title: Continuum (televisiosarja)

text: Neljännen kauden tilauksen yhteydessä joulukuussa 2014 ilmoitettiin viimeiseksi jääneen kauden olevan vain kuuden jakson mittainen.


title: Continuum (televisiosarja)

text: Sarjan luoja Simon Barry on kertonut, että koko suunnitellun tarinan kertomiseen olisi tarvittu 7–10 tuotantokautta.


title: Continuum (televisiosarja)

text: Vuonna 2014 Zeros 2 Heroes Media julkaisi muutaman vuoden toimineen vaihtoehtotodellisuuspelin "Continuum the Game". Kyseisellä sivustolla julkaistiin kahdeksanosainen sarjakuvaromaani "Continuum: The War Files", joka oli saatavilla vain Kanadassa.


title: Continuum (televisiosarja)

text: Rittenhouse julkaisi televisiosarjaan liittyvän keräilykorttipakan vuonna 2014.


title: Casco-luokka (monitori)

text: Casco-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kahdenkymmenen aluksen muodostama pienellä syväyksellä oleva monitoriluokka, joka oli suunniteltu toimimaan Yhdysvaltain sisällissodassa Mississippijoella.


Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2002 pelattiin Saksassa 30. elokuuta – 15. syyskuuta. Kilpailukaupunkeina olivat Berliini, Bremen, Dresden, Leipzig, Münster, Riesa, Schwerin ja Stuttgart. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Italia, joka kukisti Berliinissä pelatussa loppuottelussa Yhdysvallat erin 3–2. Pronssiottelussa Venäjä voitti Kiinan lukemin 3–1. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Italian Elisa Togut.


title: Lentopallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2002

text: Sara Anzanello, Valentina Borrelli, Paola Cardullo, Manuela Leggeri, Eleonora Lo Bianco, Anna Vania Mello, Darina Mifkova, Paola Paggi, Francesca Piccinini, Simona Rinieri, Rachele Sangiuliano, Elisa Togut; päävalmentaja Marco Bonitta.


title: Yandex Maps

text: Yandex Maps on venäläinen Yandexn tuottama karttapalvelu. Se tarjoaa katseltavaksi katu- ja satelliittikarttoja sekä mahdollisuuden matkareitin suunnitteluun ja paikallisten yritysten etsimiseen.


title: Yandex Maps

text: Yandex Maps on saatavissa myös kännyköihin. Kännykkäsovellukseen sisältyy myös navigointitoiminto.


title: Kilven jako

text: Kilven jako tarkoittaa heraldiikassa vaakunan kilven tai kilven osan jakamista erivärisiksi kentiksi. Toisin kuin airutkuviot ja yleiskuviot, niiden katsotaan kuuluvan osaksi kilpeä, eikä niitä siksi esitetä kolmiulotteisina esimerkiksi vaakunaa veistettäessä. Kilven jaosta on kyse, jos sen tuloksena kilvelle syntyy parillinen määrä keskenään suurin piirtein samankokoisia värikenttiä. Parillisuussääntö ei tosin aina päde, mikäli kilvessä on useampia värejä.


title: Kilven jako

text: Perusjakoina pidetään neljää jakoa: katkoinen, halkoinen, lohkoinen ja vastalohkoinen. Kaikki muut jaot ovat näiden neljän jaon yhdistelmiä tai monikertoja. Lisäksi näihin neljään rinnastetaan polvi- ja kaksoispolvijako, jotka ovat tarkkaan ottaen vain polvi- tai kaksoispolvikorolla katkaistuja kilpiä, mutta joille on annettu oma nimensä.


title: Kilven jako

text: Perusjakoja yhdistämällä saadaan monikenttäisiä kilpiä. Niistä tärkeimmät ovat nelijakoinen, nelilohkoinen, viirijakoinen, katkoisnelilohkoinen ja halkoisnelilohkoinen.


title: Kilven jako

text: Kilpi on mahdollista jakaa myös toistamalla jotakin perusjakoa useaan kertaan. Tällöin kilven sanotaan olevan kolmesti, viidesti tai seitsemästi katkoinen, halkoinen, lohkoinen jne. Jos jakoja on yli seitsemän, aletaan puhua raitaisesta kilvestä (poikkiraitainen, pystyraitainen, vinoraitainen oikealle tai vasemmalle jne.), koska jakojen lukumäärää on vaikea hahmottaa silmämääräisesti. Sääntö jaetun kilven kenttien parillisuudesta pätee tällöinkin. Jos kenttiä on pariton määrä, kilpi ei ole jaettu, vaan kilvellä on airutkuvioita. Myös viirijaolla on eräänlaisia toistomuunnelmia, joissa kenttien lukumäärä muuttuu. Niissä nimi kertoo jakoviivojen sijasta kenttien lukumäärän, esimerkiksi viirijakoinen kahteentoista. Toistojakoihin kuuluvat myös jaot, joissa esimerkiksi kolmesti katkoinen kilpi halkaistaan.


title: Kilven jako

text: Myös ruudutuksia pidetään kilven jakoina. Niissä kenttien lukumäärän ei tarvitse olla pariton, kuten muissa jaoissa. Ruudutetut kilvet jaetaan shakkiruutuisiin, vinoruutuisiin ja kärkiruutuisiin. Shakki- ja vinoruuduissa ruutujen määrä mainitaan, jos ruutuja on tasan yhdeksän (shakkiruutuinen yhdeksään), muuten jätetään yleensä mainitsematta. Kärkiruutuiset kilvet taas jaetaan ruutujen pidemmän lävistäjän suunnan mukaisesti kärkiruutuisiin (lävistäjä pystysuorassa) sekä hirsittäisesti, palkittaisesti ja vastapalkittaisesti kärkiruutuisiin.


title: Kilven jako

text: Kilven jaon tuloksena voi olla pariton määrä kenttiä, mikäli kilpi on kolmivärinen. Yleisintä tällöin on jakaa kilpi kahdesti eli kolmeen osaan. Lisäksi yhdistetyissä vaakunoissa on käytössä joitakin erikoisjakoja, joissa tuloksena on kolme kenttää. Niistä tärkeimmät ovat haarujako, haarujako alhaalta, katkoinen ja ylä/alakenttä halkoinen sekä halkoinen ja vasen/oikea kenttä katkoinen.


title: USS Roanoke (1855)

text: USS Roanoke oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1855 vesillelaskettu Colorado-luokan potkurifregatti.


title: USS Roanoke (1855)

text: Alus tilattiin Norfolkin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 13. joulukuuta 1855 ja otettiin palvelukseen 4. toukokuuta 1857 päällikkönään John B. Montgomery.


title: USS Roanoke (1855)

text: Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Kotilaivueen lippulaivaksi. Aluksen ensimmäisenä tehtävänä oli tuoda Yhdysvaltoihin entinen Nicaraguan presidentti William Walker ja 205 hänen kannattajaansa takaisin Yhdysvaltoihin. Alus purjehti 30. toukokuuta 1857 Aspinwalliin Kolumbiaan, mistä se palasi 4. elokuuta matkustajat mukanaan. Pian tämän jälkeen alus siirrettiin Bostonin laivastontelakalle, missä se poistettiin palveluksesta 24. syyskuuta.


title: USS Roanoke (1855)

text:
Alus palautettiin 18. elokuuta 1858 palvelukseen Kotilaivueen lippulaivaksi.
New Yorkissa Novelty Iron Works muutti aluksen monitoriksi. Aluksen tykkikannet leikattiin, jotta vapaakorkeus saatiin laskettua. Aluksen aseistukseksi asennettiin keskilinjaan kolme tykkitornia. Aluksella säilyi savuhormi, mutta takila poistettiin. Aluksen muutostyöt hyväksyttiin 16. huhtikuuta 1863 New Yorkin laivastontelakalla. 31. elokuuta päivätty varusluettelo listaa aluksen aseistukseksi etummaisessa tornissa viidentoista tuuman ja 150 naulan tykit, keskimmäisessä tornissa viidentoista ja yhdentoista tuuman tykit ja perän tornissa yhdentoista tuuman ja 150 naulan tykit.


title: USS Roanoke (1855)

text: Avomerikokeissa aluksen raskaat tornit aiheuttivat vaarallista keinuntaa ja aluksen rungon olevan liian heikko kestääkseen tornien painon ja tykkien laukausten aiheuttaman paineen. Alus palautettiin palvelukseen 29. kesäkuuta 1863 ja se sijoitettiin Hampton Roadsin sataman suojaksi, missä tehtävässä se oli sisällissodan päättymiseen saakka.


title: USS Roanoke (1855)

text: Alus poistettiin palveluksesta 20. kesäkuuta 1865 New Yorkin laivastontelakalla ja se sijoitettiin reserviin. Aluksen ainoa tehtävä oli olla New Yorkin satama-amiraalin lippulaivana. Alus palautettiin palvelukseen 13. tammikuuta 1874 ja se oli vajaalla miehistöllä reserviin siirtoonsa saakka 12. kesäkuuta 1875. Alus poistettiin alusluettelosta 5. elokuuta 1882 ja myytiin romutettavaksi 27. syyskuuta 1883 Chesterissä Pennsylvaniassa E. Stannard and Companylle Westbrookiin Connecticutiin.


title: Sobra

text: Sobra on maalaiskunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sandama sijaitsee 115 kilometriä Bamakosta länteen. Kunnassa on 9 800 ja keskuskylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).


title: Sobra

text: Sobran kunnan pinta-ala on 948,72 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Katin piirin Bossofalan, idässä Sibyn ja lounaassa Nioumamakanan, etelässä Kangaban piirin Narénan ja Balan Bakaman ja luoteessa Kayesin alueen Kitan piirin Makanon kuntiin. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret. Pysyviä vesistöjä ei ole.


title: Sobra

text: Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jonkin verran fulbeja ja bambaroita. Yleisin kieli on mandinka.


title: Sobra

text: Sandamasta on huonokuntoinen tieyhteys Sibyyn. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siipikarja ja vähäisessä määrin aasit.


title: Dombila

text: Dombila on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Katista länteen. Kunnassa on 13 500 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).


title: Dombila

text: Dombilan kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Dio-Garen ja Diagon, idässä Doubabougoun, etelässä Sibyn ja lännessä Bossofalan kuntiin. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret tasankoineen ja laaksoineen. Kasvillisuus on savannia.


title: Dombila

text: Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista 59 % on bambaroita. Lisäksi on muun muassa fulbeja ja mandinkoja.


title: Dombila

text: Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikana. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, puuvilla, maapähkinä, riisi, lehmänpapu sekä vihannekset ja juurekset. Varsinkin fulbet harjoittavat karjanhoitoa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.


title: Toyota Tundra

text: Toyota Tundra on Toyota Motor Corporationin valmistama lava-auto. Autoa valmistetaan nykyään San Antoniossa, Texasissa. Vuoteen 2009 asti sitä valmistettiin Toyota Motor Manufacturing Indiana -tehtaalla, Indianan osavaltiossa.


title: Dio-Gare

text: Dio-Gare on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Katista länteen. Kunnassa on 12 700 ja kylässä 4 200 asukasta (vuonna 2009).


title: Dio-Gare

text: Dio-Garen kunnan pinta-ala on 180,3 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Diédougoun ja Kalifabougoun, idässä Diagon etelässä Dombilan ja lännessä Bossofalan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa.


title: Dio-Gare

text: Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja, maureja ja mandinkoja. Yleisin kieli on bambara. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös animisteja ja kristittyjä.


title: Dio-Gare

text: Dio-Garen kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kunnassa toimii vuonna 2013 avattu sementtitehdas.


title: Kypäränkoriste

text: Kypäränkoriste on vaakunakokonaisuudessa kypärästä nouseva kolmiulotteinen tunnus tai muu merkki. Kypäränkoristeiden alkuperäisenä tehtävänä oli usein lähinnä mahtailu, mutta sen merkitys ritarin tunnistamisessa kasvoi turnajaisten kukoistuskaudella, kun koristeena alettiin käyttää kilvellä olevia tunnuksia. Kypäränkoristeina on myös käytetty vaakunasta riippumattomia tunnuksia esimerkiksi viittauksena sukujuuriin, ja heraldiikan rappiokaudella kypäränkoristeissa saattoi olla jopa vallattomia piirteitä. Etenkin Saksassa kypäränkoristeita on käytetty erotuksena saman suvun eri haarojen välillä.


title: Kypäränkoriste

text: Heraldisten kypäränkoristeiden juuret ovat ritareiden kypärissään käyttämissä koristeissa. Niistä ensimmäiset tehtiin kovetetusta nahasta, joka kiinnitettiin kypärään nahasta neulotun kalotin avulla, joka taas puolestaan kätkettiin lakipunoksella. Turnajaisten aikakauden päätyttyä kypäränkoriste kehittyi aidosta esineestä pelkäksi piirrokseksi. Se kuitenkin säilytti kolmiulotteisen luonteensa, mikä erottaa sen esimerkiksi vaakunakilpien kuvioista. Aluksi kypäränkoriste oli luultavasti henkilökohtainen, mutta siitä on sittemmin tullut yhtä lailla perinnöllinen sukuvaakunan osa kuin muutkin tunnukset.


title: Kypäränkoriste

text: Kypäränkoristeiden käyttöä säätelevät tavat ovat eri maissa erilaisia. Suomessa kypäränkoriste kuuluu vaakunaan, mikäli siinä on kypärä. Irrallisena sitä ei sen sijaan voi käyttää, toisin kuin esimerkiksi Englannissa. Jos koriste toistaa kilvellä olevan tunnuksen, on se yleensä vaakunan pääväreissä. Muuten kypäränkoristeen värejä ei ole erityisesti määrätty.


title: Kaaresuvannon seurakunta

text: Kaaresuvannon seurakunta () on Luulajan hiippakuntaan ja Pohjois-Norrbottenin rovastikuntaan kuuluva Ruotsin kirkon seurakunta, joka toimii Kiirunan kunnassa Kaaresuvannon piirin alueella.


title: Kaaresuvannon seurakunta

text: Kaaresuvanto oli aiemmin samaa seurakuntaa Enontekiön alueen kanssa, mutta vuonna 1813 ne erkanivat seurakunnallisesti valtionrajan tullessa niiden väliin. Vuosien 1813-1907 seurakunnan nimi kuitenkin vaihteli ollen välillä Enontekiö (Enontekis) tai Kaaresuvanto (Karesuando). Vasta 1907 vakiintui seurakunnan nykyinen nimi ainoaksi nimeksi.


title: Kaaresuvannon seurakunta

text: Kaaresuvannon ensimmäinen kirkko rakennettiin vuosina 1813-1816.Se oli yksinkertainen puurakennus matalalla kivijalalla. Kirkonkylässä oli ainoastaan viisi tilaa ja koko seurakunnan väkiluku oli 625. Vuosina 1826-1849 seurakunnan kirkkoherrana toimi Lars Levi Laestadius. Kaaresuvannon kirkosta myös alkoi joulukuussa 1845 herätys, joka tultiin tuntemaan lestadiolaisuuden nimellä.


