VSRS Sklep X Ips 330/2015
Datum: 2015-12-10T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VSRS:2015:X.IPS.330.2015
opravilna_stevilka_ii_stopnje: Sodba UPRS (zunanji oddelek v Mariboru) II U 432/2014
sodisce: Vrhovno sodišče
oddelek: Upravni oddelek
podrocje: CARINE - UPRAVNI SPOR
institut: dovoljenost revizije - kabotaža - carinski dolg za uvoz transportnega vozila - pomembno pravno vprašanje ni izkazano - jasno besedilo določbe - zelo hude posledice niso izkazane

## Jedro

Trditveno in dokazno breme o obstoju pogojev za dovoljenost revizije je na strani revidenta.

Na revidentovo vprašanje, ki ga postavlja za dovoljenost revizije, je po oceni revizijskega sodišča mogoče odgovoriti že z jezikovno razlago določbe 558. člena Izvedbene uredbe, ki specialno ureja pogoje, pod katerimi so cestna sredstva, ki se uporabljajo v komercialne namene, oproščena plačila uvoznih dajatev, v točki c) pa določa, da je taka oprostitev mogoča, če se „uporabljajo izključno za prevoz, ki se začne ali konča zunaj carinskega območja Skupnosti“. Pri tem tudi ni dvoma, da je s tem mišljeno, da se prevoz blaga oziroma oseb začne ali konča zunaj Skupnosti in ne to, da se vožnja vozila končna ali začne zunaj Skupnosti in, kar potrjuje tudi SEU v sodbi z dne 15. 12. 2004 v zadevi Jens Christian Siig, C-272/03 (18. točka obrazložitve), na katero se je sklicevalo že sodišče prve stopnje. Odgovor na revidentovo vprašanje je tako jasen in pritrdilen, se pravi, da vozilo, ki opravi takšen prevoz, kot ga navaja revident in ki je bil dejansko tudi izveden v obravnavanem primeru, glede na 558. člen Izvedbene uredbe ni oproščeno uvoznih dajatev.

## Izrek

I. Revizija se zavrže. II. Tožeča stranka sama trpi svoje stroške revizijskega postopka.

## Obrazložitev

1. Zoper v uvodu navedeno sodbo sodišča prve stopnje je tožeča stranka (v nadaljevanju: revident) vložil revizijo. Zatrjuje, da so za dovoljenost revizije podani pogoji iz 2. in 3. točke drugega odstavka 83. člena Zakona o upravnem sporu (v nadaljevanju: ZUS-1). Priglaša stroške revizijskega postopka.

2. Revizija ni dovoljena.

3. Z izpodbijano sodbo je sodišče prve stopnje na podlagi prvega odstavka 63. člena ZUS-1 zavrnilo revidentovo tožbo zoper odločbo Carinske uprave Republike Slovenije, Carinskega urada Maribor, št. 4242-34/2012-20 z dne 12. 9. 2013. S to je navedeni organ prve stopnje revidentu naložil v plačilo carinski dolg, davek na dodano vrednosti, okoljsko dajatev ter pripadajoče obresti v skupni višini 2.255,35 EUR, in sicer za tam navedeno transportno vozilo. Carinski dolg je nastal zaradi neizpolnjevanja pogojev carinskega postopka začasnega uvoza cestno prometnih sredstev, v katerega je bilo vozilo dano, ko je 13. 2. 1012 iz Republike Hrvaške (tedaj še ne-članice Evropske unije) vstopilo v Republiko Slovenijo in s tem na carinsko območje Evropske unije. Revident je pogoje carinskega postopka kršil, ker je brez dovoljenja pristojnega organa opravil kabotažo, se pravi prevoz blaga na območju Republike Slovenije. Pravna podlaga odločitve je točka a) prvega odstavka 204. člena Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (v nadaljevanju: CZS) v zvezi s 558. členom Uredbe Komisije (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (v nadaljevanju: Izvedbena uredba). Ministrstvo za finance je kot drugostopenjski carinski organ revidentovo pritožbo zoper odločbo prve stopnje zavrnilo kot neutemeljeno z odločbo št. DT-498-1-54/2013-2 z dne 10. 10. 2014. 4. Po drugem odstavku 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če je izpolnjen eden izmed tam navedenih pogojev za njeno dovoljenost. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča je trditveno in dokazno breme o izpolnjevanju pogojev za dovoljenost revizije na strani revidenta, saj revizije po uradni dolžnosti ni mogoče začeti in je tudi ne dovoliti. Ustavno sodišče RS je že v več sklepih (npr. Up-858/08 z dne 3. 6. 2008, Up-1124/08 z dne 23. 9. 2008, Up-1057/08 z dne 2. 4. 2009, Up-1186/08 z dne 23. 4. 2009 in Up-1808/08 z dne 17. 9. 2009) ugotovilo, da takšno stališče ni v nasprotju z Ustavo RS.

5. Po 2. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če gre po vsebini zadeve za odločitev o pomembnem pravnem vprašanju ali če odločba sodišča prve stopnje odstopa od sodne prakse Vrhovnega sodišča glede pravnega vprašanja, ki je bistveno za odločitev, ali če v sodni praksi sodišča prve stopnje o tem vprašanju ni enotnosti, Vrhovno sodišče pa o tem še ni odločilo.

