title: Pegaso

text: Vuonna 1946 Pegaso I-mallista (päivitetty Hispano-Suiza 66G) alkanut pienimuotoinen tuotanto jatkui 1947 esitellyllä Pegaso II- eli Z-203:lla, jota valmistui joitain satoja kappaleita. Vuonna 1951 tuli tarjolle kauan odotetulla dieselmoottorilla varustettu versio vuodesta 1949 asti valmistetusta Z-202 "Mofletes"- l. pulleaposki-lempinimen pulleanpyöreästi muotoillun ohjaamonsa vuoksi saaneesta menestysmallista. Vuonna 1949 oli myös jo alkanut yhtiön ensimmäisen traktorimallin Z-701 valmistus. Hyötyajoneuvojen valmistuksen kasvu tiesi vuonna 1954 muuttoa Barcelonasta Madridin Bajaras-kaupunginosaan, jossa ryhdyttiin valmistamaan uutta Z-207 "Barajas"-mallistoa: siinä oli uusi V6-dieselmoottori, ja ohjaamon profiilipellityksestä tulisi Pegasojen tunnusmerkki vuoksiksi eteenpäin. Valtiollinen ENASA huolehti myös väestään, sillä valmistustoiminnan Barajakseen (lähelle Madridin nykyistä päälentokenttää) siirtyessä se alkoi rakentaa tehtaan kupeeseen kansainvälisten esikuvien mukaista, 1956 valmistunutta "Ciudad Pegaso"-mallikaupunkia työntekijöilleen, mikä on edelleen olemassa samoin kuin Barcelonan San Andreu-kaupunginosaan entiselle ja osittain (sisäänkäynti, konttorirakennus) säilytetylle tehdasalueelle perustettu Pegaso-puistikkokin. Madridissa valmistetusta Z-207:stä oli myös menestyksekäs nuppiversio Z-702 samalla V6-moottorilla. Sen sijaan prototyyppiasteelle edennyttä linja-auton alustaa Z-407 takamoottoriversiona ei otettu tuotantoon. "Espanjan ihmeen" eli erityisesti maan EEC-alueeseen liityttyään nopean talouskasvun ansiosta niin kuorma- kuin henkilökalustonkin valmistus kukoisti, ja tulokset sallivat Pegason avata yhä uusia ajoneuvoalan tuoteryhmiä. Sen kilpailija oli esimerkiksi madridilainen perheyhtiö Barreiros (1954-1978), joka valmisti myös henkilöautoja, muun muassa 10 kappaletta Imperial Crown-limusiinia Chrysler-yhtymän etsittyä edullisempaa valmistuspaikkaa aiemman Ghia-koriräätälin sijaan.


title: Pegaso

text: Raskaiden ajoneuvojen lisäksi Pegaso tavoitteli menneen Hispano-Suizan aikakauden loistoa valmistamalla sen Barcelonan La Sagrera-kaupunginosassa sijaitsevassa perinnetehtaassaan 1951-1958 rajallisina kappalemäärinä perinteitä kunnioittavia ylemmän hintaluokan urheilullisia loistoautoja. Tarkoitus oli projektin avulla paitsi luoda Pegaso-merkkiä ja sen päätuotteita maailmalla tutummaksi tekevä halo-mallisto, myös kouluttaa Espanjaan uusi sukupolvi autonrakennuksen huipputaitajia: siksi vain muutamat komponentit kuten sytytyslaitteisto, kaasuttimet, pinnavanteet sekä rengastus hankittiin ulkopuolisilta toimittajilta. Francon ajan Espanja oli tuolloin vielä kansainvälisen ostrakismin kohteena sen lähestyttyä sisällissotansa aikana fascistista Mussolini-Italiaa sekä natsistista Hitler-Saksaa (jäljemmän apu käänsi sisällissodan Francon eduksi eli republikaanien tappioksi), ja keskusteltua jo liittoutumisesta edellisten kanssa natsi-Saksan voitokkaina vuosina 1939-1941: YK:sta sotarikollisten tahojen sympatisanttina pois suljettu Espanja tulisi uudelleen maailmanjärjestön jäseneksi vasta vuonna 1955. Poliittinen tilanne selittää Espanjan tarpeen saavuttaa omavaraisuus ajoneuvoteollisuudessa, mutta tilanne vaikutti osaltaan myös Pegaso-urheiluauton myyntimahdollisuuksiin, jopa sen yleiseen imagoon eli salonkikelpoisuuteen pienen ostajakuntansa piirissä.


title: Pegaso

text: Alfa Romeolla aiemmin moottorisuunnittelijana toimineen Wilfredo Ricartin ja hänen Alfa Romeolta takaisin houkuttelemien insinöörien suunnittelema Z-102 sai ensiesiintymisensä vuoden 1951 Pariisin autonäyttelyssä. Se tarjosi aikakaudelleen poikkeuksellisen edistyksellistä tekniikkaa. Moottorina oli Pegason oma kuivasumppuvoitelulla varustettu DOHC-V8, jonka nokka-akselit olivat ratasvetoisia, venttiilikoneisto desmodrominen (sekä imu- että pakoventtiilit toimivat mekaanisesti, pakoventtiileissä oli lisäksi natriumtäyte), ja joka oli saatavilla joko perusmallin 2,5-, B-versiossa 2,8-litraisena, tai SS-versiossa ahdettuna 3,2-litraisena. Moottorin sai asiakkaan valinnan mukaan yhdellä, kahdella tai neljällä kaksikurkkuisella Weber-kaasuttimella. Synkronoimaton 5-vaihteinen ""crash box""- eli moottoripyörissä yleiseen tapaan ilman kytkintä vaihtamisen salliva vaihteisto oli sijoitettu ZF:n valmistaman tasauspyörästön yhteyteen paremman painojakauman vuoksi ("transaxle"-rakenne). Jäykkä joskin raskas alusta muodostui teräksisistä ala- ja ylä-aisoista, aisoja yhteen sitovista pellityksistä sekä pohjalevystä. Pyöränripustus oli erillisjousituksella (vääntösauvat edessä ja takana), edessä kaksilla kolmiotukivarsilla, takana De Dion-akselisto menosuuntaan sijoitetuilla tukivarsilla sekä vetoakseleiden edessä sijaitsevalla yhdysputkella, joka tarjosi vaihteistolle yhden tukipisteen kahden sijaan). Jo perusmalli saavutti 200 km/t huippunopeuden, ja Celso Fernández saavutti 25.8.1953 Pegaso SS-avoautolla ennätysajossa Jabbekessa Belgiassa todistetun 243 km/t huippunopeuden lentävällä kilometrillä (241,602 km/t lentävällä maililla) - Pegaso oli tuon ennätysajon ansiosta muutaman viikon ajan maailman nopein sarjatuotantoauto, kunnes Jaguar otti tittelin takaisin hieman muutetulla XK140-mallillaan.


title: Pegaso

text: Autoon sai tilaajansa maun mukaan useimmiten milanolaisen "Superleggera Touring":in (Ricartin tuttu yhteistyökumppani Alfa Romeon ajoilta) tai harvoin myös pariisilaisen "Saoutchik":in räätälöityjä koreja, ja avomallit olivat useimmiten katalonialaisen "Serra"-korinvalmistajan työtä (Pedro Serra myös korjasi sittemmin useita kolarivaurion kärsineitä Pegaso-yksilöitä uusilla koreilla). Käsityön suuri osuus niin auton kuin korinkin osalta tarkoitti toki erittäin korkeaa hintaa: Daryl E. Murphy mainitsee "Carrera Panamericana"-teoksessaan 3,2-litraisen ahdetun Z-102 BS:n hinnaksi 29 500 taalaa vuonna 1954, eli se maksoi omaisuuden verrattuna saman vuoden 3 523 taalan hintaiseen Chevrolet Corvetteen. Pegaso-urheiluautot saivat yksittäiskappaleina näyttelytarkoituksiin myös huomiota herättäviä erikoiskoreja, kuten vaikkapa kuuluisan hollantilaisen "Louwman"-museon yksilö pleksilasi-luiskaperällä, jonka muotoilu perustui espanjalaisopiskelijoiden ajatuksiin "tulevaisuuden autosta", ja joka oli esillä vuoden 1953 New Yorkin "Auto Show"-autonäyttelyssä. Kahdesta sarjasta ensimmäisessä ajovalot olivat ajalle tyypillisesti etulokasuojien pinnassa (kuva; Z-102B Touring-korilla). Toisessa sarjassa taas ne oli sijoitettu yhdysvaltalaiseen tyyliin huuvalla varustettuun syvennykseen - myös toisen sarjan autojen takalokasuojat tavoittelivat joissain koriyksilöissä 1950-luvun puolivälin tyylisiä siipiä. Lyhyen, vain 2 337 millimetrin akselivälin autossa mittasuhteet olivat näissä myöhemmissä koreissa vähemmän onnistuneita, jopa tahattoman koomisia karrikatyyrejä suuriin amerikkalaisiin esikuviinsa verrattuna.


title: Pegaso

text: Pegaso-urheiluautot saavuttivat pienimuotoista menestystä myös Espanjan kansallisissa autokilpailuissa (mäkikilpailut), mutta Ferrarin kilpatallin saavutuksiin, tai sen kaltaisiin V12-moottoreihin yhtiöllä ei ollut varaa (aluksi suunnitellussa, piirrustuslaudalle jääneessä edustuslimusiini Z-101:ssä piti tosin olla V12-moottori), eikä niitä olisi ahtaan moottoritilan, tai V12-moottorin korkeamman painon aiheuttaman etupainoisuudenkaan vuoksi voinut asentaa pienikokoisiin 102- tai 103-malleihin. Vuoden 1952 Monacon GP:stä autot vetäytyivät jo harjoitusten jälkeen vajaakuntoisina, ja vuoden 1953 Le Mansin 24 tunnin ajoista tiimi vetäytyi turvallisuussyistä, kun toinen sen autosta oli Juan Joverin ajamana epäselväksi jääneestä syystä ajautunut radalta Dunlop-kaaren jälkeisessä mutkassa yli 200 km/t nopeudella, ja autosta sinkoutunut kuljettaja kärsinyt vakavan jalkavamman (Wikipedia EN). Pegaso ei myöskään päässyt tunkeutumaan lukratiivisille Yhdysvaltain markkinoille, jotka olivat vuodesta 1951 lähtien italialaisyhtiön edustajaksi nimetyn Luigi Chinetti Sr.:n ponnistelujen tuloksena alkaneet kasvattaa maranellolaiskilpailijan myyntimääriä merkittävästi, ja siten luoneet pohjan merkin nousulle pienyrityksestä nykyiseksi legendaksi: on tosin esitetty, että Pegason urheiluautojen hienon tekniikan tuotekehittelyssä olisi ollut vielä toivomisen varaa mm. kovin raskaan rungon, ohjauksen ja rikkoherkän vaihteiston osalta. Enzo Ferrari saisi hyvityksensä paitsi kukistamalla Pegaso-kilpailijansa autojen myyntimäärissä, myös potkuistaan katkaisemalla aiemmin johtamansa Alfa Romeo-tiimin ennätyksellisen 27 GP-voiton putken "Scuderia Ferrarin" ensimmäisellä, ylivoimaisella ja tunteikkaalla Formula 1:n GP-voitolla vanhasta tiimistään Silverstonessa vuonna 1951.


title: Pegaso

text: Eräs Z-102B SS osallistui vuoden 1954 Carrera Panamericana-kilpailuun Dominikaanisen tasavallan presidentti Trujillon sponsoroimana, sillä Espanjalla ei tuolloin vielä ollut diplomaattisia suhteita Meksikoon. Yksinvaltias Trujillo omisti tuolloin myös henkilökohtaisen Pegaso Z-102:n. Kilpa-auto ja sen ahdetun moottorin vaatima, kilpailuun riittävä erä korkeaoktaanista polttoainetta saapuivat kommellusten takia paikalle vasta neljä päivää ennen starttia: valitettavasti kukaan autoa prepanneista ei ollut havainnut Panamericana-kilpailun sääntökirjasta, että osallistujien tuli käyttää järjestäjän saataville asettamaa, matalaoktaanisempaa meksikolaisen PEMEX-yhtiön polttoainetta. Huoltojoukot joutuivat siten kiireesti muuttamaan moottorin säädöt käytettävän polttoaineen mukaisiksi, ja kilpa-auton ollessa työn alla kuljettajat joutuivat tutustumaan kilpailuolosuhteisiin tarkoitusta varten Dominikaanisen Tasavallan lähetystöltä lainaamallaan Chevrolet-henkilöautolla. Vaikeuksista huolimatta autokunta nosti Z-102 BS:nsä jo kolmannen etapin maalissa luokkansa 4. sijalle, edellään vain mm. ylivertaisen nopeat Magliolin ja Hillin Ferrarit. Valitettavasti Pegason kilpailu päättyi neljännen etapin ulosajoon: pitkän suoran päässä, yli 200 km/t nopeudella nyppylän saavuttanut autokunta ei väenpaljouden takia huomannut "Rio Hondito"-mutkaa nyppylän harjan takana, eikä sillä ollut ylikovan vauhdin vuoksi mahdollisuutta pysyä tiellä (samaan mutkaan päättyi myös Borgward-tiimin parin Bechem/Herzog kilpailu, myöskin ulosajon vuoksi). Kyydissä olleet sinkoutuivat ilmalennon aikana ulos autostaan ja selvisivät kuin ihmeen kaupalla hengissä, mutta tieltä suistuva auto osui ikävin seurauksin mutkaa valvoneeseen ratsupoliisiin.


title: Pegaso

text: Vuodesta 1955 lähtien Z-103:ssa V8-moottoria tarjottiin hankalien tuplanokkien sijaan 3,9-litraisena OHC-versiona, sekä 4,5- tai 4,7 litraisena työntötangoilla ja OHV-rakenteella - jo edeltävien moottoriversioiden tavoin ne olisivat saatavilla myös mekaanisella Roots-ahtimella varustettuina. Tiettävästi isoimpia moottorivaihtoehtoja ei lopulta toteutettu kysynnän heikkouden vuoksi. Jotkut 103-mallin yksilöt (valmistusmäärä lie jäänyt 3 kappaleeseen, joista yksi tehtaan messukäyttöön tarkoitettu coupé sai moottorinsa vasta 1960-luvulla) saivat vauhtivarojensa hillitsemiseksi uudenaikaiset Lockheed-levyjarrut.