title: Kaaresuvannon seurakunta

text: Köyhä seurakunta ei kyennyt ylläpitämään kirkkoaan, mistä johtuen se rapistui korjauskelvottomaksi. Vuonna 1905 purettiin vanha kirkko ja samana vuonna vihittiin myös uusi kirkko käyttöön. Se restauroitiin vuosina 1953-1954.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Tasavallan aukio (armeniaksi: Հանրապետության հրապարակ, myös: "”Hanrapetutyan hraparak”") on keskusaukio Kentron –nimisellä ydinalueella Armenian pääkaupungissa Jerevanissa. Tasavallan aukio kuuluu keskusta-alueen tärkeimpiin nähtävyyksiin ja on kaupungin maamerkki.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Tasavallan aukio on alun perin kuulunut arkkitehtin in vuonna 1924 luomaan Jerevanin yleissuunnitelmaan. Tämä arvioitulta pinta-alalta noin 3 hehtaari:n kokoinen pääaukio rakennettiin vuosina 1926-1958 ja museorakennus valmistui 1977. Vuosina 1940-1990 aukeama kuten useimmat neuvostoliittolaisten asutuskeskusten keskeiset avopaikat oli ""Leninin aukio"" ja nykyinen nimi palautettiin johtajan patsaan poistettua vuonna 1991. Ensin soikion muotoiseksi suunniteltu aukio on nykyisin taitava yhdistelmä puolisuunnikkaasta ja ovaalista , jonka keskiosaan rakennettu kivikuvio jäljittää perinteistä armenialaista mattoa. Aukiota koristelee keskeisellä paikalla kansallisgallerian edessä sijaitseva soiva suihkulähde. Aukion laidalla olevan Armenian hallituksen talon tornissa tasatunnein lyövä kello on yksi maan tärkeimpiä nähtävyyksiä.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Aukio on kaupungin liikenteen keskipiste ja tässä järjestetään tärkeitä kansallisia seremonioita, kokoontumisia, juhlia ja paraateja, joista hienoimpinä pidetään 21. syyskuuta järjestettävää itsenäisyyspäivän sotilaallista paraatia.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Arkkitehti Aleksander Tamanjan saapui Pietarista Jerevaniin vuonna 1919. Siihen mennessä tätä asutuskeskustaa oltiin rakennettu ja kehitetty v. 1855 luodun, Ebenezer Howardin puutarhakaupungin ihanteita noudattavan ja vuosina 1906-1911 kaupungin teknikon (Mehrabjan) toimesta päivitetyn yleissuunnitelman mukaisesti. Tämä yleiskaava sisälsi kilometrin laajuisia konsentrisia rinkejä asuintaloineen ja niiden välissä 1-2 metriä leveitä katuja. Puutarhakaupungin suhteellisen harvan asukastiheyden periaatetta seuraten tämä paikkakunta mahdollisti elinpaikan vain 32 tuhannelle ihmiselle. Tuohon aikaan uusimman väestönlaskennan mukaan Jerevanissa asukkaita oli noin kolmekymmentä tuhatta, mutta tähän ei kuitenkaan oltu laskettu niitä seitsemänkymmentä viittä tuhatta armenialaista, jotka olivat paenneet Turkissa vuonna 1915 toteutettu joukkotuhontaa. Erittäin raskaiksi koituivat vuodet 1915-1921, jolloin suhteellisen lyhyessä ajassa tämä pikkukaupunki oli ylikansoitettu ja jossa ihmiset joutuivat asumaan taivasalla ankarissa v. 1918-1919 talvioloissa, nälänhädän ja pilkkukuume-epidemian kourissa. Tamanjan päätti rakentaa uuden Jerevanin, ei pelkästään modernin, vain uusinta urbaanirakennustaidetta toteuttaen, päähyveinä kaupungin puutarharakenne ja näkymät Ararat vuoristolle. Jerevanin uudella yleissuunnitelmalla oli kaksi perussuuntausta: se on puutarhakaupunkien klusteri, joka voisi tarjota asuinpaikan jopa 250000 asukkaalle, ja joka laajentuu etelään, kohti Araratia.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Puna-armeija saapui Jerevaniin v. 1920 marraskuussa. Bolševikkien saapuessa kaupungin asukkaiden elintaso korjaantui, kun alettiin jälleen rakentaa taloja. Kunnallispalveluista toimintansa aloittivat katujen puhtaina- ja kasteluverkkojen kunnossapito. Kaupungin yleissuunnitelmaan vaikuttivat monet muutokset sen jälkeen, kun Jerevanin pääkaupunki-status vahvistettiin vuonna 1923. Tamanjanin symboliikkaan kuulunut Ararat vuoristo ei kuulunut enää Armenialle ja kaupungin nähtiin seuraavan 15 vuoden aikana kasvavan noin 150 tuhannen asukkaan kotipaikaksi. Lopullinen yleiskaava hyväksyttiin jo huhtikuussa 1924. Siinä kolme kehäkatua ympäröivät kaupungin keskustaa. Tärkeinä komposiittisolmuina puutarhakaupungin arkkitehtuurin ja suunnittelun rakenteessa olivat Pohjoisen prospektilla (Avenuella) yhdistetyt Oopperateatterin (myös Teatterin tai Vapauden) ja Tasavallan aukiot. Ne olivat kaupunkielämän kaksi keskeistä aukeamaa, joiden yhdistelmän piti symboloida valtiovallan ja luovuuden yhteenkuuluvutta. Tasavallan aukiota nähtiin kehittyvän sekä kaupungin että koko maan hallinnolliseksi keskukseksi, mitä korostamassa olivat hallitustalo ja ministeriöt. Keskusaukion olennaisimman ominaisuuden mukaisesti tästä aurinkosäteinä erkanevat kolme pääkatua kohti etelää. Eräänlaisena akselina toimineen Pohjoisen Avenuen oli määrä ponkahtaa Tasavallan aukiolla sijaitsevan hallitustalon korkean kupolin yli, jota loppujen lopuksi ei valmistunutkaan, ja jatkua rautatieaseman aukiolle. Akselin suunta pysyi edelleen kohti palauttamistoiveiden kansallista kohdetta Araratia. Yleiskaavassa määriteltiin aukion ja rakennusten ominaisuudet. Tasavallan aukion kansanomaisuutta Tamanjan korosti sillä, että sen eteläosan piti muistuttaa Rooman Piazza del Popoloa, määrittelemättä, johtuuko italialainen nimi lähellä kasvavista Populus-puista tai aukion reunalla sijaitsevasta Santa Maria del Popolo –kirkosta, mutta ollessaan ilmeisesti tietämätön siitä, että XIX vuosisadan alkuun asti Piazza del Popolo oli julkisten teloitusten paikkana. Aukion pohjoisen alueen arkkitehti jätti paljonkin epäselväksi.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text:
Aukion soikea keskiosa rakennettiin jo v. 1930. Vuosina 1934-36 rakennettiin Abovjanin kadulle "Lasten maailman" –rakennus, joka alkoi tukkia uloskäyntiä Pohjoiselta Avenuelta Tasavallan aukiolle. Tamanjanin kuolessaan vuonna 1936 tilanne aukiolla oli seuraavaa: rakenteilla oli hallitustalo, josta kellotorninsiipi ilman kelloa oli saatu päätökseen. Etelämpänä oli jo vuonna 1935 rakennettu posti. Aukeaman keskeinen osa oli raivattu valmiiksi ja tilaa oltiin saatu purkaamalla sotilaallisen komendatuurin kaksikerroksinen toimistorakennus kellotorneineen. Vuoden 1936 lopuksi purettiin Egiazarovin maanalaiset saunat, yksikerroksinen elokuvateatteri ”Proletar”, lastentarha, kesäravintola "Pti-Šantan", useita kauppoja, myymälöitä ja asuintaloja, samoin hotelli "Ranska". Kaikkea Tamanjanin kuoleman jälkeen rakennettua on pidetty hänen suunnitelmaa vääristävänä. Vuonna 1937 suurin osa Jerevanin kaupungin keulahahmoista joutui Stalinin vainon uhreiksi ja vielä 40-luvulla Jerevan pysyi pääosin vanhana kaupunkina yksi- tai kaksikerroksine savirakennuksineen. Siihen mennessä aukio oli suorakulmainen tyhjä avoin tila Jerevanin keskustassa, jonka laidalla oli keskeneräinen hallitustalo ja sitä vastapäätä seisoi Leninin muistomerkki. Isoja muutoksia yleiskaavaan loi Tamanjan-kriittinen tasavallan päämies (Grigor Harutyunyan), jonka mielestä arkkitehtin luomus ei täyttänyt modernin pääkaupungin vaatimuksia. Hän vaati arkkitehteilta useita muutoksia yleiskaavaan: laajentaa ja suoristaa katuja, laittaa ja purkaa rakennuksia ja laakioita. Nykyiset kasvonsa aukio sai vasta 1970 luvulla, jolloin sen Piazza del Poppolon tyylistä eteläosaa ei voidu enää toteuttaa. Menossa oli erilainen aika, jolloin rakentamatta jäivät kaksi symmetristä kirkkoa.
Neuvostoaikana Jerevanista kasvoi kuitenkin yli miljoonan asukkaan monikulttuurinen metropoli, jonka keskusta rakennettiin kokonaan uusiksi. Lopputulosta pidetään Tamanjanin lisäämän armenialiseen 400-600-lukujen kulta-aikaan ja juurille paluuta edustavan kansallisen tyylin, ornamentiikan ja dekoratiivisten kivikaiverrusten ja Pietarin uusklassisismin onnistuneena sekoituksena. Todellisuudessa Jerevanista ei tullut yhden arkkitehtin kaupunkia ja tähän rakennettiin rakennuksia, joiden luonne ja sijainti eivät vastaaneet Tamanjanin yleissuunnitelmaa. Pohjoista avenueta ei voidu enää rakentaa aukiolle saakka, koska väliin oli noussut kansallisgallerian rakennus. Alun perin soikeana suunnitellun aukion valmistumiseen vaikuttaneiden lähialueiden ominaisuuksien ansiosta muotoutui merkittävästi monimutkaisempi, ovaalin ja puolisuunnikkaan yhdistelmä. Kaunis ajatus Piazza del Popolota on pysynyt paperilla. Historiamuseon ja kansallisgallerian valmistumista myötä 70 –luvulla aukio sai lopullisen yhtenäisen muodon, jota pidettiin kaavailtua laajempana ja symmetrisempana, jopa Rooman Pietarinaukiota muistuttavana alueena.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text:
Joidenkin lähteiden mukaan Neuvostoliiton aikakautena aukiolle suunniteltiin useita hankkeita. 1980-luvun puolivälissä Jerevanin kaupunginjohtajan Murad Muradjanin toimistolla käsiteltiin piirustuksia, jotka kertoivat aikomuksesta syventää aukion soikeaa keskiosaa ja rakentaa sinne maanalainen kauppa- ja viihdekeskus, jossa on elokuvateatteri ja autotalli. Arkkitehtien perehtyessä ehdotukseen ei sitä kuitenkaan voidu toteuttaa, koska maaperä ei ollut riittävän vakaa. Saman vuosikymmenen lopulla Armenian kommunistisen puolueen sanomalehdessä julkaistiin artikkeli, jonka kirjoittaja ehdotti "parantaa" aluetta mm. siirtämällä Leninin patsaan aukion pohjoiseen osaan vesialtaan eteen, katse etelään. Keskelle vesiallasta ehdotettiin eräänlaista polkua vierailijoiden pääsyä varten taidegallerian kolmannessa kerroksessa sijaitsevasta vallankumouksen museosta suoraan johtajan patsaan luo. Antropologin Levon Abrahamjanin mukaan kyseinen hankeidea ja sen ympärillä käydyt voimakkaat keskustelut olivat johtuneet noina vuosina Moskovasta annetusta vaatimuksesta perustaa jokaisen sosialistisen tasavallan pääkaupungin keskusaukiolle Leninin museo. Tilanteen pelasti Jerevanissa jo toimiva vallankumouksen museo, jonkun nähtiin riittävän hyvin ylläpitämään keskeistä leninististä-kommunistista symboliikkaa.
Vaikka tasavallan aukio ei saanut koskaan Tamanjanin suunniteltua muotoa, sitä silti pidettiin jopa Neuvostoliiton hienoimpana ja voidaan pitää edelleen neuvostoaikakauden arkkitehtuurin parhaimpana esimerkkinä. Sittemmin aukiolla restauroitiin ja laajennettiin jalkakäytäviä, uudelleepäällystystettiin ajokaista keskellä aukiota, Leninin patsas korvattiin jättimäisellä näytöllä jne. Ja vaikka Tamanjan oli erilaisen juhlallisuuden järjestämisen suunnittellut oopperateatterin (eli Vapauden) aukiolle, nykyisin Tasavallan aukiolla vietetään uuden vuoden juhlia, kouluvuoden päättäjäisiä, kansallispäivää, se on Jerevanin kaikkien kokoontumisten ja tilaisuuksien tapahtuma- ja viime aikoina jopa konserttipaikkana, mm. Armenian tasavaltalaispuolueen vaalitilaisuudessa v. 2012.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Vuonna 2003 Tasavallan aukiolla aloitettiin maisemointityöt, jolloin kaivaustöiden yhteydessä tuli esille kiviseiniä, laatat punaista ja mustaa tuffia, vesijohtoja ja savikannujen jäännöksiä. Odottamaton havainto antoi syytä arkeologisiin kaivauksiin ja tutkimuksiin, jonka aikana tehtiin kolme avokaivantoa ja löydettiin myös jäännöksiä 1600-luvun kellareista. Tutkimukset suoritettiin suhteellisen lyhyessä ajassa ja koska aukion piti olla uudelleen käytettävässä kunnossa, kaivaukset jäädytettiin ja löydökset peitettiin paksun hiekkakerroksen alle.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Tasavallan aukio sijaitsee Jerevanin Kentron -nimisellä ydinalueella. Kävelymatkaa kuuluisaan Cascades-patsaspuistoon on 1,7 ja pitkin Tigranes Suuren katua sirpin muotoiseen Ympyräpuistoon noin 1 tai Jerevanin rautatieasemalle 2,8 kilometrin verran.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Aukiolta hallitustalon vanhaa tornikelloa tarkkaillessa löytää "Tasavallan aukio" –nimisen metroaseman, joka sijaitsee vain kahden minuutin kävelymatkan päässä pääaukiolta. Lisäksi tähän kulkee busseja nro 1, 2, 22, 32, 33, 44, 54, 58 ja reittitakseja (tai pikkubusseja) nro 12, 26, 62 kaupungin eri osista. Kääntäessä katseen kohti museorakennusta ja suihkulähteitä, näkyy vasemmalla seitsemän kuuluisaa, arkkitehti Spartak Kntekhtsjanen suunnittelemaa juomavesilähdettä ja vanhan kaupungin Abovjanin katu. Nämä vanhan sanonnan mukaan ”ihmisen 7 voimalähdettä” asennettiin vuonna 1965.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Aukio sijaitsee seuraavien katujen risteysalueella:


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Pääaukiota ympyröi ainutlaatuinen arkkitehtoninen kokonaisuus, joka koostuu viidestä rakennuksesta: hallitustalosta eli valtioneuvoston linnasta symmetyrisesti länteen ja itään sijoitetuista ministeriöistä, museosta ja Mariott Armenia hotellista.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Sosialistisen realismin hallitsemina vuosinakin Tamanjanin onnistui suunnitelmiensa pääpiirteissä pitää keskiaikaisessa Armeniassa V-VII-luvulla kestäneen kulta-ajan arkkitehtuuri, jolle ominaiset historialliset hellenistiset ja syyrialaiset viittaukset näkyvät hänen 30-50-luvun julkisivujen kaavailussa. Suuntauksessa suuri rooli on kaksoispilareilla, joiden päissä yhteinen kapiteeli, ja kaarilla, joissa korotetut keskiosat. Rakennusten ja niiden julkisivujen tyyliseikkoihin kuuluvat suuret kaariportaalit, runsaasti joko holvikaaria tai veistoksin koristeltuja friiseja, myös rakennuksien sisällä, kuten esimerkiksi ulkoministeriön rakennuksen kirjakaupassa, perinteisenä armenialaisena koristemaalauksena, veistona ja hienovaraisena dekoraationa. Aukion viidestä neljä rakennusta rakennettiin vuosina 1926 ja 1958, viides, museorakennus valmistui vuosina 1975-77. Varhaisemmat rakennukset ovat neoklassista arkkitehtuuria armenialaisella sävystyksellä. Hieman myöhäsemmät ulkoministeriön ja taidegallerian rakennukset ovat modernistisia jäljitelmiä, joille omaperäisyyttä luovat veistetyt koristeet neo-armenialaisessa hengessä. Aukion klassisen monumentaalinen ja pitkälti perinnettä elvyttävä arkkitehtuuri on pääasiassa käytettävän luonnonkiven, tuffin sanelelema. Pintamateriaalina käytössä on varsinkin valkoinen ja vaaleanpunainen felsinen tuffi, jonka ansiosta Jerevania kutsutaan usein "vaaleanpunaiseksi kaupungiksi". Rakennusten sokkelit ovat basalttia. Museon edessä on musikaalinen suihkulähde, jonka eriväriset valot tehostavat taiteellista vaikutelmaa, ja aukion soikeaa osaa koristaa mosaiikki.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Armenian hallitusrakennuksen on suunnitellut arkkitehti Alekander Tamanjan, josta hänelle v. 1942 myönnettiin postuumisti Neuvostoliiton valtion palkinto. Tämä ns. valtioneuvostolinna nro 1 rakennettiin alun perin Armenian Kansankomissariaattia varten ja sen ensimmäinen vaihe, luoteinen siipi valmistui vuonna 1929. Lilasta ja vaaleanpunaisesta kivistä talo on pohjaratkaisultaan monikulmio, johon kuuluu sisäpiha. Rakennukselle on ominaista kansallinen koloriitti. Sen julkisivun pylväät ja kaaret ovat kaiverruksin koristeltuja. Pääaukiolle ilmeen piti luoda ennen kaikkea sen suuri, kolmitasoinen ja pyöreä tornimainen sisääntuloaula, jonka yksityiskohdissa palattiin VII luvulta olevan Zvartnotsin kirkon tyyliin. Kohteen monipuolisempaan työskentelyyn käyttöönotto oli vaatinut rakennuksen integroitua suunnittelua entistä mahtavammaksi vuosien 1932 ja 1936 aikana. Niiden uusien piirustuksien mukaisesti rakennuksen keskiosaan oli määrä pystyttää pitempi sylinterinmäinen osa epäsäännölliseen viisikulmiomuotoon toimimaan siipiä yhdistävien käytävien eräänlaisenä solmukohtana. Tamanjanin luomaa rakennustaidetta ei kuitenkaan kokonaan voidu toteutettaa, koska silloin hallitustalon laajuuden ja loiston nähtiin olevan ristiriidassa ympäröivien rakennusten kanssa. Hallitustalo rakennettiin siis ilman 60 metrin korkuista tornimaista aularakennusta ja tämän päätöksen otti vastaan Armenian keskuskomitean ensimmäinen sihteeri G. Arutinov vuonna 1938. Hän piti tarpeellisena vähentää merkittävästi rakennuksen tilavuutta ja nopeuttaa pitkittynyttä loppuunrakentamista. Tämä päätös johti tarpeeseen muuttaa projektia, jolloin sitä työtä jatkoi arkkitehtin poika Gevorg Tamanjan. Hän poisti korkean keskiosan, mutta lisäsi itäsiipeen laajennetun kokous- ja juhlasalin auloineen. Rakennustyöt keskeytettiin vuonna 1941 eikä hallitustalon pohjois- ja itäosien monimutkaisuus koskaan herännyt eloon. Talo valmistui vuonna 1955. Hallitustaloa koristavat Moskovassa valmistettu ja vuonna 1941 Jerevaniin tuotu kello, halkaisijaltaan 4 metriä, viisarien pituudet 188 ja 170 cm, ja suunnittelema Armenian sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Vuonna 1940 arkkitehti ja arkkitehtuurin historioitsija N. Tokarski ehdotti toisenkin hallintorakennuksen rakentamista Tasavallan aukiolle. Suunnittelu annettiin arkkitehtin tehtäväksi, mutta sodan puhkeassa vuonna 1941 uudistustyöt pysähtyivät kokonaan. Sekä hallitustalon että alueen muiden rakennuksien rakennustöitä jatkettiin sodan jälkeen, jolloin maan hallituksella puuttui raha rakennuttaa kauniita taloja. Silloin resurssit kuuluivat osuustoiminnallisille ja konjakin tuottajille. Siitä johtuvasti S. Safarjan yhdessä nuorten arkkitehtien ja suunnitteli Abovjanin ja Buzandin katuja päin olevan siiven yritysliittymälle ”Ararat” ja rakennuksen puoliympyrän muotoisen osan, jossa v. 1996 alkaen on Ulkoministeriö, tuottajien osuuskunnille, myöhemmin Armenian teollisuusneuvostolle (Armpromsovetille). Tätä vuonna 1955 rakennettua taloa kutsutaan myös "Valtioneuvostolinnaksi nro 2". Kumpaakin valtioneuvostolinnaa pidettiin jo keskeneräisinä arkkitehtonisilta ominaisuuksiltaan luontevasti yhteen sulautuviksi. Niillä on niin samankaltaisuutta kuin veistotaiteellisten arvojen ja hillityn plastisen sommittelun tarjoamaa eroavuutta. S. Safarjan on käyttänyt suurta suosiota saavuttanutta, postmodernismista innostuneita koristetekniikan uutuuksia kuten funktionalistisen vaaleaa ja kermaista väritystä, kaaria, kapeita ampuma-aukkoikkunoita ja symmetriaa.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Vielä vuonna 1935 historiamuseo, taidegalleria, konserttisali ja Armenian kirjallisuusmuseo sijaitsivat kaksikerroksisessa mustassa, keskusaukiolle sivuttain olleessa Kulttuuritalon nimellä tunnetussa rakennuksessa, josta kehittyi jotain enemmän kuin entinen kymnaasi. Tämä vuonna 1913 (tai 1916) arkkitehti V. Simonjanin suunnittelemana rakennettu talo kuului purettavaksi kaupungin länsi- ja itäosia yhdistävän pääkadun tieltä, mutta 40-luvun lopussa - 50-luvun alussa G. Arutinovin päätöksellä arkkitehtin tehtäväksi annettiin kulttuuritalon jälleenrakentaminen. Samalla museoiden ja gallerian kokoelmat kasvoivat ja rakennus yhä vähemmän täytti näytösten esillepano- ja varastojen laajentamisvaatimuksia. 50-luvun puolivälissä G. Arutinov päätti, ettei ole tarvetta purkaa pääasiallista rakennusta, vaan lisätään siihen kolmas kerros, ja muutetaan aukiolle näkyvän julkisivun yksityiskohtia. Samalla hän kielsi arkkitehtien ehdottaman kolmitasoisen pyöreän keskiosan ja sen kupolin rakentamisen. Mutta museot jatkoivat kasvuaan, jolloin historiamuseosta haarautui vallankumouksen museo ja gallerian holveihin kerääntyi kymmeniä tuhansia maalauksia. 60-luvun lopussa arkkitehtit M. Grigorjan yhdessä A. Ghazarjanin ja M. Rostomjanin kanssa aloitti suunnittelun ja 70-luvun alussa palattiin rakentamisen pariin. Virallisesti rakennus otettiin käyttöön vuonna 1976, mutta uusi näyttely oli valmis vasta seuraavana vuonna 1977. Nykyisin historiamuseo on kerännyt jo lähes puoli miljoonaa Armenian kulttuuriperintöön kuuluvaa näyttelyesinettä esihistoriasta nykypäivään. Samassa rakennuksessa on 56 -salinen kansallisgalleria ja pohjakerroksessa sijaitsee 25. joulukuuta v. 2005 virallisesti mukaan nimetty konserttisali, sisäänkäynti on Abovjanin kadulta. Salia korjattiin vuosina 1953, 1961 ja 1977. Tämän aukion koillisreunalla sijaitsevan valkoisella kivella vuoratun rakennuksen etupiha koristeltiin suurella lammella suihkulähteineen.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Vuonna 1953-54 aukion etelälaidalla aloitettiin vielä yhden, nykyisen liikenne- ja viestintäministeriön talon rakentaminen, jolloin aukion arkkitehtonisen kokonaisuuden muodostuminen alkoi lähestyä loppuvaihettaan. Se oli alun perin ammattiliittojen neuvoston talo ja valmistui vuonna 1956. Arkkitehtit Mark Grigorjan ja , joiden piti ratkaista vaikea tehtävä: toisaalta oli välttämätöntä säilyttää kehittyvälle aukiolle ennen kaikkea hallitustalon sanelema laajuus. Ja toisaalta oli jotain tehtävä kokonaisuuteen varsin sopimattoman postirakennuksen suhteen, joka sijaitsee hallitustalosta etelään ja rakennettiin vuonna 1935. Posti kunnostettiin vuosina 1954-1956, mutta koska sen tummansävyistä kivivuorta ei voinut verrata edes arkkitehtuuriltaan läheiseen hallitustaloonkaan, pidettiin sen arkkitehtonista ratkaisua aukion rakennuskannan yhtenäisyyden särkijänä. Tamanjanin kaavan mukaan postin ja ammattiliittojen neuvoston rakennuksien väliin oli jäätävä kadun, jolta avautuisivat näkymät Araratille. Koska samalla hallitustalon nähtiin yhteensopivan sitä vastapäätä olevan kahden sijasta yhden rakennuksen kanssa, ehdottivat arkkitehtit peruskorjatun postin ja ammattiliittojen neuvoston rakennuksen julkisivujen yhdistämistä korkealla kaarella kadun yli. Itse katua ei kuitenkaan rakennettu, koska sen arvoitiin riittämättömän puutteellisesti jäsentelevän aukiolta etelääpäin jäävät asuinkorttelit eikä 50 –luvun puolivälissä pääväyläksi kehittynyt Tigranes Suuren -katu ollut jollakin kapealla rinnakkaiskadulla toistamisen tarpeessa. 70-luvulla tämän rakentamattoman kadun viimeiset mahdollisuudet vei harmaa ja tylsä asuinrakennus.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text:
Tätä 9 kerroksista hotellia tunnettiin aiemmin nimeltä "Armenia" Joidenkin lähteiden mukaan hotellin rakentaminen alkoi vuonna 1950 ja ovensa se avasi vuonna 1958. Rakennuksen arkkitehtina oli Mark Grigorjan, jonka lapsenlapsen mukaan hotelli "Armenia" on viimeisenä, vuodesta 1959 alkaen suunniteltu rakennus. Sen rakennustyöt päättyivät vuonna 1965, jolloin se yhdessä samoina vuosina kunnostetun liikenne- ja viestintäministerön rakennuksen kanssa antoi aukion arkkitehtoniselle kokonaisuudelle lopulliset määritelmät. Tämä vaaleanpunainen, neoklassistinen tuffitalo valtavine pyörökaareineen ja korkeine pylväikköineen kuului Neuvostoliiton aikoina Inturist yhtiölle, joka sai matkailijoita kaikkialta Neuvostoliitosta ja jopa muualta maailmalta. Kommunismin syksyllä hotelli jäi pois käytöstä. Vasta 1990-luvun alun kriisin päätyttyä ja uudelleen matkailutoiminnan elpyessä hotellissa tehtiin kunnostustöitä. Vuonna 1998 hotelli yksityistettiin ja vuonna 2002 sen osti yhdysvaltalainen yritys, joka korjautti siitä kansainvälisen luokittelujärjestelmän mukaisen 4 tähden majoituspaikan. Eri lähteiden mukaan hotellissa on yksi 585 neliön juhlasali, 7-10 kokoustilaa, 215-259 huonetta, joista sviittejä 11-14, ja joista on näkymät kaupungille tai kohti Araratia.
Leninin patsas sijaitsi Tasavallan aukion eteläosassa, tarkemmin sen lounaiskulmassa, jossa johtajan katse oli kohti pääkaupunkia Moskovaa. Jos Lenin olisi seisonut aukion pohjoispuolella, hänen kasvonsa olisivat olleet kohti Turkkia ja hänen esillenostettu käsi olisi osoittanut tietä valoisaan tulevaisuuteen siinä islamilaisessa maassa. Avoin kilpailu Leninin patsaasta julistettiin vuonna 1938 ja siihen osallistujia oli kymmeniä koko Neuvostoliitosta. Yhtenä ehtona oli se, että muistomerkin kokonaiskorkeuden piti olla 18 metriä, mikä tarkoitti, että Leninin on oltava vähintään 7 metriä sointuakseen jalustan korkeuden kanssa. Työ oli toimitettava kaupunginvaltuuston arkkitehtisuunnitteluosastolle 15. maaliskuuta mennessä v. 1939. Muistomerkin kehittämis- ja toteuttamishankkeen sai näkyvä kuvanveistäjä Sergei Merkurov. Kesällä 1939 arkkitehtit Levon Vardanov ja Natalia Paremuzova aloittivat patsaan jalustan suunnittelutyöt. Jalustaa oli rakentamassa kokenut muurari Ukrainasta, joka oli aikaisemmin työskennellyt oopperatalon rakennustyömaalla. Patsas on pronssia ja graniittia. Töitä tehtiin kellon ympäri ja johtajan patsas sijoitettiin paikoillensa 24. marraskuuta v. 1940, jolloin tuli 20 vuotta Neuvostovallan voitosta Armeiniassa. Lopputulos oli yksi parhaimmista Leninin patsaista Neuvostoliitossa.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Kahdesti vuodessa, vappuna ja lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä 7. marraskuuta patsaan korokkeelle asettui ministerineuvosto, joka avasi sotilaallisen paraatin. Sotilaallisia vappuparaateja järjestettiin vuoteen 1969, jolloin Moskovassa päätettiin, että sen on oltava työväenparaati. Vuonna 1961 täällä vieraana oli Nikita Hruštšov ja vuonna 1970 Leonid Brežnev. Itsenäisyystaistelujen aikana helmikuussa vuonna 1991 tämä Merkurovin yksi näyttävin taideteos töhrittiin maalilla ja räjähteet tuhosivat patsaan jalustan metallioven. ja sen lähellä olevat koristeet. Patsas purettiin pois 13. huhtikuuta v. 1991 ja joidenkin lähteiden mukaan hyvin brutaalisella tavalla. Joidenkin mukaan se irrotettiin juhlallisesti jalustaltaan ja talletettiin kuten sen aikakautensakin Armenian historian museon sisäpihalle. Kuparilla viimeistelty, koristeellinen ja liioittelematta arkkitehtuurin mestariteoksena pidetty jalusta pysyi tyhjänä viisi vuotta ennen kuin se purettiin heinäkuussa vuonna 1996. Näiden vuosien aikana lujatekoisen jalustan arkkitehtonisen käyttöratkaisun löytyminen nousi hyvin ajankohtaiseksi. Järjestettiin jopa kilpailu, mutta yhtään hanketta ei hyväksytty. Noin parin vuoden kuluttua politiikko ja kirjailija Vano Siradegjan vaati ns. sokkelin purkaamista. Vuonna 2001, kun täyttyi 1700 vuotta Armenian kuninkaan Tiridates III:n (armeniaksi "Trdat") päätöksestä tunnustaa viralliseksi valtionuskonnoksi kristinusko, Leninin patsaan paikalle pystytettiin metallinen risti, mutta ympäriövään arkkitehtuuriin mitenkään sulautumaton risti poistettiin pian. Vuonna 2006 järjestettiin uudelleen arkkitehtonisten hankkeiden kilpailu, joka nytkään ei tuottanut tulosta. Toimittaja Tevos Nersisjan ehdotti paikalle pyöreää tornimaista pylvästä armenialaisen taisteluhengen voitolle. Tämän valtavan pilaripatsaan oli määrä seisoa aivan keskellä aukiota yhdistämään kaikkia armenialaisia eri puolilla maailmaa. Lisäksi Nersisjanin ideana oli rakentaa vihreä kupolikatto taidegalleriaan. Armenian suhdetoiminnan e. PR kehityskeskus ehdotti Leninin paikalle viereistä hotellirakennusta kaksi kertaa korkeampaa metallista rakennelmaa nimeltään "Kansojen sukupuu” siinä merkityksessä, että kaikki maailman kansat ovat peräisin armenialaisista. Asiantuntijoiden mielestä hankkeella oli arkkitehtuurista arvoa kuitenkin yhtä vähän kuin Nersisjanin ehdottamalla pylväällä. Taiteilijan ja muotoilijan Edward Vaneskehianin mukaan kaupungin keskusta tarvitsisi riemukaaren, johon hän suunnittelisi maailman suurimman, mahdollisesti Guinnessin ennätystenkirjaan päätyvän Armenian vaakunan. Ammattimaisempaa elementtiä paikan symboliikkaan olisi tuonut mukanaan kuvanveistäjän Georgi Franguljanin ja arkkitehtien Ruben Tšahmatšjanin ja Vardges Šahbazjanin ehdottama museomuistomerkki. Taas kerran hanke oli tietyssä "maantieteellisessä keskipisteessä” sijaitseva "muistomerkki armenialaisten yhtenäisyydelle eri puolilla maailmaa" ja museosta oli määrä tulla "kansallinen symboli", joten pyrkimyksen nähtiin olevan vaille panosta aukion arkkitehtuurin erityisominaisuuksien tai tekniseen taituruuteen säilyttämiseen.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Jossain vaiheessa Leninin paikalla oli 15 metrin korkuinen ja 8 x 6 metrin kokoinen sähköinen mainostaulu, mikä välittää mainoksia hintaan 2 - 8 $ (eli n. 1,65 – 6,50 €) minuutti, riippuen siitä, kuinka monta kertaa se näkyy, ja Hollywoodin toimintaelokuvia. Leniniin tottuneet kaupunkilaiset uskoivat edelleen, että patsas on poissa tilapäisesti ja mainostaulu seisoo tässä, kunnes tähän pystytetään uusi muistomerkki. Taulu poistettiin vuoden 2006 lopulla.


