UPRS sodba III U 147/2015
Datum: 2016-05-13T02:00:00.000+02:00
ecli: ECLI:SI:UPRS:2016:III.U.147.2015
sodisce: Upravno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: GRADBENIŠTVO
institut: gradbeno dovoljenje - pogoji za izdajo gradbenega dovoljenja - skladnost projekta s prostorskim aktom - rekonstrukcija objekta - dozidava objekta

## Jedro

Iz upravnega spisa in zatrjevanj tožeče stranke ne izhaja, da bi se za sporno stavbno zemljišče izdelala evidenca za določitev funkcionalnega zemljišča obstoječega objekta, ki bi bila podlaga za novo evidenco in dopolnitev kartografskega dela Družbenega plana, kot je določeno v devetem odstavku točke 4.2 Družbenega plana. Glede na navedeno je pravilen zaključek tožene stranke, da je po namenski rabi kot stavbno zemljišče opredeljeno le zemljišče v površini 84 m2, preostali del pa predstavlja kmetijsko zemljišče, saj je to bilo določeno s pravnomočnim lokacijskim dovoljenjem, izdanim na podlagi sanacijskega PUP-a. Predvidena gradnja tako presega mejo zazidljivosti na obravnavani lokaciji.

Sodišče sledi ugotovitvi tožene stranke, da je glede na podatke predloženega PGD mogoče razbrati, da stari objekt, ki naj bi se rekonstruiral in dozidal, ni več jasno razviden kot obstoječi objekt in v enaki funkciji. Tudi po mnenju sodišča, bi moral imeti objekt, ki se rekonstruira in doziduje, po izvršenem posegu temeljne svojstvene značilnosti objekta pred posegom in bi moral še vedno ohraniti svoje najosnovnejše lastnosti, ki jih je imel pred predvidenim posegom oziroma obravnavano prizidavo in rekonstrukcijo. Kot je ugotovil upravni organ druge stopnje, pa v izrisu obravnavanega objekta, takšnega kot naj bi v končni posledici nastal zaradi načrtovanih gradbenih posegov, ni mogoče niti jasno opredeliti, kaj je od prvotnega objekta, ki se rekonstruira in doziduje, še ostalo, saj je v celoti vgrajen v načrtovanem objektu.

