Judgment of the Court (Ninth Chamber) of 11 July 2019.
CS and Others v České aerolinie a.s.
Request for a preliminary ruling from the Městský soud v Praze.
Reference for a preliminary ruling — Transport — Common rules on compensation and assistance to passengers in the event of denied boarding and of cancellation or long delay of flights — Regulation (EC) No 261/2004 — Article 5(1)(c) — Article 7(1) — Right to compensation — Connecting flights — Flights consisting of two flights operated by different air carriers — Long delay in relation to the second flight with points of departure and arrival outside the European Union and operated by a carrier established in a non-Member State).
Case C-502/18. (2019)
Language: Czech

Předkládající soud, Městský soud v Praze (Česká republika), uvedené rozhodnutí v odvolacím řízení potvrdil. Ve svém rozsudku ze dne 26. dubna 2016 předkládající soud mimo jiné rozhodl, že není nutné předkládat Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, neboť výklad čl. 3 odst. 5 nařízení č. 261/2004 lze jednoznačně dovodit ze znění tohoto nařízení a z rozsudku ze dne 28. února 2013, Folkerts (C‑11/11, EU:C:2013:106). Dle názoru předkládajícího soudu z uvedeného ustanovení v tomto ohledu vyplývá, že za škodu vzniklou dotyčným cestujícím v důsledku zpoždění části letu s mezipřistáním, kterou provozovala společnost Etihad Airways, odpovídají těmto cestujícím přímo České aerolinie, neboť pojmovým znakem právního institutu zastoupení je, že se úkony zástupce přičítají přímo zastoupenému. Dále byl podle předkládajícího soudu tento výklad uvedeného nařízení i zcela přiléhavý skutkovému stavu, který mu byl předložen, a spravedlivý, když odpovědnost smluvního dopravce plyne ze smlouvy a dopravce se jí nemůže zprostit tím, že část letu, kde došlo k zpoždění, provozoval někdo jiný, přičemž taková situace je obdobná jako u jakékoli jiné subdodávky.
Tento rozsudek byl ale zrušen nálezem Ústavního soudu (Česká republika) ze dne 31. října 2017. Tímto nálezem Ústavní soud předkládajícímu soudu uložil, aby se vypořádal s argumenty, jimiž se České aerolinie odvolávaly na rozhodnutí Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr, Německo), který v obdobném kontextu dovodil, že odpovědnost smluvního dopravce nemůže být dána, neboť nebyl provozujícím leteckým dopravcem.

Legal relationship diagram (Graphviz):
digraph {
    rankdir=LR;
    node [shape=box];
    
  "Městský soud v Praze (Městský soud v Praze (Česká republika))"[shape=doubleoctagon];
  "České aerolinie"[shape=doubleoctagon];
  "čl. 3 odst. 5 nařízení č. 261/2004 a z rozsudku ze dne 28. února 2013, Folkerts"[shape=trapezium];
  "Ústavní soud (Ústavního soudu (Česká republika))"[shape=doubleoctagon];
    
  "Městský soud v Praze (Městský soud v Praze (Česká republika))"->"rozsudek 26/04/2016";
  "rozsudek 26/04/2016"->"České aerolinie";
  "rozsudek 26/04/2016"->"uvedené rozhodnutí v odvolacím řízení potvrdil."[dir=none];
  "uvedené rozhodnutí v odvolacím řízení potvrdil."->"čl. 3 odst. 5 nařízení č. 261/2004 a z rozsudku ze dne 28. února 2013, Folkerts"[dir=none];
  "Ústavní soud (Ústavního soudu (Česká republika))"->"rozsudek 31/10/2017";
  "rozsudek 31/10/2017"->"Městský soud v Praze (Městský soud v Praze (Česká republika))";
  "rozsudek 31/10/2017"->"Tímto nálezem Ústavní soud předkládajícímu soudu uložil, aby se vypořádal s argumenty, jimiž se České aerolinie odvolávaly na rozhodnutí Bundesgerichtshof (Spolkový soudní dvůr, Německo)"[dir=none];
}