VDSS sklep Pdp 1081/2013
Datum: 2014-01-16T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2014:PDP.1081.2013
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: zavrženje tožbe - ugotovitev obstoja delovnega razmerja - novinar - sodno varstvo

## Jedro

Tožnik je imel s toženo stranko sklenjeno pogodbo o novinarskem delu. Potem ko je bil s strani odgovorne urednice obveščen, da njegova pogodba ne bo podaljšana, je po elektronski pošti toženi stranki poslal dopis. V dopisu je tožnik toženi stranki predlagal, da se z njim sklene pogodba o zaposlitvi, in sicer najprej za določen, nato pa za nedoločen čas. Elektronsko sporočilo, ki ga je tožnik posredoval toženi stranki je mogoče šteti kot pisno zahtevo za odpravo kršitev. Iz dopisa je namreč jasno razvidno, katero kršitev tožnik uveljavlja (prekinitev dotedanjega sodelovanja) in da zahteva sklenitev pogodbe o zaposlitvi. Potrebno je tudi upoštevati, da je tožnik dopis sestavil sam kot laik in brez strokovne pomoči pravnega strokovnjaka. Tožnik je zato s tem, ko je poslal navedeni dopis toženi stranki, izpolnil procesno predpostavko za sodno varstvo.

## Izrek

Pritožbi se ugodi, izpodbijani sklep se razveljavi in zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

Odločitev o pritožbenih stroških se pridrži za končno odločbo.

## Obrazložitev

Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrglo tožbo na ugotovitev obstoja delovnega razmerja (I. točka izreka) in sklenilo, da tožnik sam nosi svoje stroške postopka (II. točka izreka).

Zoper sklep se zaradi zmotne oziroma nepopolne ugotovitve dejanskega stanja ter zmotne uporabe materialnega prava pritožuje tožnik. Pritožbenemu sodišču predlaga, da pritožbi ugodi, izpodbijani sklep razveljavi in zadevo vrne v ponovno odločanje sodišču prve stopnje. V pritožbi poudarja, da je od leta 2001 do konca leta 2012 nepretrgoma opravljal razna novinarska dela na podlagi pogodb o novinarskem delu. Delo je vsebovalo vse elemente delovnega razmerja, zato bi mu tožena stranka morala ponuditi v podpis pogodbo za nedoločen čas. Zadnjo pogodbo o novinarskem delu je imel sklenjeno za čas od 1. 7. 2012 do 31. 12. 2012, dne 15. 11. 2012 pa mu je tožena stranka sporočila, da za leto 2013 z njim ne bo sklenila nove pogodbe. Po mnenju pritožbe je zmoten zaključek sodišča prve stopnje, da ni izpolnjena procesna predpostavka za vložitev tožbe, in da njegovega sporočila z dne 4. 12. 2012 ni mogoče upoštevati kot pisno zahtevo za odpravo kršitev. Tožnik v pritožbi še poudarja, da pomeni prenehanje opravljanja dosedanjega dela tudi prenehanje veljavnosti pogodbe o zaposlitvi. Skladno s prakso Vrhovnega sodišča RS je vsak poseg delodajalca v veljavnost pogodbe kršitev pravice, zoper katero delavec lahko uveljavlja sodno varstvo. Podobno dejansko stanje je bilo tudi zadevi opr. št. VIII Ips 51/2009, v kateri je VS RS zavzelo stališče, da bi delavec v času pogodbenega razmerja lahko (in ne moral) zahteval od delodajalca priznanje delovnega razmerja in izročitev pogodbe o zaposlitvi. Ko pa takšno razmerje preneha oziroma je izvajalec del seznanjen, da mu bo delovno razmerje prenehalo, je potrebno uveljavljati sodno varstvo v 30 dneh od dneva, ko je izvedel za kršitev pravice. Za začetek tega 30 dnevnega roka pa je pomembno obvestilo, da delodajalec odpoveduje delo oziroma da bo to delo prenehalo. Sodišče prve stopnje je zmotno zaključilo, da bi moral tožnik od tožene stranke zahtevati izpolnitev obveznosti in odpravo kršitev v 8 dneh od vročitve pisne zahteve, ter nato v nadaljnjem 30-dnevnem roku uveljavljati sodno varstvo.

Tožena stranka je v odgovoru na pritožbo poudarila, da tožnik ni podal zahteve skladno z 200. (pravilno: 204.) členom Zakona o delovnih razmerjih (ZDR). Po mnenju tožene stranke se E-mail tožnika z dne 4. 12. 2012 ne more šteti kot zahteva za varstvo pravic v smislu navedenega člena, saj v njem ni bila navedena niti zatrjevana kršitev pravic iz delovnega razmerja niti poziv delodajalcu na odpravo take kršitve. Pritožba še poudarja, da se tožbeni zahtevek razlikuje glede na to, ali zatrjevano delovno razmerje še traja - v tem primeru se tožbeni zahtevek nanaša na ugotovitev obstoja in priznanja delovnega razmerja, in je potrebno postopati skladno s 1. in 2. odstavkom 204. člena ZDR. Če pa je delovno razmerje že prenehalo, se postopa skladno s 3. odstavkom 204. člena ZDR, zahtevek pa se glasi na ugotovitev, da je delovno razmerje obstajalo in da je odpoved tega razmerja nezakonita.

Pritožba je utemeljena.

