VDS sodba Psp 323/2001
Datum: 2002-05-29T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2002:VDS.PSP.323.2001
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za socialne spore
podrocje: socialno varstvo
institut: invalidsko in pokojninsko zavarovanje - dodatek za pomoč in postrežbo - varstveni dodatek

## Jedro

Pogoja "stalnega prebivanja v tujini" iz 3. odst. 186. člena ZPIZ-1, ko se upravičencu varstveni dodatek in dodatek za pomoč in postrežbo ne plačujejo (transformirajo) v tujino, ni mogoče enačiti s formalno prijavljenim stalnim bivališčem v Sloveniji. Gre za vprašanje dejanskega bivanja v R Sloveniji in če je to prepričljivo dokazano (urejen status tujca, nakazovanje pokojninskih dajatev na račun LB...), ni pogojev za ustavitev izplačevanja dodatka za pomoč in postrežbo in varstvenega dodatka tujcem.

## Izrek

Pritožba se zavrne kot neutemeljena in v izpodbijanem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je ugodilo tožnikovemu zahtevku tako, da je razveljavilo odločbi toženca opr. št. 24-0523021 z dne 4.2.2000 ter 30.3.2001 in toženi zavod zavezalo k izplačilu zapadlih in neizplačanih invalidnin ter dodatkov za pomoč in postrežbo z vsemi uskladitvami od 1.1.2000 dalje z zakonitimi zamudnimi obrestmi od 19.4.2001 dalje, v 8-ih dneh pod izvršbo ter v bodoče dospevajoče denarne dajatve. Kar je tožnik zahteval več, je zavrnilo.

Sodbo izpodbija tožena stranka zaradi zmotno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja in napačno uporabljenega materialnega prava. Zmotno naj bi bilo ugotovljeno, da tožnik stalno prebiva na območju R Slovenije, saj iz potrdila Upravne enote Kamnik, Oddelek za notrajne upravne zadeve z dne 6.12.2000 izhaja, da ima v R Sloveniji od 28.6.1995 do 22.9.2002 prijavljeno začasno prebivališče. Ker ima stalno prebivališče prijavljeno v Glini, od koder je prišel v Slovenijo leta 1991 zaradi vojnih razmer, se mu glede na 3. odst. 186. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju dodatek za pomoč in postrežbo in invalidnina ne moreta izplačevati. Pritožbenemu sodišču predlaga spremembo izpodbijane sodbe v smeri zavrnitve zahtevka oz. razveljavitev in vrnitev zadeve sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Pritožba ni utemeljena.

Ker iz pritožbe ne izhaja, v katerem delu izpodbija sodbo sodišča prve stopnje izpodbija, jo je pritožbeno sodišče v skladu s 1. odst. 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99; v nadaljevanju ZPP) preizkusilo v ugoditvenem delu in še to le v mejah razlogov, uveljavljanih v pritožbi. Ocenjuje, da je izpodbijana sodba v ugoditvenem delu izdana ob dovolj razčiščenem dejanskem stanju, pravilno uporabljenem materialnem pravu in da v postopku ni prišlo niti do kršitev procesnega prava iz 2. odst. 339. člena cit. ZPP, na katere je potrebno paziti tudi po uradni dolžnosti.

Toženčevo stališče, da je v obravnavanem primeru izpolnjen dejanski stan iz 3. odst. 186. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju (Ur. l. RS, št. 106/99; v nadaljevanju ZPIZ), je zmotno. Z izpodbijano sodbo sta zato utemeljeno razveljavljeni njegovi nezakoniti odločbi o ustavitvi izplačevanja dodatka za pomoč in postrežbo in invalidnine za telesno okvaro s 1.1.2000 ter od omenjenega datuma dalje naloženo nadaljnje izplačevanje že zapadlih ter v bodoče dospevajočih denarnih dajatev.

Po 3. odst. 186. člena cit. ZPIZ se državna pokojnina, varstveni dodatek, dodatek za pomoč in postrežbo, oskrbnina in invalidnina ne izplačujejo upravičencu v času, ko stalno prebiva v tujini. Gre za ureditev t.i. transferja dajatev iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja v tujino. Te se uživalcem od 1.1.2000 ne izplačuje v tujino. Ob gramatikalni, niti teološki razlagi pa besedne zveze "stalno prebivanje v tujini" ni mogoče enačiti le s formalno prijavljenim stalnim prebivališčem. Pogoji za ustavitev izplačevanja dodatka za pomoč in postrežbo in invalidnine bi bili izpolnjeni, če bi upravičenec po 1.1.2000 tudi dejansko prebival v tujini, kar pa v konkretnem primeru po prepričljivi ugotovitvi prvostopenjskega sodišča ni podano. V pravnorelevantnem obdobju tožnik v R Sloveniji sicer res ni imel prijavljenega stalnega prebivališča, pač pa urejen status tujca z začasnim bivališčem od 28.6.1995 do 22.9.2002, saj se je v R Slovenijo priselil že leta 1991. Tu so mu bile na tekoči račun pri Novi Ljubljanski banki d.d. od 31.8.1992 do 12.6.2001 redno vsak mesec nakazovane dajatve iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja (priloga A 6 sodnega spisa). Da v tožnikovem primeru ni šlo za dejanski stan iz 3. odst. 186. člena ZPIZ dodatno potrjuje tudi dejstvo, da je najpozneje od leta 1998 (listina Ministrstva za notranje zadeve 17.11.1998) v teku postopek za slovensko državljanstvo, v katerega je bil leta 2001 dejansko sprejet in ima na naslovu v Kamniku od tedaj dalje prijavljeno tudi stalno prebivališče. Ker glede na obrazloženo uveljavljani pritožbeni razlogi niso podani, je bilo potrebno pritožbo kot neutemeljeno zavrniti in v izpodbijanem ugoditvenem delu potrditi sodbo sodišča prve stopnje.