title: Schrödingerin kissa

text: Vastoin yleistä luuloa Schrödinger ei tarkoittanut tällä kokeella, että hänen mielestään kissa voisi olla sekä kuollut että elävä samanaikaisesti. Schrödinger oli ennemminkin sitä mieltä, että kvanttimekaniikan teoria oli epätäydellinen, eikä pystynyt kuvaamaan todellisuutta tässä tapauksessa. Koska kissan täytyy olla joko kuollut tai elävä, saman pitää päteä myös ytimeen: sen pitää olla joko hajonnut tai ehjä.


title: Äänivalli

text: Äänivalli on nimitys ilmiöille, joita esiintyy kun kiihdytetään lähelle äänen nopeutta. Nimitys tulee siitä, että tilanne voi tuntua kuljettajasta kuin hän olisi törmännyt näkymättömään esteeseen.


title: Äänivalli

text: Yliäänipamaus on fysikaalinen ilmiö, jota kansanomaisesti kutsutaan usein äänivallin rikkoutumiseksi. Vastoin yleistä harhaluuloa ilmiö ei kuitenkaan johdu äänen nopeuden ylittymisestä vaan pikemminkin siitä, että kappale etenee yliäänennopeudella. Kun lentokoneen, luodin tai jonkin muun kappaleen nopeus on äänen nopeutta suurempi, sen ympärille muodostuu kartiomainen ääniaaltojen muodostama tihentymä, shokkiaalto. Ilmiö on luonteeltaan samankaltainen kuin veneen tai laivan keula-aalto. Kun shokkiaalto osuu havaitsijan korvaan, se kuullaan pamauksena, samalla tavoin laivan keula-aalto voidaan havaita sen osuessa rantakivikkoon.


title: Äänivalli

text: Shokkiaalto muuttaa lentokoneen siiven painejakaumaa, jolloin koneen ohjattavuusominaisuudet muuttuvat merkittävästi. Kehitettäessä yhä nopeampia lentokoneita toisen maailmansodan aikana tämä muodosti merkittävän teknisen ongelman, jota kutsuttiin äänivalliksi (engl. Sound Barrier). Ongelmana oli, miten suunnitella etenkin hävittäjälentokone, joka on ohjattavissa sekä pienillä nopeuksilla, transsoonisella nopeudella ja yliääninopeudella lennettäessä. Kun yhdysvaltalainen lentäjä Chuck Yeager saavutti 1127 kilometrin tuntinopeuden X-1-koekoneella 14. lokakuuta 1947, tämä "äänivalli" murtui, toisin sanoen pahimmat tekniset ongelmat saatiin ratkaistua. Äänivalli jäi kuitenkin käsitteenä elämään, ja sillä tarkoitetaan äänen nopeuden ylittymistä.


title: Äänivalli

text: Äänen nopeus normaaliolosuhteissa merenpinnan tasolla 21 °C:n lämpötilassa on n. 344 m/s (1238 km/h).


title: Äänivalli

text: Autolla äänen nopeus ylitettiin ensimmäisen kerran lokakuussa 1997, kun Andy Green ajoi Thrust SSC -autolla 1227 kilometrin tuntinopeudella.


title: Syd Barrett

text: Roger Keith ”Syd” Barrett (6. tammikuuta 1946 Cambridge, Englanti – 7. heinäkuuta 2006 Cambridge, Englanti) oli Pink Floyd -yhtyeen alkuperäinen kitaristi-laulaja-lauluntekijä ja "Pink Floyd" -nimen isä. Barrett sävelsi yhtyeen ensimmäiset singlet ”Arnold Layne” ja ”See Emily Play” ja teki useimmat Pink Floydin ensialbumin, psykedeelistä rockia edustaneen "The Piper at the Gates of Dawnin" (1967) kappaleista. Mielenterveysongelmista kärsinyt Barrett erotettiin Pink Floydista vuonna 1968. Barrett teki vielä 1970 julkaistut sooloalbumit "The Madcap Laughs" ja "Barrett", mutta lopetti esiintymiset 1972.


title: Syd Barrett

text: Barrett eli viimeiset vuosikymmenensä hiljaista elämää Cambridgessa ja harrasti maalausta ja puutarhanhoitoa. Lyhyestä musiikkiurastaan huolimatta Barrett oli arvostettu muusikko, jonka maine rock-legendana säilyi pitkään hänen uransa jälkeenkin. Muun muassa David Bowie sai häneltä vaikutteita. Pink Floyd levytti useita kunnianosoituksia Barrettille, muun muassa vuoden 1975 "Wish You Were Here" -albumilla julkaistun kappaleen ”Shine On You Crazy Diamond”.


title: Syd Barrett

text: Roger Barrett kasvoi suuressa talossa Cherry Hintonissa Cambridgessa. Hänellä oli kaksi veljeä ja kaksi siskoa. Barrett harrasti kouluikäisenä urheilua, retkeilyä, näyttelemistä ja maalaamista. Hänen isänsä oli klassisen musiikin ystävä, joka soitti flyygeliä ja rohkaisi poikansa kiinnostusta musiikkiin. Isä kuoli kun Roger oli 14-vuotias.


