title: Niklas Lundström

text: St. Louis Blues varasi Lundströmin viidennellä kierroksella 132. pelaajana . Hän jatkoi kaudella 2011–2012 AIK:n pääasiallisena kolmosmaalivahtina Fasthille ja Markus Svenssonille. Lundström pelasi kauden aikana Elitserienissä kaksi runkosarjaottelua ja puki 15 runkosarja- ja kahteen playoff-otteluun. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua lainalla Allsvenskan-joukkue IK Oskarshamnissa. Kaudella 2012–2013 Lundström nousi AIK:n kakkosmaalivahdiksi Daniel Larssonin kannettua suurimman torjuntavastuun. Hän pelasi 14 runkosarjaottelua. Toukokuussa 2013 AIK lainasi Lundströmin Allsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon kaudeksi 2013–2014. Samassa kuussa hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Lundström jakoi Södertäljessä torjuntavastuun varsin tasaisesti Sebastian Idoffin kanssa ja pelasi 24 runkosarjaottelua torjuen yhden nollapelin. Hän pelasi kauden aikana AIK:ssa kaksi ottelua, kun joukkueen pääasiallisena kakkosmaalivahtina Larssonille toimi puolestaan edellisellä kaudella kolmosmaalivahdiksi jäänyt Alexander Hamberg.


title: Niklas Lundström

text: Kaudeksi 2014–2015 Lundström siirtyi St. Louis Bluesin organisaatioon. Syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet ensin AHL-joukkue Chicago Wolvesiin, ja sieltä edelleen ennen kauden alkua ECHL-joukkue Alaska Acesiin, jossa Lundström pelasi lähes koko kauden. Hän pelasi kauden aikana vain yhdessä AHL-ottelussa noin 14 minuutin verran. Myös kauden 2015–2016 Lundström aloitti myös ECHL:ssä, Quad City Mallardsin vahvuudessa. Hän ei kuitenkaan pelannut joukkueessa otteluakaan, ennen kuin Lundström kutsuttiin Wolvesin AHL-joukkueeseen pari viikkoa myöhemmin. Marraskuussa hän palasi ECHL:ään seuranaan Elmira Jackals. Lundström pelasi alkukauden aikana neljä AHL- ja 13 ECHL-ottelua, kunnes NHL:n siirtotakarajalla, helmikuussa 2016 Blues kauppasi hänet ja kesän viidennen kierroksen varausvuoron Edmonton Oilersiin vaihdossa Lundströmin maanmieheen, maalivahti Anders Nilssoniin. Siirron taustalla oli Bluesin tarve saada tasokas maalivahti paikkaamaan Brian Elliottin loukkaantumista. Lundström siirtyi ensin AHL-joukkue Bakersfield Condorsin vahvuuteen, josta hän siirtyi neljän pelaamansa ottelun jälkeen huhtikuussa jo kauden viidenteen joukkueeseensa, ECHL:n Norfolk Admiralsiin.


title: Niklas Lundström

text: Lundström palasi kaudeksi 2016–2017 kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskanin IF Björklöveniin.


title: Niklas Lundström

text: Lundström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti hopeaa. Lundström jakoi varsin tasaisesti Ruotsin torjuntavastuun Joel Lassinantin kanssa ja torjui neljässä ottelussa. Hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta.


title: Niklas Lundström

text: Lundström edusti Ruotsia myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti hopeaa. Lundström kantoi joukkueensa torjuntavastuun koko turnauksen ajan ja hänellä oli turnauksen paras päästettyjen maalien keskiarvo (2.14). Yhteensä Lassinantti on pelannut 12 nuorten ja 16 poikien maaottelua.


title: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko B

text: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 lohko B:ssa pelaavat Englanti, Venäjä sekä ensikertalaiset Wales ja Slovakia. Ottelut pelataan 11.–20. kesäkuuta 2016.


title: Bernard Vukas

text: Bernard Vukas (1. toukokuuta 1927 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 4. huhtikuuta 1983 Zagreb, Kroatian ST) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija ja olympiamitalisti.


title: Bernard Vukas

text: Vukas saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952.


title: Branko Zebec

text: Branko Zebec (17. toukokuuta 1929 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 26. syyskuuta 1988 Zagreb, Kroatian ST) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.


title: Branko Zebec

text: Zebec saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja EM-hopeaa Ranskassa 1960.


title: Astrahanin sotaretki

text: Astrahanin sotaretki oli Osmanien valtakunnan ja Krimin kaanikunnan yritys vallata Moskovan Venäjän hallitsema Astrahanin alue vuonna 1569.


title: Astrahanin sotaretki

text: 1550-luvulla Venäjä valtasi Astrahanin kaanikunnan ja laajeni näin Pohjois-Kaukasiaan, jota Osmanien valtakunta ja etenkin heidän liittolaisensa ja vasallinsa Krimin kaanikunta pitivät etupiireihinsä kuuluvana alueena. Krimin tataarit olivat sotineet Venäjää vastaan jo pitkään, mutta Osmanien valtakunnan vuosien ajan harkitsema operaatio alkoi vasta kesällä 1569, jolloin turkkilaisten ja Krimin tataarien muodostama sotaretkikunta aloitti marssin Don- ja Volgajokien väliselle alueelle.


title: Astrahanin sotaretki

text: Sotaretkeen sisältyi olennaisena osana suunnitelma joet yhdistävän kanavan kaivamisesta, minkä valmistuttua entinen Astrahanin kaanikunta voitaisiin vallata venäläisiltä. Jokien alajuoksujen hallinta ja niiden välisen kanavan valmistuminen olisi merkinnyt koko niiden eteläpuolisen Kaukasian hallintaa sekä suoraa vesikulkureittiä Mustanmeren ja Kaspianmeren välille. Sotaretkeä ja kanavan kaivamistöitä hankaloittivat huollon järjestämisen vaikeus ja aromaaston haastavat olosuhteet sekä tataarien ja turkkilaisten välillä ollut epäluottamus. Alkusyksyllä osmani- ja tataariarmeijoille annettiin vetäytymiskäsky, ja ne poistuivat Astrahanista osittain kuivan ja hedelmättömän, osittain soisen ja upottavan aroalueen halki. Turkkilaiset kärsivät paluumarssilla suurimmat tappionsa janon ja nälän vuoksi. Ensimmäinen Venäjän ja Osmanien valtakunnan yhteenotto päättyi jälkimmäisen sotilaalliseen tappioon, joskin seuranneissa neuvotteluissa osmanit saivat ajettua läpi osan sodalle asettamistaan tavoitteista.


title: Astrahanin sotaretki

text: 1500-luvun alkuun mennessä aikoinaan mahtava Kultainen orda oli vetäytynyt pois Kazanin ja Astrahanin alueilta ja jättänyt hallinnolliseksi perinnökseen alueille perustamansa kaanikunnat. Ordan poistumista seurannut valtatyhjiö antoi Krimin kaaneille perimisoikeuteen perustuvan mahdollisuuden vaatia alueiden omistusta, sillä Giray-dynastiaan kuuluneet kaanit polveutuivat suoraan Tšingis-kaanista. Vuonna 1551 valtaan noussut Devlet I Giray jatkoi tätä kamppailua, jonka tarkoitus oli saattaa Kazanin ja Astrahanin valtaistuimille Giray-suvun jäseniä.


title: Astrahanin sotaretki

text: Myös Venäjä kuului Kultaisesta ordasta irronneisiin valtioihin. Vaikka Itä-Roomalta omittu kristinusko oli säilynyt sen pääuskontona, se oli perinyt ordalta monia hallinnollisia ja poliittisia piirteitä, kuten esimerkiksi sekularismin. Se oli ollut myös poliittisesti ja taloudellisesti sitoutunut ordaan ja maksanut tälle veroja. Sekä ruhtinaskunnan ajan että myöhemmän tsaarin valtakunnan itäiset raja-alueet olivat hajanaisesti asuttua aromaastoa, jonka vuoksi eri kaanikuntien tataarien oli helppo tehdä ryöstö- ja sotaretkiä sen alueelle sotien sytyttyä tai jos veroja ei ollut maksettu. Venäläiset olivat pyrkineet irtautumaan veronmaksuista kaanikunnille sekä näiden poliittisesta vaikutusvallasta ja parantamaan rajojensa turvallisuutta jo Moskovan suuriruhtinaiden aikana. Venäjän aluevalloitukset sekä sen uusi asema Itä-Euroopan poliittisena ja taloudellisena mahtina näkyivät, kun vuonna 1547 valtaan noussut Iivana IV Julma julistettiin ensimmäiseksi "kaiken Venäjän tsaariksi". Uudesta kuninkaallisesta arvonimestä huokui kunnianhimo: ensimmäistä kertaa venäläishallitsija asettui samanarvoiseen asemaan mongolivaltakuntien hallitsijoiden kanssa. Vaikka Iivana oli nuori noustessaan valtaistuimelle, hän pyrki alusta lähtien kääntämään vallinneet olosuhteet Venäjän eduksi valtaamalla kaanikuntien alueita ja asettamalla niiden johtoon omia suosikkejaan.


title: Astrahanin sotaretki

text: Kultaisen ordan alueista käytyihin juonitteluihin ja sotiin osallistui useita osapuolia. Venäjä, joka myös katsoi olevansa oikeutettu perimään osia ordan lääneistä, käytti hyväkseen kaanikuntien ja nogai-kansan ylimysten välisen kahakoinnin synnyttämää tilaisuutta. Se ei vielä ollut riittävän vahva hyökätäkseen Krimin kaanikuntaan, joten Tsaari Iivana Julma valtasi Kazanin vuonna 1552 ja liittoutui Volgan alueen nogai-kaanien Ismail Beyn ja Derviş Alin kanssa. Näiden vuonna 1554 tekemän sotaretken ansiosta Iivana sai myös Astrahanin kaanikunnan vasalliläänikseen, jonka valtaistuimelle se sijoitti Derviş Alin. Ali kuitenkin liittoutui pian Krimin tataarien kanssa ja nousi kapinaan ajaakseen Venäjän pois alueelta. Venäläisarmeija palasi Astrahaniin ja valtasi sen uudelleen 1556–1557. Tällä kertaa Iivana Julma pyrki vakiinnuttamaan valtansa alueella monin keinoin. Vanha pääkaupunki Xacitarxan poltettiin ja sen läheisyyteen rakennettiin tilalle uusi Astrahanin kaupunki, jonka keskellä olevalle Volgajoen saarelle venäläiset pystyttivät raskaalla tykillä varustetun linnakkeen. Entisen kaanikunnan alue liitettiin kiinteäksi osaksi Venäjän alueita ja venäläiset alkoivat suorittamaan etnistä puhdistusta, jossa tataareja surmattiin ja turkkilaismyönteisiä osia nogai-kansasta vainottiin.


title: Astrahanin sotaretki

text: Lisäksi Iivana solmi Keski-Kaukasiassa Terekjoen rannoilla asuvien kabardien johtajan ruhtinas Temrjukin kanssa liittolaisuuden, joka vahvistettiin Iivanan ja ruhtinaan tyttären Maria Temrjukovnan avioliitolla. Samalla kristinusko ja Venäjän ortodoksinen kirkko tuotiin Astrahaniin. Vaikka kirkon lähetystö oli alkuun pieni, se jäi pysyväksi. Tsaarin käskystä aluetta myös linnoitettiin. Kabardiaan nousi 1563 uusi linnake, ja entisen Astrahanin kaanikunnan etelärajaa merkanneen Terekjoen varrelle rakennettiin 1567 tykillä varustettu linnake.


title: Astrahanin sotaretki

text: 1550-luvulla nogai-kansa jakautui sisällissodan myötä osiin, joita kutsuttiin Pieneksi ja Suureksi nogai-ordaksi. Sodan jälkeen 1557–1558 molempia osia koetteli suuri nälänhätä, jonka uskotaan surmanneen 100 000 nogaita. Seurauksena turkkilaismyönteinen Pieni orda muutti Kubanjoen alajuoksulle, joka oli osmanien ja Krimin tataarien suojeluksessa, kun uudelle venäläishallinnolle lojaali Suuri nogai-orda pysyi Astrahanin alueella ja sen pohjoispuolella.


title: Astrahanin sotaretki

text: Osmanien valtakunnan perinteisen liittolaisen ja vasallin Krimin kaanikunnan suhteet Venäjään olivat olleet riitaisat jo pitkään, mutta Venäjän laajenemista ei ollut vielä pidetty todellisena uhkana Istanbulissa. Osmanien ja Krimin tataarien tavoitteet ja kiinnostuksen kohteet olivat usein erilaiset, eikä Istanbulissa herännyt suurta myötätuntoa Krimin kaanin valituksille vielä kun tämä menetti Kazanin Iivana Julmalle. Turkkilaisilla ei ollut merkittäviä suoria yhteyksiä Kazaniin, ja toisaalta osmanijohto luotti Krimin kaanikunnan kykenevän pitämään Moskovan aisoissa yksinäänkin suurilukuisen ja taitavan ratsuväkensä voimin. Tilanne oli kuitenkin muuttumassa, sillä Iivana Julman aikana venäläiset uudistivat merkittävästi asevoimiaan. Hilparein, hakapyssyin ja käyrin sapelein aseistautuneista streltsi-jalkaväestä ja taistelukentille tuoduista kanuunoista alkoi muodostua kasvava uhka tataarien ratsuväen nopeuteen ja keveyteen perustuvalle sodankäynnille.


title: Astrahanin sotaretki

text: Vuonna 1550 osmanien sulttaani Suleiman Suuri lähetti Volgan nogaiden kaani Ismail Beylle kirjeen, jossa hän arvosteli Iivana Julmaa omavaltaisuudesta alueilla, jotka turkkilaisten tulkintojen mukaan kuuluivat heidän etupiireihinsä sekä epäkunnioittavasta käytöksestä muslimeja vastaan. Tsaari sai kuulla kirjeen sisällöstä Ismailin kautta. Vaikka Iivana ei luopunut Kazanin valtaamisesta, hän otti osan kirjeessä esitetyistä huolenaiheista huomioon. Hän ei ollut halukas sotimaan Osmanien valtakuntaa vastaan ja varoi ärsyttämästä turkkilaisia. Hän määräsi tataareja vastaan suunnatuissa sotatoimissa mahdollisesti vangitut turkkilaiset vapautettavaksi. Vastaavasti osmanijohto pidättäytyi tukemasta Krimin kaania tämän sodankäynnissä eikä Istanbulissa oikein nähty tarvetta sotaisuuksille.


title: Astrahanin sotaretki

text: Vaikka Venäjän Kazanin valloittamiseen olikin suhtauduttu Istanbulissa lähinnä olankohautuksella, niin Astrahanin valtaaminen, liittolaissuhteiden solmiminen naapurikansojen kanssa ja uuden linnakkeen rakentaminen lähialueelle olivat jo selviä osoituksia Venäjän etenemisesta osmanien etupiirialueelle. Venäjän sotilaallinen läsnäolo häiritsi myös kulku- ja viestiyhteyksiä. Osa muslimipyhiinvaeltajista kulki Mekkaan Mustanmeren pohjois- ja itäpuolitse Azovin ja Kaukasian reittiä pitkin. Istanbuliin alkoi kuitenkin kantautua viestejä, etteivät pyhiinvaeltajat enää päässeet turvallisesti kulkemaan niiden alueiden läpi, joissa oli venäläisiä linnoituksia ja varuskuntia. Osmanien valtakunta, joka piti itseään muslimien uskonsuojelijana alueillaan otti nämä valitukset vakavasti. Samanlaisia valituksia tuli myös kauppiailta. Vaikka Venäjä itse kävi mielellään kauppaa osmanien kanssa, he näyttivät nyt haluttomilta antamaan itään matkustaville turkkilaiskauppiaille läpikulkuoikeutta Astrahanin alueella. Turkkilaisten ehkä suurin huoli oli kuitenkin venäläisten läsnäolossa piilevä sotilaallinen uhka, sillä Astrahan tarjosi oivan tukikohdan mahdolliselle etenemiselle lähemmäksi Osmanien valtakuntaa.