title: Pegaso

text: Vuonna 1958 laajalti käsityönä valmistettujen Pegaso-urheiluautojen enää pienimuotoiseksi supistunut valmistus loppui vaatimattoman 86 kappaleen jälkeen. Kysyntää kuristi paitsi vanhanaikaisesti käsityönä valmistettujen urheiluautojen korkea hinta ja niiden puutteet, myös samasta asiakaskunnasta kilpailevien, etabloituneiden valmistajien houkuttelevampien ja edullisempien sarjatuotanto-urheiluautojen markkinoille tulo: esimerkkinä vaikkapa vuonna 1954 esitelty Mercedes-Benzin sensaatiomainen lokinsiipicoupé 300 SL (W 198). Wilfredo Ricart teki Pegason asemoinnissa samankaltaisen virhearvion kuin Anthony Lago Talbot-Lago T26 Grand Sport-mallinsa osalta, sillä ajat olivat muuttuneet maailmansodan jälkeen: kalliiden räätälöityjen ajoneuvojen aikakausi oli ohi - tässä tapauksessahan autot vieläpä valmistettiin vieroksutussa maassa, hyvin eksoottisella tekniikalla varustettuina, eikä valmistajalle ollut kertynyt vielä pitkän historiansa mukanaan tuomaa hyvää mainetta. Z-102 ja 103 olivat toki tehneet Pegaso-tuotemerkin toivotulla tavalla tunnetuksi herättämällään kiinnostuksella, sekä uuden sukupolven osaajien kouluttamisen välikappaleena täyttäneet tehtävänsä. Myös Pegason "primus motor", tohtori Ricart oli vuonna 1957 jo 60 vuoden iässä jäänyt enää neuvonantajan rooliin (1958 asti), mikä oli luonnollinen päätepiste projektille. Francon henkilökohtaisella käskyllä urheiluauton valmistukseen käytetyt laitteet purettiin ja romutettiin, ja urheilumallin osavarasto myytiin pois. Tämän jälkeen Pegaso keskittyi hyöty- ja myöhemmin myös sotilasajoneuvojen valmistamiseen Espanjan aluksi laajalti suljetuille markkinoille. Harvinaisten (alle 70 kappaleen tiedetään olevan jäljellä) Pegaso-urheiluautojen hinnat entisöityinä ovat erittäin korkeita: kadonneet tai rikkoutuneet osat on teetettävä, ja räätälöidyn l. käsityönä valmistetun korin mittavirheiden tai epäsymmetrian takia lasien uusiminen voi olla hyvin vaikeaa.


title: Pegaso

text: Brittiläisrahoittajien turvin Worthingissa toimiva IAD (International Automotive Design) suunnitteli vuonna 1988 valmistavansa jopa 60 kappaletta Z-103 replikaatioita vuoden 1955 Serra-korisesta esikuvasta, alkuperäisestä turvallisen ajettavuuden takaamiseksi teknisesti hieman päivitettyinä, varustettuina Roverin 3,9-litraisella V8-kevytmetallimoottorilla ja Alfa Romeo 75-mallin voimansiirrolla, sekä ajankohdan lainsäädännön vaatimilla varusteilla. Replikan oli ajateltu toimivan PR-välineenä Pegason kuorma-autoille, sillä alkuperäiset Pegaso-urheiluautot ovat museoituja tai keräilijöiden kokoelmissa piilossa suurelta yleisöltä. Lähteen mukaan 15 kappaletta oli työn alla ennen vuoden 1990 yrityskauppaa, jolla oikeudet Pegaso-tuotenimeen siirtyivät IVECO:lle. Neuvoteltuaan uuden omistajan kanssa tuotemerkin käyttöoikeuden IAD itse joutui yrityskaupan kohteeksi, minkä myötä replikaprojekti kuivui kasaan tiettävästi 11 kappaleen (Wikipedia) ehdittyä valmistua.


title: Pegaso

text: Myös muut eurooppalaiset ajoneuvonvalmistajat tarjosivat 1950-luvulla Pegaso Z-102/103:n kaltaisia pienikokoisia, V8-moottorilla varustettuja urheilullisia loistoautoja.


title: Pegaso

text: Italialainen Fiat tarjosi urheiluautoa "8V" (lausuttu "Otto Vu", yhtiön luultua "V8"-merkinnän olevan Fordin suojattu tuotemerkki), jota valmistettiin vain 114 kappaletta 2-litraisella V8-moottorilla varustettuina vuosien 1952-1954 aikana. Dante Giacosan suunnittelemaa, alunperin edustusautoon tarkoitettua V8-moottoria käytettiin myös Fiat-malleihin viritysosia tarjoavan, ja niiden pohjalta urheilullisia autoja valmistavan italialaisen Siata:n (1926-1970) kaksipaikkaisessa avoautomallissa "208 S", jota valmistui 35 kappaletta vuosien 1953-1955 välisenä aikana, sekä coupé-mallissa "208 CS", joita valmistui 18 kappaletta "Balboa"- tai "Stabilimenti Farina"-koreilla varustettuna. Niin Fiat 8V:t kuin Siata 208:t saavuttivat menestystä myös kilpailutoiminnassa.


title: Pegaso

text: Pegason kaltaiseksi voi nähdä myös yhdysvaltalaisen, 1950-luvulla yhdysvaltalaista autourheilua kansainvälisissä kilpailuissa edistäneen miljonäärin ja urheilun monitoimimies Briggs Cunninghamin vuosina 1952-1953 25 kappaleena valmistuttaman "Continental"-sarjan C3-urheiluauton, mikä oli varustettu Chrysler-yhtymän tuolloin sensationaalisella 331 kuutiotuuman "Hemi"-V8:lla sekä Vignale-koriräätälin Italiassa käsityönä valmistamalla korilla. Kaikki 25 autoa, joista 20 kappaletta oli coupé-korilla ja 5 kappaletta avokorilla, ovat yhä olemassa, ja eräs sellainen on hiljattain käynyt läpi mittavan täysentisöinnin tv-kasvo ja autokeräilijä Jay Lenon kokoelmaan päädyttyään. Eräs yhdistävä tekijä Pegaso Z-102/103:n ja Cunningham C3:n välillä on niiden valmistushetkellä muodikas kojetaulu nykyajan mittapuulla huomattavan suurikokoisilla päämittareilla. Cunninghamin kilpa- ja henkilöautojen valmistustoimintaa varten perustama yhtiö ei viiden ensi toimintavuotensa aikana pystynyt osoittamaan kannattavaa liiketoimintaa, mikä oli silloisen verolainsäädännön mukainen edellytys yrityksen liiketoiminta-statuksen säilymiselle: statuksen muuttuminen epäedullisemmin verotetuksi harrastustoiminnaksi, ja kun Cunninghamin päätavoitteeksi asettama voitto Le Mansin 24 tunnin ajoissa jäi kovasta yrittämisestä ja hyvistä tuloksista huolimatta lopulta saavuttamatta, tarkoitti Cunningham-yrityksen toiminnan alasajoa vuoden 1955 jälkeen.


title: Pegaso

text: Ranskan Ford-tytäryhtiön (Ford SAF, myöhemmin myyty Simca:lle) ranskalaissuunnittelua edustavan 2,2-litraisen "Vedette"-henkilöautomallin "Aquillon"-nimen saanut V8-moottori sijoitettiin myös yhtiön "Comète"-huippumalliin (1951-1954), joka sai vuodesta 1952 lähtien sen 2,4-litraiseksi kasvatetun version. Vuonna 1954 malliston huipulle tuli Ford SAF:n kuorma-autoissa käytetty, emoyhtiön Mercury-divisioonalta peräisin oleva 3,9-litrainen "Mistral" V8-moottori Comète-sarjan nopeaksi matka-autoksi tarkoitetussa coupé-huippumallissa "Monte Carlo". Simca-kaupan jälkeen huippumallin jäännösvarasto myytiin loppuun nimellä "Simca Comète Monte Carlo" vuoteen 1955 asti. Korkean hintansa (65% kalliimpi kuin teknisesti samankaltainen Vedette) ja Ranskan yli 2-litraisella moottorilla varustettujen autojen rankan verotuksen takia huippumallien menekki oli vaatimaton: Comète-kokonaistuotanto oli 2 195 kappaletta, joista huippumallin osuus oli 699 kappaletta. Monte Carlo-huippumallin korin valmisti ulkopuolinen Facel (1939-1964), joka myöhemmin valmisti omalla nimellään ranskalaisia urheilullisia loistoautoja pääosin Chrysler-yhtymän suurikokoisilla V8-moottoreilla, sekä sittemmin yhtiölle runsaiden vikojensa vuoksi kohtalokkaaksi muodostuneella omalla moottorillaan pienemmässä "Facellia"-mallissa.


title: Pegaso

text: Länsi-Saksan BMW:n sedan-mallien 501 ja 502 ("Barokkienkeli", 1952-1964) rinnalle syntyi valmistajan Yhdysvaltain edustaja Maximilian Hoffmannin aloitteesta kreivi Albrecht von Goertzin piirtämillä, koritehdas "Baur":in alumiinikorilla ja BMW 502:n 3,2-litraisilla V8-kevytmetallimoottoreilla varustetut mallit "503" (1956-1960) sekä kuvankaunis "507" (1956-1959), jotka kumpikin esiteltiin yleisölle vuoden 1955 Frankfurtin IAA-näyttelyssä. Loistomallien korkean hinnan (noin 5,5-kertainen työntekijän keskimääräiseen vuosipalkkaan verrattuna (Wikipedia DE)) vuoksi niiden valmistusmäärät jäivät ainoastaan 254 (BMW 507) ja 412 (BMW 503) kappaleeseen. Loistomallien seuraaja "BMW 3200 CS" (1962-1965) samalla V8-moottorilla oli varustettu Bertonen piirtämällä ja valmistamalla korilla, jossa esiintyi ensi kertaa C-pilarin alaosan vahvikekolmio, sittemmin "Hofmeister-Knick":inä tunnettu BMW:n muotoiluelementti. Mallia valmistui vain 532-603 kappaletta.


title: Pegaso

text: Brittiläinen Daimler Company tuli samaan segmenttiin hieman myöhemmin mallillaan Dart/SP250 (1959-1964), jossa oli kuuluisan mp-moottoreiden suunnittelija Edward Turnerin luoma 2,5-litrainen V8-moottori (moottoriperheeseen kuului myös 4,5-litrainen versio loistoautoon DR450 Majestic Major). Lasikuitukorilla varustetun SP250:n muotoilu jakoi mielipiteitä, ja epävirallisesti se kuuluukin valitun ensiesittelyssään vuoden 1959 New Yorkin autonäyttelyn rumimmaksi uutuudeksi. Tuotanto loppui 2 654 kappaleen jälkeen vuonna 1964, joskin pieni V8-moottori menestyi "Jaguar Mark 2"-malliin pohjautuvissa Daimlerin sedan-malleissa "2½-litre V8" (1962-1967) ja "V8-250" (1967-1969) erinomaisesti: ne olivat valmistusmäärältään yhtiön menestyksekkäimmät mallit.


title: Pegaso

text: Pegason linja-autotuotanto alkoi vuonna 1951. Tarjolla oli perinteisempi alusta Z-404 kaupunki- tai matkabussiksi, joista jäljempään oli saatavilla bilbaolaisen Seidan huomiota herättävällä koirilla, tai keskimoottorilla oleva Z-403 "Monocasco" kaksitasoisella itsekantavalla rungolla. Kaupunkeihin oli myös saatavilla sähköjohdinmalli Z-501 Cenemesan vetolaitteistolla. Vuoden 1960 tuotannon uudelleenjärjestelyn jälkeen Pegaso tarjosi alustoina 5000-sarjan sekä itsekantavana 6000-sarjan laajoja mallistoja. Pegason linja-autojen valmistus on nykyään osa Iveco Bus-konsernia (vuosina 2003-2013 Irisbus, Fiatin ja Renaultin RVI-hyötyajoneuvoryhmän yhdistyttyä 1999 tuon nimen alle), joka vuorostaan kuuluu CNH Industrial-ryhmään. Pegason kotimaisiin kilpailijoihin kuului jo 1889 Baskimaassa vaununtekijänä aloittanut, 1928 ensimmäisen 22-paikkaisen moottorivaunun, ja 1933 ensimmäisen puukorisen linja-auton valmistanut IRIZAR.


title: Pegaso

text: Pegaso esitteli ensimmäisen sotilaalliseen käyttöön tarkoitetun nelivetoisen (4 x 4) maastokuorma-automallinsa M-3 prototyypin vuonna 1953. Yhtiö toimitti sotilaskäyttöön tarkoitettuja monipyörävetoisia ajoneuvoja paitsi Espanjan puolustusvoimille, myös vientiin. Malli 3020 oli Pegason ensimmäinen laajalti käyttöön otettu taktinen 4 x 4 maastokuorma-auto vuonna 1963, ja vuonna 1970 se korvautui malleilla 3045 (4 x 4) sekä 3050 (6 x 6), joiden seuraajamalleista 3046 tai 3055 vahvemmalla 170 hv moottorilla ensinmainittua myytiin suurina määrinä esimerkiksi Egyptin puolustusvoimille (tästä juontuu Pegaso 3046:n "Egipcio"-lempinimi, egyptiläinen). Maastokuorma-autojen lisäksi Pegaso valmisti panssaroitua 6 x 6 BMR-miehistönkuljetusvaunua ja sen muunnelmia. Pegaso voitti maastokuorma-autoillaan vuoden 1985 Faaraoiden rallin sekä 1986 Paris-Dakarin aavikkorallin. Ratakuorma-autojen MM-sarjassa taas yhtiö oli mukana kausilla 1989 ja 1990 muunnelluilla raskaammilla "Troner"-nupeillaan, ja saavutti muutamien podiumsijoitusten lisäksi kotikisan erävoitot kummallakin kilpurillaan vuonna 1990.


title: Pegaso

text: Pegaso harjoitti yhteistyötä 1960-luvulla ensin brittiläisen Leyland Motorsin, sitten 1970-luvulla hollantilaisen DAF:n kanssa, ja viimein Euroopan kuorma-automarkkinoiden saturaatiotilanteen pahentuessa eli kilpailun kiristyessä International Harvester-yhtymä hankki 1980-luvun alussa 35% vähemmistöosakkuuden espanjalaisyhtiöstä: yhteistyö näiden eri toimijoiden kanssa ei kuitenkaan tuottanut odotettua menestystä, joskin ENASA sai liiton kautta IH:n Case-traktoreiden ja maatalouskoneiden Espanjan edustuksen tukijalakseen. Samoin yhteistyö Allis Chalmersin kanssa ei itsessään ollut suuri menestys, mutta espanjalaisyhtiö sai sen maansiirtotuotteiden edustuksen. Emoyhtiö ENASA liitti 1980-luvun lopulla IHI-tytäryhtiö Seddon Atkinson:in itseensä, ja harjoitti MAN-yhtymän kanssa yhteistyötä Volkswagen LT- ja MAN G-sarjaan pohjautuneiden kevyiden kuorma- ja linja-autojen saralla.


title: Pegaso

text: 1980-luvun lopulla, Euroopan Yhteisöön liityttyään, Espanjan valtio alkoi suunnitella niin ENASA:n kuin SEAT:in yksityistämistä. Pegaso-mallisto oli kuitenkin resursseja vaativan uudistamisen tarpeessa pärjätäkseen kiivaasti kilpailluilla uusilla markkina-alueilla, eivätkä sen silloiset moottoritkaan täyttäneet Euro-normeja ilman jatkokehittelyä. Jo ennestään käynnissä olevan yhteistyön vuoksi MAN-yhtymän ja Daimler Benz AG:n yhteenliittymä teki tarjouksen 80%-osuudesta Pegason osakekannasta, mutta EY-kilpailuviranomainen torjui kaupan koska yritysten yhdistyminen olisi tuonut niille määräävän markkina-aseman. Viimein Espanjan valtio myi ENASA:n vuonna 1990 FIAT-ryhmään kuuluvalle IVECO:lle, jonka alaisuudessa Pegaso jatkoi aluksi omalla nimellään ja hyötyajoneuvo-mallistollaan, kunnes perinteikäs tuotemerkki jäi viimeisen Pegaso Troner-mallisen kuorma-auton (kesäkuu 1994) ja Pegaso-moottorin (1995) valmistumisen jälkeen pois käytöstä. Sotilasajoneuvojen saralla Pegaso-tuotemerkki säilyi vielä muutaman vuoden.


