title: Pleistoseeni

text: Pleistoseenin Euroopalle oli jäätiköitymisten toistuessa tyypillistä kasvi- ja eläinlajiston harveneminen varsinkin pohjoisesta. Esimerkiksi euroopanvirtahepoa oli vielä viime interglasiaalilla Englannissa, mutta ei enää nykyisellä holoseenilla. Jääkauden väitetään kiihdyttäneen evoluutiota siten, että jääkaudella puolet lajeista korvautui uusilla noin puolessa miljoonassa vuodessa, mutta alkuplioseenilla 2 miljoonassa vuodessa. Jääkausia edeltävällä Villafranchium-kaudella eläimistö vaihteli metsä- ja arolajiston välillä. Arokausina oli antilooppeja, hevosia ja gepardeja, metsäkausina peuroja, villisikoja ja karhuja. Tegelen-lämpökaudellaoli etelännorsuja, etruskikarhuja, jättiläishyeenoja. Waal-lämpökaudella oli Englannissa etelännorsuja, ensimmäiset aromammutit, leveäotsahirvi ja niin edelleen. Cromer-lämpökaudella noin 500 000 vuotta sitten oli Englannissa virtahepoja, magotteja, luolakarhuja, jättileijonia, etelännorsuja ja heidelberginihmisiä, joiden kulttuuri oli Abbeville-käsikirveskulttuuri.


title: Pleistoseeni

text: Tiglia-lämpökaudella noin 1,5 miljoonaa vuotta sitten oli vielä etruskikarhuja ja ehkä jo "Ursus americanus" -karhujakin, mutta Waal-lämpökaudella noin miljoona vuotta sitten kehittyneempiä "Ursus savini" ja "Ursus thibetianus" ja "Ursus americanus" -karhuja.


title: Pleistoseeni

text: Jääkauden tyypillinen uusi tulokas oli mammutti, ja myskihärkä oli tyypillinen jääkauden laji, joka ilmestyi jo varhaisella Günz-jääkaudella (yli 600 000 vuotta sitten), samoin peura, tunturisopuli, kaulussopuli ja lapinmyyrä. Mindel-jääkaudella 400 000 vuotta sitten tulivat jättiläishirvi, villasarvikuono, ahma, naali ja luolakarhu sekä nykyinen ruskea karhu ja jättiaromammutti. Noin 300 000 vuotta sitten Holstein-kaudella kehittyi luolakarhu "Ursus spelaeus". Samoihin aikoihin oli nykyisenlaisia "Ursus arctos"-karhuja. Tämä nykykarhu lienee eronnut luolakarhun kehityslinjasta 1,5 miljoonaa vuotta sitten Tiglian-kaudella.


title: Pleistoseeni

text: Metsäjänis kehittyi Riss-jääkaudella, joka oli alle 300 000 vuotta sitten. Riss-kaudella oli mammutteja, villasarvikuonoja, arobiisoneja, arosarvikuonoja sekä muita kylmässä viihtyviä tai pohjoisia lajeja. Ihmisen kulttuuri oli Acheul-käsikirveskulttuuria ja Clacton-levykirveskulttuuria.


title: Pleistoseeni

text: Eem-lämpökaudella noin alle 120 000 vuotta sitten oli Englannissa virtahepoja, metsänorsuja ja Merckin sarvikuonoja. Jääkarhu näyttää kehittyneen vasta viimeisellä Veiksel-jääkaudella alle 100 000 vuotta sitten. Myskihärkä levisi Uuteen maailmaan vasta viime jääkaudella. Veiksel-jääkaudelle tyypillisiä olivat arobiisoni, mammutti, villasarvikuono, peura, jättiläishirvi, luolakarhu, luolahyeena, luolaleijona ja naali. Veiksel-jääkauden alkupuolinen ihminen oli neandertalinihminen, jääkauden keskivaiheen ja loppuvaiheen ihminen nykyihminen. Nykyihminen saapui Eurooppaan noin 40 000 vuotta sitten.


title: Pleistoseeni

text: Amerikassa eli vielä pleistoseenillakin monen metrin pituisia jättiläislaiskiaisia. Biisoni saapui Amerikkaan Riss-jääkaudella. Pleistoseenikauden lopussa ja holoseenin alussa hävisi monia jättimäisiä eläimiä ihmisen metsästystoiminnan ja ilmastonmuutoksen ja ehkä tautien takia. Ihmisten uskotaan metsästäneen megafaunasta muun muassa mammutit, joiden poikasia sapelihammaskissat söivät. Amerikassa hävisivät mastodontit, jättiläislaiskiaiset ja jättiläisvyötiäiset (glyptodontit "Glyptodon"). Erityisen paha joukkosukupuutto tapahtui Pohjois-Amerikassa, jossa kamelit ja hevoset hävisivät.


title: Pleistoseeni

text: Kasvilajisto oli pleistoseenilla yleisesti ottaen melko lähellä nykyistä, mutta vaihteli tuntuvasti suurten jääkausiin liittyvien ilmastonvaihtelujen mukana. Monilla alueilla, joilla ei tapahtunut huomattavaa kylmenemistä, tapahtuikin kuivumista, ja joillakin alueilla metsälajisto ja arolajisto vaihtelivat peilikuvamaisesti. Esimerkiksi Alankomaissa kasvoi toisinaan lähes lämpimänlauhkean ilmaston lehtimetsäkasvillisuutta, toisinaan alue oli arktista tundraa. Kylmiksi jääkausiksi lauhkean ilmanalan kasvillisuus pakeni Etelä-Euroopan refugioihin. Cromer-kaudella oli Luoteis-Euroopan kasvilajisto supistunut lähes nykyiselleen. Monet puulajit hävisivät Pohjois- ja Keski-Euroopasta kauden edetessä.


title: Pleistoseeni

text: Pleistoseenikauden jaksojen ajoitus nykyisin perustuu muun muassa merenpohjasta sekä Grönlannin je Etelämantereen jäästä porattuihin näytteisiin, joiden kerrostumista päätellään ilmaston lämpötilan vaihtelut ja jääkausijaksot.


title: Pleistoseeni

text: Seuraavan pohjalta saa kuvan siitä, miten hajanaisia mantereilta saadut tiedot ovat olleet eri lähteiden mukaan: Günzin ja Mindelin välissä on joillain alueilla Alpeilla Haslach-jääkausi. Gunz, Haslach ja Mindel muodostavat Deckenin. Deckshotter jakautuu Tonavaan (Donau) ja Biberiin (Menap, Eburon), ja siinä on mukana myös mahdollisesti Ylä-Tiglia. Erään oletuksen mukana Weybourne olisi sama kuin Günz.Eri seutujen jääkausien yhteensovittamisessa on suuria ongelmia varsinkin varhaisten jäätiköitymisten osalta.


title: Pleistoseeni

text: Viimeiset jääkaudet ovatLaaja jäätiköityminen alkoi happi-isotooppivaiheesta MIS22 joka oli noin 900 000 vuotta sitten.


title: Pleistoseeni

text:
Huomautuksia ja lisäyksiä:
Laajimmat jääkaudet olivat MIS 2, 6 ja 12
lämpimimmät interglasiaalit MIS 1, 5, 9 ja 11.


title: Pleistoseeni

text: MIS19 on Cromer-interglasiaali I:ssä, jolloin tapahtui magneettikentän kääntyminen Brunhes-Matuyama noin 0,78 miljoonaa vuotta sitten. Se on kiinnekohta monien moreenien ajoituksessa.


title: Pleistoseeni

text: MIS54:stä eteenpäin 1,55 miljoonaa vuotta sitten ilmasto vaihteli kylmästä lämpimään melko lyhyessä jaksossa. Hieman suurempia jäätiköitymisiä alkoi tapahtua MIS36:sta lähtien noin 1,2 miljoonaa vuotta sitten, jolloin alkoi Menap-jääkausi. Ensimmäinen suurjäätiköityminen oli MIS22 0,87 Mvs eli 870 000 vuotta sitten. Pleistoseenin kylmimmät jäätiköitymiset olivat välillä MIS22-MIS12 0,87-0,43 Mvs.


title: Pleistoseeni

text: Alla on yritetty tehdä tarkkaa taulukkoa viimeisestä jääkausijaksosta eri puolilla maailmaa.


title: Holoseeni

text: Holoseeni on nykyinen geologinen aikakausi, joka alkoi ilmaston lämmetessä viimeisimmän jääkauden jälkeen noin 11 560 kalenterivuotta sitten (noin 9 600 eaa.). Holoseenia edelsi pleistoseeni (2,588 miljoonaa - 11 560 vuotta sitten), jonka aikana kylmät jääkaudet (glasiaalit) ja niiden väliset interglasiaalit (lämpökaudet) vuorottelivat pohjoisilla alueilla. Holoseeni on viimeinen interglasiaali. Holoseenin alkupuolella jää vetäytyi laajoilta alueilta, ja sen tilalle kuivalle maalle kasvoi ensin matalia ruohoja, kukkia ja pensaita käsittävä tundrakasvillisuus, sitten koivuja ja lopulta mäntyjä. Holoseenin keskivaiheilla oli nykyistä lämpimämpi jakso.


title: Holoseeni

text: Luoteis-Euroopassa holoseenista käytetään myös nimitystä Flanderi-interglasiaali. Paleoklimatologiassa holoseeni on happi-isotooppivaihe MIS 1. Holoseeni ja sitä edeltänyt pleistoseeni yhdessä muodostavat kvartäärikauden, joka puolestaan on nykyisen kenotsooisen maailmankauden kolmas jakso.


title: Holoseeni

text: Holoseenikaudelle on ominaista nykyihmisen kulttuurin nopea kehitys metsästäjä-keräilyvaiheesta maatalouden harjoittamiseen ja lopulta kaupunkien ja kirjoitettua kieltä käyttävän sivilisaation syntymiseen noin 5 000 vuotta sitten. Kaudella on alkanut eläin- ja kasvilajien suuri joukkotuhoaalto, joka johtuu pitkälti ihmisen ympäristöä muuttavasta toiminnasta (muun muassa ilmastonmuutos, vieraslajit ja biotooppien pirstoutuminen). Joidenkin tutkijoiden mielestä maapallolla on siirrytty kokonaan uuteen, antroposeenin geologiseen kauteen. Termillä halutaan korostaa sitä, kuinka ihminen on nykyään maa-planeetan vaikuttavin voima. Tämän johdosta ihmisen toiminnalta koskematonta luontoa ei voida löytää enää mistään.


title: Holoseeni

text: Holoseenin ilmasto on vaihdellut jaksollisesti, ja lämpötilan muutokset ovat olleet huomattavia myös viimeisen tuhannen vuoden aikana. Euroopassa nykyistä lämpimämpää oli etenkin vuosina 1150–1300. Tällöin Islanti ja Grönlanti asutettiin, ja Grönlannissa pystyttiin viljelemään vehnää alueella, joka ilmaston myöhemmin viilennyttyä muuttui arktiseksi. Myös Islannissa voitiin harjoittaa maanviljelyä alueilla, joille myöhemmin levisivät jäätiköt. Lyhyttä lämmintä kautta seurasi viileä ajanjakso, jota kutsutaan pieneksi jääkaudeksi. Se kesti noin 1400–1900. Tuolloin jäätiköt etenivät sekä Norjassa että Alpeilla. Esimerkiksi Lontoossa Thames-joki jäätyi tuolloin pitkiksi ajoiksi talvisin ja joen jäällä vietettiin "Frost Fairs" -markkinoita, jotka olivat suurimmillaan 1800-luvun alkupuolella.


title: Holoseeni

text: Viimeisin jääkausi, Veiksel-jääkausi, päättyi noin 11 600 vuotta sitten rajuun ilmaston lämpenemiseen, jonka aikana lämpötila nousi huomattavasti muutaman kymmenen vuoden aikana. Holoseenikauden alussa oli vielä laajoja jäätiköitä muutaman tuhannen vuoden ajan. Holoseenin alkupuolella Suomen ilmasto oli koivua kasvava ja ominaispiirteiltään preboreaalinen. Toisin sanoen kylmä ja viileä, mutta sen lämmetessä yhä useampi puulaji alkoi kasvaa Suomen silloisella maa-alueella. Mannerjäätikkö suli lopullisesti Ruotsista noin 9 500 eaa., mutta Amerikan mantereella vasta tuhansia vuosia myöhemmin. Ilmasto lämpeni 9 000–8 000 vuotta sitten nykyistä lämpimämmäksi. Silloin vallitsi ”holoseenin lämpötilaoptimi”. Noin 8 200 vuotta sitten Itämeri muuttui lopullisesti sisämereksi ja samalla Tanskan salmet avautuivat. Näihin aikoihin tapahtui myös lämpötilojen nopea kylmeneminen.


title: Holoseeni

text: Pohjoisen pallonpuoliskon keskilämpötila oli holoseenilla kolmena 2000 vuoden jaksona noin 1 °C nykyistä korkeampi.


title: Holoseeni

text: Ilmaston lämpötila on vaihdellut holoseenikaudella noin 1 500 vuoden jaksoissa. Yleinen kehitys oli pitkän aikaa hitaasti viilenevään suuntaan ennen nykyisen ilmastonmuutoksen alkua. Holoseeni jaetaan vanhaan, keskimmäiseen ja uusimpaan kauteen. Vanha kausi oli noin 11 600-9200 vuotta ennen nykyaikaa (ennen atlanttista kautta), keskimmäisen muodosti atlanttinen lämpökausi ja parhaillaan on menossa uuden holoseenin kausi. Viimeisimmän jäätiköitymisvaiheen jälkeen (Veiksel-jääkausi) holoseenin aikana ilmasto siis ensin lämpeni, sitten saavutti huippunsa ja alkoi vähitellen viiletä. Uusi jäätiköitymisvaihe alkaa ennusteiden mukaan 3 000 - 19 000 vuoden kuluttua, mikäli kasvihuone-ilmiö ei kokonaan estä tai eriasteisesti hidastaa sen alkamista.


title: Holoseeni

text: Viime vuosikymmeninä maapallon alailmakehä ja merien keskilämpötila on noussut ja nousun arvioidaan jatkuvan.


title: Holoseeni

text: Maanpinnan läheisen ilman lämpötila nousi 1900-luvulla maailmanlaajuisesti keskimäärin 0,74 ± 0,18 °C. Hallitustenvälisen ilmastopaneelin IPCC:n mukaan ilmaston lämpeneminen on suorien havaintojen perusteella kiistaton tosiasia, ja johtuu hyvin todennäköisesti (yli 90 % todennäköisyydellä) valtaosin ihmiskunnan aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä. Kasvihuonekaasuja syntyy muun muassa fossiilisten polttoaineiden polttamisesta, maan raivauksesta ja maataloudesta, ja niiden pitoisuuksien kasvaminen johtaa maanpinnan ja alailmakehän lämpenemiseen voimistamalla kasvihuoneilmiötä. IPCC arvioi, että ilmasto lämpenee 1,1–6,4 °C, todennäköisimmin 1,8–4,5 °C, aikavälillä 1990–2100. IPCC:n näkemyksiin yhtyvät ainakin 30 tiedeakatemiaa ja -yhteisöä, mukaan lukien G8-maiden sekä Brasilian, Kiinan ja Intian kansalliset tiedeakatemiat. Siinä missä yksittäiset tieteentekijät ovat ilmaisseet erimielisyytensä IPCC:n tuloksista, ilmastotieteilijöiden ylivoimainen enemmistö yhtyy niihin.


title: Holoseeni

text: Maailmanlaajuisella lämpötilojen nousulla on monia vaikutuksia, kuten merenpinnan nousu ja sademäärien muutokset, joiden seurauksena äärimmäisten sääilmiöiden yleisyyden ja voimakkuuden arvioidaan kasvavan. Muita seurauksia ovat viljelysrajojen muuttuminen, jäätikköjen peräytyminen ja eläinlajien sukupuutot.


title: Holoseeni

text: Aivan jääkauden päätyttyä oli kylmää, mutta ilmasto lämpeni parin tuhannen vuoden sisällä. Holoseenin alussa Suomessa oli yhä suuri mannerjäätikkö ja laajat alueet veden alla. Jään vetäydyttyä oli tundrakasvillisuutta: varpuja, vaivaiskoivuja ym.