title: Astrahanin sotaretki

text: Venäjän liittolaiset alueella olivat käytännössä jo uhka turkkilaisille. Osmanien hallitsema Azovin alue Donin suistossa joutui Donin ja Dneprin kasakoiden hyökkäysten kohteeksi. Kabardiruhtinas Temrjuk puolestaan hyökkäsi Mustanmeren itärannikon turkkilaislinnoituksia vastaan. Lisäksi Donin alajuoksulle muuttaneet Pienen ordan nogait alkoivat vaatia sotatoimien aloittamista ja Astrahanin valtaamista takaisin venäläisiltä. Ongelmien ratkaiseminen rauhanomaisten neuvottelujen keinoin oli samalla vaikeutunut. Turkkilaisten ja venäläisten välillä toimi ajoittain suorakin neuvotteluyhteys, koska Moskovasta lähetettiin tarpeen vaatiessa diplomaatteja Istanbuliin, mutta osmanijohto puolestaan käytti perinteisesti pohjoisissa asioissa välittäjinään Krimin kaanikunnan johtajia ja diplomaatteja. Krimin kaani oli kuitenkin käynyt omaa sotaansa Venäjää vastaan vuodesta 1552 ja oli haluton toimimaan rauhanomaisena välittäjänä liittolaisensa ja perinteisen vihollisensa välillä.


title: Astrahanin sotaretki

text: Syiden kasautuessa sotaretki alkoi näyttämään tarpeelliselta. Istanbulissa jäätiin kuitenkin odottamaan sopivaa hetkeä, sillä pääosa sen armeijasta oli sidottu länteen, jossa käytiin sotaa Itävallan Habsburgeja vastaan. Vaikka ensimmäiset ajatukset sodasta olivat heränneet jo 1550-luvun puolella ja ensimmäisiä teoreettisia suunnitelmia oli haudottu jo 1563, tilaisuutta jouduttiin silti odottamaan maltillisesti, sillä vasta vuonna 1568 solmittu kahdeksanvuotinen aseleposopimus vapautti heidän joukkonsa käytettäväksi muualla. Kaukasiaan suunniteltu operaatio voitiin viimein toteuttaa. Ajankohta nähtiin Istanbulissa otolliseksi, sillä Iivanan joukot olivat sidottuja hänen vuonna 1558 aloittamaansa Liivinmaan sotaan pohjoisessa.


title: Astrahanin sotaretki

text: Osmanijohto oli kehittänyt kunnianhimoisen suunnitelman, joka onnistuessaan ratkaisisi useita ongelmia ja toisi mukanaan monia etuja. Sen keskeisessä osassa oli kanava, joka rakennettaisiin kahden suuren joen, Mustaanmereen laskevan Donin ja Kaspianmereen laskevan Volgan, välille. Kerrotaan, että Persian kuninkaaksi noussut Aleksanteri Suuren upseeri Seleukos I Nikator hautoi aikanaan samankaltaista suunnitelmaa.


title: Astrahanin sotaretki

text: Osmaneille kanavan tarkoitus oli mahdollistaa turkkilaislaivaston pääsy Kaspianmerelle torjumaan safavidien Persian suunnalta koettua uhkaa ja edistää kaupankäyntiä meren itäpuolella olevien silkintuottaja-alueiden kanssa. Vesireitti mahdollistaisi myös safavidien hallitseman Azerbaidžanin valtaamisen. Itse sotaretkeen liittyvä tarkoitus oli helpottaa raskaan kaluston, kuten tykistön ja huoltomateriaalin, kuljettamista Astrahanin alueelle sen takaisinvaltaamiseksi. Donin ja Volgan alajuoksut asettuivat Kaukasian ja Astrahanin kaanikunnan pohjoisosiin, joten niiden onnistunut hallussapitäminen olisi puolestaan merkinnyt selvää rajaa Venäjän laajenemiselle sekä osmanien vallan vakiintumista Kaukasiassa.


title: Astrahanin sotaretki

text: Huhu suunnitelmasta kiersi osmanijohdon ja virkamiehistön keskuudessa, ja siitä kantautui tietoja myös Krimin kaanille. Suunnitelmasta keskusteltiin suhteellisen kiivaasti ja siihen tehtiin joitakin muutoksia arvostelujen perusteella. Arvostelut koskivat muun muassa kanavan epäkäytännöllisyyttä yleensä sekä rakentamisen aikataulua ja toteuttamiseen tarvittavaa miesmäärää. Jotkin tärkeät seikat jäivät huomiotta sekä suunnitelmaa laadittaessa että siihen kohdistuneessa kritiikissä. Jokien välisen alueen topografiaan ei perehdytty, sillä maaston uskottiin olevan tasaista, koska Azovissa asuvat turkkilaiset olivat kertoneet, että Donin kasakat olivat pystyneet raahaamaan veneitään maitse jokien välillä.


title: Astrahanin sotaretki

text: Iivana Julma oli melko hyvin selvillä turkkilaisten suunnitelman pääpiirteistä. Moskova oli lähettänyt Bahtšisaraihin diplomaatti Afanasiev Nagoin, joka normaalin diplomaatintoimensa lisäksi pyrki myös luomaan Krimille vakoiluverkoston. Hän oli onnistunut muun muassa lahjomaan lähteekseen tataariylimyksen, jonka avulla hän saattoi lähettää Moskovaan tietoja osmanien operaatiosta ja sen vaiheista.


title: Astrahanin sotaretki

text: Vaikka tämä suhteellisen pieneksi jäänyt konflikti oli ajankohtanaan lähinnä irrallinen selkkaus, sitä voidaan pitää alkusoittona tuleville Venäjän–Turkin sodille sekä kahden hyvin erilaisen hallitsijan valtakuntien kohtaamisena. Iivana IV Julma oli pitkäaikainen hallitsija, valloittaja ja uudistaja, joka teki Venäjästä keskiaikaisen eurooppalaisen valtion sijasta kahdelle mantereelle ulottuvan suurvallan. Hänen valloituksensa kasvattivat Venäjän kokoa noin neljään miljoonaan neliökilometriin tehden maasta monikansallisen sekä etnisesti ja uskonnollisesti kirjavan, mutta keskitetysti Moskovasta johdetun. Kazanin ja Astrahanin kaanikuntien valtaaminen loi askelsijan, josta Venäjä saattoi jatkaa valloituksiaan Aasiassa ja Kaukasiassa. Noina aikoina hänen oma onnensa oli kuitenkin kääntymässä, ja vaikka osmanien sotaretki ei juuri horjuttanut hänen asemaansa Kaukasiassa saati muualla, Iivanan hallinnon loppuaikaa leimasivat useat sotilaalliset, hallinnolliset sekä henkilökohtaiset vastoinkäymiset ja tappiot, joista hän syytti vainoamaansa pajariluokkaa.


title: Astrahanin sotaretki

text: Osmanien valtakunta puolestaan oli menettänyt Suleiman Suurena, Suleiman Valloittajana ja Suleiman Lainantajana tunnetun, osmanihallintoon vahvasti leimansa lyöneen ja pitkäaikaisen hallitsijan vuonna 1566, kolme vuotta ennen sotaretkeä. Tilalle tuli hänen poikansa Selim II, jota vanhassa länsimaisessa historiankirjoituksessa kutsutaan nimellä Selim Juoppo. Selim taisteli valtaistuimesta kiihkeästi veljiään vastaan ja peri sen ainoana valtakamppailussa eloon jääneenä, mutta valtaan päästyään hän osoittautuikin hallinnollisissa asioissa suhteellisen laiskaksi ja välinpitämättömäksi sulttaaniksi. Hän jätti hallinnon ja sotien johtamisen usein alaisilleen, kuten suurvisiirille. Velvollisuuksien sijasta hänen kerrotaan keskittyneen mieluummin nautintoa tuoviin harrastuksiinsa, kuten viinijuhliin ja haaremielämään. Selim oli viinin ystävä, mutta hän oli myös runouden ja taiteiden tukija, jota kiinnostivat enemmän arkkitehtuuri, rakennusprojektit ja metsästäminen kuin sotilaalliset asiat. Vaikka monia hänen elämästään ja elintavoistaan säilyneistä kuvauksista voidaan pitää sekä varhaisten orientalistien että aikalaiskronikoijien luovan mielikuvituksen värittäminä ylilyönteinä, niin ulkopoliittisissa asioissa Selim oli joka tapauksessa vaisu ja innoton hallitsija erityisesti maineikkaisiin edeltäjiinsä verrattuna.


title: Astrahanin sotaretki

text: Osmanien kunnianhimoista suunnitelmaa ajoi kyvykäs serbialaissyntyinen Mehmed pašša Sokolović, jota usein pidetään Selim II:n ajan todellisena hallitsijana. Hänet oli värvätty nuorena devşirme-järjestelmän kautta osmanien hallintoon, jossa hän oli edennyt aina suurvisiiriksi, valtakunnan toiseksi tärkeimmäksi mieheksi. Vaikka asema osmanivaltakunnan huipulla oli yleensä haastava sekä sisä- että ulkopoliittisista syistä, Mehmed pašša pystyi säilyttämään virkansa 14 vuotta. Tänä aikana hän ehti todistaa kaksi sulttaanin vaihdosta. Ajatus suuren kanavan rakentamisesta Donin ja Volgan välille ei ollut häneltä ainutlaatuinen, sillä aiemmin hän oli yrittänyt kaivauttaa Välimeren ja Punaisenmeren yhdistävän kanavan Suezille. Suleiman, joka oli ollut etusijassa kiinnostunut operaatioistaan lännessä, oli kuitenkin torjunut Mehmedin idean kanavan kaivamisesta pohjoisessa olevien jokien välille. Vuonna 1566 Mehmed esitteli suunnitelmansa uudelleen Selimille, jonka mielestä suunnitelma oli kiinnostava ja mahdollinen.


title: Astrahanin sotaretki

text: Devlet Giray oli luonteeltaan sotaisa ja vallanhimoinen hallitsija, mutta samalla hän oli myös haastavana aikana elänyt neuvokas poliitikko ja taitava sotilasjohtaja, joka pyrki pitämään kaanikuntansa niin itsenäisenä kuin se Osmanien valtakunnan vasallina oli mahdollista sekä torjumaan tataarien merkittävintä uhkaa, kasvavaa Venäjää.


title: Astrahanin sotaretki

text: Operaation onnistuminen edellytti Krimin tataarien apua, joten kaani Devlet Giray sai Istanbulista käskyn osallistua sotaretkeen. Hän ei kuitenkaan ottanut käskyä vastaan iloiten, vaikka kaani oli johtanut omaa sotaansa Venäjää vastaan jo pidempään, yhteisen sotaretken tavoitteet sopivat osittain hänen omiin tavoitteisiinsa ja hän oli pyrkinyt saamaan Suleiman Suurta tukemaan hänen sodassaan. Devley Giray oli asunut Istanbulissa ja ollut hyvissä väleissä edellisen hallitsijan kanssa, mutta nyt hän epäili uuden osmanihallinnon omivan Astrahanin kaanikunnan alueen turkkilaisten alaisuuteen. Lisäksi hän piti suunnitelmaa mahdottomana toteuttaa käytännössä.


title: Astrahanin sotaretki

text: Devlet kuitenkin pyrki hyötymään Osmanien valtakunnan Venäjälle muodostamasta uhasta ja esitti Moskovan diplomaateille tiukkoja vaatimuksia, joiden mukaan Venäjän oli lähdettävä Kazanista ja Astrahanista sekä maksettava myönnytyksiä sotaisuuksien välttämiseksi. Venäläiset eivät ottaneet uhkauksia korviinsa, vaan he pitivät näitä vaatimuksia keinona yrittää kiristää heiltä suuria lahjuksia, joita he joskus maksoivat välttääkseen ongelmat Krimin tataarien kanssa. Iivana torjui tarjouksen myös henkilökohtaisesti kirjeessään Devletille. Hän esitti Kazanin ja Astrahanin kuuluvan hänen esi-isiensä alueisiin ja sanoi niistä tulleen irrottamaton osa Moskovaa. Iivana esitti kuitenkin vastatarjouksen, jonka mukaan hän voisi nostaa yhden Krimin kaanin pojista Venäjän luoman Qasimin kaanikunnan kaaniksi, mutta Devlet piti tarjousta lähinnä loukkaavana. Lisäksi osmanien suunnitelmasta innostuneet krimiläisylimykset vastustivat rauhan solmimista Venäjän kanssa. Niinpä kaani sitoutui sotaretkeen vastoin omaa vaistoaan ja tahtoaan.


title: Astrahanin sotaretki

text: Turkkilaiset aloittivat käytännön valmistelut kesällä 1568. Operaation suunnittelussa mukana ollut ja suurvisiirin täyttä luottamusta nauttinut Kasım pašša nimitettiin turkkilaisten hallitseman Krimin niemimaan eteläkärjessä olevan Kaffan kenraalikuvernööriksi. Moldovasta ja Valakiasta palkattuja työläisiä siirrettiin Kaffaan tuhatmäärin. Turkissa laivattiin työkaluja, tarpeistoa, ruokaa, sotilaita, kaikenlaisia käsiaseita ja eri kokoisia kanuunoita, jotka lähetettiin Mustanmeren yli Kaffan satamaan. Satamasta itsestään tuli hyvin kiireinen paikka, sillä se täyttyi lukuisista veneenrakennustyömaista, joissa veistettiin Donilla kulkemiseen soveltuvia kaleeriveneitä. Sotilaiden, soutajien ja työläisten ruokahuolto pyrittiin turvaamaan lähettämällä Azoviin ja muihin alueen tukikohtiin massoittain kuivaruokaa, lähinnä korppuja ja keksejä.


title: Astrahanin sotaretki

text: Myös Krimin kaanin vastahakoisuus oli otettu huomioon osmanijohdossa. Hyvin mahdollisesti Devlet oli esittänyt kritiikkiä, joka puuttui juuri niihin tärkeisiin kohtiin, kuten vaikeaan maaston ja huollon vaikeuteen, joita turkkilaisten suunnitelmassa ei huomioitu. Koska valmistelut elivät jo omaa elämäänsä kaanin arvostelussa piillyttä asiaa ei enää huomioitu, vaan sen sijaan hänen mielenrauhansa tyynnytettiin lahjoilla, kuten hienoilla vaatteilla ja rahalla. Myös hänen joukkojensa aseistamiseksi Krimin kaanikuntaan lähetettiin hyvälaatuisia jousia ja nuolia, joskaan ei tuliaseita.


title: Astrahanin sotaretki

text: Osmanien armeijaa johti Kaffan kenraalikuvernööri Kasim pašša ja Krimin tataareja kaani Devlet. Englantilaisen 1800-luvun historioitsijan E. S. Creasyn mukaan armeija koostui 3 000 janitsaarista ja 20 000 turkkilaisesta ratsusotilaasta sekä 30 000 tataarista. Lisäksi kanavaa rakentamaan tuli 3 000 pioneeria ja työläistä, joita suojeli 5 000 janitsaarista muodostettu erillinen osasto. Näin sotaretkikuntaan olisi osallistunut yhteensä 61 000 miestä. Yhdysvaltalaisen nykyhistorioitsijan Brian L. Daviesin mukaan turkkilaisten määrä oli pienempi: 3 000 janitsaaria, 7 000 muuta sotilasta ja 5 000 kanavanrakentajaa. Venäläisen kirjailijan Aleksandr Filjuškinin mukaan turkkilaisia olisi ollut 17 000, joista pääosa janitsaareja. Lisäksi Filjuškinin mukaan sotaretkikunnalla oli mukanaan 100 kanuunaa ja siihen liittyi peräti 40 000 Krimin tataaria sekä lukuisia nogai-sotureja. Tataarisyntyisen turkkilaishistorioitsijan Akdes Nimet Kuratin tutkimuksen mukaan turkkilaisten joukossa oli yhteensä noin 15 000 miestä, joihin lukeutui 3 000 janitsaaria sekä 2 500–3 000 kaleeriorjaa, joiden joukossa oli muun muassa moskovalainen Semjon Maltsev, joka kirjoitti sotaretkestä sittemmin kuvauksen. Kuratin mukaan lähinnä tataareista sekä nogaista ja tšerkesseistä koottu liittolaisarmeija oli jopa 50 000 miehen vahvuinen, joskin nogaita ja tšerkessejä mainitaan olleen varmasti vähemmän, kuin suurimmissa arvioissa esitetään.