title: Syd Barrett

text: Barrettin kerrotaan usein saaneen lempinimensä ”Syd” cambridgeläisestä jazz-muusikosta, jonka nimi olisi ollut Sid Barrett. Sydin koulukaverin Geoff Leyshonin mukaan Barrett sai lempinimensä kuitenkin 13-vuotiaana tultuaan partiolaisten kokoontumiseen työläispojan lippalakki päässä. Siitä toiset partiolaiset keksivät hänelle tyypillisen työläisnimen ”Syd”.


title: Syd Barrett

text: Geoff Layshonin mukaan hän ja Mick Taylor opettivat Barrettin soittamaan kitaraa tämän ollessa 13-vuotias. Barrett soitti teini-ikäisenä kitaraa Geoff Mott and The Mottoes -nimisessä yhtyeessä. Se soitti suosittujen poplaulujen covereita ja harjoitteli Barrettin perheen tilavassa olohuoneessa, joka toimi asuntolana isän kuoltua. Barrettin ystävät muistavat hänen olleen tuolloin ensisijaisesti lahjakas taidemaalari ja kitaristina vasta aloitteleva. Häntä pidettiin iloisena ja huumorintajuisena nuorena, jossa ei näkynyt vielä mitään myöhempien mielenterveysongelmien oireita.


title: Syd Barrett

text: Taideopiskelija Barrett liittyi Pink Floydia edeltäneeseen, usein nimeään vaihtaneeseen cambridgelaisten arkkitehtiopiskelijoiden yhtyeeseen ja sai nopeasti sen johtajan aseman. Hän keksi yhtyeelle nimen kahdelta suosikkiartistiltaan Pink Andersonilta ja Floyd Councililta.


title: Syd Barrett

text: Barrett teki useimpien Pink Floydin laulujen sävelmät, sanat ja sovitukset yhtyeen alkuaikoina. Pink Floydin psykedeelisen esikoisalbumin "The Piper at the Gates of Dawnin" (1967) yhdestätoista laulusta kahdeksan oli Barrettin säveltämiä ja kaksi yhtyeen muiden jäsenien kanssa yhteistyössä tehtyjä. Barrettin sanoitukset käsittelivät erilaisia mystisiä ja myyttisiä aiheita, kuten itämaisia taruja, lastensatuja, scifiä, Tolkienia ja englantilaisia kansanballadeja. Lavalla hän soitti sekä soolo- että komppikitaraa ja käytti erilaisia soittotekniikoita, kuten feedbackia ja zippo-sytytintä. Albumilla hän käytti myös esimerkiksi wahwah-pedaalia ja nauhakaikulaitetta sekä paljon slide-kitaratekniikkaa. Barrett oli yhtyeen näyttävin jäsen, joka pukeutui ajan tyyliin hyvin koristeellisesti värikkäisiin satiinipaitoihin ja huiveihin. Hänen lavaesiintymisensä olivat myös näyttäviä: hän liikkui paljon ja sovitti liikkeensä yhtyeen valoshow’hun.


title: Syd Barrett

text: Barrett alkoi myöhäisteini-iässä käyttäytyä oudosti sekä esittää erikoisia ajatuksia. Niitä seurasivat skitsofrenialle tyypilliset psykoosi, eriskummallinen käyttäytyminen, vainoharhaisuus, sekava ajattelu, katatonia ja eristäytyminen. Barrettin käyttäytyminen muuttui huonompaan suuntaan vuoden 1967 loppua kohti, jolloin hän ei soittanut enää konserteissa muun yhtyeen mukana, vaan saattoi vain seistä ja tuijottaa tai soittaa samaa nuottia kitarallaan kahden tunnin ajan. Barrettin ongelmat kärjistyivät syksyn Yhdysvaltain-kiertueella, joka jouduttiin lopulta keskeyttämään marraskuussa. Barret ei toipunut koskaan mielenterveysongelmistaan, eikä kyennyt elämään itsenäisesti, vaan hänen äitinsä ja sisaruksensa pitivät hänestä huolta.


title: Syd Barrett

text: Barret ei ollut koskaan hoidettavana psykiatrisessa sairaalassa, eikä häneltä diganosoitu koskaan psykoosia tai skitsofreniaa, mutta monet hänen yhtyetovereistan ja läheisistä ystävistään sekä Schizophrenia Daily News Blogin vuonna 2009 haastattelemat mielenterveyden ammattilaiset olivat sitä mieltä, että Barret sairasti skitsofreniaa. Taudin puhkeamista saattoivat edistää Barrettiin hyvin runsas LSD:n ja kannabiksen käyttö, uran aiheuttamat paineet ja stressi sekä isän kuoleman aiheuttama trauma.