title: Holoseeni

text: Preboreaali oli kuiva, alussa viileä, mutta loppua kohti lämpenevä kausi Veiksel-jääkauden jälkeen noin 11 560–10 640 kalenterivuotta sitten. Jääkauden lopussa kylmän dryaskauden päätyttyä lämpötila heilahteli preboreaalin kylmässä heilahtelussa 11 300–11 150 vuotta sitten.


title: Holoseeni

text: Preboreaalikaudella Maan jäätiköt olivat yhä suuria, ja ilmasto oli vielä kauden alussa hyvin viileä. Jää alkoi vetäytyä Suomessa aivan kauden alussa Salpausseliltä. Kun suunnilleen samaan aikaan mannerjäätikkö poistui Ruotsissa Närken tienoilta, nykyisen Itämeren paikalla ollut kylmä Baltian jääjärvi tyhjeni osittain Atlanttiin ja muuttui Yoldiamereksi. Preboreaalikaudelle oli ominaista koivun levittäytyminen aiemmin pujoa ja marunaa kasvaneelle tundralle, sekä mannerjään nopea sulaminen. Oli kuivaa ja viileätä. Kauden edetessä esim. pajupensaat yleistyivät, sitten vaivaiskoivut ja lopulta pitkät koivut. Koivun lisäksi muita varhaisia puita olivat muun muassa kataja, pihlaja ja haapa.


title: Holoseeni

text: Aivan jääkauden lopussa ja holoseenin alussa suurriista kuoli. Suurriistaan kuuluivat mm. mammutit. Se on saattanut liittyä jääkaudenaikaiseen ilmastonmuutokseen ja ihmisen toimintaan tai kumpaankin. Kauden puolivälin jälkeen Suomeen tuli kivikautista asutusta, mutta se oli harvaa. Merenpinta nousi holoseenin alussa 35 metriä. Ruotsin salmien kohdalla yhteys Atlanttiin katkesi. Tämä eristi Itämeren Ancylusjärveksi. Sen pinta alkoi nousta. Aivan kauden lopussa nykyisten Tanskan salmien kohdalle puhkesi virta, ja Ancylusjärven pinta alkoi laskea.


title: Holoseeni

text: Neoliittinen kausi – ajanjakso, jolloin maatalous syntyi – alkoi Lähi-idästä. Saviastioiden valmistaminen, noin 9 000 vuotta sitten (7 000 eaa.), avasi tien metallien käsittelytaidon omaksumiselle.


title: Holoseeni

text: Boreaalikaudella 10 640–9 220 kalenterivuotta sitten, oli suunnilleen yhtä lämmintä kuin Etelä-Suomessa on nykyisin. Ilmasto oli edeltänyttä kautta kosteampi. Mänty yleistyi koivun tilalle laajoilla alueilla . Asutus vakiintui Suomessa kauden lopulla.


title: Holoseeni

text:
Jääkauden mannerjäätikkö suli pois noin 9 500 vuotta sitten, mutta monesti jääkauden päättymisen hetkeksi määritellään aika, jolloin Skandien mannerjäätikkö katkesi keskeltä kahtia pohjoiseksi ja eteläiseksi osaksi noin 9 800 vuotta sitten. Noin 9 500 vuotta sitten oli ”boreaalinen kylmä kausi” eli Piora I ja II. Boreaalin lopulla Keski-Euroopassa oli yhä kuivaa, vuotuinen sademäärä oli noin 300–5 000 mm ja vuoden keskilämpötila 13 °C.
Sahara oli 9 000 vuotta sitten kostea savanni, joka kuivui useassa aallossa niin, että 5 000 vuotta sitten se oli muuttunut nykyisenlaiseksi.


title: Holoseeni

text: Lämmin ja kostea atlanttinen kausi oli noin 9 220–5 660 vuotta sitten. Suomen ilmasto oli silloin nykyistä merellisempi. Holoseenin lämpöhuippu saavutettiin noin 6 900–6 400 vuotta sitten. Silloin oli koko maapallon alueella keskimäärin 0,5–2 astetta nykyistä lämpimämpää. Pohjois-Siperiassa kesät lämpenivät kuitenkin 2–6 astetta. Tätä holoseenin lämpimintä kautta kutsutaan mm. holoseenin ilmasto-optimiksi, hypsitermaaliksi, altitermaaliksi, holoseenin optimiksi ja holoseenin megatermaaliksi.


title: Holoseeni

text: Amerikan mannerjään sulaminen aiheutti jääjärven tyhjenemisen valtamereen, mistä seurasi 8 200–7 800 vuotta sitten lyhytkestoinen ja vähäinen kylmeneminen, ”8 200 vuoden takainen kylmä piikki”. Lämpötila laski monilla alueilla noin 1–5,5 astetta. Maanviljely taantui Lähi-Idässä laajan kuivumisen seurauksena. Noin 7 100 vuotta sitten ilmasto kylmeni jälleen hieman.


title: Holoseeni

text: Kauden lopulla noin 5 800 vuotta sitten koettiin kuiva jakso. Silloin Sahara kuivui huomattavasti. Noin 3800–2800 eaa. kuivuus luultavasti aiheutti asutuksen keskittymisen sen aikaisiin suuriin kaupunkeihin Mesopotamiassa ja Egyptissä. Kuivuus paheni juuri paikallisten korkeakulttuurien synnyn aikoihin noin 3500–3200 eaa..


title: Holoseeni

text: Subboreaalinen kausi oli nykyistä kuivempi ja lämpimämpi kausi 5 660–2 400 vuotta sitten. Kauden alussa 3500–2000 eaa. oli keskimäärin kylmää ja esim. Afrikan mantereella tapahtui aavikoitumista. Noin 3500–3000 eaa. oli viileä ja kostea Pioran oskillaatio, jota jotkut tutkijat pitävät aiempaa viileämmän subboreaalikauden alkuna. Puiden kasvuraja aleni Alpeilla 100 metriä. Ilmasto kylmeni myös muualla maailmassa. Välimeren seutu ja Lähi-itä kuivuivat. Pioran kylmä piikki liittyi ehkä noin 3250 eaa. tapahtuneeseen tulivuorenpurkaukseen tai Auringon vaihteluihin.


title: Holoseeni

text: Noin 2200 eaa. alkaen koettiin jälleen kuiva jakso monilla maailman alueilla. Muun muassa Egyptissä veden vähyys Niilissä aiheutti nälänhätää, kun peltojen kasteluvesi loppui.


title: Holoseeni

text: Noin 2600–2400 kalenterivuotta sitten eli noin 600–400 eaa. alkaneen subatlanttisen kauden alussa ilmasto viileni nopeasti, oli sateista ja kosteaa. Noihin aikoihin Pohjois-Euroopassa asuneet ihmiset omaksuivat käyttötavaroidensa valmistuksessa raudan käytön. Etelämpänä rautaa oli opittu takomaan aiemmin: Lähi-idässä, Persiassa, Kreikassa ja Intiassa 1100-luvulla eaa. ja Länsi-Afrikassa jo noin 1200 eaa. Ihmiskunnan historian jaottelussa elettiin siis rautakautta, jolloin subatlanttisen kauden alun tienoilla noin 900–300 eaa. vallitsi niin sanottu rautakauden kylmä jakso. Noin 800 eaa. Euroopan ilmasto muuttui kosteammaksi ja viileni.


title: Holoseeni

text: Kylmällä kaudella 1200–300 eaa. lämpimämmän ja viileämmän raja oli Välimeren leveysasteilla , mutta 300 eaa.–300 jaa. kylmän ja lämpimän raja Euroopassa siirtyi Pohjois-Saksan leveysasteille .


title: Holoseeni

text:
Noin vuosina 1–300 (tai 1–100) jaa. oli roomalainen lämmin kausi ja noin 400–1000 tai 100–600 jaa. kylmä kausi. Göschenerin kylmä periodi II oli noin vuosina 450–900 jaa. (kansainvaellusajan kylmä minimi). Tuolloin viileämmän ja lämpimämmän ilmaston raja kulki Pohjois-Afrikassa 36. leveysasteella. Vuosina 172-173 jaa. Euroopassa oli huomattavan kylmää. Muistiinpanojen mukaan Mustameri jäätyi vuonna 401 kuukaudeksi. Euroopassa esiintyi tulvia vuosina 900–1100. .
Keskiajalla oli lämmin kausi vuosina 1000–1200 (tai 600–1350). Sitä kutsutaan keskiajan lämpökaudeksi. Tuolloin Grönlannissa saatettiin viljellä viljaa (kuten nykyisinkin pienessä mittakaavassa), ja Kanadan arktisilla saarilla oli 4 °C:tta nykyistä lämpimämpää ja keskileveysasteilla 2,5 °C:tta nykyistä lämpimämpää. Vuodet 1280–1380 olivat hyvin lämpimiä . Mutta vuonna 1429 ilmasto kylmeni, ja jopa Adrianmeri jäätyi. Vuosina 1500–1550 oli jälleen keskiarvoa lämpimämpää.


title: Holoseeni

text: Ilmasto viileni keskiajan jälkeen (1350–1900). Ajanjaksoa kutsutaan pieneksi jääkaudeksi. Sen aikana lämpötila vaihteli mm. tulivuorenpurkausten ja auringon aktiivisuudessa tapahtuneiden pienten muutosten takia. Ilmasto oli keskimääräistä viileämpää vuosina 1550-1680 ja toisaalta kylmempää vuonna 1739. 1700-luvun lopulla ilmasto jälleen lämpeni, kun taas vuosina 1850–1890 oli jälleen kylmempi jakso..


title: Holoseeni

text: Suomessa ilmasto lämpeni huomattavasti 1930-luvulla. Huippuvuorilla lämpötila nousi 3 astetta ja tammikuun keskilämpötila jopa 10 astetta. Pohjois-Grönlannissa oli puolestaan 5 astetta 1900-luvun keskilämpötilaa lämpimämpää. Viime vuosikymmeninä ilmasto on maailmanlaajuisesti lämmennyt selkeästi. Erityisesti nämä muutokset näkyvät pohjoisella napa-alueella jääpeitteen supistumisena ja ohentumisena (mm. havainnot satelliittikuvien perusteella). Tämän yleisen kehityssuunnan lisäksi on maapallolla nähtävissä ilmaston paikallista viilenemistä ja toisaalla lämpenemistä sekä lisääntynyttä kuivuutta ja kasvaneita sademääriä. Holoseenin ilmastoon sisältyy kasvavassa määrin äkillisiä lämpötilamuutoksia, jotka poikkeavat aikaisemmasta keskilämpötilasta. Maan keskilämpötila on noussut noin 0,6 astetta viimeisen sadan vuoden aikana.


title: Holoseeni

text: Yleisen, ensin lämpötilaoptimiin nousseen, sitten viilenneen ja nykyisin käynnissä olevan lämpenemisen lisäksi holoseenin lämpötila on vaihdellut aaltoillen.


title: Holoseeni

text: Joidenkin tutkijoiden mielestä holoseenin lämpötila aaltoilee ehkä 1470 ± 500 ja 900 vuoden jaksoissa luultavasti Auringon säteilyjaksojen tai termohaliinikierron sisäisten värähtelyjen takia. Varmemmin Auringon säteilyn tiedetään vaihtelevan noin 208 ja 80 vuoden jaksoissa. 1470 vuoden jaksollisuus on viime jääkauden Dansgaard-Oeschgerin tapahtumien tavallisinta toistumisväliä vastaava Bondin tapahtumien väli.


title: Holoseeni

text: Jäätiköissä näkyy mm. 1500 ja 2500 vuoden jaksoja. Meren suolaisuudessa näkyy 2600 vuoden jakso.


title: Holoseeni

text: Kylmiä Bondin tapahtumia sattui holoseenilla muun muassa 11100, 10300, 9400-9500, 8100, 5800, 4200, 2800, ja 1400 vuotta sitten.


title: Holoseeni

text: Suuret "tuhansien vuosien heilahtelut" heikkenivät noin 8100 vuotta sitten, jolloin oli suuri preboreaalin kylmä heilahdus.


title: Holoseeni

text: Jaksollisuudesta ei olla yhtä mieltä. Joidenkin mielestä kyse on valejaksoista, kohinatyyppisestä vaihtelusta tai stokastisesta resonanssista, joka on kohinan ja jaksollisuuden välimuoto.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisen evoluutio tarkoittaa ihmisten suvun ("Homo") eriytymistä ihmisten ja muiden apinoiden tai apinaihmisten yhteisestä kantamuodosta sekä nykyihmisen ("Homo sapiens") kehittymistä. Ihmisen evoluutiossa voidaan käsitellä myös kädellisten lahkon kehitystä, sekä muita hominideja, kuten suvun "Australopithecus" apinaihmisiä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisten suku kehittyi noin 2,0–2,5 miljoonaa vuotta sitten. Varhaisin sukuun sijoitettu laji oli "Homo habilis", joskin sitä voidaan myös pitää vielä vasta esi-ihmisenä. Ensimmäiset kiistattomat ihmiset olivat pystyihmiset. Niistä kehittyi heidelberginihminen, josta puolestaan kehittyi Afrikassa nykyihminen sekä Euroopassa neandertalinihminen ja Aasiassa denisovanihminen.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisten, apinaihmisten ja ihmisapinoiden kehitystä kuvaavat sukupuut näyttivät vielä jokin aika sitten varsin selkeiltä. Uusimpien löytöjen myötä sukupuu on muuttunut ”kehityspensaaksi”, johon pitäisi saada mahdutettua lukemattomat viime vuosina löydetyt uudet sukulaiset. Monet aiemmat käsitykset ovat osoittautuneet liian yksinkertaisiksi: ihminen ei ole suoraan kehittynyt nykyisenlaiseksi ihmisapinoista, vaan kehityslinjassa on ollut useita haaroja.


title: Ihmisen evoluutio

text: Maapallolla on yleensä elänyt samanaikaisesti useita eri ihmis- ja apinaihmislajeja. On uskottu, että 30 000 vuotta sitten neandertalinihmisen kuoltua sukupuuttoon syntyi nykyinen tilanne, jossa maailmassa on vain yksi ihmislaji, nykyihminen. Vuonna 2003 Indonesian Floresin saarelta tehdyn löydön perusteella on kuitenkin esitetty, että vielä huomattavasti neandertalinihmisen sukupuuttoa myöhemmin maapallolla eli nykyihmistä paljon pienikokoisempi ihmislaji, floresinihminen.


title: Ihmisen evoluutio

text: Merkittävimpiä kehitysaskeleita ja näkyvimpiä muutoksia ihmisen evoluutiossa ovat olleet kahdella jalalla kävelyyn siirtyminen, karvapeitteen väheneminen, puhe-elimistön kehittyminen puheelle sopivaksi sekä aivojen kasvua seuranneen älykkyyden kehityksen aikaansaama kulttuurin synty.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisen evoluutiota tutkii paleoantropologian tieteenala. Se hyödyntää useita tieteenaloja kuten perinnöllisyystiedettä, ekologiaa ja paleoekologiaa sekä etologiaa. Ihmisen evoluutiosta saadaan tietoa ensisijaisesti fossiilien kautta. Fossiileita saadaan arkeologisista kaivauksista ja niitä ajoitetaan geokemiallisilla iänmääritysmenetelmillä. Fossiileista pystytään määrittelemään lajit, asuinpaikat ja elinaikakaudet. Ihmislajien elintavoista, sukupuuttoon kuolinajasta tai muuntumisesta toiseksi lajiksi saadaan tietoa fossiilien löytöpaikoista saatujen tietojen perusteella.


title: Ihmisen evoluutio

text: Luufossiileista pystytään päättelemään paljon yksilöiden ulkonäöstä, kuten kehon rakenteesta, kasvonpiirteistä sekä lihaksistosta ja sitä kautta monenlaisista elintavoista. Hampaat kertovat lajin ruokavaliosta, elämäntavoista ja sisäisistä suhteista. Kallonpohja kertoo siitä, kulkiko laji pystyssä. Aivojen koko ja ulkopinnan rakenne säilyvät kun hiekka tai muta täyttää fossiilikallon ja kovettuu. Luiden pintaan jääneistä jäljistä voidaan nähdä jänteiden kiinnittyminen ja sitä kautta päätellä lajin liikkumistapa ja paino.