title: France université numérique

text: France université numérique (FUN) on ranskalainen yritys, joka tarjoaa verkkosivujensa kautta yhteistyösopimuksen tehneiden yliopistojen järjestämiä massiivisia avoimia verkkokursseja ilmaiseksi kaikille rekisteröityneille käyttäjilleen.


title: Salisyylialkoholi

text: Salisyylialkoholi (CHO) on alkoholeihin ja fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kipua ja tulehdusta lievittävänä aineena ja orgaanisen kemian synteeseissä.


title: Salisyylialkoholi

text: Salisyylialkoholi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Salisyylialkoholi reagoi alkoholien ja fenolien tavoin muodostaen esimerkiksi estereitä. Kuumennettaessa tai reagoidessaan happoliuosten kanssa muodostuu siitä hartsimainen polymeeri. Salisyylialkoholia esiintyy luonnossa glykosidinaan salisiinia, jota eristetään esimerkiksi paju- ja poppelilajeista.


title: Salisyylialkoholi

text: Salisyylialkoholia voidaan valmistaa hydrolysoimalla salisiinia happojen avulla. Muita valmistusmenetelmiä ovat fenolin ja formaldehydin välinen reaktio alkalimetallihydroksidin tai kalsiumoksidin läsnä ollessa, fenolin ja dikloorimetaanin välisen reaktiotuotteen hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa ja salisyylihapon tai salisyylialdehydin pelkistys. Salisyylialkoholia käytetään muun muassa ulkoiseen käyttöön tarkoitetuissa kipua ja tulehdusta lievittävissä geeleissä. Siitä myös valmistetaan muita orgaanisia yhdisteitä esimerkiksi hartseja.


title: Valmentaja (elokuva)

text: Valmentaja on Tuukka Temosen ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2018. Liikemies-mediapersoona Jari Sarasvuosta kertovan elämäkertaelokuvan on käsikirjoittanut Heini Heikkilä, ja Sarasvuota näyttelee Mikko Nousiainen.


title: Valmentaja (elokuva)

text: "Valmentaja" kuvattiin Kouvolassa. Se aloitti ennakkokiertueensa ympäri Suomen jo elokuussa 2018. Neljällätoista paikkakunnalla pidettyihin ennakkoesityksiin liittyi André Noël Chakerin juontama tilaisuus, jossa oli mukana myös paikallinen puhuja. Elokuvan varsinainen ensi-ilta oli 17. lokakuuta 2018. Elokuvaa levitettiin 57:llä kopiolla teattereissa ja se sai 11 000 katsojaa.


title: Valmentaja (elokuva)

text: Elokuva jakoi kriitikoiden mielipiteitä. "Episodi"-elokuvalehden Jussi Huhtala piti "Valmentajaa" toimivana kokonaisuutena ja Mikko Nousiaisen roolityötä energisenä. ”Tuukka Temonen osoittaa viimeistään nyt olevansa vakavasti otettava elokuvantekijä. Valmentaja on pätevä ohjaustyö, jonka pitkä draaman kaari pysyy hyvin kasassa ja etenee sujuvasti.”


title: Valmentaja (elokuva)

text: "Elokuvauutisten" arvostelijan mielestä "Valmentaja" on teemaltaan ja ajankuvaltaan samankaltainen kuin Temosen esikoispitkä, omakohtainen "Teit meistä kauniin", mutta tunnelmaltaan kylmempi ja toisaalta kokonaisuutena eheämpi.


title: Valmentaja (elokuva)

text: "Helsingin Sanomien" Anton Vanha-Majamaa kirjoitti "Valmentajan" olevan kaikkea muuta kuin Jari Sarasvuon julkikuva: tylsä, karismaton ja lannistava. ”En ihan käsitä, miksi minulle kerrotaan näin pitkällisesti tästä mulkvistista. Sellaisena hän nimittäin elokuvassa näyttäytyy.” Vanha-Majamaan mielestä elokuvan rakenne on ”wikipediaaninen” ja Wikipedia-artikkelien tavoin täynnä rikkinäisiä linkkejä: ”Moni käänne huutaisi lisäselitystä, mutta katsojan oletetaan tuntevan Sarasvuon elämäntarinan kuin omat taskunsa”. Temonen piti Vanha-Majamaan arvostelua epäoikeudenmukaisena ja leimasi hänet kommunistiksi, joka pitää menestymistä vääränä asiana.


title: Valmentaja (elokuva)

text: "Me Naiset" -lehden Martta Kaukonen vertasi "Valmentajaa" kotivideokoosteeseen, josta on turha etsiä draamallista kaarta: ”Huippukohtia markkeeraavat valkokankaalle lävähtävät naisten paljaat rinnat tai takamukset.” Hänestä vangitsevin roolisuoritus on Tatu Sinisalon Jussi Parviainen, mutta myös Nousiaisen Sarasvuo ”herää horteestaan” mieshahmojen yllättävän homoeroottisissa kohtaamisissa. Sarasvuo-hahmon kertojanääni taas suoltaa Kaukosen mielestä ”sellaista dadaa, että on mahdotonta tietää, yrittääkö Temonen parodioida, ironisoida vai ylistää päähenkilöään”.


title: Valmentaja (elokuva)

text: "Ilta-Sanomien" Taneli Topelius pitää Mikko Nousiaista ilmettynä Sarasvuona, joka tavoittaa etenkin esikuvansa puhetyylin ja onnistuu olemuksellaan antamaan ainakin osaselityksen valmentajahahmon vetovoimalle. ”Julkkisroolien” esittäjät Jarkko Lahti Simo Rantalaisena ja Tatu Sinisalo Jussi Parviaisena taas jäävät kalpeiksi imitaatioiksi alkuperäisistä. Elokuvan yleissävy on Topeliuksesta pikemminkin kepeä ja kiltti kuin satiirinen.


title: Vladimir Kadannikov

text: Vladimir Kadannikov (3. syyskuuta 1941 Gorki, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän oli Venäjän talousuudistuksista vastaava ensimmäinen varapääministeri Anatoli Tšubaisin jälkeen 25. tammikuuta 1996 alkaen. Sitä ennen hän oli toiminut Lada-valmistaja AvtoVAZin pääjohtajana.


title: Krysanteemivallankumous

text: Krysanteemivallankumous oli Itävalta-Unkariin kuuluneessa Unkarin kuningaskunnassa ensimmäisen maailmansodan lopulla lokakuussa 1918 syttynyt vallankumous, jonka seurauksena Unkari julistettiin lopulta tasavallaksi ja Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian tarina päättyi. Valtaan nousseella Mihály Károlyin hallituksella oli aluksi takanaan suuri kansan tuki, muta lopulta pettymykset ulko- ja sisäpolitiikassa vaikuttivat Unkarin neuvostotasavallan perustamiseen maaliskuussa 1919.


title: Krysanteemivallankumous

text: Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia taisteli Saksan keisarikunnan rinnalla ympärysvaltoja vastaan vuonna 1914 alkaneen ensimmäisen maailmansodan aikana. Pian sodassa koetut vastoinkäymiset rintamalla ja taloudelliset vaikeudet kasvattivat opposition vaikutusvaltaa. Suhteellisen suuri osa koko kaksoismonarkian sotilasrasituksesta kohdistui Unkarin kruunun maille. Lisäksi Itävalta-Unkarin vähemmistökansallisuudet alkoivat järjestäytyä sodan aikana. Mahdollisen tappion sodassa katsottiin uhkaavan koko kaksoismonarkian olemassaoloa. Unkarin pääministerinä vuosina 1913–1917 toiminut István Tisza vastusti tiukasti vähemmistökansallisuuksien tavoitteita ja esimerkiksi äänioikeuden laajentamista. Häntä vastusti Unkarin oppositio, jonka suurinta ryhmää johti kreivi Mihály Károlyi. Itävalta-Unkarin keisari Frans Joosef I kuoli vuonna 1916 ja hänen 30. joulukuuta kruunattu seuraajansa Kaarle I päätti ottaa kosketuksen ympärysvaltoihin sodan päättämiseksi. Tisza vapautettiin tehtävistään hänen ollessaan haluton muutoksiin, vaikkakin hän säilytti edelleen vaikutusvaltansa. Vähemmistökansallisuuksia innosti ennestään Venäjän vallankumous maaliskuussa 1917 ja Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin 14 kohdan rauhansuunnitelma, jossa vaadittiin rajojen vetämistä uudelleen kansallisuusperiaatteen mukaisesti. Venäjältä palaavat sotavangit levittivät vallankumousaatetta myös Unkarissa.


title: Krysanteemivallankumous

text: Itävalta-Unkarin asema sodassa heikkeni huomattavasti, kun keskusvaltojen liittolainen Bulgaria antautui syyskuussa 1918. Ranskalaiset ja serbialaiset etenivät nyt nopeasti kohti suojatonta Unkarin etelärajaa. Ympärysvallat olivat lisäksi aiemmin kesällä kääntyneet lopullisesti Itävalta-Unkarin hajottamisen kannalle. Itävalta-Unkari pyysi rauhanneuvotteluja 14 kohdan ohjelman pohjalta, mutta heille ilmoitettiin, että kaksoismonarkian kansojen tuli itse päättää kohtalostaan. 16. lokakuuta Kaarle I julisti kaksoismonarkian liittovaltioksi, mutta tämä ei enää riittänyt estämään valtiorakennelman romahtamista. Tšekit julistautuivat itsenäiseksi 28. lokakuuta ja 30. lokakuuta Kroatian valtiopäivät erosivat Unkarista.


title: Krysanteemivallankumous

text: Unkarin parlamentti kokoontui Budapestissa 16. lokakuuta ja istunnon aikana Tisza tunnusti viimein Unkarin hävinnen sodan. Sándor Wekerlen johtama hallitus erosi. Mihály Károlyin johtama ryhmittymä sosiaalidemokraattien ja joidenkin porvarillisten radikaalien kanssa perusti kansallisneuvoston, jonka antamassa julistuksessa vaadittiin sodan loppua, yleistä äänioikeutta ja muita uudistuksia. Budapestissa levisi vallankumouksellinen mieliala, vaikka tämä ei ollut kansallisneuvoston alkuperäinen tarkoitus. Ympäri kaupunkia syntyi mielenosoituksia ja Széchenyin ketjusillalle kokoontui suuri väkijoukko. Poliisi avasi tulen väkijoukkoon muutamien kuollessa ja kymmenien haavoittuessa. Nyt Budapestissa olleet vallankumousmieliset Honvéd-sotilaat alkoivat repiä irti monarkian tunnuksia päähineistään ja niiden tilalle otettiin krysanteemikukkia. Kansallisneuvostolle uskollisuudenvalan tehneet sotilaat miehittivät strategiset kohteet eri puolilla Budapestia ja entinen pääministeri Tisza surmattiin sotilaiden tunkeuduttua hänen taloonsa. Budapestista vallankumous levisi myös muualle Unkariin ja maaseudulla talonpojat olivat alkaneet ryöstää paikallisia kartanoita.


title: Krysanteemivallankumous

text: 31. lokakuuta Kaarle I antoi viimein Károlyin tehtäväksi muodostaa uusi hallitus Unkariin. Kaarle I luopui itse valtaistuimestaan 11. marraskuuta ja Itävallasta tuli muutamaa päivää myöhemmin tasavalta. Unkari julistettiin tasavallaksi kansallisneuvoston kokouksessa parlamenttitalolla 16. marraskuuta. Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian tarina oli päättynyt. Károlyin hallituksella oli aluksi takanaan suuri kansansuosio, mutta pian sen kannatusta söivät ulko- ja sisäpoliittiset vaikeudet. Lopulta tilanne karkasi Károlyin hallituksen käsistä. Pettymys hallituksen toimintaan vaikutti osaltaan Unkarin neuvostotasavallan perustamiseen maaliskuussa 1919.


title: Suomen urheilu 1964

text: Suomen urheilu 1964 käsittelee vuoden 1964 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.


title: Suomen urheilu 1964

text: Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä sai ensi kertaa naisiakin äänestää yleiselle listalle vaikka heillä edelleen oli omakin listansa. Äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:


title: Suomen urheilu 1964

text: Erillisellä naisten listalla kuusi parasta olivat:


title: Włodzimierz Cimoszewicz

text: Włodzimierz Cimoszewicz (s. 1950) on puolalainen poliitikko. Hän oli parlamentin puhemies ennen kuin hänestä tuli Puolan pääministeri 1. helmikuuta 1996. Hän kuului Demokraattiseen vasemmiston liittoon (SLD, entiset kommunistit).


title: Järvi-Pohjanmaan rovastikunta

text:
Järvi-Pohjanmaan rovastikunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan yksi seitsemästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluvat Lapuan hiippakunnan
Kauhavan sekä Lappajärven, Evijärven, Vimpelin, Alajärven, Soinin, Ähtärin ja Pietarsaaren suomalainen evankelis-luterilaiset seurakunnat.
Rovastikunnan lääninrovastina toimii Alajärven kirkkoherra Ari Auranen.


title: Rieksin tapettitehdas

text: Rieksin tapettitehdas oli Helsingin Siltasaaressa vuosina 1858–1885 ja myöhemmin Pietarissa vuoden 1917 paikkeille asti toiminut tapettitehdas, joka nousi tuotantomäärältään Euroopan kolmanneksi suurimmaksi.


title: Rieksin tapettitehdas

text: Tehtaan perusti vuonna 1858 Saksassa oppinsa saanut ja Helsinkiin vuonna 1848 perustetussa Sundmanin tapettitehtaassa työskennellyt Georg Rieks. Alusta saakka Rieksin tapetteja vietiin paljon muualle Venäjälle niin, että 1870-luvulla tehdas oli Skandinavian ja Venäjän suurin. Venäjä kuitenkin kiristi vuonna 1885 tullejaan myös Suomen suuriruhtinaskunnasta tulevien tuotteiden tuontitulleja niin, että tehdas joutui muuttamaan Pietariin. Siellä se jatkoi menestyksekkäästi Venäjän vallankumoukseen saakka.


title: Rieksin tapettitehdas

text: Georg Rieksin siirrettyä tehtaansa Pietariin monet sen työntekijät jatkoivat työskentelyä Helsinkiin vuonna 1885 perustetussa Sanduddin tapettitehtaassa. 1800-luvun lopulla tapetteja valmisti Helsingissä myös Tilgmann. Tampereella toimi Tampereen tapettitehdas, Viipurissa Nyholmin tehdas ja Maarianhaminassa Ålands tapetfabrik.