title: Syd Barrett

text: Toisaalta monet tiedot Barrettin elämästä tukevat sitä, että hänellä olisi ollut Aspergerin oireyhtymä.


title: Syd Barrett

text: Vuoden 1968 alussa David Gilmour astui Barrettin rinnalle ja myöhemmin hänen tilalleen Pink Floydin jäseneksi. Eräänä helmikuun iltapäivänä 1968 muut jäsenet päättivät olla hakematta Barrettia kyytiin ajaessaan keikalle Southamptoniin. Virallisesti yhtye ilmoitti Barrettin erosta 6. huhtikuuta. Tuolloin arveltiin yleisesti, että Barrettin lähdön myötä myös Pink Floyd lakkaisi olemasta, sillä Barrett oli yhtyeen tärkein jäsen. Barrettia ei erottamisen jälkeen enää otettu toisen albumin "A Saucerful of Secrets" viimeisiin nauhoituksiin, vaikka hän tulikin istuskelemaan studion vastaanottohuoneeseen. Joillakin sitä ennen nauhoitetuilla kappaleilla Barrettin kitaransoittoa kuullaan. Sessioissa nauhoitetuista Barrettin kappaleista ”Jugband Blues” julkaistiin albumilla, mutta kappaleita ”Vegetable Man” ja ”Scream Thy Last Scream” ei julkaistu.


title: Syd Barrett

text: Barrett vaihtoi vuoden 1968 aikana asuntoa tiuhaan ja asui yleensä muiden hippien sekä siipeilijöiden ja huumeidenkäyttäjien kanssa.


title: Syd Barrett

text: Toukokuun ja heinäkuun 1968 välillä Barrett nauhoitti Abbey Roadin studiolla tuottaja Peter Jennerin ja tuntemattomiksi jääneiden studiomuusikoiden kanssa muutaman kappaleensa raakaversiot. Levy-yhtiö piti niitä kuitenkin liian outoina julkaistavaksi.


title: Syd Barrett

text: Maaliskuussa 1969 Barrett ilmoitti Abbey Roadin studiolle haluavansa jälleen levyttää. Hän vaikutti melko normaalilta, joten levytyssessiot aloitettiin 10. huhtikuuta. Barrett nauhoitti studiossa monia uusia kappaleita sekä uusia versioita edellisenä vuonna nauhoittamistaan. Hänen kerrotaan usein käyttäytyneen tuolloin hankalasti studiossa, mutta tuottaja Malcolm Jonesin mukaan Barrett oli hyväntuulinen ja hyvässä kunnossa. Levyn nauhoitukset kuitenkin venyivät, joten levy-yhtiö EMI kutsui David Gilmourin ja Roger Watersin Pink Floydista tuottamaan levyn nopeasti loppuun. Gilmour sanoo jättäneensä levylle tarkoituksellisesti esityksiä, joissa Barrett ei ole parhaimmillaan, jotta tämän henkinen tila tulisi totuudenmukaisesti esille. Tammikuussa 1970 nimellä "The Madcap Laughs" ilmestynyt albumi on melko hajanainen, mutta se sai hyvät arvostelut. Menestyksestään huojentunut Barrett antoi julkaisun jälkeen joitain selväjärkisiä haastattelujakin.


title: Syd Barrett

text: "The Madcap Laughs" myi melko vähän, mutta EMI tilasi Barrettilta toisenkin albumin. Barrettin toinen soololevy "Barrett" nauhoitettiin helmikuun ja heinäkuun 1970 välillä, ja se ilmestyi marraskuussa 1970. Albumi on edeltäjäänsäkin hajanaisempi, ja epätasaisesti laulaneen Barrettin käytös studiolla ”painajaismaista” tuottajille ja muusikoille. Tuottaja David Gilmour kursi levyn kokoon Barrettin kitaralla säestämien ja laadultaan hyvin epätasaisten esitysten osista. Heinäkuun 1970 nauhoitukset kappaleista ”Word Song” ja ”It Is Obvious” jäivät Barrettin viimeisiksi studioäänityksiksi.


title: Syd Barrett

text: Toisen sooloalbuminsa levytyksen aikana Barrett esiintyi 6. kesäkuuta 1970 Lontoossa Olympia-teatterissa yhdessä rumpali Jerry Shirleyn ja David Gilmourin kanssa. Helmikuussa 1970 Barrett esiintyi John Peelin "Top Gear" -ohjelmassa ja esitti viisi laulua, jotka on julkaistu nimellä "The Peel Session". Barrettin ainoa julkinen esiintyminen vuonna 1971 oli levyn julkaisun jälkeen helmikuussa Bob Harrisin radio-ohjelmassa, jossa hän esitti kolme laulua.


title: Syd Barrett

text: Barrett muutti 1971 Lontoosta takaisin Cambridgeen, missä hänen äitinsä luultavasti lähetti hänet hoitolaan useiksi kuukausiksi.


