano uradniško delovno mesto, v sklopu nadaljnjega izbirnega postopka pa se je presojala in ugotavljala strokovna usposobljenost prijavljenih kandidatov.

7. Tožnica v drugi pripravljalni vlogi vztraja, da sta tako sklep o neizbiri kot akt drugostopnega organa izdana v nasprotju z 214. členom ZUP ter 24. členom Uredbe. Vztraja, da organa v izdanih sklepih nista pojasnila meril in metod za izbiro in točkovanje, nista navedla odgovorov tožnice, niti kako so bili le-ti točkovani. Še vedno dvomi v utemeljenost popravka ocene odgovora na tretje vprašanje na ustnem razgovoru v drugem krogu izbirnega postopka in meni, da je šlo za neupravičeno in v škodo tožnice prirejeno oceno. Kršen je bil tretji odstavek 22. člena Uredbe, ki določa, da natečajna komisija pred začetkom izbirnega postopka pisno določi merila za izbiro in metode preverjanja strokovne usposobljenosti kandidatov, saj merila za izbor v posamezni fazi kot tudi za končno izbiro niso bila vnaprej določena in niso opredeljena niti v sklepu o neizbiri niti v sklepu drugostopnega organa ali razpisni dokumentaciji.

8. Tožba ni utemeljena.

9. V obravnavani zadevi je sporen sklep prvostopnega organa, s katerim tožnica ni bila izbrana v izbirnem postopku za zasedbo uradniškega delovnega mesta višji svetovalec v Direktoratu za proračun, Sektorju za upravljanje s sredstvi EU/PO, Oddelku za kohezijsko politiko EU/NS (št. DM: -7362), na Ministrstvu za finance.

10. Sodišče ugotavlja, da je obrazložitev izpodbijanega sklepa skopa. Iz nje je mogoče razbrati le splošen opis poteka izbirnega postopka, ki se konkretno na tožnico niti ne nanaša, sklep tudi nima nobenih pojasnil o odločilnih dejstvih. Te pa je mogoče razbrati iz sklepa drugostopnega organa, s katerim je le-ta odločil o pritožbi tožnice. S sklepom je pritožbo tožnice zavrnil in v obrazložitvi podrobneje pojasnil sam potek izbirnega postopka ter razloge, ki so bili odločilni za izbiro izbranega kandidata in ne tožnice. S tem je obrazložitev prvostopnega organa dopolnil in odpravil omenjene pomanjkljivosti, za kar ima podlago v 251. členu ZUP. Upoštevaje obrazložitvi obeh organov je po mnenju sodišča izpodbijani sklep pravilen oz. zakonit in sprejet po pravilnem postopku. Sodišče razlogom v celoti sledi in jih ponovno ne navaja v skladu s pooblastilom iz drugega odstavka 71. člena ZUS-1. 11. V zvezi z izbirnim postopkom je v ZJU med drugim določeno, da se le-ta opravi s kandidati, ki na podlagi predloženih dokazil izpolnjujejo natečajne pogoje. V njem se preizkusi usposobljenost kandidatov za opravljanje nalog na uradniškem delovnem mestu (prvi odstavek 61. člena ZJU). Izbirni postopek se lahko opravi v več fazah, tako da se kandidati postopno izločajo. Opravi se v obliki presojanja strokovne usposobljenosti na podlagi dokumentacije, ki jo je predložil kandidat, pisnega preizkusa usposobljenosti, ustnega razgovora ali v drugi obliki (drugi odstavek 61. člena ZJU). Izbere se kandidat, ki se je v izbirnem postopku izkazal kot najbolj strokovno usposobljen za uradniško delovno mesto (62. člen ZJU). O izbiri oz. neizbiri se vsakemu kandidatu, ki je sodeloval v izbirnem postopku, izda in vroči sklep. Tožnica v tožbi navaja, da izbirni postopek ni bil izpeljan v skladu z navedenimi zakonskimi določbami. Zatrjuje, da je bil izbran kandidat, ki po merilih izbirnega postopka očitno ni dosegel najboljšega rezultata ter da je v postopku prišlo do bistvenih kršitev postopka javnega natečaja oziroma izbirnega postopka.