title: Rieksin tapettitehdas

text: Helsingin tehtaan lakkauttamisen jälkeen nykyisen Paasivuoren puistikon laidalla sijainnut tehdasrakennus muutettiin vuonna 1886 arkkitehti Theodor Höijerin suunnitelman mukaan ratsastusmaneesiksi, jossa ryhdyttiin järjestämään myös sirkusnäytöksiä. Vieressä kulkenut katu nimettiin myöhemmin sen mukaan Sirkuskaduksi (nyk. Paasivuorenkatu). Rakennuksessa järjestettiin myös Suomen Pelastusarmeijan perustava kokous vuonna 1889. Rakennus purettiin 1910-luvun alussa ja sen paikalle valmistui Siltalan liiketalo, joka myöhemmin tunnettiin pitkään Elannon tavaratalona. Talon seinässä on nykyään kaksi puretusta rakennuksesta kertovaa muistolaattaa.


title: Tene Ruubel

text: Tene Ruubel (s. 29. lokakuuta 1961 Pärnu) on virolainen näyttelijä.


title: Tene Ruubel

text: Hän valmistui vuonna 1979 Pärnun Endla-teatterin opetusstudiosta ja vuonna 1984 Tallinnan konservatorion näyttämötaiteiden osastolta (11. lento).


title: Tene Ruubel

text: Työskenteli vuosina 1984–1990 Tallinnan nukketeatterissa ja 1990–2000 Endla-teatterissa.. Hän on näytellyt myös useissa elokuvissa.


title: Tene Ruubel

text: Tene Ruubelin vanhempansa olivat näyttelijät Paul Ruubel ja Selma Sõõro.


title: Škoda Scala

text:
Škoda Scala on Škodan vuodesta 2018 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Škoda Rapidin. Malli perustuu samalle MQB A0 -pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Polo VI, mutta pidennettynä versiona. Scala on 10 senttimetriä pidempi kuin Volkswagen Golf, mutta 30 senttimetriä lyhyempi kuin suurempi Octavia-malli. Akseliväli on 12 millimetriä pidempi kuin Golfissa, jolla on pyritty hyviin takaistuintiloihin. Muotoilu pohjautuu Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2018 näytteillä olleeseen Škoda Vision RS -konseptiautoon. Scala ensiesiteltiin Tel Avivissa joulukuussa 2018.
Bensiinimoottoreina ovat kolmisylinterinen 1,0-litrainen (94/114 hv) ja nelisylinterinen 1,5-litrainen (148 hv), dieselmoottori on 1,6-litrainen (114 hv). Pienitehoisimman moottorin yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto, muissa kuusivaihteinen. Lisäksi valittavana on myös seitsenportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto.


title: Espoon Palloseura

text: Espoon Palloseura tarkoittaa seuraavia espoolaisia urheiluseuroja:


title: Suomen urheilu 1965

text: Suomen urheilu 1965 käsittelee vuoden 1965 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.


title: Suomen urheilu 1965

text: Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:


title: Suomen urheilu 1965


title: Tiku ja Taku (täsmennyssivu)

text: Tiku ja Taku tarkoittaa muun muassa:


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Aigina (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aiginan saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Aíginan kaupungin paikalla.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Aigina oli merkittävä kauppakaupunki ja merimahti, joka kävi laajaa kauppaa jo esihistoriallisella ajalla. Aiginan polis kukoisti erityisesti antiikin Kreikan arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Kaupunki joutui sotiin Ateenan kanssa ja kukistui lopulta vuonna 456 eaa., jonka jälkeen kaupunki menetti entisen asemansa.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Aiginan kaupunki sijaitsi Aiginan saaren luoteisrannikolla nykyisen Aíginan kaupungin paikalla. Kaupungin ydin sijaitsi niemellä nykyisen kaupungin luoteispuolella, ja satama niemen eteläpuolella nykyisen satamalahden pohjoispuolella. Kaupunkivaltion alue käsitti koko saaren, jonka ympärysmitaksi Strabon kuvasi noin 180 stadioninmittaa eli noin 32 kilometriä. Saaren länsirannikko kaupungin ympäristössä oli tasankoa ja itäpuoli vuoristoisempaa aluetta.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Saaren sisäosissa sijaitsi toinen kaupunki nimeltä Oie (). Sitä on arveltu saaren varhaisemmaksi, esihistoriallisen ajan pääkaupungin paikaksi. Se on sijoitettu muun muassa Palaiochóraan, joka oli saaren linnavuori ja pääkylä myös keskiajalla. Saari sijaitsi merenkulun kannalta keskeisellä paikalla, mikä teki siitä voimakkaimmillaan merkittävän kauppakaupungin ja merimahdin.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text:
Aiginan saaren asujaimisto vaikuttaa tulleen alun perin Lähi-idästä, ja myöhemmin Peloponnesokselta 3000-luvulla eaa. Kolónan kukkula, jolla myös antiikin aikaisen kaupungin akropolis sijaitsi, on ollut asuttu ja akropoliina jo 4000–3000-luvuilta eaa. lähtien. Pronssikaudella saari oli läheisissä yhteyksissä Kykladien saarten kykladiseen kulttuuriin. Saarella oli laajat kauppayhteydet Manner-Kreikkaan ja muille Egeanmeren saarille sekä koko itäisen Välimeren alueella aina Vähään-Aasiaan ja Egyptiin saakka. Noin vuodesta 2000 eaa. saari oli osa minolaista kulttuuripiiriä ja noin vuodesta 1400 eaa. mykeneläistä kulttuuripiiriä.
Aiginan saaren varhaisemmaksi nimeksi mainitaan "Oinone" ja "Oinopia". Kreikkalaisessa mytologiassa nimi Aigina oli peräisin joenjumala Asopoksen tyttäreltä Aiginalta, joka synnytti saarella Aiakoksen Zeukselle. Myytin mukaan saari oli tuolloin asumaton, ja Zeus muutti muurahaiset ("myrmēkes") saaren asuttaneiksi myrmidoneiksi, joiden kuninkaana Aiakos toimi. Erään tulkinnan mukaan myytti kuvaa sitä, että saaren mykeneläisen kauden asukkaat tulivat Fleiuksesta Asopoksen varrelta sekä Thessalian Fthiasta, joka oli myrmidonien kotiseutua. Aiakoksen pojista Telamon muutti Salamiille ja Peleus Fthiaan.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text:
Aiginan saari taantui Kreikan nk. pimeinä vuosisatoina 1100–900-lukujen ajaksi eaa. ja saattoi olla lähes hylätty. Saari asutettiin uudelleen Peloponnesokselta, mahdollisesti Epidauroksesta, käsin noin 950 eaa., ja näin saaresta tuli doorilaista aluetta. Noin 748 eaa. Aigina oli Argoksen tyrannin Feidonin alaisuudessa, mutta saavutti myöhemmin riippumattomuuden mannermaasta. Saari kehittyi merkittäväksi meri- ja laivastomahdiksi arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa., ja oli tuolloin voimakkaimmillaan. Aiginan sanotaan lyöneen omaa hopearahaa, joka mainitaan ensimmäiseksi lajissaan ja joka levisi laajalle alueelle saaren ulkopuolelle. Todellisuudessa kyseessä saattaa kuitenkin olla argoslainen raha, jonka aiginalaiset vain tekivät tunnetuksi kauppayhteyksiensä ansiosta. Aigina oli myös antiikin maailman ensimmäisiä paikkoja Euboian polisten ohella, joka standardisoi painomitat. Kaupunki tunnettiin myös viemästään keramiikasta ja pronssiesineistä.
Noin 563 eaa. Aigina perusti kauppa-aseman Naukratikseen Egyptiin. Muita Aiginan siirtokuntia olivat Kydonia Kreetalla ja Umbrian alue Italiassa. Saari oli merkittävä varhaisen kreikkalaisen kuvanveiston keskus, ja sieltä olivat kotoisin muun muassa kuvanveistäjät Anaksagoras, Glaukias, Kallon, Onatas ja Simon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Aiginētēs" (), feminiininä "Aiginētis" ().


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Aiginan mahdin kasvaessa se joutui vastakkain läheisen, Attikan puolen mantereella sijainneen Ateenan kanssa. Seurauksena Aigina liittoutui Spartan kanssa Ateenaa vastaan. Vuonna 505 eaa. Aigina liittoutui myös Theban kanssa, ja lähetti laivastonsa hävittämään Attikaa, mihin Ateena ei voinut vastata, koska sillä ei ollut tuohon aikaan vielä juurikaan omaa laivastoa. Persialaissodissa Aigina osallistui Salamiin meritaisteluun vuonna 480 eaa. kreikkalaisten puolella 30 laivalla.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Konflikti Ateenan kanssa jatkui persialaissotien jälkeen. Ateena kukisti Aiginan alaisuutensa lopulta sodissa vuosina 459–456 eaa. voittamalla Aiginan ja Korintin yhdistyneen laivaston. Seurauksena saari pakotettiin mukaan Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Peloponnesolaissodan alettua vuonna 431 eaa. Ateena hääti varmuuden vuoksi aikaisemman väestön kokonaan ja asutti saaren omilla kansalaisillaan. Spartalaiset asuttivat aiginalaiset uudelleen Thyreaan. Aigospotamoin taistelun vuonna 404 eaa. jälkeen he saivat palata takaisin kotisaarelleen. Aigina ei kuitenkaan koskaan saanut takaisin aiempaa kukoistustaan, vaikka menestyikin jälleen jossain määrin Pergamonin suuruuden kaudella noin vuodesta 210 eaa.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Antiikin Aiginan kaupungin muinaisjäänteitä kaivoi ensimmäisenä Charles Robert Cockerell vuonna 1811. Kaupungin alueen ensimmäisiä varsinaisia arkeologisia kaivauksia suoritettiin vuosina 1894, 1901 ja 1904. Laajamittaiset saksalaisten arkeologien suorittamat kaivaukset aloitettiin vuosina 1924–1926 Paul Woltersin johdolla, ja niitä jatkettiin 1926–1931 Gabriel Welterin ja 1966–1972 Hans Walterin johdolla.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Aiginan akropolis sijaitsi suhteellisen matalalla niemellä nykyisen kaupungin luoteispuolella. Arkeologinen alue tunnetaan nykyisin nimellä Kolóna (”Pylväs”). Sen merkittävin kohde on Apollonille omistettu temppeli, mutta alueella on myös muiden rakennusten jäänteitä. Suuri osa antiikin aikaisesta kaupungista on nykyisen kaupungin alla.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text:
Apollonin temppeli
Apollonille omistettu temppeli oli akropoliin merkittävin rakennus. Se oli rakennettu arkaaisen kauden lopulla noin 520–500 eaa. Paikalla on kuitenkin ollut varhaisempi temppeli jo noin 700–600 eaa. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja sen julkisivussa oli 6 x 12 pylvästä. Temppelissä oli naos eli cella sekä pronaos ja opisthodomos. Rakennus purettiin roomalaisella kaudella ja korvattiin jonkinlaisella linnoituksella. Temppelistä on jäljellä yksi pylväs, josta koko alue on saanut Kolóna-nimensä. Temppelin paikalta on tehty löytöjä aina helladiselle ja neoliittiselle kaudella saakka, mikä kertoo paikan pitkästä asutushistoriasta. Yhteensä on löydetty merkkejä 11 eri asutuskerrostumasta samalla paikalla.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Aiakeion


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Apollonin temppelin kaakkoispuolella oli arkaaisella kaudella rakennettu suorakulmaisella aitauksella erotettu pyhäkkö, johon kuului muun muassa propylon ja alttari. Se on tulkittu Aiakeioniksi eli Aiakokselle omistetuksi herooniksi.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text:
Akropoliin alueen muut rakennukset
Temppelin pohjoispuolella on kahden naiskoksen eli pienen temppelin jäänteet sekä pyöreä rakennelma, joka saattoi olla Fokoksen hauta. Lännempänä on Attaleioniksi kutsuttu Pergamonin valtakaudella rakennettu rakennus. Idempänä ovat puolestaan teatterin ja stadionin jäänteet. Pausanias kuvasi teatterin yhtä suureksi kuin Epidauroksen teatteri. Myös kaupungin buleuterion eli neuvoston kokoontumispaikka tunnetaan.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Kaupungin pyhäköihin kuuluivat jo mainittujen lisäksi myös muun muassa Poseidonin, Demeter Thesmoforoksen, Artemiin, Dionysoksen ja Hekaten pyhäköt. Sieltä on tunnistettu myös juutalaisten synagogan jäänteet, mukaan lukien mosaiikkilattiaa.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Satamat ja kaupunginmuurit


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Kaupungissa oli kaksi satamaa. Toinen, salaiseksi satamaksi kutsuttu sotasatama sijaitsi pohjoisempana akropoliin puolella ja toinen, suurempi kauppasatama sen eteläpuolella. Satamia suojasivat aallonmurtajat, joiden päässä oli tornit. Varsinkin toisen sataman aallonmurtajien jäänteet ovat hyvin näkyvissä Kolónan niemen eteläpuolella.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Kaupunki akropolis ja satamat mukaan lukien oli ympäröity kaupunginmuureilla, joiden paksuus oli noin kolme metriä ja joissa oli torneja epäsäännöllisin määrävälein. Muureissa oli kolme pääporttia.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text:
Afaian temppeli
Afaialle omistettu temppeli on saaren tunnetuin muinaisjäänne. Afaia oli paikallinen aiginalainen jumalatar, joka myöhemmin yhdistettiin yleiskreikkalaiseen Atheneen.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Temppelin paikalla on ollut kulttitoimintaa ilmeisesti jo mykeneläisellä kaudella. Ensimmäinen tunnettu pyhäkkö paikalla rakennettiin arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Siihen kuului alttari sekä jonkinlainen rakennus Afaian kulttikuvalle. Ensimmäinen temppeli rakennettiin 500-luvulla eaa. Samalla rakennettiin toinen alttari sekä propylon-monumentaalisisäänkäynti.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Pyhäkkö uusittiin 400-luvun alussa eaa. Tuolloin temppeliä ja koko pyhäkköaluetta laajennettiin. Uusi temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 x 12 pylvästä. Kaksi viiden pylvään riviä jakoi temppelin ytimen eli naoksen kolmeen laivaan. Tämän temppelivaiheen koristelu viittaa siihen, että temppeli oli virallisesti omistettu Athenelle, mutta kansa todennäköisesti yhdisti kultin edelleen vanhempaan Afaiaan. Merkittävimmät veistoskoristelut temppelistä ovat sen päätykolmiot, jotka esittivät Troijan sotaan liittyneitä tapahtumia Athenen läsnä ollessa.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Muut temppelit


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Zeus Panhelleniokselle omistettu temppeli sijaitsi saaren eteläosassa. Sitä pidettiin Aiakoksen perustamana. Aiemmin Afaian temppeliä luultiin joskus kyseiseksi Zeuksen temppeliksi. Pausanias mainitsee, että saarella oli myös Herakleion eli Herakleelle omistettu temppeli.


title: Aigina (antiikin kaupunki)

text: Kaupungista tehdyt esinelöydöt ovat Aíginan arkeologisessa museossa Kolónan arkeologisen alueen yhteydessä. Afaian temppelin koristeluiden säilyneet osat ovat Glyptothekissä Münchenissä.