6. Revident navaja, da je pomembno pravno vprašanje v smislu 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1 naslednje vprašanje: ali tovorno vozilo (kombi nosilnosti 3,5 t), ki se uporablja za komercialne namene in vstopi prazno na območje Skupnosti, tu opravi prevoz blaga in nato prazno zapusti območje Skupnosti, izgubi pravico do začasnega uvoza prevoznega sredstva po določbam CZS in Izvedbene uredbe (558. člen)? V zvezi s tem navaja še, da je pritrdilni odgovor sodišča prve stopnje na navedeno vprašanje v nasprotju s Sporazumom med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Hrvaške o prevozu potnikov in stvari v mednarodnem cestnem prometu (Uradni list RS – MP, št. 18/93).

7. Na navedeno vprašanje je po oceni revizijskega sodišča mogoče odgovoriti že z jezikovno razlago določbe 558. člena Izvedbene uredbe, ki specialno ureja pogoje, pod katerimi so cestna sredstva, ki se uporabljajo v komercialne namene, oproščena plačila uvoznih dajatev, in ki v točki c) določa, da je taka oprostitev mogoča, če se „uporabljajo izključno za prevoz, ki se začne ali konča zunaj carinskega območja Skupnosti“. Pri tem tudi ni dvoma, da je s tem mišljeno, da se prevoz blaga oziroma oseb začne ali konča zunaj Skupnosti in ne to, da se vožnja vozila končna ali začne zunaj Skupnosti, kar potrjuje tudi SEU v sodbi z dne 15. 12. 2004 v zadevi Jens Christian Siig, C-272/03 (18. točka obrazložitve), na katero se je sklicevalo že sodišče prve stopnje. Odgovor na revidentovo vprašanje je tako jasen in pritrdilen, se pravi, da vozilo, ki opravi takšen prevoz, kot ga navaja revident in ki je bil dejansko tudi izveden v obravnavanem primeru, glede na 558. člen Izvedbene uredbe ni oproščeno uvoznih dajatev. Revidentova navedba, da je takšna razlaga Izvedbene uredbe v neskladju z omenjenim meddržavnim sporazumom je splošna navedba, saj ne pojasni, v čem je zatrjevano nasprotje, po drugi strani pa se je do enake revidentove tožbene trditve opredelilo že sodišče prve stopnje in jo zavrnilo kot neutemeljeno, ta njegova navedba pa na drugačno presojo glede dovoljenosti revizije ne vpliva. Revizijsko sodišče tako ocenjuje, da postavljeno vprašanje – glede na jasnost določbe Izvedbene uredbe, na katero se vprašanje nanaša – ni pomembno pravno vprašanje v smislu 2. točke drugega odstavka 83. člena ZUS-1.(1)

8. Po 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1 je revizija dovoljena, če ima odločitev, ki se izpodbija v upravnem sporu, zelo hude posledice za stranko. V zvezi s tem pogojem za dovoljenost revident navaja, da je v carinskem postopku izgubil svoje tovorno vozilo, s katerim je opravljal dejavnost prevozništva, poleg tega je bil obremenjen še z visokima denarnima kaznima v skupni višini 6.000,00 EUR (globi zaradi prekrška nedovoljene kabotaže) ter s plačilom uvoznih dajatev (2.255,35 EUR) in stroškov (1.602,72 EUR). Vse to bistveno presega višino kupnine za zaseženo in prodano vozilo (4.521,00 EUR). Z izgubo vozila je bistveno prikrajšan pri opravljanju svoje dejavnosti, saj zaseženega vozil ni mogel nadomestiti z drugim in je tako izgubil najmanj polovico svojih dohodkov.

9. Posledice, na katere se sklicuje revident, v pretežnem delu niso neposredne posledice v tem upravnem sporu izpodbijane carinske odločbe. Po ustaljeni upravnosodni praksi Vrhovnega sodišča pa morajo biti zatrjevane zelo hude posledice kot razlog za dovoljenost revizije neposredna posledica akta, ki je predmet upravnega spora.(2) Da je že samo plačilo uvoznih dajatev v skupni višini 2.255,35 EUR, kar je neposredna posledica v prej navedenem smislu, zanj zelo huda posledica, pa revident ni niti zatrjeval, še manj izkazal. 10. Ker revident ni izkazal zatrjevanih pogojev za dovoljenost revizije po 2. in 3. točki drugega odstavka 83. člena ZUS-1, je Vrhovno sodišče revizijo zavrglo kot nedovoljeno na podlagi 89. člena ZUS-1. 11. Revident sam trpi svoje stroške revizijskega postopka (prvi odstavek 165. člena in prvi odstavek 154. člena Zakona o pravdnem postopku v zvezi s prvim odstavkom 22. člena ZUS-1).

(1) Prim. npr. zadeve X Ips 387/2009, X Ips 387/2010, X Ips 398/2011, X Ips 89/2012, X Ips 206/2012, X Ips 408/2012, X Ips 44/2013, X Ips 253/2013. (2) Glej npr. zadeve X Ips 24/2014, X Ips 273/2014, X Ips 60/2015.