## Izrek

I. Tožba se zavrne.

II. Vsaka stranka trpi svoje stroške postopka.

## Obrazložitev

1. Z izpodbijano odločbo je Upravna enota Piran (v nadaljevanju tožena stranka) zavrnila zahtevo tožnikov za izdajo gradbenega dovoljenja za rekonstrukcijo in dozidavo obstoječega objekta na zemljiški parceli št. ... k.o. ... V obrazložitvi izpodbijane odločbe navaja, da se načrtovana gradnja in zemljišče nahajata na območju, ki se ureja z Odlokom o prostorskih ureditvenih pogojih za območje planskih celot 1, 8, 9, 11 in 13 v Občini Piran (v nadaljevanju PUP). Predmetna parcela se po planskih dokumentih uvršča v prostorsko celoto Z 9/3 kmetijstvo, gozd, razpršeni stanovanjski objekti, severno pobočje Lucana in Liminjana. Po namenski rabi je del zemljiške parcele v površini 84 m2 stavbno zemljišče, preostali del pa predstavlja kmetijsko zemljišče I. območje. Nadalje navaja, da sta tožnika zaprosila za izdajo gradbenega dovoljenja za rekonstrukcijo in dozidavo obstoječega objekta, ki naj bi bil po izvedeni gradnji skupne tlorisne velikosti 8,80 m x 13,20 m v treh etažah. Obstoječi objekt je tlorisne velikosti 4,70 m x 6 m etažnosti pritličje in je bil zgrajen na nezazidljivem (kmetijskem) zemljišču, brez ustreznih dovoljenj ter kasneje legaliziran z lokacijskim dovoljenjem št. 351-310/83-96 z dne 10. 7. 1996. Z lokacijskim dovoljenjem je bila določena velikost funkcionalnega zemljišča brez objekta 56 m ter stavbišče 28 m, torej skupaj 84 m2, kar predstavlja površino stavbnega zemljišča. Obstoječi objekt je bil zgrajen, oziroma legaliziran, z gradbenim dovoljenjem, s katerim je bila dovoljena legalizacija nelegalnega objekta v skladu z Uredbo o prostorskih ureditvenih pogojih za sanacijo degradiranega prostora Občine Piran (v nadaljevanju sanacijski PUP). Takratnemu lastniku je bila z odločbo z dne 30. 4. 1997 tudi obračunana sprememba namembnosti kmetijskega zemljišča za površino 84 m2, kar danes predstavlja površino upoštevanega stavbnega zemljišča. Po projektu, ki obravnava predvideno gradnjo, znaša zazidana površina objekta 107 m2, kar bistveno presega velikost stavbnega zemljišča 84 m2. 2. V zvezi z zarisom stavbnega zemljišča, kot izhaja iz projektne dokumentacije, pa tožena stranka navaja, da ni mogoče ugotoviti, na kakšni zakoniti podlagi naj bi prišlo do povečanja zarisanega stavnega zemljišča od izdaje lokacijskega dovoljenja z dne 10. 7. 1996, na površino 342,9 m2. Navedba v družbenem planu, da so posamezne parcele stavbnih zemljišč v območju razpršene gradnje le okvirno označene ter da se slednje smiselno določijo v lokacijski dokumentaciji v skladu z merili in pogoji prostorskega akta pomeni, da se mora upravni organ v zvezi z določitvijo gradbene parcele oziroma funkcionalnega zemljišča gibati znotraj stavbnega zarisa in ne sme prebijati meja zarisa. Predvidena gradnja tako presega mejo zazidljivosti na obravnavani lokaciji, kar je nedopustno in s stavbnim zemljiščem 84 m2 k zdaj obstoječemu objektu širi dozidavo na kmetijska zemljišča. V zadevi niso izpolnjeni oblikovalski pogoji pri posegih v prostor, ki se nanašajo na velikost funkcionalnega zemljišča in faktor pozidljivosti (20. člen PUP), zato ni izpolnjen eden izmed bistvenih pogojev iz 1. točke 66. člena Zakona o graditvi objektov (v nadaljevanju ZGO-1) za izdajo gradbenega dovoljenja.

3. Tožena stranka je z odločbo št. 35108-8/2015-3-BM z dne 15. 5. 2015 pritožbo tožnikov zavrnila. V obrazložitvi se sklicuje na obrazložitev prvostopenjskega organa in dodatno navaja, da predvidena gradnja ne predstavlja rekonstrukcije obstoječega objekta, temveč novo gradnjo, ob upoštevanju določbe 7.1. točke 2. člena 66. člena ZGO-1. V obravnavanem primeru je iz podatkov priloženega PGD mogoče ugotoviti, da predvideni objekt, kot je projektno obdelan v predloženi projektni dokumentaciji, ne predstavlja prezidave in rekonstrukcije obstoječega objekta, pač pa predstavlja gradnjo novega objekta, ki pa po določbah relevantnega PUP ni dopustna. Že navedeni razlog je zadosten razlog za zavrnitev obravnavanega zahtevka.