title: Syd Barrett

text: Pink Fairies -yhtyeen rumpali Twink ja basisti Jack Monck muodostivat 1972 Syd Barrettin kanssa yhtyeen, joka keikkaili satunnaisesti Cambridgessa. Lyhytikäiseksi jääneen Stars-yhtyeen ura päättyi epäonnistuneeseen konserttiin, ja ilmeisesti osittain sen saaman kritiikin seurauksena Barrett jätti sen.


title: Syd Barrett

text: Vuonna 1972 perustettu Syd Barrett Appreciation Society -seura julkaisi Barrettin laulun mukaan nimettyä "Terrapin"-lehteä. Matalaa profiilia pitäneestä Barrettista julkaistiin lehdissä havaintoja. Barrett sai vuonna 1974 suuret rojaltitulot, kun David Bowie levytti Barrettin varhaisen Pink Floyd -kappaleen ”See Emily Play” ja Pink Floydin kaksi ensimmäistä albumia julkaistiin uudelleen. Vuonna 1974 Barrett palasi jälleen Lontooseen asumaan Chelsea Cloisters -hotelliin. Siellä hän pysytteli verhojen takana katsomassa televisiota, lihoi lähes satakiloiseksi ja ajeli päänsä kaljuksi.


title: Syd Barrett

text: Elokuussa 1974 Peter Jenner houkutteli Barrettin vielä levytysstudioon, mutta nauhoituksista ei syntynyt mitään julkaisemisen arvoista. Barrett soitti miten sattuu eikä ollut kirjoittanut lainkaan sanoituksia. Hän ei edes näyttänyt ymmärtävän miksi oli studiossa, ja neljännen päivän jälkeen hän ei enää saapunut paikalle. Nauhoille kertyi joitakin bluesjammailuja, päällekkäisäänityksiä kitaroilla ja ”If You Go, Don’t Be Slow” -niminen kappale.


title: Syd Barrett

text: Julkisuudesta vetäytymisensä jälkeen Barrett alettiin nähdä tyypillisenä nuorena palasiksi hajonneena romanttisena hahmona, ja hän sai legendan aseman. Hänestä levitettiin julkisuuteen monenlaisia värikkäitä tarinoita, jotka eivät yleensä olleet tosia. Yhdessä tunnetuimmista hänen väitettiin hieroneen vuonna 1967 tai 1968 ennen keikkaa hiuksiinsa Brylcreemiä ja Mandrax-tabletteja, jotka sulivat konsertin aikana hänen päähänsä kuumien lamppujen alla.


title: Syd Barrett

text: Pink Floyd teki vuonna 1975 Barrettin kunniaksi yli 26 minuuttia kestävän, yhdeksästä osasta koostuvan kappaleen ”Shine On You Crazy Diamond”. Barrett ilmestyi kesäkuussa 1975 seuraamaan yhtyeen "Wish You Were Here" -albumin tekoa. Häntä ei aluksi tunnistettu hänen muuttuneen ulkonäkönsä vuoksi, ja kohtaamisesta on useita erilaisia kertomuksia. Kaikkien paikalla olleiden mukaan Barrett käyttäytyi häiritsevästi ja oli kuin lääkkeiden vaikutuksen alainen. Tunnetun tarinan mukaan Barrett kommentoi yhtyeen sillä hetkellä harjoittelemaa kappaletta ”vanhanaikaiseksi”. Roger Watersin luoman "The Wall" -tuplalevyn (1979) ja elokuvan "Pink Floyd – The Wall" (1982) hulluksi tuleva päähenkilö Pink on saanut vaikutteita Barrettin kohtalosta.


title: Syd Barrett

text: 1970-luvun lopulla Barrett muutti Lontoosta takaisin Cambridgeen. Hän asui vielä kerran lyhyesti Lontoossa mutta muutti Cambridgeen lopullisesti 1982. Hän käveli koko matkan Cambridgeen. Barrett vältteli julkisuutta, mutta keskusteli 1982 lyhyesti kahden ranskalaisen toimittajan kanssa. Hän otti käyttöön oikean nimensä Roger ja asui paritaloasunnossa aluksi äitinsä kanssa ja sen jälkeen yksin. Barrett harrasti maalaamista ja puutarhanhoitoa eikä pitänyt paljoa yhteyttä ulkomaailmaan. Hän ei koskaan toipunut mielenterveysongelmistaan, ja hänen äitinsä ja sisaruksensa pitivät hänestä huolta. Barrett ja hänen läheisensä kärsivät vuosien ajan tungettelevista faneista, jotka tulivat katselemaan Barrettia tämän kotipihalla ja puhumaan hänen kanssaan.


title: Syd Barrett

text: Vuonna 1988 EMI julkaisi Barrett-kokoelman "Opel", jossa oli hylättyjä ottoja vanhoista levytyssessioista.