title: Ihmisen evoluutio

text: Fossiilit vaativat säilyäkseen tietynlaiset olosuhteet. Varhaisten hominidien fossiileja löytyy oikeanlaisista mioseenin ja pleistoseenin välisistä sedimenttikerroksista, lähinnä järvi- ja jokikerrostumista. Varhaisia hominideja oli myös melko vähän. Sen vuoksi fossiileja on löydetty lähinnä vain kolmelta alueelta: Itä-Afrikan hautavajoamasta, Tšadjärven altaasta ja Etelä-Afrikan luolista.


title: Ihmisen evoluutio

text: Viime vuosikymmeninä ihmisen evoluution tutkimuksen mahdollisuuksia on laajentanut DNA-tutkimus. Ihmisen evoluution tutkimuksen kannalta on ollut suuri merkitys etenkin sillä, että DNA:ta on kyetty eristämään myös ihmisen sukupuuttoon kuolleiden sisarlajien, kuten neandertalinihmisen ja denisovanimisen jäänteistä, mikä edelleen on mahdollistanut päätelmien tekemisen siitä, milloin lajit ovat erkaantuneet toisistaan ja milloin ja missä määrin niiden välillä on tapahtunut risteytymistä ja miten ihmislajin nykyinen monimuotoisuus on syntynyt. Edellytykset DNA:n säilymiseen kuitenkin vaihtelevat sekä kuluneesta ajasta että ympäristön olosuhteista riippuen.


title: Ihmisen evoluutio

text: Maailman ja ihmisen uskottiin Raamatun pohjalta aina 1800-luvun puoliväliin saakka olevan vain 6 000 vuoden ikäinen. Koska fossiileissa ei ollut tiedossa välimuotoja, lajien uskottiin olevan muuttumattomia. Charles Darwinin "Lajien synty" ilmestyi vuonna 1859, ja pian sen jälkeen evoluutioteoria hyväksyttiin. Ensimmäiset neandertalinihmisen jäänteet löydettiin vuonna 1857 ja cro-magnonin ihmisen jäänteet vuonna 1868. Näiden löytöjen ja Darwinin teorian ansiosta käsitys primitiivisten ihmisten olemassaolosta hyväksyttiin. Vuonna 1891 alankomaalainen Eugène Dubois löysi apinan ja ihmisen välimuodon jaavanihmisen, joka oli "Homo erectus" -yksilö.


title: Ihmisen evoluutio

text: Vuosiluku kuvaa yleensä jäännösten löytymistä, joissain kohdissa uuden lajin nimeämistä:Ihminen on nykykäsityksen mukaan kehittynyt Afrikassa. Ihminen kehittyi afrikkalaisista ihmisapinoista, Afrikassa ihmisen sukupuu erkani simpanssin sukupuusta seitsemän miljoonaa vuotta sitten, siellä syntyi ihmisen suku "Homo" 2,5 miljoonaa vuotta sitten, ja siellä kehittyi myös nykyihminen.


title: Ihmisen evoluutio

text: Vielä 1800-luvulla uskottiin ihmisen olevan peräisin Aasiasta. Charles Darwin tosin esitti jo vuonna 1871 ohimennen teoksessaan "Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta", että ihmisen alkukoti on Afrikassa, sillä olemme läheisintä sukua afrikkalaisille simpansseille ja gorilloille. Käsitys Aasiasta alkukotina kuitenkin säilyi vielä pitkään. Jaavalta vuonna 1892 löytyneet "Homo erectuksen" jäänteet vahvistivat käsitystä edelleen, ja myös 1920-luvulla Kiinasta löytyneet pekinginihmisen jäänteet sopivat vanhaan kuvaan. Todisteita Afrikasta ihmisen alkukotina löytyi ensi kerran vuonna 1924 Etelä-Afrikan Taungista, mistä Raymond Dart löysi ihmistä muistuttavan lapsen kallon. Hän nimesi löytönsä "Australopithecus africanukseksi" ja arveli sen olleen ihmiseksi kehittymässä olleen apinan. Hänen teoriaansa ei vielä tuolloin kuitenkaan uskottu. Toisen maailmansodan jälkeen vastaavia jäänteitä alettiin kuitenkin löytää muualtakin kuin Etelä-Afrikasta, kuten Mary Leakeyn vuonna 1959 Tansanian Olduvaista löytämä kallo. Näin yleinen käsitys kääntyi Afrikan kannalle ihmisen alkukotina.


title: Ihmisen evoluutio

text: 2000-luvulla tehdyt geenitutkimukset ovat vahvistaneet käsitystä Afrikasta ihmisen alkukotina.


title: Ihmisen evoluutio

text: Joidenkin tutkijoiden mukaan täysin Afrikka-keskeinen kuva ihmisen evoluutiosta on kuitenkin liian rajoittunut, sillä vanhin simpanssista eronneen ihmisen esimuodon fossiili on löydetty Itä-Euroopasta ja ajoitettu yli 7,1 miljoonan vuoden taakse. Homininien arvellaan myös liikkuneen Afrikasta muualle maailmaan ja takaisin, mikä vaikeuttaa ihmisen esimuodon alkuperän selvittämistä. Tutkijat eivät pysty nykyisten tutkimustietojen avulla toteamaan mitään täysin varmaksi ihmisen alkukodista.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisen ja apinoiden yhteisen esi-isän, niin sanotun puuttuvan renkaan, fossiileja ei ole vielä löydetty. Tutkijoiden keskuudessa esiintyykin yhä erilaisia käsityksiä siitä, kuinka paljon se muistutti ulkonäöltään ja käyttäytymiseltään simpanssia, ihmisen oletettua sisarlajia, sekä siitä, missä ja milloin se eli. Useita fossiileja on aluksi pidetty puuttuvina renkaina, mutta nämä käsitykset on sittemmin hylätty. Hylättyjä apinaihmisehdokkaita ovat olleet esimerkiksi orangin kaltainen "Ramapithecus", huijaukseksi paljastunut Piltdownin ihminen sekä neandertalinihminen, jaavanihminen, pekinginihminen, floresinihminen ja "Australopithecus africanus".


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihminen kuuluu kädellisten ("Primates") lahkoon, joka on yksi nisäkäslahkoista. Kädellisten kantamuodot alkoivat kehittyä 65–75 miljoonaa vuotta sitten ilmeisesti hyönteissyöjämäisistä nisäkkäistä. Varhaisimmat kädelliset kehittyivät mesotsooisen maailmankauden lopussa noin 65 miljoonaa vuotta sitten. Paleoseenikauden alkukädelliset olivat kooltaan kissaa pienempiä ja pitkäkuonoisia.


title: Ihmisen evoluutio

text: Alkukädellisten jälkeen tulleet kädelliset sijoitetaan kahteen heimoon, "Omomyidae" eli omomyidit ja "Adapidae" eli adapidit. Nämä alkukädellisiä kehittyneemmät lajit levisivät laajalle, ympäri maapallon. Eoseenikaudella näiden kehittyneiden kädellisten kilpailuetuja olivat erikoistumattomuus, suuret aivot ruumiiseen nähden ja binokulaarinen näkö. Ominaisuuksien takia ne oppivat uusia käyttäytymistapoja, käyttivät monipuolista ruokaa ja oppivat löytämään uusia ravintokohteita. Eoseenikauden kädelliset muistuttivat nykyisiä makeja ja kummituseläimiä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Vielä tuntematon, luultavasti melkoisesti puoliapinoita muistuttanut kädellismuoto kehittyi edelleen. Vähitellen tämä muoto alkoi yhä enemmän muistuttaa nykyisiä apinoita. DNA-molekyylien perusteella itä- ja länsiapinat erkaantuivat jo varhaisessa vaiheessa, eoseenikauden lopussa. DNA-molekyylit osoittavat myös sen, että häntä- ja ihmisapinat erkaantuivat oligoseenikauden lopulla. Näistä oligoseenikauden apinoista on löydetty runsaasti fossiilisia todisteita.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihminen kuuluu ihmisapinoiden (hominoidit, "Hominoidea") yläheimoon, isojen ihmisapinoiden (hominidit, "Hominidae") heimoon ja sen "Homininae"-alaheimoon. Ihmisten lähimmät elossa olevat sukulaiset ovat suuret ihmisapinat. Ihmisapinoista ihmistä lähimpänä kehityshistoriassa ovat simpanssit ("Pan"), joiden kanssa ihminen muodostaa "Hominini"-tribuksen. Gorillat eroavat ihmisestä jonkin verran enemmän ja orangit ("Pongo") vieläkin enemmän. Vähiten ihmisiä muistuttavat ihmisapinoista gibbonit eli pienet ihmisapinat ("Hylobatidae").


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmistä ja simpanssia erottavista tunnetuista geeneistä useimmat liittyvät proteiinien pilkkomiseen (80), hajuaistiin (50) ja kuuloaistiin (21). Vain ihmisellä on niin sanottu "kieligeeni" FOXPµ.


title: Ihmisen evoluutio

text: Varhaisimpien tunnettujen ihmisapinoiden tiedetään eläneen Afrikassa mioseenikauden alkupuolella 15–23 miljoonaa vuotta sitten. Nämä puissa eläneet "Proconsul"-sukuun sijoitetut ihmisapinalajit olivat nelijalkaisia, pieniaivoisia ja hännättömiä. Esimerkiksi lajin "Proconsul heseloni" kallo oli huomattavan ”ihmismäinen”.


title: Ihmisen evoluutio

text: Suuret ihmisapinat ja gibbonit erkanivat toisistaan noin 14–22 miljoonaa vuotta sitten ja orangit 13–15 miljoonaa vuotta sitten. Jäljelle jäi kehityshaara, joka sisältää ihmisen ja muut Afrikan suuret ihmisapinat. Ajanjaksolta 13,5–7 miljoonaa vuotta sitten on löydetty vain vähän fossiileja, ja siksi mioseenikauden monista ihmisapinalajeista ei ole löytynyt kiistatonta ihmisen kehityslinjan kantavanhempaa. Tästä haarasta erosi ensimmäisenä 8–10 miljoonaa vuotta sitten nykyisten gorillojen kantamuoto, ja simpansseihin johtava kantamuoto erosi ihmisen linjasta 7–8 miljoonaa vuotta sitten. Simpansseja on ehdotettu liitettäväksi ihmisten sukuun ("Homo"), mutta myöhempien ihmislajien kulttuuri on niin paljon poikkeavaa, että se on sijoitettu omaan sukuunsa "Pan".


title: Ihmisen evoluutio

text: Afrikka on ainoa maanosa, josta on löytynyt katkeamaton ketju fossiileja ihmisapinoista nykyihmiseen. Tämä yhdessä geenitutkimuksista saatuihin tietoihin viittaa siihen, että ihmiseen johtava kehitys tapahtui juuri Afrikassa. Ihmisten sukupuuta on jouduttu muuttamaan useita kertoja uusien fossiililöydösten jälkeen, joita on 1980-luvun lopulta lähtien tehty entistä enemmän.


title: Ihmisen evoluutio

text: Sahelinapinaihminen ("Sahelanthropus") on Tšadista löytynyt ihmisapinasuku, jonka kallo muistuttaa niin ihmistä kuin simpanssiakin. Se eli 6–8 miljoonaa vuotta sitten eli juuri silloin kun ihmisen ja simpanssin kehityslinjat alkoivat erkaantua. Se saattaakin olla molempien kantamuoto tai kuulua jompaankumpaan kehityslinjaan, mutta vielä asiaa ei tiedetä varmasti.


title: Ihmisen evoluutio

text: Tugeninapinaihminen ("Orrorin tugenensis") on Afrikan suuresta hautavajoamasta löytynyt ihmisapina, joka eli mioseenikaudella noin 5,7–6,2 miljoonaa vuotta sitten. Laji saattaa olla ihmisen suora edeltäjä, mutta löydettyjen fossiilien vähäisyyden vuoksi asia on vielä epävarma.


title: Ihmisen evoluutio

text: Etiopianapinaihmisestä ("Ardipithecus") tunnetaan kaksi lajia. "Ardipithecus kadabba" eli noin 5,5 miljoonaa vuotta sitten ja "Ardipithecus ramidus" noin 4,5 miljoonaa vuotta sitten. Etiopianapinaihminen on usein sijoitettu ihmisen sukuhaaraan, mutta asiasta ei ole yksimielisyyttä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Varhaisin "Australopithecus" (etelänapina) ilmaantui 4,1–5,1 miljoonaa vuotta sitten. Sen asema ihmisen kehityshaarassa on yhä epäselvä. Sukuun kuuluu useita lajeja, yleisen rajauksen mukaan viisi tai kuusi. Lajeista viimeisin, malapanapinaihminen, eli vielä samaan aikaan kuin vanhimmat "Homo"-sukuun luetut ihmiset, alle kaksi miljoonaa vuotta sitten. Tunnetuin Australopithecus-fossiili on Lucyksi nimetty 3,2 miljoonaa vuotta vanha "Australopithecus afarensis".


title: Ihmisen evoluutio

text: Jotkut tutkijat ovat arvelleet joidenkin "Australopithecusten" saattaneen olla ihmisen esivanhempia. Ne ovat myös saattaneet olla jonkinlainen rinnakkaismuoto varhaisten ihmisten edeltäjille "Kenyanthropuksille", mutta eivät siten ihmisten suoria edeltäjiä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Australopithecuksen lähisuku on "Paranthropus", 'roteva apinaihminen'. Rotevaksi sitä alettiin kutsua sen jykevän leuan vuoksi, mutta vartaloltaan se muistuttaa Australopithecusta.


title: Ihmisen evoluutio

text: "Australopithecus" ja "Paranthropus" ovat monessa suhteessa apinan ja ihmisen välimuotoja. Ne kävelivät pystyssä ihmismäisillä jaloillaan, mutta niillä oli apinamaiset käsivarret ja valtavat poskihampaat.


title: Ihmisen evoluutio

text: Kenianesi-ihminen ("Kenyanthropus platyops", 'litteänaamainen kenianihminen') on noin 3,5 miljoonan vuoden ikäinen laji. Se muistuttaa tietyiltä piirteiltään ihmistä, ja sen löytyminen 1998 vahvisti sitä käsitystä, että sen aikalainen afarinapinaihminen ei olekaan ihmisen edeltäjä. Kenianesi-ihmisen suhdetta ihmisen kehityslinjaan ei vielä tiedetä varmasti. Jos se osoittautuu ihmisen kantamuodoksi, useimmat Australopithecukset eivät sitä silloin voisi olla.


title: Ihmisen evoluutio

text: Turkananihminen ("Homo rudolfensis") on 1,9 miljoonaa vuotta sitten elänyt laji. Se muistuttaa kasvoiltaan kenianesi-ihmistä, ja sitä onkin ehdotettu liitettäväksi samaan sukuun. Turkananihminen oli noin 145–150 senttimetriä pitkä ja liikkui pystyasennossa.