title: Astrahanin sotaretki

text: Venäjällä oli Astrahanissa varuskunta, jonka vahvuudeksi E. S. Creasy ilmoittaa 15 000 miestä. Turkkilais-tataariarmeijan lähestyessä varuskunta sai vahvistuksia Prinssi Pjotr Semenovitš Serebrjanyi-Obolenskin Kazanin varuskunnan sotilaista.


title: Astrahanin sotaretki

text: Kaikkien turkkilaisten osastoon kuuluvien tuli kokoontua Azovissa. Kaanin vastahangoittelu näkyi jälleen, kun hän epäsi muutaman tuhannen miehen vahvuisen Rumeliassa sipahi-ratsuväestä kootun osaston kulun maittensa halki. Sipahit joutuivatkin ratsastamaan Azoviin Krimin kaanikunnan pohjoispuolitse. Tällaiset tapahtumat pidensivät valmisteluvaihetta, jonka päättymistavoitteeksi oli asetettu maaliskuu 1569. Kasim paššan joukot ja työläiset jättivät Kaffan marssiakseen Azoviin vasta toukokuun lopulla. Janitsaarit ja muut Anatoliasta operaatioon varatut joukot lähtivät samoihin aikoihin Sinopista. Nämä eri aikoina ja eri paikoista lähetetyt osastot liittyivät yhdeksi sotaretkikunnaksi Azovissa kesäkuussa 1569.


title: Astrahanin sotaretki

text: Sotaretki kohtasi alusta asti vastoinkäymisiä. Retkikunta pakkautui kaleereihinsa ja lähti nousemaan Donia viimein 10. heinäkuuta 1569, jolloin kesä oli jo niin pitkällä, että joen pinta oli madaltunut huomattavasti. Välillä joukot joutuivat rantautumaan ja kuljettamaan raskasta kalustoa maitse, jotta kaleerit saattoivat ylittää joen matalikot. Ensimmäisenä päämääränä oli Donin varren nykyisen Volgogradin eteläpuolella oleva alue, missä Donin ja Volgan välinen etäisyys oli lyhimmillään, noin 65 kilometriä. Aluetta kutsuttiin nimellä Perevoloka. Turkkilaiset saavuttivat Perevolokan 15. elokuuta. Heihin liittyi tataareista, nogaista ja tserkesseistä koottu suuri armeija. Perevolokan maasto osoittautui kuitenkin luultua paljon mäkisemmäksi ja sen maaperä kovemmaksi, mikä teki kanavan kaivamisen käytännössä mahdottomaksi.


title: Astrahanin sotaretki

text: Neuvoteltuaan luutnanttiensa kanssa Kasim pašša päätti yrittää siirtää laivastonsa maitse. Tuhannet miehet työskentelivät viidentoista päivän ajan tasatakseen maastoa hakuin ja lapioin, jotta laivoja voitaisiin vierittää niiden alle rakennettujen matalien vankkureiden päällä tietä, joka oli rakennettu kaadetuista puunrungoista. Muutamia laivoja nostettiinkin maihin, mutta niitä liikutettaessa alla olevien vankkureiden pyörät hajosivat vain muutamien satojen metrien jälkeen. Tämä osoitti laivojen siirtämisen maitse yhtä mahdottomaksi hankkeeksi kuin kanavan kaivamisenkin. Osassa 1800-luvun kuvauksiin nojaavista historiankirjoituksista löytyy virheellinen väite, jonka mukaan kanavaa olisi ehditty rakentaa jopa kolmannes eli yli 20 kilometriä, mutta todellisuudessa kaivaminen osoittautui mahdottomaksi hyvin nopeasti, eikä sitä yritetty itsepäisesti jatkaa vaan joukot viipyivät Perelovokan alueella vain noin kahden viikon verran.


title: Astrahanin sotaretki

text: Toinen virheellinen mutta suhteellisen yleinen tieto on joissakin venäläisissä ja myös vanhemmissa englanninkielisissä kuvauksissa, historiankirjoissa ja oppikirjoissa esiintyvä väite, että prinssi Serebrjanyi-Obolenskin johtama venäläisvaruskunta olisi lähtenyt linnakkeestaan, hyökännyt kanavankaivutyömaata vastaan ja ajanut sekä pioneerit että heitä suojelleet janitsaarit pakoon arolle. Venäläisjoukkoja ei ollut lähistössä ja alueen kasakat olivat vetäytyneet hyvissä ajoin suuren turkkilais-tataari-armeijan tieltä. Venäläispartiot ja tahollaan myös Donin kasakat seurasivat kyllä tarkkaan turkkilaisten toimia, mutta jättivät suuren armeijan rauhaan Perelovokassa. Serebrjanyi-Obolenskin Kazanin varuskunnan sotilaat saapuivat Astrahaniin vasta syyskuussa, jolloin turkkilaiset olivat jo lähestymässä Astrahanin linnaketta.


title: Astrahanin sotaretki

text: Kasim pašša oli vaikeassa tilanteessa ilman vihollisjoukkojakin. Hän oli kuluttanut kaksi kuukautta parhaasta vuodenajasta operaation ensimmäiseen vaiheeseen, joka ei ollut päättynyt toivotulla tavalla. Merkittävimmiksi ongelmaksi alkoi nousta autioksi, hedelmättömäksi ja elinkelvottomaksi koettu aroseutu, jonka vuoksi joukkojen huoltamisen turvaaminen kävi haasteeksi. Voidakseen siirtyä operaation toiseen vaiheeseen eli etenemiseen Astrahaniin ja sen linnoituksen valtaamiseen Kasim pašša päätti lähettää raskaan kaluston ja kaikki laivat takaisin Azoviin ja marssia kaakkoon kohti Astrahanin linnoitusta vain kevyesti aseistautuneina ja varustautuneina. Laivojen mukana hän pääsi myös eroon suuresta osasta huollettavia, kuten kaleeriorjista ja kanavan kaivamiseen varatuista työläisistä, mutta samalla hän joutui luopumaan myös suuresta osasta piirityksessä tarvittavasta materiaalista.


title: Astrahanin sotaretki

text: Joitakin päiviä sen jälkeen, kun laivat olivat lähteneet, Kasimin korviin kantautui ikäviä uutisia. Joukkojen jakamisesta rohkaistuneet Donin kasakat olivat iskeneet jokea pitkin kulkeneiden laivojen kimppuun ja aiheuttaneet joitakin tappioita. Hän suhtautui silti vielä luottavaisesti mahdollisuuksiinsa ja lähetti Astrahania kohti etujoukon, jonka ilmaantuminen herätti myös venäläisille uskollisia Suuren nogai-ordan jäseniä kääntymään tukemaan turkkilaisia. Nogait veivät Kasimin joukoille ruokaa ja vettä ja kannustivat häntä marssimaan eteenpäin. Kasim ilahtui suuresti luvatusta tuesta, mutta käytännössä turkkilaisten paikallisilta saama tuki jäi joko odotettua tai luvattua pienemmäksi.


title: Astrahanin sotaretki

text: Kasim pääjoukkoineen lähti marssimaan kohti Astrahania seuraten Volgaa sen pohjoispuolisella rannalla. Armeija tavoitti 16. syyskuuta etujoukon, joka oli asettunut odottelemaan vuosia aiemmin poltetun Xacitarxanin aavekaupungin raunioihin. Turkkilaispioneerit kunnostivat joitakin rauniotaloja sekä rakensivat joitakin uusia parakkeja sotilaiden ja upseerien asunnoiksi piirityksen ajaksi.


title: Astrahanin sotaretki

text: Raskaiden tykkien ja laivojen puuttuessa piiritys osoittautui kuitenkin ongelmalliseksi. Kasim pašša toivoikin, että venäläiset antautuisivat nopeasti nähtyään monta kertaa suuremman armeijan. Astrahanin varuskunta oli kuitenkin saanut vahvistusta Kazanin varuskunnan päällikön Serebrjanyi-Obolenskin sinne tuomista joukoista 12. syyskuuta, joten hyvässä puolustusasemassa olleet venäläiset eivät tunteneet tarvetta luovuttaa helposti.


title: Astrahanin sotaretki

text: Ensimmäiseksi turkkilaiset pommittivat varuskuntaa paikalle raahaamillaan kevyillä kanuunoilla, mutta lukuun ottamatta muutamia linnoitusrakennelman ulkopuolella olleita asuintalojen palamista tykkitulella ei ollut vaikutusta. Seuraavaksi Kasim pyrki käyttämään turkkilaisia pioneereja, jotka olivat näyttäneet taitonsa useissa piirityksissä Habsburgeja vastaan käydyssä sodassa, mutta Volgan leveys ja syvyys tekivät tunnelin kaivamisen mahdottomaksi. Ilman laivoja he eivät myöskään voineet nousta maihin saarelle.


title: Astrahanin sotaretki

text: Kasim näytti harkinneen talvehtimista Xacitarxanissa ja piirityksen jatkamista seuraavana keväänä, sillä turkkilaiset ehtivät pystyttää sinne melko kelvolliset asuinrakennukset. Alueen ilmaston paremmin tunteneet Krimin kaani ja nogait asettuivat tätä hanketta vastaan, sillä talvi alueella on hyvin kova. Lisäksi huhuttiin vastustajan saavan tukea muualta. Kuulopuheiden mukaan Volgaa pitkin oli laskeutumassa suuri venäläisarmeija, ja myös Persian šaahin sanottiin antaneen joukoilleen käskyn marssia tukemaan Astrahanin puolustajia. Vaikka huhuilla ei ollut totuuspohjaa, niillä saattoi olla vaikutuksensa. Syyskuun lopulla 1569 Kasim pašša antoi joukoille vetäytymiskäskyn. Ne lähtivät paluumarssille kohti Azovia ja polttivat mennessään Xacitarxaniin rakentamansa parakit.


title: Astrahanin sotaretki

text: Tuoreeltaan muodostettu liittovaltio Puola-Liettua oli myös suunnallaan sodassa Venäjää vastaan. Niinpä sekä Osmanien valtakunta että Krimin tataarit näkivät Puola-Liettuassa mahdollisen liittolaisen. Liittovaltio oli myös halukas edistämään hyviä suhteita osmaneihin ja tataareihin yhteistä vihollista vastaan, joten kokeneen suurlähettilään Jędrzej Taranowskin johtama kuninkaallinen lähetystö matkusti Istanbuliin heinäkuussa 1569. Yksi hänen tavoitteistaan oli neuvotella puolalaisen diplomaatin Alexandr Władzickin vapautus Devlet Girayn vankeudesta. Koska Krimin kaani oli sotaretkellään, osmanijohto kutsui hänet tutustumaan tilanteeseen rintamalla. Taranowski matkusti ensin Krimille, josta hän kulki Donin suulle seuraten sotaretkikunnan reittiä Donin ja Volgan väliselle alueelle. Hän ratsasti yhä eteenpäin Astrahaniin ja löysi Devlet Girayn sekä turkkilais-tataariarmeijakunnan keskeltä aroa. Oltuaan tovin Krimin kaanin vieraana Taranowski liittyi osaksi palaavaa turkkilaisosastoa. Tarkkaavaisena ja taitavana kirjoittajana Taranowski kirjoitti ylös värikkään ja seikkaperäisen silminnäkijäkuvauksen sotaretkikunnan ongelmista ja niiden vuoksi kiristyneistä turkkilaisten ja tataarien keskinäisistä suhteista.


title: Astrahanin sotaretki

text: Kun Taranowski liittyi sotaretkikuntaan, sen johto oli jo tehnyt kohtalokkaan päätöksen lähes viivasuorasta paluureitistä kohti lännessä olevaa Azovia, jonka etäisyys Astrahanista linnuntietä on noin 660 kilometriä. Vedetöntä ja kuivaa aroa, jonka hän nimesi osasyyksi sotaretkikunnan ongelmaan, hän kutsui nimityksellä "tyhjät kentät". Vesi, jota joukot löysivät maastosta oli Taranowskin mukaan hapanta, kuraista ja matojen saastuttamaa. Kun satoi hän todisti, kuinka janoonsa kuolevat sotilaat kaivoivat kuoppia maahan vangitakseen niihin sadevettä. Eräässä tapauksessa muuan tataari tai nogai oli lupautunut maksua vastaan viemään viidensadan vahvuisen turkkilaisosaston raikkaille vesilähteille. Kun turkkilaiset olivat antaneet tälle rahansa, opas oli kadonnut jättäen miehet oman onnensa nojaan. Vain neljä selviytyi hengissä muiden luokse kertomaan osaston kohtalosta. Lokakuussa vetäytyvän armeijan kärsimä nälkä ja jano koetteli jo diplomaattia itseään. Hyiset syyssateet toivat joukoille vettä, mutta kylmä ilma ja nälkä pysyivät tappavana yhdistelmänä. Taranowski kuvaili oloja jo sellaisiksi, että kuoleminen alkoi tuntua mielekkäämmältä kuin elämän jatkaminen.


title: Astrahanin sotaretki

text: E. S. Creasyn mukaan alkuperäisestä noin 31 000 turkkilaisesta palasi Azoviin vain 7 000. Arvio saattaa olla hieman dramaattinen, sillä vaikka A. N. Kurat ei mainitse numeroita, hänen mukaansa menehtyneitä oli paljon, muttei suurinta osaa. Michael Khodarkovskyn mukaan vain kolmasosa lähteneistä palasi elävänä takaisin. Syy, miksi turkkilaiset kulkivat niin vaikeaa reittiä joutomaiden halki on epäselvä. Jopa kaleerilla soutajana ollut Semjon Maltsev epäili, että kaani Devletin oppaat johtivat turkkilaiset tahallaan harhaan, jotta he eivät koskaan palaisi Kaukasiaan, jota kaani piti omana etupiirinään. Kaanin oma armeija ei kärsinyt mainittavia tappioita palatessaan, sillä tarpeen vaatiessa tataarit saattoivat syödä vaihtohevosiaan ja juoda tammojen maitoa. Vaikka epäsuhta liittolaisarmeijoiden kokemusten välillä on herättänyt epäilyksiä Krimin kaania kohtaan, on hänen puolustuksekseen kuitenkin sanottava, ettei parempaa reittiä arotasangon yli ollut olemassa. Lisäksi tataariarmeija palasi Krimin kaanikuntaan toista reittiä turkkilaisista erillään, eikä heillä ollut tietoa turkkilaisten ahdingosta. Suurimman osan matkasta turkkilaisten oppaina toimivat todennäköisemmin nogait, eivät tataarit.


