title: Volkswagen Transporter (T2)

text: Volkswagen Transporter T2 (Typ 2) on Volkswagen Transporterin toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1968–1979. Näkyvin ero aikaisempaan sukupolveen oli, että tuulilasi ei ollut enää jaettu. Vuoteen 1971 saakka valmistettiin mallia T2a ja sen jälkeen mallia T2b. Uudemmassa versiossa oli muun muassa edessä levyjarrut. Mallia valmistettiin Saksassa vuoteen 1979, ja sen jälkeen Meksikossa vuoteen 1986. Valmistus Brasiliassa nimellä Volkswagen Kombi jatkui katkeamatta 56 (kaikkiaan 64) vuoden ajan joulukuun 2013 loppuun asti, kunnes arviolta 10 miljoonan kappaleen tuotantomäärän saavuttanutta mallia ei enää mitenkään pystytty muuttamaan jotta se täyttäisi nykyaikaiset turvallisuusmääräykset.


title: Volkswagen Transporter (T2)

text: Suomessa tällä mallilla on lempinimi "Terroristipaku". Nimi tulee siitä, että 1970-luvun keskieurooppalaiset vasemmistoterroristit suosivat automallia attentaateissaan.


title: Volkswagen Transporter (T2)

text: Bensiini


title: Olga Lauristin

text: Olga Lauristin o.s. Künnapuu (28. huhtikuuta 1903 Kolga – 25. kesäkuuta 2005 Tartto) oli Viron kommunistisen puolueen pitkäaikainen jäsen, Neuvosto-Viron ministeri ja kansalaisjärjestötoiminnan johtaja.


title: Olga Lauristin

text: Olga Künnapuu opiskeli Tallinnassa tytöille tarkoitetussa kymnaasissa vuosina 1916–1922. Sen jälkeen hän aloitti opiskelun Tarton yliopistossa. Hän oli poliittisesti aktiivinen ja liittyi maanalaiseen Viron kommunistiseen puolueeseen vuonna 1920. Aktiivina toimijana hänet vangittiin ja tuomittiin vuoden 1924 n.s. 149 prosessissa elinkautiseen vankeuteen. Samassa yhteydessä oli vangittu myös hänen myöhemmät aviopuolisonsa Johannes Lauristin (1899–1941) ja Hendrik Allik (1901–1946). Presidentti Pätsin suorittaman yleisen vuoden 1938 armahduksen yhteydessä vangitut maanalaisen kommunistiliikkeen jäsenet pääsivät vapaaksi.


title: Olga Lauristin

text: Olga Künnapuu ja Johannes Lauristin avioituivat 1930-luvun lopulla, ja heille syntyi keväällä 1940 tytär Marju – sittemmin Viron uuden itsenäisyyden näkyvimpiä hahmoja, tuleva riigikogun jäsen, ministeri ja Euroopan parlamentin virolaisjäsen.


title: Olga Lauristin

text: Neuvostoliiton miehitettyä Viron tasavallan Viron kommunistinen puolue nousi maan alta 4. heinäkuuta 1940 kärjessään Karl Säre ja Johannes Lauristin. Kommunistien vallanottoon kuului liittyminen Neuvostoliittoon, jota varten muodostettu riikivolikogun valtuuskunta kävi 23. heinäkuuta anomassa liittymistä Neuvostoliittoon. Liittymispyynnön Neuvostoliiton korkeimmassa neuvostossa esitti hänen puolisonsa, puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri Johannes Lauristin.


title: Olga Lauristin

text: Olga Lauristilla oli näkyvä asema uudessa Neuvosto-Virossa. Hän oli toimittaja Rahva Hääl -lehdessä, uuden Neuvosto-Viron näkyvimpiä naisia ja vastasi sensuurista, jonka yhteydessä hävitettiin noin 200 000 poliittisesti sopimattomaksi leimattua porvarillisen Viron tasavallan aikaista kirjaa. Lauristinista tuli keväällä 1941 Viron kommunistipuolueen keskuskomitean jäsen. Hän kuului siis puolueen ytimeen.


title: Olga Lauristin

text: Saksalaisten hyökättyä kesällä 1941 Neuvostoliittoon Lauristin siirtyi tyttärensä kanssa pois Tallinnasta Venäjälle. Hänen miehensä Johannes Lauristin menetti perääntymisvaiheessa henkensä elokuussa 1941 saksalaisten vallatessa Viron. Olga Lauristin toimi sotavuosina 1941–1944 Yleisliittolaisen radion vironkielisen toimituksen päällikkönä.


title: Olga Lauristin

text: Puna-armeijan vallattua Viron syys-lokakuussa 1944 neuvostovalta pystytettiin uudelleen, ja Lauristinista tuli Neuvosto-Viron sosiaaliministeri vuosiksi 1944–1947 ja sen jälkeen elokuvataiteen ministeri 1947–1951. Lauristin oli sodan jälkeen vuonna 1945 avioitunut virolaisen kommunistijohtajan Hendrik Allikin kanssa, joka toimi ensimmäisenä varapääministerinä. Heille syntyi vuonna 1946 poika Jaak – sittemmin Viron kommunistisen puolueen ideologiasihteeri ja Viron uuden itsenäistymisen vaiheessa riigikogun jäsen ja ministeri.


title: Olga Lauristin

text: Tähän ajanjaksoon liittyy maaliskuun 1949 kyyditykset, joissa maaseudun itsenäisten tilojen perheitä kyyditettiin Siperiaan, koska maatalouden kollektivointi oli tapahtunut Neuvostoliiton kommunistijohdon mielestä liian hitaasti. Näihin kyydityksiin Lauristin osallistui Hiidenmaalla paikallisena kommunistiedustajana. Tästä ovat antaneet todisteita myöhempinä vuosikymmeninä kyyditysten kohteeksi joutuneet virolaiset.


title: Olga Lauristin

text: Stalinin valta jatkui vielä 1950-luvun alussa. Neuvostoliiton johtajat Stalin etunenässä olivat olleet tyytymättömiä sodanjälkeisen puoluejohtajan Nikolai Karotammin toimintaan Viron neuvostolaistamisessa. Karotamm erotettiin maaliskuussa 1950. Olga Lauristinin puoliso Hendrik Allik kuului Karotammin lähipiiriin, hänet tuomittiin vuosiksi vankileirille. Olgakin sai kärsiä tilanteesta, sillä hänet erotettiin ministerin tehtävästä ja Viron kommunistipuolueen keskuskomiteasta vuonna 1951. Seuraavana vuonna 1952 hänet erotettiin jopa kommunistipuolueesta. Maaliskuussa 1953 tapahtuneen Stalinin kuoleman jälkeen hänet hyväksyttiin takaisin puolueeseen. Elantonsa Olga joutui hankkimaan kuitenkin romua keräämällä. Miehensä "kansanviholliseksi" luokittelun vuoksi Lauristinia ja lapsia uhkasi karkotus Siperiaan. Sen vuoksi hän joutui eroamaan puolisostaan. Hendrik Allik pääsi käynnistyneen suojasääkauden aikana pois vankeudesta ja sai palata Viroon vuonna 1955.


title: Olga Lauristin

text: Lauristin oli 1960-luvun alkuun asti Viron ulkomaisten ystävyys- ja kulttuurisiteiden kehittämisjärjestön johtokunnan puheenjohtaja. Hän oli aina vuoteen 1989 Viron rauhanpuolustajien varapuheenjohtaja. Hän oli sekä Neuvostoliiton että Neuvosto-Viron korkeimpien neuvostojen jäsen (kansanedustaja).


title: Olga Lauristin

text: Lauristin ehti nähdä miehensä kanssa Neuvostoliiton perestroikan ja historian uudelleenarvioinnin ajanjakson. Hän oli vuonna 1989 tyttärensä Marjutin kanssa jäsenenä Viron korkeimman neuvoston tutkimuskomiteassa, joka julisti vuonna 1940 tapahtuneen Viron liittämisen Neuvostoliittoon hyökkäystoimeksi ja sotilaalliseksi miehitykseksi.


title: Olga Lauristin

text: Miehensä Jaak Allikin vuonna 1989 tapahtuneen kuoleman jälkeen Lauristin muutti Tarttoon, jossa asuivat hänen tyttärensä ja tyttärentytär. Kuollessaan kesällä 2015 102-vuotiaana hän oli Tarton vanhin asukas.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Volkswagen Transporter T3 on "Typ 2":n eli Volkswagen Transporterin kolmannen sukupolven takamoottorilla varustettu ja taka- tai nelivetoinen malli, joka ensiesiteltiin vuonna 1979 ja jota valmistettiin vuosina 1979–2002. Vuodesta 1981 lähtien aluksi varustetasoa osoittanut Caravelle-nimi eriytettiin tarkoittamaan Transporterin tila-autoversioita. Transporterin tavara-autoja ei myyty Yhdysvalloissa, ja henkilö- tai matka-autot saivat Vanagon-nimen. Irlannissa ja Isossa-Britanniassa T3 kulki nimellä T25, ja Etelä-Afrikassa T3-mallisto kulki tila-autona Microbus- ja Caravelle-, tai tavara-autona Kombi- ja Van-nimillä. Typ 2 T3 on viimeinen VW:n klassisen takamoottori- ja vastaiskumoottori-konseptin edustaja: kun edeltävien T1- ja T2-sukupolvien hintataso harraste- ja museoautona on haluttuina noussut jyrkästi, on myös vielä verrattain edullisen T3:nkin kysyntä lähtenyt edeltäjiensä vanavedessä nopeaan nousuun.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Edelliseen sukupolveen verrattuna korin mitat olivat kasvaneet tuntuvasti, ja alusta oli uudistettu kokonaan. Vuoteen 1983 asti malli oli varustettu T2-sukupolven tavoin ilmajäähdytteisillä bensiinimoottoreilla (vastaiskumoottorit), mutta vuodesta 1982 lähtien nämä korvautuivat asteittain tehokkaammilla vesijäähdytteisillä versioilla. Vuodesta 1981 oli tarjolla VW Golfin vesijäähdytteisestä rivimoottorista sovitettu diesel-vaihtoehto. Soveltuvia T3-malleja sai ensiasennuksena (tilauksen ohjauskoodi) myös ulkopuolisen Oettinger-yrityksen valmistamilla, VW:n toteutumatta jääneestä EA 128-henkilöautomallin huippuversiosta periytyvillä, jo VW-aikana vesijäähdytteiseksi muutetuilla kuusisylinterisillä, bensiinikäyttöisillä WBX6-vastaiskumoottoreilla (arvio 500-700 kpl). Porsche valmisti 9–20 kappaleen koesarjan T3-malleja omilla valmistenumeroillaan rekisteröitynä Porsche B32:ksi, joskin yritys luopui aioitusta B32:n sarjatuotannosta.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: T3-mallien valmistus tapahtui 1979-1990 Saksan Hannoverissa, nelivetoisen T3-"Syncro":n 1984-1992 Itävallan Grazissa, ja takavetoisten versioiden valmistus jatkui Etelä-Afrikassa vuodesta 1992 lähtien kesäkuuhun 2002 asti, jolloin se loppui osien saannin vaikeuksiin - kuten aiemmin Euroopassa, olisi T3-malleille riittänyt kysyntää tuotannon päättyessä vielä Etelä-Afrikassakin. Nelivetoiset "Syncro":t sekä dieselmoottori-vaihtoehto olivat jääneet pois mallistosta tuotannon siirtyessä Etelä-Afrikan Uitenhageen. Erikoisuutena Transporter-malleja oli vuosina 1990-2002 yhtaikaisesti tuotannossa kolme sukupolvea: T2 Brasiliassa, T3 Itävallassa ja Etelä-Afrikassa, ja T4 Saksassa. Kokonaisvalmistusmäärä oli vuonna 1990 peräti 6,7 miljoonaa kappaletta (Volkswagen AG, ks. "Aiheesta muualla"), ja vuoden 2013 lopussa VW do Brasilin T2-tuotannon päättyessä Typ 2:n yhteenlasketun valmistusmäärän arvellaan tavoittaneen 10 miljoonaa kappaletta (Sky News, ks. Volkswagen Transporter T2). Seuraaja, Transporter T4 ei enää kulje perinteikkäällä "Typ 2"-mallisarjatunnuksella.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Vuodesta 1979 alkaen tarjolla oli seuraavat korimallit:Tarjolla oli myös pelastuslaitoksille tarkoitettu muunnos ("Rettungswagen"), palokunnille tarkoitettu muunnos useana versiona ("Feuerwehr"), matkailuautoversio "Westfalia" ("Campingwagen") sekä vuodesta 1980 alkaen muunnos useana versiona puolustusvoimien käyttöön ("Bundeswehr"). T3-korivarianttien laajasta kirjosta voinee mainita vielä esimerkiksi korotetulla katolla varustetut "Deutsche Bundespost"`in jakeluautot. Virka-autoissa ja vientimalleissa ilmajäähdytteiset LBX-moottorit ("Luftboxer") jäivät tarjolle vuoden 1983 loppuun asti. Mallien ja varustelun tarjonta laajenisi tuotannon aikana historiikki-osion osoittamalla tavalla merkittävästi. T3-sukupolvi oli varustettu jäykällä turvakorilla, mikä keulan lyhyestä törmäysvyöhykkeestä huolimatta pärjäsi törmäyskokeissa hyvin: asiasta syntyi 1980-luvun puolivälissä pienoinen skandaali, kun VW julkaisi mm. Suomen markkinoilla saksalaisen "Allianz"-vakuutusyhtiön kesäkuussa 1984 suorituttamien kokeiden varsin dramaattisia kuvia etenkin sen japanilaisten kilpailijamallien osalta - monessa niistä ohjaamo rusentui törmäyksissä näet huomattavasti (lähde: VV-Auto Oy/Tavara-autot päiväämätön, aukeaman kokoinen kuvallinen mainos; Kopio raportista on luettavissa esimerkiksi vwpix.org:in T3-arkistossa). Vuonna 1994 taas ruotsalainen "Folksam"-vakuutusyhtiö suoritti nokkakolari-törmäyskokeen, missä Transporter T3 ja Volvo 745-kartanoauto osuivat toisiinsa 50:50-peitolla 58 km/t nopeudella. Koenukelle Volvossa mitattiin HIC-lukema ("Head Injury Criterion") 3 868, Volkswagenissa HIC 155, kun HIC 1 000:ta pidetään potentiaalisesti kuolettavuuden rajana. Volvon kuljettaja olisi arvion mukaan vammautunut hengenvaarallisesti, kun T3-kuljettaja olisi selvinnyt törmäyksestä vain lievillä jalkavammoilla. T3:n "bulldog"-korimalli (ks. "Bulli"-lempinimi) korvautui jo T4-seuraajamallissa nokallisella etumoottoorisella, törmäystapauksessa vastapuolelleen lempeämmällä korimallilla.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Varhaisten T3-yksilöiden keulassa on ainoastaan matkustamon ilmanvaihdon peittävä ja ajovalot (pyöreät) sisältävä säleikkö, ja ilmajäähdytteisen moottorin ilmanottoaukot takatolpassa on peitetty metallikoriin sisältyvällä harvalla ritilällä (8 puolaa; kuva). Vesijäähdytteisissä T3-yksilöissä oli lisäksi alempi jäähdytinsäleikkö vilkkujen välissä, ja takatolpan ilmanottoritilä nyt muovinen insertti tiheämmällä ritilällä (16 puolaa). T3 sai myöhemmissä bussimalleissa parannellun läpivirtaustuuletuksen, jonka tunnusmerkkeinä takasivulasien takaosassa oli muoviset poistoventtiilit - uudistus vähensi merkittävästi ikkunoiden taipumusta huurtua sisäpuolelta. Transporterin varustellumpien mallien 1950-luvulta periytyvä kaksivärivaihtoehto oli saatavilla Bus L- tai Caravelle CL-varustetasosta alkaen. Nelivalomaski erillisillä kulmikkailla lähi- ja kaukovalonheittimillä esiintyi ensi kerran vuoden 1983 "Carat"-huippumallissa, mutta se sisältyi myöhemmin useimpiin alla eriteltyihin erikoismalleihin. VWSA käytti Kombi-perusmallia lukuun ottamatta nelivalomaskia joko pyöreillä tai kulmikkailla (Caravelle 2,6i-versio) valonheittimillä.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Moottoritaulukon alkuperäinen lähde: Wikipedia DE, lavennettu