title: Ihmisen evoluutio

text: Käteväihminen ("Homo habilis") on 1,9–1,5 miljoonaa vuotta sitten elänyt laji. Se eli samaan aikaan ja samalla alueella kuin afrikanihminen ja turkananihminen. Siksi se ei välttämättä ole nykyihmisen edeltäjä, kuten joskus on ajateltu, vaan kantamuoto olisikin jokin käteväihmisen edeltäjä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisen kantamuodot ja sukulaiset ovat kehittyneet samanlaisten tekijöiden ohjaamina kuin muutkin eläimet. Aiemmin evoluution ajateltiin tapahtuvan melko tasaisella nopeudella, mutta nykyisin tutkijat katsovat ihmistenkin kehityksessä olleen useita hyppäyksellisiä vaiheita.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisen kulttuurin kehitys eli kulttuurievoluutio rinnastetaan joskus ihmisen biologiseen evoluutioon, ja sitä käsitellään oppikirjoissa sen yhteydessä. Kulttuurin ja geenien koevoluution tutkimuksessa ajatellaan, että biologinen ja kulttuurievoluutio kulkevat rinnakkain ja vaikuttavat toisiinsa.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ensimmäinen hyppäys kehityksessä tapahtui noin 7–8 miljoonaa vuotta sitten, kun ilmasto muuttui kuivemmaksi ja viileämmäksi, metsät kutistuivat ja savannit levisivät. Jonkin afrikkalaisen ihmisapinalajin populaatio vastasi tähän valintatilanteeseen. Tämän populaation yksilöistä alkoi kehittyä pystyasennossa kävelijöitä, kaikkien apina- ja esi-ihmisten sekä ihmisten kantamuotoja. Pystyasentoon siirtymisen syyt ovat yhä kiistanalaiset. Pystyasennosta on tiettyjä etuja, kuten se että kädet vapautuvat, pitkien matkojen kulkeminen on tehokasta, lämmönsäätely on tropiikissa avoimessa maastossa helpompaa ja maasta on helpompi yltää hedelmiin. Pystykäynti on kuitenkin nopeimmillaankin hitaampaa kuin neljällä jalalla käynti, ja tämä pätee vielä selvemmin siihen vaiheeseen kun siirtyminen pystykäyntiin on vielä kesken. Kahdella jalalla liikkuminen vaatii lisäksi lukuisia uusia sopeutumia etenkin selkärangan ja alaraajojen rakenteessa. Pystykäyntiin siirtymisen onkin esitetty johtuneen sukupuolivalinnasta, lähinnä sitä kautta että pystyssä kävellyt uros pystyi hankkimaan naaraalleen ja poikasilleen aiempaa paremmin ruokaa.


title: Ihmisen evoluutio

text: Seuraava suurempi nopean kehittymisen vaihe tapahtui noin 2,6 miljoonaa vuotta sitten, jolloin ihmisten kantamuodot alkoivat valmistaa apuvälineitä, työkaluja ja aseita. Syntyi Olduvain kulttuuri, jonka myötä ihmisen sukulaiset saivat uudenlaisia tehokkaita keinoja päästä käsiksi ravintoon sekä puolustaa itseään pedoilta.


title: Ihmisen evoluutio

text: Kolmas hyppäys kehityksessä tapahtui vajaat 1,7–1,8 miljoonaa vuotta sitten, kun esi-ihmisille alkoi kehittyä nykyihmisillekin tyypillinen ruumiinrakenne. Tämä afrikanpystyihminen levisi Afrikasta Aasiaan ja Eurooppaan. Pystyihminen otti käyttöön myös tulen ja kehitti uudenlaisia kiviesineitä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Neljännessä hyppäyksessä 600 000 vuotta sitten ihmisen aivojen koko kasvoi äkillisesti. Samalla syntyi heidelberginihminen, jonka aivot olivat jo samankokoiset kuin nykyihmisellä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisellä on evoluution tuottama taipumus kielen oppimiseen. Käteväihmisen kurkunpää oli vielä samankaltainen kuin simpanssilla, joka voi oppia käsimerkkejä mutta ei puhumaan. Pystyihmisen kurkunpää vastasi rakenteeltaan kaksivuotiaan nykyihmisen vastaavaa, ja todennäköisesti pystyihminen on kyennyt jollakin tavalla puhumaan. Jos pystyihminen on puhunut, laji on todennäköisesti käyttänyt jonkinlaista esikieltä ilman selkeää kielioppia. Kieliopin ihminen kehitti ehkä 45 000 vuotta sitten.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisten suvun ("Homo") katsotaan yleisimmin kehittyneen 2,0–2,5 miljoonaa vuotta sitten, vaikkakin jotkut katsovat sen kehittyneen jo yli neljä miljoonaa vuotta sitten. Ihmisten kehityslinjaan kuuluvia mutta usein harvalukuisia fossiileja on ollut usein vaikea sijoittaa apinaihmisiin tai ihmisiin.


title: Ihmisen evoluutio

text: Joidenkin tutkijoiden mukaan nykytiedolla selkein siirtymä ihmisiin olisi ollut esi-ihmisistä eli kenian litteänaamamaisesta ihmisestä turkananihmiseen ja siitä edelleen afrikanpystyihmiseen. Toisen käsityksen mukaan ihmisten mahdollinen edeltäjä olisi jokin "Australopithecus"-suvun populaatio, joista on löydetty parempia fossiileita ajalta ennen ihmistä. Joidenkin tutkijoiden mukaan Etiopian Ledi-Gerarusta löydetty 2,8 miljoonaa vuotta vanha fossiili edustaa varhaisinta tunnettua ihmistä ja yhdistää "Australopithecus afarensiksen" ihmisen sukuun.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisten sukuun voidaan sijoittaa ainakin lajit:


title: Ihmisen evoluutio

text: Pystyihmisiin luetaan useita kahdella jalalla liikkuvia ihmislajeja, jotka elivät eri puolilla Vanhaa maailmaa 1,9 miljoonaa vuotta sitten ja katosivat lopullisesti vasta 50 000 vuotta sitten tai sitäkin myöhemmin. Ne polveutuivat mahdollisesti jostakin kantapystyihmislajista, vaikka aiemmin on pidetty mahdollisena että niitä edeltävä laji olikin kätevä- tai turkananihminen. Eri puolilta maailmaa löytyneet pystyihmisten fossiilit eroavat toisistaan huomattavasti, joten moni tutkija jakaa ne eri lajeiksi. Näitä ovat:


title: Ihmisen evoluutio

text: Pystyihmiset hävisivät yksi kerrallaan sukupuuttoon kehittyneempien ihmistyyppien tieltä. Pisimpään ne säilyivät Jaavan saarella, mahdollisesti aina vuoteen 25 000 eaa. saakka ja myöhempäänkin, mikäli floresinihminen on kehittynyt pystyihmisestä. Floresinihminen asui Indonesian Floresin saarella arvioiden mukaan ehkä vielä 48 000 eaa., vanhempien arvoiden mukaan mahdollisesti vain 10 000 eaa., mikä tekee siitä ehkä viimeiseksi kadonneen ihmislajin. Floresinihminen oli vain metrin pituinen ja hyvin pienipäinen.


title: Ihmisen evoluutio

text: Geneettisten todisteiden pohjalta on arvioitu mahdolliseksi, että nykyihmiseen johtanut evoluutio ajanjaksolla 2,0 miljoonaa – 300 000 vuotta sitten tapahtui osin tai kokonaan Euraasiassa eikä Afrikassa. Vasta sen jälkeen ihmisen sukulinja olisi palannut Afrikkaan ja kehittynyt siellä nykyihmiseksi. Tämän teorian puolesta puhuu se, että nykyihmisen linjasta eronneet linjat kuten neandertalinihminen ja denisovanihminen elivät juuri Euraasiassa.


title: Ihmisen evoluutio

text: Pystyihmisille ilmestyi ensi kertaa monia nykyihmiselle tuttuja inhimillisiä ominaisuuksia, rakenne- ja käyttäytymispiirteitä. Pystyihminen saattoi olla ensimmäinen ihmissuvun laji, joka pystyi juoksemaan. Sen luista on pystytty näkemään, että sillä oli hyvin vahvat kinnerjänteet ja muut jänteet, jotka ovat tarpeen erityisesti juoksemisessa mutta eivät kävelyssä. Pystyihminen osasi murskata eläinten luita valmistamillaan työkaluilla. Se oppi hallitsemaan tulta ehkä joskus 0,5–1,1 miljoonaa vuotta sitten, joskin on vaikea tietää, milloin se käytti tulta ruoan valmistukseen. Se söi ravitsevampaa ruokaa kuin edeltäjänsä, mistä seurasi energiansäästöä ja mahdollisuus kasvattaa aiempaa suuremmat aivot. Pystyihmisen sukupuolet olivat lähes saman kokoisia, toisin kuin sen edeltäjillä. Mahdollisesti pystyihmiset olivat ensimmäisiä ihmisiä, jotka alkoivat elää ydinperheinä. Pystyihmisen leuka ja leukalihakset olivat pienempiä kuin sen edeltäjien ja aikalaisten.


title: Ihmisen evoluutio

text: Heidelberginihmisen uskotaan yleisimmin kehittyneen Afrikassa afrikanihmisestä ("Homo ergaster") 600 000–700 000 vuotta sitten ja levinneen sitten Eurooppaan ja Aasiaan. On kuitenkin myös mahdollista, että se kehittyi Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa euroopanihmisestä ("Homo antecessor") ja levisi sieltä Afrikkaan ja Aasiaan. Lajin nuorimmat fossiilit ovat 200 000 vuoden ikäisiä, jolloin sen kehitys uusiksi lajeiksi oli jo pitkällä. Heidelberginihmisestä kehittyi Euroopassa neandertalinihminen, Aasiassa denisovanihminen ja Afrikassa nykyihminen.


title: Ihmisen evoluutio

text: Heidelberginihmisen kallo oli raskastekoisempi ja matalampi kuin nykyihmisen, ja silmien päällä oli voimakas kulmaharjanne. Aivojen koko oli suurin piirtein sama kuin nykyihmiselläkin. Ruumiinrakenne oli roteva ja keskipituus noin 170 senttimetriä.


title: Ihmisen evoluutio

text: Neandertalinihmiset ("Homo neanderthalensis") elivät Euroopassa, Lähi-idässä ja Aasiassa 230 000–30 000 vuotta sitten. Neandertalinihminen on nykyihmisen serkku mutta ei esi-isä: kehityslinjat erkanivat noin 500 000 vuotta sitten. Molekyylitutkimusten mukaan neandertalinihmiset ja nykyihmiset kuitenkin risteytyivät keskenään ja nykyihmisen perimässä on jälkiä neandertalinihmisestä. Neandertalinihmiset hävisivät suunnilleen 10 000 vuotta sen jälkeen, kun nykyihminen levittäytyi Eurooppaan.


title: Ihmisen evoluutio

text: Neandertalilaisella oli vankka ja leveä lantio sekä tukevat alaraajojen luut. Pituudeltaan neandertalilaismies oli 165 senttimetriä ja nainen pari senttiä lyhyempi. Neandertalinihmisen kasvot olivat suuret, ja niiden keskiosa työntyi ulospäin. Otsa oli luisu ja silmien yläpuolella oli korkeat luuharjanteet. Nenä oli iso, ja leukakyhmy puuttui. Mitattujen neandertalinihmisen aivokoppien keskimääräinen tilavuus on 1 420 cm³ eli hiukan nykyihmistä enemmän. Nykytutkimuksen mukaan neadertalinihminen osasi käyttää ja valmistaa kehittyneitä työkaluja, puhua yhteistä kieltä, metsästää ryhmässä, haudata vainajansa ja huolehtia haavoittuneista.


title: Ihmisen evoluutio

text: Denisovanihminen kehittyi luultavasti heidelberginihmisestä. Se eli ainakin Etelä-Siperiassa ja muistutti enemmän neandertalinihmistä kuin nykyihmistä. Nykyisten melanesialaisten, australialaisten ja uusiguinealaisten perimässä on jonkin verran denisovanihmisen geenejä, mikä johtuu risteytymisistä matkalla denisovalaisten asuttamien alueiden läpi. Kiinasta on lisäksi löydetty 11 500–14 500 vuotta vanhoja "saksanhirvi-ihmisen" jäänteitä. Kyseessä saattaa olla tuntematon ihmislaji tai hyvin varhain Afrikasta muuttanut nykyihmisryhmä, joka oli pysynyt eristyksissä muista nykyihmisistä. Tutkija Chris Stringerin mukaan kyseessä voi olla denisovanihmisen sukulainen tai nykyihmisen ja denisovanihmisen risteytys.


title: Ihmisen evoluutio

text: Kaikki maapallolla nykyisin elävät ihmiset kuuluvat samaan lajiin "Homo sapiens" ('viisas ihminen'). Nimen perustana on yksi nykyihmisten tyypillisimmistä ominaisuuksista: ylivertainen oppimis- ja ajattelukyky edeltäviin ihmislajeihin ja muihin eläimiin verrattuna.


title: Ihmisen evoluutio

text: Nykytiedon (v. 2017) mukaan nykyihminen kehittyi Afrikassa myöhäispleistoseenisella aikakaudella heidelberginihmisestä. Varhaisimmat löydöt ovat Marokosta löydetyt noin 300 000 vuoden ikäisiksi ajoitetut fossiilit, jotka edustavat nykyihmisen varhaisinta kehitysvaihetta. Niiden aivokoppa tosin vaikuttaa hiukan nykyisin elävien ihmisten aivokoppaa alkeellisemmalta.


title: Ihmisen evoluutio

text: Afrikasta löydetyissä noin 260 000 vuotta vanhoissa fossiileissa on ollut sekä heidelberginihmisen että nykyihmisen piirteitä. Jotkut tutkijat ovat ehdottaneet heidelberginihmisten ja nykyihmisten välimuodolle nimeä "Homo helmei", mutta sitä ei kovinkaan laajalti ole otettu käyttöön.


title: Ihmisen evoluutio

text: Nykyisin hyväksytyin teoria nykyihmisen alkukodista on yhden syntykodin hypoteesi, nimitykseltään ”Alkukoti Afrikassa” tai ”Äskettäinen afrikkalainen alkuperä”. Sen mukaan kaikki nykyihmisväestöt ovat Afrikassa kehittyneen heidelberginihmisen jälkeläisiä. He levittäytyivät Afrikasta viimeisen kerran Lähi-idän kautta 60 000 vuotta sitten muualle maapallolle ja syrjäyttivät Euroopan ja Aasian alkuperäiset väestöt osin risteytyen niiden kanssa. Kaikki nykyisten Afrikan ulkopuolisten väestöjen (tai rotujen) ominaisuudet ovat siis kehittyneet alle 60 000 vuodessa. Yhden syntykodin hypoteesia tukevat fossiilit, arkeologiset löydöt sekä biokemialliset ja geneettiset todisteet. Käsitystä Afrikasta ihmisen alkukotina vahvistaa se, että Afrikassa ihmisen geneettinen vaihtelu on paljon suurempaa kuin muualla maailmassa. Tämä kertoo siitä, että Afrikan väestö on vanhempaa kuin muun maailman. Afrikan sisällä geneettisesti vanhinta ja monipuolisinta väestöä ovat tutkimusten mukaan eteläisen Afrikan Kalaharin sanit. He tosin asuivat kymmeniä tuhansia vuosia sitten paljon nykyistä laajemmalla alueella Saharan eteläpuoleisessa Afrikassa, joten vielä ei voida sanoa, missä päin Afrikkaa ihminen syntyi.


title: Ihmisen evoluutio

text: Vanhentuneen monialuehypoteesin mukaan nykyiset Afrikan, Euroopan ja Aasian väestöt olisivat kehittyneet näiden maanosien erillisistä pystyihmispopulaatioista kahden miljoonan vuoden aikana. Teorian varhaisemmassa versiossa niiden välillä ei tapahtunut risteytymistä ja kehitys tapahtui eri tahtiin, mutta uudemmassa versiossa risteytymistä tapahtui paljon. Hypoteesi korostaa rotujen välisiä eroja. Useimmat antropologit ovat hylänneet monialuehypoteesin.


title: Ihmisen evoluutio

text: Eräiden geenitutkimusten mukaan ihmiskunta koki joskus 50 000–100 000 vuotta sitten pullonkaulailmiön, jossa ihmiskunnan väkiluku romahti sukupuuton partaalle. Indonesialaisen Toban supertulivuorenpurkauksesta 75 000 vuotta sitten aiheutunutta ilmaston viilenemistä on joskus ehdotettu väkiluvun laskun syyksi. Nykyisin tutkijat ovat alkaneet pitää Toban osuutta epäuskottavana ja uskovat viimeisten 100 000 vuoden aikana tapahtuneiden pullonkaulojen syyksi esimerkiksi Afrikasta poismuuttoa.