4. Tožnika v tožbi izpodbijata odločbo tožene stranke iz razloga bistvene kršitve določb postopka, nepravilno in nepopolno ugotovljenega dejanskega stanja ter nepravilne uporabe materialnega prava. V tožbi navajata, da je Občina Piran z Odlokom o spremembah in dopolnitvah sestavin dolgoročnega in srednjeročnega plana Občine Piran (v nadaljevanju Družbeni plan) spremenila določena zemljišča v stavbna. Med drugim je bila spremenjena namembnost dela parcele št. ... k.o. ..., in sicer z grafičnim zarisom stavbnega zemljišča okoli objekta, tako kot izkazuje priloga k potrdilu o namenski rabi zemljišča in sprememba tekstualnega dela Družbenega plana. Celotna obrazložitev odločitve upravnega organa glede velikosti zemljišča, namenjenega gradnji, temelji na dejstvu, da je bila na isti nepremičnini izdana odločba-dovoljenje za gradnjo, ki bi jo upravni organ moral obravnavati zgolj kot dokazilo o legalno zgrajenem obstoječem objektu, ki se lahko rekonstruira. Leto dni po izdaji gradbenega dovoljenja je Občina Piran sprejela splošni akt Odlok o spremembah in dopolnitvah sestavin dolgoročnega in srednjeročnega plana Občine Piran, ki je določenim zemljiščem spremenil namembnost. V projektni dokumentaciji je parcela namenjena gradnji, oziroma funkcionalno zemljišče povzeto iz grafičnega dela Družbenega plana, ki je bil sprejet leta 1998. Družbeni plan v primeru dvoma glede velikosti stavbnega zemljišča ne napotuje na uporabo določil PUP za sanacijo degradiranega prostora v Občini Piran ali na tej podlagi že izdanih lokacijskih in gradbenih dovoljenj, temveč določa, da se velikost smiselno določi v lokacijski dokumentaciji glede na specifično situacijo in dejansko potrebno velikost ter omejitve v določilih prostorsko izvedbenega akta. Družbeni plan nima šablonsko določenih območij stavbnih zemljišč za območja razpršene gradnje, temveč so bila ta določena individualno, kar je razvidno iz priloge potrdilu o namenski rabi zemljišča z dne 13. 8. 2013. Občina Piran nima uradne evidence niti nima popisanih velikosti stavbnih zemljišč v območju razpršene gradnje, tako da je edini prikaz grafični prikaz v merilu 1:5000, katerega je v merilo 1:200 lahko merodajno preneslo pooblaščeno geodetsko podjetje oziroma geodet. Zaris in prenos je bil izveden s strani pooblaščenega geodetskega podjetja in s strani projektanta in se s projektno dokumentacijo ne spreminja. Ob upoštevanju spremembe namembnosti parc. št. ... k.o. ..., pa so tudi izpolnjeni pogoji za določitev velikosti funkcionalnega zemljišča v skladu z določbami 20. člena PUP.

5. Predvidena gradnja objekta, kot je predmet zahteve za izdajo gradbenega dovoljenja, in sicer rekonstrukcija in zazidava je skladna z določili 11. člena in 21. člena PUP, ki določata konkretne pogoje za gradnjo na zemljiščih, ki so bila z Družbenim planom leta 1998 določena kot stavbno zemljišče. Predmet projekta je rekonstrukcija obstoječega objekta in dozidava, ki sta skladni z oblikovalskimi določili za gradnjo novih objektov, kot to določa PUP v točki 3.2 četrtega odstavka 21. člena. V zvezi z opredelitvijo posameznih izrazov v 2. členu ZGO-1, pa tožnika navajata, da je ZGO-1 izrecno določil, da gre za posamezne izraze, uporabljene v tem zakonu in jih ne širi na druge predpise, saj bi to sicer moralo biti zapisano v predhodnih in končnih določbah. Upravni organ lahko pri odločanju uporabi neposredno pojme iz 2. člena ZGO-1 le izjemoma, če prostorski akt za posamezno vrsto gradnje ne bi določal ničesar, oziroma je sploh ne bi obravnaval. Samo v takem primeru bi lahko upravni organ s pomočjo izrazov iz ZGO-1 ugotovil, za kakršno vrsto gradnje gre in ali je za tako opredeljeno vrsto gradnje izkazana skladnost s prostorskim aktom. Tožnika ugovarjata načinu, kako je upravni organ druge stopnje ugotovil, da gre v konkretnem primeru za novo gradnjo in ne le rekonstrukcijo. Menita, da bi bilo treba v konkretnem primeru predvideno gradnjo obravnavati kot dva posega, za katera se predloži ena vloga, in sicer, da sama rekonstrukcija izpolnjuje svoje pogoje, sama dozidava pa pogoje, kot so opredeljeni v prostorskem aktu. Sodišču predlagata, da izpodbijano odločbo tožene stranke odpravi.

6. V nadaljnji pripravljalni vlogi tožnik A.A. navaja svoja stališča glede ugotavljanja površine zarisa stavbnega zemljišča, kot izhaja iz grafičnih prilog Družbenega plana ter navaja razloge, zaradi katerih naj bi bila dolgoletna uporaba grafične priloge za namen opredeljevanja velikosti stavbnih zemljišč, kljub majhnemu merilu, neproblematična.

