Judgment of the Court (Ninth Chamber) of 11 July 2019.
CS and Others v České aerolinie a.s.
Request for a preliminary ruling from the Městský soud v Praze.
Reference for a preliminary ruling — Transport — Common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights — Regulation (EC) No 261/2004 — Article 5(1)(c) — Article 7(1) — Right to compensation — Connecting flights — Flights consisting of two flights operated by different air carriers — Long delay in relation to the second flight with points of departure and arrival outside the European Union and operated by a carrier established in a non-Member State).
Case C-502/18. (2019)
Language: Slovak

Vnútroštátny súd, Městský soud v Praze (Česká republika), uvedené rozhodnutie v odvolacom konaní potvrdil. Vo svojom rozsudku z 26. apríla 2016 vnútroštátny súd okrem iného rozhodol, že nie je potrebné predložiť Súdnemu dvoru návrh na začatie prejudiciálneho konania podľa článku 267 ZFEÚ, pretože výklad článku 3 ods. 5 nariadenia č. 261/2004 možno jednoznačne vyvodiť zo znenia tohto nariadenia a z rozsudku z 28. februára 2013, Folkerts (C‑11/11, EU:C:2013:106). Vnútroštátny súd v tejto súvislosti dospel k záveru, že z tohto ustanovenia vyplýva, že za škodu, ktorá vznikla dotknutým cestujúcim v dôsledku meškania tej časti letu s priamym prípojom, ktorú zabezpečovali Etihad Airways, zodpovedajú voči cestujúcim priamo České aerolinie, pretože pojmovým znakom právneho inštitútu zastúpenia je, že úkony zástupcu sú priamo pripísateľné zastúpenému. Okrem toho podľa vnútroštátneho súdu tento výklad uvedeného nariadenia aj celkovo zodpovedá skutkovému stavu, ktorý mu bol predložený a je tiež spravodlivý, keďže zodpovednosť zmluvného dopravcu vyplýva zo zmluvy a dopravca sa jej nemôže zbaviť tým, že časť letu, na ktorej došlo k oneskoreniu, prevádzkoval niekto iný, pričom takáto situácia je obdobná ako u akejkoľvek inej subdodávky.
Tento rozsudok bol však zrušený nálezom Ústavného súdu (Česká republika) z 31. októbra 2017. Svojím nálezom Ústavný súd vnútroštátnemu súdu uložil, aby sa vysporiadal s argumentmi, v ktorých sa České aerolinie odvolávali na rozhodnutie Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko), ktorý v obdobnom kontexte vyvodil, že zodpovednosť zmluvného dopravcu nemôže byť daná, pretože nebol prevádzkujúcim leteckým dopravcom.

Legal relationship diagram (Graphviz):
digraph {
    rankdir=LR;
    node [shape=box];
    
  "Městský soud v Praze (Městský soud v Praze (Česká republika))"[shape=doubleoctagon];
  "České aerolinie"[shape=doubleoctagon];
  "článku 3 ods. 5 nariadenia č. 261/2004 a z rozsudku z 28. februára 2013, Folkerts"[shape=trapezium];
  "Ústavní soud (Ústavného súdu (Česká republika))"[shape=doubleoctagon];
    
  "Městský soud v Praze (Městský soud v Praze (Česká republika))"->"rozsudok 26/04/2016";
  "rozsudok 26/04/2016"->"České aerolinie";
  "rozsudok 26/04/2016"->"uvedené rozhodnutie v odvolacom konaní potvrdil"[dir=none];
  "uvedené rozhodnutie v odvolacom konaní potvrdil"->"článku 3 ods. 5 nariadenia č. 261/2004 a z rozsudku z 28. februára 2013, Folkerts"[dir=none];
  "Ústavní soud (Ústavného súdu (Česká republika))"->"rozsudok 31/10/2017";
  "rozsudok 31/10/2017"->"Městský soud v Praze (Městský soud v Praze (Česká republika))";
  "rozsudok 31/10/2017"->"Uložil vnútroštátnemu súdu, aby sa vysporiadal s argumentmi, v ktorých sa České aerolinie odvolávali na rozhodnutie Bundesgerichtshof (Spolkový súdny dvor, Nemecko)"[dir=none];
}