title: Ihmisen evoluutio

text: Nykyihminen asutti Lähi-itää ainakin väliaikaisesti viimeistään 125 000 vuotta sitten. Läpimurto Lähi-idästä tapahtui yleisen käsityksen mukaan 50 000–60 000 vuotta sitten, mutta ajoitus ei ole vieläkään vakiintunut. Kaakkois-Kiinaan asti nykyihminen oli mahdollisesti ehtinyt jo 80 000–130 000 vuotta sitten. Etelä-Aasiaan nykyihmiset levittäytyivät viimeistään noin 50 000 vuotta sitten ja saapuivat Australiaan viimeistään 40 000 vuotta sitten. Euroopasta on löytynyt nykyihmisen jäänteitä 41 000–45 000 vuoden takaa. Amerikkaan nykyihmiset saapuivat Alaskan kautta Aasiasta 15 000–35 000 vuotta sitten. Tyynenmeren saaret ja atollit ihminen asutti viimeiseksi. Uusi-Seelanti oli viimeinen asuttamaton elinkelpoinen alue; se asutettiin 800 vuotta sitten.


title: Ihmisen evoluutio

text: Ihmisten levittäytyessä Afrikasta muihin maanosiin he joutuivat yhtäkkiä uudenlaisiin ympäristöihin, joissa oli erilaisia valintapaineita kuin Afrikassa. Ihmiset joutuivat sopeutumaan erilaisiin ruokavalioihin, ilmastoihin, kylmyyteen ja tauteihin. Eri puolille maailmaa asettuneiden ihmisryhmien välille syntyi erilaisia fysiologisia ja geneettisiä eroja. Esimerkiksi ruoanvalmistustapojen kehittymisen seurauksena ihmisten hampaat pienenivät. Myös ihmisen leuka ja muu luusto muuttui entistä paljon kevyemmäksi. Otsan kulmaharjanne katosi muilta paitsi australialaisilta. Vähäisemmän auringonvalon ja uudenlaisen ruokavalion myötä ihmisen D-vitamiininsaanti pieneni, joten pohjoiseen siirtyneiden ihmisten iho vaaleni.


title: Ihmisen evoluutio

text: Nykyiset ihmisväestöt ja "ihmisrodut" ovat melko uusia. Nykyiset väestöt ovat syntyneet monien varhaisempien väestöjen risteydyttyä useita kertoja, minkä jälkeen alkuperäinen väestö on saattanut kokonaan kadota "aaveväestöksi". Suurin osa nykyään elävistä väestöistä ei polveudu sarjamaisesti yksinomaan niistä väestöistä, jotka elivät samoissa paikoissa vielä kymmenentuhatta vuotta sitten.


title: Ihmisen evoluutio

text: Wisconsinin yliopiston tutkijan John Hawksin mukaan ihmisen evoluutio kiihtyi rajusti laajamittaisen maatalouden synnyttyä noin 10 000 vuotta sitten. Kehitys oli niin nopeaa, että nykyihmiset ovat geneettisesti eriytyneempiä 5 000 vuotta sitten eläneistä ihmisistä kuin nämä olivat 30 000 vuotta sitten eläneistä neanderthalinihmisistä. Ihminen joutui sopeutumaan geneettisesti etenkin uuteen ja aluksi ihmiselle huonosti sopivaan ruokavalioon, sekä uudenlaisiin, tiiviissä maatalousyhteisöissä nopeasti syntyneisiin ja yleistyneisiin tartuntatauteihin. Ihmisten määrä alkoi kasvaa nopeasti, minkä seurauksena erilaisten mutaatioiden määrä kasvoi ja geneettinen vaihtelu sai mahdollisuuden nopeutua. Hiilihydraatin lisääntyminen ruokavaliossa sai aikaan geneettisiä muutoksia, joiden ansiosta ihmiset pystyivät välttymään diabetekselta. Maanviljelijöille kehittyi myös parempi suoja alkoholismia vastaan. Jossain päin Euraasiaa syntyi mutaatio, jonka ansiosta ihmiset alkoivat pystyä käyttämään maitosokeria hyväkseen, minkä ansiosta karjataloudesta tuli entistä merkittävämpää. Samankaltainen mutaatio on tapahtunut myös ainakin Itä-Afrikassa ja Arabiassa.


title: Ihmisen evoluutio

text: Euraasian asukkaille kehittyi vuosituhansien kuluessa tautisuoja tappavia kulkutauteja vastaan. Koska vanhan maailman ulkopuolisille kansoille kuten intiaaneille ja australialaisille ei ollut kehittynyt suojaa Euraasian tauteja vastaan, intiaaneista 90 prosenttia kuoli eurooppalaisten tuomiin tartuntatauteihin 1500-luvulta alkaen.


title: Carl Maria von Weber

text: Carl Maria Friedrich Ernst (von) Weber (18. marraskuuta 1786 Eutin, Holstein – 5. kesäkuuta 1826 Lontoo) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänet tunnetaan ennen kaikkea oopperan "Taika-ampuja" (1821) säveltäjänä. "Taika-ampuja", josta tuli heti suosituin saksalainen ooppera, on saksalaisen romanttisen oopperan perusteos.


title: Carl Maria von Weber

text: Weber syntyi Eutinin pikkukaupungissa, lähellä Lyypekkiä. Weberin isä Franz Anton Weber oli entinen upseeri, joka vuodesta 1777 oli johtanut teatterialan yrityksiä. Frantz Anton Weber vietti liikkuvaa elämää, ja aatelisarvo oli hänen keksimänsä. Carl Maria von Weberin äiti Genovefa Weber (o.s. Brenner) oli oopperalaulaja ja näyttelijä. Isän työ edellytti matkustelemista ympäri Eurooppaa, ja hänen perheensä kulki mukana. Carl Marialla oli siten varsin levoton lapsuus. Jatkuva liikkuminen paikasta toiseen ei mahdollistanut kunnon koulunkäyntiä. Toisaalta matkustelusta oli hänen myöhemmän uran kannalta hyötyä, sillä se tarjosi hänelle paljon virikkeitä ja tutustutti häntä laajalti Euroopan teatterielämään. Carl Marian uraa edisti myös se, että hänen isänsä suhtautui suopeasti pojan musikaalisuuteen.


title: Carl Maria von Weber

text: Weber ei todennäköisesti ollut aatelissukua. Hänen isänsä lisäsi aikoinaan sukunimeensä etuliitteen ”von” eikä kyennyt koskaan todistamaan, että olisi kuulunut itävaltaiseen von Weberin aatelissukuun.


title: Carl Maria von Weber

text: Weberin musiikinopettajia olivat säveltäjä Johann Michael Haydn (kontrapunkti), joka oli Joseph Haydnin veli, Johann Nepomuk Kalcher (musiikin teoria) ja Johann Evangelişt Vales (laulu). Myöhemmin häntä opetti musiikin monitaituri Georg Vogler. Voidakseen julkaista omia sävellyksiään Weber opiskeli myös litografiaa. Hänen kehityksensä oli nopeaa, ja hän saavutti pienimuotoista menestystä jo 17-vuotiaana, kun hänen oopperansa "Peter Schmoll" esitettiin Augsburgissa.


title: Carl Maria von Weber

text: Weberin ura olisi saattanut päättyä jo 19-vuotiaana, sillä hän joi vahingossa kaiverrustöihin käytettävää happoa, joka oli hänen mielestään näyttänyt punaviiniltä.


title: Carl Maria von Weber

text: Voglerin avustuksella Weber sai vuonna 1804 kapellimestarin viran Breslaun oopperasta. Nuori Weber kuitenkin turhautui hyvin nopeasti Breslaussa, sillä hän ei saanut läpi haluamiaan muutoksia oopperan ohjelmistoon eikä toimintatapoihin. Niinpä hän erosi virastaan toimittuaan siinä vain kaksi vuotta.


title: Carl Maria von Weber

text: Lyhyeksi jäänyt oleskelu Breslaussa oli enteellinen. Weber vaihtoi usein asuinpaikkaa, ja hänen elämäntyylinsä oli muutoinkin varsin vauhdikas. Hän asui ja työskenteli muun muassa Stuttgartissa, Berliinissä ja Prahassa. Lisäksi hän oli usein esiintymismatkoilla, sillä hän oli saanut jonkin verran mainetta pianistina.


title: Carl Maria von Weber

text: ”Vaellusvuosiensa” 1806–1816 aikana Weber sävelsi vain kaksi kevyehköä oopperaa, romanttisen "Silvanan" ja turkkilaisaiheisen "Abu Hassanin". Hän loi kuitenkin monia merkittäviä konserttiteoksia, kuten kaksi pianokonserttoa, kaksi klarinettikonserttoa, kaksi sinfoniaa ja fagottikonserton. Lisäksi hän sävelsi kirkkomusiikkia, muun muassa kolme messua ja seitsemän kantaattia, sekä noin 80 liediä. Weberin sävellystuotanto sijoittuu tyylillisesti klassismin ja romantiikan murroskohtaan.


title: Carl Maria von Weber

text: Weber asettui vuonna 1816 Dresdeniin ja ryhtyi kaupungin kuninkaallisen oopperan kapellimestariksi. Hän otti tehtäväkseen oopperan tarjonnan monipuolistamisen: italialaisen oopperan suosiminen oli lopetettava, ja yleisön kuultavaksi oli tuotava myös ranskalaista ja saksalaista oopperaa. Tehtävä ei kuitenkaan ollut helppo, sillä oopperan toinen kapellimestari, italialainen Fransesco Morlacchi, vastusti jyrkästi kaikkia muutoksia.


title: Carl Maria von Weber

text: Weberin uudistushalu ei rajoittunut vain ohjelmistoon, vaan hän pyrki myös muuttamaan oopperan työntekijöiden suhtautumista työhönsä. Aiemmin muusikot olivat soittaneet nuotit suuripiirteisesti ja laulajat olivat sooloilleet mielensä mukaan. Weber oli ensimmäisiä kapellimestareita, jotka alkoivat vaatia ehdotonta nuottien noudattamista.


title: Carl Maria von Weber

text: Kapellimestarin työn ohella Weber käytti aikaansa musiikista kirjoittamiseen. Hän kirjoitti sanomalehtiin oopperoiden esittelytekstejä herättääkseen kansan mielenkiinnon oopperaa kohtaan. Hän oli myös merkittävä musiikkikriitikko.


title: Carl Maria von Weber

text: Vuonna 1817 Weber avioitui laulaja Caroline Brandtin kanssa. Avioliitosta syntyi vuonna 1822 poika Max von Weber. Weberin serkku Constanze oli Wolfgang Amadeus Mozartin vaimo.


title: Carl Maria von Weber

text:
Mutta ennen kaikkea Weber oli säveltäjä. Vuosina 1817–1821 sävelletystä oopperasta "Taika-ampuja" (saks. "Der Freischütz") muodostui hänen säveltäjäuransa kohokohta. Sen ensi-ilta oli kesäkuussa 1821, ja se saavutti välittömästi suuren suosion sekä Saksassa että ulkomailla. "Taika-ampujassa" Weber osasi taitavasti yhdistää kansanomaiset melodiat, kekseliäät sointiefektit ja korkeatasoisen orkestroinnin. Myös oopperan romanttisen synkkä aihepiiri puhutteli Weberin aikalaisia. Kyseessä oli täysin saksalainen ooppera, joka todisti Saksan kyvyn nousta oopperataiteessa samalle tasolle kuin Italia.
"Taika-ampuja" teki vaikutuksen Ludwig van Beethoveniin, joka oli sitä mieltä, että sen säveltäjä edustaa Saksan musiikin tulevaisuutta. Beethovenin pettymys oli kuitenkin suuri, kun hän tavatessaan Weberin joutui toteamaan, että tämä ei ole energinen kolmekymppinen säveltäjäsankari vaan tuberkuloosin runtelema hintelä mies.


title: Carl Maria von Weber

text: Weber yritti saada jatkoa "Taika-ampujan" menestykselle, mutta tulokset olivat epätyydyttäviä. Vuosina 1822–1823 sävelletty "Euryanthe" oli musiikillisesti korkeatasoinen, mutta ongelmana oli heikkotasoinen libretto. On jopa sanottu, että koskaan ei ole musiikin historiassa yhdistetty niin hyvää musiikkia niin huonoon tekstiin.


title: Carl Maria von Weber

text: Myös Weberin viimeinen ooppera "Oberon" kärsi libretto-ongelmista. "Oberon" myös joudutti säveltäjän kuolemaa, sillä hän sairasti tuberkuloosia ja lähti vastoin lääkärin neuvoa johtamaan sen ensiesitystä Lontooseen. Weber tosin jaksoi johtaa harjoitukset ja ensiesityksen, mutta kuoli Lontoossa kaksi kuukautta myöhemmin, kesäkuussa 1826.


title: Carl Maria von Weber

text: Weber haudattiin Lontooseen, mutta vuonna 1844 Weberin arkku kuljetettiin Richard Wagnerin aloitteesta Dresdeniin ja Weber sai uudet juhlalliset hautajaiset. Wagner piti puheen, jossa hän korkealentoisesti lausui näin:


title: Carl Maria von Weber

text: Wagnerilla oli syytäkin arvostaa Weberiä, sillä Weberin voidaan sanoa perustaneen sen saksalaisen romanttisen oopperasuuntauksen, jonka Wagner sitten vei omalla elämäntyöllään huippuunsa.


title: Carl Maria von Weber

text: Weberin "Taika-ampuja" on yhä edelleen Saksan rakastetuin ooppera. Hänen muista oopperoistaan kuulee lähinnä alkusoittoja. Lisäksi hänen klarinettikonserttonsa ovat suosittuja konserttiteoksia. Mutta kaiken kaikkiaan Weberiä esitetään nykyisin melko vähän, jos verrataan esimerkiksi hänen aikalaiseensa Beethoveniin.


title: Robert Schumann

text: Robert Schumann (8. kesäkuuta 1810, Zwickau – 29. heinäkuuta 1856, Endenich) oli saksalainen säveltäjä. Hänen tyylinsä katsotaan edustavan romantiikkaa puhtaimmillaan, ja hänet luetaan kuuluvaksi 1800-luvun suurimpiin säveltäjiin.


title: Robert Schumann

text: Schumannin tunnetuimmat työt orkesterimusiikin alalla ovat hänen neljä sinfoniaansa sekä etenkin pianokonsertto, joka kuuluu esitetyimpien konserttojen joukkoon. Schumannin pianokvintetto- sekä kvartetto taas ovat kamarimusiikin keskeistä ohjelmistoa, ja hänen laulusarjansa "Dichterliebe" on kaiketi suosituin laulusarja Schubertin kuuluisten laulusarjojen jälkeen. Saksankielisissä maissa myös Schumannin kuoroteoksia esitetään usein. Schumannin tuotannon selkärankana ovat kuitenkin pianoteokset, joista tunnetuimmat ovat "Kreisleriana", "Kinderszenen", "Carnaval" sekä fantasiat.


title: Robert Schumann

text: Schumann syntyi Zwickaussa kuopukseksi taiteelliseen perheeseen. Hänen äitinsä oli musikaalinen (vaikkei soittanut mitään instrumenttia), ja hänen isänsä, August Schumann, käänsi Walter Scottin ja Lordi Byronin teoksia saksaksi ja kirjoitti ritariromaaneja. Isä myös omisti veljensä kanssa kirjakustantamon, joka julkaisi ulkomaalaisia kirjoja. Schumannin neljä isoveljeä seurasivat isäänsä kirjankustantajan alalla ja Schumann itsekin oli hyvin kiinnostunut kirjallisuudesta ja kirjoitti paljon. Isä tuki myös lapsiensa musiikkiharrastuksia, ja Schumann saikin jo lapsena käyttöönsä oman flyygelin. Pianonsoittoa opettamaan isä palkkasi lapsilleen säveltäjä Carl Maria von Weberin. Myöhemmin Schumann totesikin saaneensa rakastavan ja huolellisen kasvatuksen.


title: Robert Schumann

text: Isä kuoli vuonna 1826. Tämän jälkeen Schumannin saaman piano-opetuksen taso laski melkein amatöörimäiseksi, ja hän soitti itse opettajiaan paremmin. Tämän seurauksena Schumann alkoi opiskella musiikkia itsenäisesti: hän kävi kuuntelemassa musiikkiesityksiä ja tutki partituureja sekä soitto-oppaita. Hän perusti myös veljensä kanssa kouluun pienen orkesterin ja näytelmäkerhon. Omien sanojensa mukaan Schumann oli säveltänyt musiikkia jo ennen seitsemättä ikävuottaan. Schumannin lailliseksi huoltajaksi valittu vaate- ja rautakauppias Gottlob Rudel ja Schumannin leskeksi jäänyt äiti halusivat, että Schumann ryhtyisi lukemaan lakia. Schumann taipui huoltajiensa tahtoon ja kirjoittautui 29. maaliskuuta vuonna 1828 sisään Leipzigin yliopistoon oikeustiedettä opiskelemaan.