12. Javni natečaj je objavilo Ministrstvo za finance dne 19. 5. 2015, izvedla ga je natečajna komisija, ki jo je s sklepom imenoval generalni sekretar. Iz listin predloženega upravnega spisa izhaja, da so bili pogoji, ki jih morajo izpolnjevati kandidati, ki se bodo prijavili na prosto delovno mesto, navedeni v razpisu. Natečajna komisija je strokovno usposobljenost kandidatov presojala skozi več faz, tako da so se kandidati postopoma izločali in sicer na podlagi pregleda dokumentacije, pisnega preverjanja usposobljenosti kandidatov in razgovorov, za kar je imela natečajna komisija podlago v drugem odstavku 61. člena ZJU oz. tretjem odstavku 22. člena Uredbe. Zahtevana strokovna usposobljenost kandidatov se je presojala že ob pregledu dokumentacije, saj so se na pisni preizkus uvrstili le tisti kandidati, ki so izpolnjevali natečajne pogoje in že s tem izkazali ustrezno strokovno usposobljenost za zasedbo prostega delovnega mesta. Od prijavljenih 69 kandidatov trije kandidati niso izpolnjevali natečajnih pogojev in se niso uvrstili v izbirni postopek. Preostali kandidati (vključno s tožnico in izbranim kandidatom) so prejeli vabilo na pisno preverjanje usposobljenosti. V tretjem odstavku 22. člena Uredbe je določeno, da se merila za izbiro določijo pred vsako fazo posebej, če se izbirni postopek izvaja v več fazah. Natečajna komisija je odločila, da se bodo rezultati pisnega preverjanja usposobljenosti upoštevali izključno za uvrstitev v drugi krog. Kandidati, ki so se torej uvrstiti v drugi krog izbirnega postopka (dosegli so 45 točk ali več), so bili v nadaljevanju postopka, na ustnem razgovoru, obravnavani enakopravno, ne glede na število točk doseženih na pisnem preizkusu. Pisni preizkus je bil sestavljen iz vprašanj, vprašanja so bila jasna in konkretna, nanašala so se na poznavanje delovnega področja, določeni so bili kriteriji in merila za točkovanje. Tožnica je na pisnem preizkusu dosegla 57 točk, izbrani kandidat 48 točk. Oba sta dosegla zahtevano število točk, zato sta bila utemeljeno uvrščena v drugi krog. Tudi na ustnem razgovoru so bila vsem zastavljena enaka, vnaprej določena vprašanja, ki so bila točkovana in so se nanašala na splošen vtis o kandidatu in na splošno poznavanje bodočega delovnega okolja. Ker se rezultati pisnega preizkusa niso upoštevali, so kandidati tudi na ustnem razgovoru prejeli strokovna vprašanja iz delovnega področja. Na ustnem razgovoru je tožnica dosegla 13,6 točk, izbrani kandidat pa 13,8 točk. 13. Upoštevaje tretji odstavek 23. člena Uredbe, ki določa, da lahko pred odločitvijo o izbiri predstojnik oz. vodja kadrovskega poslovanja opravi razgovor s kandidatom, ki mu ga je predlagala natečajna komisija oz. pooblaščeni javni uslužbenec, je posebna komisija, ki jo je imenoval generalni sekretar, na predlog predsednice natečajne komisije lahko izvedla dodatne ustne razgovore, namenjene predstavitvi štirih najvišje uvrščenih kandidatov, ne da bi bilo potrebno za to določiti dodatna merila in kriterije za izbiro. Sodišče sledi razlagi tožene stranke, da so se za dodatne razgovore odločili zato, da bi pri tako velikem številu kandidatov in dveh krogih natančnega točkovanja ter posledično ugotovljeni potrebni strokovni usposobljenosti kandidatov, resnično izbrali strokovno najbolj usposobljenega. B.B. je kot vodja kadrovskega poslovanja izkoristil možnost iz navedenega člena Uredbe in na predlog predsednice natečajne komisije pred odločitvijo o izbiri tudi sam opravil razgovore s štirimi predlaganimi kandidati, pri katerih sta sodelovala še vodja Sektorja za upravljanje s sredstvi EU/PO in generalna direktorica. Ne drži navedba tožnice, da je bila izbira kandidata opravljena v tretjem krogu. Izbira se je dejansko opravila v drugem krogu, saj je natečajna komisija vodji kadrovskega poslovanja predlagala, da se izbere kandidat, ki je dosegel največ točk na ustnem razgovoru. Res je, da so bili opravljeni še dodatni ustni razgovori, s pomočjo katerih pa je posebna komisija le potrdila, da je izmed štirih kandidatov, s katerimi so bili ti razgovori opravljeni, izbrani kandidat res najprimernejši za zasedbo prostega delovnega mesta in predlagala natečajni komisiji njegovo izbiro. Glede na navedeno določitev meril za dodatne ustne razgovore ni bila potrebna niti ni bilo potrebno novo točkovanje in kriteriji za izbiro, kot to zmotno meni tožnica.

