VDSS sklep Pdp 876/2016
Datum: 2017-03-01T01:00:00.000+01:00
ecli: ECLI:SI:VDSS:2017:PDP.876.2016.2
sodisce: Višje delovno in socialno sodišče
oddelek: Oddelek za individualne in kolektivne delovne spore
podrocje: DELOVNO PRAVO - CIVILNO PROCESNO PRAVO
institut: priča - nadomestilo plače - zahteva za povrnitev - narok

## Jedro

Priča ni zahtevala povrnitve stroškov izgubljenega zaslužka oziroma nadomestila plače takoj po zaslišanju, zato je to pravico izgubila po drugem odstavku 242. člena ZPP. Delodajalec ne more, namesto pri njem zaposlene priče, uveljavljati povrnitev izplačanega nadomestila plače, ker je priča A.A. na naroku izrecno izjavila, da stroškov ne priglaša. Sodišče prve stopnje je tako pravilno štelo, da bi morala priča že na naroku zahtevati povrnitev nadomestila plače. Ker tega ni zahtevala, je to pravico izgubila in s tem je posledično izgubil to pravico tudi delodajalec. Zato je sodišče prve stopnje zahtevek delodajalca utemeljeno zavrnilo.

## Izrek

I. Pritožba za zavrne in se potrdi izpodbijani sklep sodišča prve stopnje.

II. Tožena stranka sama krije svoje stroške pritožbenega postopka.

## Obrazložitev

1. Sodišče prve stopnje je z izpodbijanim sklepom zavrnilo zahtevek tožene stranke (pravilno: delodajalca) z dne 8. 8. 2016 za refundacijo nadomestila plače priče A.A. 2. Zoper navedeni sklep sodišča prve stopnje vlaga pritožbo tožena stranka iz vseh pritožbenih razlogov. Pritožbenemu sodišču predlaga, da izpodbijani sklep razveljavi in da toženi stranki prizna stroške nadomestila plače za pričo A.A. Tožena stranka navaja, da iz zapisnika o naroku za glavno obravnavo ne izhaja, da je sodišče prve stopnje pričo opozorilo na možnost zahtevati povrnitev stroškov. Iz navedb priče izhaja, da je sodišče ni opozorilo na izgubo te pravice, s čimer je bistveno kršilo določbe pravdnega postopka. Tožena stranka je priči ob odobritvi odsotnosti z dela podala izrecno navodilo glede priglasitve stroškov nadomestila plače. Priča je priglasila stroške nadomestila plače, ki jih bo uveljavljal njen delodajalec, pri čemer pa sodišče tega ni navedlo v zapisniku. Tožena stranka opozarja na različno obravnavanje zahtev za refundacijo plače, saj je sodišče ugodilo njenemu zahtevku za refundacijo nadomestila plače pričama B.B. in C.C. Zahteva povračilo stroškov postopka s pritožbo.

3. Pritožba ni utemeljena.

4. Pritožbeno sodišče je preizkusilo izpodbijani sklep v mejah razlogov, navedenih v pritožbi, pri tem pa na podlagi drugega odstavka 350. člena Zakona o pravdnem postopku (Ur. l. RS, št. 26/99 in nasl. - ZPP) v zvezi s prvim odstavkom 366. člena ZPP po uradni dolžnosti pazilo na bistvene kršitve določb pravdnega postopka, navedene v citirani določbi, in na pravilno uporabo materialnega prava.

5. Sodišče prve stopnje je zavrnilo zahtevek delodajalca z dne 8. 8. 2016 za refundacijo plače priči A.A., ki je bil na predlog tožene stranke zaslišan na glavni obravnavi dne 5. 5. 2016, ker priča ni zahtevala povrnitve stroškov nadomestila plače zaradi službene odsotnosti takoj po zaslišanju. Sodišče prve stopnje je zato sklenilo, da je skladno z drugim odstavkom 242. člena ZPP to pravico tožena stranka izgubila.