title: Astrahanin sotaretki

text: Joukot saavuttivat Azovin 27 päivää kestäneen marssin jälkeen, mutta epäonni ei loppunut vielä tähän. Aiemmin syyskuun lopulla Azovin linnakkeessa olleessa asuintalossa oli syttynyt tulipalo, joka levisi linnakkeen ruutivarastoon. Varasto räjähti suurella voimalla surmaten osan sinne majoittuneista miehistä ja tuhoten osan linnakkeen muurista. Tämä osaltaan haittasi Kasimin hautomaa suunnitelmaa toisen operaation toteuttamisesta. Lisäksi noin kuukautta myöhemmin Anatoliaan palanneita sotilaita kuljettanut saattue joutui myrskyn kouriin Mustallamerellä. Myrskyn upottamat alukset toivat viimeisen lisänsä epäonnisen sotaretken mies- ja materiaalitappioihin. Brian L. Daviesin mukaan alkuperäisestä tuhansien vahvuisesta anatolialais- ja janitsaariosastosta selviytyi takaisin vain 700. Sotaretki oli päättynyt nöyryyttävään tappioon, johon vastustajan sotatoimilla oli vain marginaalisen pieni osuus.


title: Astrahanin sotaretki

text: Vaikka Kasim pašša elätteli toiveita uudesta yrityksestä seuraavana vuonna, Istanbulissa oltiin haluttomia jatkamaan käytännön sotatoimia pohjoisessa katastrofimaisesti päättyneen sotaretken jälkeen. Sen sijaan Selim II ja Mehmed pašša suuntasivat huomionsa valtakunnan perinteistä vihollista Venetsian tasavaltaa vastaan, miltä turkkilaiset valtasivat Kyproksen 1570.


title: Astrahanin sotaretki

text: Myöskään Iivana Julma, joka oli sitoutunut pohjoisessa käymäänsä Liivinmaan sotaan, ei ollut innokas käymään sotaa eteläisillä aroilla uutta vihollista vastaan. Välittömästi kun turkkilaisten sotaretki oli päättynyt, Iivana lähetti Istanbuliin diplomaatteja välittämään kirjeen muodossa tsaarin myöhäiset, mutta sydämelliset onnittelut Selim II:lle tämän aiemmasta noususta valtaistuimelle. Kirjeestä oli selvästi luettavissa tsaarin vankka aikomus pitää Astrahan ja Kazan itsellään, mutta toisaalta siitä näkyi sovinnollisuus ja mahdollisuus jonkinlaiseen kompromissiin. Iivana haki rauhaa, sillä Venäjän läsnäolo Kaukasiassa oli vielä suhteellisen heikko ja ongelmat pohjoisten vastustajien, kuten Puola-Liettuan kanssa pitivät sen armeijan pääosan muualla. Vaikka osmanien sotilaallinen läsnäolo Astrahanissa oli ollut sotatoimien aikana voimakkaampi kuin Venäjän, sotaretki oli silti päättynyt sotilaalliseen nöyrtymiseen ja vetäytymiseen. Siksi turkkilaiset eivät voineet esimerkiksi vaatia Venäjän vetäytymistä Astrahanista, mikä oli ollut heidän alkuperäinen tavoitteensa. Selim II vastasi omalla kirjeellään Iivanalle, joka myöntyikin moniin osmanien esittämiin vaatimuksiin, sillä kaupankäynti heidän kanssaan koettiin venäläisten keskuudessa hyvin tärkeänä. Selim sai vahvistuksen Iivanalta jälleen kirjeitse huhtikuussa 1572. Vaikka rauhan solmiminen onnistui eikä sotaretki ollut käytännössä ahdistanut venäläisiä, tapaus jätti Iivanan silti levottomalle mielelle, sillä hän uskoi turkkilaisten mahdollisesti yrittävän vallata Astrahanin uudelleen tulevaisuudessa, joskin tällä kertaa kokemuksistaan viisastuneina.


title: Astrahanin sotaretki

text: Ensimmäinen muodollinen diplomaattinen yhteys maiden välille oli syntynyt kahdeksankymmentä vuotta aiemmin 1492, kun moskovalaiset lähettiläät kävivät Istanbulissa neuvottelemassa pitkän etäisyyden kaupankäynnistä. Kauppa valtakuntien välillä ei itse asiassa ollut lakannut koko sotaretken aikana ja osapuolet olivat hyvin halukkaita pitämään sitä yllä. Niinpä osmanikauppiaat ja muslimipyhiinvaeltajat saivat läpikulkuoikeuden Astrahaniin ja lisämyönnytyksenä Venäjä lupasi purkaa Terekille rakennetun linnoituksen. Osa osmanien sodalle asettamista tavoitteista toteutui, joten he olivat toistaiseksi suhteellisen tyytyväisiä hyvässä ja ystävällisessä hengessä solmittuun rauhaan. Rauha ei kuitenkaan tyydyttänyt eikä sitonut Krimin kaania, joka jatkoi sotimista itsenäisesti pian osmanien ja venäläisten rauhanteon jälkeen.


title: Astrahanin sotaretki

text: Krimin kaani Devlet Giray aloitti oman itsenäisen sotaretkensä Venäjää vastaan. Hän kokosi valtavan tataariarmeijan, jonka voimin hän valtasi ja poltti Moskovan 1571. Nöyryytetty tsaari Iivana Julma joutui pakenemaan pääkaupungistaan ja lupaamaan Astrahanin luovuttamisen kaanille vihollisuuksien välittömäksi lopettamiseksi. Seuraavana vuonna Devlet Giraylle kävi ilmi, ettei Iivanalla ollut aiettakaan pitää lupaustaan, joten hän kokosi toisen suuren armeijan, johon liittyivät myös nogait. Tämä armeija kuitenkin hävisi venäläisille Moskovan eteläpuolella käydyn ratkaisevan Molodin taistelun ja joutui vetäytymään.


title: Astrahanin sotaretki

text: Iivana Julma purki sopimuksen mukaisesti Terekin linnoituksen 1571–1572, jonka jälkeen Krimin tataarit ajoivat jäljellä olevat venäläiset ulos Kabardiasta. Tästä huolimatta Venäjä säilytti valtansa Astrahanilla, jota vahvistettiin rakentamalla sinne lisää linnoituksia sekä muuri Astrahanin kaupungin ympärille vielä 1500-luvun aikana. Donin ja Volgan välille rakennettiin kanava – mutta vasta neljäsataa vuotta myöhemmin, kun joet alueineen kuuluivat jo Neuvostoliittoon. Volgan–Donin kanavan rakennustyöt aloitettiin ennen toista maailmansotaa ja se valmistui 1953. Sitä aiemmin kanavaa oli pyrkinyt rakentamaan myös tsaari Pietari Suuri 1700-luvulla.


title: Astrahanin sotaretki

text: Istanbulin länsi- ja keskieurooppalaisten suurlähetystöjen diplomaatit olivat seuranneet Astrahanin sotaretken vaiheita tarkkaan. Sen päätyttyä Ranskan Gantrie de Grandchamp, Venetsian Antonio Barbaro sekä saksalaiset Albert von Wyss ja Anselm Stöcker kukin lähettivät kotimaihinsa vahingoniloisia raportteja. Kun moskovalainen diplomaatti Novosiltšev vieraili Istanbulissa vuonna 1570 hän sai kuulla kollegoiltaan koko läntisen Euroopan iloitsevan Astrahanin valtausyrityksen tappiollisen päätöksen johdosta. Myös Venäjän tsaaria pidettiin tapauksen johdosta suurena hallitsijana, jolle turkkilaiset eivät mahda mitään. Kirjeissä ja puheissa turkkilaisten kokemaa nöyryytystä pidettiin positiivisena asiana, sillä aiemmin Osmanien valtakunta oli vaikuttanut uhkaavasti laajenevalta ja usein voittamattomalta itäiseltä suurvallalta. Taranowskin kuvaus sotaretkestä julkaistiin Puolassa ja Saksassa vuonna 1571. Vaikka puolalaisdiplomaatin kirjoituksessa ei ilakoitu sotaretkikunnan kärsimyksen kustannuksella, se antoi silti oman lisänsä tapauksesta syntyneeseen yleiseen tyytyväisyydentunteeseen, jota kuitenkin laimensivat vielä saman vuoden aikana tulleet uutiset osmanien menestyksekkäästä Kyproksen valtaamisesta.


title: Astrahanin sotaretki

text: Osmanien valtakunta ja Venäjä sotivat seuraavan kerran keskenään hieman yli sata vuotta myöhemmin. Vuonna 1676 syttyneen Venäjän–Turkin sodan syynä oli tällä kertaa Osmanivaltakunnan laajeneminen Ukrainan alueelle lähelle Venäjää, ja sota käytiin lähinnä Mustanmeren länsipuolella. Maiden jonkin verran toisistaan eroavassa historiankirjoituksessa Astrahanin sotaretkeä seurannut rauhan jakso saatetaan selittää eri syistä johtuvaksi. Aleksandr Filjuškinin mukaan turkkilaisilta kesti sata vuotta, ennen kuin he uskalsivat aloittaa toisen sotaretken Venäjää vastaan hävittyään tälle ilman merkittäviä sotilaallisia yhteenottoja. Akdes Nimet Kuratin mukaan Iivana ja hänen seuraajansa varoivat visusti hermostuttamasta turkkilaisia ennen 1600-luvun puoliväliä, sillä sotaretki onnistuessaan olisi merkinnyt suurta iskua Venäjälle nousevana mahtivaltiona.


title: Astrahanin sotaretki

text: The Encyclopaedia of Islam:


title: Tihomir Ognjanov

text: Tihomir Ognjanov (2. maaliskuuta 1927 Subotica, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 2. heinäkuuta 2006 Subotica, Serbia) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.


title: Tihomir Ognjanov

text: Ognjanov saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952.


title: Ivica Horvat

text: Ivan ”Ivica” Horvat (16. heinäkuuta 1926 Sisak, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 27. elokuuta 2012 Njivike, Krk, Kroatia) oli Jugoslaviaa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiamitalisti.


title: Ivica Horvat

text: Horvat saavutti Jugoslavian jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän toimi pelaajauransa jälkeen valmentajana muun muassa saksalaisseuroissa.


title: Ivica Horvat

text: Horvat kuoli 86-vuotiaana kesämökillään Krk-saarella 27. elokuuta 2012.


title: Ivan Horvat

text: Ivan Horvat -nimisiä henkilöitä ovat:


title: Nanna (skandinaavinen mytologia)

text: Nanna Nepsdóttir on jumalatar skandinaavisessa mytologiassa. Nannan kuvaus vaihtelee eri lähteissä, mutta yleensä hänet yhdistetään aasajumala Balderiin. 1200-luvulta peräisin olevassa Proosa-Eddassa Nanna on Balderin vaimo ja pariskunnalla on poika nimeltään Forseti. Balderin kuoleman jälkeen Nanna kuolee suruun. Nannan ruumis laitetaan samaan veneeseen Balderin ruumiin kanssa, ja heidät sytytetään tuleen ja työnnetään merelle. Helheimissa Balder ja Nanna tapaavat taas toisensa. Yrittäessään herättää Balderin takaisin henkiin Hermod ratsastaa Helheimiin, ja Nanna antaa hänelle lahjoja vietäväksi jumalattarille Frigg, Fulla ja muut (ei tarkennettu) kun saa toivoa siitä, että voi herätä henkiin. Nanna mainitaan usein myös skaldien runoissa, ja suulliseen perimätietoon pohjautuvassa Runo-Eddassa esiintyy Nanna, joka saattaa olla sama henkilö.


title: Nanna (skandinaavinen mytologia)

text: Saxo Grammaticuksen 1100-luvun työssään "Gesta Danorumissa" Nanna on ihminen, kuningas Gevarin tytär, ja sekä puolijumala Balderin että ihmisen Hödr rakkauden kohde. Balder ja Hödr taistelevat usein Nannasta. Nanna on kuitenkin kiinnostunut vain Hödristä ja menee hänen kanssaan naimisiin. Balder sen sijaan kuihtuu pois Nannasta näkemienstä painajaisten vuoksi.


title: Nanna (skandinaavinen mytologia)

text: 500- tai 600-luvulta peräisin olevan Setren kamman riimukirjoitukessa saatetaan viitata Nannaan. Nanna-nimen etymologiasta kiistellään, ja tutkijat ovat myös väitelleen Nannan yhteyksistä muiden kulttuurien samannimisten jumalten kanssa.


title: Nanna (skandinaavinen mytologia)

text: Nanna-nimen etymologiasta kiistellään. Jotkin tutkijat ovat esittäneet sen tulevan äitiä tarkoittavasta jokeltelusanasta nanna. Tutkija Jan de Vries yhdistää nimen kantaan *nanþ-, joka viittaa "uskaliaaseen". Tutkija John Lindowin teorian mukaan muinaisnorjan kielessä on voinut olla naista tarkoittava samanlainen substantiivi. Tutkija John McKinnell huomauttaa että "äiti-" ja *nanþ- johdokset eivät ehkä ole selviä, huomauttaen että nanna on joskus voinut tarkoittaa "häntä, joka voimaannuttaa".


title: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko C

text: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 lohko C:ssä pelaavat Saksa, Ukraina, Puola ja ensikertalainen Pohjois-Irlanti. Ottelut pelataan 12.–21. kesäkuuta 2016.


title: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko D

text: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 lohko D:ssä pelaavat Espanja, Tšekki, Turkki ja Kroatia. Ottelut pelataan 12.–21. kesäkuuta 2016.


title: Nils Lerche

text: Nils Leo Lerche (22. lokakuuta 1905 Helsinki – 1986) oli suomalainen säveltäjä.


title: Nils Lerche

text: Lerchen vanhemmat olivat liikemies Leopold Lerche ja Adèle Parviainen ja puoliso vuodesta 1930 Signe Ulrika (Ulla) Furuhjelm. Hän tuli ylioppilaaksi 1927 ja opiskeli musiikkia Bengt von Törnen ja Bengt Carlsonin johdolla ja sai diplomin Wienin uudesta konservatoriosta 1937. Sävellyskonsertit Lerche piti Helsingissä 1940 ja 1944.


title: Attilio Dottesio

text: Attilio Dottesio (16. heinäkuuta 1909 Desenzano del Garda – 12. helmikuuta 1989 Rooma) oli italialainen näyttelijä.


title: Attilio Dottesio

text: Dottesio työskenteli koulun jälkeen viihdelaulajana Ranskassa ja opiskeli Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa, josta hän valmistui vuonna 1942. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Amleto Palermin ohjaama "La peccatrice" vuonna 1940. Toisen maailmansodan jälkeen Dottesio toimi luonnennäyttelijänä ja esitti sivuosia lukuisissa elokuvissa. 1960-luvulla hän käytti taiteilijanimeä "William Burke". Dottesio työskenteli myös teatterissa, radiossa ja jälkiäänittäjänä. Hänen ohjaamansa pitkä dokumenttielokuva "Amazzonia terra sconosciuta" (1955) jäi kokonaan vaille huomiota.


title: Alberto Farnese

text: Alberto Farnese (oikealta nimeltään "Alberto Quaglini", 3. kesäkuuta 1926 Palombara Sabina – 2. kesäkuuta 1996 Rooma) oli italialainen näyttelijä.


title: Alberto Farnese

text: Titanuksen kirjanpitäjänä työskennellyt Farnese teki läpimurtonsa Raffaello Matarazzon elokuvassa "Elämän valhe" ("I figli di nessuno", 1951). Hän esiintyi melodraamoissa ja erikoistui sittemmin seikkailuelokuviin, joissa hän näytteli yleensä roistoja. Spagettiwesterneissä Farnese käytti taiteilijanimeä "Albert Farley".


title: Alberto Lupo

text: Alberto Lupo (oikealta nimeltään "Alberto Zoboli", 19. joulukuuta 1924 Genova – 13. elokuuta 1984 San Felice Circeo) oli italialainen näyttelijä.


title: Alberto Lupo

text: Lupo opiskeli näyttelemistä ja oikeustiedettä ja teki huomattavan uran teatterinäyttelijänä. Hän työskenteli paljon televisiossa ja esiintyi myös laulajana. Lupo palkittiin Nastro d’argentolla vuonna 1961 roolistaan Damiano Damianin elokuvassa "Il sicario", mutta hän näytteli myös monissa viihde-elokuvissa.