title: Aigina (täsmennyssivu)

text: Aigina (, ) tai Aígina () voi viitata seuraaviin:


title: Otto Kotonen

text: Otto Kotonen (11. tammikuuta 1878 Virolahti – 28. joulukuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen toimittaja ja piirisihteeri.


title: Otto Kotonen

text: Otto Kotosen vanhemmat olivat talollinen Tuomas Kotonen ja Maria Villi ja puoliso vuodesta 1907 Fanny Adéle Paasio (Pehrman). Varatuomari Anton Kotonen oli hänen veljensä. Otto Kotonen kävi kansanopiston 1896 ja maanviljelyskoulun 1898 ja toimi maanviljelijänä Luumäellä 1898–1907. Tuorlan maanviljelyskoulun palveluksessa hän oli 1907–1908 ja sitten "Viipuri-lehden" toimittaja 1908–1916 ja päätoimittaja 1916–1918. Karjalan Kansalaisliiton sihteerinä Kotonen toimi vuodesta 1918. Hän oli myös muun muassa piirisihteerinä mukana Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen toiminnassa, samoin kuin toimi useissa eri yhdistyksissä ja järjestöissä. Kotonen oli 1920-luvun alusta kuolemaansa saakka "Vapaa Karjala" -lehden päätoimittaja. Suomen sisällissodassa vuonna 1918 punaisten vangitsema Kotonen toimi 1930-luvun alussa Suomen Lukon, Lapuan liikkeen ja IKL:n piirissä.


title: Anafe (kaupunki)

text: Anafe (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Anafen eli nykyisen Anáfin saarella eteläisellä Egeanmerellä Kreikassa.


title: Anafe (kaupunki)

text: Anafen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi kukkulan huipulla saaren kaakkoisissa sisäosissa, linnuntietä noin kolme kilometriä koilliseen nykyisestä Anáfin kylästä. Anafen kaupunkivaltio käsitti koko suhteellisen pienen saaren, eikä saarella ollut muita kaupunkeja.


title: Anafe (kaupunki)

text: Strabon luokitteli Anafen saaren Kreetanmeren saariksi, Apollonios Rhodoslainen ja Stefanos Byzantionlainen puolestaan osaksi Sporadeja. Nykyisin saari luetaan Kykladeihin.


title: Anafe (kaupunki)

text: Anafen saaren alkuperäiseksi nimeksi mainitaan "Membliaros". Kreikkalaisessa mytologiassa se sai tämän nimen saman nimisestä Kadmoksen pojasta, joka päätyi saarelle Europea etsiessään.


title: Anafe (kaupunki)

text: Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Anafe kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja maksoi tästä drakhman vuotuista veroa. Kaupunki löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Anafaīos" ().


title: Anafe (kaupunki)

text: Antiikin lähteiden mukaan saarella eli paljon peltopyitä. Athenaios kertoo tarinan, jonka mukaan eräs astypalaialainen olisi päästänyt muutaman linnun Anafelle, jonka jälkeen ne lisääntyivät siellä niin nopeasti, että asukkaat joutuivat lähes hylkäämään koko saaren.


title: Anafe (kaupunki)

text: Kaupunkikeskus


title: Anafe (kaupunki)

text: Anafen poliksen kaupunkikeskus oli rakennettu akropolis-kukkulalle ja sen rinteille. Kaupunkikeskuksen pyhäköihin kuuluivat muun muassa Apollon Pythiokselle ja Artemis Soteiralle omistetut temppelit sekä Asklepioksen pyhäkkö. Kukkulalla on paljon muurien ja rakennusten raunioita. Myös kaupungin satamasta on löydetty jäänteitä.


title: Anafe (kaupunki)

text:
Apollon Aigleteen temppeli
Anafe tunnettiin antiikissa erityisesti Apollon Aigleteelle eli Apollon Asgelatakselle omistetusta temppelistä. Mytologiassa pyhäkön perustajina pidettiin argonautteja. Nämä omistivat temppelin Apollonille, koska jumala näytti heille saaren suojapaikaksi heidän jouduttuaan myrskyyn. Temppeli sijaitsi noin kolme kilometriä kaupunkikeskuksesta itään ja rakennettiin 300-luvulla eaa. Siitä on säilynyt huomattavia raunioita, mukaan lukien seinää ja peribolos-muuria. Jäänteet ovat nykyisin osa Eläväksitekevän lähteen luostaria. Temppeli oli yhdistetty kaupunkiin pyhällä tiellä.


title: Anafe (kaupunki)

text: Esinelöydöt


title: Anafe (kaupunki)

text: Kaupungin alueelta on löydetty useita piirtokirjoituksia. Löydöksiin kuuluu myös veistoksia. Muun muassa arkaaisen Strangfordin Apolloniksi kutsutun kuros-veistoksen (n. 510–500 eaa.) sanotaan olevan peräisin saarelta. Veistos on nykyisin British Museumissa.


title: Astypalaia (Kos)

text: Astypalaia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kosin saarella Kreikassa. Se oli saaren vanha keskus ennen Kosin poliksen perustamista, ja sijaitsi saaren länsiosassa lähellä nykyistä Kéfaloksen kaupunkia.


title: Astypalaia (Kos)

text: Astypalaia sijaitsi noin kolme kilometriä etelään nykyisestä Kéfaloksesta. Sen paikka tunnetaan nykyisin niemellä Palátia. Alue on kukkulamaastoa ja vuorenrinnettä.


title: Astypalaia (Kos)

text: Astypalaian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä. Saarella oli samaan aikaan kaksi muuta polista, Kos Meropis (myöhempi Kos) ja Halasarna.


title: Astypalaia (Kos)

text: Astypalaian seutu on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kaudella. Astypalaian kaupunki perustettiin, kun doorilaiset asuttivat saaren ensimmäisen vuosituhannen eaa. alkupuolella. Varhaisimmat keramiikkalöydöt paikalta ovat geometriselta kaudelta 800-luvulta eaa.


title: Astypalaia (Kos)

text: Astypalaia oli Kosin saaren tärkein polis-keskus ainakin arkaaisella kaudella ja vielä klassisella kaudella aina vuoteen 366 eaa. saakka. Kaupungista olivat kotoisin komediarunoilija ja filosofi Epikharmos ja todennäköisesti myös lääketieteen isänä pidetty Hippokrates. Antiikin lähteistä välittyvän kuvan mukaan kaupungissa oli riitoja oligarkkisen ja demokraattisen puolueen välillä. Sisällissodan välttämiseksi toisen osapuolen edustajat muuttivat pois kaupungista, ja perustivat vuonna 366 eaa. uuden Kosin kaupungin, josta tuli saaren uusi keskus. Sisäisten ristiriitojen lisäksi uuden kaupungin perustamisessa vaikuttivat todennäköisesti myös taloudelliset tekijät, kuten paremman kauppapaikan ja hedelmällisemmän viljelymaan etsintä. Astypalaia ei koskaan ollut sijainnut kaupan kannalta edullisella paikalla, ja uusi kaupunki voitti tässä vanhan.


title: Astypalaia (Kos)

text: Kosin poliksen perustamisen jälkeen Astypalaia menetti aiemman asemansa ja taantui, mutta säilyi olemassa kaupunkina ainakin vielä hellenistisellä kaudella. Se menetti kuitenkin asemansa itsenäisenä poliksena, ja siitä tuli Kosin alainen demos nimeltä "Isthmos" () eli ”isthmoslaisten demos” (). Demoksen kansalaisista käytettiin demonyymiä "Isthmiōtas" (). Kaupungissa oli kolme heimoa, "Theadai" (), "Kyniadai" () ja "Melainadai" (), mikä lienee perua sen varhaisemmasta asemasta poliksena. Astypalaia oli mahdollisesti Asklepioksen kultin alkuperäinen keskus saarella, ja kultti siirtyi Kosin kaupungin lähelle Asklepieioniin kaupungin perustamisen jälkeen.


title: Astypalaia (Kos)

text: Astypalaian nimi tarkoittaa ”Vanhaa (pää)kaupunkia”, joten sen nimi saattaa olla peräisin myöhemmiltä ajoilta. Nykyisen Kéfaloksen nimi, suomeksi ”Pää”, voi olla peräisin Astypalaian asemasta saaren keskuksena. Toisaalta nimeä on selitetty myös Kosin länsipään niemen muodolla.


title: Astypalaia (Kos)

text: Kaupungin paikalta on löydetty kolmen temppelin jäänteet. Demeterille omistettu temppeli oli rakennettu 400-luvulla eaa. Temppelin paikalla sijaitsee nykyisin Panagía (Neitsyt Maria) Palatianín kirkko (), jonka rakentamisessa on myös käytetty temppelin osia. Temppelistä on näkyvissä joitakin sen perustuksia. Toinen temppeli oli pieni doorilaista tyyliä edustanut temppeli, joka oli rakennettu itä-länsisuunnassa ja jonka julkisivussa oli kaksi pylvästä. Kolmas temppeli oli rakennettu pohjois-eteläsuunnassa.


title: Astypalaia (Kos)

text: Kaupungista on löydetty myös muun muassa kreikkalainen teatteri (), joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella. Teatterissa oli puolikaarenmuotoinen orkhestra. Rakennuksesta on säilynyt osa katsomosta sekä proskenionin pylväitä.


title: Astypalaia (Kos)

text: Varhaisimmat neoliittisen kauden löydöt on tehty Áspri Pétran (”Valkoinen kallio”) luolasta. Sama luola on ollut Panin ja nymfien kulttipaikkana vielä 300–200-luvuilla eaa. Luola sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kaupungin paikasta.


title: Astypalaia (Kos)

text: Kaupungin sataman oletetaan sijainneen nykyisen Kamárin kylän paikalla.


title: Halasarna

text: Halasarna (, myös "Halasarne", tai "Halisarna", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kosin saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kardámainan kylän lähellä.


title: Halasarna

text: Halasarna oli rakennettu saaren etelärannikolle nykyisen Kardámainan länsipuolelle lähelle niemeä, joka tunnettiin nimellä Laketer tai Laketerion (lat. "Laceterium"). Kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Saarella oli samaan aikaan myös kaksi muuta polista, Astypalaia ja Kos Meropis (myöhempi Kos).


title: Halasarna

text: Halasarna oli perustettu viimeistään arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Kaupungin arvioidaan olleen olemassa poliksena ainakin suurimman osan klassista kautta. Se on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään tuon aikaisessa lähteessä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Halasarnitas" (). Sen jälkeen kun Kosin polis perustettiin saaren keskukseksi vuonna 366 eaa., Halasarna oli sen alainen demos ().


title: Halasarna

text: Halasarnan paikalla on ollut asutus ainakin vielä varhaisella kristillisellä kaudella. Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1985, kun joitakin muinaisjäänteitä oli tullut esiin hotellin rakennustöiden yhteydessä.


title: Halasarna

text: Halasarnan akropoliina toimi Kardámainan länsipuolella oleva kukkula (), jolla on nykyisin pieni sotilastukikohta. Kaupungin laajin arkeologinen alue sijaitsee nykyisen Kardámainan länsilaidalla (). Sen löytöihin kuuluu Apollon Pythaiokselle omistettu temppeli, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Varhaiskristillisellä ajalla 400-luvulla jaa. sen paikalle rakenenttiin Pyhän Theoteen ("Agía Theótis") basilikakirkko. Kirkossa oli kolme laivaa ja länsipäässä nartheks ja baptisterion. Alueelta on löydetty myös varhaiskristillisen kauden asutuksen ja hautausmaan jäänteitä sekä toisen basilikakirkon rauniot.


title: Halasarna

text: Halasarnassa oli Apollonin temppelin lisäksi pyhäköt myös muun muassa Afroditelle, Artemiille, Asklepiokselle, Hekate Stratialle ja Herakleelle. Kaupungin paikalta on löydetty myös muun muassa kreikkalainen teatteri, joka oli rakennettu hellenistisellä kaudella. Sen katsomosta on säilynyt noin kolmen penkkirivin verran.


title: Halisarna

text: Halisarna () voi viitata seuraaviin:


title: Juurilampi

text: Juurilampi on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva pieni järvi tai lampi Utajärven kunnan pohjoisosassa Juorkunassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee Juorkunan ja Ylikiimingin välisen Hillatien varrella, vajaan kilometrin päässä Hillatien ja Olvasjärventien risteyksestä länteen. Järven pohjoispuolelle on polkuyhteys myös Olvasjärventieltä. Juurilampi laskee ojia myöten Koiraoja-nimiseen puroon ja Iso-Timoseen. Etelälounaassa järvi rajoittuu Pikku Särkisuohon, muuten sen ympäristössä on kangasmaita. Järven rannat ovat asumattomia.


title: Neonteikhos

text: Neonteikhos (, myös "Neon Teikhos", , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Yanıkköytä.


title: Neonteikhos

text: Neonteikhos sijaitsi Hermos-joen ja Larissan välisellä alueella Aioliissa lähellä Mysian rannikkoa. Kaupungin etäisyys Larissasta oli noin 30 stadioninmittaa eli vähän yli viisi kilometriä. Sen kautta kulki tie Smyrnasta Pergamoniin. Kaupungin sijaintipaikka on ollut epävarma, mutta yleensä se sijoitetaan kukkulalle nykyisen Yanıkköyn lähelle. Tämä kytkeytyy siihen, että Larissa sijoitetaan sopivan etäisyyden päähän Buruncukiin.


title: Neonteikhos

text: Strabonin mukaan Neonteikhos perustettiin ensimmäisenä, kun aiolialaiset kreikkalaiset siirtokuntalaiset saapuivat alueelle Troijan sodan jälkeen. Tällöin he havaitsivat Larissan olevan pelasgien vallassa, ja perustivat Neonteikhoksen ensimmäiseksi asemapaikakseen, ja hyökkäilivät sieltä Larissaan. Näin kaupunki olisi ollut vielä Kymeäkin varhaisempi siirtokunta alueella. Toisen tiedon mukaan kaupunki olisi kuitenkin perustettu kahdeksan vuotta Kymen jälkeen suojaksi Larissan pelasgeja vastaan.


title: Neonteikhos

text: Neonteikhos oli osa Aioliin dodekapolista eli kahdentoista kaupungin liittoa. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa.


title: Neonteikhos

text: Yanıkköystä on löydetty kaupunginmuurien sekä pengerrysten tukimuurien jäänteitä, kivettyä tietä sekä keramiikan osia 300- ja 200-luvuilta eaa.


title: Happy Landin tulipalo

text: Happy Landin tulipalo tapahtui aamuyöllä 25. maaliskuuta 1990, kun New Yorkin Bronxissa sijainneen Happy Land Social Club -yökerhon ainoalla sisäänkäynnillä sytytettiin tulipalo. Palo levisi nopeasti koko yökerhoon, ja 87 ihmistä sai surmansa ja seitsemän loukkaantui. Vain muutama pääsi yökerhosta elävänä ulos. Yökerhossa ei ollut tarpeeksi hätäpoistumisteitä eikä riittävää valaistusta. Sille oli annettu lopettamismääräys jo marraskuussa 1988, ja rakennus oli tuomittu purettavaksi.