title: Tasavallan aukio (Jerevan)

text: Alun perin suihkulähteiden altaan rakentamisidea oli syntynyt G. Arutinovin nähdessä dokumenttielokuvan "Iran", jossa näytettiin kauniita kohtauksia valtavista altaista julkisten rakennusten ja moskeijojen edessä. Koska Jerevan on paitsi vanhoja moskeijoja ja talojen pihapiiritkin olivat vaille kosteuttavia lampeja, johtaja oli vakuuttunut siitä, että kaupungissa pitää olla laajemmalle yleisölle avoin tilava allasalue. Suihkulähteiden allas avattiin vuonna 1953 ja sen suunnittelijoina olivat arkkitehtit Mark Grigorjan ja Eduard Sarapjan. Muuttaessa Jerevaniin valon ja musiikin syntetisointia harrastanut radioteknikko Abrahamjan innostui suunnittelemaan kaupungin muistomerkkien taiteellisia valaistuksia. Hän kokosi ryhmän nuoria ammattilaisia työskentelemään myös pääaukion "laulavien suihkulähteiden" kehittämishakkeessa, johon kului kolme vuotta. Suihkulähteiden valaistus- ja äänijärjestelmän asennus toteutui silloisen Polyteknisen Instituutin nimisen yliopiston radiotekniikanosaston henkilökunnan ja opiskelijoiden ansiosta. Tulos oli sen ajan ainutlaatuisin. Vuodesta 1971 alkaen suihkulähteet laulavat. Suihkulähteet kunnostettiin vuonna 2007 ja ne varustettiin modernilla tietokoneohjatulla väri-, valo-, ääni- ja vesisuihkutehosteilla. Suihkujen maksimikorkeus on 50 metriä. Joko "laulavien" tai "tanssivien" suihkulähteiden musiikin säestyksellä sekä vaihtuvat värit että luodaan hologrammit illan pimeyden tultua. Aukion viereiselle bulevardille rakennettiin 2750 pientä suihkulähtettä vuonna 1968, kun kaupunki juhli Jerevan-2750 vuosipäiväänsä. Neuvostoaikana suihkulähteistä pitivät huolta kaksi kaupungin työntekijää.


title: Wanuri Kahiu

text: Wanuri Kahiu on kenialainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja kirjailija. Hän on saanut useita palkintoja ohjaamistaan elokuvista ja lisäksi ollut useita kertoja palkintoehdokkaana. Hänen elokuvansa "From a Whisper" on saanut vuonna 2009 Afrikan elokuva-akatemian parhaan ohjaajan, parhaan käsikirjoituksen ja parhaan elokuvan palkinnon. Cannesin elokuvajuhlilla 2018 esitettävä elokuva "Rafiki" on kielletty ohjaajan kotimaassa Keniassa sen sisältämän lesbosuhteen vuoksi.


title: Doubabougou

text: Doubabougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Katista lounaaseen. Kunnassa on 9 900 ja kylässä 3 500 asukasta (vuonna 2009).


title: Doubabougou

text: Doubabougoun kunnan pinta-ala on 151,88 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Diagon, idässä Kambilan, etelässä Mandén ja lännessä Dombilan kuntiin. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on pensassavannia ja metsää.


title: Doubabougou

text: Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Valtaosa asukkaista on bambaroita. Lisäksi on jonkin verran fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.


title: Doubabougou

text: Doubabougousta on ymärivuotinen tieyhteys Katiin. Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, maapähkinä, pavut, bataatti, durra ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.


title: Mirella Cortès

text: Mirella Cortès i Gès (s. 1958 Sallent) on Katalonian tasavaltalaista vasemmistoa edustava katalonialainen poliitikko. Hän toimi Sallentin kunnanjohtajana vuosina 2003–2007 ja vuonna 2016 hän oli Katalonian parlamentin nimittämänä edustajana Espanjan senaatissa. Vuonna 2018 hänet nimitettiin uudelleen senaattiin.


title: Mirella Cortès

text: 8. toukokuuta 2018 Cortès yritti vannoa uskollisuudenvalansa Espanjan perustuslaille neljä kertaa katalaaniksi, mutta senaatin puheenjohtaja keskeytti Cortèsin joka kerta ja vaati tätä käyttämään espanjan kieltä Kansanpuolueen edustajien huudellessa samaan aikaan Cortèsille ja taputtaessa puheenjohtajan vaatimukselle. Lopulta Cortès suostui vannomaan valan espanjaksi mutta lausuen sen kuitenkin vielä kerran katalaaniksi ennen espanjankielistä käännöstä. Hän sisällytti valaansa kohdan, jossa hän lupasi toimia sen eteen, että "poliittiset vangit vapautettaisiin, poliittiset pakolaiset voisivat palata ja Katalonian tasavalta perustettaisiin". Valaa vannottaessa senaatin puheenjohtaja kysyy edustajalta, lupaako edustaja kunnioittaa Espanjan perustuslakia, ja tähän kysymykseen riittää vastaukseksi pelkkä ”lupaan”, mutta on muodostunut tavaksi, että poliitikot saattavat tehdä omia lisäyksiään valaan. Esimerkiksi osa Podemos-puolueen edustajista lupasi vuonna 2016 ”kunnioittaa perustuslakia ja pyrkiä muuttamaan sitä”.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Kuuban itsenäisyyssota Espanjan valtaa vastaan Kuubassa syttyi vuonna 1895 ja se sai nopeasti hieman aiemmin käytyä kymmenvuotista sotaa enemmän kannatusta. Espanjalaiset vastasivat sissien toimintaan Valeriano Wyelerin johdolla esimerkiksi keskitysleirein ja teloituksin, mikä käänsi lehdistön laajan uutisoinnin johdosta julkisen mielipiteen Espanjaa vastaan Yhdysvalloissa. "USS Mainen" räjähdys Havannan satamassa vuonna 1898 johti Espanjan–Yhdysvaltain sotaan, joka päättyi Pariisin rauhaan saman vuoden joulukuussa. Espanjan valtakausi Kuubassa päättyi Pariisin rauhaan, mutta sotaa seurasi amerikkalinen miehistyshallinto. Amerikkalaiset poistuivat maasta Kuuban ensimmäisten vaalien jälkeen vuonna 1902, mutta Yhdysvallat säilytti huomattavan vaikutusvallan maan asioissa.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Kuuban itsenäisyyssotaa oli edeltänyt vuosien 1868 ja 1878 välillä käyty kymmenvuotinen sota, joka oli samaan tapaan tähdännyt Kuuban itsenäistymiseen. Kapinalliset oli kuitenkin tuolloin voitettu, mutta sodan päättäneessä Zanjónin sopimuksessa Espanja teki kuubalaisille joitakin myönnytyksiä. Kuubalaisilla oli tarkoitus olla esimerkiksi edustus Espanjan cortesissa, mutta espanjalaisista poiketen cortesin vaaleissa kaikilla Kuubassa asuvillae espanjalaisilla virkamiehillä oli äänioikeus, kun taas kuubalaisilla oli äänioikeus vain tietyn veronmaksurajan ylittämisen jälkeen. Näin kuubalaisista vain noin 3 % oli äänioikeutettuja. Lisäksi emämaan veropolitiikkaan kuului, että Kuubasta saadut tulot käytettiin ensisijaisesti virkamiesten ja sotilaiden palkkoihin ja julkisille hankkeille ei jäänyt varoja. Kuubalaisten vaatimusten huomiotta jättäminen johti alati kasvavaan tyytymättömyyteen.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Kuubassa oli ollut kymmenvuotisen sodan jälkeen muutamia yrityksiä nostattaa uusi kapina Espanjaa vastaan. Esimerkiksi kymmenvuotisen sodan hahmo Máximo Gómez yritti toteuttaa turhaan kapinaa vuosina 1884–1886. Yritykset eivät kuitenkaan ottaneet tuulta alleen ennen 1890-lukua, jolloin koettiin kansainvälinen lamakausi ja Kuuballe tärkeän sokerin kysynnän lasku. Kaiken lisäksi Yhdysvallat lakkautti kuubalaisen sokerin tullihelpotukset vuonna 1894. Espanjan politiikan katsottiin pitkittävän taloudellista taantumusta ja samalla ulkomaille paenneet itsenäisyysaktiivit lisäsivät itsenäisyyttä kannattavaa propagandaansa. Kuuban kansallissankarin asemaan kohonnut José Martí Pérez johti itsenäisyysmielisten vallankumouskomiteaa New Yorkissa ja vuonna 1892 perustettiin Kuuban vallankumouspuolue. Martí tapasi myös kymmenvuotisen sodan vaikuttajia, kuten Máximo Gómezin ja Antonio Maceon.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Itsenäisyysliike aloitti sotatoimet helmikuussa 1895. Liikkeen varhainen keskus oli silloisessa Orienten maakunnassa, joka oli ollut myös kymmenvuotisen sodan päänäyttämö. Hieman sodan alkamisen jälkeen José Martí, Máximo Gómez, Calixto García ja Antonio Maceo palasivat Kuubaan ulkomailta. Gómezista tuli kapinallisten ylipäällikkö ja Martí sai vain hieman myöhemmin surmansa yhteenotossa espanjalaisten kanssa. Kymmenvuotisen sodan aikana kapinaliike oli olut sisäisesti hajanainen, mutta nyt se sai kannatusta laajemmalta osalta kuubalaisista. Máximo Gómez vertasikin Kuuban itsenäisyyssodan alkaneen yhteiskunnallisesti alhaalta ylöspäin, kun taas kymmenvuotinen sota oli alkanut ylhäältä alas. Kapinallisilla ei tällä kertaa ollut varsinaista yhteiskunnalista ohjelmaa, mutta kapinalla oli kuitenkin sosiaalinen pohjavire. Sota levisi nopeasti ja vain vuoden kuluttua kapinallisia oli jo Havannan maakunnassa.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Espanja yritti turhaan hillitä kapinallisten kannatusta tekemällä uusia myönnytyksiä. Kuuban hallintoa varten perustettiin puoliksi espanjalaisista ja puoliksi kuubalaisista koostuva neuvosto, joka ei kuiten kaan saanut vastakaikua kuubalaisista. Espanjalaisia vuosien 1895 ja 1896 välillä johti Arsenio Martínez Campos ja vuonna 1895 Kuubassa oli 100 000 espanjalaissotilasta. Kapinallisten ottaessa voittoja espanjalaisista Espanja nimitti Kuuban joukkojensa ylipäälliköksi kovaotteisen kenraali Valeriano Wyelerin. Weylerin taktiikka muutti sodan vuodesta 1896 eteenpäin entistä julmemmaksi. Kapinallisten sissitaktiikkaan vastatakseen Weyler palkkasi heitä vastaan vastasissejä. Maaseudun väestölle perustettiin kulkutautien runtelemia keskitysleirejä, jota kapinallisislta saataisiin riistettyä heidän kannatuspohjansa. Ruokahuollon tuhoamiseksi hävitettiin paikallisia viljelmiä ja karjalaumoja. Kapinallisiksi epäiltyjä ja keskitysleireille muutosta kieltäytyneitä teloitettiin välittömästi. Vastaavasti kapinalliset surmasivat espanjalaisia ja heidän kannattajiaan. Sokeria edelleen kasvattavat uhattiin hirttää. Vuonna 1897 vallitsi pattitilanne, jossa kummallakaan osapuolella ei ollut mahdollisuuksia lopulliseen voittoon. Espanjalaiset hallitsivat Pinar del Rionin, Havannan ja Matanazin maakuntaa, kun taas kapinallisten hallitsemat alueet oli eristetty kolmeksi saarekkeeksi muualla.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Kapinallisten johdossa oli kuusihenkinen neuvosto ja heidän presidenttinään toimi jo kymmenenvuoden sodan aikana vaikuttanut Savador Cisneros Betancourt. Tomás Estrada Palma oli puolestaan heidän ulkoministerinsä ja Yhdysvaltain lähettiläs. Estrada pyrki saamaan Yhdysvallat Kuuba itsenäisyyden puolelle. Julkinen mielipide kääntyikin Espanjaa vastaan etenkin siksi, että amerikkalainen lehdistö uutisoi tarkasti espanjalaisten julmuuksista sotatoimien aikana. William McKinleyn hallitus oli kuitenkin haluton puuttumaan asioihin sotilaallisesti vaatimuksista huolimatta. Espanja muutti kantaansa sotaan vuoden 1897 loppupuolella. Lempinimen Teurastaja saanut Weyler korvattiin toisella ja Kuuballe tarjottiin rajoitettua itsehallintoa, sekä yleistä äänioikeutta. Kapinalliset eivät hyväksyneet tarjousta ja pitkään tiukasti espanjalaisten hallussa olleessa Havannassa syttyi itsenäisyyden kannattajien mellakoita. Samaan aikaan Havannan saapui amerikkalainen sota-alus "USS Maine". Virallinen syy oli kohteliaisuusvierailu, muta sillä haluttiin viestittää Yhdysvaltojen tarkkailevan tilanteen kehitystä.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Helmikuussa 1898 "Mainen" ollessa Havannan satamassa aluksella sattui räjähdys ja 266 amerikkalista sai surmansa. Amerikkaliset alkoivat vaatia korvausta Espanjalta ja loppua sodalle Kuubasa. Espanjalaisten virallisen kannan mukaan räjähdyksen oli aiheuttanut aluksen oma ammuslasti ja korvausten maksamisesta kieltäydyttiin. Sodan välttääksen McKinley tarjoutui ostamaan Kuuban 300 miljoonalla dollarille, muta tarjousta ei otettu vastaan. Amerikkalaisten yleinen mielipide vaati toimia Espanjaa vastaan ja huhtikuusa 1898 Yhdysvallat julisti sodan Espoanjalle, mistä alkoi Espanjan–Yhdysvaltain sota. Kapinallisille kävi pian selväksi, että Yhdysvallat ei aikonut taistella heidän rinnallaan vaan se kävi omaa sotaansa. Mustiin ja sekavärisiin kuubalaisiin suhtauduttiin avoimen rasistisesti. Espanja tarjosi kapinallislle liittoa amerikkalaisia vastaan, mutta Gómez ha García kieltäytyivät tarjouksesta. Vain komen kuukauden taistelujen jälkeen Espanja pyysi rauhaa Yhdysvalloilta.