title: Furio Meniconi

text: Furio Meniconi (22. helmikuuta 1924 Rooma – 12. joulukuuta 1981 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.


title: Furio Meniconi

text: Elokuvaperheeseen syntyneen Meniconi teki ensimmäisen roolinsa Riccardo Fredan elokuvassa "Il figlio di d'Artagnan" vuonna 1950. Pitkä ja roteva mies näytteli sivuosia lukuisissa viihde-elokuvissa, joiden tyylilajit vaihtelevat peplumista merirosvoseikkailuihin ja spagettiwesterneihin. Hän käytti myös taitelijanimeä "Men Fury".


title: Kurzgesagt – In a Nutshell

text: Kurzgesagt – In a Nutshell (aiemmin Kurzgesagt) on müncheniläislähtöinen englanninkielinen YouTube-kanava, joka tuottaa animoituja opetusvideoita. Kanavan nimi tulee saksan kielen sanasta "kurz gesagt", joka tarkoittaa 'lyhyesti sanottuna' tai 'pähkinänkuoressa'. Phillipp Dettmerin vuonna 2013 perustama kanava on kerännyt huhtikuuhun 2017 mennessä yli 4 miljoonaa tilaajaa. Kanavalle ladataan videoita noin kerran kuukaudessa. Ne kertovat eri poliittisista, filosofisista ja tieteellisistä aiheista, kuten alkuräjähdyksestä ja Euroopan pakolaiskriisistä. Videot myös sisältävät viittauksia pop-kulttuuriin, kuten Doctor Whohon ja Harry Potteriin.


title: Renato Navarrini

text: Renato Navarrini (oikealta sukunimeltään "Navarini", 18. elokuuta 1892 La Spezia – 20. tammikuuta 1972 Savona) oli italialainen näyttelijä.


title: Renato Navarrini

text: Navarrini teki vuodesta 1910 lähtien pitkän uran teatterinäyttelijänä. Hän meni naimisiin näyttelijä Fanny Marchiòn kanssa vuonna 1922, mutta pari erosi muutamaa vuotta myöhemmin. 1930-luvun alusta lähtien Navarrini esitti luonnenäyttelijänä sivuosia lukuisissa elokuvissa, joista merkittävimpiä lienevät Alessandro Blasettin "Rautakruunu" (1941) ja Vittorio De Sican "Milanon ihme" (1950). Navarrini työskenteli toisinaan myös televisiossa.


title: Vinkkilän linnavuori

text: Vinkkilän linnavuori tai linnamäki on Varsinais-Suomessa Vehmaan Vinkkilän taajaman lähellä sijaitseva muinaislinna. Se sijaitsee 1,5 kilometriä Vehmaan taajamasta eteläkaakkoon ja seututie 194 ohittaa sen 100 metrin etäisyydeltä.


title: Vinkkilän linnavuori

text: Kallioinen mäki sijaitsee peltoaukean keskellä olevalla metsäsaarekkeella. Kallio on soikean muotoinen ja on kaakko-luode-suuntainen. Kallio kohoaa alle 10 metriä ympäröivän peltoalueen yläpuolelle. Kallio on jyrkin länsi- ja etelänpuolella. Länsipuoleta sen ohittaa Puttanjoki, joka on peltoalueensa oikaistu johto-oja ja joka laskee kuuden kilometrin päässä sijaitsevaan Mynälahteen. Rautakaudella Mynälahti ulottui muinaislinnaan asti. Eteläreunassa mäekä seuraa kivisen vallin jäänteen, jotka muodostuvat jopa metrin kokoisista kivistä.


title: Vinkkilän linnavuori

text: Linnavuorta on tutkittu jo vuonna 1885, koska Kustaa Killinen mainitsee sen omissa matkakertomuksissaan. Hjalmar Appelgren liitti sen vuonna 1891 mukaan teokseensa Suomen muinaislinnat. Siinä hän kuvailee linnaa ja mainitsee alueen eteläreunan vallin jäännökset. Mäellä ei ole tehty arkeologisia kaivauksia.


title: Lallisen linnavuori

text: Lallisen linnavuori on Varsinais-Suomessa Vehmaan Takalassa sijaitseva muinaislinna.


title: Lallisen linnavuori

text: Linnavuori sijaitseenoin 6,2 kilometriä Vehmaan kirkosta etelään Hossi nimisen pitkän lahden haarautumiskohdan koillisrannassa. Vuorelta on matkaa lahdelle noin 250 metriä ja lahden suunnassa eli lännessä sijaitsee mäen ainoa jyrkänne. Muissa ilmansuunnissa eli luoteessa, koillisessa ja kaakossa linnavuori rajautuu kivistä ladottuun vallijäännökseen. Valli on 0,5 metriä korkea ja melko leveä. Valli rajaa melko säännöllisen 30×40 metrin suuruisen linnapihan, jossa on sekä maapeitteistä kalliota että avokalliota. Vallin koillisreuna, joka hyödyntää kallion muotoja älykkäästi, on 30–40 metriä pitkä. Vallin luoteisreuna on 20 metriä pitkä ja siellä kallion jyrkkenee nopeasti. Kaakossa valli on 20–30 metriä pitkä ja päättyy lounaassa kallioharjanteeseen.


title: Lallisen linnavuori

text: Linnan alla oleva lahti oli rautakaudella suurillekin laivoille kulkukelpoinen väylä Mynälahden ja Lokalahden välillä.


title: Lallisen linnavuori

text: Ainoa Museoviraston tutkimustieto on vuonna 2002 tehty tarkastuskäynti, jonka suorittivat Jouni Taivanen ja Tiina Jäkärä. Tämä on samalla linnavuoren löytövuosi.


title: Tontereenmäki

text: Tontereenmäki on Varsinais-Suomessa Pöytyällä oleva mäki, jota pidetään mahdollisena linnavuorena.


title: Tontereenmäki

text: Tontereenmäen nimi on saamelaista alkuperää, ja sen on tulkittu viittaavan alueen aiempaan saamelaiseen asutukseen.


title: Tontereenmäki

text: Tontereenmäki on pellonreunassa sijaitsevan kolmen mäen matalin kohouma, jonka rinteiltä on löydetty kivilatomuksia. Kohde sijaitsee 2,3 kilometriä luoteeseen Pöytyän kirkosta ja sijaitsee 200 metriä Turusta Huittisiin kulkevan kantatiestä 41 itään. Aurajokeen laskeva Pöylijoki virtaa mutkitellen noin 800 metrin päässä idässä. Mäki kohoaa noin 15 metriä peltoaluetta korkeammalle ja se on verrattain metsäinen kalliomäki. Mäen korkeusvaihtelut eivät tee siitä erityisen hyvän paikan muinaislinnalle. kalliolla on kaksi matalaa jyrkännettä, joita on hyödynnetty suojavarustuksen rakentamisessa. Suojavarustuksista on jäljellä kivivalleja tai kivistä ladottuja muureja. Kalliolaen lounaiskulmassa on kivivalli jyrkänteen päällä ja sen pituus on kuusi metriä. Vastaavanlainen varustus on kalliolaen koilliskulmassa olevan jyrkänteen päällä. Se on viisi metriä pitkä ja muurimaisen oloinen. Näiden vallien välissä pohjoisessa jatkuu 9,5 metriä pitkä ja suora kivirivi, mutta se päättyy 10 metriä ennen ensin mainittua kivivallia. Myös kaakossa on kivivalleja. Muurimaisen vallin kakkoispäässä sijaitsee 4,5 x 5 metriä kiviröykkiö.


title: Tontereenmäki

text: Paikalla ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia. Vuonna 2006 suoritti Heljä Brusila paikalla tarkastuskäynnin.


title: Tontereenmäki

text: Tontereenmäkeen on kiinnitetty huomiota myös historiallisen kielitieteen näkökulmasta. Tontereenmäen nimi on saamelaista alkuperää, ja heijastaa kantasaamelaista muotoa *"tuonDe̮r", josta ovat peräisin niin suomen kuin nykysaamelaisten kieltenkin "tunturia" tarkoittavat sanat. Tontereenmäen nimen onkin muitten saamelaisten substraattitoponyymien, kuten Pöylijoen nimen ohella katsottu viittaavan Lounais-Suomen aiempaan saamelaiseen asutukseen.


title: Tontereenmäki

text: Pöytyällä on säilynyt tarulinnaa koskevaa perimätietoa, mutta se ei näytä viittaavan tähän mäkeen tai edes tähän kylään.


title: Luonnonmaan linnavuori

text: Luonnonmaan linnavuori on Varsinais-Suomessa Naantalin Luonnonmaan Linnavuoren kaupunginosassa sijaitseva mahdollinen linnavuori.


title: Luonnonmaan linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee noin 1,8 kilometriä Naantalin kirkosta etelään. Luonnonmaa on 10 kilometriä pitkä saari Naantalin vanhan keskustan edustalla. Linnavuori on kallioinen mäki, joka kohoaa yli 30 metriä ympäristöään korkeamalle. Mäen pohjoispuolella sijaitsee Viialanjärvi, joka on nykyään puoliksi soistunut umpeen. Pohjois- ja luoteispuolella on jyrkänne, mutta muut ilmansuunnat olisi tullut varustaa puolustusrakennelmilla. Vuoden 1957 Gunlög Ahlbäckin inventointikertomuksen mukaan varsinaisia kivivalleja ei löytynyt. Sen sijaan rinteiden sivuilla kulkee kivien rivejä vinosti alaspäin ja rinteiltä löytyy paljon soraa ja hiekkaa, jotka voivat olla puolustusvarustuksen jäänteitä. Kivirivejä ei voi selittää muinaisen meren rantavoimilla ja hiekkaa ei pitäisi rinteillä rantavoimien vuoksi myöskään olla. Vuoren laki on tasainen. Siellä on sijainnut kolmiomittaustorni, josta on jäljellä kiinnityspultteja kalliossa.


title: Luonnonmaan linnavuori

text: Kohdetta ei olla tutkittu arkeologisesti. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1957 (Gunlög Ahlbäck) ja 2006 (Jouko Pukkila).


title: Kuuvanvuori

text: Kuuvanvuori on Varsinais-Suomessa Maskun Lemussa Seijaisten ja Raukuisten kylien rajalla sijaitseva linnavuori. Myös Nousiaisissa on Kuuvanvuori ja Uudessakaupungissa on kaksi.


title: Kuuvanvuori

text: Kuuvanvuori sijaitsee noin neljä kilometriä Lemun kirkosta pohjoiseen Aviopeltojen aukean länsilaidalla, jossa on korkeita kallioisia ja korkeita mäkiä. Se on jyrkkärinteinen mäki, jonka kallioalue on 300×120 metriä suuri. Lounaissivlla on 150 metriä pitkä jyrkänne ja itäpäässä on kaksi pienempää jyrkännettä. Mäen luonaisreunalla sijaitseva lakialue on tasainen ja se kohoaa yli 40 metriä ympäristöään korkeammalle. Vallirakenteita vertailemalla erottuvat esilinna ja päälinna toisistaan. Esilinna sijaitsee kallion itä-koillispuolella ja sinne pääsee vain joko kaakko- ja pohjoispuolen terassien reittejä pitkin tai luoteesta kapeiden solien kautta. Sekä solissa että eteläisellä rinteellä on kivivallien jäännöksiä. Eteläinen valli on 6,5 metriä pitkä ja solissa ne ovat neljä ja kahdeksan metriä pitkät. Kaakkoisrinteessä on 37 metriä pitkä kivivalli ja alempana 12 metriä pitkä valli. Vallien korkeudet vaihtelevat 0,7–3,5 metriä.


title: Kuuvanvuori

text: Kohde löytyi vuonna 1997, kun Heljä Brusila ja Hannu Poutiainen kiersivät alueellisen inventoinnin yhteydessä paikkakunnalla.


title: Kärmeorvonmäki

text: Kärmeorvonmäki on Varsinais-Suomessa Liedossa Pränikkälän ja Pokkolan kylien alueella sijaitseva mahdollinen muinaislinna.


title: Kärmeorvonmäki

text: Linnamäki sijaitsee Liedon kirkosta 6 kilometriä itäkoilliseen ja on Savijoen laakson eteläpuolella olevassa Ahteenmetsän kallioalueella. Kärmeorvonmäki on pitkänomainen harju, jonka itäsivulla kulkee kivistä ladottu vallitus.


title: Kärmeorvonmäki

text: Paikkaa on tarkastettu vuonna 1919, jolloin A.M. Tallgren tutki sitä. Seuraavan kerran paikalla kävi Ella Kivikoski vuonna 1935 ja Matti Huurre vuonna 1935.


title: Lankvuori

text: Lankvuori on Varsinais-Suomessa Laitilan Seppälän kylässä sijaitseva epävarma mäkilinna.


title: Lankvuori

text: Mäkilinna sijaitsee Laitilan kirkosta 7,2 kilometriä luoteeseen Seppälän kylässä Metsänpään ja Siperian välissä. Mäki sijaitsee Väkkäräntien pohjoispuolella aivan Junnilan talon pihapiirin takana. Mäki on harjanne, joka on nykyään peltojen ympäröimää. Mäen itärinteessä on epämääräisiä jäännöksiä kivisistä valleista. Nykyään tunnetaan kymmenkunta röykkiötä, joiden halkaisija on 5–7 metriä. Nämä voivat yhtä hyvin olla hautaröykkiöitä taikka esimerkiksi kaski- tai pellonperkausraunioita. Alueella on kuitenkin kuppikivi ja merovingiaikaisia hautauksia.


title: Lankvuori

text: Vuonna 1895 kävi Theodor Schvindt inventoinnin yhteydessä tutkimassa linnaa. Myös Alfred Hackman tarkasti paikan vuonna 1919. Tutkimuksia ei ole tehty, mutta sen sijaan kohde on tarkastettu vuosina 1955 (Anna-Liisa Hirviluoto), 1993 (Leena Koivisto) ja 1994 (Sirkku Pihlman).


title: Knuuttilan linnasmäki

text: Knuuttilan linnasmäki on Varsinais-Suomessa Raision Ihalassa sijaitseva linnavuori. Muinaislinnaa on tutkittu vähän, mutta selviä merkkejä linnoittamisesta ei olla saatu.


title: Knuuttilan linnasmäki

text: Linnasmäki sijaitsee Raision kirkosta 1,4 kilometriä etelään Ihalassa 100 metriä Raisionjoesta länteen peltoalueen reunassa. Mäen laki on avokalliota, joka laskeutuu jyrkästi muualle paitsi kaakkoon. Sinne rinne viettää loivasti aina Knutin piha-alueelle asti. Vaikka puolustusvarustuksen jäänteitä ei ole tiedossa, on yleisenä käsityksenä se, että paikka on toiminut pakolinnana alueen väestölle jo nuoremman rautakauden aikoina.


title: Knuuttilan linnasmäki

text: Paikalla on käyty tutkimassa kohdetta alueellisen inventoinnin yhteydessä vuosina 1957 (Gunlög Ahlbäck) ja 1977 (Heljä Brusila). Muita tutkimuksia ei olla tehty.


title: Kulhon linnavuori

text: Kulhon linnavuori on Varsinais-Suomessa Turussa Kulhon saaren itäpäässä sijaitseva linnavuoreksi aikoinaan otaksuttu mäki.