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Vasta Transporter T3 (EA 162, "Entwicklungsauftrag") erkani omaksi teknisesti itsenäiseksi mallikseen, kun taas Volkswagenin aiemmat "Typ 2":n hyötyauto- ja pikkubussi-sukupolvet olivat säilyttäneet "Typ 1":stä l. Kuplasta periytyvän, epäkäytännöllisen kapean pohjalevyn mikä rajoitti korin leveyttä, ja Kübelwageniin l. "Typ 82":een perustuneen "Kurbelachse"-etuakseliston. 1979 ensiesitellyssä T3:ssa oli tarkka hammastanko-ohjaus sekä uudistettu pitkäjoustoinen pyöränripustus, jotka yhdessä jäykän itsekantavan korin ja kuormattuna lähes ihanteellisen 50:50-painojakauman kanssa antoivat mallisukupolvelle erittäin hyvän ajettavuuden. Takamoottorirakenne oli tavarankuljetuksessa käynyt vanhanaikaiseksi, sillä moottorin vaatima tila hankaloitti auton kuormattavuutta. Etumoottorilla varustetut kilpailijoiden hyötymallit kuten Ford Transit söivät Transporterin markkinaosuutta vientimarkkinoilla, joskin T3 säilytti suosionsa paremmin Saksassa, Euroopassa ja konstruktion hyvää maastokelpoisuutta arvostavilla markkinoilla. Transporterin kolmannen sukupolven epävirallinen T3-merkintätapa, virallisesti "Typ 2 ′80", vakiintui myös valmistajan kielenkäytössä T4-, T5- ja nykyisessä T6-sukupolvissa. Transporter-mallien kansanomainen nimitys Saksassa on "Bulli" tai "Kleinbus" (pikkubussi), Suomessa mm. "Tölkki" tai "Klaippari".


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: T1-henkilöversioita pidetään nykyisten tila-autojen esikuvana, ja sen mitat olivat kasvaneet vain maltillisesti T2-sukupolvessa. T3-mallissa tilat kasvoivat tuntuvasti. Sen ensimmäisten valmistusvuosien henkilöautoversiot kulkivat "Bus"-mallinimellä, jonka 1981 esitelty "Caravelle" -huippumalli tuli sittemmin koko henkilökuljetukseen tarkoitetun T3-malliston nimeksi, tavara-autojen säilyttäessä edelleen perinteisen "Transporter"-nimen. Caravelle sai vuonna 1982 uudet vesijäähdytteiset nelisylinteriset bokserimoottorit, missä yhteydessä Bus, Bus L ja Caravelle muuttivat Caravelle C-, CL- ja GL-malleiksi. Malliston huipulle tuli vuonna 1983 liikemies-asiakkaille tarkoitettu, GL-mallia selvästi yleellisemmin varustettu "Carat" (vuodeksi on myös mainittu 1985), jossa oli erillisistuimet 1+5 henkilölle, seinästä esiin taitettava pöytä ja matkustamon istuimet käännettävissä konferenssitilaksi. Suomessa TM-lehti arvioi sen matkustusmukavuuden kympin arvoiseksi, mutta autoveron laskentakaava nosti T3-huippumallin hinnan Suomessa yli ostohaluja kuristaneen 300 000 FIM kipurajan. Monet aluksi vain Carat-malliin saatavilla olleet varusteet kuten mm. nelivalomaski kulmikkailla lyhdyillä, ilmastointilaite tai pehmustettu kojetaulu kuuluivat myöhemmin erikoismallien vakiovarustukseen, tai tulivat saataville Volkswagenin "Mehrausstattung"-tarvikkeina (M-osat). Myös lukkiutumattomat ABS-jarrut tulivat viimein saataville vuonna 1987.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Vuoden 1984 lopulla malliston täydensi Itävallan Grazissa Steyr-Daimler-Puch:in tehtailla valmistettu "Syncro" -nelivetoversio (ref: 5), nelivedon ollessa toteutettu "Ferguson"-tyylisesti viskokytkimellä taka- ja etuakselien välissä (viskokytkin ja akselit lukittavissa mallista riippuen). Vaikka Volkswagenilla oli ollut sekä omaa kokemusta toisen maailmansodan ajan nelivetoisista Kuplista (Typ 86, "Kommandeurswagen") tai amfibio-"Schwimmwagen":eista (Typ 128), että Audi-tytäryhtiön "Quattro"-tietotaitoa, se oli pitkään epäileväinen nelivetoisen Transporterin riittävän myyntipotentiaalin suhteen. Valmistustapa, missä raakakori kulki Hannoverista Graziin nelivetotekniikan asentamista varten, ja sitten takaisin päätehtaalle viimeistelytöitä varten, nosti Syncro-mallien hintaa: vaikka valmistusmäärä olikin suuri on Hollowayn kirjoituksesta ymmärrettävissä, että menekki jäi Syncron kalleuden takia odotuksista - etenkin, kun se ei moniin tarpeisiin ollut etevää takavetoista versiota paljoa maastokelpoisempi. Voimansiirron vaatiman tilan vuoksi polttoainesäiliö sijoitettiin Syncrossa uudelleen, se on muovinen, ja vetoisuus 70 litraa tavallisen 60 litran sijaan: tilasyistä 85-litrainen lisävarustesäiliö ei ole asennettavissa nelivetomalliin. Syncron tilat ja sen henkilöautomainen ajettavuus toivat sille testivoittoja myös Suomessa. 1985 markkinoille tuotiin monikäyttöinen "Multivan". T3-sukupolvestakin oli alusta asti tarjolla suosittu "Westfalia"-matkailuauto, minkä mallisto laajeni tuotannon aikana, ja synnytti rinnakkaismalleja eri valmistajilta, tai tietyille markkina-alueille - esimerkiksi "Weinsberg", "Dehler"-luksusversio, "Reimo", "Teca" ja "Carthago". "Devon" valmisti T3-matkailuautoa Iso-Britannian markkinoille oikeanpuoleisella ohjauksella, hollantilainen "Eurec" sen pohjalta vasemmanpuoleisella ohjauksella. Tuotantokauden loppua kohti oli lisävarusteltuina erikoismalleina, mm. Multivan-pohjalta "Star"-loppuisilla nimillä. T3-valmistus Saksan päätehtaalla Hannover-Stöckenissä loppui 1990 uuden T4-sukupolven tullessa tilalle, jonka jälkeen kaikki T3-mallit valmistettin Grazissa. Volkswagen julkisti tuolloin toukokuussa 1990 päivätyn, laajan Transporter-historiikin (36 sivua ja kansilehdet) sisältävän pressimapin, mikä on kokonaisuudessaan luettavissa www.vwpix.org-sivustolla (-> T3, Pressemappen, Deutschland, 40 Jahre Volkswagen Transporter, Text: kyseinen sivu ei valitettavasti ole suoraan linkitettävissä). Viimeisen "Limited Last Edition" -sarjan (LLE, 2 500 kpl, joista viimeinen on sijoitettu Wolfsburgin tehdasmuseoon) kova menekki pääsi yllättämään Volkswagenin, ja tehdas joutuikin teettämään vielä 500 kpl LLE:n kanssa identtistä vaunua täyttääkseen lupauksensa yhtiön työntekijöille: vain JX-turbodieselilla varustetut "Redstar" ja "Bluestar" (tummempi sinisävy kuin aiemmin valmistettu Bluestar, SS-bensiinimoottori jäi pois) eivät tulleet julkiseen myyntiin. Nämä 500 kpl eivät liioin saaneet LLE-tyyppistä todistusta, eivätkä niiden valmistenumerot noudata LLE:n kaltaista järjestystä.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Moottoreiden osalta T3 käytti aluksi edellisen T2-sukupolven ilmajäähdytteisiä nelisylinterisiä 1,6 litran 50 hv tai 2,0 litran 70 hv vastaiskumoottoreita. T3 olikin VW:n viimeinen uusi korimalli, minkä oli suunniteltu käyttävän markkinoilla epätyydyttävästi pärjänneen VW 411/412-mallisarjan (1968-1974) ilmajäähdytteisiä vastaiskumoottoreita. 1981 mallisto täydentyi VW Golfin 1,6 litran nelisylinterisellä diesel-rivimoottorilla. Vuonna 1982 VW korvasi perinteiset "Luftboxer"-moottorit liukuvasti vesijäähdytteisillä 1,9- tai 2,1-litraisilla "Wasserboxer":eilla, jotka saivat ensin ruiskutuksen "Digijet" (Bosch Digitale Jetronic)-ohjauksen, sittemmin ruiskutuksen lisäksi myös sytytystä ohjaavan "Digifant I"-elektroniikan. Tehokkaimmillaankaan moottorit eivät etenkään 2 000 kg omapainoa lähestyvissä huippumalleissa enää täysin tyydyttäneet ajan vaatimustasoa. Lukuisat eri virittäjät ottivatkin asiakseen nostaa moottoritehot T3-mallin muiden ominaisuuksien tasolle. Virittäjistä kuuluisin ja valmistusmäärillä mitattuna suurin on Oettinger, mutta "samankaltaiset"-osiossa on mainittu muitakin tunnettuja alan yrityksiä. Porschen B32-piensarja ja sen kaltainen Claer CT3 esitellään omissa osioissaan.Takamoottorisen T3-sukupolven valmistus siirtyi vuonna 1992 Itävallan Grazista Etelä-Afrikkaan VWSA:n Uitenhage-tehtaalle, joskin Syncrot ja dieselmoottorit jäivät muuton yhteydessä pois. Perusmallit säilyttivät alkuperäisen korin VWSA:n tuotannon loppumiseen asti, kun taas paremmin varustellut "Microbus"- ja "Caravelle"-versio saivat merkittäviä koripäivityksia: takasivuikkunat ulottuivat lähemmäs kylkien vyöpokkausta, mikä edellytti sivupeltien muutosta, ja myös etuovien ikkunat kokivat pieniä muutoksia. Tämä VWSA:n korimuutos kulki "Big Window"-nimellä. Takimmaisen tolpan perinteiset ilmanottoaukot saivat uuden muotoilun, Eurooppa-tuotannossa oikeanpuolisella ohjauksella olleisiin vientimalleihin jätetty vasemmanpuoleisella ohjauksella olleen mallin liukuovikiskon peitepelti integroitiin koriin, sekä vasemmankätisten tuulilasin pyyhkijöiden käyttöakselit poistettiin. "Microbus"- ja "Caravelle"-malleihin sisältyi Euroopassa M-osana tarjolla olliut 85 litran polttoainesäiliö kaikissa moottorivaihtoehdoissa, ja nelivalomaski pyöreillä halogenivaloilla (myöhemmässä Caravelle 2,6i huippumallissa maski kulmikkailla, alun perin 1983 "Carat"-mallissa lanseeratuilla valonheittimillä). Vesijäähdytyksen edellyttämä alempi jäähdytinmaski leveni ja ulottui nyt etuvilkkuihin asti, ja 1999 lähtien vilkkujen lasit muuttuivat oranssista savunvärisiksi. Muutokset siistivät ja ajanmukaistivat T3:n ulkonäköä huomattavasti. Paremmat mallit varustettiin lisäksi kojetaulun pehmusteella mikä tosin pienensi hansikaslokeron luukun kokoa, ja ilmanvaidon ohjaus muuttui alipainetoimiseksi, jolloin vipusäädön sijaan käytettiin valintapyöriä lämpötilalle ja ohjaukselle. VWSA valmisti T3:t mm. Australian markkinoille, missä "Kombi"-malli valtasi Saksan markan epäedullisen kurssikehityksen vuoksi aiemmin hinnankorotusten takia menetettyä markkinaosuutta takaisin. Australialaislähteen mukaan mm. maan paikalliset poliisilaitokset palasivat, T3:n japanilaiskilpailijoita kokeiltuaan, hinnan taas budjettiin sopivaksi laskettua Kombiin sen ylivoimaisten ajo- ja maasto-ominaisuuksien takia.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Etelä-Afrikan T3:t varustettiin aluksi Audin 2,5-litraisilla viisisylinterisillä AAY-bensiinimoottoreilla. "Kombi"-ikkunapaketti ja "Van"-umpipakettimallit saivat vuodesta 1995 lähtien VW:n 1,8-litraisen nelisylinterisen AAX-rivimoottorin, kun taas "Microbus"-bussi ja yleellisempi "Caravelle"-mallisto 2,3-litraisen AFU-viisisylinterisen. Vuonna 1997 valinnaiseksi 2,3-litraisen rinnalle tuli Caravelle-mallissa saman 100 kW tehon kuin 2,5i-edeltäjänsä tarjonnut 2,6-litrainen ADY-viisisylinterinen, minkä kulutus oli parannellun ruiskulaitteiston vuoksi edeltäjäänsä pienempi. Viisisylinteriset moottorit edellyttivät moottoritilan korottamista, ja kannen kummallekin sivulle sijoitettiin lokerot pientavaroita varten. 2,6-litrainen sai myös 5-vaihteisen vaihteiston, tuuletetut etujarrulevyt, ulkoisena tunnusmerkkinä "Carat"-puskurit ja helmasarjan, sekä valuvanteet joko "Starburst"- tai "Rhein"-designilla (kuva: vuoden 1997 Caravelle 2,6i "Rhein"-vanteilla). 2,3-litrainen viisisylinteriä sai tyytyä 4-vaihteiseen vaihteistoon ja teräspuskureihin. Myös muu vakiovarustelu riippui valitusta moottorivaihtoehdosta eli nousi portaittain siten, että vuonna 1998 suurimmalla 2,6i-moottorilla perushinta lähes kaksinkertaistui 1,8-litraiseen verrattuna. Tuotannon loppuaikoina 2,6-litraisesta versiosta tuli tarjolle "Exclusiv"-versio, missä keskipenkki oli korvattu "Multivan"-tyylisillä erillispenkeillä (selkä menosuuntaan) sekä esiin taitettavalla pöydällä. Sen varustukseen kuuluivat myös jääkaappi ja "Carat 2"-designin valuvanteet. Samankaltainen, mutta "Rhein"-vanteilla varustettu 2,6-litrainen erikoismalli kulki "Activ"-nimellä. T3-osien saatavuuden vaikeuduttua Uitenhagen T3-tuotanto ajettiin viimein alas kesäkuussa 2002, joskin autovarastoa kuuluu myydyn loppuun vuoteen 2003 asti. Tuotannon viimeinen, museoitu kullanvärinen Microbus 2,6i-yksilö tuhoutui valitettavasti marraskuussa 2006 kahdeksan muun VWSA:n korvaamattoman museoauton kanssa, kun sitä Kapkaupungin näyttelystä takaisin vuonna 2004 avatulle "AutoPavilion"-tehdasmuseolle siirtänyt autonkuljetusauto kaatui liikenneonnettomuudessa. Oettinger WBX6-yksilöitä vietiin Etelä-Afrikkaan 45-55 kpl (lähdetiedoissa eroa), ja Audi-moottoreihin oli tarjolla turbo-virityssarja (tiettävästi "Kohler"-pajan tekemänä, mutta mainittiin VWSA-mainonnassa). VWSA ei enää valmistanut T3:n dieselmalleja. Eräs T3 "Big Window" on esillä "Autostadt:issa" Wolfsburgissa (8/2017).