title: Robert Schumann

text: Leipzigin kaupunki teki Schumanniin vaikutuksen. Hän oli innoissaan monista kaupungin kirjakaupoista ja kuunteli konsertteja, joidenka tasoisista hän ei ollut aikaisemmin saanut nauttia. Schumann pyrki käyttämään aikaansa musiikkiin, kirjallisuuteen ja filosofian luentoihin. Hän sävelsi kappaleita, mutta oikeustieteestä hän ei enää välittänyt.


title: Robert Schumann

text: Vielä samana vuonna Schumann tapasi erään taiteita suosivan professorin luona Friedrich Wieckin. Alun perin teologiaa opiskellut Wieck oli saanut mainetta erinomaisena pianonsoiton opettajana. Schumann alkoi aluksi opiskella innolla Wieckin johdolla, mutta hän pettyi omaan oppimattomuuteensa ja lopetti kohta musiikin opiskelun. Tämän jälkeen Schumann siirtyi Heidelbergin kaupunkiin ja opiskeli lakia kahden lukukauden ajan - tällä kertaa tosissaan. Hän muutti kuitenkin jälleen mielensä ja kirjoitti vuoden 1830 heinäkuussa pitkän sisäisen taistelun jälkeen äidilleen aikovansa sittenkin pianistiksi. Päätökseen oli saattanut vaikuttaa viulutaiteilija Paganinin esityksen näkeminen aiemmin tuona vuonna. Äiti ei voinut muuta kuin suostua ja pyysi Wieckiä kirjeitse kouluttamaan Schumannin pianistiksi kymmenessä vuodessa. Wieck kirjoitti, että Schumannista tulisi suuri pianisti kolmessa vuodessa. Näin Schumann palasi Leipzigiin ja sai huoneen Wieckin talosta.


title: Robert Schumann

text: Schumannin tie pianistiksi katkesi kuitenkin äkisti. Yleisesti tunnetun näkemyksen mukaan syynä tähän oli laite, jonka Schumann oli itse kehittänyt venyttääkseen sormenvälejä. Laitteen käyttö johti oikean käden tilapäiseen halvaantumiseen, jonka jälkeen keskisormi ei enää toiminut soittamisen kannalta riittävän hyvin. Tämä on tunnetuin versio tapahtumista, mutta myöhemmin tutkijat ovat myös esittäneet näkemyksen, jonka mukaan käden halvaus olisi johtunut syfiliksestä. Ainoa Schumannille annettu hoito-ohje hänen loukattuaan kätensä oli liottaa sitä vasta teurastetun eläimen sisälmyksissä.


title: Robert Schumann

text: Onnettomuuden jälkeen Schumann keskittyi säveltämiseen ja alkoi opiskella musiikin teoriaa. Bachin teos "Das wohltemperierte Klavier" oli hänelle tärkeä inspiraation lähde. Aluksi Schumann keskittyi pianomusiikkiin, ja ensimmäisiin valmistuneisiin töihin kuuluivat esimerkiksi "Papillons" (opus no. 2) ja "Toccata" (opus no. 7). Vuonna 1837 syntyivät "Sinfoniset etydit", jotka ovat ennemminkin variaatioita kuin varsinaisia etydejä. Sekä musiikissaan että musiikkia käsittelevässä kirjoittamisessaan Schumann pyrki yhdistämään musiikin ja kirjallisuuden keskenään. Esimerkiksi Papillons perustui erääseen kohtaukseen Jean Paulin kirjasta, ja hän käytti kirjallista tyyliä myös musiikkiarvosteluissaan.


title: Robert Schumann

text: Friedrich Wieckin ja muutaman muun ystävänsä kanssa Schumann perusti vuonna 1834 musiikkiin keskittyneen aikakauslehden nimeltä "Neue Zeitschrift für Musik". Schumann vei kirjoituksissaan eteenpäin E. T. A. Hoffmannin kymmenen vuotta aiemmin aloittamaa tapaa kirjoittaa värikkääseen, miltei runolliseen tyyliin, arvosteluja sävellyksistä ja musiikkiesityksistä. Schumannin lehdestä tuli hyvin tärkeä myöhemmän musiikillisen journalismin kehittymisen kannalta. Sekä Schumannin kirjoituksissa että sävellyksissä esiintyi fiktiivisiä hahmoja, kuten Florestan, Eusebius ja Mestari Raro. Nämä hahmot kuvastivat Schumannin tai hänen tuttaviensa eri luonteenpiirteitä tai mielentiloja, esimerkiksi Mestari Raro oli Friedrich Wieckin hahmoon pohjautuva viisas neuvonantaja. Yksi Schumannin musiikkilehden taka-ajatuksista oli taistella silloin vallinneita musiikillisia mieltymyksiä vastaan. Beethovenin ja Mozartin kaltaiset suuret nimet olivat tuolloin usein jääneet sittemmin unohtuneiden vähäpätöisten aikalaistensa varjoon. Schumann kirjoitti suurten säveltäjien puolesta, eikä hän puolustanut ainoastaan kuolleita säveltäjiä, vaan myös eläviä, kuten Berliozia ja Chopinia.


title: Robert Schumann

text:
Vuonna 1833 Schumann oli saanut koottua kasaan nuorten taiteilijoiden seurueen, joka kokoontui Leipzigin eräässä kahvilassa. Seurueen jäsenet näkivät itsensä vastavoimana "filistealaisille" poroporvareille ja kutsuivat itseään nimellä "die Davidsbündler" (Daavidin liitto). Jäsenet käyttivät silloisten salaseurojen tapaan keksittyjä nimiä.
Schumannilla oli ollut vuosien varrella muutamia rakkaussuhteita, joista hän sai kupan. Tämä sairaus oli mahdollisesti varsinaisena syynä hänen aikaiseen kuolemaansa. Sairauden eteneminen tapahtui kuitenkin vuosikymmenien kuluessa hyvin hitaasti. Vuonna 1834, noin 25-vuotiaana, Schumann kihlautui Ernestine von Fricken -nimisen 16-vuotiaan tytön kanssa, joka oli erään rikkaan böömiläisen paronin tytär. Schumannille kuitenkin selvisi kohta, että tytär olikin vain paronin adoptiolapsi, jolla ei ole perintöoikeutta. Kohta tämän jälkeen Schumann purki kihlauksen.


title: Robert Schumann

text: Lokakuussa 1835 Schumann tapasi säveltäjä Felix Mendelssohn Bartholdyn Wieckin talossa, ja ilmaisi tälle ihailunsa. Heidän yhteistyönsä jatkui ajoittain aina Mendelssohnin kuolemaan saakka. Samoihin aikoihin Schumannista ja Friedrich Wieckin tyttärestä, Clarasta, tuli toisilleen lopulta läheiset. Heidän niin ikään vuonna 1835 alkanutta suhdettaan kuitenkin varjosti Friedrich Wieckin täydellisen kielteinen suhtautuminen liittoon. Friedrich pyrki estämään kaiken kanssakäymisen Schumannin ja Claran välillä, joten nuoret joutuivat kommunikoimaan salaa eivätkä voineet enää tavata toisiaan. Vuonna 1840 Schumann ja Clara veivät asian lopulta oikeuteen, eikä Claran isä voinut oikeuden päätöksen jälkeen muuta kuin suostua. Schumann ja Clara vihittiin 12. syyskuuta 1840 Leipzigissä, Schönefeldin tuomiokirkossa. Avioliitosta syntyi kahdeksan lasta. Clara ei kuitenkaan tuntunut sopeutuvan erityisen hyvin lastenhoitajan tehtäviin, kuten Schumann oli toivonut, vaan halusi matkustella esiintyvänä taiteilijana.


title: Robert Schumann

text: Kuuluisa pianoteos "Kreisleriana" valmistui vuonna 1838. Schumann omisti sen E. T. A. Hoffmannille, joka käytti sanaa "Kreisler" salanimenään musiikkia käsittelevissä kirjoituksissaan sekä sisällytti tarinoihinsa myös tuon nimisen fiktiivisen hahmon. Seuraavana vuonna Schumann vieraili Wienissä ja sai tuon matkan aikana käsiinsä Schubertin yhdeksännen sinfonian, joka oli tuolloin vielä tuntematon teos. Schumann piti teosta suurimpana sinfoniana, mitä oli sävelletty Beethovenin kuoleman jälkeen.


title: Robert Schumann

text: Schumann oli omistanut Kreislerianan Chopinille, joka ei kuitenkaan tuntenut suurta vetoa teokseen. Myös muut pianistit suhtautuivat Schumannin teoksiin varauksellisesti. Esimerkiksi Franz Liszt yritti esittää joitakin hänen teoksiaan, mutta vastaanotto ei ollut suotuisa. Yleisölle Schumannin teokset olivat vaikeasti ymmärrettäviä, ja he kuuntelivat mieluummin hieman vanhempaa musiikkia. Yleisön lisäksi myös tuon ajan kriitikot olivat usein kiinni vielä jopa klassismin ihanteissa. Myöskään Clara ei soittanut konserteissaan kuin harvakseltaan miehensä kappaleita. Schumannin pianoteokset, vaikka äärimmäisen vaativia ovatkin, eivät kuitenkaan useimmiten anna pianisteille mahdollisuutta esitellä virtuoosisuuttaan, jollaista Claran kaltaiset esiintymisestä nauttivat taiteilijat suosivat. Nämä taiteelliset erimielisyydet rasittivat Schumannien avioliittoa. Schumann ei myöskään ollut mielissään siitä, että heidän matkatessaan konserttikiertueilla Clara sai esiintyä tähtenä, ja hän itse oli vain mukana seuralaisena.


title: Robert Schumann

text:
Vuonna 1840 Schumann epäonnistui musiikki-julkaisunsa perustamisessa Wieniin, koska Itävallassa tuolloin vallinneen sensuurin säädökset olivat hyvin tiukkoja. Varsinainen lupa lehden perustamiseen myönnettiin, mutta ehtona oli ottaa yhtiökumppaniksi mukaan eräs toinen kustantaja, ja lopulta neuvottelut kariutuivat. Wien oli kiinnostanut Schumannia, koska Leipzig oli kulttuurillisesti siihen verrattuna varsin mitätön paikka. Nyt hän kuitenkin luopui ajatuksestaan asettua tähän kaupunkiin.
Samana vuonna Schumann edistyi kuitenkin säveltäjänä huomattavasti. Aiemmin lähinnä pianolle säveltänyt Schumann alkoi kirjoittaa nyt pianon säestämiä yksinlauluja eli liedejä. Pelkästään kyseisenä vuonna 1840 Schumann sävelsi 150 liediä. Hänen tärkeimmät laulusarjansa tältä kaudelta olivat Heinrich Heinen tekstiin sävelletty "Dichterliebe" (op. 48) sekä kaksi "Liederkreis" nimistä sarjaa (op. 24 ja 39), joista toinen perustuu niin ikään Heinen teksteihin ja toinen puolestaan J. von Eichendorff -nimisen runoilijan teksteihin. Myrthen -nimisessä kokoelmassa on käytetty useiden eri runoilijoiden tekstejä. Niin ikään samana vuonna 1840 Schumann sai kunniatohtorin arvon Jenan yliopistossa. Vaikka yleisö ei aina lämmennytkään Schumannin musiikille, oli hänen ansionsa musiikkikriitikkona ja säveltäjänä jo huomattu. Vuonna 1843 Schumannilla oli myös jonkin aikaa hallussaan professorin virka Leipzigin konservatoriossa. Vuonna 1842 Schumannin ensimmäinen sinfonia ja pianokvintetto oli esitetty New Yorkissa, mistä nähdään, että hänet tunnettiin jo säveltäjänä laajalti. Schumannin asuessa Leipzigissä hänen orkesteriteoksiaan esitettiin kaupungissa Mendelssohnin johdolla.


title: Robert Schumann

text: Schumannille tyypillistä oli energian keskittäminen yhteen sävellystyyppiin kerrallaan. Vuonna 1841 hän kirjoitti ensimmäiset kaksi sinfoniaansa. Seuraavana vuonna oli kamarimusiikin vuoro. Tänä vuonna syntyi myös pianokvintetto (op. 44), joka on Schumannin arvostetuin kamarimusiikkiteos. Vuodesta 1844 eteenpäin terveydelliset ongelmat lisääntyivät. Vuoden alkupuolen hän oli vaimoineen Venäjällä. Palattuaan Saksaan hän jätti toimittajan työnsä ja siirtyi Leipzigistä Dresdeniin. Siellä hän kärsi hermostollisesta uupumuksesta, mutta toisaalta sävelsi myös ainoan pianokonserttonsa, joka on hänen kenties arvostetuin orkesteriteoksensa. Vuodesta 1845 Schumann ei enää säveltänyt inspiraation vallassa vaan hitaasti ja usein palaten tekemään korjauksia. Tämän lisäksi hänellä oli vapisemisena ilmeneviä sairauskohtauksia, ja hän poti suurta korkean paikan kammoa. Vuonna 1846 Schumann oli taas tervehtynyt tarpeeksi matkustaakseen talvella Wieniin, ja seuraavan vuoden keväänä Prahaan ja Berliiniin. Vuosina 1847–1848 syntyi Schumannin ainoa ooppera, "Genoveva" (op. 81), johon Schumann kirjoitti lopulta itse myös libreton, vaikka alun perin hän oli suunnitellut tyytyvänsä tilaustyönä laadittuun tekstiin. Vuosina 1848–1850 Schumann sävelsi varsin tuotteliaasti ja tällä kertaa monipuolisesti keskittymättä mihinkään tiettyyn musiikinlajiin.


title: Robert Schumann

text:
Vuoden 1849 toukokuussa tapahtui Dresdenissä Saksan demokratisoimisvaatimuksiin liittynyt kansannousu (kapinaan osallistuivat esimerkiksi Richard Wagner ja Mihail Bakunin). Kapinan takia Schumann muutti läheiseen Kreischa-nimiseen kylään. Saman vuoden elokuussa Goethen syntymästä tuli kuluneeksi sata vuotta, ja tuolloin esitettiin Dresdenissä, Leipzigissa ja Weimarissa otteita Schumannin oratoriosta nimeltä "Kohtauksia Goethen Faustista", joka valmistui lopullisesti vuonna 1853. Itsekin myöhemmin Goethen innoittamana säveltänyt Franz Liszt oli mukana avustamassa kyseisessä projektissa. Liszt oli Schumannin pitkäaikainen ystävä ja saattoi vierailla Schumannien kotona kutsumattakin. Elämänsä loppuvuosina Schumann löysi ystäväkseen tuolloin vielä nuoren Johannes Brahmsin, josta Schumann povasi "uutta Beethovenia".
Vuonna 1850 Schumannista tuli Düsseldorfin kaupungin musiikillinen johtaja. Tästä virasta hän kuitenkin luopui pian, koska hänellä ei ollut kapellimestarin työhön vaadittavaa luonnetta. Schumannia ei muutenkaan pidetty säveltäjänlahjoistaan huolimatta etevänä kapellimestarina, ja hänen sanottiin kerran jopa jatkaneen orkesterin johtamista vielä kauan sen jälkeen, kun teoksen viimeinen nuotti oli soitettu. Vuosina 1851–1853 Schumann matkusteli Sveitsissä ja Belgiassa. Matkoilta palattuaan hän rupesi toimittamaan painosta kootuista teoksistaan. Aiemmin vaivanneet sairaudet palasivat nyt kuitenkin entistä pahempina. Jo aikaisemmin Schumann oli väittänyt A-sävelen soivan hänen päässään. Nyt hän sanoi kuulevansa myös muunlaisia ääniä. Schumannin mielenterveys alkoikin heiketä. Hänen viimeinen tunnettu työnsä syntyi siten, että hän yöllä väitti Schubertin ja Mendelssohnin lähettäneen hänelle teeman, jonka hän kirjoitti ylös. Tämän teeman pohjalta syntyi teos, "Viisi variaatiota pianolle".