title: Kulhon linnavuori

text:
Linnavuorella on taktinen sijainti sekä Kuusiston ja Kakskerran suuntaisen salmen että Kirjalan ja Ruissalon välisen salmen risteyskohdassa. Se kohoaa jyrkkärinteisenä kalliopaljastumana yli 35 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sitä kiertää jyrkänne joka puolella paitsi itäreunssa. Luoteis- ja koillisrinteillä on useita terasseja. Mitään linnavuoreksi viittaavaa ei kohteesta olla löydetty, mutta siitä huolimatta Aulis Oja on katsonut linnavuoren palautuvan esihistorialliseksi.
Mäkeen liitettävä Linna-nimiö on vähintään historiallista perua. Kulhon Linnavuori mainittiin asiakirjassa vuodelta 1699, missä mainittiin vuoren juurella sijaitseva niitty nimeltään Linnanniittu.


title: Kulhon linnavuori

text: Vuonna 1979 kävi Tapani Tuovinen Linnavuorella osana seudun inventointia.


title: Kulhon linnavuori

text: Kalliomäen ympäristö ja ranta.alue on luonnonsuojelualuetta. Vuoren kummalakin puolella sijaitsee vapaa-ajan asuntoja. Saarelle pääsee vain veneellä.


title: Pöytiön linnamäki

text: Pöytiön linnamäki (tai Perttelin Linnamäki) on Varsinais-Suomessa Perttelin Pöytiössä Salossa sijaitseva mäkilinna.


title: Pöytiön linnamäki

text: Linnamäki sijaitsee Perttelin kirkosta noin 6,2 kilometriä kaakkoon ja sen näkyy Pöytiön kylästä Juvankoskelle vievältä tieltä sen lounaispuolella. Mäki työntyy pohjoiseen kahden notkon välistä niin, että tien puolella mäen rinteet ovat jyrkimmät. Mäen laki kohoaa noin 30 metriä korkeammalle kuin tien pinta ja sen länsi-, pohjois- ja koillispuolella kohoavat jyrkänteet. Mäen laki on epätasaista kalliota, joka on 50×80 metrin kokoinen. Epätasaisuudesta huolimatta siellä on ollut tilaa oleskella, mutta rakennuksille on voinut jäädä vähän tilaa. Linna-alueen eteläpuolelle on pitänyt rakentaa varustuksia, joiden jäännöksiä löytyy itä-länsisuuntaisena kivikkona. Eteläpuolen loivuus on kaivannut esivarustuksen, josta on jälkiä edempänä sijaitsevana kivikkona. Linnan alueelle johtaa kaakosta polku.


title: Pöytiön linnamäki

text: Linnamäellä on tehty vain pintapuolisia tutkimuksia. Hjalmar Appelgren teki vuonna 1886 ensimmäisen paikan tarkastukäynnin jota ovat seuranneet Matti Huurteen ja Jouko Pukkilan inventoinnin vuosina 1965 ja 2002.


title: Pöytiön linnamäki

text: Appelgren löysi kivivallin pohjoispuolen itärinteestä pienen kalliotasanteen, jossa sijaitsi muutamien kivien varaan jääneen ison paaden. Sen alla oli onkalo, jota oli täydennetty tukkimalla se ulkopuolelta isoilla kivillä ja tiivistämällä seinämää sisäpuolelta pienemmillä kivillä. Rakennelma on kuitenkin nuori eikä liity linnamäen käyttövaiheeseen.


title: Kaupinlinna

text: Kaupinlinna on Iloniemenkulmalla Kuusjoella Salossa Varsinais-Suomessa sijaitseva mahdollinen muinaislinna.


title: Kaupinlinna

text: Muinaislinnasta ei ole enää näkyvissä jälkeäkään, mutta se on kuvattu muun muassa Topeliuksen kuvateokseen "Finland framstäldt i teckningar" (1845–1852) ja 1800-luvun muinaistieteellisissä tutkimuksissa (Killinen 1878 ja Björck 1882).


title: Kaupinlinna

text: Kohteessa ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia, mutta sitä on tarkasteltu pintapuolisesti vuosina 1882 (A. Björck), 1972 (Anja Sarvas) ja 1997 (Ville Laakso). Aulis Oja on määritellyt sen paikan vuonna 1961 Viepjoen länsitörmälle, jossa pelto on hieman ympäristöään korkeammalla. Sen on aikaisemmin oletettu sijainneen Tuomarojan varrella olevalla Tuomarinvuorella. Oja paikallisti linnan paikalta löytämiensä tulisijan ja tiilenmurujen avulla. Koska löydökset ovat vielä vahvistamatta, ei linnan sijaintia voida varmuudella ilmoittaa.


title: Glukaarihappo

text: Glukaarihappo (CHO) on aldaarihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Se tunnetaan myös triviaalinimellä sakkariinihappo. Yhdistettä tutkitaan biopohjaisena raaka-aineena kemikaalien, esimerkiksi polymeerien tuotantoon.


title: Glukaarihappo

text: Huoneenlämpötilassa glukaarihappo on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin, mutta niukemmin dietyylieetteriin. Se on heikko happo ja sen pK-arvo on 1,0·10. Hydroksyylikarboksyylihapoille tyypillisesti glukaarihappo muodostaa rengasrakenteisia estereitä eli laktoneita ja mahdollisia ovat sekä mono- että dilaktonit. Glukaarihappo on optisesti aktiivinen yhdiste. Mutarotaation vuoksi glukaarihapon ominaiskiertokyky vesiliuoksessa muuttuu ajan kuluessa arvosta +6,86 arvoon +20,6.


title: Glukaarihappo

text: Glukaarihappoa muodostuu nisäkkäissä glukuronihapon aineenvaihduntatuotteena. Sitä esiintyy myös useissa hedelmissä ja vihanneksissa, erityisesti omenoissa ja sitrushedelmissä.


title: Glukaarihappo

text: Nykyään glukaarihappoa valmistetaan pääasiassa hapettamalla tärkkelystä, glukoosia tai sakkaroosia väkevän typpihapon avulla. Typpihapon korvaamiseksi on pyritty löytämään katalyyttejä, joiden avulla tärkkelys tai glukoosi pystyttäisiin hapettamaan selektiivisesti glukaarihapoksi ilman hapen toimiessa hapettimena. Tehokkaimmaksi ovat osoittautuneet TEMPO-johdannaiset.


title: Glukaarihappo

text: Glukaarihappoa tutkitaan lähtöaineeksi muiden yhdisteiden tuotantoon. Etuna ovat sen tuotannon raaka-aineiden halpa hinta ja hyvä saatavuus. Glukaarihapon estereitä ja polyhydroksipolyamideja on tutkittu hyvin haarautuneina polymeereinä korvaamaan nyloneita. Yhdiste voi sen kelaatiokyvyn vuoksi toimia hyvänä raaka-aineena myös pesuaineiden ja muiden pinta-aktiivisen aineiden valmistukselle. Rennovia kehittää prosessia, jossa glukaarihappo kyettäisiin pelkistämään vedyttämällä adipiinihapoksi. Vuonna 2016 julkaistun arvion mukaan glukaarihapon tekninen tuotanto ja käyttökohteet nousevat todennäköisesti merkittäviksi kymmenen vuoden sisällä.


title: Rekottilan linnavuori

text: Rekottilan linnavuori on Varsinais-Suomessa Paimion Kevolassa sijaitseva mahdollinen linnavuori.


title: Rekottilan linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee Paimion kirkosta 4,2 kilometriä kaakkoon Kevolan länsilaidalla olevalla Katinhäntä nimisen kallion jyrkänteen päällä. Itään pellollepäin aukevan jyrkänteen kohdalla mäki kohoaa 25 metriä pellonreunaa korkeammalle. Kalliomäen koillis- ja kaakkoissivuilla on jyrkänteet ja mäen päällä aukeaa lounaaseen pienempi jyrkänne. Muinaislinnoille tyypillisiä kivivallien rakenteita on löydetty vain lakialueen eteläreunasta. Muiden vallien puuttuminen on hieman ongelmallista muinaislinnoituksen määrittämisen kannalta. Kivistä on myös rakennettu hautaröykkiötä, joista kahta on kaitettu vuonna 1885. Niistä löytyi palanutta luuta. Jos paikka on toiminut pakolinnana, olisi sen lakialue voinut olla noin 30×50 metriä suuri.


title: Rekottilan linnavuori

text: Turku-Helsinki-moottoritie ohittaa kohteen noin 250 metriä etelämpämä. Helpointa on lähestyä linnavuorta paimion keskustasta käsin yhdystietä 2351 pitkin. Museovirasto on myös hoitanut muinasjäänöksien aluetta pitämällä sitä puista vapaana niin, että se röykkiöiden ympäristö on avoin ja että jykänteet näkyvät ympäristöönsä selvästi. Kohteille johtaa hannunvaakunioin merkitty polku ja paikallinen Paimio-seura on pystyttänyt sinne kaksi opastaulua.


title: Rekottilan linnavuori

text: Alueen hoidosta ovat vastanneet Teija Tiitinen ja Henrik Asplund (1990–1995) sekä Satu Mikkonen-Hirvonen (1998) ja Marja Sipilä (1999).


title: Rekottilan linnavuori

text: Kohde oli tunnettu jo 1800-luvulla ja vuonna 1885 Hjalmar Appelgren kävi paikalla tutkimassa vuorilinnaa ja kaivoi samalla kertaa kaksi hautaröykkiötä. Muita arkeologisia kaivauksia ei olla tehty. Kohde on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1927 (Allan Lindroos), 1996 (Marianne Schauman-Lönnqvist), 2005 (Eeva Raike) ja 2014 (Kaisa Lehtonen & Satu Mikkonen-Hirvonen). Liisa Tuomi on tehnyt kohteen ympäristössä 23.7.1991 kasvillisuuskartoituksen.


title: Nousiaisten linnamäki

text: Nousiaisten linnamäki on Varsinais-Suomessa Nousiaisten Nummessa sijaitseva mahdollinen mäkilinna.


title: Nousiaisten linnamäki

text: Linnamäki sijaitsee Nousiaisten kirkosta noin 3,1 kilometriä länteen ja sen länsipuolelta juoksee ohi Fatijoki, joka yhtyy Hirvijokeen 3,5 kilometriä etelämpänä. Mäki on 280×90 metriä suuri kallioinen luoteis-kaakkosuuntainen mäki, jonka lounaispuolella sijaitsee jyrkänne. Mäki kohoaa lähes 20 metriä ympäristöään korkeammalle. Nykyään ei, eikä enää vuoden 1958 inventoinnissa, tunneta muinaislinnan jäännöksiä. Hjalmar Appelgren selosti vuonna 1885, että lakialueen keskivaiheilla oli (poikittainen) rotko, jonka kummankin pään poikki kulki varustuksen jäännös. Rotkon alueelta hieman alaspäin sijaitsi 30×50 askeleen suuruinen penkere, jossa kasvillisuus oli tiheää. Penkereellä oli 5 tai 6 suurta kiveä kehämäisessä muodostelmassa. Mäelle pääsee valtatieltä 8, josta käännytään yhdystielle 12414 noin 3 kilometriä Nousiaisten risteyksestä pohjoiseen.


title: Nousiaisten linnamäki

text: Linnamäki on luonnonsuojelualuetta.


title: Nousiaisten linnamäki

text: Kohdetta ei olla tutkittu arkeologisesti. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1885 (Hjalmar Appelgren), 1958 (Torsten Edgren) ja 2003 (Esa Laukkanen) erilaisten inventointien yhteydessä.


title: Pohjoisfriisi

text: Pohjoisfriisi on vähemmistökieli Saksassa, jota puhutaan virallisena kielenä Helgolandissa ja Nordfrieslandissa. Se kuuluu länsigermaanisiin kieliin.


title: Pohjoisfriisi

text: Pohjoisfriisin lähimmät sukulaiskielet ovat kaksi muuta friisin kieltä: länsifriisi Pohjois-Alankomaissa ja itäfriisi Ala-Saksin luoteisosissa Saksassa. Yhdessä näitä kieliä kutsutaan friisin kieliksi.


title: Pohjoisfriisi

text: Friisi on läheistä sukua englannin kielelle, ja molemmat kielet kuuluvat yhteiseen anglo-friisiläiseen ryhmään. Anglo-friisiläiset kielet kuuluvat pohjanmerengermaanisiin kieliin alasaksan kanssa. Alasaksa on kehittynyt eri suuntaan ja siten menettänyt useita pohjanmerengermaanisia piirteitään.


title: Koljolan linnavuori

text: Koljolan linnavuori eli Koljolan Linnanvuori on Varsinais-Suomessa Nousiaisisten Koljolassa sijaitseva todennäköinen linnavuori.


title: Koljolan linnavuori

text: Linnanvuori sijaitsee Nousiaisten kirkosta 1,4 kilometriä luoteeseen peltoalueella sijaitsevassa metsäniemessä. Mäellä on 130×80 metriä laaja kallioalue, joka kohoaa yli 10 metriä ympäristöään korkeammalle. Kivivallin rakenteita on löydetty kallion pohjoisreunan solasta, jossa sitä löytyy kaksimetrisen siirtolohkareen vierestä ja toinen kivivalli siitä 13,5 metriä ylöspäin. Vuoren päältä löytyi myös lähde.


title: Koljolan linnavuori

text: Linnanvuori tunnettiin jo 1800-luvulla ja vuonna 1886 Hjalmar Appelgren kävi tutkimassa paikkaa. Kohdetta on tarkastettu myöhemminkin. Vuonna 1958 Torsten Edgren ei löytänyt valleja, mutta vuonna 2003 Esa Laukkanen löysi ne pohjoispäästä.


title: Viikan linnavuori

text: Viikan linnavuori on Varsinais-Suomessa Liedossa Karvalan lähellä sijaitseva mahdollinen linnavuori.


title: Viikan linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee Liedon kirkosta 1,8 kilometriä kaakkoon ja sen koillispuolella virtaa 150 metrin päässä Savijoesta. Savijoen laakson peltoaukealta kohoaa kalliomäki noin 25 metriä sitä korkeammalle. Mäen itä- ja länsireunaa on mahdollista muinaislinnaa ollut suojaamassa pitkät jyrkänteet. Suojavarustuksien jäänteitä ei ole löydetty lukuun ottamatta itä-kaakkois-reunalla olevia suuria kivenlohkareita, jotka voivat olla myös luontaisia. Mäen laelta on koetutkimuksissa löydetty pieni määrä hiiltä.


title: Viikan linnavuori

text: Ainoa arkeologinen kaivaus tehtiin vuonna 1969 (Müller ja Sappinen). Kohde on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1954 (Matti Huurre) ja 2000 (Kaisa Lehtonen).


title: Pussilan linnavuori

text: Pussilan linnavuori on Varsinais-Suomessa Kaarinan Piikkiössä Hepojoella sijaitseva mahdollinen linnavuori.


title: Pussilan linnavuori

text: Kohde sijaitsee Piikkiön kirkosta 4,5 kilometriä pohjoiskoilliseen yhdystien 12285 varrella. Vuoren lähellä juoksee Vettoja, joka yhtyy alempana Hepojokeen. Kalliomäki on 150×100 metriä laaja ja sen kallioinen laki kohoaa yli 25 metriä ympäristön peltoja korkeammalle. Kukkulan länsi- ja luoteisrinteet ovat jyrkät ja etenkin pohjoispuolella jyrkänne tekee vuoren hankalaksi lähestyä. Mäen laki on pääasiassa avokalliota ja melko tasainen. Rinteiltä ei löydy puolustusvarustuksen jäänteitä.


title: Pussilan linnavuori

text: Mäellä ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia, mutta pintapuolista tutkimista on suoritettu vuosina 1954 (A-K. Koskimies ja V. Haapanen), 1979 (Markku Ikäheimo) ja 1995 (Heljä Brusila ja Esa Saari). Vuoden 1979 tarkastuksessa löydettiin koekuopista nokea ja hiiltä.


title: Nuppilinna

text: Nuppilinna on Päijät-Hämeessä Orimattilan Artjärvellä sijaitseva mahdollinen mäkilinna.