title: Kuuban itsenäisyyssota

text: Aselepo astui voimaan elokuussa 1898 ja joulukuussa solmittiin rauhansopimus Pariisissa. Kuubalaisia ei ollut mukana rauhanneuvotteluissa, eikä heitä päästetty osallistumaan espanjalaisten antautumis- ja maasta poistumisseremonioihin. Espanjalaisvalta Kuubassa lakkasi, mutta heidän sijaansa Kuubassa oli nyt 45 000 amerikkalaissotilasta. Kuubaa hallitsemaan perustettiin amerikkalainen sotilashallinto, jota kuubalaisten valtaosa ei hyväksynyt. Yhdysvallatkaan ei halunnut jatkaa kallista hallintoa loputtomiin, vaan vuonna 1900 järjestettiin perustuslakia säätävän kokouksen vaalit. Kokouksen saatua peruustuslakiehdotuksensa valmiiksi Yhdysvallat vaati siihen lisäpykäliä joukkojensa vetämisen ehtona. Lisäpykälät tunnettiin senaattori Orville H. Plattin mukaan Plattin lisälausekeena. Ne antoivat Yhdysvalloille oikeuden puuttua tapahtumiin, jos Kuuban itsenäisyys tai rauha olisi uhattuna. Kuuban oli myös vuokrattava ja myytävä amerikkalaisille tukikohta-alueita. Isla de la Juventud jäi Kuuban suvereniteetin ulkopuolelle, minkä lisäksi Kuubaa kiellettiin luovuttamasta alueita muille valtioille. Plattin lisälausekkeen takia Yhdysvallat hallitsee edelleen Guantánamon tukikohta-aluetta, jonka se sai vuonna 1903. Amerikkalaisjoukot jäivät Kuubaan vielä maan ensimmäisiin vaaleihin saakka keväällä 1902, joiden jälkeen ne vedettiin takaisin Yhdysvaltoihin. Kuuban presidentiksi valittu Tomás Estrada Palma sai Yhdysvallat luopumaan joistakin tukikohdistaan ja sai joitakin tullihelpotuksia kuubalaiselle sokerille. Joka tapauksessa itsenäistynyt Kuuba muistutti pitkälti Yhdysvaltojen siirtomaata. Suuri osa Kuuban maista ja esimerkiksi sähkö- ja puhelinyhtiöistä päätyi amerikkalaisomistukseen ja amerikkalaiset tuotteet hallitsivat kotimarkkinoita tullihelpotusten avulla.


title: Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu

text: Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu on suomalais-ugrilaisten kansojen yhteinen lippu. Se on pohjoismainen ristilippu, jonka vasemmalla puolella on punainen tähti. Lipun suunnitteli puolalainen suomalais-ugrilaisten kielten tutkija Szymon Pawlas.


title: Suomalais-ugrilaisten kansojen lippu

text: Lipun värikkyys symboloi suomalais-ugrilaisten kansojen monimuotoisuutta. Lisäksi värit symboloivat suomalais-ugrilaisia maita ja alueita:


title: DENIS-P J082303.1-491201 b

text: DENIS-P J082303.1-491201 b (alias 2MASS J08230313-4912012 b) on substellarinen esine, joka on luokiteltu eksoplaneetaksi tai ruskeaksi kääpiöksi, joka kiertää DENIS J082303.1-491201, L1.5-tyyppinen ruskea kääpiö Purjeen tähdistössä.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: Eyrin asukkaiden saaga (isl. "Eyrbyggja saga") on muinaisislannin kielellä kirjoitettu keskiaikainen saaga, joka luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Saagan tapahtumat sijoittuvat noin vuosien 880–1030 väliseen aikaan Snæfellsnesin niemimaalle Länsi-Islantiin. "Eyrin asukkaiden saga" kertoo nimestään huolimatta alueen kolmen merkkisuvun, Eyrin asukkaiden ("Eyrbyggjar"), Joutsenvuonolaisten ("Álptfirðingar") ja Þórsnesin asukkaiden ("Þórsnesingar"), vaiheista, jotka jollain tapaa linkittyvät myös muista islantilaissaagoista ("Gísli Súrinpojan saaga", "Poltetun Njállin saaga", "Lohilaaksolaisten saaga") tunnetun päällikön, Snorri goðin elämään. Saaga on kirjoitettu todennäköisesti 1200-luvun puolivälin tienoilla, ennen vuotta 1262, jolloin islantilaiset siirtyivät Norjan kuninkaan alaisuuteen. Sen kirjoittaja on oletettavasti ollut islantilainen Sturlungien sukuun (isl. "Sturlungar") kuulunut Sturla Þórðarson (1214–1284), jonka esi-isä Snorri goði oli ja joka tunsi alueen, jolle saagan tapahtumat keskittyvät. "Eyrin asukkaiden saagaa" ei ole suomennettu, mutta siinä esiintyvä episodi Kuohuvirran (isl. "Fróðá") tilalle palaavista rauhattomista vainajista, jotka hätyyttelevät ja sairastuttavat tilan asukkaita, on ilmestynyt nimellä ”Kummittelua maailmanääressä” Marko Lambergin toimittamassa ja kääntämässä keskiaikaisten kummitustarinoiden kokoelmassa "Päätön ritari – Kauhutarinoita keskiajalta" (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2012).


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: "Eyrin asukkaiden saagasta" tunnetaan kolme erilaista versiota, jotka ovat säilyneet neljässä fragmentaarisessa pergamenttikäsikirjoituksessa sekä useissa nuoremmissa paperikäsikirjoituksissa. Yksi versioista oli osa "Vatnshyrna"-nimellä tunnettua islantilaissaagojen kokoelmakäsikirjoitusta, jonka islantilainen Jón Hákonarson laati vuoden 1400 tietämillä. Useiden "Vatnshyrnassa" olevien saagojen kerronta sisältää runsaasti yliluonnollisia elementtejä "Eyrin asukkaiden saagan" tavoin. "Vatnshyrna" katosi vuoden 1728 Kööpenhaminan palossa, mutta käsikirjoituksesta ehdittiin kuitenkin tätä ennen tehdä kopioita, jotka ovat säilyneet. Saagan pääeditio Íslenzk Fornrit -sarjassa pohjautuu Vatnshyrna-käsikirjoituksen kopioille AM 448 4to ja AM 442 4to. Toisesta versiosta on säilynyt osa 1300-luvulta peräisin olevassa käsikirjoituksessa Wolfenbüttelin kirjastossa Saksassa (Wolfenbüttel, Cod. Guelf. 9.10. 4to) sekä fragmentti 1200-luvulle ajoitetussa käsikirjoituksessa AM 162 E fol. Näiden lisäksi saagan kolmannesta versiosta on säilynyt fragmentteja 1300-luvulta peräisin olevassa "Melabók"-nimellä tunnetussa käsikirjoituksessa (AM 445 b 4to).


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: "Eyrin asukkaiden saaga" alkaa yhden Islannin maanasuttajista, Þórólfr Mostrinparran (isl. "Mostrarskegg") saapumisesta Snæfellsnesin alueelle, minkä jälkeen kerrotaan useista alueella asuneiden sukujen kiistoista ja välienselvittelyistä, joita näillä on sekä keskenään että naapureidensa kanssa. Riidat ja verikostoina ilmentyvä vihanpito koskevat niin omistusoikeutta ja valtaa kuin kunniaa ja rakkauttakin. Saagassa ei ole yksittäistä päähenkilöä, vaan huomio siirtyy kerronnan kuluessa henkilöstä ja tapauksesta toiseen, vaikkakin Snorri goði on useimmissa konflikteissa jollain tapaa mukana, joko osapuolena, tukijana tai sovittelijana.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: Saagan alussa kerronta keskittyy kaikkien arvostamaan päällikköön, Arnkell goðiin, jonka pahantahtoinen isä Þórólfr Kampurajalka (isl. "bægifótr") aiheuttaa alueella monia konflikteja. Kuoltuaan Þórólfr Kampurajalasta tulee rauhaton vainaja, joka kiusaa lähiseudun asukkaita, eikä rauhoitu ennen kuin Arnkell hautaa isänsä ruumiin uudelleen lähemmäs omaa tilaansa.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: Myöhemmin Arnkell ajautuu konfliktiin Snorri goðin kanssa, joka hyökkää miehineen Arnkellia vastaan tämän ollessa yksin ja surmaa tämän. Arnkellilta ei jää jälkeen miespuolisia sukulaisia, minkä vuoksi Snorri goðia ei koskaan tuomita taposta eikä Arnkellin surmaa kosteta saagoille tyypillisen verikostomentaliteetin mukaisesti tai makseta taposta käräjillä päätettyä määrää hyvitystä.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: Snorri goðin sisar Þuríðr on avioitunut perheensä hyväksymän miehen kanssa, mutta hänellä on suhde Björn Breiðinviikinkien Taistelijana (isl. "Breiðvíkingakappi") tunnetun miehen kanssa, jota Snorri goði ei voi hyväksyä. Suhteen seurauksena syntyy poika nimeltä Kjartan. Snorri goðin myötävaikutuksella Björn joutuu lähtemään maasta, ensin määräajaksi ja myöhemmin lopullisesti. Saaga kertoo Björnin liittyneen "Jómsvíkinga sagassa" mainittuihin Jómin viikinkeihin.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: Kjartanin vartuttua nuoreksi mieheksi hänen kotitilalleen ("Fróðá") majoittuu Hebrideiltä tullut iäkäs nainen nimeltä Þórgunna, joka kuitenkin sairastuu ja kuolee. Naisen kuoleman jälkeen muutkin tilalla asuvat alkavat sairastua, ja kaikki tautiin kuolleet muuttuvat rauhattomiksi vainajiksi. Varastosta kuuluu outoa ääntä ja siellä nähdään hylkeennahkainen otus, joka on pilannut kaiken kuivakalan. Sen seurauksena tilan isäntä lähtee noutamaan kuivakalaa, mutta hukkuu miehistöineen matkalla. Hautajaisten jälkeen myös hukkuneet alkavat iltaisin vierailla talossa, ja uusia ihmisiä sairastuu ja kuolee. Outo hylkeenpäinen otus näyttää liittyvän kummittelutapauksiin. Vitsaus ei hellitä ennen kuin Kjartan hankkii apua enoltaan Snorri goðilta ja häätää elävät kuolleet tilalla pidetyssä oikeudenkäynnissä.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: Myöhemmin Arnkellin kuoleman jälkeen tämän isä Þórólfr Kampurajalka muuttuu jälleen rauhattomaksi vainajaksi ja alkaa hätyytellä eläviä. Yksi Arnkellia surmaamassa olleista miehistä kaivaa mädäntymättömän ruumiin ylös ja polttaa sen, minkä seurauksena osa tuhkasta lentää mantereelle. Siellä lehmä nuolee tuota tuhkaa ja synnyttää myöhemmin sonnivasikan, joka kasvettuaan surmaa ruumiin polttaneen miehen ja juoksee sitten suolle, minne katoaa lopullisesti.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: "Eyrin asukkaiden saaga" sisältää useita kuvauksia pakanallisiksi tulkituista riiteistä, taikuudesta ja uskomuksista, kuten elävistä kuolleista ja muista kummituksista. Saagan kirjoittajan on katsottu olleen hyvin kiinnostunut paitsi menneisyyden ihmisistä, myös näiden tavoista ja uskomuksista. Pitkään esimerkiksi saagan kuvauksia pakanallisista rituaaleista pidettiin aitoina, mutta myöhemmin on havaittu, että kirjoittaja on lainannut osan kuvauksia muista lähteistä, esimerkiksi Snorri Sturlusonin nimiin luetusta Hákon Hyvän saagasta (isl. "Hákonar saga góða"). Sen lisäksi "Eyrin asukkaiden saagan" kirjoittaja on tuntenut hyvin myös monia muita islantilaissaagoja, esimerkiksi "Lohilaaksolaisten saagan" (isl. "Laxdæla saga"). Saagassa kuvatut pakanalliseen menneisyyteen kuuluneet tavat ja uskomukset kertovat ennen kaikkea siitä, millainen näkemys saagan kirjoittajalla noista menneistä tavoista ja uskomuksista oli.


title: Eyrin asukkaiden saaga

text: "Eyrin asukkaiden saagassa" on myös vaikutteita kelttiläisestä kertomusperinteestä. Vaikutteet ovat saattaneet välittyä esimerkiksi suullisina kertomuksina Brittein saarilta tulleiden asuttajien ja näiden perheenjäsenten tai orjien kautta. Esimerkiksi saagassa esiintyvä hylje-teema on todennäköisesti sukua Britteinsaarten pohjoisosissa tunnetulle "Selkie"-perinteelle. Tässä perinteessä hylkeet voivat kulkea ja esiintyä maalla riisuttuaan hylkeennahkansa, mutta niiden ottaminen puolisoksi ei tuo onnea, koska Selkie palaa lopulta takaisin mereen. "Eyrin asukkaiden saagassa" hylje liitetään tapahtumiin, jotka ovat seurausta Snorrin sisaren kielletystä suhteesta, kun taas Selkie-perinteessä tarina voi symboloida rakkautta ja solmittua liittoa (ihmis)yhteisön ulkopuolelta tulleeseen tahoon. "Eyrin asukkaiden saagassa" esiintyvä sonni, joka syntyy lehmän nuolemasta Þórólfr Kampurajalan tuhkasta, sisältää yhtymäkohtia irlantilaisen kertomusperinteen kahteen härkään, joita kutsutaan nimillä Finnbhennach ja Donn Cuailnge. Nämä olivat tarinan mukaan alkujaan miehiä, mutta muuttavat taistelun aikana muotonsa madoiksi. Sen seurauksena kaksi lehmää syövät ne, ja kumpikin nauta synnyttää myöhemmin sonnivasikan.