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Yhdysvaltain markkinoilla T3 oli tarjolla vain henkilö- ja matkailuautoversiona. "Vanagon"-perusmallissa oli yksinkertainen vinyylisisustus, L-mallissa parempi kangassisustus ja lisäpuhallin valinnaisvarusteena, ja GL oli vielä askelta kattavammin varusteltu. ""Westfalia""-matkailuautoja oli kahtena versiona telttakatolla: "Camper" oli 4 hengelle ja sisälsi täyden matkailuvarustuksen kaasuliedellä, jääkaapilla (kaasu, 110V ja 12V), pesualtaalla ja vesisäiliöllä, kun taas "Weekender" tuli ilman liettä, jääkaappia ja pesuallasta, mutta oli saatavilla erillisellä jäähdytyslokeron ja pesualtaan sisältävällä kaapilla. Vuonna 1984 Weekender kahdentui malleiksi ""Wolfsburg Edition Weekender"" (2 erillispenkkiä keskirivissä, kasvot menosuuntaan) ja "Wolfsburg Edition Multivan" (2 erillispenkkiä keskirivissä, selkä menosuuntaan), matkailuauto ""Wolfsburg Edition Camper"":in ottaessa USA-malliston huippupaikan. Euroopan Caravelle C-, CL- ja GL-malleja vastanneiden Vanagonien jäätyä pois muiden mallien sisustamisesta vastasi Westfalia. Nelivetoista "Syncroa" vietiin USA-markkinoille vain rajallisissa määrin vuosien 1985-1992 aikana. Vuosina 1990-1991 Yhdysvallat saivat ""Carat""-mallin kärkituotteeksi. T4:n eli ""Eurovan"":in markkinoilletulon vuoksi uusia T3-malleja ei enää tuotu Yhdysvaltiohin vuonna 1992, vaan Eurovan jatkoi 1993 lähtien VW:n tila-autojen tarjontaa. Ainakin yksi Oettinger WBX6 (vieläpä T3700E/6) on kirjoittajan tietona kunnostettu liikennekelpoiseksi USA:ssa vuonna 2016, mutta muitakin WBX6-yksilöitä lie kulkeutunut Yhdysvaltioihin uustuontina. Yhdysvaltain markkina on ollut vaikea VW:n tila-automalleille: 2000-luvulla keskeytettyä vientiä ei ole menekki- ja kustannusongelmien takia haluttu aloittaa uudelleen, eikä vientiä ole aloitettu vielä 2016-2017 kaudellakaan. Pääasiallinen lähde:


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Transporter Oettinger on muunnos, johon voi tarrojen/merkkien lisäksi olla asennettuna jokin Oettinger-yhtiön virityssarjoista, autoon uutena tilattuna tai jälkiasennettuna.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Oettinger ryhtyi historiikkinsa mukaan virittämään "Transporter"-malleja ensi kertaa jo vuonna 1966, kun se muunsi T1:n "Campingbus"-version saattoautoksi 6 600 kilometrin Spa-Sofia-Liège -kilpailuun, johon viisi yhtiön virittämää, kahden kaasuttimen "TSV"-moottorilla varustettua ralli-Kuplaa osallistui - tuloksena oli luokkavoitto. Valitettavasti tarkemmat tiedot saattoauton teknisistä muutoksista eivät ole välittyneet nykypäivään asti. Vuodesta 1971 lähtien tarjolla oli kuitenkin 1,9-litrainen 75 hevosvoiman moottori, ja 1974 lähtien myös 2,3-litrainen variantti 90 hevosvoimalla, joissa kummassakin oli Oettingerille jo ominaiseksi tullut iskua pidentävä kampiakseli taotuilla vastapainoilla, sekä sen sallimat suuremmat männät. Moottorit tarjosivat suuremman väännön kuin enimmillään 1,8-litraiset, 68 hevosvoiman VW-vakiomoottorit, joskin viritettyjen Transportereiden huippunopeus oli muuttamatta jätetyn alustan vuoksi rajoitettu 135 km/t:ksi. Jäljemmän koeajoraportti AMS-lehdestä 14/1974 on luettavissa lähdesivuston kuvalinkkien kautta.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Ensimmäiset suuren luokan muutokset uudistuneeseen T3-malliin esitettiin 1982, kun VW Golf GTI:n nelisylinterinen rivimoottori siirrettiin nk. "GTI-bussiin". Sen aihiona toimi tuolloin jo Golf-moottorin vuoksi vesijäähdytyksellä varustettu T3-dieselmalli. Tarjolla oli 1,6 litran versio 105 hv (Audi 80 GTE:n ja Golf GTI:n 110 hv sijan), ja 2,0 litran versio. Koska moottoreiden sovittaminen edellytti muutoksia imu- ja pakojärjestelmiin, niiden teho laski hieman alkuperäisestä, joskin ne tarjosivat enemmän vääntöä: ison GTI-bussin teho oli 125 hv tehon Golf GTI:n 136 hv sijaan. Dieselmoottoriset T1600TD LLK-mallit (1588cm³) taas perustuivat Golfin 1,6 litran nelisylinteriseen turbodieseliin, johon oli muutettu ruiskutuksen parametrejä, korotettu ahtopainetta ja lisätty keulamaskin taakse sijoitetulla nestelauhduttimella välijäähdyttimen hyötysuhdetta 90 hv tehon aikaan saamiseksi. T1600TD LLK:n AMS-koeajoraportti löytyy kuvalinkkinä lähdesivulta. Sarja oli suosittu jälkiasennuksena myös Suomessa.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Vuodesta 1982 alkaen WBX4-malleissa pohjana käytettiin VW:n nelisylinterisiä 1,9 tai 2,1 litran vesijäähdytteisiä bokserimoottoreita. Pienempi kaasutinmoottori tarjosi vakiomallin 78 hevosvoiman sijaan Oettinger-virityksin 90 hevosvoimaa, ja seuraavana askelmana T2100E-versiossa polttoaineen ruiskutuksen lisäksi suuremman iskutilavuuden sekä puristuspaineen ansiosta 105 hevosvoimaa. Jäljempi muutos paransi kiihtyvyyttä 0-100 km/t peräti 6,2 sekunnilla, ja sen huippunopeus 156 km/t oli 20 km/t vakiomallia suurempi. Volkswagenin siirryttyä ruiskutusmoottoriin Oettinger nosti iskutilavuutta edelleen 2,3 litraan, jolloin tehoksi tuli 120 hevosvoimaa. Volkswagenin 2,1-litraisten voimanlähteiden iskutilavuutta Oettinger kasvatti iskua pidentämällä aina 2,5 litraan asti: T2500E tarjosi 125 hevosvoimaa, kun taas katalysaattorilla varustettu T2500E/KAT-malli (2 474 cm³) 115 hevosvoimaa. Jäljempi nelisylinterinen "Wasserboxer" pysyi kuusisylinterisen T3200E/6 N:n rinnalla hinnastossa vuoteen 1992 asti. Caravelle GL Oettinger T2500E/KAT-mallin koeajoraportti löytyy mm. Gute Fahrt 10/1986-lehden sivuilta 78-80.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Asiakkaan tilatessa uuden Volkswagen-tuotteen jollain Oettinger-moottoreista VW-kauppiaaltaan auto esivalmisteltiin jo tehtaalla viritetyn moottorin asennusta varten erityisillä ohjauskoodeilla mallin mukaan. Ohjaus tuli Saksassa käyttöön jo 1960-luvun alussa, mikä kuvastaa tehtaan ja sen luottovirittäjä Oettingerin tiivistä suhdetta, ja järjestelyä laajennettiin myöhemmin muillekin markkina-alueille (mm. Ranska). Valitettavasti kattavan T3-sukupolven Oettinger-moottoripaletin tarkka rekonstruointi pian 40 vuotta tapahtumien jälkeen on vaikeaa aineiston haasteellisen saatavuuden vuoksi.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Takamoottorikonseptista vahvasti kiinni pitäneen Heinrich Nordhoffin pääjohtajakaudella (tammikuu 1948 - huhtikuu 1968) Volkswagen AG:n antoi 1961 Dr. Ing. h.c. F. Porsche KG:lle (vuodesta 1972: AG) toimeksi suunnitella EA 128-numeron (EA = "Entwicklungsauftrag", kehittelytehtävä) ja konstruktionumeron 1764 saaneet ehdotukset vastauksiksi Yhdysvalloille lokakuussa 1959 esitellylle takamoottoriselle Chevrolet Corvair-mallille (linkki rikki). Korin ja alustan suunnittelua koskeva Projekti käynnistyi 5.12.1961, ja prototyyppejä valmistui 31.12.1966 mennessä 3 kpl neliovisina, sekä Plastilliini-malli farmariversiosta. Vaikka Volkswagen ilmoittikin sille kirjallisesti 1.9.1967 tehtävän loppumisesta Nordhoffin tilalle pääjohtajaksi nousevan, takamoottorikonseptin umpikujan ymmärtäneen Kurt Lotzin tultua yhtiön palvelukseen kesäkuussa 1967, Porsche viimeisteli syyskuun 1967 loppuun mennessä vielä työn alla olleet viisi eri korimallien prototyyppiä lisää. Näissä oli lukuisia uutuuksia kuten USA-tyylinen koko leveydeltään istuttavissa oleva etupenkki, istuinten etäisyyssäädön lisäksi korkeussäätö, etäisyydeltään ja kallistukseltaan säädettävä ohjauspyörä, sekä etäisyydeltään säädettävät polkimet. EA 128:n alusta oli Chevrolet Corvairia kehittyneempi, joskin Roland Kunz tietää mallin 411-6 kärsineen mahdollisilla 200 km/t ajonopeuksilla aerodynaamisen nosteen takia etuakseliston kevenemisestä, eli ohjaustuntuman heikkenemisestä.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: EA 128:n rinnalla Porsche KG kehitti bokserimoottori-perheen, mikä sallisi suuremman iskutilavuuden kuin siihen asti käytetyt Typ 1:n (Kupla) tai valmistuskustannuksiltaan kalliit Porsche 356:n moottorit. Moottorista oli tarkoitus olla sekä neli- että kuusisylinteriset versiot, joita käytettäisiin paitsi VW:n tyypissä 4 (projektinimet 411-4, 411-6 sekä Karmann Ghian korvaava tyyppi 4-coupé), myös Ferry Porschen ja Heinrich Nordhoffin ideoimassa Porsche 914-keskimoottorimallissa (914-4 ja 914-6), minkä oli tarkoitus korvata tuotannosta poistuva 356 C-malli (1963-1965) sekä epätyydyttävästi menestynyt nelisylinterinen 912-versio (1965-1969) 911-mallista. Lisäksi Porschen oli tarkoitus tuoda 2+2 paikan 911-urheiluauton rinnalle aidosti nelipaikkainen, perheille tai edustamiseen sopiva volyymimalli - vrt. nykyinen Panamera - mikä olisi ollut 411-6:n muunnelma. Kuusisylinterinen OHV-moottori perustui vuoteen 1963 asti 901-moottoriin (Peugeotin vaatimuksesta 901-mallinimi jouduttiin muuttamaan 911:ksi), ja Porsche suunnitteli siihen aluksi viisi vaihteisto-koekappaletta EA 128:a varten. Näiden rinnalla EA 203/4- ja konstruktionumerolla 1837 suunniteltiin 911-moottorista jatkokehitellyt kuusisylinteriset 2,5- ja 2,8-litraiset versiot, joissa oli hihnavetoiset kannen yläpuoliset nokka-akselit, ja tehon sijaan painotettu vahvaa vääntöä. VW piti Porschen luomien OHC-ratkaisujen tuotantokustannuksia kuitenkin liian korkeina. Uudet sylinteriryhmät vanhanmalliseen työntötankolohkoon yhdistämällä syntyi "Flachboxer" (litteä bokseri), mikä tuli käyttöön VW 412-mallissa (1972-1974) 1,7- ja sittemmin 1,8-litraisena. Nimi juontuu jäähdytyspuhaltimen siirtämisestä muutosten yhteydessä kampiakselin päähän. "Flachboxer" on myös yhdysside EA 128:sta VW:n viimeiseksi takamoottorimalliksi jääneeseen T3:een 1979 alkaen, sillä se salli moottoritilan kannen laskemisen 200mm alemmas vanhalla puhallinkotelolla varustettuun T2-malliin verrattuna - hyötyinä tietenkin tavaratilan kasvu ja nostokorkeuden madaltuminen T3:ssa.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Tämän yhdistelmän hylätystä kuusisylinteriversiosta kehittyisi sittemmin Oettingerin WBX6-moottori, sillä Corvairin ajettavuudesta nousseen hälyn takia (Ralph Naderin kohukirja: "Unsafe at any Speed") sen menekki romahti vuosina 1965-1969 enää 387 896 kappaleeseen, kun alkutaipaleella 1960-1964 oli valmistettu 1 307 869 Corvair-yksilöä. Tapahtumien, myös VW:n pääjohtajan edessä olevan vaihtumisen, arvellaan vaikuttaneen VW:n syyskuun 1967 päätökseen lopettaa huonon maineen saanutta Corvairia laajalti muistuttaneen EA 128:n kehitystyö, joskin nelisylinterisen tyyppi 4-mallin 411 tuotanto alkoi elokuussa 1968 - eräässä korivaihtoehdossaan se oli VW:n ensimmäinen neliovinen henkilöautomalli. Uuden 6-sylinterisen moottorin peruunnuttua Porschen FIA GT-kilpaluokan aihioksi tarkoittama kuusisylinterinen 914/6 varustettiin Porsche 911:n vanhalla 2-litraisella 110hv moottorilla (914/6 R-kilpaversiota valmistui 32kpl ynnä noin 400 R-kittiä, uudemman nimeämiskäytännön mukaan "914/6 GT"), kun sen tilavuus nousi isossa 911-mallissa 2,2- ja 2,4-portaan kautta viimein 2,7-litraiseksi jotta suorituskyvyn ero pieneen malliin nähden olisi riittävä. Pieni kuusisylinterinen korvautui vaatimattoman menekin vuoksi 1973 lähtien 2-litraisella 100 hevosvoiman VW-nelisylinterillä mallissa 914 2.0 (40kg kuusisylinteristä keveämpi), kun taas 914-perusmallin 1,7 litran "Flachboxer" (VW 412E:n moottori Porschen modifioimilla kansilla) kasvoi vuodesta 1974 lähtien 1,8-litraiseksi (76hv, täytti USA:n saastemääräykset, tai 85hv mitä myös VW 412 S käytti). Keskimoottorisesta pikku-Porschesta oli myös kaksi harvinaista erikoisversiota: homologaatiotarkoituksiin valmistettu 11kpl piensarja mallia 916, missä käytettiin 2,4- (prototyyppi ja 3 ensimmäistä esisarjan autoa) tai 2,7-litraisia 911-moottoreita (loput 7 esisarjan autoa) ja mitkä luovutettiin Porsche- ja Piëch-sukujen edustajille sekä valikoiduille kanta-asiakkaille, sekä kahtena kappaleena valmistettu 914/8 joka oli varustettu 908/3-kilpurin ilmajäähdytteisellä 3-litraisella 8-sylinterisellä vastaiskumoottorilla - 300hv-koeauto meni Ferdinand Piëch`ille, ja tieliikenteeseen rekisteröity 260hv-yksilö Ferry Porsche`lle hänen 60v-syntymäpäivälahjaksi (lähde: Wikipedia DE). Porsche sai myytyä toteutumatta jääneen OHC-moottorisuunnitelmansa italialaiselle autonvalmistajalle (tarkoittanee Alfa Romeo Alfasudin (1972-1983) ja Alfa Romeo 33:n (1983-1995) nelisylinteribokseria). Lähteenä on käytetty Roland Kunz`in laajaa 2007 referoitua kirjoitusta shoptalk-foorumissa. Kokonaistarina on vielä monimutkaisempi - liittyyhän se paitsi Volkswagenin takamoottorikonseptin kriisiin 1960-luvun lopulla, ja pääjohtajan vaihtumiseen Heinrich Nordhoffin menehdyttyä huhtikuussa 1968, myös mallipoliittisiin pulmiin Volkswagenin tultua ensin vuoden 1965 alusta Auto Union AG:n (Audi) ja se vuorostaan elokuussa 1969 NSU:n omistajaksi. Tämä aiheutti lukuisia päällekäisyyksiä, ja siksi jo pitkälle ehtineiden prototyyppien kehittelyn pysäyttämistä VW-Audi:n yhtymän sisäisen mallikilpailun välttämiseksi. Oettingerin wbx6-juosteen juurella olleen 411-6:n prototyypeistä niin Variant-kartanoauto kuin nyttemmin (2015-) sedan on ollut esillä "AutoMuseum Volkswagen"-museossa Wolfsburgissa.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Oettinger (OKRASA) sai historiikkinsa mukaan vuonna 1984 VW:llä Transporter T3:n piensarjana valmistettavaan malliin tarkoitetun, mutta korkeiden kustannusten, heikkojen menekkiodotusten, tai tuntemattomien muiden syiden vuoksi käyttämättä jääneen, valmistajan omana kehitystyönään jo vesijäähdytteiseksi muuttaman, nelisylinteriseen moottoriin perustuvan kuusisylinterisen aihion kehiteltäväksi tuotantovalmiuteen. Toistaiseksi jää vahvistamatta pohjautuiko Volkswagenin moottoriaihio aikaisempaan EA 203/204-moottoriin, vai onko kyseessä Volkswagenin oma, täysin erillinen konstruktio. Toimitukseen sisältyi moottorin tekniset piirrokset, sekä muotit muun muassa moottorilohkolle ja sylinterikansille. Aihio ei vaatinut moottoritilan korottamista tai muutoksia moottorikiinnikkeisiin, koska Volkswagenin Transporter T3:een tarkoitettuna tuotteena se noudatti WBX4-moottoriasennuksen mitoituksia. Toteutunut "WBX6" pohjautuu pitkälti vesijäähdytteisen 2,1-vakiomoottorin osiin, ja perii siksi ko. konstruktion ongelmakohtia kuten mm. vesivaipan/kannen liitoksen kehnosta ratkaisusta l. tiivisteiden haurastumisesta ja niiden alla aikaa myöden esiintyvästä syöpymisesta johtuvia vesivuotoja. Kuusisylinterisen valuosat kuten muunnellut lohkot ja imuilmapleenumi valmistettiin Volkswagenilta saatujen muottien pohjalta "Honsel"-yrityksessä, ja osat työstettiin (sorvaustyö, tasoitus, kierteet) käyttövalmiiksi "Motogema"-valimossa. Moottori sai Oettingerin taotun kampiakselin, josta yhtiö teki sille tyypilliseen tapaan pitkäiskuisen version myöhempään 3,7-litraiseen WBX6:een. Moottorinohjauksen lisäksi monista muistakin nelisylinterimallin osista teetettiin kuusisylinterisen edellyttämiä muunnoksia. Vaihteistoksi valittiin VW:n Kasse.-Baunatalin tehtaalla valmistettu 3-vaihteinen "NL"-automaatti 3,08-perällä ja Audi 200 Turbon vahvemmilla osilla. WBX6-sarjaan kuului "ATE"-jarruvalmistajan luoma OE 4S-levyjarrusarja, M-osanakin saatavilla ollut 85 litran polttoainesäiliö, 20 mm madallettu alustasarja "Bilstein"-kaasuiskunvaimentimilla ja jäykemmällä kallistuksenvakaajalla, korisarja, sekä moottorivalvonnan lisämittarit. Ensimmäinen wbx6-prototyyppi valmistui helmikuussa 1985, ja lisäprototyyppejä elo-syyskuussa.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Oettingerin Frankfurtin IAA-messuilla 1985 esittelemä ensi versio T3200E/6 (3 164 cm³) tuotti 165 hv tehon ja 260 Nm vääntöä. Mallia sai vain takavetoisena, ja se kiihtyi 0-100 km/h 12,5 sekunnissa saavuttaen 181 km/h huippunopeuden. Ensimmäinen luovutus asiakkaalle tapahtui tammikuussa 1986. WBX6 on tiettävästi maailman ensimmäinen sarjatuotantoon päässyt auton vesijäähdytteinen kuusisylinterinen vastaiskumoottori, muutamia vuosia ennen Subaru SVX-urheiluauton 3,3 litran vesijäähdytettyä H6-moottoria. Vasta kymmenen vuotta myöhemmin esitellyn VW:n etuvetoisen T4:n "GP"-pitkänokkaversion 2,8i VR6- ja 2,5TDi (128 kW)-moottoreilla varustetut mallit saavuttivat osapuilleen T3200E/6:n suoritusarvot. Oettingerin isojen WBX6-mallien ajettavuus, toisin kuin yllä mainitun 411-6:n tapauksessa, on ongelmaton ja vakaa aina suotuisissa oloissa mahdollisiin yli 210 km/t ajonopeuksiin: etuakselin kallistuksenvakaajan vuoksi ajokäytös on normaalisti päättäväisen aliohjaava, ja urheilualusta säilyy lähes yhtä mukavana kuin T3-perusmallissa - tosin WBX6 on takamoottoriautoille tyypillisesti sivutuuliherkkä korkeilla ajonopeuksilla. Eräät harvat nastarengasmallit voivat heikossa pito-oloissa tuoda esiin odottamatonta yliohjautuvuutta, kun voimat eivät riitä vakaimen aktivoitumiseen.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Mallisto koki muutoksia vuonna 1987, kun sitä laajennettiin sekä alas- että ylöspäin. Mallin T3200E/6 rinnalle tullut, alennetun puristuspaineen N ("Normalbenzin") tuotti katalysaattorin kera 140 hevosvoimaa, käytti 95-oktaanista polttoainetta ja oli tarkoitettu asennettavaksi nelivetoisiin Syncro-Transportereihin. N-moottorin alempi teho ja vääntö sallivat VW:n käsivalintaisen vaihteiston käytön - N:stä tuli WBX6-mallien suosituin versio. Täystehoisen, nyt S:ksi ("Superbenzin") nimetyn version teho nousi 175:een hevosvoimaan korkeamman puristuksen ansiosta. Kyseinen moottori istutettiin 1987 yhtiön uuden Friedrichsdorfin tehtaan vihkiäisten kunniaksi kuriositeettina VW Kuplan Cabriolet-avomalliin, ja samanlainen luovutettiin myöhemmin myös autonharrastajana tunnetulle Espanjan kuningas Juan Carlos I:lle. Uutuusmalli T3700E/6 KAT taas oli T3200-mallista iskua pidentämällä kehitetty 3 711 cm³ versio katalysaattorilla. Se tuotti 180 hevosvoimaa ja 305 Nm vääntöä, ja isommalla moottorilla raskas "Carat"-malli kiihtyi 0-100km/h 11,6 sekunnissa saavuttaen 187 km/h huippunopeuden. Mallin ohituskiihtyvyys 80–120 km/h oli erinomainen - parempi kuin aikalaisensa Ford Granada 2,8i V6:n vastaava - sillä kickdown pudottaa moottorin 80 km/t nopeudessa 2-vaihteella mainiosti vääntö- ja tehohuipun välisille kierroksille. Ison WBX6-moottorin polttoaineen kulutus on alkuperäiseen, 2.000kg omapainoon nähden häiritsevän alitehoisen 112hv DJ-nelisylinterimoottoriin verrattuna 2,5-3 l/100km pienempi arkisessa ajossa - tosin yli 150 km/t nopeuksilla jyrkästi kasvavan ilmanvastuksen vuoksi jopa 25 l/100km, mikä kookkaammasta säiliöstä huolimatta tarkoittaa vauhdikkaassa moottoritieajossa polttoaineen täydennystarvetta alle 300km ajomatkan jälkeen. T3700E/6-mallia sai vain takavetoisena ja automaattivaihteistolla varustettuna. Frankfurtin IAA-näyttelyssä 1990 Oettingerin osastolla esillä ollut Porschen G50-manuaalivaihteistolla varustettu T3700E/6 lie jäänyt yksittäiskappaleeksi, sillä kallein moottorivaihtoehto jäi pian pois mallistosta Oettingerin (OKRASA) talousvaikeuksien ja MBO-kaupan 1991 vuoksi, eli iso versio on WBX6-versioista harvinaisin.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Vuodesta 1988 lähtien ilman katalysaattoria olleet T2500E- ja T3200E/6 S-mallit jäivät enää lähinnä vientituotteiksi maihin, joissa lyijyttömän bensiinin saatavuus oli epävarmaa - tosin T3700E/6-sarjaakin sai asiakkaan toivomuksesta ilman katalysaattoria. Oettinger supisti T3-virityssarjojensa palettia vuonna 1990, kun Volkswagen oli esitellyt täysin uudistetun etumoottorisen ja etuvetoisen T4-mallinsa. Malleja T2500E KAT ja T3200E/6 KAT (=N) valmistettiin vuoteen 1992 asti, jolloin T3:n "syncro"-nelivetomallin valmistus päättyi. Kaikkien WBX6-mallien yhteen lasketun valmistusmäärän arvioidaan lyhyen tuotanto-kauden takia jääneen 500–700 kappaleeseen (ks. Oldtimer-Markt 08/2006, maksullinen juttuarkisto) eli ne ovat versiosta riippumatta nykyään harvinaisia keräilijäkappaleita. Moottorin maine tahriintui alkuaikoina jossain määrin ansaitsemattomasti: konstruktio on terve, mutta sen apulaiteet olisivat tarvinneet pidempää kehittelyaikaa jotta puutteet ja yllätykset (85 l pa-säiliön alttius kontaminaatioille) olisi ratkaistu: monet niistä johtivat korkeisiin paikallisiin lämpötiloihin moottorissa, ja niistä johtuviin vakavampiin seurannaisvahinkoihin. Jälkikehittely osin pienillä muutoksilla, muutamassa kohdin (mm. julmasti hiomalla sovitettujen VW-kiertokankien korvaaminen) haastavilla töillä, tuo esiin moottorin silkinpehmeän käynnin (6-sylinterisen vastaiskumoottorin massatasapaino vastaa 60-asteista V12-moottoria) ja tarvittaessa riuskan suorituskyvyn, kun automaattivaihteisto taas kompensoi moottorin alaväännön latteutta hyvin. T3 ei rakenneltunakaan ole varsinainen urheiluauto - joskin Volkswagen loi oivan perustan sen kenties odottamattomankin hyville ajo-ominaisuuksille - mutta sen sijaan se on kirjoittajan noin 30 vuoden ja 250 000 kilometrin kokemuksella etenkin sivistyneellä WBX6-moottorilla erinomaisen mukava, tilava ja nopeakin "Gran Turismo"-tyyppinen pitkien maantiematkojen kumppani: juuri sellainen kuin tehdastekoisen VW Caravelle Carat-huippumallin olisi alun perinkin kuulunut olla.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Oettinger Performance (nyk: Sportsystems) GmbH jatkaa toimintaansa mm. Volkswagen Group-konsernin eri automallien virittäjänä, nyttemmin myös T6-bussien.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Lähteet teknisten tietojen taulukoihin:


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Oettinger tarjosi lukuisia erikoisvarusteita VW T3-mallin tarpeisiin. Kuusisylinteristen T3-mallien pakollisiin varusteisiin kuuluivat muun muassa erinomainen OE 4S-levyjarrusarja ja jäykempi "Sportfahrwerk"-alusta, mitkä vastasivat huomattavasti kohonneita teholukemia, ja näitä myytiin myös erikseen. Korisarjat jättivät Oettinger-T3:t lähes "Carat"-sarjamallin näköisiksi, joskin puskurit ja kylkipalaset ulottuivat reilut 10cm vakio-korisarjaa alemmas pakoputkiston piilottamiseksi. Näin "WBX6"-mallit saattoi basso profondo-käyntiääntä kuulematta tunnistaa vain moottorin alla pilkottavista, sarjamallista poikkeavista, sylinterilohkojen alla V-tyyliin kallellaan olevista äänenvaimentimista ja vakiomallia paksummasta loppuputkesta - saksalaiseen tapaan juonen paljastavat takaluukun mallimerkit ja kirkuvat Oettinger-tarrat jätettiin näet mielellään pois. Sisustuksen muutostyöt eivät kuuluneet Oettingerin toimialaan, vaikkakin WBX6-sarja sisälsi lisämittarit öljynpaineelle ja lämmölle. VW Caravelle Carat sisälsi muita T3-versiota runsaamman varustelun, jota Volkswagen lavensi tuotantovuosien aikana mm. valinnaisella nahkasisustuksella ja taaimmaisten (lepo-) penkkien sähkösäädöllä. Oettingerin WBX6-tekniikan sai tilattua mihin tahansa T3-vakiomalliin - vaihteiston ja voimansiirron rajoitukset tehon ja väännön suhteen huomioiden - VW-piirimyyjän kirjaamalla WBX6-sarjan asennukseen valmistavalla ohjauskoodilla. Kuusisylinterinen moottori päätyi useita kertoja myös DEHLER-veneveistämön T3:een pohjautuvaan yleelliseen "Profi"-matkailuautoon.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Saksan Weiseliin sijoittunut Claer Automobile GmbH on yhtiön kotisivujen mukaan valmistanut yli 50 kpl Porschen ilma- ja vesijäähdytteisillä eri moottoreilla varustettua CT3-Transporteria (tarkka mallimerkintä riippuu käytetystä Porsche-tekniikasta): aitojen Porsche B32:ien harvinaisuuden vuoksi Claerit ovat haluttuja, eivätkä juuri koskaan päädy julkisille myyntipalstoille. Claer on jatkanut työtään Transporterin T4- ja T5-mallien parissa. Tuotteet on muutettu takamoottorisiksi, ja niissä käytetään Porschen moottoreita (myös viritettyjä) sekä voimansiirtoja. Claer CT4 saavutti Nardò-radan (Apulia) koeajoissa "Ruf"-viritetyllä 522hv Porsche 993-tekniikalla ja nelivetoiseksi muutettuna 273 km/t huippunopeuden. Yhtiön uudempi CT5-huippumalli käytti "Wendtland":in virittämää Porschen 996-tekniikkaa, oli myöskin nelivetoinen, ja saavutti 680 hv tehon siivittämänä korimallista riippuen jopa 300 km/h huippunopeuden. Lähde ilmoitti vanhemman CT4-muutoksen hinnaksi 168.000 DEM, mikä ei tosin vielä sisältänyt T4-perusautoa.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Eräs tunnetuimmista T3:n virittäjistä lienee Porsche AG, joka oli käyttänyt Transporterin eri malleja saattoautoina prototyyppiensä koeajoissa Algeriassa. Niiden suorituskyky ei riittänyt lähellekään testattavien urheiluautojen matkanopeuksia. Transporterin uudistuttua 1979 sen moottoritila oli riittävän väljä jotta siihen sai mahtumaan myös Porschen 6-sylinterisen vastaiskumoottorin. Tehdas valmisti ensimmäisen koekappaleen 204 hevosvoiman 911 SC-moottorilla 1981 ja tulos oli niin onnistunut, että Porsche harkitsi vakavissaan muutoksen sarjavalmistusta. Vuonna 1984 tehdas asensi 911-mallinsa uuden 3,2 litran kuusisylinterisen ilmajäähdytteisen 231 hv moottorin koesarjaan T3-malleja. Kyseistä "B32"-Transporteria valmistui 12 (joissain lähteissä jopa 20) kappaleen piensarja tehtaan sisäiseen käyttöön, mm. tk-johtaja Helmuth Bott`ille. B32:n kiihtyvyydeksi tehdas ilmoitti 9,6 sekuntia 0-100 km/t, ja huippunopeudeksi virallisesti 185 km/t - joskin B32:n tiedetään kevyellä kuormalla saavuttaneen 220 km/t nopeuksia. Porsche päätti kuitenkin lopulta luopua sarjatuotannosta, koska B32-mallin hinta olisi laskelmien mukaan noussut 145.000 DEM tuntumaan (1984, viite 2) eli moninkertaiseksi 911-perusmalliin nähden. Myös sarjatuotantoa silmällä pitäen laaditun ohjekirjan ensi sivun kehotus malttiin epätavallisen suuren tehon kanssa kuvastaa tehtaan pelkoa, että B32 olisi osaamattomissa käsissä saattanut johtaa ikäviin tuotevastuuongelmiin (yleisö ei näet käsitä harvinaisten T3-tehoversioiden potentiaalia eikä osaa ennakoida niiden nopeusvaroja Saksan rajoittamattomilla moottoriteillä, mikä johtaa satunnaisiin konfliktitilanteisiin). Valmistetuista B32-malleista kymmenen yksilön arvellaan säilyneen.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Volkswagen Transporter T3-mallit olivat 1980-luvun aikana hyvien ajo-ominaisuuksiensa mutta vaatimattoman suorituskykynsä takia suosittuja virittelyn ja moottorivaihdon kohteita. Kaikki virittäjät tai moottorivaihdot kattavan luettelon koostaminen lie lähes mahdoton tehtävä. Suosituimpia vaihtomoottoreita ovat VW:n 827-sarjan nelisylinteriset rivimoottorit, VR6 sekä Audin V6, joihin on Saksassa tarjolla tarvittavia sovitusosia. Maailmalla T3-malleihin jälkiasennettiin mielellään myös Subarun 4- ja 6-sylinterisiä vastaiskumoottoreita, ja jopa Alfa Romeo V6- tai Rover V8-moottoreita, usein yhdistettynä Renaultin vahvaan ja kompaktiin UN1-vaihteistoon (mm. Renault Espace V6:ssa käytetty). Viime vuosien ilmiöitä ovat olleet erilaisten V8- ja jopa W12-moottoreiden vaihtamiset T3-koriin. Alla olevassa keskitytään lähinnä nimekkäimpiin tai tuotantomääriltään merkittäviin valmistajiin.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Rakenteiden yhteensopivuuden vuoksi usea muukin saksalainen virityspaja kuin edellä kappalemäärän mukaisessa järjestyksessä esitellyt yritykset on vaihtanut Porsche-tekniikkaa T3-malleihin. Tunnetuimpiin Porsche-moottorivaihtoja T3-malleihin piensarjana tehneisiin yrittäjiin lukeutuvat mm. Alois Ruf (Ruf-Porsche), jonka yhtiö asensi Transporter-malleihin mm. Porschen 1980-luvun lopun tehokkainta 250hv "Carrera"-moottoria. Uudempi yrittäjä, berliiniläinen TH Automobile GmbH, on asentanut Porsche-tekniikkaa Volkswagen Transporterin 3., 4. ja 5. sukupolven koreihin. Moottori- ja tekniikkavaihtojen tarkka kappalemäärä ei toistaiseksi ole tiedossa.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Nimekkäistä T3-virittäjistä mainittakoon Saksan Eurasburgiin sijoittunut Schick Turbo Tuning. Yritys nosti VW-vakiomoottorien tehot turboahdinta käyttäen 2,1-moottorin osalta aina 163:en hevosvoimaan, joskin myös muita viritysasteita oli tarjolla. Forum-tietona turboahdin oli KKK:n Audin ahtopaineen säädöllä ja välijäähdyttimellä, moottorissa madallettu 7,3:1 puristussuhde, sekä tehokkaampi polttoainepumppu. Mielipiteenä moottori oli janoinen (16 litrasta yli 20:een suuremmilla nopeuksilla), eivätkä MV- tai SS-moottoreiden lohkot tai voimansiirtokaan tahtoneet kestää lisätehoa. Myös 1,6 turbodiesel oli ohjelmistossa, ja sen teho nousi yhtiön työn tuloksena 93 hevosvoimaan. Google tunnistaa yrittäjä Anton Schickin edelleen samassa osoitteessa Eurasburg an der Loisach`issa, mutta yrittäjän entinen kotisivu www.schick-tuning.de ei näytä nyt (12/2016) olevan aktiivinen.