title: Nuppilinna

text: Nuppilinna sijaitsee Artjärven kirkosta 680 metriä länsiluoteeseen Pyhäjärven rannassa Säyhteen laskujoen suun lähellä. Se on metsäinen matala mäki, jonka laki olisi tasoitettu oleskelua varten. Puolustusvarustuksien jäänteitä ei tunneta, mutta perimätiedon mukaan paikkaa olisi käytetty pakopaikkana.


title: Nuppilinna

text: Nuppilinnaa ei olla tutkittu arkeologisesti, mutta se on tarkastettu pintapuolisesti vuosina 1908 (Sara Backman), 1969 (Anna-Liisa Hirviluoto) ja 1999 (Satu Koivisto).


title: Nuppilinna

text: Linnan lähellä on myös toinen Pyhäjärven linnanmäki.


title: Hämeenkosken linnakallio

text: Hämeenkosken linnakallio on Päijät-Hämeessä Hollolan Hämeenkoskella sijaitseva mahdollinen linnavuori. Vuonna 2014 löydettiin alueen hoidon yhteydessä kivivalleja. Paikalla ei ole tehty tutkimuksia eikä ole aivan varma, että paikalla olisi ollut muinaislinna.


title: Hämeenkosken linnakallio

text: Linnakallio sijaitsee noin 300 metriä eteläkaakkoon Hämeenkosken kirkosta ja se muodostaa huomattavan suuren mäen aivan Hämeenkosken taajaman kupeessa. Teurojoki virtaa linnavuoren heti juurella. Linnakallio jää yhdystien 3172 ja valtatien 12 väliin. Kalliolle johtaa tie sen laelle, minne pystytettiin vuonna 1991 linkkimasto. Kallion huippu on noin 60 metriä läheisiä järviä korkeammalla. Koska puusto on harvempaa ja paikoin puuttuukin, ovat näkymät eri suuntiin hyvät. Kaikki kallion ilmansuunnat ovat jyrkänteiden suojaamia paitsi luoteisosa. Sieltä ei olla tunnettu vallimaisia rakenteita ennen kuin vasta vuonna 1996, jolloin ympäristön hoidon yhteydessä havaittiin matala lakea reunustava kiveys. Se oli päässyt osittain tuhoutumaan linkkimaston huoltorakennusta ja tietä rakennettaessa. Kiveyksen luonnetta ja alkuperää ei olla vielä tutkittu.


title: Hämeenkosken linnakallio

text: Hoitoalue rajautuu muinaislinnan lakialue sekä vallien lähiympäristö.


title: Hämeenkosken linnakallio

text: Vuonna 1975 kävi Arja Nissinen Kosken (HL) tilaman inventoinnin yhteydessä tukimassa linnavuorta. Hän ei löytänyt rinteiltä valleja, vaikka paikka vaikutti nimensä puolesta ja muutenkin lupaavalta muinaislinnan paikalta. Vuonna 1996 Olli Soinisen johtama hoitoryhmä huomasi kivirakenteen, joka oli jo osittain tuhoutunut. Vuonna 1999 Sirkka-Liisa Seppälä tarkasti paikan inventoinnin yhteydessä.


title: Havukkakallio

text: Havukkakallio eli Havukkamäki on Pohjois-Karjalassa Ilomantsissa sijaitseva linnavuori. Linnavuoren vallit näkyvät vieläkin selvästi. Paikkaa on tutkittu arkeologisesti, mutta sen ajoitus on vielä onnistumatta.


title: Havukkakallio

text: Havukkakallio sijaitsee Ilomantsin kylässä Parppeilan mailla Tuupovaaran maantien itäpuolella ja kantatie 74 risteyksestä puoli kilometriä etelään. Mäki on kallioinen ja mäen jyrkänteet ovat paikoin jopa pystysuorat. Ylös mäen laelle pääsee kiipeämään vain kaakosta. Kaakkoisen tien katkaisee mäen rinteeseen rakennetut neljä peräkkäistä mullasta tehtyä vallia. Sisimmät vallit ovat korkeammat ja uloimmat matalimmat. Korkein valli on erässä kohdassa kaksi metriä korkea, harjalta 2 metriä leveä ja juurelta 5–6 metriä leveä. Korkeimmat vallit ovat myös kivettyjä. Vallien pohjoissivut ovat yleensä jyrkemmät kuin eteläsivut. Vallit rajaavat yhdessä jyrkänteiden kanssa linnapihan, joka on 50×30 metriä suuri. Vallien välissä on kuoppia, joista löytyi nokea ja hiiltä sekä kiviä. Vallien kaivauksissa löytyi maan sisästä jopa säilyneitä hirsiä. Korkeimman vallin takana on kivikasoja.


title: Havukkakallio

text: Mäen laella erottuu rakennuksien pohjia, joissa on ollut tulisijoja. Kaivauksilta löytyi myös atrain (KM/hist 62074) ja keihäänkärki. Myös rautakuonaa löydettiin.


title: Havukkakallio

text: Havukkakallioon liittyy suullisena perinteenä tarinat mestauksista ja rangaistuksien toimeenpanoista paikassa, jossa kallioon on hakattu ristin muotoinen kuvio. Kerrotaan myös tarinoita "elämän lähteestä" ja aarteen etsinnöistä.


title: Havukkakallio

text: Sosiaalijohtaja Pekka Romppanen ilmoitti vuonna 1955 mäellä tiedetyistä valleista Muinaistieteelliselle toimikunnalle. Ilmoituskirjeessä käy kuitenkin ilmi, että kohde tunnettiin jo vuonna 1885. Siitä löytyi Reijo Tirrosen kuvaus Suomen muinaismuistoyhdistyksen julkiaussa. Vuonna 1955 Ville Luho tarkaisti kohteen ja vuosina 1960--1961 Jouko Voionmaa suoritti mäen laella arkeologiset kaivaukset, mutta niistä ei ole säilynyt kaivausraportteja. Paikka tarkaistettiin vuonna 1970 (Anja Sarvas) ja vuonna 1976 (Matti Huurre). Vuonna 1995 Sauvo Henttonen Ilomantsista löysi paikalta rautaisen veitsen.


title: Havukkakallio

text: Vuonna 1998 tutki Jussi-Pekka Taavitsainen muinaislinnan tutkimisen vaiheita ja yritti tavoittaa sellaisia löytöjä, joista saisi ajoitettua linnan ikä. Metallinilmaisimella löydettiin moderneja löytöjä, mutta ei rautakuonaa. Myöskään mitään sellaisia rakenteita ei enää tavoitettu, jotka olisivat liittyneet linnaan ja olisivat sisältäneet esimerkiksi hiiltä. Linna jää siten tarkemmin ajoittamatta. Arvioidaan kuitenkin, että se ei ole kuitenkaan rautakautinen vaan historiallinen.


title: Linnalampi

text: Linnalampi on Pohjois-Karjalassa Ilomantsin Putkelassa sijaitseva mahdollinen mäkilinna.


title: Linnalampi

text: Mäkilinna sijaitsee Ilomantsin luterilaisesta kirkosta noin 8 kilometriä pohjoiskoilliseen Koitajoen varrella olevassa särkässä, jossa Linnalampeen työntyy niemi. Noin 100 metriä pitkässä ja 250 metriä leveässä niemessä on sen kärjessä noin 100 metriä pitkä ja jyrkkä mäki. Linnalammen vedenpinnasta 16 korkeammalle kohoavan mäen laelle on tasoitettu noin 5×20 metriä suuri alue, jonka ympäriltä ei ole löydetty suovarustuksen jäänteitä. Lammen pohjassa tiedetään olevan veistettyjä puita.


title: Linnalampi

text: Kohteessa ei ole tehty arkeologisia tutkimuksia. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1985 (Anne Vikkula), 1986 (Päivi Kankkunen) ja 1986 (Matti Huurre, Anne Vikkula ja Pentti Zetterberg).


title: Eskolanvuori

text: Eskolanvuori on Pirkanmaalla Akaan Kylmäkoskella sijaitseva linnavuori, josta tunnetaan runsaasti perimätietoa.


title: Eskolanvuori

text: Linnavuori sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Kylmäkosken kirkosta eteläkaakkoon Jalannin etelärannan tuntumassa. Mäki kohoaa 37 metriä Jalannin vedenpintaa korkeammalle ja vuorelta on järvelle hyvät näkymät. Kallioalue on 150×60 metriä suuri. Vuoden 1943 inventoinnissa kohde täytti tutkijoiden useimmat linnavuoren kriteerit, joten sitä alettiin pitää sellaisena. Kallion itärinteiltä löydettiin kivivalli, joka on 40–50 metriä pitkä ja 1,5 metriä korkea. Toinen kivivalli löytyi länsirinteeltä ja se oli noin 50 metriä pitkä. Mitään arkeologisia tutkimuksia siellä ei olla vielä tehty. Vuoden 1996 inventoinnissa valleja alettiin pitää Itämeren Ancylusvaiheen rantakivikkona, johon ne sopisivat myös hyvin.


title: Eskolanvuori

text: Paikkaan liittyy runsaasti perimätietoa ja yhden tarinan mukaan vuorella olisi ollut Isonvihan aikana pakopaikka ja puolustusvarustus. Paikalla palavat myös aarnivalkeat.


title: Eskolanvuori

text: Vuonna 1943 kävi Nisula tutkimassa paikkaa. Hänen mielestään paikka oli linnavuori. Sitä vastoin Timo Jussila, joka on vierailut vuosien 1996 ja 2002 inventointien yhteydessä paikalla, pitää kivivalleja luonnonmuodostelmina.


title: Kirkkovuori

text: Kirkkovuori on Kymeenlaaksossa Virolahden Häppilässä sijaitseva epätodennäköinen linnavuori. Käsitys, että kohde on muinaislinna, perustuu mäeltä tehtyihin esinelöytöihin ja paikan sopivuudesta linnavuoreksi.


title: Kirkkovuori

text: Kirkkovuori sijaitsee Klamilan kirkosta 2,6 kilometriä luoteeseen. Se on kohtalaisen matala rapakivinen kallioalue, jota kiertää jyrkänne kaikkialla paitsi etelän suunnalla. Sieltä ei kuitenkaan tunneta jäänteitä puolustusvarustuksesta, jollainen olisi esimerkiksi kivistä rakennettu valli. Kalliolle johtaa polku. kallioalueelta on löydetty putkikirves ja tappikirves kalliota peittävän turpeen alta rapautumissorasta. Esineet olivat yhdeksän metrin eteäisyydellä toisistaan ja ne lahjoittu löytäjä Seppo Kallio Museovirastolle vuonna 2008.


title: Kirkkovuori

text: Vuonna 2008 tekivät Seppo Kallio ja Ilkka Kaskinen havainnot esineistä, joita Tanja Tenhunen, Marita Kykyri ja Ilkka Kaskinen kävivät tutkimassa esineitä "in situ".


title: Kuoppalan linnavuori

text: Kuoppalan linnavuori on Kymenlaaksossa Kouvolan Enäjärven Kuoppalassa sijaitseva mahdollinen linnavuori. Seutu kuului aiemmin Anjalankoskelle.


title: Kuoppalan linnavuori

text: Linnavuori on maastossa äkillisesti ympäristöään 25 metriä korkeammalle kohoava mäki, joka on 350×200 metriä laaja. Mäellä on lähes yhtä pitkä mutta kapeampi kallioalue. Mäen länsi- ja itäreunassa on jyrkänteet. Mäen ohi virtaa meanderoiva Kuoppalanjoki. Mäen loivilla rinteillä on kivikkoa, joka saattaa olla suojavarustuksen hajonnutta kivivallia. Vuorella on myös kaivanto, jonka tarkoitus on edelleen auki. Noin 900 metriä itään sijaitsee Kaupinmäen röykkiöalue, jota ei ole ajoitettu.


title: Kuoppalan linnavuori

text: Vuonna 1968 Matti Huurre kävi vuorella seudullisen inventoinnin yhteydessä ja vuonna 2008 Johanna Enqvist tarkasti kohteen uudelleen.


title: Hyypiönvuori

text: Hyypiönvuori on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva mahdollinen muinaislinna. Nykyään pidetään erittäin epätodennäköisenä, että kohde olisi ollut muinaislinna, sillä edes kivivallien jäänteitä ei pystytä paikallistamaan.


title: Hyypiönvuori

text: Vuonna 1886 Hjalmar Appelgren tutki mäen väitettyä linnavuorta ja tuli siihen johtopäätökseen, että kyseessä on muinaislinna. Löytyy myös kirjallisia esityksiä 1700- ja 1800-luvulta kivivalleista paikallisten kertomana. Luettuaan Appelgrenin kirjan muinaislinnoista, kävi myös Julius Ailio tarkastamassa paikan vuonna 1921. Hän päätyi vastakkaiseen tuloseen, ettei kohde ole muinaislinna, vaikka hän löysikin kiviä vuoren länsiosasta. Paikka on kuitenkin säilyttänyt statuksensa ja vuonna 1935 teki Jouko Voionmaa tarkastuksen, vuonna 1983 Jyri Saukkonen kävi paikalla inventoinnin yhteydessä (vallit kaakkoisosaa vuorta) ja vuonna 2014 Eeva-Liisa Schulz tarkasti paikan vielä kerran. Viimeisellä kerralla Schulz ei löytänut väitettyjä valleja mistään, vaikka olosuhteet olivat hyvät. Ainoat kivivallit olivat hänen mielestään luontaisia aallokon vaikutuksesta syntyneitä.


title: Kestinpäänkallio

text: Kestinpäänkallio eli Linnakallio eli Linnamäki on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa sijaitseva mahdollinen muinaislinna. Muinaislinnaa ei olla tutkittu.


title: Kestinpäänkallio

text: Linnakallio sijaitsee Tuuloksen kirkosta 1,5 kilometriä itään ja Suolijärvestä 750 metriä koilliseen. Mäki ja pitkän muotoinen kallioalue on luode-kaakkosuuntainen ja sen luontainen jyrkänne aukeaa lounaaseen. Mäen kaakkoispuolella on kivivallin näköinen rakenne, mutta ei ole varmaa, että se olisi ihmisen rakentamaa. Jos se on jäänne linnasta, olisi linnapiha 180×80 metriä suuri.


title: Kestinpäänkallio

text: paikka on tunnettu pitkään. Jo vuonna 1886 kävi Hjalmar Appelgren tutkimassa kohteen. Toisen kerran vuorilinnoja tarkastivat Julius Ailio ja Sakari Pälsi vuonna 1924. Näiden tarkastukset eivät johtaneet tutkimuksiin, kuten eivät myöskään vuoden 1935 (Jouko Voionmaa) ja 1983 (Jyri Saukkonen) käynnit.


title: Palvaanlinna

text: Palvaanlinna on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Vanajan Miemalassa sijaitseva mahdollinen mäkilinna.


title: Palvaanlinna

text: Palvaanlinna sijaitsee Hämeen linnasta 6,2 kilometriä eteläkaakkoon Miemalanselän länsirannan Hattelmalanharjun eteläosan päällä ja noin 250 metriä rannasta. Linnan alueella harjun lakiosa kohoaa yli 40 metriä Miemalanselän yläpuolelle ja se yltää vielä ympäristöään 20 metriä korkeammalle. Lakialue on 150×50 metriä suuri ja se kapenee molempiin päihin. Linnoittamiseen tarkoitettua kivivallia ei näy ja ainoat kivikot vaikuttavat luontaisilta. laelta näkyy suoraan Mantereenlinna.


title: Palvaanlinna

text: Linnan kautta kulkee harjun suuntainen kävelypolku. Palvaanlinnan kaakkoispäässä on autoille pysäköintialue ja kaupungin pystyttämä opastaulu, jossa esitellään Miemalanharjun ja Raimansuon luonnonsuojelualueita. Suojelualue ei yllä linnan alueelle.