6. ZPP v 242. členu določa, da ima priča pravico do povračila potnih stroškov in stroškov za prehrano in prenočišče, kakor tudi do povračila izgubljenega zaslužka. Priča mora zahtevati povračilo takoj po zaslišanju, sicer izgubi to pravico. Na pravico do povrnitve stroškov je bila priča A.A. opozorjen že v vabilu (list. št. 188), pa tudi iz pritožbenih navedb je razvidno, da je tožena stranka kot delodajalec priči ob odobritvi odsotnosti z dela dala izrecno navodilo glede priglasitve stroškov nadomestila plače. Povračilo pravdnih stroškov natančneje opredeljuje Pravilnik o povrnitvi stroškov v pravdnem postopku (Pravilnik, Ur. l. RS, št. 15/2003), ki v 13. členu res določa, da zaposlenim izplača nadomestilo plače gospodarska družba, zavod, upravni in drug državni organ, samostojni podjetnik ali drug delodajalec, pri katerem je priča, izvedenec ali tolmač v delovnem razmerju, ta pa nato zahteva povrnitev izplačanega nadomestila plače od sodišča, ki vodi postopek. Zaradi teh določb Pravilnika delodajalec priče še ni aktivno legitimiran za vložitev takega zahtevka, če priča po končanem zaslišanju ne uveljavlja pravice do povrnitve izgubljenega zaslužka (drugi odstavek 242. člen ZPP). Določbe Pravilnika, ki zasledujejo namen, da se priči olajša povrnitev izgubljenega zaslužka, omogočajo, da priča na podlagi potrdila sodišča (koliko časa se je zamudila), kljub odsotnosti z dela prejme neokrnjen zaslužek, ki ji ga izplača delodajalec, če je priča seveda uveljavljala pravico do povrnitve izgubljenega zaslužka. Temu pa nato sodišče (ker je zaradi odsotnosti priče z dela dejansko prikrajšan) izplačan del plače povrne. Te določbe Pravilnika predpostavljajo sodelovanje vseh, to je priče, delodajalca in sodišča. Če eden od teh ni pripravljen sodelovati, kot se je v konkretnem postopku izkazalo za pričo, določbe Pravilnika (olajšani postopek povrnitve izgubljenega zaslužka) izgubijo svoj pomen, zato jih ni mogoče uporabiti. V takem primeru je potrebno uporabiti zakonsko določbo (242. člen ZPP) in odločiti na tej pravni podlagi.

7. A.A., ki je bil zaslišan kot priča na predlog tožene stranke na glavni obravnavi dne 5. 5. 2016, je po zaslišanju priglasil le stroške za opravljene kilometre, kakor izhaja iz zapisnika (list. št. 296). Pripomb na takšen zapis tožena stranka ni podala ali kako drugače ugovarjala vsebini zapisnika (124. člen ZPP), zato se v pritožbi neutemeljeno sklicuje na bistvene kršitve določb pravdnega postopka. Ker priča ni zahtevala povrnitve stroškov izgubljenega zaslužka oziroma nadomestila plače takoj po zaslišanju, je to pravico izgubila po drugem odstavku 242. člena ZPP. Delodajalec ne more namesto pri njem zaposlenih prič uveljavljati povrnitev izplačanega nadomestila plače, ker je priča A.A. priglasila le stroške za opravljene kilometre. Sodišče prve stopnje je tako pravilno štelo, da bi morala priča že na naroku 5. 5. 2016 zahtevati povrnitev nadomestila plače. Ker tega ni zahtevala, je to pravico izgubila in s tem je posledično izgubil to pravico tudi delodajalec. Zato je sodišče prve stopnje zahtevek delodajalca utemeljeno zavrnilo.

8. Glede na navedeno je pritožbeno sodišče pritožbo zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje (2. točka 365. člena ZPP).

9. Tožena stranka s pritožbo ni uspela, zato sama krije svoje stroške pritožbe skladno s prvim odstavkom 154. člena ZPP v povezavi s prvim odstavkom 165. člena ZPP.