title: Syd Barrett

text: Barrett juopotteli ja poltti runsaasti, ja hänellä oli 1980-luvulta alkaen psyykkisten ongelmiensa lisäksi myös muita sairauksia. Hänellä oli toistuvia vatsavaivoja, ja hän sai 1980-luvun alussa mahahaavan. Hänelle diagnosoitiin vuonna 1998 aikuistyypin diabetes, minkä seurauksena häneltä amputoitiin myöhemmin kolme sormea.


title: Syd Barrett

text: Barrett menehtyi kotonaan 7. heinäkuuta 2006 haimasyöpään, joka hänellä oli luultavasti ollut yli vuoden ajan. Hänen hautajaisensa olivat pienimuotoiset ja uskonnottomat, mutta hänen kuolemastaan uutisoitiin näkyvästi Britanniassa. Barrettiin lähes 1,7 miljoonan punnan omaisuus jaettiin hänen neljän sisaruksensa kesken.


title: Syd Barrett

text: Syd Barrettia on pidetty lyhyestä urastaan huolimatta merkittävänä muusikkona. Esimerkiksi David Bowie, R.E.M., Phish ja Pearl Jam ovat kertoneet saaneensa Barrettilta vaikutteita. Barrettin brittiläinen laulutapa oli myös tärkeä tekijä brittirockin omaleimaisessa kehityksessä 1960-luvulla.


title: David Gilmour

text: David Jon Gilmour, CBE, (s. 6. maaliskuuta 1946 Cambridgeshire) on englantilainen kitaristi, ja tullut parhaiten tunnetuksi urastaan Pink Floydin kitaristi-laulajana. Kitaristina Gilmour on itseoppinut.


title: David Gilmour

text: Gilmour vietti nuoruutensa Cambridgessa. Hän haki Cambridgeshiren taide- ja teknologiakouluun. Hän pääsi sisään, ja siellä hän tapasi Syd Barrettin, jonka kanssa hän ystävystyi, ja ruokatunneilla he opettelivat kitaran soittoa. Ystävykset kehittivät omalaatuisen soittotekniikan (josta he molemmat tulisivat myöhemmin vuorollaan kuuluisiksi). Molemmat käyttivät huumeita, ja tekivätkin pilvenpolttomatkan Saint-Tropeziin vuonna 1965. Matka päättyi molempien osalta putkaan. Kuitenkin koulujen loputtua Gilmourin ja Barrettin tiet erkanivat. Gilmour liittyi Jokers Wild -nimiseen cambridgeläisyhtyeeseen, kun taas Barrett liittyi vielä tuohon aikaan Tea Set -nimellä tunnettuun yhtyeeseen, josta kehittyi myöhemmin Pink Floyd. Gilmour perusti parin entisen Jokers Wildin jäsenen kanssa Bullit-nimisen yhtyeen, joka hieman myöhemmin vaihtoi nimensä Flowersiksi. Vuonna 1967 Flowers kuitenkin hajosi. Gilmouria pyydettiin Pink Floydiin Barrettin soittokyvyttömyyden vuoksi (joka johtui mielenterveyshäiriöstä, johon olivat syynä muun muassa kuuluisuuden paineet, kova LSD:n käyttö ja lapsuuden traumat), ja hän liittyi seuraavan vuoden tammikuussa. Erään tarinan mukaan yhtyeen basisti Roger Watersilla oli aina tapana hakea Bentley Rollsillaan yhtyeen jäsenet keikalle, ja eräälle vuoden 1968 keikalle mentäessä Syd oli tarkoitus hakea viimeisenä, koska hän asui kauimpana. Tällä kertaa yhtye ei halunnutkaan Barrettia mukaansa, vaan he jättivät tämän ensimmäistä kertaa kotiinsa. Pink Floydin tunnetuin kokoonpano oli syntynyt.


title: David Gilmour

text: Gilmourin soitto- ja sävellystaito olivat eräät päätekijät Pink Floydin maailmanlaajuiseen menestykseen 1970-luvulla. Kuitenkin vuosikymmenen vaihteessa Roger Watersin valta yhtyeessä kasvoi kasvamistaan, kylmentäen hänen ja Gilmourin välejä huomattavasti.


title: David Gilmour

text: Gilmour julkaisi ensimmäisen soololevynsä "David Gilmourin" vuonna 1978. Eräs Gilmourin levylle säveltämistä kappaleista oli nimeltään ”Comfortably Numb”, jonka Gilmour kuitenkin jätti soololevyltään pois. Kappale kuitenkin nähtiin vuoden päästä Pink Floydin julkaisemalla rock-oopperatyylisellä "The Wall" -albumilla. ”Comfortably Numbista” tuli albumin tunnetuin kappale ”Another Brick in The Wall (part 2):n” ohella, ja Gilmourin kitarasoolo kappaleessa on valittu useaan otteeseen yhdeksi maailman parhaista. Gilmourin seuraava soololevy "About Face" julkaistiin vuonna 1984.