title: Huhtasaari (saari Hämeenlinnassa)

text: Huhtasaari on saari Hämeenlinnassa Kuohijärvessä. Saari on luonnonsuojelualuetta, ja järvi on luontomatkailun kehittämisen kohdealuetta.


title: Huhtasaari (saari)

text: Huhtasaari on yleinen saaren nimi. Karttapaikan mukaan sen nimisiä saaria on ainakin viisitoista. Huhtasaaria ovat muun muassa:


title: Tjärvenin majakka

text: Tjärvenin majakka on vuonna 1973 rakennettu majakka Pohjois-Itämerellä Tukholman saaristossa. Majakka toimii Kapellskärin , Norrtäljen ja Tukholman satamiin purjehtevien laivojen opasteena.


title: Tjärvenin majakka

text: Majakka näyttää valkoista ja vihreää valoa, valkoinen sektori kohti Ahvenanmerta.


title: Gaiziņkalns

text: Gaiziņkalns on Latvian korkein kohta. Kukkula on 311,6 metriä korkea ja sijaitsee Vidzemessä Madonan kaupungin lähellä.


title: Tallinnan vaakahuone

text: Tallinnan vaakahuone () oli Tallinnan Raatihuoneentorilla sijainnut vuonna 1555 valmistunut vaakahuone. Rakennus tuhoutui Tallinnan ilmapommituksissa vuonna 1944.


title: Tallinnan vaakahuone

text: Ensimmäinen vaakahuone Tallinnan Raatihuoneentorille valmistui ilmeisesti jo 1300-luvulla ja vuonna 1555 valmistui uusi aumakattoinen vaakahuone. Rakennus oli kaksikerroksinen ja se oli koristeltu stukkoreliefein. Vaakahuoneessa punnittiin torille myytäväksi tuotavat tuotteet. Tuotteet ajettiin rattailla sisään ensimmäiseen kerrokseen, jossa ne punnittiin ja mitattiin. Samalla niille määrättiin kaupunginraadin säätämä vero, joka oli tärkeä tulonlähde kaupungille. Toinen kerros on toiminut ehkä varastona ja kauppaiden tiloina. Vuodesta 1583 vaakahuoneen kellarissa oli Tallinnan kaupungin viinikellari. 1830-luvulla rakennuksen nurkkiin kohosi savupiiput. Vaakahuone tuhoutui toisen maailmansodan aikana Tallinnan ilmapommituksissa maaliskuussa 1944.


title: Aukštojas

text: Aukštojas on Liettuan korkein kohta. Valko-Venäjän rajan tuntumassa sijaitseva mäki on 294 metriä korkea. Aiemmin oletettiin että Juozapine Kalnas on Liettua korkein kohta. Vilnan Gediminasin teknillisen yliopiston vuonna 2004 tekemissä tarkemmissa tutkimuksissa selvisi että se on vain 292,7 metriä korkea. Noin puolen kilometrin päästä löytyi kukkula jonka korkeus on 293,84 metriä. Loppujen lopuksi Juozapine Kalnas ei ollut edes toiseksi korkein kukkula, vaan noin 10 kilometrin päässä sijaitseva Kruopine on 293,65 metriä korkea.


title: Aukštojas

text: Vasta löydetyllä Liettuan korkeimmalla kohdalla ei ollut nimeä ja siitä järjestettiin yleisökilpailu saman vuonna 2004. Nimeksi valittiin joka on liettualaisen mytologian ylin jumala. Uusi nimi tuli viralliseen käyttöön 18.11.2005.


title: Luis Tosar

text: Luis López Tosar (s. 13. lokakuuta 1971 Lugo, Espanja) on elokuvanäyttelijä, tuottaja, ohjaaja ja muusikko, joka on kotoisin Galician itsehallintoalueelta Espanjasta.


title: Luis Tosar

text: Tosar on esiintynyt pääosin kotimaansa Espanjan elokuvatuotannoissa, mutta tehnyt joitakin rooleja myös anglo-amerikkalaisissa tuotannoissa.


title: Luis Tosar

text: Tosar on saanut Espanjassa töistään lukuisia palkintoja, ja hänelle on myönnetty muun muassa Espanjassa arvostettu Goya-palkinto kolmasti (2003, 2004 ja 2010). Ehdolla palkinnon saajaksi hän on ollut neljästi (2000, 2011, 2012 ja 2016). Goya-palkintojen lisäksi Tosar on saanut monia muita palkintoja sekä Espanjassa että ulkomailla.


title: Pianokonsertto (Massenet)

text: Pianokonsertto on Jules Massenet'n säveltämä konsertto pianolle ja orkesterille. Se on sävelletty Es-duurissa. Teoksen kantaesitti Louis Diémer vuonna 1903. Teos ei kuitenkaan saavuttanut paikkaa vakio-ohjelmistossa vaan vaipui unohduksiin; pariisilaisen yleisön mieltymykset olivat jo yleisesti kehittyneet Massenet'n tyyliä modernimpaan suuntaan kantaesityksen aikana. Nykyaikana teoksen levyttäneisiin pianisteihin lukeutuvat Stephen Coombs ja Aldo Ciccolini.


title: Aine (jumalatar)

text: Aine on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa rakkauden ja hedelmällisyyden jumalatar. Hänellä oli useita kuolevaisia rakastajia, mutta hän ei suhtautunut itsepintaisiin lähentelijöihin suopeasti. Munsterin kuningas Ailill Olom (paljaskorva) menetti aluksi korvansa ja sitten henkensä yritettyään saada jumalattaren lemmenleikkeihin. Aine yhdistetään toisinaan sodan jumalattareen Morrigániin.


title: Kasperi Liikonen

text: Kasperi Liikonen (s. 9. syyskuuta 1994 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.


title: Martti Voutilainen

text: Martti Voutilainen (3. joulukuuta 1926 Tohmajärvi – 7. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen dominikaanipappi, Studium Catholicumin johtaja ja Suomen Ekumeeninen Neuvosto -järjestön hallituksen jäsen. Voutilainen oli ensimmäinen reformaation jälkeen Suomessa vihitty katolinen pappi. Hän vastasi muun muassa suomalaisen messukirjan kääntämisestä. Voutilainen tunnettiin syvällisenä teologina sekä rauhallisena ja sovittelevana hengenmiehenä.


title: Martti Voutilainen

text:
Martti Voutilainen syntyi 3. joulukuuta 1926, Tohmajärvellä luterilaiseen perheeseen. Vuonna 1930 Voutilaisen perhe muutti kuitenkin Helsinkiin, Oulunkylään, jossa Voutilainen kävi koulun ja valmistui myöhemmin ylioppilaaksi. Voutilainen aloitti ylioppilasvuotensa syksyllä yliopisto-opinnot Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa. Helsingin yliopistossa nuoren Martti Voutilaisen pääaineena toimi historia. Opintojen ohessa Voutilainen oli intohimoinen huilunsoittaja ja hän aloittikin varsin pian soittajana Ylioppilaskunnan soittajissa. Historian opintojen ohessa hän oli myös aktiivinen kielten opiskelija.
Voutilaisen lapsuudenkoti ei ollut uskonnollinen ja hän onkin sanonut, että ei saanut kotoaan uskonnollisia vaikutteita. Nuori Voutilainen luonnehtikin itseään agnostikoksi. Voutilaiseen vaikutti kuitenkin hyvin voimakkaasti hänen lähipiirissään tapahtunut uskonnollinen herätys, kun hänen siskonsa koki uskonnollisen kääntymyksen ja alkoi toimimaan aktiivisesti sisälähetystyön parissa. Tähän tapahtumaan saakka Voutilainen oli suhtautunut uskontoon, kuin mihin tahansa aatevirtaukseen, esimerkiksi isänmaallisuuteen. Voutilainen oli kuitenkin aktiivinen kirjallisuudenharrastaja ja hän oli juuri löytänyt T. S. Eliotin tuotannon, jonka runoja ja esseitä hän luki aktiivisesti. T. S. Eliot vaikutti nuoreen Voutilaiseen suuresti, sillä ensimmäistä kertaa hän koki samaistumista henkilöön, joka oli sekä kriittinen, että vilpitön, mutta samanaikaisesti myös vakaumuksellinen kristitty. Eliotin kautta Voutilainen löysi myös ranskalaisen filosofin Maritainin, jonka kautta hän syventyi yhä enemmän kristilliseen filosofiaan ja teologiaan. Aatevirtauksen alkusyihin tutustuessaan Voutilainen tutustui kristinuskon syntyyn ja katolisen tradition muodostumiseen. Tällä ”löytöretkellä” Voutilainen kuvaa ensimmäistä kertaa päässeensä lähelle Jeesusta sekä hänen olemustaan. Voutilainen sanoi, että tämän seurauksena alkoi hänen kääntymisprosessinsa.


title: Martti Voutilainen

text:
Prosessin seurauksena Voutilainen alkoi viettämään aikaa yhä enemmän ja enemmän dominikaanien kulttuurikeskuksessa Studium Catholicumissa, jonka suuresta teologisesta kirjastosta hän lainasi kirjoja oppiakseen lisää katolisesta kirkosta. Kirjastossa Voutilainen tutustui myös Studium Catholicumin silloiseen johtajaan. isä Paillardiin, jolta Voutilainen pyysi uskonnonopetusta. Uskonnonopetuksen seurauksena Martti Voutilainen otettiin katolisen kirkon yhteyteen Studiumin kappelissa, joulukuussa 1953.
Martti Voutilainen eli tavallista katolista seurakuntaelämää ja jatkoi opiskelua Helsingin yliopistossa. Saman aikaisesti hän alkoi kuitenkin tuntea kutsumusta dominikaanihengellisyyteen yhä enemmän ja enemmän. Kesällä 1954 Voutilainen vieraili Ranskassa tutustuakseen dominikaanien veljeskuntaan ja kun hän seuraavana vuonna 1955 sai kandidaatintutkinnon valmiiksi, hän lähti novisiaattiin Pariisiin.


title: Martti Voutilainen

text:
Novisiaatin aikana Voutilainen opiskeli Le Saulchoirin opistoluostarissa kolme vuotta filosofiaa ja neljä vuotta teologiaa. Voutilainen kertoi, ettei kuullut novisiaatin aikana sanaakaan suomea, ja jotta ei unohtaisi kieltä, hänellä oli tapana lukea omassa huoneessaan ääneen psalmeja. Elinikäiset lupaukset Martti Voutilainen antoi syksyllä 1959 ja seuraavana vuonna hänet vihittiin diakoniksi. Tämän jälkeen Voutilainen tutustui englantilaisten dominikaanien toimintaan Lontoossa ja Oxfordissa. 3.9.1961, Martti Voutilainen vihittiin papiksi Helsingissä, ensimmäisenä katolilaisena pappina reformaation jälkeen. Vihkimys tapahtui Marian kirkossa ja paikalla oli paljon ihmisiä ja median edustajia. Tapahtuma kiinnosti historiallisena merkkihetkenä laajasti suomalaista ja kansainvälistä mediaa. Voutilaisesta kirjoitettiin paljon ja hän sai onnitteluja ympäri maailmaa. Pappisvihkimyksen jälkeen Voutilainen viimeisteli diplomityötään liittyen Johannes Damaskolaisen armonteologiaan. Teologian lisensiaatiksi ja lehtoriksi Voutilainen valmistui syksyllä 1963. Tämän jälkeen alkoi Voutilaisen pastoraalivuosi tutussa Ranskassa, Pariisin lähistöllä sijaitsevassa suuressa seurakunnassa.
Pastoraalivuoden jälkeen isä Martti palasi Suomeen ja aloitti työskentelemisen Studium Catholicumissa ja muun muassa Academicum Catholicumin toiminnanjohtajana. Dominikaanien kulttuurikeskuksessa isä Martti piti aktiivisesti esitelmäsarjoja ja luentoja erilaisista aiheista. Vuonna 1966 hänet nimitettiin hiippakunnan ekumeeniseksi sihteeriksi. Tehtävä oli Voutilaiselle mieleinen, sillä tehtävässä hän koki voivansa edistää tavoitetta kaikkien osapuolien syventymisessä uskossa. Voutilaisen mukaan yhteinen usko saattaisi jonain päivänä yhdistää ja näin päästäisiin Kristuksen tavoitteeseen opetuslasten yhteydestä. Myöhemmin isä Martista tuli myös Suomen ekumeenisen neuvoston ja sen hallituksen jäsen.
Vuodesta 1969 eteenpäin Voutilainen piti tärkeänä myös teologisia jatkokursseja, joilla hän kävi kesäisin Osnabrückissa. Voutilainen oli saanut novisiaatin aikana tomistisen koulutuksen ja koki tarvetta syventää tuntemustaan erityisesti modernista teologiasta.


title: Martti Voutilainen

text:
Helsingin seurakunnissa isä Martti vietti usein messuja ja saarnasi ahkerasti sekä järjesti retriittejä. Hän toimi myös 15 vuotta hiippakunnan pappienneuvoston sihteerinä ja kuului pitkään pastoraalineuvostoon. Isä Martti kirjoitti myös ahkerasti hiippakunnan lehteen Fidekseen. Koulutuksestaan johtuen Voutilainen oli myös aktiivinen historianharrastaja ja suosikkiharrastuksenaan hän kokosi yhteen katolisen kirkon vaiheita Suomessa. Historian lisäksi isä Martti harrasti myös psykologiaa, jotka hän koki hyödylliseksi sielunhoitotyössään. Samoin Voutilainen jatkoi myös musiikkiharrastustaan soittamalla huilua, kunnes olkapäävamman pakottamana joutui luopumaan rakkaasta harrastuksestaan. Voutilainen teki myös tärkeän työn yhdessä sisar Irman, Riitta Laukaman, Merja Immosen ja muiden aktiivien kanssa kääntämällä rukoustekstejä suomenkielellä. Ensin he saivat valmiiksi muun muassa sakramenttitekstien suomennos ja myöhemmin hautajaisliturgia. Tämän jälkeen he keskittyivät suurimpaan käännöstyöhön eli suomenkieliseen messukirjaan, joka käsitti kaikki eukaristiset rukoukset, prefaatiot ja messurukoukset.
Ajasta ikuisuuteen 74-vuotias dominikaani-isä Martti Voutilainen siirtyi pitkän sairastelun seurauksena Helsingissä 7. heinäkuuta 2001. Viimeiset hetkensä hän vietti Terho-kodissa.