title: Volkswagen Transporter (T3)

text: Toiminimi T3-Dezent taas suorittaa Audin 4,2 V8-moottorin vaihtoja T3-koreihin Saksassa rekisteröintikelpoisena keskimoottoriasennuksena. Tällöin kookas moottorikotelo haukkaa kuitenkin osan Transporterin tavaratilasta tai matkustamosta, kun mm. Porschen ilmajäähdytteisissä 6-sylinterimoottoreissa tarvitaan vain moottoritilan kannen korottamista.


title: Volkswagen Transporter (T4)

text: Volkswagen Transporter T4 on Volkswagen Transporterin neljännen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1990–2003. Malli suunniteltiin aivan uudelta pohjalta ja poikkesi rakenteeltaan huomattavasti edeltäjistään. Siinä oli eteen poikittain sijoitettu rivimoottori ja etu- tai neliveto. Moottorin sijoittaminen eteen muodosti kolariturvallisuutta lisäävän muodonmuutosvyöhykkeen auton keulaan. Muutoksen myötä tavaraa pystyi kuormaamaan helpommin takaluukun kautta, koska luukun kokoa rajoittava moottori ei ollut taka-akselin takana.


title: Volkswagen Transporter (T4)

text: Eurovan oli T4:stä Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoilla käytetty nimi. Se oli myynnissä vuosina 1993–2004. Sitä sai ainoastaan henkilökuljetukseen varustettuna, lukuun ottamatta matkailuautoiksi varusteltuja malleja. Kun Transporterin viides sukupolvi esiteltiin, poistui Eurovan markkinoilta Pohjois-Amerikassa, eikä siitä ollut siellä enää tarjolla mitään versiota. Sanaa Eurovan on käytetty ajoittain myös Euroopassa, jolloin on ollut kyseessä autoon saatava varustepaketti.


title: Volkswagen Transporter (T5)

text: Volkswagen Transporter T5 on Volkswagen Transporterin viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2015. Se ei eroa edeltäjästään niin ratkaisevasti kuin T4 erosi omista edeltäjistään, koska moottorin sijoitukseen ja jäähdytystapaan ei tehty muutoksia. Perusratkaisuna on edelleen eteen poikittain sijoitettu moottori. Vaihteenvalitsin on sijoitettu kojelautaan. Facelift tehtiin vuonna 2009, jolloin ajovalojen umpiot saivat Volkswagenin muista malleista tutun ilmeen ja moottorivalikoimaa uudistettiin.


title: Travis Fimmel

text: Travis Fimmel (s. 15. heinäkuuta 1979 Echuca, Victoria), on australialainen näyttelijä ja entinen malli, joka on tunnetuin roolistaan Ragnar Lothbrokina televisiosarjassa "Viikingit". Mallin urallaan Fimmel toimi muun muassa Calvin Kleinin mallina.


title: Marco Koch

text: Marco Koch (s. 25. tammikuuta 1990 Darmstadt) on saksalainen uimari. 185 senttimetriä pitkä ja 84 kilogrammaa painava Koch edustaa DSW 1912 Darmstadtia. Koch kilpailee rintauinnissa.


title: Marco Koch

text: Koch on sijoittunut olympialaisten 200 metrin rintauinnissa sijalle 13 vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja seitsemänneksi Rio de Janeirossa 2016. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Kazanista hän saavutti MM-kultaa ja vuoden 2013 MM-kilpailuista Barcelonasta MM-hopeaa samalta matkalta. Lyhyen radan MM-kilpailuista hänellä on kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi. Pitkän radan EM-kilpailuista Kochilla on yksi kulta vuodelta 2014 ja kaksi hopeaa sekä lyhyen radan EM-kilpailuista kolme kultaa, kolme hopeaa ja yksi pronssi.


title: Marco Koch

text: Kochin valmentajina toimivat Henning Lambertz maajoukkueessa ja Alexander Kreisel seurassa. Koch aloitti uinnin kahdeksanvuotiaana.


title: Volkswagen Transporter (T6)

text: Volkswagen Transporter T6 on Volkswagen Transporterin kuudennen sukupolven malli. Se ei ole täysin uusi auto, vaan perustuu edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, vaikka autoa onkin päällisin puolin uudistettu. Sitä valmistetaan pakettiauton lisäksi Caravelle- ja Multivan-henkilönkuljetusversioina sekä tehdasvalmisteisena California-matkailuautona.


title: Volkswagen Transporter (T6)

text: Transporterin kuudes sukupolvi esiteltiin Amsterdamissa keväällä 2015. Se tuli heti aluksi tarjolle retrotyylisenä Generation Six -erikoismallina, jonka yksityiskohdat muistuttavat alkuperäistä Typ 2 -mallia.


title: Volkswagen Transporter (T6)

text: Moottorina on 2,0-litrainen TDI-dieselmoottori, josta on valittavana neljä tehovaihtoehtoa (83/101/138/178 hv).


title: Maailmanvaluutta

text: Maailmanvaluutta on ehdotettu yhtenäinen globaali valuuttayksikkö. Valuuttaa pitäisi yllä globaali keskuspankki. ja sitä käytettäisiin kaikessa kaupankäynnissä maailmanlaajuisesti. Mitään tämänlaista valuuttaa ei ole tällä hetkellä olemassa. Ehdotuksina maailmanvaluutasta ovat esimerkiksi Terra ja Bancor. Maailmanlaajuinen valuutta poistaisi valuuttavaihdosta johtuvat kustannukset ja poistaisi valuuttakeinottelun. Haittapuolina olisi maan sisäinen devalvaation mahdottomuus ja maailma ei välttämättä olisi optimaalinen valuutta-alue kokonaisuudessaan.


title: Maailmanvaluutta

text: Taloustieteiden tohtori Kaj Björkin mielestä euroon siirtymisestä on saatu niin hyviä kokemuksia, että nyt voitaisiin luoda globaali rahayksikkö valuutoilla tapahtuvan nollasummapelin lopettamiseksi. Jos maailmassa olisi vain yksi valuutta, pääomaa ja työvoimaa vapautuisi muihin, tuottavampiin tehtäviin, ja yksi tuloeroja aiheuttava tekijä olisi pois markkinoilta. Vastuun globaalista valuutasta voisi Björkin mukaan ottaa aluksi esimerkiksi YK tai Maailmanpankki.


title: Maailmanvaluutta

text: Eräs euro-valuutan arkkitehdeista, Bernard Lietaer, on ehdottanut käyttöönotettavaksi maailmanlaajuista täydentävää valuuttaa, Terraa, jonka arvo olisi sidottu ennalta määrättyyn hyödykekoriin sisältäen mm. metalleja, ruoka-aineita ja öljyä. Valuutan käyttö rahoitettaisiin mm. demurrage-verolla eli negatiivisella korolla, eli eräänlaisella "valuutan parkkimaksulla" tai "hamstrausverolla".


title: Totuus (amerikansuomalainen lehti)

text: Totuus oli Duluthissa vuosina 1920–1929 ilmestynyt amerikansuomalainen aikakauslehti. Sen toimittaja ja ilmeisesti myös kustantaja oli syndikalistina tunnettu William Risto.


title: Totuus (amerikansuomalainen lehti)

text: Lähinnä syndikalistiseksi työväenlehdeksi luokiteltu "Totuus" sisälsi paljon teosofiaan, henkisyyteen ja psykologiaan liittyvää aineistoa. Lehti oli myös voimakkaasti kommunismin vastainen. Se ilmestyi neljästä kuuteen kertaan vuodessa. Totuus Publishing Company julkaisi myös Riston kaunokirjallisia teoksia.


title: Langwieser Viadukt

text: Langwieser Viadukt on Sveitsissä, Rhätische Bahn -yhtiön Chur–Arosa-rautatiellä sijaitseva teräsbetonisilta vuodelta 1914. Silta ylittää Plessurjoen ja sijaitsee Arosan kunnassa, Langwiesin kylässä.


title: Langwieser Viadukt

text: Silta on 284 metriä pitkä ja sen pisin jänneväli on 100 metriä. Silta oli valmistuessaan maailman pisin teräsbetonisilta. Sillan kansi on 62 metriä joenpinnasta.


title: Auguste Dumont

text: Dumontin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Vapauden henki -veistos, jossa vapautta edustava hahmo kohottaa soihdun ja pitää rikkinäisiä kahleita toisessa kädessään. Se on osa Heinäkuun vallankumouksen uhrien muistomerkkiä, jonka kuningas Ludvig Filip I tilasi vuonna 1830. Patsaan puoliokoinen kopio on Louvren taidemuseossa.


title: Rondo (levymerkki)

text: Rondo on Finndiscille vuonna 1974 Fazerin lanseeraama levymerkki. 1963 perustetun Finndiscin osti Scandia-Musiikki vuonna 1971, jonka tuleva omistaja oli seuraavana vuonna Musiikki-Fazer. Scandian Finndisc herätettiin jälleen henkiin vuonna 1974 Musiikki-Fazerilla.


title: Rondo (levymerkki)

text:
Rondo keskittyi suomalaiseen iskelmään. Rondon tuottajina toimivat etenkin Jaakko Salo ja Erik Lindström. Rondolle levytti mm. Jukka Raitanen, jonka debyytti "Vangin toive" sai platinalevyn ja myi 54.000 kappaletta. Rondo julkaisi Raitasen seitsemän albumia.
Jaakko Salon jo 1960-luvun työtoveri Eino Grön teki Rondolle yhteensä kuusi albumia. Rondon läpimurtoa Mika ja Turkka Malia julkaistiin kolme albumia.
Rondon huumoria edustivat Esa Pakarinen, Kivikasvot ja Seitsemän seinähullua veljestä. Kivikasvojen "Tankeros Love" oli myyntimenestys listoillakin.
Rondo julkaisi lisäksi 11 kokoelmaa ja neljä lastenlevyä.
Rondolta ilmestyi 1974–1985 yhteensä 75 LP-levyä ja 93 singleä.


title: Wiesener Viadukt

text: Wiesener Viadukt on Sveitsissä, Rhätische Bahn -yhtiön Filisur–Davos-rautatiellä sijaitseva kivibetonisilta vuodelta 1908. Silta ylittää Landwasserjoen ja sijaitsee Davosin kaupungissa, Wiesenin kylässä.


title: Wiesener Viadukt

text: Silta on 204 metriä pitkä, ja sen pisin jänneväli on 55 metriä. Silta on 87 metriä joenpinnasta, ja se on Rhätische Bahnin rataverkon korkein silta.


title: Pablo Iglesias Posse

text: Pablo Iglesias Posse (18. lokakuuta 1850 El Ferrol – 9. joulukuuta 1925 Madrid) oli espanjalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja, jonka katsotaan perustaneen Espanjan sosialistisen työväenpuolueen (PSOE) ja maan johtavan ammattijärjestön Unión General de Trabajadoresin (UGT). Hän johti kumpaakin järjestöä usean vuosikymmenen ajan.