title: David Gilmour

text: 1980-luvun puolivälissä Gilmour osti "Astoria"-nimisen laivan, jota hän pitää levytysstudionaan. Astoria on 1900-luvun alussa rakennettu ylellinen laiva, jolle muun muassa mahtuu 90 soittajan orkesteri. Pink Floydin vuonna 1994 julkaistu "Division Bell" on nauhoitettu kokonaan Astorialla.


title: David Gilmour

text: Roger Waters jätti Pink Floydin vuonna 1985 ja kertoi yhtyeen managerille yhtyeen hajonneen. Kuitenkin Pink Floyd jatkoi vielä pitkään ilman Watersia, johtohahmonaan Gilmour. Kaksi vuotta myöhemmin Pink Floyd julkaisi uuden levyn "A Momentary Lapse of Reasonin" Gilmourin johdolla. Levy oli menestys vaikka ei yltänytkään aikaisempien Pink Floyd -albumien myyntiin.


title: David Gilmour

text: Pink Floydin seuraava studioalbumi, "Division Bell", julkaistiin vuonna 1994. Albumi myi miljoonia, ja kriitikotkin lämpenivät levylle huomattavasti enemmän kuin aikaisemmalle "Momentary Lapse of Reason" -levylle. Levyn viimeistä kappaletta, ”High Hopesia” pidetään nykyään jo Pink Floyd-klassikkona, ja se kapusi singlelistan kärkeen useassa maassa.


title: David Gilmour

text: Maaliskuussa 2006 Gilmour julkaisi soololevyn "On an Island". Sanoitukset kaikkiin levyn kappaleisiin yhtä lukuun ottamatta on tehnyt Gilmourin journalistivaimo Polly Samson. Useat kriitikot tuomitsivat levyn sen liiallisesta kitarasoundin käytöstä. Kritiikistä huolimatta "On an Island" on myynyt "Division Bellin" tapaan hyvin, ja se nousi albumilistojen kärkeen muun muassa Italiassa ja on kerännyt kuitenkin myös paljon kehuja kriitikoiden parissa. Suomessa "Soundi" antoi albumille täydet viisi tähteä, Mesta antoi albumille neljä ja puoli tähteä, Rockmusica ja Vertigo taasen neljä. Ulkomaisista muun muassa "The Guardian", "Mojo" ja muut lehdet ja nettisivustot (esimerkiksi ZME Music) ovat ylistäneet levyä. Gilmour on myös sanonut vastauksena kritiikkiin, että hän olisi tehnyt "On an Islandilla" monta asiaa aivan eri tavalla, jos se olisi ollut Pink Floydin teos. Albumin avausraita ”Castellorizon” oli Grammy-ehdokkaana parhaaksi rock-instrumentaaliksi. Albumin julkaisun jälkeen Gilmour suuntasi vuonna 2006 kiertueelle, joka oli suuri menestys. Tästä kiertueesta tehtiin DVD "Remember That Night". Livealbumi "Live In Gdańsk" ilmestyi syksyllä 2008. Loppukesällä 2015 uuden albumin nimikkosingle nousi Suomessa hetkeksi Radiosoittolistalle. Sekä itse albumi Rattle That Lock albumilistan sijalle 3.


title: David Gilmour

text: David Gilmour on aina suosinut Fenderin Stratocaster-mallia, ja hän omistaakin siitä #0001-mallin. Kuitenkaan kyseinen malli ei ole ensimmäinen Stratocaster-kitara. Gilmour omistaa myös muun muassa kullatun Gibson Les Paul -kitaran. Tavallisesti Gilmour soittaa omistamaansa punaista Stratocasteria. Hänellä on myös oma signaturemalli, jonka Fender on valmistanut tarkkaan hänen oman ”blackstrat”-kitaransa mu,aan. Hän on myös 2000-luvulla osittain palannut soittamaan alkuperäistä mustaa Stratocasteriaan. Tammikuussa 2019 ilmoitettiin, että Gilmour huutokauppaa 20.6.2019 yli 120 kitaraa ja tuotto käytetään hyväntekeväisyyteen. Myytävien joukossa on mm. The Black Strat, The #0001 Stratocaster, Gibson Les Paul Gold Top 1955, Gretsch 1958 White Penguin 6134, Fender Stratocaster 1957 (Ex-Homer Hayes), Candy Apple Red 1984 Stratocaster 57V, early 1954 Stratocaster Martin 1969 D-35, Gibson 1985 J-200 Celebrity, Tony Zemaitis (1978) custom acoustic bass guitar.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimin autonominen tasavalta (, , ) on Krimin niemimaalla sijaitseva Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimin autonominen tasavalta on Ukrainan eteläosassa Krimin niemimaalla sijaitseva Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta. Se rajoittuu etelässä ja lännessä Mustaanmereen. Pohjoisessa naapurina on Hersonin alue ja koillisessa Asovanmeri. Tasavallan pohjoisraja kulkee osaksi Syvašina tunnetun kosteikkoalueen eli Arabatinkynnään Asovanmerestä rajaamien hyvin suolaisten, matalien merenlahtien ja kosteikkojen kautta. Idässä Kertšinsalmen vastarannalla on Venäjän Krasnodarin aluepiiri.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimin niemimaan lounaisosissa sijaitseva Sevastopolin kaupunki ympäristöineen ei kuulu Krimin autonomiseen tasavaltaan, vaan on suoraan Ukrainan hallituksen alaisuudessa. Osa Sevastopolista on vuokrattu Krimin laivastotukikohtaa varten Venäjälle vuoteen 2042 saakka, ja mahdollisesti sen jälkeenkin viiden vuoden jatkokausin.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimin autonomisen tasavallan ulottuvuus itä-länsisuunnassa on noin 360 kilometriä ja pohjois-eteläsuunnassa 180 kilometriä. Tasavallan pinta-ala on 26 081 neliökilometriä, joka vastaa 7,7 prosenttia Suomen alasta. Krimin alueella on yli 50 suolajärveä, joista suurin on Jevpatorijan kaupungin itäpuolella oleva "Sasyk" (Kunduk, 205 km).