title: Happy Landin tulipalo

text: Palon sytytti 36-vuotias Julio González, joka 20 minuuttia aiemmin oli poistettu Happy Landista hänen riideltyään yökerhossa työskennelleen entisen tyttöystävänsä kanssa. González tuomittiin 174 murhasta, kahdesta kutakin uhria kohden. Hänet tuomittiin vähintään 25 vuodeksi vankeuteen, sillä tuomiot tulivat päällekkäisinä. Hänen ehdonalaishakemuksensa hylättiin maaliskuussa 2015, ja hän kuoli vankilassa saamaansa sydänkohtaukseen 13. syyskuuta 2016.


title: Happy Landin tulipalo

text: Happy Landin palo oli tapahtuma-aikanaan Yhdysvaltain pahin joukkomurha sekä New Yorkin pahin tulipalo sitten 146 uhria vaatineen Triangle Shirtwaist Factoryn tulipalon, joka tapahtui päivälleen 79 vuotta aiemmin.


title: Happy Landin tulipalo

text: Happy Land Social Club oli erityisesti hondurasilaisten maahanmuuttajien keskuudessa suosittu laiton yökerho Bronxissa. Rakennuksessa ei ollut sprinklereitä, hätäuloskäyntejä, hätävalaistusta eikä poistumistiemerkintöjä. Lisäksi Happy Landilla ei ollut lupaa alkoholin myymiseen. Se oli määrätty suljettavaksi 21. marraskuuta 1988, mutta sen johtaja oli ilmeisesti avannut sen uudelleen pian viranomaistarkastuksen jälkeen.


title: Happy Landin tulipalo

text: Rakennuksen ainoalta ulko-ovelta sisälle johti kapea käytävä, jonka varrella oli lippuluukku ja narikka. Käytävä vei pieneen huoneeseen, jonka toisessa päädyssä oli tanssilattia ja toisessa baari. Huoneen takaosasta pääsi portaita toiseen kerrokseen, jossa oli toinen, suurempi tanssilattia sekä baari.


title: Happy Landin tulipalo

text: Julio González syntyi 10. lokakuuta 1954 Holguínissa Kuubassa. Hän oli 1970-luvulla kolme vuotta vankilassa karattuaan Kuuban armeijasta. González oli yksi tuhansista kuubalaisista, jotka tulivat vuonna 1980 Yhdysvaltoihin turvapaikanhakijoina Marielin massamuutossa. Floridasta hän kulki Wisconsinin ja Arkansasin kautta ennen kuin asettui asumaan New Yorkiin.


title: Happy Landin tulipalo

text: González oli eronnut kuusi viikkoa ennen tuhopolttoa tyttöystävästään Lydia Felicianosta, jonka luona asui, ja muuttanut vuokrahuoneeseen. Lisäksi hänet oli hiljattain irtisanottu työstään lampputehtaan varastolla, ja hänellä oli kahden viikon vuokrat rästissä. Vuokraisäntä kuvaili Gonzálezin olleen epätoivosessa mielentilassa.


title: Happy Landin tulipalo

text: González tuli Happy Landille, joi siellä olutta ja yritti sopia yökerhon narikassa työskennelleen entisen tyttöystävänsä Felicianon kanssa. He päätyivät kuitenkin riitelemään, kun Feliciano ei halunnut olla tekemisissä Gonzálezin kanssa. Koska González ei suostunut jättämään Felicianoa rauhaan, Happy Landin portsari poisti hänet yökerhosta aamukolmen aikoihin. Gonzálezin kuultiin huutavan uhkauksia. Hän sanoi muun muassa ”sulkevansa vielä tämän paikan”.


title: Happy Landin tulipalo

text: Yökerhosta poistamisen jälkeen González käveli kolmen korttelin päähän Amocon huoltoasemalle ja osti sieltä dollarilla bensiiniä. Hän palasi kanisterin kanssa Happy Landille noin kello 3.40, kaatoi bensiiniä ulko-oven ympärille ja sytytti sen kahdella tulitikulla. Hän katseli hetken paloa ja palasi sitten kotiinsa.


title: Bursera graveolens

text: Bursera graveolens on tohtorinpuihin kuuluva puulaji. Sitä tavataan kuivissa trooppisissa metsissä Meksikon länsiosista Peruun. Sitä kasvaa myös Galápagossaarilla.


title: Ghalib

text: Mirza Asadullah Baig Khan (kirjailijanimeltään Ghalib, s. 27. joulukuuta 1797 - 15. helmikuuta 1869) oli intialainen runoilija, joka kirjoitti urdun ja parsin kielillä. Hän kuuluu edelleen urdunkielisen kirjallisuuden tärkeimpiin nimiin.


title: Ghalib

text: Ghalib aloitti runojen kirjoittamisen 11-vuotiaana. Hänen tuotannolleen on ominaista surumielisyys, joka kumpuaa kirjailijan oman elämän traagisista käänteistä: hän jäi nuorena orvoksi, ja menetti kaikki seitsemän lastaan näiden ollessa pieniä. Hän kirjoitti "Gaseeli"-muotoista lyriikkaa, jota pidettiin vaikeaselkoisena, mutta hänestä tuli tunnettu myös kirjeiden kirjoittajana. Ghalibin kirjeet edistivät urdun kielen käyttöä jokapäiväisenä kielenä.


title: Ghalib

text: Ghalib syntyi Agrassa turkkilaiseen perheeseen, joka oli paennut Samarkandiin seldžukkikuninkaiden vallan romahdettua. Hänet naitettiin 13-vuotiaana järjestettyyn avioliittoon, ja hän muutti puolisoineen New Delhiin. Liitto ei ollut onnellinen, Ghalib on verrannut sitä vankeustuomioon.


title: U-47

text: U-47 oli Saksan laivaston VII-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Se suoritti kaikkiaan kymmenen taistelutehtävää Atlantilla joiden aikana upotti kaikkiaan 27 liittoutuneiden alusta, yhteensä 152 249 bruttorekisteritonnia. Yhdellä näistä tehtävistä se tunkeutui kapteeni Prienin komennossa Scapa Flow'n upottaen siellä taistelulaiva HMS Royal Oakin.


title: U-47

text: Englantilaiset saattuehävittäjät upottivat U-47:n 8. maaliskuuta 1941.


title: Fun (täsmennyssivu)

text: Fun tai FUN voi tarkoittaa seuraavia:


title: U-107

text: U-107 oli Saksan laivaston IXB-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. U-107 oli kaikista toisessa maailmansodassa palvelleista sukellusveneistä pisimpään merellä, kaikkiaan 750 meripäivää 13 tehtävän aikana. Eräällä näistä matkoista se upotti kapteeni Hesslerin komennossa 14 liittoutuneiden alusta, yhteensä 86 699 bruttorekisteritonnia Sierra Leonen rannikolla pääkaupunki Freetownin edustalla.


title: U-107

text: Englannin laivasto upotti sukellusveneen 18. elokuuta 1944.


title: Sandudd

text: Sandudd on suomalainen vuodesta 1885 valmistettu tapettimerkki. Helsingissä toimintansa aloittaneen Sanduddin nykyinen tehdas sijaitsee Akaan Toijalassa. Sandudd-merkkisiä tapetteja ovat vuosikymmenten varrella valmistaneet monet eri yhtiöt, joilla on ollut monia omistajia.


title: Sandudd

text: Sandudd-tapetteja valmistaa nykyisin Elecster Oyj:n tytäryhtiö Sandudd Oy. Sen Toijalan tehtaalla valmistetaan noin 400 000 tapettirullaa vuodessa, joista 15 prosenttia menee vientiin. Muovitettuja tapetteja Sandudd ei valmista, vaan kaikki tapetit ovat hengittäviä, tehty paperista tai nonwoven-kuitumateriaalista. Vuosittain esitellään kevät- ja syysmallisto sekä erikoismallistoja kuten Muumi-tapetit. Sanduddin nykyisiä tapettimalleja ovat suunnitelleet muiden muassa Jukka Rintala, Stefan Lindfors ja Jaana Reinikainen.


title: Sandudd

text: Alun perin Sandudd-tapetteja valmistettiin Helsingin Hietaniemessä () nykyisen uimarannan länsipäässä, jossa toimi yritys nimeltä "Sandudd Tapetfabriks Ab". Se perustettiin samana vuonna kuin Helsingin Siltasaaressa toiminut Rieksin tapettitehdas muutti Pietariin. Sandudd valmisti alkuvuosinaan tapettien lisäksi myös maaleja ja lakkoja sekä muita teknokemiallisia tuotteita. Vuonna 1910 tehdas tuhoutui tulipalossa ja yritys muutti 1912 Helsingin Tapanilaan ja toimi vuodesta 1913 alkaen nimellä "Sanduddin Tehdas Oy". Yrityksen omistajaksi tuli vuonna 1894 F. W. Grönqvist ja 1917 Leopold Lerche, joiden suvut olivat Sanduddin suurimpia omistajia 1950-luvulle asti, jolloin yritys siirtyi Wihurille.


title: Sandudd

text: Wihuri rakennutti 1970-luvulla Vantaan Veromiehenkylään uuden tapettitehtaan, jonne toiminta siirtyi Tapanilasta 1975. Tuolloin tehdas toimi monialayhtiön yhtenä yksikkönä nimellä "Wihuri Oy Sandudd" ja oli Pohjoismaiden suurin tapettitehdas. Vuonna 1980 Wihuri osti Toijalasta vuonna 1904 perustetun Helpiö Oy:n (alun perin Toijalan Tapettitehdas-Yhtiö Hellberg & Kumpp.), mutta lakkautti sen tehtaan saman tien.


title: Sandudd

text: Vuonna 1987 toijalalaisen Tapetti Oy:n omistajaperhe Tuurnat ostivat Sanduddin Wihurilta, lopettivat Vantaan-tehtaan ja siirsivät Sandudd-tapettituotannon omistamaansa Tapetti Oy:n tehtaaseen Pirkanmaan maakunnan Toijalaan. Tässä yhteydessä perustettiin Sandudd Tapetti Oy. Se toimi aluksi vain tapettien maahantuojana ja markkinoijana, ja tapettien valmistuksen hoiti Tapetti Oy. Vuonna 1990 yhtiöt fuusioitiin nimelle Sandudd Tapetti Oy, ja vuonna 1991 se työllisti noin 70 ihmistä.


title: Sandudd

text: 1980-luvun lopulla Tapetti Oy ja Sandudd menestyivät muun muassa viennillä Neuvostoliittoon, mutta Suomen 1990-luvun alun lamassa yhtiö ajautui konkurssiin. Vuonna 1992 tapettivalmistusta Toijalan tehtaassa jatkoi Halosen perheen omistama Reileik Oy ensin yhtiönimellä TH-Sandudd Oy ja sitten nimellä Sandudd Oy. Vuodesta 1999 tapettitehdas on toiminut Elecster Oyj:n (ent. Tuomo Halonen Oy) tytäryhtiönä.


title: Sandudd

text: Tapanilan entinen tapettitehdas kärsi tulipaloista ainakin vuosina 2001, 2009 ja viimeksi lokakuussa 2017 niin pahasti, että tehdas päätettiin purkaa.


title: Cynthia Plaster Caster

text: Cynthia Plaster Caster (oikealta nimeltään Cynthia Albritton, s. 1947) on yhdysvaltalainen bändäri ja kuvataiteilija, joka tunnetaan kuuluisien rockmuusikoiden peniksistä tekemistään kipsivaloksista. Hän teki valoksia 1960-luvun loppuvuosista vuoteen 1971 asti ja on jatkanut valamista jälleen 1980-luvulta alkaen. Hänen valoksiaan on esitelty useissa näyttelyissä.


title: Cynthia Plaster Caster

text: Cynthia Albritton sai ajatuksen kipsivalosten tekemisestä vuonna 1966 lukionsa kuvaamataidon kotitehtävästä, jossa tuli tehdä kipsivalos jostain kiinteästä kohteesta. Kotitehtäväkseen hän vielä teki valoksen vihanneksesta mutta ryhtyi ystävättärensä kanssa opettelemaan valosten tekemistä peniksistä ja suunnittelemaan, miten saisi rockmuusikot suostumaan niiden ottamiseen. He ryhtyivät käyttämään itsestään nimitystä "Chicagon Plaster Casters" ('Chicagon Kipsinvalajat') ja päätyivät käyttämään valuaineena alginaattia, jota hammaslääkärit käyttivät ottaessaan hampaista kipsimalleja. Kohteen tehtävänä oli työntää avustajan avulla jähmettynyt peniksensä tyttöjen valmistamaan pinkinväriseen alginaattiin, johon jäi sen kovetuttua muotti, johon veistos myöhemmin valettiin. Ensimmäiset yritykset Monkeesin Peter Torkin ja Procol Harumin Gary Brookerin kanssa epäonnistuivat, sillä tytöt eivät osanneet käsitellä ainetta oikein. Ensimmäisen onnistuneen kipsivaloksensa Cynthia ja hänen kaksi avustajaansa tekivät Jimi Hendrixistä. Sen jälkeen he tekivät valokset monesta muustakin rockmuusikosta. Jotkin valokset tosin epäonnistuivat tai jäivät esittämäänsä kohdetta pienemmiksi toimenpiteen pitkän keston tai alginaatin ennenaikaisen jähmettymisen johdosta.


title: Cynthia Plaster Caster

text: Rockmuusikko Frank Zappa kiinnostui Cynthian taiteesta ja rohkaisi häntä, mutta hänen kaavailemansa näyttely veistoksista ei koskaan toteutunut.


title: Cynthia Plaster Caster

text: Vuoden 1971 jälkeen Cynthia Plaster Caster ei enää onnistunut saamaan tunnettuja rockmuusikoita suostumaan kohteekseen, joten hän lopetti valosten tekemisen kymmeneksi vuodeksi ja palasi Los Angelesista kotikaupunkiinsa Chicagoon latojan työhön.


title: Cynthia Plaster Caster

text: Cynthia palasi valosten tekemiseen 1980-luvulla, ja samalla hän alkoi saada mediahuomiota. Hän oli luopunut veistoskokoelmastaan 1970-luvun alussa mutta sai sen takaisin oikeudenkäynnin kautta 1980-luvun lopussa. Hän on tehnyt valoksia rockmuusikoiden lisäksi myös elokuvantekijöistä ja muista julkkiksista, ja vuonna 2000 hän alkoi tehdä kipsivaloksia naisrokkareiden rinnoista. Hänen valoksiaan on esitelty näyttelyissä New Yorkin ja San Franciscon gallerioissa.


title: Cynthia Plaster Caster

text: Cynthia Plaster Caster perusti vuonna 2002 Cynthia P. Caster -säätiön, joka avustaa lahjakkaita muusikkoja ja taiteilijoita.


title: Cynthia Plaster Caster

text: Cynthia Plaster Casterista julkaistiin vuonna 2001 Jessica Villinesin ohjaama dokumenttielokuva "Plaster Caster: The Rock & Roll Adventures of Super Croupie Cynthia Plaster Caster".


title: Aleksei Paramonov

text: Aleksei Aleksandrovitš Paramonov (, 21. huhtikuuta 1925 Borovsk, Venäjän SFNT – 24. elokuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiavoittaja.