title: Pablo Iglesias Posse

text: Köyhästä perheestä lähtöisin ollut Iglesias oli alkuperäiseltä ammatiltaan latoja. Hän liittyi vuonna 1870 ensimmäisen internationaalin paikallisosastoon ja vuonna 1873 Espanjan kirjapainotyöntekijöiden liittoon, jonka johdossa hän toimi vuosina 1874–1885. Hän osallistui Espanjan sosialistisen työväenpuolueen perustamiseen toukokuussa 1879 ja tuli pian puolueen sihteeriksi. Hän johti vuonna 1882 Espanjan ensimmäistä lakkotaistelua sitten vuoden 1875 monarkian palauttamisen. Vuonna 1885 Iglesiasista tuli PSOE:n keskuskomitean puheenjohtaja. Seuraavana vuonna aloitti ilmestymisensä Iglesiasin toimittama puolueen lehti "El Socialista". Hän oli mukana perustamassa myös UGT-keskusammattijärjestöä puolueen rinnalle vuonna 1888. Iglesias johti vuodesta 1899 alkaen sekä PSOE:ta että UGT:ta kuolemaansa asti. Hän oli puolueensa edustajana toisen internationaalin perustavassa kokouksessa vuonna 1889.


title: Pablo Iglesias Posse

text: Iglesiasin pitkällä puheenjohtajakaudella sosialistinen puolue kasvatti vähitellen kannatustaan ja vaikutusvaltaansa. Iglesias valittiin yhtenä ensimmäisistä sosialisteista Madridin kaupunginvaltuustoon vuonna 1905 ja Espanjan parlamenttiiin vuonna 1910. Hän vastusti alun perin yhteistyötä ei-sosialististen puolueiden kanssa, mutta lievensi kantaansa vuoden 1909 Barcelonan niin sanotun murheellisen viikon tapahtumien jälkeen. Viimeisinä vuosinaan Iglesias vastusti työväenliikkeen kommunistista suuntausta ja hänen kantansa vaikutti siihen, että PSOE ei vuonna 1921 liittynyt kommunistiseen internationaaliin. Vuodesta 1923 alkaen PSOE:n ongelmana oli suhtautuminen Miguel Primo de Riveran diktatuuriin. Iglesiasin hautajaiset Madridissa vuonna 1925 muodostuivat valtavaksi mielenosoitukseksi.


title: Hautakorvenlampi (Ikaalinen)

text: Hautakorvenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sipsiössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Hautakorvenlampi on osa Kyrösjärven lähialuetta.


title: Hautakorvenlampi (Ikaalinen)

text: Se on 230 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja se on pinta-alaltaan 1,4 hehtaaria. Lampi sijaitsee hautakorven maatilaa lukuun ottamatta metsäalueella. Tilan pellot ovat nykyään niittyä. Lampeen laskee yksi pelto-oja ja sen oma laskuoja lähtee sen pohjoispäästä. Laskuoja on 650 metriä pitkä ja se laskee Kortetlampeen. Lammella on puoli kilometriä rantaa, mutta rannalle ei ole rakennettu mitään. Lähin tie johtaa maatilalle muttei rantaan asti.


title: Hanna Ruohomaa

text: Hanna Ruohomaa (s. 10. helmikuuta 1994 Eura) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2018 Naisten Liigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Pelipaikaltaan Ruohomaa on hyökkääjä.


title: Hanna Ruohomaa

text: Ruohomaa debytoi Naisten Liigassa kaudella 2011 NiceFutiksen paidassa. Hän pelasi tuolla kaudella 21 ottelua tehden viisi maalia. Yhteensä hän pelasi vuosina 2011–2013 Naisten Liigassa 66 ottelua tehden 16 maalia. Kaudeksi 2014 Ruohomaa siirtyi Turun Palloseuran paitaan. Avauskaudellaan hän pelasi 16 ottelua tehden kymmenen maalia. Vuosina 2014–2015 Ruohomaa opiskeli Yhdysvalloissa Koillis-Ohion yliopistossa pelaten myös seuran joukkueessa 19 ottelua tehden kahdeksan maalia. Kaudella 2015 Ruohomaa pelasi TPS:n paidassa Naisten Liigassa 15 ottelua tehden yhdeksän maalia. Kaudella 2017 hän teki Liigassa 14 maalia ja koko TPS-jaksonsa aikana 40 maalia 69 ottelussa. Kaudeksi 2018 hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin.


title: Hanna Ruohomaa

text: Ruohomaa on edustanut Suomea nuorten maajoukkueissa. Hän edusti Suomea alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013, joissa hän pelasi kolmessa ottelussa.


title: Anders Gunnar Holmqvist

text: Anders Gunnar Holmqvist (28. marraskuuta 1903 Tampere – 10. maaliskuuta 1935 Turku) oli 1930-luvun alun tärkeimpiä turkulaisia taidegraafikoita.


title: Anders Gunnar Holmqvist

text: Holmqvistin vanhemmat olivat Envald Konrad Holmqvist ja Fanny Vilhelmiina Heinonen. Hänen maalauksiaan oli ensimmäisen kerran esillä taidenäyttelyssä Turussa 1928. Yksityisnäyttelyssä Tukholmassa 1932 esiteltiin vain hänen grafiikkaansa, mutta jo sitä ennen hän oli ollut esillä ainoana turkulaisena taidegraafikkona Helsingin suuressa yhteispohjoismaisessa grafiikan näyttelyssä 1931. Taidegrafiikkaan Holmqvist perehtyi Viljo Lehmussaaren johdolla vuodesta 1930 ja keskittyi varsinkin akvatinta-menetelmään. Hänen grafiikkansa ovat maisema-aiheita, mutta myös esimerkiksi sisäkuvia Turun linnasta ja symbolisia sekä mielikuvitusaiheita, joissa on nähty liityntöjä Hugo Simbergiin. Holmqvist osallistui Turun taide-elämään ja toimi myös tilapäisenä grafiikan opettajana vuonna 1933. Hän kuului "Grafica" -ryhmään, joka järjesti ensimmäisen turkulaisen grafiikan näyttelyn 1932 ja oli perustajajäsen Turun Graafillisen Taiteen yhdistyksessä. Suomen Graafilliset Taiteilijat -liitossa hän oli johtokunnan varajäsen. Sairaalloinen ja rampa Holmqvist kuoli vain 34-vuotiaana, hänen tuotantonsa käsittää kaikkiaan 48 teosta.


title: Lucas Lima

text: Lucas Rafael Araújo Lima (s. 9. heinäkuuta 1990 Marília) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Série A:ssa pelaavaa Santos FC:tä. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Lima on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Brasilian jalkapallomaajoukkueeseen.


title: Lucas Lima

text: Lima aloitti uransa Inter de Limeirassa, jota hän edusti vuodet 2010–2010, muttei pelannut otteluakaan seuran paidassa. Vuodet 2012–2013 hän edusti Série A:n Internacionalia pelaten 14 ottelussa. Vuonna 2013 hän oli lainalla Sport Club do Recifessä, jossa maaleja kertyi 36 ottelussa seitsemän. Hän debytoi Recifen paidassa myös Copa Sudamericanassa. Helmikuussa 2014 Lima siirtyi Santos FC:hen. Hän voitti seuran kanssa Campeonato Paulistan vuonna 2015.


title: Lucas Lima

text: Lima debytoi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa syyskuussa 2015 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden marraskuussa MM-karsintaottelussa Argentiinaa vastaan.


title: Lucas Lima

text: Seurajoukkuetasolla


title: Eino Lehtonen

text: Eino Veikko Johannes Lehtonen (Eikka Lehtonen, 18. tammikuuta 1923 Hämeenlinna, Suomi – 9. joulukuuta 2010) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Taiteellisen uransa hän teki Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, minkä ohella hän näytteli muutamissa elokuvissa.


title: Eino Lehtonen

text: Lehtonen aloitti näyttelijänuransa Hämeenlinnan Työväen Teatterissa 1946. Sittemmin hän työskenteli myös samaisen teatterin ohjaajana ja vuodesta 1965 johtajana. Teatterin nimi vaihtui vuonna 1956 Hämeenlinnan kaupunginteatteriksi.


title: Eino Lehtonen

text: Lehtosen varhaisia näyttämötehtäviä olivat muun muassa Tuomas ("Klaus, Louhikon herra") ja Juhana Razelius ("Rakas Wenander"). Hänen myöhempiä roolejaan olivat muun muassa Tevje ("Viulunsoittaja katolla"), Pulma ("Kesäyön unelma") ja Harpajov ("Saituri"). Lehtonen näytteli myös useissa suomalaisissa klassikoissa, kuten Väinö Linnan tekstiin perustuvassa kappaleessa "Täällä Pohjantähden alla", jossa hän tulkitsi räätäli Halmeen osan. Kansannäytelmässä "Pohjalaisia" hänellä oli Saltun rooli.


title: Eino Lehtonen

text: Lehtosen ohjauksiin lukeutuivat muun muassa "Kaksi sisarta", "Sininen partio", "Miehen kylkiluu" ja "Niskavuori"-näytelmät.


title: Eino Lehtonen

text: Lehtonen näytteli myös muutamassa elokuvassa ja erinäisissä televisiotuotannoissa. Edvin Laineen 1955 ohjaamassa "Tuntemattomassa sotilaassa" Lehtonen näytteli pioneerivänrikkiä. Rauni Mollbergin elokuvassa "Milka – elokuva tabuista" hänellä oli kanttorin rooli. Lehtosen televisiorooleihin kuuluu muun muassa Ukonkuivuuvaaran isäntä televisiosarjassa "Havukka-ahon ajattelija" (1971) ja Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen televisionäytelmässä "Pimeän päivän muisto" (1977).


title: Eino Lehtonen

text: Eino Lehtosen vanhemmat olivat kirvesmies Juha Jalmari Lehtonen ja Ida Karolina Aaltonen. Lehtosen aviopuoliso oli Vieno Orvokki Aalto. Hänellä on kaksi lasta, Anne-Maija (s. 1951) ja Hannu-Juhani (s. 1954).


title: Tianjinin radio- ja televisiotorni

text: Tianjinin radio- ja televisiotorni on Tianjinissa Kiinassa sijaitseva 415 metriä korkea torni. Rakennus valmistui vuonna 1991, ja sen rakentaminen maksoi 45 miljoonaa dollaria. Torni on maailman kahdeksanneksi korkein vapaastiseisova rakennelma.


title: Viljo Holopainen

text: Viljo Emil Holopainen (13. maaliskuuta 1916 Riistavesi – 9. huhtikuuta 2011 Kuopio) oli Helsingin yliopiston puumarkkinatieteen professori ja Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja.


title: Viljo Holopainen

text: Holopaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Kusti Holopainen ja emäntä Kerttu Maria Miettinen ja puoliso vuodesta 1944 Helvi Rakel Niinimaa. Hän valmistui Kuopion yhteiskoulusta 1936 ja suoritti Helsingin yliopiston metsätutkinnon ja Metsähallituksen metsätaloudellisen virkatutkinnon. Maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti hänestä tuli 1947 ja lisensiaatti ja tohtori 1950, samoin kuin valtiotieteen kandidaatti. London School of Economics -korkeakoulussa hän oli British Councilin rahoittamana stipendiaattina 1950-1951 ja 1964 Yhdysvalloissa ASLA-Fulbright-tutkijastipendiaattina. Helsingin yliopiston metsätalouden apulaisprofessorina Holopainen toimi 1954-1959 ja puumarkkinatieteen professorina 1959-1964. Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja hän oli 1964-1979, Erkki Kalelan jälkeen. Holopainen oli aktiivinen alansa kotimaisissa ja kansainvälisissä järjestöissä. Hänen yhteensä 85 julkaisuaan sisältävät myös metsäpolitiikkaa käsitteleviä teoksia, kuten "60-luvun metsäpolitiikka" (1967), "Vastuun metsäpolitiikka" (1970) ja Erkki Timosen kanssa laadittu "Metsä vastaa" (1995). Hän oli Suomen Metsätieteellisen Seuran kunniapuheenjohtaja vuodesta 1985 ja lahjoitti seuralle puolisonsa kanssa peruspääoman nimeään kantavaan rahastoon 1989.


title: Light of Worlds

text: Light of Worlds on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1974 julkaistu albumi. Se nousi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan sijalle 63 sekä R&B-listan sijalle 16. Hittejä olivat ”Rhyme Tyme People”, ”Summer Madness” ja ”Higher Plane”.


title: Matkustajasilta

text: Matkustajasilta on suljettu, liikuteltava silta, jota pitkin matkustajat pääsevät siirtymään terminaalista lentokoneeseen tai laivaan ilman, että heidän täytyy kulkea ulkona. Lentoasemilla käytettävän matkustajasillan keksi Frank Der Yuen.


title: Matkustajasilta

text: Ennen matkustajasiltojen käyttöönottoa lentomatkustajat kävelivät yleensä asematasoa pitkin lentokoneen luokse ja nousivat koneeseen joko siirrettäviä portaita tai koneen omia portaita. Tällaisia portaita käytetään yhä monilla, erityisesti pienemmillä lentoasemilla. Lisäksi monet halpalentoyhtiöt käyttävät niitä matkustajasiltojen lisäksi koneeseennousun nopeuttamiseksi.


title: Matkustajasilta

text: Yhdysvaltain ensimmäinen matkustajasilta asennettiin 29. heinäkuuta 1959 San Franciscon kansainväliselle lentoasemalle.


title: Tampereen yleinen sairaala

text: Tampereen yleinen sairaala oli Tampereella vuosina 1848–1963 toiminut valtion sairaala.


title: Tampereen yleinen sairaala

text: Sairaala aloitti toimintansa vuonna 1848 Nalkalan torin laidalla olleessa puutalossa, joka oli yksityiseltä vuokrattu tila. Kaupunki lahjoitti vuonna 1906 valtiolle tontin uutta sairaalarakennusta varten Kalevankankaalta. Toiminta käynnistyi uudessa 120-paikkaisessa sairaalassa vuonna 1910. Sairaalan toiminta loppui vuonna 1963, jolloin Tampereen keskussairaala valmistui.


title: Tampereen yleinen sairaala

text: Nalkalan torin varrella ollutta puutaloa ei enää ole, mutta Kalevankankaan rakennukset ovat yhä olemassa. Kalevankankaalla sijainnut sairaala koostuu neljästä rakennuksesta, joka muodostaa valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Sairaalan päärakennus on H-kirjaimen muotoinen, jossa on jugendin ja klassismin piirteitä. Muita rakennuksia ovat samantyylinen talousrakennus, puinen eristysosasto sekä sauna- ja asuinrakennus. Eristysosasto rakennettiin puusta, jotta se olisi voitu tarvittaessa polttaa.


title: Tampereen yleinen sairaala

text: Sairaalatoiminnan siirryttyä uuteen keskussairaalaan rakennukset otti käyttöön Pirkanmaan sairaanhoito-oppilaitos. Vuonna 2016 tiloissa sijaitseva Tredun toimipiste, joka on tarjonnut toisen asteen sosiaali- ja terveysalan koulutusta, siirtyy uuteen toimipisteeseen Pyynikille. Tällöin yhteen rakennukseen tulee Suomen Vapaakirkon keskustoimisto, kustannusosakeyhtiö ja teologinen opisto. Alueen kahdessa pienimmässä rakennuksessa toimii yksityinen päiväkoti.


title: Wild and Peaceful (Kool & the Gangin albumi)

text: Wild and Peaceful on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1973 julkaistu neljäs studioalbumi. Se on yhtyeen alkuvuosien menestynein levy, joka nousi Billboard 200 -listan sijalle 33 sekä R&B-listan sijalle 6. Levyllä on myös listahitit ”Jungle Boogie”, ”Hollywood Swinging” ja ”Funky Stuff”.