title: Annwn

text: Annwn on Walesin kelttiläisessä mytologiassa manalan kuningaskunta, jonka kuningas on Arawn. Kelttien taruissa toistuu aihe, jossa tuonpuoleiset hallitsijat värväävät kuolevaisen avukseen. Myös Arawn tarvitsi kuolevaisen apua taistelussa vihollistaan Hafgania vastaan. Kerrotaan, että Dyfedin ruhtinas Pwyll ja Arawn kohtasivat metsällä ja joutuivat kiistaan uroshirvestä. Ratkaistakseen riidan he sopivat, että Pwyll auttaisi Arawnia pääsemään eroon kilpailijastaan. He vaihtoivat vuodeksi hahmoa ja kuninkuuksia. Ollessaan Annwnissa Arawnin hahmossa Pwyll vastusti kiusausta maata Arawnin kauniin vaimon kanssa, ja kun vuosi oli umpeutumassa Pwyll kohtasi Hafganin Arawnin ohjeiden mukaan ja tappoi Hafganin yhdellä iskulla. Pwyll ja Arawn tapasivat sovitussa paikassa, palasivat oikeisiin hahmoihinsa ja lähtivät kukin omaan valtakuntaansa. Pwyllin lojaalius Arawnia kohtaan lujitti hallitsijoiden suhdetta, ja he vaihtoivat usein lahjoja. Arawn muun muassa lähetti ensimmäiset siat Dyfediin. Seikkailun johdosta Pwyll sai arvonimen "Pwyll Annwnin johtaja".


title: Annwn

text: Annwn esiintyy useissa varhaisissa Walesin taruissa. Eräässä tarinassa Annwnin kuninkaantytär joutuu peseytymään koskessa, kunnes saa kristityn siittämän pojan. Kuninkaantytär vapautuu loitsusta, kun Urien Rheged viettelee hänet. Toisessa tarussa kerrotaan, kuinka kuningas Arthurin miehet varastavat Annwnista jalokivin koristellun Annwnin valtiaan taikapadan. Ryöstöretki tulee kuitenkin kalliiksi Arthurille, sillä matkalle lähti kolme laivaa täynnä urheita miehiä, mutta vain seitsemän heistä palasi elävänä.


title: Annwn

text: Cwn Annwn eli "Annwnin hurtat" olivat kuoleman enteitä, aavekoiria, jotka saapuivat öisin ja ennustivat kuolemaa. Ne olivat pieniä, laikukkaita ja harmaan punertavia, ja niitä piti kahlehihnassa tumma sarvipäinen hahmo. Hurtat lähetettiin Annwnista etsimään ruumiita ja ihmisten sieluja.


title: Nicklas Maripuu

text: Nicklas Maripuu (s. 2. maaliskuuta 1992 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttä.


title: Erwin Ortner

text: Erwin Ortner (s. 15. joulukuuta 1947 Wien) on itävaltalainen kuoronjohtaja. Hän lauloi lapsena Wienin poikakuorossa () Ferdinand Grossmannin johdolla. Hän opiskeli Wienin Musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa musiikkipedagogiikkaa, hengellistä musiikkia ja orkesterinjohtoa Hans Swarowskyn sekä kuoronjohtoa Hans Gillesbergerin johdolla.


title: Erwin Ortner

text: Ortnerista tuli vuonna 1980 Musiikin ja esittävien taiteiden yliopiston professori ja vuonna 1996 rehtori. Hän perusti Arnold Schönberg -kuoron ja toimi vuosina 1983–1995 Wienin radion kuoron taiteellisena johtajana.


title: Chen Li (diplomaatti)

text: Chen Li (s. kesäkuu 1968) on kiinalainen diplomaatti. Hän on koulutukseltaan taloustieteen maisteri.


title: Chen Li (diplomaatti)

text: Chen nimitettiin Kiinan suurlähettilääksi Suomeen vuonna 2016. Tätä ennen hän oli toiminut diplomaattitehtävissä Jugoslaviassa, Sloveniassa, Kroatiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hän on myös toiminut muun muassa Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomitean ulkoasiainjohtokunnan pääsihteerinä. Hän on naimisissa, ja hänellä on tytär.


title: Pavel Kuznetsov

text: Pavel Kuznetsov (; s. 10. elokuuta 1958) on venäläinen diplomaatti. Hänet nimitettiin 14. elokuuta 2017 maansa suurlähettilääksi Suomeen. Kuznetsov on aiemmin työskennellyt Venäjän ulkoasiainministeriössä ja edustustoissa ulkomailla; Neuvostoliiton/Venäjän Suomen-suurlähetystöissä hän on aiemmin ollut tehtävissä vuosina 1980–1985 ja 1991–1996.


title: Pavel Kuznetsov

text: Kuznetsov on valmistunut Neuvostoliiton ulkoasianministeriön kansainvälisten suhteiden korkeakoulusta Moskovassa vuonna 1980. Hän on naimisissa, ja hänellä on lapsi.


title: Pavel Kuznetsov

text: Kuznetsov varoitti lokakuussa 2017 Venäjän vastatoimista, mikäli Suomi liittyisi NATO:n jäsenmaaksi.


title: Healey Willan

text: James Healey Willan (12. lokakuuta 1880 Balham, Lontoo – 16. helmikuuta 1968 Toronto) oli kanadalainen säveltäjä, urkuri, kuoronjohtaja ja pedagogi. Hän oli vaikutusvaltainen hahmo kanadalaisissa musiikkipiireissä yli puolen vuosisadan ajan. Hän asui Kanadassa vuodesta 1913, jolloin hän aloitti opettamisen Toronton konservatoriossa. Siellä hän työskenteli vuoteen 1936 saakka, minkä jälkeen hän opetti Toronton yliopistossa (1937–1950).


title: Healey Willan

text: Vuodesta 1921 kuolemaansa saakka Willan toimi St Mary Magdalene -anglikaanikirkon urkurina ja kuoromestarina. Hänen sävellystuotantoonsa vaikuttivat muiden muassa anglokatolinen liturgia sekä Johannes Brahmsin ja Richard Wagnerin rikas romanttisuus. Hänen sävellystensä joukossa on oopperoita, sinfonioita, konserttoja sekä musiikkia yhtyeelle, pianolle, uruille ja soololauluäänelle. Kaikkiaan tuotanto kattaa noin 800 teosta, joista eräitä ovat "Introduction, Passacaglia and Fugue" (1916) uruille, "Apostrophe to the Heavenly Hosts" (1921) a cappella -kuorolle ja useammin esitetyt liturgiset sävellykset.


title: Healey Willan

text: Willanin motettien, messujen ja urkuteosten levytykset lukeutuvat 1990-luvun lopun myydyimpien klassisten CD-levyjen joukkoon. Willan sai vuonna 1967 ylennyksen Kanadan ritarikunnan "Companioniksi". Parhaan amatöörikuoron Healey Willan -palkinto jaetaan hänen kunniakseen, ja hänen mukaansa on nimetty myös vuonna 2005 perustettu naiskuoro Healey Willan Singers of Toronto.


title: Juha Ahlgren

text: Juha Ahlgren (s. 5. elokuuta 1966 Pori) on suomalainen malli, muusikko ja näyttelijä, joka tunnetaan vuoden 1991 Mr. Finland -kilpailun voittajana. Voittonsa johdosta Ahlgren nousi valtakunnalliseksi superjulkkikseksi, joka kiersi muutaman vuoden ajan ympäri Suomea muun muassa mallin, juontajan ja laulajan tehtävissä. Lisäksi hän esiintyi lukuisissa televisio-ohjelmissa.


title: Juha Ahlgren

text: Ahlgren on kirjoittanut ylioppilaaksi Porin lyseosta ja opiskellut sen jälkeen Porin kauppaoppilaitoksessa ja Turun yliopiston alaisessa Porin yliopistokeskuksessa. Ahlgren aloitti mallinuransa vuonna 1986 "Suosikki"-lehden päätoimittajan Jyrki Hämäläisen löydettyä hänet Köyliön Lallintalolta. Seuraavien vuosien aikana Ahlgren voitti lukuisia mallikilpailuja eri puolilla Suomea. Vuonna 1991 Ahlgren voitti tuolloin suosionsa huipulla olleen Mr. Finland -kilpailun, jonka televisioitua finaalia seurasi 1,3 miljoonaa katsojaa. Mr. Finland -kilpailun järjestäjä Timo Salmesmaa on kuvannut Ahlgrenia sen menestyneimmäksi voittajaksi. Vuonna 1997 Ahlgren vetäytyi julkisuudesta ja muutti samalla takaisin kotikaupunkiinsa Poriin. 1990-luvun lopulla Ahlgren oli mukana useissa Porin teatterin tuotannoissa. Hän on myös yksi vuonna 2002 toimintansa aloittaneen Satakunnan sarjakuvaseuran perustajista. Luontoharrastajana tunnettu Ahlgren on ollut Greenpeacen jäsen, ja vuonna 1995 hän oli Luonnonlain puolueen ehdokkaana eduskuntavaaleissa.


title: Juha Ahlgren

text: Muusikkona Ahlgren kiersi 1990-luvulla muun muassa Tanja Karpelan kihlattuna tunnetuksi tulleen Simon Kraitisin kanssa ja julkaisi muutaman singlen. Vuonna 1992 ilmestynyt "Puutarha" on käännös italialaisen Roberto Zanettin hitistä "Don't Cry Tonight". Vuonna 2018 kappale pääsi mukaan Svart Recordsin kokoelmalle, jolla esitellään 1970–1990-lukujen suomalaista diskomusiikkia. Musiikkitutkija Mikko Mattlarin mukaan se on yksi parhaita yrityksiä tehdä italodiscoa Suomessa. Singlen B-puolella on kappale "Eläintenvallankumous", joka on käännös Orchestral Manoeuvres in the Dark -yhtyeen hitistä "Souvenir".


title: Margus Laidre

text: Margus Laidre (s. 1959 Tartto) on virolainen diplomaatti. Hänet nimitettiin maansa suurlähettilääksi Suomessa vuonna 2014.


title: Margus Laidre

text: Laidre valmistui vuonna 1982 Tarton yliopiston historian laitokselta, ja hän on toiminut tutkijatohtorina muun muassa samaisessa opinahjossa. Vuonna 1991 hän sai nimityksen suurlähettilääksi Ruotsiin, vuonna 1996 Saksaan, vuonna 2006 Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja vuonna 2014 Suomeen. Vuonna 2010 hänet nimitettiin Viron presidentin ulkopoliittiseksi neuvonantajaksi.


title: Anatoli Vedernikov

text: Anatoli ("Tolja") Ivanovitš Vedernikov (; 1920 Harbin – 1993 Moskova) oli venäläinen pianisti. Hän pääsi vuonna 1936 Heinrich Neuhausin luokalle Moskovan konservatorioon ja valmistui sieltä vuonna 1947. Hän piti ensimmäisen soolokonserttinsa Moskovassa 1942. Hän esiintyi usein yhdessä hyvän ystävänsä Sviatoslav Richterin kanssa; kaksikon yhteiseen ohjelmistoon kuului 1940–1950-luvuilla muun muassa Johann Sebastian Bachin, Frédéric Chopinin ja Franz Lisztin teoksia.


title: Anatoli Vedernikov

text: Vedernikov oli ensimmäinen Venäjällä Prokofjevin neljännen pianokonserton esittänyt pianisti. Hän myös soitti Dmitri Šostakovitšin "24 preludia ja fuugaa" -teoksen osat 1 ja 24 ensimmäisenä säveltäjän itsensä jälkeen. Pedagogisella urallaan Vedernikov toimi muun muassa professorina Moskovan konservatoriossa vuodesta 1985.


title: Geeta Pasi

text: Geeta Pasi (s. 1962) on yhdysvaltalainen diplomaatti. Hänestä tuli maansa suurlähettiläs Tšadissa 9. syyskuuta 2016. Tätä ennen hän oli toiminut muun muassa suurlähettiläänä Djiboutissa vuosina 2011–2014.


title: Geeta Pasi

text: Pasi aloitti uransa ulkomaanlähetystöissä vuonna 1988. Hän on palvellut Tšadin ja Djiboutin lisäksi myös Saksassa, Bangladeshissä, Romaniassa, Intiassa, Kamerunissa ja Ghanassa. Hän on kotoisin New Yorkin osavaltiosta ja valmistui kandidaatiksi Duken yliopistosta vuonna 1984 sekä maisteriksi ranskan opinnoissa New Yorkin yliopistosta vuonna 1986. Englannin ohella Pasi osaa ranskan, hindin, romanian ja saksan kieliä.


title: Luukka

text: Luukka on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:


title: Tapio Leskinen

text: Veikko Tapio Leskinen (s. 11. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen juristi, joka toimi Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana.


title: Tapio Leskinen

text: Tapio Leskinen suntyi opettaja Veikko Leskisen ja Taimi Tuomisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1970 on farmaseutti Etel Elisabeth Valjakka. Leskinen tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1969. Hän oli valtiovarainministeriön esittelijä 1970–1973, nuorempi hallitussihteeri 1973–1979, vanhempi hallitussihteeri 1979–1982 ja hallitusneuvos 1982–1992. Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajaksi hänet nimitettiin 1992. Leskinen ei hakenut enää pääjohtajaksi vuonna 2006, vaan häntä seurasi tehtävässä Tuomas Pöysti. Viraston palveluksessa hän työskenteli kuitenkin vielä ennen eläköitymistään.


title: Otepään kunta

text: Otepään kunta sijaitsee Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa.


title: Otepään kunta

text: Kunta sijaitsee nelisenkymmentä kilometriä Tartosta lounaaseen rajoittuen pohjoisessa Elvan, Nõon ja Kambjan kuntiin, idässä Kanepiin, etelässä Antslaan ja Valgaan sekä lännessä Tõrvaan..


title: Otepään kunta

text: Otepään kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Otepään kunta ja Sangasten kunta sekä iso osa Paluperan ja Pukan kunnista. Kunnassa on 6 637 asukasta (1.1.2018).


title: Otepään kunta

text: Kunta muodostuu Otepään epäitsenäisestä kaupungista, Pukan ja Sangasten pienkauppaloista (alevik) sekä 52 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Otepää.


title: Otepään kunta

text: Otepään kaupungin lounaispuolella Nüplin kylässä on talviurheilukeskus, joka tunnetaan kansainvälisen hiihdon maailmancupin osakilpailuistaan. Talviurheilukeskuksessa voi myös lasketella.


title: Otepään kunta

text: Otepään kaupungissa on UPM-Kymmene Oyj:n vaneritehdas.


title: Otepään kunta

text: Valtatie 3 ja rautatie Pärnusta Valgaan kulkevat Otepään kautta.


title: Valgan kunta

text: Valgan kunta sijaitsee Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa.


title: Valgan kunta

text: Kunta rajoittuu etelässä Latvian Valkaan, lännessä Tõrvaan, pohjoisessa Otepäähän sekä idässä Antslaan ja Rõugeen..


title: Valgan kunta

text: Valgan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Valgan kaupunki sekä Karulan, Tahevan, Tõllisten ja Õrun kunnat. Kunnassa on 16 664 asukasta (1.1.2018).


title: Valgan kunta

text: Kunta muodostuu Valgan epäitsenäisestä kaupungista, Laatren, Tsirguliinan ja Õrun pienkauppaloista (alevik) sekä 52 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Valga.


title: Valgan kunta

text: Valtatie 3 kohti Tarttoa ja valtatie 6 Pärnuun alkavat Valgasta. Kaupungista on rautatieyhteys pohjoiseen Tarttoon, itään Koidulaan ja Latvian Riikaan.