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Pinnanmuotojen puolesta Krimin niemimaa voidaan jakaa kolmeen osaan. Pohjois-Krimin tasankoalue käsittää noin 70 prosenttia maa-alasta, itään kurkoittaa Kertšin niemimaa ja tasavallan eteläosissa kohoavat Kriminvuoret, joiden korkein vuorenhuippu on 1 545 metriin nouseva Roman-Koš.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Nykyisen autonomisen tasavallan edeltäjänä voidaan pitää vuonna 1921 perustettua Venäjän SFNT:aan kuulunutta Krimin autonomista sosialistista neuvostotasavaltaa (Krimin ASNT).


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Toisen maailmansodan aikana alueella toimi saksalaisvalloittajien Ukrainan valtakunnankomissariaatti (Krimin päähallintopiiri). Vuonna 1944 niemimaan vapauduttua natsimiehityksestä, niemimaan tataarit, bulgaarit, armenialaiset ja kreikkalaiset kyyditettiin pois vedoten syytteeseen natsiyhteistyöstä. Koska jotkut Krimin kasakat olivat sodan aikana yhteistoiminnassa saksalaisten kanssa, Krimin autonomia lakkautettiin ja kesäkuussa 1945 aiemman ASNT:n sijaan muodostettiin Krimin alue (oblasti), joka kuului suoraan Venäjän SFNT:aan.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Vuonna 1954 Krim liitettiin Ukrainan SNT:aan Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin Nikita Hruštšovin päättämänä symbolisena eleenä. Teko ajoitettiin Venäjän tsaarin ja atamaani Bohdan H’melnytskyin vuonna 1654 solmiman sopimuksen 300-vuotisjuhlan kunniaksi. Siirtoa on kritisoitu siitä, ettei se olisi ollut Neuvostoliiton sen aikaisen perustuslain mukainen joidenkin käsittelyvaiheiden jäätyä välistä. Koska niemimaalla asui tuolloin monia sinne vasta äskettäin muuttaneita venäläisiä, Krimin itsenäistyminen edesauttoi alueen kehittymistä vahvaksi venäläismyönteisten ja separatististen liikehdinnän keskukseksi Ukrainassa.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Vuoden 1991 tammikuussa Krimin kommunistinen puolue organisoi kansanäänestyksen, jossa saavutetun 93,26 prosentin kannatuksen pohjalta päätettiin alueelle palauttaa autonomisen neuvostotasavallan asema. Helmikuun 12. päivänä 1991 Krimin ASNT muodostettiin uudelleen. Heinäkuussa 1991 venäjän kielestä tuli virallinen kieli niemimaalla. Krimin ASNT liitettiin Ukrainan SNT:n yhteyteen. Neuvostoliiton hajottua ja Ukrainan julistauduttua itsenäiseksi muutti Krimin ASNT nimensä "Krimin tasavallaksi", ja julistautui puolestaan itsenäiseksi 5. toukokuuta 1992. Krimin asukkaista vain 54 prosenttia äänesti Ukrainan itsenäistymisen puolesta joulukuussa 1991. Tammikuussa Krimin tasavallan presidentiksi valittiin venäjämyönteinen Juri Meškov noin 70 prosentin kannatuksella. Tasavalta tukeutui vahvasti Venäjään. Venäjä-blokki saavutti enemmistön Krimin parlamentista ja tasavallan johto sai kansanäänestyksellä tuen kansalaistensa kaksoiskansalaisuudelle. Venäläismyönteinen poliittinen eliitti - presidentti ja parlamentti - kuitenkin riitaantui keskenään talouspolitiikan suuntaviivoista, erityisesti suhtautumisessaan valtion omaisuuden yksityistämiseen. Venäjä-blokki vähitellen hajosi.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Maaliskuussa 1995 Ukrainan presidentti Kutšma antoi lain, joka rajoitti Krimin tasavallan hallituksen itsenäisyyttä, Kiova ryhtyi nyt ohjaamaan. Venäjän ja Ukrainan suhteita kiristivät kiistat Mustanmeren laivaston jakamisesta Krimin niemimaalla, mutta valtiot päästivät vuonna 1997 asiassa sopuun.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Uuden perustuslain myötä Krimin tasavalta muutettiin 23. joulukuuta 1998 nykyiseksi "Krimin autonomiseksi tasavallaksi". Perustuslakinsa 2. artiklan mukaan, milloin paikallisesti Krimin autonomisen tasavallan parlamentin päätökset tai tasavallan toimeenpanevan elimen eli hallituksen päätökset tai toimenpiteet ovat ristiriidassa Ukrainan perustuslain kanssa, tulee toimia Ukrainan perustuslain mukaan.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Esimerkiksi Venäjän helmikuun lopussa 2014 aloittaman miehityksen aikana pikaisesti toteutettua järjestettyä "Krimin kansanäänestystä" ei pidetä pätevänä. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa to 27.3.2014 - äänin 100 puolesta, 11 vastaan - hyväksytty päätöslauselma toteaa Krimin kansanäänestyksestä, että se "ei ole sitova eikä sen avulla Krimin autonomisen tasavallan tai Sevastopolin kaupungin asemaa voida muuttaa".