14. Sprejeta je bila odločitev, da se izbere kandidat, ki se je v izbirnem postopku izkazal kot najbolj strokovno usposobljen za uradniško delovno mesto in sicer kandidat, ki je na ustnem razgovoru dosegel največ točk, to pa je izbrani kandidat in ne tožnica. Po presoji sodišča iz podatkov spisa izhaja, da sta izbrani kandidat in tožnica dva primerljiva kandidata, nekoliko višji nivo strokovne usposobljenosti pa je na osnovi rezultatov ustnega razgovora izkazal izbrani kandidat (dosegel je 13,8 točk, tožnica pa 13,6 točk). Zaključku, da izbrani kandidat izkazuje višji nivo strokovne usposobljenosti, torej ni mogoče očitati nerazumnosti ali arbitrarnosti. Res je, da so se pri izbiri kandidata upoštevali rezultati doseženi na ustnem razgovoru, rezultati pisnega preverjanja pa so se upoštevali le kot odskočna deska za uvrstitev v drugi krog, pri čemer razlogi za tak način postopanja iz spisa niso razvidni. Kljub temu pa po presoji sodišča to ne pomeni kršitve postopka, saj je bistveno, da so bili kandidati enakopravno obravnavani; da so torej imeli v konkretnem primeru kandidati, ki so bili uvrščeni v drugi krog, enako izhodišče in s tem enake možnosti, da prepričajo natečajno komisijo, da so najbolj strokovno usposobljeni za zasedbo prostega delovnega mesta. To pa je bilo nesporno upoštevano, saj so bili ustni razgovori opravljeni z vsemi kandidati, ki so bili uvrščeni v drugi krog (dosegli so 45 ali več točk), vsem kandidatom so bila na ustnem razgovoru postavljena enaka, vnaprej določena vprašanja, ki so zajemala ne le vprašanja namenjena oblikovanju splošnega vtisa o kandidatu, temveč tudi vprašanja o splošnem poznavanju bodočega delovnega mesta. Vsem v drugi krog uvrščenim kandidatom je bila torej dana enaka možnost, da natečajno komisijo s svojo osebnostjo in poznavanjem delovnega okolja prepričajo, da so najbolj primerni za razpisano prosto delovno mesto. To pa je najbolj uspelo izbranemu kandidatu, ki je v drugem krogu dosegel največ točk in se s tem izkazal kot najbolj strokovno usposobljen.

15. Tožnica sicer v tožbi navaja, da je bila njena ocena pri odgovoru na tretje vprašanje iz drugega sklopa naknadno popravljena iz prvotne ocene 5 na 3. Do popravka ocene naj bi prišlo zaradi napačnega odgovora na vprašanje, vendar se tožnica s tako obrazložitvijo toženke ne strinja. Po njenem mnenju toženka ni izkazala, da je bila ocena sprejeta na podlagi posvetovanja vseh članov natečajne komisije, sploh pa je mnenja, da za napačen odgovor ne bi mogla prejeti ocene 3. Toženka je pojasnila, da je bilo potrebno pri odgovoru na tretje vprašanje, za vsako vrsto od štirih navedenih izdatkov, navesti sklad/program, kjer so kandidati menili, da je izdatek sofinanciran. Glede na zastavljeno vprašanje sodišče ugotavlja, da ni bil mogoč izključno pravilen oziroma napačen odgovor, ampak je bil možen tudi delno pravilen odgovor. Kot pojasni toženka, so bili odgovori točkovani po kriterijih: 5 izreden, 4 zelo dober, 3 dober, 2 povprečen in 1 podpovprečen, določeni so bili tudi dodatni kriteriji. Ob upoštevanju navedenih kriterijev je tožnica za odgovor na vprašanje prejela 3 točke. Tožnica v tožbi ne trdi, da je na vprašanje odgovorila pravilno, tudi ne navede, kakšen je bil njen odgovor na zastavljeno vprašanje, da bi sodišče lahko preverilo prejeto oceno. Sodišče zato ne sledi pavšalni navedbi tožnice, da je bila ocena popravljena z namenom, da bi izbrani kandidat v drugem krogu dosegel boljšo oceno kot tožnica in hkrati nima pomislekov, da je bila ocena dana glede na odgovor, kakršnega je dala tožnica. Pri tem sodišče dodaja, da je postopek ocenjevanja strokovno opravilo vezano na kriterije in merila, ki so bili v predmetni zadevi upoštevani. Da je bila ocena pravilna, sodišče dodatno prepriča pojasnilo toženke, da je tabela točkovanja oziroma popravkov skupna ocena vseh članov komisije, kar potrdijo s svojimi podpisi. Iz točkovanja tožnice je razvidno, da so tabelo podpisali vsi člani natečajne komisije, ki so torej s svojim podpisom potrdili, da se s popravljeno oceno strinjajo.