title: Palvaanlinna

text: Kohdetta ei vielä tutkittu arkeologisesti, mutta pintapuoliset arviot on annettu vuosina 1935 (Jouko Voionmaa), 1939 (Esko Sarasmo), 1984 (Jyri Saukkonen) ja 1999 (Sirkka-Liisa Seppälä).


title: Lippilinnanmäki

text: Lippilinnanmäki on Kanta-Hämeessä Hattulan Jokivarren kylässä sijaitseva mahdollinen mäkilinna.


title: Lippilinnanmäki

text: Linnanmäki sijaitsee Hattulan vanhalta kirkolta runsaat 7 kilometriä pohjoiseen. Mäki sijaitsee Vanalaveden Lusinselän eteläpäähän laskevan Valtteenjoen länsirannalla. Paikalle ei johda tietä, mutta kantatie 57 ohittaa sen 400 metrin päässä. Mäki on noin 10 metriä korkea ja se on kallioaluetta. Jouko Voionmaan kartalla vuodelta 1935 lukee pohjoispuolella "valli?". Vuoden 1985 inventoinnissa ei näitäkään jäänteitä havaittu.


title: Lippilinnanmäki

text: Kohdetta ei olla tutkittu arkeologisesti. Sen sijaan sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1935 (Jouko Voionmaa), 1940 (Sirkka Ojala) ja 1985 (Jyri Saukkonen).


title: Haukiveden linnasaari

text: Haukiveden linnasaari on Etelä-Savossa Rantasalmella Linnansaaren kansallispuistossa sijaitseva Linnasaari, jonka luoteispäässä on kallioinen linnavuori.


title: Haukiveden linnasaari

text: Linnasaaren Linnavuorella on yli 35 metriä korkea kallioinen mäki, jolla on arveltu olevan linnavuori. Huipulta on hyvät näkymät ympäröiville vesialueille. Vaikka paikan nimi on osoitteleva ja mäen topografia olisi linnavuorelle otollinen, ei paikalla ole löydetty merkkejä vallituksista tai muusta oleskelusta.


title: Haukiveden linnasaari

text: Ainoa maininta linnasaaren tutkimuksista on vuodelta 1988, kun Helena Taskinen kävi tarkastamassa kohteen.


title: Vatilan linnavuori

text: Vatilan linnavuori on Etelä-Savossa Mikkelissä sijaitseva mahdollinen linnavuori.


title: Vatilan linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee Mikkelin asemalta 8,5 kilometriä etelälounaaseen Linnajärven puolessa välissä sen itärannalla. Siellä sijaitsee kalliomäki, jonka itä- ja länsipuolella on jyrkänteitä, jotka ovat auttaneet suojautumaan mahdollisilta tunkeilijoilta. Mahdollisilta suojavarustuksista ei ole jäänyt jäljelle kivivalleja tai muuta niihin viittaavia jäännöksiä.


title: Vatilan linnavuori

text: Paikalla ei ole tehty arkeologisia kaivauksia, mutta kohde on tarkastettu vuosina 1972 ja 1986 (Matti Huurre) ja 1986 (Jussi-Pekka Taavitsainen). Löytömateriaaliksi saatiin kirves, rautapuukko ja tulusrauta.


title: Suuri Pyhäkalan Linnavuori

text: Suuri Pyhäkalan Linnavuori on Etelä-Karjalassa Lappeenrannassa Simolan lähellä Melkolan kylässä sijaitseva epävarma linnavuori.


title: Suuri Pyhäkalan Linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee Lappeenrannan kirkosta 15 kilometriä etelälounaaseen ja se on Suuri Pyhäkalan lounaisrannalla oleva korkea kalliomäki. Se on pieni, mutta jyrkkäseinäinen vuori. Mäen laki on kolmion muotoinen ja epätasainen. Mahdollisen linnan kaakkois-, etelä ja itäsivusta on jyrkänteiden suojaama, mutta länsipuolella rinteet ovat loivia. Siellä sijaitsee lyhyt kiviraunio, joka on tulkittu kivivallin jäännökseksi. Valli on neljä metriä leveä ja 0,5–1,0 metriä korkea. Se voisi kuitenkin olla myös lapinraunio.


title: Suuri Pyhäkalan Linnavuori

text: Kohteessa ei ole suoritettu arkeologisia kaivauksia. Se on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1974 (Timo Miettinen), 1976 (Matti Huurre, Pekka Sarvas ja Jussi-Pekka Taavitsainen) sekä Aarni Erä-Esko ja 1998 (Timo Jussila).


title: Pailinnan linnamäki

text: Pailinnan linnamäki on Varsinais-Suomessa Salossa sijaitseva mahdollinen linnamäki.


title: Pailinnan linnamäki

text: Linnamäki sijaitsee 4,3 kilometriä länteen Halikon kirkosta. Pailinnan ympäristössä on viisi sitä paljon korkeampaa kalliomäkeä, joista yksi lounaassa oleva on peruskartoissa nimetty virheellisesti myös Linnamäeksi. Kallioinen mäki on melko tasainen ja pienialainen. Tasaisen alueen suuruus on vain 50×10 metriä. Mäen itäpäässä on rinne loiva, mutta länsireunassa on noin 15 metriä korkea jyrkkä kallioseinä. Loivassa rinteessä oli vielä 1800-luvulla ollut mahdollisen kivivallin jäänteitä. Se on voinut olla myös muinaisen merenrannan rantakivikkoa.


title: Pailinnan linnamäki

text: Kohdetta ei ole tutkittu arkeologisesti, mutta sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1885 (Hjalmar Appelgren) ja 1955 (Anna-Kerttu Koskimies).


title: Linnasenvuori

text: Linnasenvuori on Keski-Suomessa Jämsän Juokslahdessa sijaitseva mahdollinen linnavuori.


title: Linnasenvuori

text: Linnasenvuori sijaitsee Jämsän kirkosta 12,2 kilometriä koilliseen Juokslahden Juoksjärven pohjoispuolella. Metsämaastossa erottuu ympäristöstään selvästi luontaisesti jyrkkärinteinen vuori, jonka lounaisrinteessä on jyrkänne. Vuori on eri suunnista vaikeapääsyinen, mutta puolustettavuutta ei ole vahvistettu rakenteilla, joita vielä erottaisi maastosta. Itse asiassa mitään muutakaan ihmisen toimintaa ei vuoren laelta erotu lukuun ottamatta metallinilmaisimella löydettyjä haulikon hylsyjä ja rautanauloja. Naulat voivat olla peräisin kolmiomittaustornista. Paikalliset ovat polttaneet paikalla nuotiota.


title: Linnasenvuori

text: Linnavuoresta teki ilmoituksen Terho Itkonen vuonna 1990. Hän oli huomannut kohteen jo 1957 ollessaan Jämsässä keräämässä paikannimiä. Samana vuonna 1990 Jussi-Pekka Taavitsainen kävi tutkimassa ja kaivamassa kohdetta löytämättä mitään.


title: Ikoinniemen linnavuori

text: Ikoinniemen linnavuori on Etelä-Savossa Savonlinnassa sijaitseva varmistamaton muinaislinna. Sen rinteiltä ei ole löytynyt puolustusrakenteita tai irtolöytöjä, jotka puoltaisivat paikallisten antamaa nimeä vuorelle.


title: Ikoinniemen linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee Savonlinnan tuomiokirkosta 10,6 kilometriä kaakkoon. Se sijaitsee Pihjalaveteen kuuluvan Kankaisselän itärannalla olevassa Ikoinniemessä. Vuoren huippu kohoaa yli 50 metriä Pihlajaveden vedenpintaa korkeammalle ja sieltä on hyvät näkymät ympäröiville alueille. Vuoren lounais- ja koillissivuilla on pitkät ja suorat jyrkänteet suojaamassa oletettuilta vihollisilta. Myös järvenpuoleinen rinne on jyrkkä. Loivinta on kaakkoisrinteessä. Mitään puolustusvarustuksilta jäljelle jääneitä valleja ei ole löytynyt. Siksi kohde ei välttämättä olekaan muinaislinna.


title: Ikoinniemen linnavuori

text: Vuonna 1973 Mikko Perkko suoritti paikalla tarkastuksen. Alueellisella inventointimatkallaan vuonna 1994 kävivät Leena Lehtinen ja Timo Sepänmaa vuorella.


title: Ikoinniemen linnavuori

text: Linnavuori on sisällytetty Pihlajaveden luonnonsuojelualueeseen vuonna 2014.


title: Otavan linnavuori

text: Otavan linnavuori on Etelä-Savossa Mikkelissä sijaitseva epävarma linnavuori.


title: Otavan linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee Puulaveden Heposelän eteläpäässä Linnalahden ja Sirkkalahden välisessä niemessä. Niemessä on lähes 400 metriä pitkä saarimainen kärki, jossa Linnavuori sijaitsee. Linnavuori kohoaa niemessäkin 25 metriä ympäristöään korkeammalle ja vedenpinnasta vuoren laki on 35 metrin korkeudella. Lakialueen ympärillä kulkee jyrkänteen reuna, jonka halkaisija on yli 60 metriä. Oletetun linnan puolustuvarustuksista ei näy merkkejä saatikka muilla linnavuorilla tavattavista kivivalleistakaan.


title: Otavan linnavuori

text: Vuonna 1972 kävi Matti Huurre tarkastamassa kohteen.


title: Sarajärven linnavuori

text: Sarajärven linnavuori on Etelä-Karjalassa Ruokolahdella sijaitseva muinaislinna. Muinaislinnan alueelta on löydetty joitakin rakenteita, joita voidaan pitää varustuksen jäänteinä. Kohteesta ei ole merkintää Museoviraston Rekisteriportaalissa.


title: Bårnholm

text: Bårnholm on Varsinais-Suomessa Paraisten Pikku-Nauvossa sijaitseva saari, jossa on todennäköisesti ollut myös linnavuori. Sitä ei ole vielä tutkittu.


title: Bårnholm

text: Bårnholmin saari sijaitsee Hangslax fjärdenissa noin 300 metriä Pikku-Nauvon rannasta pohjoiseen. Saaren rantaviiva on lähes pyöreän muotoinen ja saaren halkaisija noin 150–170 metriä. Se on yli 30 metriä korkea saari, joka kasvaa enimmäkseen mäntyä. Saarella ei ole asukkaita tai rakennuksia. Saari on luonnonsuojelualuetta.


title: Bårnholm

text: Saarella on monia luontaisia ominaisuuksia ollakseen hyvä rautakautinen tai keskiaikainen linnavuori. Vuorelle voi nousta ainoastaan kaakon suunnalta, kun muualla rinteet ovat siihen liian jyrkät. Vuoren laella on yleensä vettä, sillä siellä sijaitsee kuivunut suo. Kaakon puoleisella rinteellä sijaitsee kaksi riviä kiviä, jotka ovat voineet toimia suojavarustuksen rakenteissa tukena tai painona. Kivivallit eivät ole säilyneet kovin hyvin.


title: Bårnholm

text: Vuonna 1955 kävi Georg Mickelson saarella inventointimatkalla ja vuonna 1989 suoritti Tapani Tuovinen muinaislinnan rakenteiden tarkastuksen.


title: Salajärven Linnakallio

text: Salajärven Linnakallio eli Kalkkolan linnavuori on Päijät-Hämeessä Lahden Nastolan Immilän kylän lähellä sijaitseva linnavuori.


title: Salajärven Linnakallio

text: Linnakallio sijaitsee Nastolan kirkosta 6,7 kilometriä pohjoiskoilliseen Salajärven itärannalla. Metsäinen mäki kohoaa vajaa 20 metriä Salajärven vedenpintaa korkeammalle. Mäen järvenpuolinen sivu on jyrkkä ja rantaa seuraa ylempänä pitkä jyrkänne. Muissa kuin lännen suunnassa ovat rinteet loivia. Pohjoissivulla onkin 15–18 metriä pitkä kivivallin jäännökset. Valli on paikoin jopa 5 metriä leveä ja sitä on pengottu jonkin verran. Etelän suunnassa on myös loivaa rinnettä, mutta siellä kivivalliksi tulkittavaa kivikkoa on heikommin näkyvillä. Noin 100 metriä koilliseen pellolla sijaitsee entinen lähde. Mäen alarinteeseen on rakennettu pohjois- ja eteläpuolelle tie ja vapaa-ajan asuntoja.


title: Salajärven Linnakallio

text: Muinaislinnalla ei ole tehty arkeologisia kaivauksia eikä sieltä ole esinelöytöjä. Kohdetta on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1971 (Oiva Keskitalo), 1998 (Hannu Poutiainen) ja 2002 (Mirja Miettinen).


title: Häävälän linnamäki

text: Häävälän linnamäki on Varsinais-Suomessa Salossa sijaitseva mahdollinen muinaislinna. On vielä epävarmaa, onko löydetty kivivalli ihmisen tekemä. Alueella ei ole suoritettu tutkimuksia.


title: Häävälän linnamäki

text: Linnavuori sijaitsee Halikon kirkosta kuusi kilometriä pohjoiskoilliseen ja sijaitsee noin 400 metriä Halikonjoesta itään. Kallioinen huippu kohoaa jopa 35 metriä ympäristöään ylemmäksi. Kallioalueen itäpuolella sijaitsee jyrkänteitä, jotka olisivat luontainen suoja vihollisia vastaan. Muut rinteet ovat jyrkkiä paitsi eteläinen suunta, jossa maasto on loivaa. Sieltä löydettiin 1800-luvulla 12 metriä pitkä vallimaisia rakenteita. Niitä ei olla vielä tutkittu ja ne saattavat olla myös jääkauden jälkeinen rantakivikko.


title: Kannuksen linnavuori

text: Kannuksen Linnavuori on Etelä-Karjalassa Taipalsaaren Kannuskylällä sijaitseva linnavuori. Muinaislinnan alueelta on löydetty joitakin rakenteita, joita voidaan pitää varustuksen jäänteinä.


title: Kannuksen linnavuori

text: Linnavuori sijaitsee Kirkkosaaren länsipäässä Lehtoniemessä Niivansalmen rannassa Rautsaarta vastapäätä. Paikka on Taipalsaaren kirkosta 9 kilometriä länteen. Kallioalue on noin 150x80 metriä suuri ja sen järvenpuoleiset sivustat ovat jyrkänteisiä. Kallion laki kohoaa yli 15 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Kaakkoispuoli on loivaa ja siellä sijaitsee jäänteet kivisen vallin perustuksista. Vaillin pituus on noin 20 metriä.


title: Kannuksen linnavuori

text: Vuonna 1975 kävi Timo Miettinen paikalla alueellisen inventoinnin puitteissa. Muuten kohdetta ei olla tutkittu. Niemen kärjessä sijaitsee myös kalliomaalausta.


title: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko E

text: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 lohko E:ssä pelaavat Belgia, Italia, Irlanti ja Ruotsi. Ottelut pelataan 13.–22. kesäkuuta 2016.


title: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 – Lohko F

text: Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 lohko F:ssä pelaavat Portugali, ensikertalainen Islanti, Itävalta ja Unkari. Ottelut pelataan 14.–22. kesäkuuta 2016.


title: Jonna Purojärvi

text: Jonna Maarit Purojärvi (s. 1. elokuuta 1988) on jyväskyläläinen poliitikko. Hänet valittiin puheenjohtajaksi puoluekokouksessa kesäkuussa 2016 ja sai toimelleen jatkoa maaliskuussa 2018, mutta luopui tehtävästään uupumuksen takia. Purojärvi toimi aiemmin puolueen nuorisojärjestön Piraattinuorten puheenjohtajana kesäkuusta 2015 heinäkuuhun 2016. Tätä ennen hän toimi Piraattipuolueen tiedottajana elokuusta 2014 lähtien ja sosiaalisesta mediasta vastaavana syyskuusta 2014. Purojärvi erosi näistä luottamustoimistaan 20.5.2015.