title: Pentti Levo

text: Pentti Juhani Levo (28. toukokuuta 1942 Helsinki – 7. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli pitkäaikainen ammattiyhdistysaktiivi, joka toimi Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton puheenjohtajana.


title: Pentti Levo

text: Pentti Levo syntyi puuseppä Elias Levon ja Saimi Toivosen perheeseen. Hän oli Weilin+Göösin kirjansitoja 1958–1966, Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton toimitsija 1966–1973, sihteeri 1966–1973 ja puheenjohtaja vuodesta 1981. Levo oli pitkäaikaisimpia SAK:n liittopuheenjohtajia, joka jäi eläkkeelle vuonna 2002 vasta juuri ennen menehtymistään vaikeaan sairauteen. Ammattiyhdistysuransa hän aloitti Weilin+Göösin kirjatyöntekijöiden pääluottamusmiehenä jo vuonna vuonna 1964. Levo oli myös ansioitunut kirjansitoja, joka osallistui moniin alansa kilpailuihin ja sai niissä useita palkintosijoja.


title: Kyproksen kapina 1931

text: Kyproksen kapina tai lokakuun tapahtumat () oli siirtomaavallan vastainen kapina Kyproksella, silloisessa Iso-Britannian siirtomaassa vuonna 1931. Se sai alkunsa 21. lokakuuta ja kesti marraskuun alkupuolelle. Kapina oli kyproksenkreikkalaisten nationalistien johtama. Nämä nationalistit kannattivat Kyproksen liittämistä Kreikkaan eli énosista. Kapinan kukistuminen johti Iso-Britannian sortoaikaan Kyproksella, joka kesti toisen maailmansodan alkuun asti.


title: Kyproksen kapina 1931

text: Syyskuussa 1931 Ronald Storrs ei hyväksynyt lainsäädännöllisen neuvoston päätöstä verojen nousun pysäyttämisestä. Kyproksenkreikkalaiset sotilaspoliisit reagoivat lähtemällä asemistaan. 18 lokakuuta Kitionin arkkipiispa Nikodemos kannusti kyproksenkreikkalaisia tottelemattomuuteen kunnes heidän vaatimuksensa Kreikkaan liittämisestä toteutettaisiin. 21. lokakuuta kyproksenkreikkalaista, enimmäkseen opiskelijoita, pappeja ja merkittäviä kaupunkilaisia, kokoontui Nikosian kaduille huudelleen énosista kannattavia iskulauseita. Väkijoukko piiritti hallituksen taloa, ja kolmen tunnin kivien heittelyn jälkeen rakennus sytytettiin palamaan. Paikallinen poliisi hajotti mellakkajoukkoa. Samaan aikaa Britannian lippuja revittiin alas yleisiltä paikoilta ympäri maata ja ne korvattiin usein Kreikan lipuilla. Järjestys palautettiin marraskuun alussa. Britit syyttivät Aléxis Kýrouta, Kreikan Nikosian konsulia, kapinan lietsomisesta. 7 mellakoijaa kuoli, 30 haavoittui, 10 karkoitettiin maasta, ja sai rangaistuksen.


title: Psuennes I

text: Psuennes I tai Psusennes I (kreikaksi Ψουσέννης) oli Egyptin 21. dynastian kolmas faarao. Hän hallitsi Egyptiä Tanisin kaupungista vuosina 1047–1001 eaa. tai 1039–991 eaa. kuolemaansa saakka. Psuennes on kreikkalainen versio hänen egyptin kielisestä nimestään, joka on Pasibkhanu tai Hor-Pasebakhaenniut. Hänen vanhempansa olivat Pinedjem I ja Henuttawy.


title: Psuennes I

text: Hän meni naimisiin siskonsa Mutnedjmetin kanssa.


title: Tõrvan kunta

text: Tõrvan kunta sijaitsee Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa.


title: Tõrvan kunta

text: Kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Mulgiin, pohjoisessa Viljandiin sekä idässä Elvaan, Otepäähän ja Valgaan..


title: Tõrvan kunta

text: Tõrvan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Tõrvan kaupunki, Helmen, Hummulin ja Põdralan kunnat sekä yksi Pukan kunnan kylä. Kunnassa on 6 270 asukasta (1.1.2018).


title: Tõrvan kunta

text: Kunta muodostuu Tõrvan epäitsenäisestä kaupungista, Helmen ja Hummulin pienkauppaloista (alevik) sekä 37 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Tõrva.


title: Tõrvan kunta

text: Tõrvan kautta kulkevat valtatiet 3 ja 6.


title: Giacomo Maraldi

text: Giacomo Filippo Maraldi (21. elokuuta 1665 – 1. joulukuuta 1729) oli ranskalais-italialainen tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän syntyi Perinaldossa (moderni Liguria), hän on Giovanni Cassinin veljenpoika, ja työskenteli suurimman osan elämästään Pariisin observatoriossa (1687–1718). Hän on myöskin Jean-Dominique Maraldin setä. Hän tutki Marsin kuita ja teki havaintoja komeetoista vuonna 1699 I C/1699 D1, vuonna 1702 C/1702 H1, vuonna 1706 C/1706 F1, vuonna 1707 1707 W1, vuonna 1723 C/1723 T1 ja vuonna 1729 C/1729 P1 sekä laski niiden kiertoradat.


title: Louden Up Now

text: Louden Up Now on toinen amerikkalaisen dancepunk bändin !!! studioalbumi. Sen julkaisi Touch and Go Records Yhdysvalloissa ja Warp Records muissa maissa 27. heinäkuuta 2004. Albumi sai enimmäkseen positiivisia arvosteluja kriitikoilta.


title: Louden Up Now

text: Kaksi singleä julkaistiin albumista: "Hello? Is This Thing On?" ja "Pardon My Freedom" kun taas vuoden 2003 single "Me and Giuliani Down by the Schoolyard" oli mukana julkaisuksessa.


title: Zora Neale Hurston

text: Zora Neale Hurston (7. tammikuuta 1891 Notasulga, Alabama, Yhdysvallat – 28. tammikuuta 1960 Fort Pierce, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen folkloristi, antropologi ja kirjailija, joka kirjoitti sekä novelleja, romaaneja että tietokirjoja. Hän oli myös Harlemin renessanssin keskeisimpiä hahmoja. Vaikka Hurston jätti koulun nuorena ja suoritti high schoolin vasta 27-vuotiaana, hän opiskeli yliopistossa folkloristiikkaa ja antropologiaa. Hän teki kenttätutkimuksia muun muassa Yhdysvaltain eteläisten osavaltioiden afroamerikkalaisten parissa ja tutki voodookulttuuria Jamaikalla ja Haitissa. Hurstonin teokset olivat käytännössä unohdettuja, kun kirjailija Alice Walker löysi ne uudestaan 1970-luvulla.


title: Zora Neale Hurston

text: Zora Neale Hurston syntyi vuonna 1891 Alabaman Notasulgassa. Hänen vanhempansa olivat puuseppä ja baptistisaarnaaja John Hurston ja entinen opettaja Lucy Potts Hurston. Zora oli viides perheen kahdeksasta lapsesta. Hurstonit muuttivat vuonna 1894 Floridan Eatonvilleen, joka oli Yhdysvaltain ensimmäinen afroamerikkalainen kunta. Zora kasvoi Eatonvillessä ja piti sitä kotipaikkanaan. Hän kertoi myöhemmin myös syntyneensä siellä.


title: Zora Neale Hurston

text: Lucy Potts Hurston kuoli vuonna 1904, kun Zora oli 13-vuotias. John Hurston meni hyvin pian tämän jälkeen uudestaan naimisiin, mikä aiheutti Eatonvillessä pienoisen skandaalin, joka sai perheen muuttamaan pois kaupungista. Zora Neale Hurston putosi koulujärjestelmästä, ja hänen seuraavista vuosistaan tiedetään hyvin vähän.


title: Zora Neale Hurston

text: Zora Hurston päätyi vuonna 1917 Baltimoreen. Hän ei ollut suorittanut vielä high schoolia loppuun. Hän kertoi syntymävuodekseen 1901, jotta hänellä oli oikeus ilmaiseen julkiseen koulutukseen. Hurston esiintyi jatkossakin kymmenen vuotta nuorempana. Hän valmistui high schoolista vuonna 1918 ja pääsi vuonna 1919 opiskelemaan Howard Universityyn.


title: Zora Neale Hurston

text: Howardin yliopistossa Hurston opiskeli 1921–1924 ja sai sen jälkeen stipendin Barnard Collegeen, missä hän opiskeli antropologiaa Franz Boasin oppilaana. Barnard Collegestä hän valmistui vuonna 1927.


title: Zora Neale Hurston

text: Opiskeluaikanaan Hurston kirjoitti jo useita novelleja. Niitä julkaistiin muun muassa Howardin yliopiston "Stylus"-lehdessä ja "" -lehdessä. Hän teki myös kenttätutkimuksia eteläisten osavaltioiden afroamerikkalaisten parissa. Hänen tutkimuksensa rahoitti folkloristi Charlotte Osgood Mason.


title: Zora Neale Hurston

text: Hurston oli New Yorkissa osa niin sanottua Harlemin renessanssia. Hän ystävystyi muun muassa näyttelijä Ethel Watersin sekä runoilijoiden Langston Hughesin ja Countee Cullenin kanssa. Harlemin renessanssi oli aikansa afroamerikkalaisia määrittävä liike, josta Hurston kirjoitti muun muassa esseessä ”How It Feels To Be Colored Me”. Hurston teki yhteistyötä Langston Hughesin kanssa. He kirjoittivat näytelmän "The Mule Bone: A Comedy of Negro Life In Three Acts", joka kuitenkin kaatui kirjoittajien välisiin erimielisyyksiin. Hurstonin musikaali "The Great Day" puolestaan sai ensi-iltansa tammikuussa 1932.


title: Zora Neale Hurston

text:
Hurstonin ensimmäinen romaani oli vuonna 1934 ilmestynyt "Jonah’s Gourd Vine", jota kehuttiin sen afroamerikkalaisen elämäntyylin esittämisestä. Floridan afroamerikkalaisten kansantapoja käsitellyt tutkimus "Mules and Men" puolestaan julkaistiin 1935.
Hurstonin uran huippuhetket osuivat 1930-luvun loppuun ja 1940-luvun alkuun. Hän sai 1937 Guggenheim-stipendin, jonka turvin hän lähti tutkimaan Jamaikan ja Haitin voodookulttuuria. Matkan aikana syntyi feministinen romaani "Their Eyes Were Watching God", jota pidetään hänen mestariteoksenaan, vaikkei se saanutkaan tunnustusta aikanaan.


title: Zora Neale Hurston

text: Hurstonin voodootutkimuksista syntyi teos "Tell My Horse", joka ilmestyi vuonna 1938. Hän julkaisi seuraavan romaaninsa "Moses, Man of the Mountain" vuonna 1939 ja omaelämäkertansa "Dust Tracks on a Road" vuonna 1942. Omaelämäkerta toi Hurstonille ensimmäisen kerran merkittävää huomiota. Hänet palkittiin siitä Anisfield-Wolf Book Awardilla.


title: Zora Neale Hurston

text: Hurston jatkoi omaelämäkertansa kirjoittamista 1940- ja 1950-luvulla. Hänen viimeinen kirjansa oli vuonna 1948 ilmestynyt romaani "Seraph on the Suwanee". Hurston kirjoitti myös useisiin lehtiin ja teki tutkimusretken Brittiläiseen Hondurasiin tutkimaan tummaihoisten yhteisöjä. Hän työskenteli myös Patrickin lentotukikohdan kirjastonhoitajana ja opettajana Fort Piercessä.


title: Zora Neale Hurston

text: Hurston sai vuoden 1959 alussa sydänkohtauksen ja joutui myöhemmin saman vuoden aikana vanhainkotiin, missä hän kuoli tammikuussa 1960. Hurstonin ura ei ollut taloudellisesti menestyksekäs, joten hänen naapurinsa joutuivat keräämään rahaa hänen hautajaisiaan varten. Rahaa ei saatu tarpeeksi hautakiveä varten, joten Hurston haudattiin nimeämättömään hautaan.


title: Zora Neale Hurston

text: Vaikka Hurston sai jonkin verran huomiota teoksistaan, hän oli kuollessaan käytännössä unohdettu. Hurstonin nosti uudelleen pintaan kirjailija Alice Walker, joka sai käsiinsä Hurstonin teoksen "Their Eyes Were Watching God". Walker vaikuttui siitä ja päätti tehdä pyhiinvaelluksen Hurstonin haudalle. Löydettyään vuonna 1973 merkkaamattoman lepopaikan hän osti samantien hautakiven ja kaiverrutti siihen sanat ”Etelän nero”. Walker julkaisi vuonna 1975 "Ms."-lehdessä kirjoituksen ”In Search of Zora Neale Hurston”, josta oikeastaan käynnistyi Hurstonin uusi tunnustus.


title: Zora Neale Hurston

text: Monia Hurstonin teoksia on julkaistu 1970-luvun jälkeen uudestaan. Hänen kokoelmiaan ovat muun muassa "Spunk: The Selected Stories" (1985), "The Complete Stories" (1995) ja eteläosavaltioiden kansantarinoiden kokoelma "Every Tongue Got to Confess" (2001). Hurstonin jo vuonna 1931 kirjoittama "Barracoon: The Story of the Last ”Black Cargo”" ilmestyi vuonna 2018. Tietokirja kertoo Cudjoe Lewisista, jonka uskotaan olleen viimeisen Yhdysvaltoihin tulleen orjalaivan viimeinen selviytyjä.


title: Bram Beekman

text: Bram Beekman (5. marraskuuta 1949 Vlissingen – 30. maaliskuuta 2016 Middelburg) oli alankomaalainen urkuri ja säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1967–1972 urkujensoittoa Louis Toeboschin johdolla Fontys-taidekorkeakoulussa eli Brabantin konservatoriossa. Saatuaan useita diplomeita, kuten solistidiplomin "cum laude" -arvosanoin, hän jatkoi opiskelua Anton Heillerin johdolla Wienissä.


title: Bram Beekman

text: Beekman levytti kaikki Johann Sebastian Bachin ja César Franckin urkuteokset. Hän myös itse sävelsi lukuisia teoksia uruille, kuorolle ja orkesterille. Vuosina 1980–2012 hän toimi urkujensoiton professorina Brabantin konservatoriossa, ja vuodesta 1997 hän oli Oostkerkin urkuri Middelburgissa. Hänestä tuli Orange-Nassaun ritarikunnan ritari vuonna 2014. Sairastettuaan syyskuusta 2015 Beekman kuoli 66-vuotiaana vuonna 2016.


title: N’Tjiba

text: N’Tjiba on maalaiskunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Faladié sijaitsee 80 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 21 800 ja keskuskylässä 3 700 asukasta (vuonna 2009).


title: N’Tjiba

text: N’Tjiban kunnan pinta-ala on 808 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Dabanin, idässä Diédougoun, etelässä Bossofalan, koillisessa Kolokanin piirin Guihoyon ja lännessä Kayesin alueen Kitan piirin Kotouban ja Kassaron kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan enimmäkseen tasankoa. Länsirajalla virtaa Baouléjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsäsavannia.