VDSS Sodba in sklep Pdp 745/2018
Datum: 2018-12-13T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2018:PDP.745.2018
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: DELOVNO PRAVO
institut: redna odpoved pogodbe o zaposlitvi - poslovni razlog - ponudba nove pogodbe o zaposlitvi - trpinčenje na delovnem mestu - mobing - ustrezna zaposlitev - odpravnina

## Jedro

Vrhovno sodišče RS je ob odločanju v podobni zadevi zavzelo stališče, da ustreznost ponujene zaposlitve vpliva na presojo (ne)zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi (le), kadar se delodajalec (v pogodbi o zaposlitvi) zaveže, da bo ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcu ponudil ustrezno zaposlitev. Ker torej v obravnavani zadevi take zaveze delodajalca ni bilo, okoliščine v zvezi z ustreznostjo ponujene pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas za delovno mesto "referent mehanizacije in zavarovanj" ne vplivajo na presojo zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto "vodja gozdnega obrata" iz poslovnega razloga.

## Izrek

I. Pritožbi tožnika se delno ugodi tako, da se izpodbijana sodba razveljavi v točki I/5. izreka in se v tem delu zadeva vrne sodišču prve stopnje v novo sojenje.

II. V ostalem se pritožba zavrne in se v nerazveljavljenem delu potrdi sodba sodišča prve stopnje.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je zavrnilo tožbeni zahtevek: redna odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga s ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi z dne 18. 8. 2016 je nezakonita in se razveljavi; pogodba o zaposlitvi z dne 31. 8. 2016 se razveže; delovno razmerje tožniku pri toženi stranki na podlagi pogodbe o zaposlitvi z dne 6. 5. 2013 ni prenehalo, temveč traja tudi od 1. 9. 2016 dalje do 1. 7. 2017, in sicer do 30. 4. 2017 po pogodbi o zaposlitvi za delovno mesto "vodja gozdnega obrata", od 1. 5. 2017 dalje pa po pogodbi o zaposlitvi za nedoločen čas na delovnem mestu "referent za gojenje in pridobivanje lesa" (referent ...); tožena stranka je dolžna v roku 8 dni za čas od 1. 9. 2016 dalje do 1. 7. 2018 za tožnika obračunati razliko med plačilom za delo po razvezani pogodbi z dne 31. 8. 2016 in plačilom, ki bi ga tožnik prejel po individualni pogodbi o zaposlitvi z dne 6. 5. 2013, v višini 10.946,77 EUR bruto, od navedenega zneska plačati ustrezne davke in prispevke ter tožniku izplačati ustrezen neto znesek z zakonitimi zamudnimi obrestmi od zapadlosti posameznega mesečnega izplačila 18. dne v mesecu za pretekli mesec; tožena stranka je dolžna v roku 8 dni za tožnika obračunati razliko odpravnine v znesku 16.327,40 EUR in po odvodu morebitnih davkov tožniku izplačati ustrezni znesek, v primeru zamude pa z zakonskimi zamudnimi obrestmi; tožena stranka je dolžna v roku 8 dni za tožnika obračunati denarno povračilo v višini 58.116,06 EUR; tožena stranka je dolžna tožniku plačati odškodnino za pretrpljene duševne bolečine v višini 3.500,00 EUR. Odločilo je še, da tožena stranka sama krije svoje stroške postopka.

2. Zoper sodbo se pritožuje tožnik iz vseh pritožbenih razlogov po 338. členu ZPP (bistvene kršitve določb postopka, zmotna oziroma nepopolna ugotovitev dejanskega stanja in zmotna uporaba materialnega prava). Navaja, da je sodišče nepopolno ugotovilo dejansko stanje v zvezi z okoliščinami odpovedi pogodbe o zaposlitvi in ponudbe nove pogodbe, saj zaradi opustitve zaslišanj prič ni dobilo vpogleda v situacijo. Predlagane priče bi izpovedale o grožnjah likvidacijskega upravitelja, da bo delavcem ponujena zaposlitev na navidezno ustreznem delovnem mestu daleč od doma z namenom, da bi se psihično zlomili in sami dali odpoved ter se na ta način odpovedali pravicam, ki jim pripadajo ob prenehanju delovnega razmerja, in bi tako dokazale tožnikovo navedbo, da je šlo za navidezno izpeljan postopek odpovedi pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove, s pomočjo katerega se je tožena stranka izognila plačevanju odpravnin, ki bi zaposlenim pripadale na podlagi delovnih mest, ki so jih ob odpovedi zasedali. Z zavrnitvijo dokaznega predloga za zaslišanje prič je bil tožnik tudi prikrajšan za pravično sojenje. Sodišče se ni ustrezno opredelilo do tožnikovih navedb o trpinčenju na delovnem mestu, temveč jih je neutemeljeno zavrnilo kot pavšalne ter se posledično neutemeljeno ni ukvarjalo z zdravstvenimi težavami niti v ta namen ni postavilo predlaganega izvedenca medicinske stroke – psihiatra. Sodišče je zmotno uporabilo materialno pravo, ko je utemeljevalo, da odpoved individualne pogodbe o zaposlitvi za določen čas, ne da bi bila tožniku hkrati odpovedana tudi pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas, katere pravice in obveznosti so mirovale, ne pomeni nezakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi za določen čas. Ker tožena stranka ni odpovedala pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, ni mogla biti veljavno sklenjena nova pogodba o zaposlitvi, prav tako pa tudi pogodba o zaposlitvi za delovno mesto "vodja gozdnega" obrata ni mogla zakonito prenehati. Nova pogodba o zaposlitvi, ki jo je tožnik podpisal, je bila sklenjena za neustrezno delovno mesto, saj je od tožnikovega bivališča do delovnega mesta in nazaj trajanje potovanja večje od zakonsko dopustnih treh ur. Tožnik tudi nima nobenih izkušenj za novo delovno mesto, pri čemer pa po novi pogodbi ni opravljal nikakršnega dela in je še vedno prejemal dela in naloge, ki so se nanašale na prej veljavno pogodbo o zaposlitvi. Zaradi neustreznosti nove pogodbe o zaposlitvi tožniku pripada razlika v odpravnini. Predlaga ugoditev pritožbi in spremembo izpodbijane sodbe, podredno pa razveljavitev in vrnitev sodišču prve stopnje v novo sojenje.

3. Pritožba je delno utemeljena.

4. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijano sodbo v mejah razlogov, ki so navedeni v pritožbi in v skladu z določbo drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (ZPP, Ur. l. RS, št. 26/99, in nasl.) po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka iz 1., 2., 3., 6., 7., 11. točke, razen glede obstoja in pravilnosti pooblastila za postopek pred sodiščem prve stopnje, ter 12. in 14. točke drugega odstavka 339. člena tega zakona in na pravilno uporabo materialnega prava. Ugotovilo je, da sodišče prve stopnje ni zagrešilo bistvenih kršitev določb postopka, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti, niti tistih, ki jih smiselno uveljavlja tožnik v pritožbi, je pa delno zmotno uporabilo materialno pravo v zvezi s presojo pravice tožnika do sorazmernega dela odpravnine ob sprejemu neustreznega delovnega mesta, zaradi česar je v tem delu nepopolno ugotovilo dejansko stanje. V preostalem delu pa se pritožbeno sodišče strinja z dejanskimi ugotovitvami in pravnimi stališči sodišča prve stopnje.

5. Iz dokaznega postopka izhaja, da je tožena stranka v postopku likvidacije. Tožnik je bil pri toženi stranki po pogodbi o zaposlitvi z dne 29. 4. 2013 zaposlen na delovnem mestu "vodja gozdnega obrata" za obdobje od 1. 5. 2013 do 30. 4. 2017. Tožena stranka je s spremembo Pravilnika o organizaciji dela in sistemizaciji delovnih mest tožene stranke z dne 27. 7. 2016 zaradi poteka 20-letne koncesije za izkoriščanje gozdov v lasti RS ukinila gozdni obrat A. in delovno mesto "vodja gozdnega obrata". Tožniku je 18. 8. 2016 podala redno odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga in mu od 19. 8. 2016 dalje ponudila v podpis novo pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas za delovno mesto "referent za mehanizacijo in zavarovanje", ki jo je tožnik podpisal 31. 8. 2016. Po prvi alineji prvega odstavka 89. člena Zakona o delovnih razmerjih (ZDR-1, Ur. l. RS, št. 21/13 in nasl.) pomeni poslovni razlog prenehanje potreb po opravljanju določenega dela pod pogoji iz pogodbe o zaposlitvi zaradi ekonomskih, organizacijskih, tehnoloških, strukturnih ali podobnih razlogov na strani delodajalca. Dokazno breme glede obstoja odpovednega razloga je na delodajalcu (84. člen ZDR-1). Odpoved pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga s ponudbo nove pogodbe ureja 91. člen ZDR-1, ki v prvem odstavku določa, da se ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga ali razloga nesposobnosti s ponudbo nove uporabljajo določbe ZDR-1, ki se nanašajo na redno odpoved pogodbe o zaposlitvi. Tretji odstavek 91. člena ZDR-1 določa, da če delavec sprejme ponudbo delodajalca za ustrezno zaposlitev za nedoločen čas, nima pravice do odpravnine. Četrti odstavek določa, da če delavec ne sprejme ponudbe delodajalca za sklenitev nove pogodbe o zaposlitvi za ustrezno zaposlitev in za nedoločen čas ter mu preneha delovno razmerje, nima pravice do odpravnine. Peti odstavek opredeljuje ustrezno zaposlitev kot zaposlitev, za katero se zahteva enaka vrsta in raven izobrazbe, kot se je zahtevala za opravljanje dela, za katero je imel delavec sklenjeno prejšnjo pogodbo o zaposlitvi, in za delovni čas, dogovorjen po prejšnji pogodbi o zaposlitvi, ter kraj opravljanja dela ni oddaljen več kot tri ure vožnje v obe smeri z javnim prevoznim sredstvom ali z organiziranim prevozom delodajalca od kraja bivanja delavca. Šesti odstavek pa delavcu, ki sprejme neustrezno novo zaposlitev, zagotavlja pravico do sorazmernega dela odpravnine.

6. Kršitev pravice do izjave v postopku oziroma načela kontradiktornosti (iz 8. točke drugega odstavka 339. člena ZPP), ki naj bi jo sodišče prve stopnje zagrešilo z nedopustno zavrnitvijo tožnikovih dokaznih predlogov, ni podana. Sodišče prve stopnje je dokazni predlog za zaslišanje prič (B.B., C.C., D.D., E.E., F.F.) zavrnilo kot nepotreben. Glede prič E.E. in F.F. (19. točka obrazložitve) je pojasnilo, da je njuno zaslišanje nepotrebno, ker pri toženi stranki noben delavec ni več zasedal delovnega mesta "vodja gozdnega obrata" in ker je tožena stranka pred odpovedjo s tega delovnega mesta poskušala na sporazumen način rešiti zadeve tudi z drugimi zaposlenimi, ki so zasedali delovno mesto "vodja gozdnega obrata", kar dokazuje, da je pri toženi stranki prišlo do nastanka poslovnega razloga. Glede priče C.C., ki je bila predlagana v zvezi s tožnikovim opravljanjem dela po novi pogodbi o zaposlitvi, je nepotrebnost zaslišanja obrazložilo (20. točka obrazložitve) z navedbo, da je tožnik po podpisu nove pogodbe delal le pet dni, v katerih je opravil le predajo del, pa še to se je zgodilo v letu 2017, kar pomeni, da je tožnikovo delo na delovnem mestu "vodja gozdnega obrata" res postalo nepotrebno. Glede priče D.D. je pojasnilo (20. točka obrazložitve), da je njegovo zaslišanje glede primerljivosti delovnega mesta "vodja gozdnega obrata" in "referent za mehanizacijo in zavarovanje" nepotrebno, saj to za odločitev ni relevantno. Glede zaslišanja prič B.B. in D.D. v zvezi s sprejemom Pravilnika o organizaciji in sistematizaciji delovnih mest pri toženi stranki (Pravilnik) pa je sodišče prve stopnje dokazni predlog zavrnilo z obrazložitvijo (24. točka obrazložitve), da glede na ustaljeno sodno prakso sprememba akta o sistemizaciji niti ni pogoj za reorganizacijo in ne za zakonitost redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga, po prepričanju sodišča prve stopnje pa je tožena stranka tudi dokazala pravilnost sprejema Pravilnika. Sodišče je dolžno izvesti le tiste dokaze, ki so pomembni za ugotovitev odločilnih dejstev. Ostale dokazne predloge lahko zavrne, pri čemer mora svojo odločitev ustrezno utemeljiti - s sklicevanjem na (vsaj) enega izmed ustavno upravičenih razlogov - in sicer da je dokazni predlog bodisi prepozen, pavšalen, nesubstanciran, nerelevanten ali očitno neprimeren. Po presoji pritožbenega sodišča je sodišče prve stopnje z navedenimi izčrpnimi pojasnili ustrezno utemeljilo svojo odločitev o zavrnitvi dokaznih predlogov.