7. Tožena stranka je sodišču posredovala upravne spise, odgovora na tožbo pa ni podala.

K točki I izreka:

8. Tožba ni utemeljena.

9. V zadevi ni sporno, da se načrtovana gradnja nahaja na zemljiški parceli št. ... k.o. ..., ki se urbanistično ureja s PUP. Po družbenem planu se območje uvršča v prostorsko celoto Z 9/3-kmetijstvo, gozd, razpršeni stanovanjski objekti-severno pobočje Lucanja in Liminjana. V zadevi nadalje ni sporno, da sta tožnika zaprosila za izdajo gradbenega dovoljenja za rekonstrukcijo in dozidavo obstoječega objekta velikosti 4,70 m x 6 m etažnosti pritličje v objekt tlorisne velikosti 8,80 m x 13,20 m, v treh etažah klet, pritličje in nadstropje. V zadevi ravno tako ni sporno, da je bil obstoječi objekt zgrajen na nezazidljivem (kmetijskem zemljišču) brez ustreznih dovoljenj in je bil kasneje legaliziran z lokacijskim dovoljenjem št. 351-310/83-96 z dne 10. 7. 1996 in gradbenim dovoljenjem št. 351-175/79 z dne 30. 6. 1997. Z lokacijskim dovoljenjem je bila določena velikost stavbišča 28 m2 ter funkcionalnega zemljišča brez objekta 56 m2, torej skupaj 84 m2 stavbnega zemljišča, vse na parc. št. ... k.o. ... Iz navedenega lokacijskega dovoljenja, ki se tako kot gradbeno dovoljenje nahaja v upravnem spisu, izhaja, da ostali del parcele ostane kmetijsko zemljišče. V zadevi nadalje ni sporno, da je Občina Piran za sanacijo degradiranega prostora zaradi nedovoljenih posegov v prostor sprejela sanacijski PUP za sanacijo degradiranega prostora, ki je za konkretni poseg dovolila legalizacijo nedovoljenega posega v prostor pod št. 182. 10. Med tožnikoma in toženo stranko je sporna namenska raba-površina stavbnega zemljišča parcele, na kateri je načrtovana gradnja. Iz Družbenega plana Občine Piran (točka 4.2, ureditvena območja naselij, območja za poselitev) izhaja, da so ureditvena območja naselij ter območja namenjena urbani rabi izven naselij prikazana v kartografskem delu plana na kartah DTN 1:5000, na katerih je prikazana členitev rabe znotraj ureditvenih območij po pretežni namembnosti. Iz sedmega odstavka točke 4.2 Družbenega plana izhaja, da so, zaradi pomanjkljivih evidenc, posamezne parcele stavbnih zemljišč v območjih razpršene gradnje le okvirno označene (brez oznake dejanske velikosti stavbnega oziroma funkcionalnega zemljišča). Korekture razmejitev se upoštevajo na podlagi P in A, ki določa velikost funkcionalnega zemljišča za posamezne vrste objektov. V devetem odstavku točke 4.2 Družbenega plana je navedeno, da je organizacijska naloga izdelava evidence stavbnih zemljišč, na podlagi predhodno oblikovanih kriterijev za določitev funkcionalnih zemljišč objektov oziroma ohišnic kleti. Na podlagi nove evidence se bo dopolnil kartografski del plana.

11. Iz upravnega spisa in zatrjevanj tožeče stranke ne izhaja, da bi se za sporno stavbno zemljišče izdelala evidenca za določitev funkcionalnega zemljišča obstoječega objekta, ki bi bila podlaga za novo evidenco in dopolnitev kartografskega dela Družbenega plana, kot je določeno v devetem odstavku točke 4.2 Družbenega plana. Glede na navedeno je pravilen zaključek tožene stranke, da je, po namenski rabi, kot stavbno zemljišče parc. št. ... opredeljeno le zemljišče v površini 84 m2, preostali del pa predstavlja kmetijsko zemljišče, saj je to bilo določeno s pravnomočnim lokacijskim dovoljenjem, izdanim na podlagi sanacijskega PUP-a. Predvidena gradnja tako, tudi po mnenju sodišča, presega mejo zazidljivosti na obravnavani lokaciji. Glede na navedeno, so tožbeni ugovori tožeče stranke, ki se nanašajo na napačno uporabo materialnega prava ter nepopolno ugotovitev dejanskega stanja neutemeljeni.