title: Robert Schumann

text: Vuoden 1854 helmikuussa, Düsseldorfin perinteisten kansanjuhlien aikaan, Schumann romahti lopullisesti, ja hän hyppäsi Reiniin pelkkä yöpuku päällään. Paikalle ehättäneet veneilijät pelastivat hänet, mutta Schumannin mielenterveys oli viimeistään nyt lopullisesti menetetty. Samoin hänen syfiliksensä oli kehittynyt pahaan vaiheeseen asti. Schumann vietiin Bonnin lähellä sijaitsevaan Endenich-nimiseen paikkaan, jossa hän pysyi kuolemaansa 29. heinäkuuta 1856, asti. Clara ja Johannes Brahms tuhosivat osan Schumannin jälkeensä jättämistä viimeisistä töistä, joiden he otaksuivat olevan hulluuden saastuttamia. Schumann haudattiin Bonniin. Clara eli 40 vuotta miestään kauemmin, ja hänet haudattiin kuolemansa jälkeen miehensä viereen. Claran ja Brahmsin välille muodostui koko elämän läpi jatkunut ystävyys, mikä ei kuitenkaan johtanut koskaan parisuhteeseen.


title: Robert Schumann

text: Schumann tunnetaan nykyään yhtenä taidemusiikin tärkeimmistä säveltäjistä. Romantiikkaa mahdollisesti puhtaimmillaan edustanut Schumann tunnetaan suhteellisen edistyksellisenä säveltäjänä, jonka merkitystä ei hänen eläessään vielä täysin ymmärretty. Toisaalta voidaan sanoa, että taiteellisesta rohkeudestaan huolimatta Schumann ei kuulunut aikansa radikaaleimpiin säveltäjiin: Lisztin, Wagnerin ja Brucknerin edustamaan modernimpaan sukupolveen hän ei lukeutunut, eikä hän ihastunut Lisztin hänelle omistamasta h-molli-pianosonaatista, josta on tullut yksi tuon ajan musiikin kehityksen virstapylväistä. Musiikillisten ansioidensa lisäksi Schumann muistetaan edelleen myös edistyksellisenä musiikkikriitikkona.


title: Njord

text: Njord (Njörðr) on skandinaavisessa mytologiassa meren, merenkäynnin ja hedelmällisen rannikon jumala, joka hallitsee tuulia ja meren aaltoja. Njord kuuluu vaanien jumalperheeseen. Hänellä on oman sisarensa Njärdin kanssa kaksi lasta: hedelmällisyyden jumala Freyr sekä rakkauden jumalatar Freija. Njord oli jonkin aikaa naimisissa jättijumalatar Skadin kanssa. Njord asuu taivaassa Noatunin talossa.


title: Wilhelm Müller

text: Johann Ludwig Wilhelm Müller (7. lokakuuta 1794 Dessau – 1. lokakuuta 1827 Dessau) oli saksalainen runoilija, lisänimeltään "kreikkalais-Müller" (). Hän syntyi Dessaussa räätälin perheeseen. Müller alkoi opiskella filologiaa Berliinin yliopistossa vuonna 1812, ja seuraavana vuonna hän ilmoittautui vapaaehtoisena Preussin armeijaan osallistuakseen Napoleonin-vastaiseen vapaussotaan. Vuonna 1814 hänet ylennettiin vänrikiksi ().


title: Wilhelm Müller

text: Müllerin varhaisimmat runot julkaistiin "Bundesbluten"-kokoelmassa vuonna 1816. Vuosina 1817–1818 hän matkusteli Italiassa, ja vuonna 1819 hänet nimitettiin kymnaasinopettajaksi Dessauhun, myöhemmin herttuan kirjaston hoitajaksi. Italian-muistojaan hän kuvasi runoteoksessa "Rom, Römer und Römerinnen".


title: Wilhelm Müller

text: Müller oli vapaamuurari. Hänet otettiin vuonna 1820 leipzigilaiseen loošiin "Minerva zu den drei Palmen".


title: Wilhelm Müller

text: Vuonna 1821 Müller avioitui Adelheid Basedow'n kanssa, ja he saivat kaksi lasta. Lapsista nuorempi oli orientalisti ja uskontotieteilijä Friedrich Max Müller (1823–1900).


title: Wilhelm Müller

text: Müller sai hovineuvoksen arvonimen vuonna 1824. Hän sairastui hinkuyskään vuonna 1826; hänen terveytensä heikkeni nopeasti ja hän kuoli seuraavana vuonna sydänkohtaukseen.


title: Wilhelm Müller

text: Müller tuli tunnetuksi romanttisesta, kansanlaulunomaisesta runoudestaan, joka sisälsi yhteiskuntakritiikkiä. Tunnetuimpia runokokoelmia ovat "Gedichte aus den hinterlassenen Papieren eines reisenden Waldhornisten" I–II (1821–1824) ja "Lyrische Reisen und epigrammatische Spaziergänge" (1827). Hän liittyi ns. filhelleeniseen liikkeeseen, joka tuki Kreikan vapaussotaa, ja sai vaikutteita lordi Byronilta, joka osallistui vapaussotaan. Runo- ja käännöskokoelmissa "Lieder der Griechen" (1821–1824) ja "Neugriechische Volkslieder" (1825) hän ilmaisi tukensa kreikkalaisille, jotka taistelivat turkkilaisia vastaan.


title: Wilhelm Müller

text: Müller tunnetaan nykyään parhaiten runoista, joita säveltäjä Franz Schubert käytti kahden laulusarjansa "Die schöne Müllerin" ja "Winterreise" sanoituksina.


title: Leipzig

text: Leipzig [] () on Saksassa Saksin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 502 979 asukasta. Kesäkuun 2016 lopussa nopeasti kasvavassa kaupungissa oli jo 572 890 asukasta. Leipzig sijaitsee Pleiße-, Weiße Elster- ja Parthe-jokien yhtymäkohdassa.


title: Leipzig

text: Ei ole varmaa tietoa, milloin Leipzig perustettiin, mutta varhaisin maininta siitä on eräässä asiakirjassa vuodelta 1015. Leipzigin saatua kaupunki- ja torikauppaoikeudet vuonna 1165 kaupungista kehittyi nopeasti kaupankäynnin keskus Saksan laajetessa itään päin. Väkiluku ylitti 100 000 rajan noin vuonna 1870, jolloin Leipzigista tuli suurkaupunki. Kaupunki on Leipzigin hallintopiirin keskus. Noin 573 000 asukkaan Leipzig on Saksin osavaltion ja samalla koko entisen Itä-Saksan alueen suurin kaupunki.


title: Leipzig

text: Leipzigin asema yhtenä merkittävimmistä Keski-Euroopan messupaikkakunnista ja yhtenä maailman vanhimmista messujen järjestäjistä juontaa historiassa vuodesta 1190 asti. Frankfurt am Mainin rinnalla Leipzig on historiallinen kirjapainotaidon ja kirjakaupan keskus. Sen lisäksi Leipzigissa sijaitsee yksi Saksan vanhimmista yliopistoista ja vanhimmat kauppa- ja musiikkikorkeakoulut. Kaupunki on myös merkittävä liikennekeskus ja muodostaa yhden uusien osavaltioiden vahvimmista talousalueista.


title: Leipzig

text: Leipzig sijaitsee Leipzigin alankoalueen keskellä, joka on osa Pohjois-Saksan alankoa. Idässä alue rajautuu pohjoiseen Elben alueeseen ja kaakossa ja etelässä Keski-Saksin mäkiseutuun. Thüringenissä ja Saksi-Anhaltissa alanko ulottuu Saale-joen laakson yli Saale-Unstrutin alueelle.


title: Leipzig

text: Leipzigia lähimpiä suurkaupunkeja ovat Halle (Saale) (noin 30 km luoteeseen), Chemnitz (noin 80 km etelään), Dresden (noin 100 km kaakkoon), Erfurt (noin 100 km lounaaseen), Magdeburg (noin 100 km luoteeseen) ja Berliini (noin 145 km pohjoiseen). Leipzig on lähes kolmen naapuriosavaltion pääkaupungin eli Dresdenin, Magdeburgin ja Erfurtin välisessä keskipisteessä.


title: Leipzig

text: Kaupungin läpi virtaa Weiße Elster-joki, johon siellä yhdistyvät Pleiße- ja Parthe-joet. Kaupungin alueella Weiße Elster –joesta haarautuu toinen uoma, Luppe-joki. Leipzigin jokiliikenneyhteytenä toimii kuitenkin ennen kaikkea Pleiße-joki, koska se virtaa aivan kaupungin keskustan tuntumassa.


title: Leipzig

text: Leipzigin korkeimpia maastonkohtia ovat Monarchenhügel (159 m), keinotekoinen täyttömäki Fockeberg (153 m) ja aivan kaupungin rajan ulkopuolella sijaitseva Galgenberg (163 m).


title: Leipzig

text: Jokien varsilla kaupungin keskustaan asti levittäytyy Leipzigin ns. tulvarämemetsäalue, joka on Euroopan suurin tämäntyyppinen kaupunkialueella sijaitseva yhtenäinen metsäalue. Leipzig ympäristöineen on merkittävä ruskohiiliesiintymien alue, ja jo 1930-luvulla aloitettiin tämän raaka-aineen teollinen kaivaminen avolouhosmenetelmällä. Kaivostoiminta, joka DDR-aikana laajeni entisestään (ruskohiili oli pääasiallinen energianlähde), tuhosi osan tulvarämemetsistä Leipzigin eteläpuolella. Lukuisien tulvapatojen rakentaminen, luonnollisten jokiuomien siirtäminen ja ruskohiilen louhintaan liittyvät pohjavedenpinnan pudottamiset häiritsivät erittäin erikoistunutta ekosysteemiä, joka oli toiminut luonnollisena tulvientasausjärjestelmänä.


title: Leipzig

text: Ruskohiiliteollisuuden jätevesien aiheuttaman saastumisen vuoksi 1950-luvulla Leipzigin eteläosissa täytettiin tai suljettiin maanpinnan alle kanaaliputkiin osa jo keskiajalla mm. vesimyllyjä varten kaivetuista Pleißen- ja Elster-jokien keinotekoisista sivuhaaroista (myllykanavista), jolloin Leipzig menetti osan jokikaupunkiluonteestaan. Myrkyllisten jätevesien johtaminen jokiin johti jokien biologiseen kuolemaan. 1990-luvulta lähtien jokien virtausta on vähitellen jatkuvasti vapautettu.


title: Leipzig

text: Vesistöjen saastumisen lisäksi ruskohiilen käyttö vanhentuneiden, osittain toista maailmansotaa edeltäneeltä ajalta peräisin olleiden, teollisuuslaitosten ja voimaloiden polttoaineena sekä talojen lämmittäminen uuneilla aiheuttivat voimakasta ilmansaastumista. Rikki- ja fenolipitoinen ilma ja siitä aiheutuneet happosateet vaurioittivat rakennuskantaa, ennen kaikkea hiekkakivestä rakennettua. 1970- ja 1980-luvuilla Leipzig oli yksi Euroopan pahiten ympäristömyrkkyjen kuormittamista suurkaupungeista.


title: Leipzig

text: DDR:n lakattua olemasta vanhojen teollisuuslaitosten toiminnan lopettaminen sekä voimaloiden ja talojen lämmitysjärjestelmien varsin nopeasti tehty modernisointi johtivat huomattavaan vesien ja ilman laadun paranemiseen ja silminnähtävään eläin- ja kasvikunnan tervehtymiseen. Lukuisten kaupunkipuistojensa (esim. Clara-Zetkin-Park ja Rosental), asuinalueiden monien uusien puistoistutusten ja perinteisten siirtolapuutarhojen ansiosta Leipzig lukeutuu nykyisin Saksan vihreimpiin kaupunkeihin. Sen pinta-alasta noin 50 % on viheralueita ja 7 % metsiä.


title: Leipzig

text: 1990-luvun alussa lopetettiin ruskohiilen kaivaminen ja aloitettiin kasviston uudelleenistuttaminen avolouhosalueille ja ympäristön luonnontilan palauttaminen. Osa avolouhoksista on täytetty vedellä, ja niistä on muodostunut vedenlaadultaan hyviä järviä. Muita avolouhoksia on tulva-altaina. Cospudener-järvi on lähinnä Leipzigin keskustaa ja toimii avoimena virkistysalueena. Tätä pinta-alaltaan merkittävän suurta virkistysaluetta markkinoidaan matkailijoille ”Leipzigin uutena järvialueena”. Leipzigin alueen luonnon ja maiseman kehittämiseksi ja sen elinkelpoiseksi tekemiseksi yhdessä ympäröivien kuntien kanssa Leipzig on ollut vuodesta 1996 ’’Leipzigin vihreän renkaan’’ jäsen.


title: Leipzig

text: Leipzig koostuu kymmenestä piirikunnasta, joissa on yhteensä 63 kaupunginosaa (katso Leipzigin poliittinen aluejako ja Leipzigin historiallisesti muodostuneet kaupunginosat).


title: Leipzig

text: Seuraavat kunnat ympäröivät Leipzigia:


title: Leipzig

text: Leipzig sijaitsee lauhkealla vyöhykkeellä. Vuotuinen keskilämpötila on 8,4 °C ja keskimääräinen sademäärä 556,8 mm (vuosien 1972–2001 ajalta laskettuina). Keskimääräinen pakkasen kesto on 79 päivää.


title: Leipzig

text: Leipzig on Harz-vuoriston sadesuojapuolella (se puoli, jolle vuoristo rajaa sadepilviä pääsemästä). Suurin osa sateesta tulee kesällä, kesäkuusta elokuuhun, ja sademäärän maksimi on heinäkuussa, 72 mm. Helmikuussa sataa vähiten, 27 mm, ja muina talvikuukausina noin 30 mm. Harz-vuoriston sateelta suojaavan vaikutuksen voimakkuus vaihtelee kaupungin alueellakin: kuivinta on Leipzigin pohjoisosissa, sateisinta kaupungin eteläosissa, ja vuotuinen ero näiden välillä on noin 100 mm.


title: Leipzig

text: Lämpimin päivä on ollut 9. elokuuta 1992, jolloin lämpötila kohosi lukemaan 38,8 °C , ja kylmin päivä 14. tammikuuta 1987, −24,1 °C.


title: Leipzig

text: Kanadassa Saskatchewanin osavaltiossa on pikkukaupunki nimeltä Leipzig.


title: Leipzig

text: USA:ssa on useampia Leipzigin mukaan nimettyjä paikkoja. Kahdella paikkakunnalla, toinen Delawaressa (203 asukasta v. 2000) ja toinen Ohiossa (2 236 asukasta v. 2000), on nimenä englannin kieleen mukailtu "Leipsic". Näiden lisäksi Pohjois-Dakotassa on sinne muuttaneiden Venäjän saksalaisten vuonna 1901 perustama "New Leipzig", jossa nykyisin on runsaat 300 asukasta.


title: Leipzig

text: Vuoden 900 tienoilla slaavilaiset perustivat asutuksen Parthe-joen molemmille rannoille, kuten Herbert Küasin arkeologiset kaivaukset nykyisen Matteuksenkirkon piha-alueella ovat osoittaneet. Leipzig mainitaan ensimmäisen kerran, kun Thietmar von Merseburg kertoo kronikassaan "urbs Libzi"stä, "Libzin kaupungista". Kaupungin perustamisvuodeksi lasketaan 1165, kun Meißenin maakreivi Otto myönsi Via Regian ja Via Imperiin risteämiskohdassa olevalle alueelle kaupunki- ja torikauppaoikeudet. Kaupungin perustamisen myötä aloitettiin molempien suurten kirkkojen – Tuomaskirkon ja Nikolainkirkon – rakentaminen.