Na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99 in naslednji) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP je pritožbeno sodišče preizkusilo izpodbijani sklep sodišča prve stopnje v mejah razlogov, navedenih v pritožbi, pri tem pa je po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena ZPP in na pravilno uporabo materialnega prava. Pri navedenem preizkusu je ugotovilo, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo absolutnih bistvenih kršitev določb postopka, na katere se pazi po uradni dolžnosti.

V tem individualnem delovnem sporu se presoja, ali med strankama postopka, od 15. 12. 2007 dalje, obstaja delovno razmerje in ali tožniku za ta čas posledično pripadajo pravice iz delovnega razmerja. Sodišče prve stopnje je ugotovilo, da tožnik ni izpolnil procesne predpostavke za sodno varstvo, zato je tožbo zavrglo.

Prvostopenjsko sodišče ni popolno in pravilno ugotovilo dejanskega stanja, pa tudi materialno pravo je uporabilo zmotno, zato je sprejeta odločitev napačna.

Tožnik je imel zadnjo pogodbo o novinarskem delu sklenjeno do 31. 12. 2012. Potem ko je bil 15. 11. 2012 s strani odgovorne urednice TV A. dr. B.B. obveščen, da njegova pogodba ne bo podaljšana, je dne 4. 12. 2012 po elektronski pošti poslal dopis, naslovljen tudi na generalnega direktorja tožene stranke C.C. ter vodjo kadrovske službe D.D.. V dopisu je tožnik toženi stranki predlagal, da se z njim sklene pogodba o zaposlitvi, in sicer najprej za določen, nato pa za nedoločen čas. Tožnik je navedel, da odgovorna urednica ni navedla nikakršnega razloga, zaradi katerega bi bilo potrebno prekiniti sodelovanje z njim, zato gre za samovoljno in nestrokovno odločitev. Iz dopisa še izhaja, da je tožnik opozoril toženo stranko na to, da bo v primeru, da njegova pogodba ne bo podaljšana, za uveljavljanje svojih pravic sprožil sodni postopek.

Skladno s 1. odstavkom ZDR ima delavec, ki meni, da delodajalec ne izpolnjuje obveznosti iz delovnega razmerja ali krši katero od njegovih pravic iz delovnega razmerja, pravico pisno zahtevati, da delodajalec kršitev odpravi oziroma da svoje obveznosti izpolni. Če delodajalec v nadaljnjem roku osmih delovnih dni po vročeni pisni zahtevi delavca ne izpolni svoje obveznosti iz delovnega razmerja oziroma ne odpravi kršitve, lahko delavec v roku 30 dni od poteka roka za izpolnitev obveznosti oziroma odpravo kršitev s strani delodajalca, zahteva sodno varstvo pred pristojnim delovnim sodiščem (2. odstavek 204. člena ZDR).

Nepravilen je zaključek sodišča prve stopnje, da elektronskega sporočila z dne 4. 12. 2012 ni mogoče šteti kot pisno zahtevo za odpravo kršitev, in da to sporočilo predstavlja zgolj predlog tožnika o ureditvi medsebojnih razmerij. Iz dopisa, ki je bil naslovljen tudi na zastopnika tožene stranke ter vodjo kadrovske službe pri toženi stranki, je namreč jasno razvidno, katero kršitev tožnik uveljavlja (prekinitev dotedanjega sodelovanja) in da tožnik zahteva sklenitev pogodbe o zaposlitvi. Tožnik je toženi stranki postavil rok za odgovor (6. 12. 2012) in jo opozoril, da bo, v primeru da njegova pogodba ne bo podaljšana, za uveljavljanje svojih pravic sprožil sodni postopek. Pri tem ne gre spregledati, da je tožnik dopis sestavil sam kot laik in brez strokovne pomoči pravnega strokovnjaka. Med strankama ni sporno, da je tožena stranka ta dopis prejela 4. 12. 2012, a nanj ni odgovorila oziroma reagirala do 6. 12. 2012 in tudi ne kasneje. Tožnik je s tem, ko je poslal navedeni dopis toženi stranki, izpolnil procesno predpostavko za sodno varstvo, dne 14. 12. 2012 pa utemeljeno in skladno z 2. odstavkom 204. člena ZDR vložil tožbo v predmetnem postopku. Odločitev sodišča, da je potrebno tožbo zavreči, je zato nepravilna, saj je procesna predpostavka za sodno varstvo izpolnjena in je potrebno o tožbi odločati po vsebini.

Ker so uveljavljani pritožbeni razlogi podani in je zaradi zmotne pravne presoje dejansko stanje nepopolno ugotovljeno, je pritožbeno sodišče po določbi 355. člena ZPP v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP izpodbijani sklep razveljavilo ter zadevo vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje, ker glede na naravo stvari in okoliščine primera ocenjuje, da je z vidika ekonomičnosti in hitrosti postopka smotrno, če se relevantna dejstva ugotovijo v postopku pred sodiščem prve stopnje. Sodišče prve stopnje namreč v dosedanjem postopku zadeve vsebinsko še ni obravnavalo. V kolikor bi okoliščine oziroma pravno relevantna dejstva prvič obravnavalo le sodišče druge stopnje, bi bilo strankam v postopku odvzeta možnost vložitve pravnega sredstva zoper dejansko stanje, ugotovljeno pred drugostopenjskim sodiščem. V posledici razveljavitve izpodbijane odločitve se pritožbeno sodišče ni ukvarjalo s presojo ostalih pritožbenih navedb. Razveljavitev stroškovne odločitve pa je posledica razveljavitve odločitve o glavni stvari.

Odločitev o stroških pritožbenega postopka temelji na določbi tretjega odstavka 165. člena ZPP.