12. Po določbi 7.1 2.člena ZGO-1 je gradnja novega objekta izvedba del, s katerimi se zgradi nov objekt oziroma se objekt dozida ali nadzida in zaradi katerih se bistveno spremeni njegov zunanji izgled. Točka 7.2 istega člena določa, da je rekonstrukcija objekta spreminjanje tehničnih značilnosti obstoječega objekta in prilagajanje objekta spreminjanju namembnosti ali spremenjenim potrebam oziroma izvedbi del, s katerimi se bistveno ne spremeni velikost, spreminjajo pa se njegovi konstrukcijski elementi, zmogljivosti ter izvedejo druge njegove izboljšave, pri čemer pri stavbah ne gre za bistveno spremembo v zvezi z velikostjo, če se njena prostornina ne spremeni več kot 10 %. Sodišče sledi ugotovitvi tožene stranke, da je glede na podatke predloženega PGD mogoče razbrati, da stari objekt, ki naj bi se rekonstruiral in dozidal, ni več jasno razviden kot obstoječi objekt in v enaki funkciji. Tudi po mnenju sodišča, bi moral imeti objekt, ki se rekonstruira in doziduje, po izvršenem posegu temeljne svojstvene značilnosti objekta pred posegom in bi moral še vedno ohraniti svoje najosnovnejše lastnosti, ki jih je imel pred predvidenim posegom oziroma obravnavano prizidavo in rekonstrukcijo. Kot je ugotovil upravni organ druge stopnje, pa v izrisu obravnavanega objekta, takšnega kot naj bi v končni posledici nastal zaradi načrtovanih gradbenih posegov, ni mogoče niti jasno opredeliti, kaj je od prvotnega objekta, ki se rekonstruira in doziduje, še ostalo, saj je v celoti vgrajen v načrtovanem objektu. Sodišče zato sledi zaključku tožene stranke, da objekt, kot je projektno obdelan v predloženem PGD, ne predstavlja prezidave in rekonstrukcije obstoječega objekta (točka 7.1 2 člena ZGO-1), pač pa predstavlja gradnjo novega objekta, ki po določbah PUP za območje gradnje ni dopusten, saj PUP v 13. členu dopušča zgolj adaptacije, dozidave in nadomestne gradnje.

13. Po PUP-u na obravnavanem območju razpršene gradnje novogradnje niso dovoljene, dovoljene pa so adaptacije, dozidave in nadomestne gradnje starih stanovanjskih hiš in gospodarskih objektov, gradnja nadomestnih in dopolnilnih objektov v sklopu kmečkih dvorišč in ob njih, kadar se ne posega na kvalitetna kmetijska zemljišča (I. območje). Navedene določbe PUP je tudi po mnenju sodišča treba razlagati tako, da je treba adaptacije in dozidave ter nadomestne gradnje starih stanovanjskih hiš izvajati na način, da so ob tem izpolnjeni tudi oblikovalski pogoji pri posegih v prostor, ki se nanašajo na velikost funkcionalnega zemljišča ter faktor pozidanosti (20. člen PUP), kar v danem primeru ni izpolnjeno. Po mnenju sodišča pa je treba na celoten poseg opredeljen v PGD glede na predviden obseg v konkretnem primeru, gledati kot celoto in ne tako, kot v tožbi navajata tožnika, ki menita, da je treba izdajo gradbenega dovoljenja šteti kot izdajo dveh gradbenih dovoljenj, eno za rekonstrukcijo, drugo za dozidavo, sicer v enotnem postopku. Da temu ni tako, je bilo obrazloženo v izpodbijani odločbi in odločbi upravnega organa druge stopnje, ki jima sodišče sledi na podlagi drugega odstavka 71. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju ZUS-1).

14. Ugovori tožnikov, ki se nanašajo na obrazložitev odločitve upravnega organa druge stopnje niso utemeljeni. Upravni organ je odločitev sprejel na podlagi dejstev in dokazov, ki so bili zbrani v postopku pred izdajo izpodbijane odločbe pred upravnim organom prve stopnje. Zato upravni organ druge stopnje ni imel razloga, da bi tožnika o ugotovljenem drugačnem dejanskem stanju pred izdajo odločbe o pritožbi seznanjal ter jima omogočil, da se o njih izjasnita.

15. Glede na navedeno, je sodišče tožbo tožnikov, skladno s prvim odstavkom 63. člena ZUS-1 zavrnilo kot neutemeljeno, saj je ugotovilo, da je bil postopek pred izdajo izpodbijane odločbe pravilen in da je odločba pravilna in utemeljena na zakonu.

K točki II izreka:

16. Ker je sodišče tožbo zavrnilo, skladno s četrtim odstavkom 25. člena ZUS-1 vsaka stranka nosi svoje stroške postopka.