title: Music Is the Message

text: Music Is the Message on yhdysvaltalaisen Kool & the Gang -yhtyeen vuonna 1972 julkaistu neljäs albumi, ja samalla toinen studioalbumi. Levy nousi Billboardin R&B-listan sijalle 25.


title: Luettelo tenniksen olympiamitalisteista

text: Tennis on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuosina 1896-1924 ja uudelleen vuodesta 1988 alkaen. Menestyneimmät maat olympialaisten tenniksessä ovat Iso-Britannia ja Yhdysvallat.


title: Notre Damen moskeija

text: Metšet Parižskoi Bogomateri () on venäläisen kirjailijan Elena Tšudanovan () romaani-dystopia. Tapahtumat ovat sijoitettu vuoteen 2048 Ranskaan, jossa islamistit ovat nouseet valtaan. Kirja saavutti suuren suosion Venäjällä, mutta Ranskassa paikallinen media sivuutti kustantajan Jean Robinin mukaan käännetyn teoksen ("La Mosquée Notre-Dame de Paris: Annéе 2048") poliittisesti epäkorrektina.


title: Notre Damen moskeija

text: Koko Lännessä Euroopassa valta siirtyi islamilaisille maahanmuuttajille. Šaria, islamilainen laki on voimassa, katoliset kirkot tuhotaan, ranskalaiset, jotka eivät siirtyneet islamiin siirrettään gettoihin. Notre Damen katedraali muuttettiin Al Frankoni -moskeijaksi. Ennen islamisaatiota katolinen kirkko vähitellen haviää ja romahtaa. Jäivät vain Pyhän Piuksen seuran katoliset-traditionaaliset, jotka piiloutuvat katakombeihin. Tilanne muistuttaa esikristittyjen vainoja. Silti kristittyjen vastarinta jatkuu, vaikka kaikki ennustivat heidän kärsivän murskaavan tappion.


title: Nothing Was the Same

text: Nothing Was the Same on rap-artisti Draken kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2013.


title: Nothing Was the Same

text: "Nothing Was the Same" oli myyntimenestys: se nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäiseksi ja ylsi ykköseksi myös Kanadassa ja Tanskassa sekä keräsi runsaasti kärkipään listasijoituksia myös muista maista. Albumi myi platinalevyyn oikeuttavan määrän Yhdysvalloissa js Kanadassa. Albumilta julkaistiin seitsemän singleä, muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa platinaa myynyt "Started from the Bottom".


title: Alberto Marson

text: Alberto Marson (24. helmikuuta 1925 São Paulo – 25. huhtikuuta 2018) oli brasilialainen koripalloilija ja olympiamitalisti.


title: Alberto Marson

text: Marson kuului Brasilian olympiapronssia Lontoossa 1948 voittaneeseen joukkueeseen. Hän saavutti Brasilian joukkueessa myös Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailujen hopeaa vuonna 1949 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia 1951.


title: Alberto Marson

text: Marson kuoli keuhkoinfektion aiheuttamiin hengitysongelmiin 93-vuotiaana 25. huhtikuuta 2018. Hän oli kuollessaan Brasilian vanhin elossa ollut olympiamitalisti.


title: Lehtimäenkylä

text: Lehtimäenkylä on Seinäjoen kylä Seinäjoen keskustan ja Peräseinäjoen keskustan puolivälissä. Aiemmin kylä kuului Ilmajoen kuntaan, kunnes se liitettiin osaliitoksella Seinäjokeen vuonna 2005 yhdessä Honkakylän ja Ojajärvenkylän kanssa, jotta kuntaliitoksesta päättäneille Seinäjoelle ja Peräseinäjoelle saatiin yhtenäinen alue. Nyt se kuuluu Keskiseinäjoen suuralueeseen yhdessä Ämmälänkylän, Honkakylän, Riskunmäen ja Viitalan kanssa.


title: Lehtimäenkylä

text: Lehtimäenkylä kuuluu postinumeroalueeseen 61120 Louko. Lehtimäenkylässä on kolmisenkymmentä taloa, mukaan lukien muutamia perinteisiä puolitoistakerroksisia pohjalaistaloja pihapiireineen. Talot sijaitsevat tiiviinä nauhana Seinäjoelta Virroille kulkevan seututie 694:n molemmin puolin. Lehtimäenkylän ja sen itäpuolella sijaitsevan Louonmäenkylän välissä kulkee Tampere–Seinäjoki-rata, jonka seututie 694 ylittää kylien kohdalla maisemaa hallitsevan maasillan kautta. Lehtimäenkylän länsipuolen peltoaukealla sijaitsee metsäinen Pitkärannanmäki.


title: Lehtimäenkylä

text: Kylään saatiin katuvalot vuonna 2004. Kesällä 2006 Lehtimäenkylässä vieraili EU:n maatalouskomissaari Mariann Fischer Boel. Vuonna 2012 valmistui kylähistoriikki "Kuokanjälkiä Karvasuon laidalta".


title: Alfredo da Motta

text: Alfredo Rodrigues da Motta (s. 12. tammikuuta 1921 Rio de Janeiro) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiamitalisti.


title: Alfredo da Motta

text: Da Motta kuului Brasilian olympiapronssia Lontoossa 1948 voittaneeseen joukkueeseen ja Helsingissä 1952 kuudenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen. Hän saavutti Brasilian joukkueessa myös MM-hopeaa Brasiliasta 1954 ja Pan-Amerikan kisojen pronssia 1951. Brasilian koripalloliiton mukaan da Motta saavutti myös neljä mitalia Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista.


title: Alexandre Gemignani

text: Alexandre Gemignani (26. kesäkuuta 1925 Rio de Janeiro – 1998) oli brasilialainen koripalloilija ja olympiamitalisti.


title: Alexandre Gemignani

text: Gemignani kuului Brasilian olympiapronssia Lontoossa 1948 voittaneeseen joukkueeseen. Hän saavutti Brasilian joukkueessa myös hopeaa vuoden 1949 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista.


title: Algodão

text: Zenny ”Algodão” de Azevedo (1. maaliskuuta 1925 Rio de Janeiro – 10. maaliskuuta 2001 Rio de Janeiro) oli brasilialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.


title: Algodão

text: Algodão kuului Brasilian olympiajoukkueisiin neljissä perkkäisissä kisoissa: hän voitti olympiapronssia Lontoossa 1948 ja Roomassa 1960 ja sijoittui kuudenneksi sekä Helsingissä 1952 että Melbournessa 1956. Hän saavutti Brasilian joukkueessa myös maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja MM-hopeaa Brasiliassa 1954 sekä kolme Pan-Amerikan kisojen pronssimitalia. Brasilian koripalloliiton mukaan Algodão saavutti myös kolme mitalia Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista.


title: Honkakylä

text: Honkakylä on Seinäjoen kylä kaupungin keskustan ja Törnävän eteläpuolella, Seinäjoen lentoaseman kaakkoispuolella. Aiemmin kylä kuului Ilmajoen kuntaan, kunnes se liitettiin osaliitoksella Seinäjokeen vuonna 2005 yhdessä Lehtimäenkylän ja Ojajärvenkylän kanssa. Nyt se kuuluu Keski-Seinäjoen suuralueeseen yhdessä Ämmälänkylän, Lehtimäenkylän, Riskunmäen ja Viitalan kanssa.


title: Honkakylä

text: Honkakylä sijaitsee Seinäjoen varren molemmin puolin ja seututie 694:n länsipuolella. Alue on metsäistä niin, että kylä ei hahmotu yhtenäisenä kyläkokonaisuutena, vaan rakennukset sijaitsevat hajanaisesti metsäselänteen reunalla ja siitä työntyvillä niemekkeillä sekä harvana nauhana Ojajärventien, Honkakyläntien ja Lapinsaarentien varsilla. Tiheämpää asutusta on kylän koulun ympärillä joen molemmin puolen sekä Matalamäen ja Ämmälän talojen pohjoispuolella. Honkakylän läpi kulkee Rengonharjuntie eli seututie 701 valtatie 19:lle ja Rengonharjun lentoasemalle.


title: Moacyr Daiuto

text: Moacyr Brondi Daiuto (19. heinäkuuta 1915 Altinópolis – 1994) oli brasilialainen koripallovalmentaja.


title: Moacyr Daiuto

text: Daiuto valmensi muun muassa Brasilian miesten maajoukkuetta, joka ylsi hänen alaisuudessaan olympiapronssille Lontoossa 1948.


title: Osmo Kuusisto

text: Osmo Kuusisto (21. marraskuuta 1936 – 20. helmikuuta 2002) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edusti pääsarjaurallaan Töölön Vesaa ja Jokereita. Hän oli samalla Jokerien historian ensimmäinen kapteeni.


title: Osmo Kuusisto

text: Kuusiston kasvattajaseura oli Helsingin Kullervo, mutta ensimmäiset pääsarjaottelunsa hän pelasi Töölön Vesassa kausilla 1960–1961, 1961–1962 ja 1962–1963. Hän toimi joukkueen kapteenina, ja jatkoi tehtävässään kaudella 1967–1968, jolloin seura muutettiin Helsingin Jokereiksi. Pääsarjassa Kuusisto edusti Jokereita vain kauden 1969–1970, minkä jälkeen hän pelasi vielä pari kautta seuran kakkosjoukkueessa, Peikoissa. Sen jälkeen hän lopetti jääkiekkouransa, jatkaen ylipalomiehen ammattiaan Helsingin palolaitoksella, josta jäi eläkkeelle vuonna 1991. Jääkiekkouransa jälkeen Kuusisto harrasti kaukalopalloa Töölön Vesan ikämiehissä sekä pelastuslaitoksen omassa joukkueessa. Niistä hän saavutti kymmeniä mestaruusmitaleja.


title: Osmo Kuusisto

text: Kuusisto tunnettiin kovaotteisena puolustajana, jolla oli myös hyvä luistelutaito. Sen sijaan taklaukset ja laukaukset eivät kuuluneet hänen vahvuuksiinsa. Kuusisto otti Jokerien virallisen sarjahistorian ensimmäisen jäähyn 23. marraskuuta 1967 pelatussa ottelussa Karhu-Kissoja vastaan. Kyseessä oli viiden minuutin rangaistus.


title: Osmo Kuusisto

text: Osmo Kuusisto kuoli leukemiaan 20. helmikuuta 2002.


title: Brittany Bowe

text: Brittany Starr Bowe (s. 24. helmikuuta 1988 Ocala, Florida) on yhdysvaltalainen pikaluistelun maailmanmestari.


title: Brittany Bowe

text: Bowe kilpaili vuoteen 2008 saakka rullapikaluistelussa saavuttaen kahdeksan aikuisten maailmanmestaruutta ja yhteensä yksitoista MM-mitalia. Nuorten sarjat mukaan lukien hän saavutti vuosina 2002–2008 kaikkiaan 32 MM-mitalia, kolme Pan-Amerikan mestaruutta ja kolme maailmanennätystä. Rullaluistelussa hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2007.


title: Brittany Bowe

text: Bowe opiskeli Florida Atlantic Universityssä sosiologiaa ja sosiaalitieteitä valmistuen 2010. Hän pelasi yliopiston koripallojoukkueessa pelintekijänä nousten yliopiston kaikkien aikojen pistetilastossa kahdeksanneksi ja syöttötilastossa neljänneksi. Hän suunnitteli siirtyvänsä Eurooppaan pelaamaan, kunnes kiinnostui entisten rullaluistelukollegojensa Chad Hedrickin ja Heather Richardsonin esimerkin innoittamana pikaluistelusta.


title: Brittany Bowe

text: Bowe sijoittui 2012 matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 1 000 metrillä kahdeksanneksi. Seuraavalla kaudella hän saavutti samalla matkalla MM-pronssia Sotšissa ajalla 1.15,87 sekä sijoittui 1 000 metrin maailmancupissa toiseksi ja saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Erfurtissa. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli kahdeksas.


title: Brittany Bowe

text: Bowe luisteli 17. marraskuuta 2013 Salt Lake Cityssä 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.12,58. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 1 000 metrillä kahdeksas, 500 metrillä kolmastoista, 1 500 metrillä neljästoista ja joukkuetakaa-ajossa kuudes. Hän sijoittui maailmancupissa 1 000 metrillä toiseksi ja 1 500 metrillä kolmanneksi. Hän voitti molemmilla matkoilla yhden osakilpailun.


title: Brittany Bowe

text: Bowe voitti 2015 Heerenveenissä maailmanmestaruuden 1 000 metrillä ajalla 1.13,90 ja 1 500 metrillä ajalla 1.54,27 sekä saavutti MM-hopeaa 500 metrillä. Hän voitti samana vuonna sprintteiden maailmanmestaruuden Astanassa oltuaan nopein kaikissa neljässä lähdössä. Hän voitti 1 000 metrin maailmancupin ja sijoittui 1 500 metrillä kolmanneksi. Hän voitti kolme maailmancupin osakilpailua 1 000 metrillä ja yhden 1 500 metrillä.


title: Brittany Bowe

text: Bowe paransi omissa nimissään olleen 1 000 metrin maailmanennätyksen aikaan 1.12,54 Calgaryssä 14. marraskuuta 2015, mutta Heather Richardson rikkoi ennätyksen heti seuraavassa parissa luisteltuaan 1.12,51. Seuraavana päivänä Bowe luisteli 1 500 metrin maailmanennätyksen 1.51,59. Hän teki 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.12,18 Salt Lake Cityssä 22. marraskuuta 2015.


title: Brittany Bowe

text: Bowe saavutti Kolomnan matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2016 hopeaa 500 metrillä sekä pronssia 1 000 ja 1 500 metrillä. Hän voitti samana vuonna sprinttimaailmanmestaruuden Soulissa. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun, 1 000 ja 1 500 metrin lajicupit sekä sijoittui 500 metrin cupissa kolmanneksi. Hän voitti kaudella 2015–2016 viisi maailmancupin osakilpailua 1 000 metrillä, kolme 1 500 metrillä ja kaksi 500 metrillä.


title: Brittany Bowe

text: Bowe saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pronssia joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 1 000 ,metrillä sekä viidenneksi 500 ja 1 500 metrillä. Hän saavutti samana vuonna hopeaa sprinttereiden MM-kilpailuissa Changchunissa.


title: Anton Salakari

text: Anton Adolf Salakari (oik. Lagerström, 11. huhtikuuta 1859 – 2. tammikuuta 1917) oli suomalainen työväenliikkeen aktiivi ja sosialidemokraatti. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli muurari, mutta Salakari toimi myös Tampereen työnvälitystoimiston ensimmäisenä johtajana. Vuoden 1905 suurlakon aikana hänet valittiin Tampereen suurlakkokomitean puheenjohtajaksi.


title: Anton Salakari

text: Tampereen Ulkotyöväenyhdistyksen jäseniin kuulunut Salakari oli vuonna 1898 perustamassa "Kansan Lehteä" julkaissutta Tampereen Työväen Sanomalehti Osakeyhtiötä. Hän kuului sen suurimpiin osakkaisiin yhdessä toimittaja Kaarlo Sandelinin (myöh. Salmela) sekä Akusti Vuorelan kanssa. Maaliskuussa 1904 Tampereen kaupunginvaltuusto nimitti Salakarin vastaperustetun Tampereen kunnallisen työnvälitystoimiston johtajaksi ja hän toimi aluksi myös sen ainoana työntekijänä.