title: Leipzig

text: Leipzig kuului Meißenin maakreivikuntaan, joka liitettiin vuonna 1439 kirkon omaisuuden maallistamisen yhteydessä Saksin vaaliruhtinaskuntaan. Vaaliruhtinaskunta kuitenkin jaettiin Saksin ja Erbenin maakreivien, veljesten Albrecht ja Ernst kesken niin sanotussa Leipzigin jaossa vuonna 1485. Siitä lähtien Leipzig kuului Saksin herttuakuntaan, jonka pääkaupungiksi nimettiin siihen asti Leipzigiin ja Meißeniin verrattuna merkityksetön Dresden. Leipzig oli kuitenkin tiheästi pidettyjen maapäivien kokouspaikkana. Vuonna 1499 tehdyn hallinnonuudistuksen jälkeen Leipzig oli Leipzigin piirikunnan ns. tuomiokunta-alue, yksi kahdeksasta vaaliruhtinaskunnassa.


title: Leipzig

text: Vuonna 1409 perustettiin Leipzigin yliopisto nimellä "Alma Mater Lipsiensis", ja se kuuluu siten Saksan vanhimpiin yliopistoihin. Vuonna 1519 Martti Luther, Andreas Karlstadt ja Philipp Melanchton kohtasivat katolisen teologin Johannes Eckin yliopiston kutsusta pidetyssä väittelytilaisuudessa, joka on jäänyt historiaan Leipzigin väittelyn nimellä.


title: Leipzig

text: Vuonna 1539 Luther ja Justus Jonas ajoivat uskonpuhdistuksen lopullisesti läpi Leipzigissa. Leipzig joutui myös vuosina 1546 ja 1547 niin sanottuun Schmalkaldenin sotaan, jossa Leipzigin ja Saksin osalta oli kyse ennen kaikkea protestanttisuuden saamisesta tasavertaiseksi katolisuuden kanssa. Sodan myötä vaaliruhtinas vaihtoi puolta Albrectin sukulinjan puolelle, jonka herttuakunnassa Leipzig sijaitsi. Näinä vuosina Leipzigille oli tunnusomaista erityisesti tasainen elinolosuhteiden paraneminen. Yhä merkittävämpänä kauppa- ja messukaupunkina Leipzig nautti myös porvariston vaurastumisesta. Jo 1500-luvulla saatiin aikaan juomavesiverkosto. Vuonna 1650 alkoi ilmestyä kuudesti viikossa sanomalehti "Einkommende Zeitungen", joka oli maailman ensimmäinen päivälehti.


title: Leipzig

text: Kolmikymmenvuotinen sota aiheutti syvän haavan kaupungin kukoistavaan kehitykseen, ja väkiluku putosi 18 000:sta 12 000:een. Vuosien 1631 ja 1642 välillä kaupunki piiritettiin viisi kertaa, ja vuosina 1642-1650 se oli ruotsalaisten miehittämänä. 17. syyskuuta 1631 keisarilliset joukot, johtajanaan marsalkka Johann Tilly, kokivat yhden kolmikymmenvuotisen sodan suurimmista tappioistaan Leipzigin alueella Breitenfeldin taistelussa ruotsalaisia vastaan. Breitenfeld on nykyään Leipzigiin kuuluva entinen ritarisukutila, ja siellä on Ruotsin armeijan johtajan, kuningas Kustaa II Aadolfin muistomerkki. Vuosi taistelun jälkeen, 16.11.1632, Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin taistelussa, noin 10 km nykyisestä Leipzigin kaupunginrajasta lounaaseen.


title: Leipzig

text: Vuonna 1701 otettiin Leipzigissa käyttöön katuvalaistus. Noin 700 amsterdamilaisen esikuvan mukaan valmistettua, öljyllä toimivaa lyhtyä sytytettiin ensi kertaa jouluaattoiltana 1701. Kaupunki palkkasi erityisiä lyhtyvahteja, joiden tehtävänä oli huolehtia lyhtyjen sytyttämisestä ja sammuttamisesta määritellyn valaistussuunnitelman mukaisesti. Leipzig sai tämän myötä lisänimen Pikku-Pariisi, mistä lähtien kaupunki sai vertailukohdakseen tuon suuren maailman metropolin. Seitsenvuotisen sodan aikana Leipzig oli vuosina 1756–1763 Preussin miehittämänä.


title: Leipzig

text: Vuonna 1813 käytiin niin sanottu Leipzigin kansojen taistelu osana vapaussotaa. Itävallan keisarikunnan, Preussin, Venäjän ja Ruotsin liittoutuneet joukot aiheuttivat tässä taistelussa Napoleonin ja tämän liittolaisten joukoille (niiden mukana Saksin kuningaskunta) ratkaisevan tappion, joka lopulta johti Napoleonin karkottamiseen Elban saarelle.


title: Leipzig

text: Vuonna 1839 avattiin Saksan ensimmäinen kaukoliikenteen rautatie, Leipzigin-Dresdenin rata. Leipzigista kehittyi vähitellen Keski-Saksan tärkein liikenteen solmukohta, mikä näkyi myös siten, että vuosina 1902–1915 Euroopan suurimpana päärautatieasemana ollut Milanon Stazione Centrale joutui luovuttamaan tittelin Leipzigin asemalle.


title: Leipzig

text: Teollistumisen ja useiden ympäristökuntien Leipzigiin liittämisen myötä kaupungin väkiluku nousi 1800-luvun lopulla vauhdilla. Vuonna 1871 asukkaiden määrä nousi yli 100 000:een ja Leipzigista tuli suurkaupunki. Vuonna 1900 perustettiin Leipzigissa Saksan jalkapalloliitto. Vuonna 1903 VfB Leipzig voitti ensimmäisen Saksan mestaruuden jalkapallossa.


title: Leipzig

text: Vuonna 1871 perustetun Saksan valtakunnan ylin siviili- ja rikostuomioistuin, "Valtakunnanoikeus", perustettiin 1. lokakuuta 1879 Leipzigiin. Se vastasi nykyistä "Liittotuomioistuinta". Ns. "Leipzigin oikeudenkäynnissä" pyrittiin selvittämään ensimmäisen maailmansodan sotarikoksia ja rankaisemaan niihin syyllistyneitä. Vuonna 1933 tapahtuneen vallanvaihdoksen myötä kansallissosialistit siirsivät tuomioistuimen Hitlerin hallinnon alaiseksi. Joulukuussa 1933 Valtakunnanoikeudessa syytettiin Berliinin valtiopäivätalon palosta Marinus van der Lubbea. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin Leipzigissa tammikuussa 1934. Muiden syytettyjen vapauttavat tuomiot johtivat ns. "Kansantuomioistuimen" (Volksgerichtshof) perustamiseen, johon keskitettiin arkaluontoisten maanpetosasioiden oikeudenkäyttö. Sodan loppuun mennessä rangaistuskäytäntöä Valtakunnanoikeudessa kiristettiin, ja monien rikosten rangaistukset muutettiin kuolemanrangaistuksiksi. Tuomioistuin lakkautettiin 1945.


title: Leipzig

text: Toisen maailmansodan aikana vuosina 1943-1945 kaupunkia pommitettiin ilmasta useasti, mikä aiheutti kaupungin keskustassa laajoja tuhoja: jopa 60 % rakennuskannasta vaurioitui tai tuhoutui, ja ihmisuhreja tuli noin 6 000. 18. huhtikuuta 1945 USA:n 3. armeijakunnan joukot saavuttivat kaupungin. Lontoon vuoden 1944 1. miehitysaluepöytäkirjan ja Jaltan konferenssin päätösten mukaan puna-armeija otti kaupungin hallintaansa 2.7.1945 ja se siirtyi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeeseen. Neuvostoliittolainen sotilashallinto muodosti "Kaupunginneuvoston" ja "Kaupunginvaltuutettujen kokouksen", joiden yhdistämisellä DDR:n perustamisen yhteydessä muodostui Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue (SED).


title: Leipzig

text: Toisen maailmansodan jälkeen, Leipzigin kuuluessa nyt Neuvostoliiton miehitysalueeseen ja DDR:ään, kaupungin merkitys koko saksalaisen kielialueen talouselämälle väheni huomattavasti, mikä ilmeni myös jatkuvana kaupungin väkiluvun pienenemisenä. DDR-aikana Leipzig oli Leipzigin piirikunnan pääkaupunkina ja DDR:n toiseksi suurin kaupunki väkiluvultaan. Useimmat kombinaatit ja keskeisimmät teollisuuslaitokset perustettiin suurkaupunkeihin Berliiniin, Leipzigiin ja Dresdeniin, minkä ansiosta Leipzigin merkitys DDR:n taloudelle säilyi merkittävänä vuoteen 1990 asti.


title: Leipzig

text: Vuonna 1989 Leipzigin Nikolainkirkolta alkaneet ns. "maanantaimielenosoitukset" johtivat DDR:n valtion lakkauttamiseen. Koska DDR:n viranomaiset olisivat voineet käyttää valtiovaltaa vastaan kohdistuvaa väkivallankäyttöä ja hävityksen aiheuttamista hyväksi propagandassaan, maanantaimielenosoitukset järjestettiin Leipzigissa iskulauseensa "Ei väkivaltaa" mukaisesti rauhallisina. Vuonna 1990 Leipzigista ja muutamista Leipzigin piirikunnan osista tuli Saksin vapaavaltio. Leipzig on siitä lähtien ollut Leipzigin hallintopiirin pääkaupunkina.


title: Leipzig

text: 12. huhtikuuta 1996 avattiin uusi messukeskus, josta tuli Euroopan modernein näyttely- ja kongressikeskus. Nykyisin Leipzigin asema messu-, tiedonvälitys- ja yliopistokaupunkina on jälleen kasvamassa, vaikka merkitys on pienempi kuin ennen toista maailmansotaa. Kaupungin haaveet kesäolympialaisista 2012 kariutuivat kilpailussa.


title: Leipzig

text: Leipzigin väestö kuului uskonpuhdistukseen asti Merseburgin hiippakunnan alaisuuteen. Merseburg oli jo vuodesta 968 ollut hallituspaikkana arkkidiakonaatille, joka oli Merseburgin arkkihiippakunnan tuomiorovastin hallinnassa. 1200-luvulla Leipzigiin perustettiin neljä luostaria: "Pyhän Paavalin luostari" (dominikaanit), "Pyhän Tuomaksen luostari" (augustinolaiskaniikit), "Pyhän Hengen luostari" (fransiskaanit) ja "Pyhän Yrjön luostari" (sisterssiläiset ja benediktiinit).


title: Leipzig

text: Ensimmäiset luterilaiset saarnat pidettiin jo vuonna 1522, ja vuonna 1539 suoritettiin uskonpuhdistus. Nykyisin kaikki kaupungin seurakunnat kuuluvat Leipzigin evankelis-luterilaiseen tuomiokuntaan, joka kattaa myös kaupungin ympäristön seurakunnat.


title: Leipzig

text: Vuodesta 1697 Leipzigissa on pidetty jälleen myös katolisia jumalanpalveluksia. Vuonna 1921 perustettiin uudelleen Meißenin hiippakunta (nykyisin Dresdenin-Meißenin hiippakunta), jonka tuomiorovastin hallituspaikkana on Leipzig. Kaupungin katolinen pääkirkko on Pyhän Kolminaisuuden rovastinkirkko (St. Trinitatis).


title: Leipzig

text: Ensimmäinen maininta juutalaisuudesta Leipzigissa on Heinrich Erlauchtilaisen asiakirjoissa vuodelta 1248. 1300-luvulla tapahtui ensimmäistä kertaa juutalaisvainoja, ja kului useita vuosisatoja, joiden aikana juutalaisilta oli kielletty Leipzigiin asumaan asettuminen. Vasta vuodesta 1710 lähtien he saivat jälleen muuttaa Leipzigiin. Vuoden 1800 jälkeen he perustivat ensimmäistä kertaa juutalaisen seurakunnan. Toisaalta kaupunkiin asettui asumaan paljon ortodoksijuutalaisia Itä-Euroopasta, toisaalta vuonna 1820 rakennettiin reformijuutalaisten synagoga, joka tosin oli käytössä vain Leipzigin messujen aikaan. Kansallissosialismin aikaan asti juutalaiset porvarit olivat kaupungille leimaa-antavia yrittäjinä, tiedemiehinä, taiteilijoina ja lahjoittajina. Vuonna 1912 rabbi Ephraim Carlebach perusti Saksin ensimmäisen juutalaisen koulun, joka oli toiminnassa vuoteen 1942. Vuonna 1929 Leipzigin juutalainen seurakunta oli yli 14 000 jäsenellään Saksin suurin juutalaisseurakunta ja yksi koko Saksan suurimmista. Vuodesta 1933 alkoi systemaattinen juutalaisuuden kitkeminen kaupungista, joka päättyi lähes kaikkien kaupungin juutalaisten pakkosiirtämiseen ja murhaamiseen. Sodan jälkeen juutalaisessa seurakunnassa oli jäljellä vain 24 jäsentä. Jäsenmäärä ei kasvanut merkittävästi ennen 1990-luvun alkua. Vuonna 2004 Leipzigin juutalaisseurakunnan jäsenmäärä oli erityisesti venäjänjuutalaisten muuton ansiosta jälleen yli 1 000 henkeä. Nykyisellä Gottschedstraßella, jonka varrella sijaitsi aiemmin Leipzigin suurin, kristalliyönä poltettu synagoga, on vuodesta 2001 alkaen ollut Leipzigin juutalaisen karkottamisen ja murhaamisen muistoksi tehty muistopaikka ja vuonna 1966 pystytetty muistomerkki.


title: Leipzig

text: Leipzigissä on noin 5 000 islaminuskoista. Suurin moskeija on nimeltään "Ar-Rahman"-moskeija. Sen lisäksi kaupungissa on yksi turkkilainen ja yksi šiialainen moskeija, joiden merkitys on kuitenkin melko vähäinen.


title: Leipzig

text: Leipzig-nimi on peräisin sorbinkielisestä sanasta "Lipsk", joka tarkoittaa ”lehmusseutua”. Latinankielinen muoto on "Lipsia". Nykyisessä sorbin kielessä muoto "Lipsk" on edelleen kaupungin virallinen nimi. Tšekkiläinen muoto on "Lipsko".


title: Leipzig

text: Goethe ikuisti opiskelukaupungilleen Leipzigille lisänimen Pikku-Pariisi teoksessaan "Faust". Siinä eräs opiskelija sanoo: ”Mein Leipzig lob’ ich mir! Es ist ein klein Paris und bildet seine Leute.” (vapaa ). Tämä kuvaus vakiintui puhekieleen suurkaupungiksi pyrkivässä edistyksellisessä 1800-luvun Leipzigissa.


title: Leipzig

text: Leipzigissa ovat vaikuttaneet useat länsimaisen taidemusiikin suurimmat säveltäjät:


title: Spock’s Beard

text: Spock’s Beard on yhdysvaltalainen progressiivista rockia soittava yhtye. Sen perustivat Los Angelesissa vuonna 1992 veljekset Alan ja Neal Morse. Neal kirjoitti musiikin, soitti koskettimia ja lauloi, Alan soitti kitaraa. Yhtyeeseen liittyivät myös rumpali Nick D’Virgilio ja basisti Dave Meros. Nelikko julkaisi ensimmäisen albuminsa "The Lightin" vuonna 1995. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi vielä kosketinsoittaja Ryo Okumoto.


title: Spock’s Beard

text: Yhtyeen tyyli on progressiivista rockia höystettynä popmusiikin piirteillä. Musiikki muistuttaa pitkälti Genesistä. Vuonna 2002 yhtye julkaisi rock-oopperan "Snow". Sen julkaisun jälkeen Neal Morse erosi yhtyeestä ja aloitti soolouran kristillisenä artistina. Rumpali Nick D’Virgiliosta tuli musiikin kirjoittaja ja laulaja, samaan tapaan kuin Genesiksen Phil Collinsista aikanaan. Yhtyeen seuraava albumi, "Feel Euphoria", oli raskaampi kuin Neal Morsen ajan albumit.


title: Spock’s Beard

text: Yhtyeen nimi tulee "Star Trek" -televisiosarjasta: jaksossa ”Mirror, Mirror” miehistö siirtyy rinnakkaisulottuvuuteen, jossa Mr. Spockin erottaa hänen parrastaan.