title: Aleksei Paramonov

text: Paramonov kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä maa voitti kultaa.


title: Aleksei Paramonov

text: Paramonov kuoli 93-vuotiaana 24. elokuuta 2018.


title: Patrik Puistola

text: Patrik Puistola (s. 11. tammikuuta 2001 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.


title: Patrik Puistola

text: Puistola aloitti jääkiekkoilun Ruotsissa, kun hänen isänsä Pasi pelasi HV71:n Elitserien-joukkueessa. Palattuaan Suomeen Patrik Puistola siirtyi Pirkkalan Pingviinien junioreihin ja sieltä sittemmin Tapparaan. Hän pelasi vuoden "alaikäisenä" kokonaisen kauden sekä C-nuorissa kaudella 2015–2016 että B-nuorissa kaudella 2016–2017.


title: Patrik Puistola

text: Kaudella 2017–2018 16-vuotias Puistola pelasi Tapparan A-nuorten vakiokokoonpanossa ja hän oli 15 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Pete Niemen ja Lassi Vanhatalon kanssa. Tehopisteitä runkosarjassa kertyi kaikkiaan 29. Puistola vahvisti myös pudotuspeleissä Tapparan B-nuoria. Hän jakoi tehoilla 3+7=10 koko B-nuorten SM-sarjan pudotuspelien syöttöpörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa sekä pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Kasper Simontaipaleen kanssa edellään vain HIFK:n Niklas Nordgren. Puistola voitti kauden päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa.


title: Patrik Puistola

text: Toukokuussa 2018 Puistola teki Tapparan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän aloitti kauden 2018–2019 seuran A-nuorissa, mutta Puistola on pelannut alkukaudella myös lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän pelasi Tapparan SM-liigajoukkueessa ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigassa 16. lokakuuta 2018 ruotsalaista Djurgårdens IF:ää vastaan. Vain 17-vuotias Puistola merkittiin joukkueensa nelosketjun vasempaan laitaan kahden muun aiemmin kauden aikana miesten pääsarjassa debytoineiden, Kristian Tanuksen ja Kasperi Simontaipaleen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.44 minuuttia. SM-liigassa Puistola debytoi 30. lokakuuta 2018 Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin Tapparan nelosketjuun Kristian Tanuksen ja Sami Moilasen viereen. Puistola sai ottelussa jääaikaa 5.21 minuuttia ja hän keräsi teholukeman -1.


title: Patrik Puistola

text: Puistola pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018, jolloin hän oli neljällä osumallaan Suomen paras maalintekijä. Puistola pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017, jolloin hän oli tehoilla 2+4=6 Suomen paras syöttäjä Anton Lundellin kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä. Yhteensä Puistola on pelannut 31 poikien maaottelua.


title: Patrik Puistola

text: Puistola valittiin Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi ja tähdistökentälliseen vuonna 2016.


title: Patrik Puistola

text: Puistolan puolustajana pelannut isä Pasi on vuoden 2011 maailmanmestari, joka pelasi omalla urallaan pudotuspelit mukaan lukien yli 600 SM-liigaottelua sekä yli 300 ottelua Ruotsin Elitserienissä ja kaksi kautta KHL:ssä. Hän toimii nykyään Tapparan SM-liigajoukkueen videovalmentajana.


title: Vladimir Voronkov

text: Vladimir Petrovitš Voronkov (, 20. maaliskuuta 1944 Tšuvassien ASNT, Venäjän SFNT – 25. syyskuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.


title: Vladimir Voronkov

text: Voronkov saavutti suurimmat menestyksensä 4×10 km viestissä Neuvostoliiton viestijoukkueen jäsenenä. Hän voitti viestissä olympiakultaa Sapporossa 1972 ja maailmanmestaruuden Vysoké Tatryssa 1970. Voronkov kilpaili Sapporossa myös 15 kilometrillä, ja Grenoblen talviolympialaisissa 1968 hän hiihti neljässä kilpailussa ollen 30 kilometrillä ja viestissä neljäs.


title: Vladimir Voronkov

text: Voronkov kuoli 74-vuotiaana 25. syyskuuta 2018.


title: Peter Robeson

text: Peter David Robeson (21. lokakuuta 1929 – 29. syyskuuta 2018) oli brittiläinen esteratsastaja ja olympiamitalisti.


title: Peter Robeson

text: Robeson voitti kaksi olympiapronssia: joukkuekilpailussa Tukholmassa 1956 ja Tokiossa 1964. Hän kilpaili vielä Montréalin kesäolympialaisissa 1976.


title: Peter Robeson

text: Robeson kuoli kotonaan 88-vuotiaana 29. syyskuuta 2018.


title: Kolmistaan

text: Kolmistaan voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:


title: Kolmistaan (televisiosarja)

text: Kolmistaan on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Pamela Tola, Eero Ritala ja Lauri Tilkanen. Sarja kertoo Helsingin keskustassa kimppakämpässä asuvista Vilmasta (es. Pamela Tola), Sevestä (es. Eero Ritala) ja Markuksesta (es. Lauri Tilkanen), jotka rimpuilevat lähestyvää ”aikuisuutta” vastaan. Pariskunta Vilma ja Seve päätyvät pitkäksi venyneen jatkoillan päätteeksi homoseksuaalin Markuksen kanssa sänkyyn, jonka seurauksena Vilma tulee raskaaksi tietämättä kummalle miehistä.


title: Kolmistaan (televisiosarja)

text: Sarjan ensimmäisen tuotantokauden kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin Elisa Viihde -suoratoistopalvelussa 14. joulukuuta 2017, jonka jälkeen loput jaksot julkaistiin palvelussa kolmessa erässä. C More -suoratoistopalvelussa ensimmäinen kausi julkaistiin kokonaisuudessan 15. lokakuuta 2018. Sarjasta on tekeillä toinen tuotantokausi, joka julkaistaan Elisa Viihteessä loppuvuodesta 2018.


title: Kolmistaan (televisiosarja)

text: Sarja pohjautuu vuosina 2011–2012 esitettyyn brittiläiseen "Threesome"-sarjaan.


title: Pukkila (Kauhajoki)

text: Pukkila on kaupunginosa, joka sijaitsee Kauhajoen eteläosassa, noin kahden kilometrin päässä Kauhajoen keskustasta. Pukkilassa on ala-aste nimeltä Pukkilan koulu. Pukkila on myös Kauhajoen rikkain kaupunginosa.


title: Freedy Kekäläinen

text: Freedy Kekäläinen (30. tammikuuta 1904 Yhdysvallat – 22. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen Etsivän keskuspoliisin ja Valtiollisen poliisin virkailija, joka toimi muun muassa Valpon valvontatoimiston päällikkönä.


title: Freedy Kekäläinen

text: Amerikansuomalaiseen perheeseen syntynyt Kekäläinen saapui vanhempiensa mukana Suomeen jo alle vuoden ikäisenä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta ja siirtyi varusmiespalveluksensa jälkeen 1924 Etsivän keskuspoliisin pääosastolle. Valvontatoimiston esittelijänä toiminut Kekäläinen opiskeli virkansa ohessa Helsingin yliopistossa valtio-oppia, sosiologiaa ja kriminologiaa. Hän oli perehtynyt salakirjoituksiin sekä käsialatutkimukseen ja asiakirjaväärennöksiin, joista Kekäläinen antoi lausuntoja myös tuomioistuimille tavallisiin rikosasioihin liittyen.


title: Freedy Kekäläinen

text: Jatkosodan aikana hän oli salaisen Vapaus – Isänmaa – Aseveljeys -organisaation palkkalistoilla asiantuntijana. Moskovan välirauhan jälkeen hän vastasi Valpon osalta Helsingin Lauttasaaressa marraskuussa 1944 ammutun venäläisen upseerin Ivan Belovin murhatutkimuksista. Valvontatoimiston päälliköksi noussut Kekäläinen erotettiin Valpon palveluksesta kesällä 1945, jolloin hän siirtyi Matkaravinto Oy:n henkilöstöpäälliköksi. Joulukuussa 1949 Kekäläinen ja Valpon entinen päällikkö Otto Brusiin saivat sakkotuomion virkavirheestä, kun eräs oululainen luutnantti oli keväällä 1945 pidätetty aiheettomasti Kekäläisen tiedonannon perusteella asekätkentään liittyen.


title: Freedy Kekäläinen

text: Kekäläinen osallistui ahkerasti Valpoa käsittelevään julkiseen keskusteluun aina viimeisiin elinvuosiinsa saakka. Esimerkiksi tammikuussa 1977 "Uusi Maailma" -lehdessä julkaistiin Kekäläisen avoin kirje toimittaja Olle Leinolle, jossa hän kiisti väitteet Martta Koskisen kidutuksesta. Kekäläinen kuoli 88-vuotiaana heinäkuussa 1992. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle.


title: Freedy Kekäläinen

text: Vuonna 2006 Helsingin kaupunginteatterissa esitetyssä "Matkalla Porkkalaan" -näytelmässä Kekäläisen roolissa nähtiin Santeri Kinnunen. Yle TV1:n vuonna 2015 tuottamassa televisiosarjassa "Punainen kolmio" häntä näytteli Jari Virman.


title: Freedy Kekäläinen

text: Kekäläinen on myös yksi kirjailija Tapani Baggen rikosromaaneissa esiintyvän ylietsivä Väinö Mujusen esikuvista.


title: Focus con Proby

text: Focus con Proby on Focusin studioalbumi vuodelta 1978.


title: Focus (Jan Akkermanin ja Thijs van Leerin albumi)

text: Focus on Jan Akkermanin ja Thijs van Leerin vuonna 1985 julkaisema albumi.


title: Bruno Aaltonen

text: Bruno Sakeus Aaltonen (vuodesta 1949 Westerholm, 3. marraskuuta 1901 Helsinki – 1973 Ruotsi) oli suomalainen Etsivän keskuspoliisin ja sen seuraajaksi perustetun Valtiollisen poliisin virkailija, joka toimi muun muassa Valpon toisena apulaisjohtajana. 1930–1940-luvuilla hän oli Suomen ja natsi-Saksan poliisiviranomaisten välisten suhteiden avainhenkilö, jolla oli merkittävä rooli myös suomalaisten SS-vapaaehtoisten värväyksessä. Jatkosodan jälkeen Aaltonen muutti Ruotsiin, jossa hän asui kuolemaansa saakka.


title: Bruno Aaltonen

text: Helsingissä syntyneen Aaltosen perhe asui hänen varhaislapsuudessaan myös Yhdysvalloissa. Aaltonen kirjoitti ylioppilaaksi Svenska normallyceumista vuonna 1921, jonka jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä ja historiaa Helsingin yliopistossa suorittamatta yhtään tutkintoa. Vuonna 1925 Aaltonen palkattiin monipuolisen kielitaitonsa ansiosta Etsivän keskuspoliisin ulkomaanosaston esittelijäksi. Päällikkö Esko Riekin johdolla Etsivään keskuspoliisiin luotiin 1920-luvulla Saksan turvallisuuspalvelun mukainen toimintamalli, jota myös Aaltonen oli organisomassa. EK:n muututtua Valtiolliseksi poliisiksi hänet nimitettiin vuoden 1938 alussa nuoremmaksi apulaisjohtajaksi. Vanhemman apulaisjohtajan virkaa hoiti Ville Pankko. Myöhemmin samana vuonna Valpon päälliköksi tuli saksalaisiin nihkeämmin suhtautunut Paavo Säippä, jonka jälkeen yhteistyöstä vastasi käytännössä Aaltonen, kunnes suhteet katkesivat Molotov–Ribbentrop-sopimuksen myötä. Helmikuussa 1940 Aaltonen otti yhteyttä Saksan turvallisuusviraston hallintopäällikköön Werner Bestiin ja Gestapon päällikköön Heinrich Mülleriin solmiakseen turvallisuuspoliisien väliset suhteet uudelleen.


title: Bruno Aaltonen

text: Keväällä 1941 Aaltonen valittiin toimikuntaan, jonka tehtävänä oli suunnitella suomalaisten SS-vapaaehtoisten värväyksen käynnistämistä. Maaliskuussa 1942 sisäministeri Toivo Horelli ja Valpon päällikkö Arno Anthoni siirsivät Aaltosen sivuun apulaispäällikön tehtävästä keskinäisten erimielisyyksien vuoksi. Hänelle tarjottiin päällikön tehtävää Valpon Kajaanin osastossa, mutta pääesikunta halusi Aaltosen johtamaan SS-miesten värväystä Berliiniin. Tämä ei sopinut Anthonille ja Horellille, ja lopulta Saksaan lähetettiin majuri Leo Wikman. Tästä huolimatta Aaltonen vastasi Riekin kanssa kesän 1942 ajan SS-miesten värväyksen operatiivisesta johdosta. Aaltonen toimi värväystä varten perustetussa peiteorganisaatiossa Insinööritoimisto Rataksessa kansliapäällikkönä tarkastaen vapaaehtoisten taustoja Riekin pyynnöstä. Hän käytti hyväkseen 1930-luvulla suomalaisesta äärioikeistosta oikeusministeri Eric. J. Serlachiuksen toimeksiannosta kokoamiaan tietoja. Aaltosen mukaan tarkoituksena oli pitää SS-pataljoona epäpoliittisena estämällä äärijärjestöihin kuuluneiden värväytyminen. Todellisuudessa hän kuitenkin hylkäsi lähinnä rikoksiin syyllistyneiden hakemuksia, ja suurin osa valituista oli äärioikeistolaisten liikkeiden kannattajia.


title: Bruno Aaltonen

text: Syksyllä 1942 Aaltonen siirtyi pääesikunnan sotatalousosastolle sotasaalistarkastajaksi. Tehtävässään hän matkusteli ulkomailla raportoiden samalla pääesikunnalle Saksan ja Neuvostoliiton sotatalouksien vahvuudesta hankkimiaan tietoja. Salaisten raporttien lähettämisessä hän käytti hyväkseen A. Ahlström Oy:n kansainvälisiä kontakteja. Jatkosodan aikana Aaltosella oli myös tiiviit yhteydet Saksan Suomeen sijoitettuun erityiskomennuskuntaan Einsatzkommando Finnlandiin. Sodan loppuvaiheessa Aaltonen toimi Eurassa Ahlströmin omistaman Kauttuan paperitehtaan vientipäällikkönä, mikä mahdollisti, että hän olisi Neuvostoliiton miehityksen uhatessa päässyt nopeasti pakenemaan Rauman kautta Ruotsiin.


title: Bruno Aaltonen

text: Moskovan välirauhan jälkeen Aaltonen jäi aluksi kotimaahan, mutta siirtyi lukuisten muiden Valpon virkailijoiden tavoin lopulta Ruotsiin syyskuussa 1945. Vuonna 1949 hän otti käyttöön äitinsä tyttönimen Westerholm. Valpon aikaisten kontaktiensa avulla Aaltonen sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1951 ja työskenteli 1960-luvun alkuun saakka vientiyrityksen johtajana. Vuonna 1970 Aaltonen antoi toimittaja Mert Kubulle haastattelun, jossa hän kertoi sodanaikaisesta toiminnastaan Suomessa. Aaltonen väitti muun muassa suojelleensa Saksasta paennutta toimittajaa Wilhelm Kernigiä, kunnes Anthoni ja Horelli luovuttivat hänet Gestapolle Aaltosen lähdön jälkeen.


title: Bruno Aaltonen

text: Valpon entinen osastopäällikkö Freedy Kekäläinen kertoi Aaltosen olleen sosialidemokraatti. Tutkija Lars Westerlundin mukaan väitteelle ei ole näyttöä, vaikka Aaltosella olikin jo 1930-luvulla hyvät suhteet kommunismia vastustaneisiin sosialidemokraatteihin, kuten entiseen luokkatoveriinsa K.-A. Fagerholmiin, sekä ruotsalaisiin sosialidemokraatteihin ja sotavuosina myös Suomessa toimineeseen rauhanoppositioon. Hänestä ei löydy tietoja puolueen arkistoista, eikä sosialidemokraateihin epäluuloisesti suhtautunut oikeistolainen Riekki olisi Westerlundin mukaan pitänyt palveluksessaan heidän kannattajaansa. Lisäksi Aaltonen oli oikeistolaisten toimittajien ja mainosmiesten perustaman Propagandaliiton jäsen ja tuki natsi-Saksan sotapolitiikkaa. Myöhempinä Ruotsin vuosinaan hänen on luonnehdittu olleen sosiaaliliberaali.


title: Bruno Aaltonen

text: Aaltosen puoliso oli Anni Rinne. Heidän poikansa on Uppsalan yliopiston emeritusprofessori Peter Westerholm ja pojanpoika "Ledarsidorna"-verkkolehteä toimittava sosialidemokraatti Johan Westerholm.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: USS Arleigh Burke (runkonumero DDG-51) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1988. Alus kastettiin 16. syyskuuta 1989 kumminaan amiraali Burken puoliso rouva Roberta Burke ja laskettiin vesille vielä samana päivänä. Alus otettiin 4. heinäkuuta 1991 palvelukseen Nauticus pierillä Norfolkissa Virginiassa ensimmäisenä päällikkönään John G. Morgan Jr..