title: Anton Salakari

text:
Tampereen kaupunginvaltuustoon Salakari valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1901 kunnallisvaaleissa. Hän oli Suomen Työväenpuolueen ehdokkaana, vaikka äänestikin itse Suomalaisen puolueen listaa, josta vaalien jälkeen sai ankaraa kritiikkiä "Kansan Lehteen" kirjoittaneelta Yrjö Mäkeliniltä. Vuoden 1905 valtiopäivämiesvaaleissa Salakari oli työväenpuolueen ja nuorsuomalaisten yhteislistan ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi. Loka–marraskuussa 1905 Salakari toimi Tampereen suurlakkokomitean puheenjohtajana ja hän oli myös yksi kuuluisan "Punaisen julistuksen" allekirjoittajista. Lakon päättymisen jälkeen Salakari osallistui marraskuun lopussa 1905 Tampereella järjestettyyn SDP:n ylimääräiseen puoluekokoukseen.
Tammikuussa 1917 57-vuotiaana kuollut Salakari on haudattu Tampereelle Kalevankankaan hautausmaalle.


title: Planescape

text: Planescape on Dungeons & Dragons -roolipeliä varten luotu kuvitteellinen maailma, joka julkaistiin vuonna 1994. Perinteisistä kampanjamaailmoista poiketen se sijoittuu pääulottuvuuden sijasta ulottuvuuksien välille. Näiden ulottuvuuksien välillä kuljetaan portaaleista. Sigil-niminen kaupunki, joka on tärkeä tapahtumapaikka, sijaitsee valtavan donitsin muotoisen rakennelman sisässä.


title: Planescape

text: Maailma tunnetaan ehkä parhaiten -tietokoneroolipelistä, joka julkaistiin vuonna 1999. Sille on tehty myös keräilykorttipeli "Blood Wars" sekä fantasianovelleja.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Wonder Woman on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Patty Jenkinsin ohjaama yhdysvaltalainen supersankarielokuva, joka pohjautuu DC Comicsin Ihmenainen-sarjakuvahahmoon. Se on Worlds of DC:n neljäs elokuva ja hahmon ensimmäinen näytelty elokuva. Elokuvan käsikirjoitti Allan Heinberg yhdessä Zack Snyderin ja Jason Fuchsin kanssa laatimansa tarinan pohjalta. Pääosissa ovat Gal Gadot, Chris Pine, Robin Wright, Danny Huston, David Thewlis, Connie Nielsen ja Elena Anaya. Elokuvassa Diana Prince lähtee Themysciran saarelta Steve Trevorin mukaan lopettaakseen ensimmäisen maailmansodan.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Elokuvan kehitys alkoi jo vuonna 1996 ja Jenkins allekirjoitti 2015 sopimuksen elokuvan ohjaamisesta. Kuvaukset alkoivat marraskuussa 2015 ja pättyivät toukokuussa 2016. Elokuvaa kuvattiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa ja Italiassa. "Wonder Woman" sai ensi-iltansa Shanghaissa 15. toukokuuta 2017 ja elokuvateattereihin se saapui 2. kesäkuuta 2017. Jatko-osa "Wonder Woman 1984" tulee saamaan ensi-iltansa 5. kesäkuuta 2020.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Nykypäivän Pariisissa Diana Prince saa toimituksena Wayne Enterprisesin läheteiltä ensimmäisen maailmansodan aikaisen lasilevyvalokuvan. Hän muistelee kuinka kasvoi alun perin Themyscirassa, amatsonien saarella. Amatsonien tehtävä oli suojella ihmiskuntaa sodan jumala Areksen levittämältä korruptiolta. Ares surmasi muinoin kaikki muut Olympolaiset jumalat, mutta Zeuksen kerrotaan käyttäneen viimeiset voimansa jättääkseen amatsoneille Areksen lopulliseksi tuhoamiseksi miekan nimeltä ”Jumalantappaja”. Diana haluaa kouluttautua soturiksi, mutta Hippolyta, Dianan äiti ja amatsonien kuningatar, kieltäytyy ja väittää ettei Areksesta ole enää vaaraa. Hippolytan sisko Antiope kuitenkin kouluttaa Dianaa salaa ja suostuttelee Hippolytan muuttamaan mielensä, kun asia paljastuu.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Eräänä päivänä Diana pelastaa Themysciran lähelle pakkolaskun tehneen lentäjän, Steve Trevorin, hengen. Mutta Stevea seuranneet saksalaissotilaat hyökkäävät saarelle. Amatsonit tappavat sotilaat, mutta Antiope kuolee suojellessaan Dianaa. Amatsonien kuulustellessa Stevea Hestian lasson avulla, Steve kertoo olevansa ympärysvaltojen vakooja, joka varasti saksalaiskenraali Erich Ludendorffille työskentelevän kemisti Isabel Marun muistiinpanot. Maru oli kehittänyt uudenlaisen vetypohjaisen sinappikaasun, joka on vaarallisempaa kuin rikkipohjainen. Uskoen Areksen olevan sodan takana, Diana ottaa ”Jumalantappajan” mukaansa ja lähtee Themyscirasta Steven kanssa.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Saavuttuaan Lontooseen Steve toimittaa sotakabinetille Marun muistiinpanot ja kertoo uskovansa Ludendorffin aikovan käyttää kaasua huolimatta Sir Patrick Morganin yrityksistä neuvotella saksalaiset suostumaan aselepoon. Sir Patrickin epävirallisella tuella, Steve ja Diana lähtevät Belgian länsirintamalle mukanaan vakooja Sameer, tarkka-ampuja Charlie ja ”päälliköksi” kutsuttu salakuljettajaintiaani. Saksalaisten hyökkäyksen aikana Diana selvittää yksin tiensä ”ei-kenenkään-maan” läpi, inspiroiden sotilaitakin ryhtymään taisteluun ja vapauttamaan saksalaisten valtaaman kylän. Kyläläiset juhlivat Dianaa sankarina ja ottavat hänestä ja Steven ryhmästä valokuvan.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Kuultuaan Ludendorffin järjestävän gaalan läheisessä linnassa, Steve soluttautuu saksalaisten joukkoon sabotoidakseen Ludendorffin asevarastoa. Uskoen Ludendorffin olevan valeasuinen Ares, Diana aikoo tappaa tämän lopettaakseen sodan, mutta Steve estää sen, jotta tehtävä ei vaarantuisi. Mutta Ludendorffin käytettyä kaasua tuhoamaan Dianan aiemmin vapauttama kylä, Diana syyttää Stevea uhrien kuolemasta. Hän seuraa Ludendorffia tukikohtaan, jossa valmistellaan kaasupommeja Lontoon tuhoamiseksi tarkoitettuun iskuun. Diana kohtaa taistelussa Ludendorffin, joka on tehostanut fyysisiä voimiaan eräällä toisella Marun kehittämällä kaasulla. Dianan onnistuu surmata Ludendorff, mutta hänen järkytyksekseen Ludendorffin kuolema ei lopeta sotaa.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Sir Patrick ilmestyy paikalle ja paljastaa olevansa Ares. Hän kertoo ihmisten itse aloittaneen maailmansodan, vaikka hän olikin inspiroinut ja antanut näille ideoita tehokkaampien sota-aseiden kehittämiseen. Tuhottuaan Dianan kantaman miekan, hän paljasti Dianan itse olevan ”Jumalantappaja”: Zeuksen tytär ja puolijumala. Ares yrittää suostutella Dianan auttamaan ihmiskunnan tuhoamisessa ja palauttaa maailma paratiisiksi, mutta Diana kieltäytyy ja he alkavat taistella. Taistelun aikana Sameer, Charlie ja ”päällikkö” tuhoavat Marun laboratiorion ja Steve kappaa kaasua kantavan pommikoneen, jonka hän lennättää riittävän korkealle ennen kuin uhraa itsensä räjäyttääkseen sen. Ares yrittää suostutella Steven kuolemaa surevan ja raivostuneen Dianan tappamaan Marun, mutta Steven viimeisten sanojen inspiroimana Diana uskoo ihmisissä olevan hyvääkin, joten hän säästää Marun hengen ja tuhoaa Areksen iskemällä hänen salamansa voimistettuina takaisin häntä kohti. Palattuaan Lontooseen, Diana ja muut juhlistavat Trafalgar Squarella sodan päättymistä.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Nykyhetkessä Diana lähettää Bruce Waynelle sähköpostina kiitoksen siitä, että sai takaisin häntä ja Steven ryhmää esittävän valokuvan, ja vannoo jatkavansa ihmiskunnan suojelemista Ihmenaisena.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Joulukuussa 2013 Gal Gadot teki sopimuksen Ihmenaisen näyttelemisestä Worlds of DC:n elokuvissa. Hahmon ensiesiintyminen on elokuvassa "" ja "Wonder Womanin" jälkeen hänet nähdään vielä kahdessa "Justice League" -elokuvassa. Elokuvalle etsittiin vuonna 2014 naispuolista ohjaajaa ja 12. marraskuuta 2014 ohjaajaksi valittiin Michelle MacLaren. 4. joulukuuta Jason Fuchs oli neuvotteluissa elokuvan käsikirjoittajaksi. Huhtikuussa 2015 MacLaren kuitenkin jätti ohjaajan paikan luovien erimielisyyksien vuoksi ja saman kuukauden aikana hänen tilalleen astui Patty Jenkins.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Tuottaja Charles Roven paljasti Ihmenaisen alkuperän olevan elokuvasarjassa sama kuin sarjakuvien The New 52 -jatkumossa eli puolijumala ja Zeuksen tytär. 27. toukokuuta 2015 Variety paljasti Chris Pinen olleen neuvotteluissa Steve Trevorin, Ihmenaisen rakastetun rooliin. Heinäkuussa 2015, The Wrap raportoi Pinen olevan virallisesti valittu roolin ja että tämä tulisi esiintymään myös useammassakin DC Extended Universen elokuvassa. Myöhemmin Sean Beanin ja Eva Greenin raportoitiin olevan kaavailtuna elokuvan mahdollisten vihollisten, Aresin ja Kirken, rooleihin. 2. marraskuuta 2015 The Wrap vahvisti Nicole Kidmanin olleen neuvotteluissa elokuvan näyttelijäkaartiin liittymisestä. Saman kuukauden aikana, Saïd Taghmaoui valittiin toistaiseksi tuntemattomaan rooliin. 21. marraskuuta julkistettiin lista muutamista näyttelijäkaartiin liittyneistä näyttelijöistä, joita ovat Robin Wright, Danny Huston, David Thewlis, Ewen Bremner, Lucy Davis ja Elena Anaya. Tammikuussa 2016 kerrottiin Connie Nielsenin liittyneen näyttelijäkaartiin Ihmenaisen äidin, kuningatar Hippolytan, roolissa. Jenkins ilmoitti 10. toukokuuta kuvausten päättyneen.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: "Wonder Woman" sai maailmanensi-iltansa Shanghaissa 15. toukokuuta 2017. Yhdysvalloissa ja monissa muissa maissa elokuva sai ensi-iltansa 2. kesäkuuta 2017, vaikka alkuperäinen ensi-iltapäivämäärä oli 23. kesäkuuta 2017.


title: Wonder Woman (vuoden 2017 elokuva)

text: Vaikka Gadotin sopimus koski vain kolmea elokuvaa, joista "Wonder Woman" oli toinen, hänen sopimustaan jatkettiin pidemmälle. Jenkins oli alun perin sitoutunut vain yhden elokuvan ohjaajaksi, mutta hän oli kertonut haluavansa ohjata myös jatko-osan. "Varietyn" haastattelussa Geoff Johns paljasti, että hän laatii tarinan "Wonder Womanin" jatko-osalle yhdessä Jenkinsin kanssa ja että hänellä oli ”upea idea toiseksi elokuvaksi”. 22. heinäkuuta 2017 San Diego Comic-Con Internationalissa Warner Bros. julkisti elokuvan ensi-illaksi 13. joulukuuta 2019. Elokuussa Jenkins oli viimeisissä neuvotteluissa ohjaajaksi, ja asitoutui siihen virallisesti kuukausi myöhemmin, vahvistaen myös Gadotin paluun pääosaan. Syyskuussa David Callaham liittyi Jenkinsin ja Johnsin mukaan elokuvan käsikirjoittajaksi. Marraskuussa 2017 uudeksi ensi-iltapäivämääräksi ilmoitettiin 1. marraskuuta 2019, välttämään kilpailua "":n kanssa. Maaliskuussa 2018 Kristen Wiigin vahvistettiin näyttelevän elokuvan roistoa, Gepardia. Kesäkuussa 2018 elokuvan viralliseksi nimeksi paljastettiin "Wonder Woman 1984".


title: HMS Impregnable (1810)

text: HMS Impregnable oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1810 vesillelaskettu 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva, joka luokiteltiin 1. tammikuuta 1817 ensimmäisen luokan linjalaivaksi.


title: HMS Impregnable (1810)

text:
Sir William Rulen vuonna 1798 suunnittelema alus tilattiin 13. tammikuuta 1798 nimellä "HMS Europe" Chathamin telakalta, missä sen rakennustöistä vastasi David Polhill maaliskuuhun 1803 ja sen jälkeen Robert Seppings. Alus nimettiin 7. maaliskuuta 1800 uudelleen "HMS Impregnableksi". Sen köli laskettiin 23. helmikuuta 1802 ja alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1810. Alus saatiin varustettua 24. lokakuuta mennessä, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 65 025 puntaa.
Napoleonin sodissa alus oli amiraali Clarencen herttuan (myöhemmin Wilhelm IV) lippulaivana. Alus osallistui Algerin pommittamiseen vuonna 1816 amiraali David Milnen lippulaivana. Alus oli erillään muusta rivistä tarjoten suuren maalin rannikkopuolustukselle. Aluksen runkoon osui 268 laukausta ja sen päämasto vaurioitui viidetstätoista kohtaa. Aluksella sai surmansa viisikymmentä ja haavoittui 160 henkeä. Taistelun jälkeen alus oli lähinnä reservissä lukuun ottamatta lyhyttä rupeamaa Välimerellä ennen reserviin siirtoa Devonportissa vuonna 1819.


title: HMS Impregnable (1810)

text: Alus oli toukokuusta 1839 lokakuuhun 1841 laivaston komentajan lippulaivana maaten ankkurissa Hamoazen suulla.


title: HMS Impregnable (1810)

text: Alus luokiteltiin koululaivaksi 1862 ja se siirrettiin Devonportiin kadettien koululaivaksi.


title: Eloranta

text: Eloranta on muun muassa seuraavien tunnettujen suomalaisten sukunimi:


title: Yritysneuvonta

text: Yritysneuvonta on esimerkiksi julkisrahoitteisen kehitysyhtiön tai tilitoimiston tarjoama palvelu, jonka tavoitteena on kannattavan yritystoiminnan käynnistäminen sekä olemassa olevan liiketoiminnan tehostaminen ja parantaminen.


title: Yritysneuvonta

text: Käytännössä julkisrahoitteiset kehitysyhtiöt (mm. uusyrityskeskukset) tarjoavat verovaroin rahoitettuja ilmaispalveluita, joiden tarkoituksena on joko edistää yhteiskunnallisesti kannattavan yritystoiminnan syntymistä tai tukea yrityksen kansainvälistymistä. Yksityisen sektorin (mm.tilitoimistot) tuottamat yritysneuvontapalvelut kattavat koko yrityksen elinkaaren, useimmiten neuvonnan painopiste keskittyy yrityksen olemassa olevan liiketoiminnan tehostamiseen ja parantamiseen.


title: Yritysneuvonta

text: Yritysneuvontapalvelut on kohdennettu mikroja pienyrityksille. Lähes 95 % suomalaisista yrityksistä (94,7 % Tilastokeskus yritykset 2014) on alle 10 henkilöä työllistäviä pkyrityksiä. Näiden yritysten kannattavuus, kehitys ja liiketoiminnan tavoitteiden saavuttaminen on yritysneuvonnan keskiössä.