16. Sodišče poudarja, da se za delovno mesto, za katero je objavljen javni natečaj, v skladu z določbo 62. člena ZJU izbere tisti kandidat, ki se je v izbirnem postopku izkazal kot najbolj strokovno usposobljen za uradniško delovno mesto. Strokovna usposobljenost pa pomeni strokovno znanje in tudi osebne sposobnosti za opravljanje dela, kot to izhaja iz 15. točke 6. člena ZJU. Skladno z upravno sodno prakso v tovrstnih zadevah, je sodna presoja zakonitosti glede pogojev oz. kriterijev, kadar ti niso natančno določeni ali objektivizirani s predpisi ali splošno sprejetimi standardi, ampak gre za profesionalne kriterije, zadržana. Zadržana presoja pa pomeni, da sodišče pristojnemu organu pušča določeno polje proste presoje in ugotovi nezakonitost v takšni odločbi le, če je odločitev tožene stranke očitno nerazumna. Tudi v postopku kadrovanja oz. ocenjevanja primernosti kandidatov glede na razpisne pogoje je namreč potrebno, zaradi zagotavljanja učinkovitega delovanja upravnega sistema, natečajni komisiji prepustiti široko polje proste presoje pri ocenjevanju primernosti kandidatov glede na razpisne pogoje. Gre torej za diskrecijsko odločitev, ki mora biti po presoji sodišča obrazložena toliko, da je iz nje razvidno, da je sprejeta po v skladu z zakonom določenem postopku in da odločitev ni očitno nerazumna, oziroma da ne odstopa od odločitev sprejetih v podobnih oziroma primerljivih zadevah. Kot izhaja iz obrazložitve izpodbijane odločbe, je postopek v predmetni zadevi tekel v skladu s predpisanim postopkom. Glede na navedeno sodišče ugotavlja, da je Ministrstvo v predmetni zadevi postopalo v skladu z določbami ZJU in Uredbe in da ni prišlo do kršitev. Kandidati so bili obravnavani enakopravno, zato sodišče zavrača navedbo tožnice, da je bil izbirni postopek prirejen v korist izbranega kandidata. Upoštevaje določbe ZJU in Uredbe je bil pravilno izpeljan izbirni postopek in izbran tisti kandidat, ki se je po oceni pristojnega organa izkazal za najbolj strokovno usposobljenega za zasedbo prostega delovnega mesta.

17. Sodišče kot neutemeljene zavrača tudi tožbene ugovore o kršitvah določb tretjega odstavka 49. člena URS ter 7. in 27. člena ZJU, ker naj bi toženka z izpodbijanim sklepom kršila načelo enakosti oziroma enakopravne obravnave in tožnico postavila v slabši položaj nasproti drugim kandidatom. Pravica do dostopa do delovnega mesta pod enakimi pogoji iz 49. člena URS je ustavna pravica in se kot taka uresničuje neposredno na podlagi URS, kar pa še ne pomeni, da se uresničuje neodvisno od ureditve v ZJU. Omenjena ustavna pravica, ki je na zakonski ravni zapisana v 7. členu ZJU, zagotavlja le dostopnost vsakega delovnega mesta vsakomur pod enakimi pogoji, ne pa tudi vnaprejšnje pravice, da bo na razpisano delovno mesto tudi izbran. Načelo enakosti oziroma načelo enakopravne obravnave, na kar se prav tako sklicuje tožnica, pomeni splošno prepoved samovolje in arbitrarnega obravnavanja ter predstavlja univerzalno prepoved diskriminacije. Vendar v tem upravnem sporu podane tožničine navedbe ne utemeljujejo domneve, da je bila z dejanji toženke kršena omenjena prepoved. Dejstvo, da tožnica ni bila izbrana za razpisano delovno mesto, po presoji sodišča še ne pomeni, da je bila neenakopravno obravnavana oziroma diskriminirana, niti da je odločitev toženke nerazumna. Toženka je tožničino strokovno usposobljenost oziroma primernost za razpisani položaj presojala na podlagi dejanskega stanja konkretnega postopka ter je svojo odločitev tudi argumentirala tako, da jo je mogoče preizkusiti in ji očitne nerazumnosti ni mogoče očitati. Pri tem sodišče izpostavlja, da je kandidat tisti, ki mora komisijo s predloženo dokumentacijo in na opravljenem razgovoru prepričati o svoji primernosti za razpisani položaj.

18. Ker je torej po povedanem izpodbijana odločba pravilna in zakonita, tožbene navedbe pa neutemeljene, je sodišče tožbo na podlagi določb 63. člena ZUS-1 kot neutemeljeno zavrnilo.

19. Ker je sodišče ugotovilo, da izpodbijani akt ni nezakonit, tudi ni bilo podlage za odločanje o zahtevku za povrnitev škode po 64.a členu ZUS-1. 20. Sodišče je odločalo na nejavni seji, ker so bili dokazi izvedeni in pravilno presojani že v postopku izdaje izpodbijanega akta (59. člen v zvezi z drugim odstavkom 51. člena ZUS-1).

21. Odločitev o stroških temelji na določbi četrtega odstavka 25. člena ZUS-1, po kateri v primeru, ko sodišče tožbo zavrne, vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.