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text:
Morgan luovutti 18. joulukuuta 1992 aluksen päällikkyyden Lyal B. Davidsonille. Alus lähti 11. maaliskuuta 1993 Norfolkista ensimmäiselle partiomatkalleen lentotukialus "USS Theodore Rooseveltin" taisteluosaston mukana. Alus palasi osaston mukana Norfolkiin 8. syyskuuta osallistuttuaan Adrianmerellä operaatioihin Deny Flight ja Provide Promise sekä Persianlahdella operaatio Southern Watchiin.
Alus lähti 9. tammikuuta 2018 kotisatamastaan Naval Weapons Station Yorktowniin, jonne se saapui vielä samana päivänä. Alus oli 12. tammikuuta Yorktownissa, jossa sen ampumatarvikkeet siirrettiin maihin. Alus kiinnittyi 13. tammikuuta laituriin 4 huollon ajaksi. Alus kiinnittyi 1. maaliskuuta Norfolkin laivastoaseman laituriin 12 paikalle 6 oltuaan 28-vuorokautta COMPTUEX- ja JTFEX-harjoituksissa. Alus siirtyi 5. maaliskuuta laiturin 5 paikalle 5. Jason T. Stepp vastaanotti 9. maaliskuuta aluksen päällikkyyden Errol A. Robinsonilta aluksella järjestetyssä tilaisuudessa.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: Alus lähti 11. huhtikuuta Norfolkista partiomatkalle ja se saapui 21. huhtikuuta Välimerelle läpäistyään Gibraltarinsalmen. Alus laski ankkurinsa 23. huhtikuuta La Gouletten sataman edustalla Tunisiassa, missä se oli pari päivää. Alus kiinnittyi 26. huhtikuuta laituriin Vallettassa Maltalla kahden vuorokauden vierailulle.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: Toukokuussa alus läpäisi Suezinkanavan matkallaan etelään. Aluksen tehtävänä oli saattaa "USS Iwo Jimaa" Punaisenmeren pohjoisosissa. Alus osallistui 6. toukokuuta PASSEX-harjoitukseen Egyptin laivaston "ENS Najm al Zaferin" (F951) kanssa. Kesäkuussa alus läpäisi Hormuzinsalmen matkallaan pohjoiseen.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: Arabianlahdella "USNS Alan Shepard" (T-AKE 3) toimitti alukselle täydennyksiä 7. kesäkuuta Alus palasi Hormuzinsalmesta etelään ja läpäisi 1. heinäkuuta Bab el-Mandebin matkallaan pohjoiseen suojaten "Iwo Jimaa". Alus läpäisi 5. heinäkuuta Suezin kanavan matkallaan pohjoiseen. Alus läpäisi varhain maanantaina 9. heinäkuuta Gibraltarinsalmen matkallaan länteen ja kiinnittyi 9. heinäkuuta Rotan laivastoaseman laiturin 1 paikkaan 3, mistä se jatkoi matkaansa 11. heinäkuuta.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: Alus kiinnittyi 21. heinäkuuta Norfolkin laivastoaseman laiturin 1 paikkaan 1 oltuaan merellä kolme kuukautta Yhdysvaltain 5. ja 6. laivaston toiminta-alueilla.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: Alus lähti 28. elokuuta partiomatkalle osana lentotukialus "USS Harry S. Trumanin" ympärille koottua laivasto-osastoa. Alus kiinnittyi 7. syyskuuta Kanadan laivaston Halifaxin laivastoaseman telakan laituriin kolmen vuorokauden laivastovierailua varten. Alus osallistui 11. syyskuuta PHOTOEX-harjoitukseen.


title: USS Arleigh Burke (DDG-51)

text: Alus kiinnittyi 20. syyskuuta Rotan laivastoaseman laituriin 1 paikalle 3, mistä se palasi merelle jo seuraavana päivänä. Alus läpäisi 21. syyskuuta Gibraltarinsalmen matkallaan Välimerelle. Alus kiinnittyi 11. lokakuuta Kreetalla Sudan lahden Naton polttoainevaraston läntiseen laituriin paikalle K14 viiden vuorokauden vierailua varten.


title: Bath Iron Works

text: Bath Iron Works on yhdysvaltalainen vuonna 1884 Bath Iron Works Limitedinä perustettu telakka, joka sijaitsee Kennebecin varrella Bathissa Mainessa. Telakka valmistaa aluksia yksityisille, yrityksille ja puolustusvoimille ja pääosa tuotannosta menee Yhdysvaltain laivastolle. Vuodesta 1995 alkaen telakka on kuulunut General Dynamicsiin.


title: Bath Iron Works

text: Yhdysvaltain sisällissodassa palvellut ja Bathissa syntynyt kenraali Thomas W. Hyde perusti 1884 telakan Bathiin.


title: Suomen estetiikan seura

text: Suomen estetiikan seura ry (SES) on perustettu 2.3.1972.


title: Suomen estetiikan seura

text: Seura toimii filosofisen ja soveltavan estetiikan tutkijoiden, opiskelijoiden ja alan harrastajien yhteistyöfoorumina. Sen tavoitteena on toiminnallaan edistää estetiikan tutkimusta, luoda taiteiden ja tieteiden välisiä kontakteja ja herättää keskustelua esteettisistä arvoista. Seura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan sekä estetiikan alan kansainvälisen kattojärjestön International Association of Aestheticsin (IAA) jäsen. SES:n jäsenyys on avoin kaikille asiasta kiinnostuneille.


title: Suomen estetiikan seura

text: Suomen Estetiikan Seura toimi vuosina 1996–2013 osana Synteesi-lehden julkaisijakuntaa yhdessä Suomen Semiotiikan Seuran ja Suomen Taidekasvatuksen Tutkimusseuran kanssa. Viime vuosina seura on tehnyt yhteistyötä mm. Kansainvälisen soveltavan estetiikan instituutin sekä Nuoren Voiman Liiton kanssa. SES jakaa vuosittain Vuoden esteettinen teko -palkinnon. Vuonna 2017 palkinnon sai Kontula Electronic -festivaali.


title: Suomen estetiikan seura

text: Seuran puheenjohtajia ovat olleet:


title: Anna Burns

text: Anna Burns (s. 1962 Belfast) on pohjoisirlantilainen kirjailija.


title: Anna Burns

text: Burns sai vuonna 2018 Man Booker -palkinnon teoksestaan "Milkman", joka kertoo seksuaalisen häirinnän kohteeksi joutuneesta naisesta. Burns on ensimmäinen Man Booker -palkinnon saanut pohjoisirlantilainen.


title: Suomen urheilu 1966

text: Suomen urheilu 1966 käsittelee vuoden 1966 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.


title: Suomen urheilu 1966

text: Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:


title: Suomen urheilu 1966

text: Naisten listalla kuusi parasta olivat:


title: Suomen urheilu 1966

text: Urheilutoimittajat laativat ensimmäistä kertaa erikseen myös ammattiurheilijoiden listan ja parhaaksi ammattiurheilijaksi valittiin ralliautoilija Timo Mäkinen.


title: Allyylibromidi

text: Allyylibromidi (CHBr) on bromattuihin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.


title: Allyylibromidi

text: Huoneenlämpötilassa allyylibromidi on puhtaana väritöntä, mutta usein väriltään keltaista tai kellertävää. Väri tummenee valon vaikutuksesta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Allyylibromidin reaktiot ovat tyypillisiä alkeeneille ja alkyylibromideille. Se esimerkiksi reagoi nukleofiilien kanssa alkyloiden ne. Allyylibromidi ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä ja aiheuttaa muun muassa kyynelvuotoa.


title: Allyylibromidi

text: Allyylibromidia voidaan valmistaa allyylialkoholin ja vetybromidin, allyylialkoholin, trifenyylifosfiitin ja bentsyylibromidin tai propeenin ja bromin välisellä reaktiolla.


title: Allyylibromidi

text: Allyylibromidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä. Se reagoi muun muassa happi-, typpi- ja rikkiyhdisteiden kanssa muodostaen allyylijohdannaisia. Siitä valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väriaineita, polymeerejä ja organometalliyhdisteitä.


title: General Electric LM2500

text: General Electric LM2500 on GE Aviationin valmistama teollisuuden ja merenkulun käyttöön valmistettu kaasuturbiini, joka on muunnos yhtiön CF6-lentokonemoottorista.


title: General Electric LM2500

text: Kaasuturbiinista valmistetaan kolmea varianttia:


title: General Electric LM2500

text: Vuonna 2004 Yhdysvaltain ja ainakin 29 muulla laivastolla oli käytössään yli tuhat LM2500/LM2500+ moottoria. Muita käyttökohteita ovat muun muassa kantosiipialukset, ilmatyynyalukset ja nopeat lautat.


title: Suomen urheilu 1967

text: Suomen urheilu 1967 käsittelee vuoden 1967 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.


title: Suomen urheilu 1967


title: Suomen urheilu 1967

text: Naisten listalla kuusi parasta olivat:


title: Suomen urheilu 1967

text: Parhaaksi ammattiurheilijaksi valittiin autourheilija Rauno Aaltonen.


title: Spartanburg

text: Spartanburg on kaupunki Spartanburgin piirikunnassa, Etelä-Carolinan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on väkiluvultaan osavaltion 12. suurin kaupunki. Vuoden väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 37 647, ja suurkaupunkialueen 318 999.


title: Ragnarrin poikien tarina

text: Ragnarrin poikien tarina (isl. "Ragnarssona þáttr" tai "Þáttr af Ragnars sonum") on keskiaikainen islantilainen lyhytsaaga, joka luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Se on säilynyt vain 1300-luvun alkupuolelta peräisin olevassa Hauksbók-käsikirjoituksessa, sen todennäköisesti vuosien 1302–1310 välisenä aikana kirjoitetussa osiossa. "Ragnarrin poikien tarina" kertoo tiivistetyn version "Ragnarr Karvahousun saagan" sisällöstä eli Ragnarr Karvahousun elämästä ja kuolemasta ja hänen poikiensa kostosta, kun kuningas Ella on surmauttanut Ragnarrin sulkemalla tämän käärmeitä täynnä olevaan kuoppaan. "Ragnarrin poikien tarina" on pohjautunut jollekin "Ragnarrin saagan" vanhemmalle, mahdollisesti jo 1200-luvun alkupuolella kirjoitetulle versiolle, joka ei ole säilynyt. Tämä versio on pohjautunut samalle runo- ja kerrontaperinteelle, jolle on perustunut myös Ragnarrin kuolinlauluna tunnettu runo "Krákumál". "Ragnarrin poikien tarina" sisältää jonkin verran myös siitä samasta runoudesta, jota on säilynyt "Ragnarr Karvahousun saagassa".


title: Ragnarrin poikien tarina

text: "Ragnarr Karvahousun saagan" lisäksi "Ragnarrin poikien tarinan" kirjoittajalla on todennäköisesti ollut käytössään nyt jo kadonnut "Skjöldunga saga", jossa myös kerrottiin Ragnarrista ja tämän pojista, sekä skaldi Sigvatr Þórðarsonin "Knútsdrápa", jossa kuvataan mm. Knuut Suuren Englannin valloitusta vuonna 1016. Kirjoittajan "Ragnarrin poikien tarinassa" käyttämät nimimuodot taas viittaavat siihen, että kirjoittaja on mahdollisesti tuntenut jonkin aihetta käsittelevän latinankielisen, englantilaista alkuperää olevan tekstin, mahdollisesti esimerkiksi benediktiinimunkki Matteus Pariisilaisen teoksen "Chronica majora". Tarinassa esitetty maininta siitä, että yksi Ragnarrin pojista (Sigurðr "ormr í auga") olisi kuningas Haraldr Kaunotukan esi-isä, on peräisin Snorri Sturlusonin nimiin luetussa kuningasaagojen kokoelmassa "Heimskringla" olevasta Hálfdan Mustan saagasta ("Hálfdanar saga svarta").


title: Ragnarrin poikien tarina

text: "Ragnarrin poikien tarinan" kirjoittajasta ei ole varmuutta, mutta on epäilty, että tämä on saattanut olla Hauksbók-käsikirjoituksen omistanut ja myös osittain kirjoittanut Haukr Erlendsson. Tämän näkemyksen mukaan Haukr olisi kirjoittanut tarinan joskus vuoden 1299 jälkeen tai pian vuoden 1302 jälkeen. Kyseinen Haukr katsoi, monen muun islantilaisen merkkimiehen tavoin, polveutuvansa Ragnarr Karvahoususta. Kirjoittaessaan Hauksbók-käsikirjoitustaan Haukr usein muokkasi, lyhensi ja tiivisti siihen kopioimiaan tekstejä. On katsottu, että "Ragnarrin poikien tarina" on kenties kirjoitettu samaa periaatetta seuraten, eli Haukrin tarkoituksena on voinut olla parantaa tekstiä tiivistämällä sen kerrontaa mutta myös yhtenäistää sen kertomusta "Skjöldunga sagan" tarinaversion mukaiseksi. Ei kuitenkaan voida sulkea pois sitäkään mahdollisuutta, että tekstin kirjoitti joku anonyymiksi jäänyt islantilainen 1200-luvun lopussa.