7. Ne drži niti pritožbena navedba, da z zaslišanjem predlaganih prič (v tej smeri sta bili predlagani priči F.F. in E.E.) sodišče prve stopnje ni popolnoma ugotovilo dejanskega stanja v zvezi z okoliščinami odpovedi pogodbe o zaposlitvi s ponudbo nove, ki ji tožnik očita navidezno zakonitost. Pritožbeno sodišče poudarja, da je glede na določbo prvega odstavka 91. člena ZDR-1 bistvena okoliščina obravnavanega spora zakonitost redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga za delovno mesto "vodja gozdnega obrata". V tožnikovi pogodbi o zaposlitvi za to delovno mesto se namreč tožena stranka ni zavezala, da bo v primeru predčasne odpovedi pogodbe o zaposlitvi tožniku ponudila ustrezno delovno mesto, prav tako pa take obveznosti toženi stranki kot delodajalcu ne nalaga ZDR-1. Vrhovno sodišče RS je ob odločanju v podobni zadevi (sklep VIII Ips 3/2017 z dne 19. 12. 2017) zavzelo stališče, da ustreznost ponujene zaposlitve vpliva na presojo (ne)zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi (le), kadar se delodajalec (v pogodbi o zaposlitvi) zaveže, da bo ob odpovedi pogodbe o zaposlitvi delavcu ponudil ustrezno zaposlitev. Ker torej v obravnavani zadevi take zaveze delodajalca ni bilo, okoliščine v zvezi z ustreznostjo ponujene pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas za delovno mesto "referent mehanizacije in zavarovanj" ne vplivajo na presojo zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto "vodja gozdnega obrata" iz poslovnega razloga, ki jo je sodišče prve stopnje izčrpno in natančno pojasnilo in s čigar obrazložitvijo se v celoti strinja tudi pritožbeno sodišče. 8. Pritožba se neutemeljeno zavzema za postavitev izvedenca medicinske stroke - psihiatra, ki bi ugotovil oziroma potrdil tožnikove navedbe o zdravstvenih težavah, ki jih je imel v posledici trpinčenja na delovnem mestu ter potrdil obstoj vzročne zveze med zdravstvenimi težavami in trpinčenjem nad tožnikom. Po določbi 8. člena ZDR-1 delodajalec v primeru kršitve prepovedi trpinčenja na delovnem mestu odgovarja po splošnih pravilih civilnega prava. To pa pomeni, da morajo biti kumulativno izpolnjene vse štiri predpostavke odškodninske odgovornosti iz prvega odstavka 131. člena Obligacijskega zakonika (OZ, Ur. l. RS, št. 83/01 in nasl.): protipravno ravnanje delodajalca, škoda, vzročna zveza in krivda. Ob ugotovitvi, da tožnik ni dokazal protipravnega ravnanja delodajalca v obliki trpinčenja na delovnem mestu, se sodišče prve stopnje pravilno ni ukvarjalo z ugotavljanjem obstoja drugih predpostavk. Pritožbeno sodišče se v celoti strinja tudi z ugotovitvijo sodišča prve stopnje, da tožnik ni dokazal obstoja konkretnih ravnanj. Vse pritožbene navedbe v tej smeri (grožnje likvidacijskega upravitelja s ponudbo neustrezne zaposlitve) pa je sodišče prve stopnje spoznalo kot neresnične že ob presoji zakonitosti odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga in jih upravičeno ni ponavljalo tudi v delu obrazložitve, ki se nanaša na trpinčenje. Ob navedenem je sodišče prve stopnje pravilno zavrnilo del tožbenega zahtevka, ki se nanaša na odškodnino za pretrpljene duševne bolečine.

9. Neutemeljena je pritožbena navedba, da je odpoved pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto "vodja gozdnega obrata" nezakonita, ker tožena stranka ni odpovedala pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas za delovno mesto "referent za gojenje in pridobivanje lesa", katere pravice so v času veljavnosti pogodbe o zaposlitvi za določen čas mirovale pred ponudbo nove pogodbe o zaposlitvi za delovno mesto "referent za mehanizacijo in zavarovanje". Kot je pravilno ugotovilo sodišče prve stopnje, okoliščina, da je tožena stranka ponudila novo pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas, ne da bi odpovedala prejšnjo pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas, ne vpliva na zakonitost odpovedi pogodbe o zaposlitvi za določen čas iz poslovnega razloga, saj je zakonitost te odpovedi vezana na obstoj poslovnega razloga kot zakonitega odpovednega razloga in na spoštovanje postopkovnih predpisov v zvezi s podajo odpovedi, obe predpostavki pa je sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo.

10. Sodišče prve stopnje je tudi pravilno ugotovilo, da tožnik po odpovedi pogodbe o zaposlitvi ni opravljal identičnega dela kot pred odpovedjo. Po odpovedi pogodbe o zaposlitvi dne 18. 8. 2016 je tako tožnik na poziv tožene stranke opravil le predajo dela, samoiniciativno pa je pripravil in poslal podlago za izstavitev računov eksternim naročnikom kljub temu, da mu to ni bilo naročeno. Pri tem pritožbeno sodišče izpostavlja, da je tožnik po prejemu odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 18. 8. 2016 delal le en dan, po podpisu nove pogodbe pa še 5 dni v letu 2017 (navedenemu pritožba niti ne nasprotuje), v katerih je opravil omenjeno predajo dela, preostanek časa pa je bil v bolniškem staležu. Posledično je pritožbena navedba, da je tožnik tudi po odpovedi pogodbe o zaposlitvi z dne 18. 8. 2016 opravljal identično delo kot pred odpovedjo, neutemeljena. Prav tako pa je že sodišče prve stopnje pravilno ugotovilo, da tožnik protislovno navaja, da je po novi pogodbi o zaposlitvi opravljal identično delo kot po odpovedani pogodbi, kar ne drži, hkrati pa je trdil, da nima potrebnih znanj in izkušenj za novo delovno mesto, kar pa bi dokazovalo ravno to, da je imel nove delovne naloge.

11. Pritožba pa utemeljeno izpodbija odločitev sodišča prve stopnje glede zavrnitve zahtevka za plačilo razlike v odpravnini v znesku 16.327,40 EUR. Sodišče prve stopnje je zavzelo zmotno stališče, da po spremembi tožbenega zahtevka, s katerim tožnik ne zahteva več ugotovitve neustreznosti delovnega mesta "referent za mehanizacijo in zavarovanja", ponujenega s pogodbo o zaposlitvi z dne 31. 8. 2016, ni več potrebno presojati ustreznosti tega delovnega mesta, saj neustreznost ponujene zaposlitve ne vpliva na presojo zakonitosti redne odpovedi pogodbe o zaposlitvi iz poslovnega razloga. Tožnik je namreč s spremenjenim zahtevkom zahteval plačilo razlike v odpravnini po šestem odstavku 91. člena ZDR-1, ki mu pripada, če sprejeto delovno mesto ne bi bilo ustrezno. Ker sodišče prve stopnje ni upoštevalo te določbe, je zmotno uporabilo materialno pravo, posledično pa je v tem delu tudi nepopolno ugotovilo dejansko stanje. Zaradi navedenega je pritožbeno sodišče po določbi 355. člena ZPP v točki I/5. izreka izpodbijano sodbo razveljavilo in jo v tem delu vrnilo sodišču prve stopnje v novo sojenje. Ker sodišče prve stopnje v zvezi z (ne)ustreznostjo nove zaposlitve zmotno ni ugotavljalo relevantnih dejstev, kar je v 29. točki obrazložitve tudi izrecno navedlo, pritožbeno sodišče zadeve ni moglo rešiti samo, saj bi s tem pravno relevantna dejstva prvič ugotavljalo šele v pritožbenem postopku, s čimer bi strankama odvzelo pravico do pritožbe.

12. V nerazveljavljenem delu pa je pritožbeno sodišče pritožbo tožnika zavrnilo in potrdilo sodbo sodišča prve stopnje, saj niso podani v pritožbi uveljavljani razlogi niti razlogi, na katere pritožbeno sodišče pazi po uradni dolžnosti (353. člen ZPP).

13. V ponovnem sojenju bo moralo sodišče prve stopnje ugotavljati, ali je bilo tožniku s pogodbo o zaposlitvi z dne 31. 8. 2016 za delovno mesto "referent za mehanizacijo in zavarovanja" ponujeno ustrezno delovno mesto in na podlagi te ugotovitve ponovno odločiti o zahtevku za plačilo razlike v odpravnini. Ob tem pritožbeno sodišče pojasnjuje, da je treba določbo petega odstavka 91. člena ZDR-1 v delu, ki določa, da pri ustrezni zaposlitvi "kraj opravljanja dela ni oddaljen več kot tri ure vožnje v obe smeri z javnim prevoznim sredstvom ali z organiziranim prevozom delodajalca od kraja bivanja delavca" razlagati na način, da se v skupni čas treh ur vožnje od kraja bivanja do kraja opravljanja dela v obe smeri všteva celotna pot od tožnikovega bivališča do naslova delodajalca in ne le od kraja, v katerem tožnik biva, do kraja, v katerem opravlja delo.

PRAVNI POUK: Zoper sklep je dovoljena pritožba iz razlogov, določenih v drugem odstavku 357.a člena ZPP. Sklep se sme izpodbijati samo iz razloga, da je sodišče druge stopnje razveljavilo odločbo sodišča prve stopnje in zadevo vrnilo v novo sojenje, čeprav bi kršitve postopka glede na njeno naravo lahko samo odpravilo (prvi in drugi odstavek 347. člena ZPP) ali bi glede na naravo stvari in okoliščine primera lahko samo dopolnilo postopek oziroma odpravilo pomanjkljivosti (prvi odstavek 355. člena ZPP) ali če bi moralo samo opraviti novo sojenje (drugi odstavek 354. člena in drugi odstavek 355. člena ZPP).

Pritožba se lahko vloži v 15 dneh od vročitve prepisa sklepa pri sodišču prve stopnje v zadostnem številu izvodov za sodišče in nasprotno stranko, o njej bo odločalo Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Če se pošlje pritožba po pošti priporočeno ali brzojavno, se šteje dan oddaje na pošto za dan izročitve sodišču, na katero je naslovljena. Pritožba mora obsegati navedbo sklepa, zoper katerega se vlaga, izjavo, da se sklep izpodbija v celoti ali v določenem delu, pritožbene razloge in podpis pritožnika. Če pritožba ni razumljiva in ne vsebuje vsega, kar je treba, da bi se lahko obravnavala, jo sodišče zavrže, ne da bi pozivalo vložnika, naj jo popravi ali dopolni. Ob vložitvi pritožbe mora biti plačana sodna taksa, če je predpisana. Če ta ni plačana niti v roku, ki ga določi sodišče v nalogu za njeno plačilo in tudi niso izpolnjeni pogoji za njeno oprostitev, odlog ali obročno plačilo, se šteje, da je pritožba umaknjena. Če pritožbo vloži pooblaščenec, je ta lahko samo odvetnik ali druga oseba, ki je opravila pravniški državni izpit.