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimin autonomisen tasavallan 1 963 000 asukkaan väestöstä (1.1.2012) kaupunkilaisia oli 62,8%.


title: Krimin autonominen tasavalta

text:
Kaupungeista suurimmat ovat (2013 väestönarvion mukaan): Simferopol (337 285 as.), Kertš (145 265), Jevpatorija (106 877 as.), Jalta (78 115 as.), Feodosija (69 461as.) ja Džankoi (36 086 as.). Yli 10 000 asukkaan kaupunkeja tai kaupunkityyppisiä taajamia ovat lisäksi Krasnoperekopsk (29 815 as.), Alušta (28 418 as.), Bahtšisarai (26 482 as.), Saky (23 655 as.), Armjansk (22 337 as.), Bilohirsk (18 220 as.), Sudak (15 457 as, Prymorskyi (Приморський, 14 938 as.), Hvardijske (Гвардійське, 12 711 as.), Oktjabrske (Октябрське, 11 572 as.), Hresivskyi (Гресівський 11 391 as.), Haspra (Гаспра, 11 384 as.), Štšolkine (Щолкіне, 11 184 as.), Tšornomorske (Чорноморське, 11 098 as.) ja Krasnohvardijske (Красногвардійське, 10 766 as.).
Suurimman etnisen ryhmän muodostavat venäläiset 58,5 % osuudella. Muut suuret ryhmät ovat ukrainalaiset 24,4 % osuudella sekä krimintataarit 12,1 % osuudella. Vähäisempiin ryhmiin lukeutuvat muun muassa valkovenäläiset, tataarit ja armenialaiset.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimintataarit olivat 1980-luvun lopulle asti maansisäisessä karkotuksessa erityisesti Keski-Aasiassa. Sittemmin heidän määränsä on noussut nopeasti. Vielä vuonna 1989 krimintataareja oli ainoastaan 1,9 % alueen väestöstä. Koko Ukrainassa oli vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan kirjoilla yhteensä 46 807 krimintataaria, ja koko Neuvostoliitossa heitä kirjattiin 271 715. 1800-luvun alkupuolella krimintataarit muodostivat enemmistön Krimin asukkaista.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimin niemimaa on Ukrainan köyhimpiä alueita ja joidenkin arvioiden mukaan ylikansoitettu, sillä väestö ei löydä kylliksi mahdollisuuksia elintasonsa parantamiseen. Krimin tataarien paluumuutto Keski-Aasiasta on lisännyt sosioekonomisia paineita, mikä on näkynyt osin etnis-poliittisina vastakkainasetteluina ja etnisesti eriytyneenä järjestäytymisenä. Paluumuuttajien taloudellinen asema on heikko ja työttömyys korkea. Paluumuuttajien antivenäläinen asennoituminen ei ole helpottanut kovasti kilpaillun viljavan maan saamista, vaan tataarit ovat joutuneet tyytymään Krimin heikompituottoisiin maa-alueisiin. Etnisesti ukrainalaiset ovat puolestaan asettuneet paljolti niemimaan pohjoisosiin. Venäjän kielen valta-asema ja ukrainisaation pelko on vaikeuttanut ukrainankielisen kouluopetuksen järjestämistä.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Äidinkielekseen vuoden 2001 väestönlaskennassa ilmoitti alueen väestöstä 76,55 % venäjän, 11,33 % krimintataarin ja 10,02 % ukrainan.


title: Krimin autonominen tasavalta

text: Krimin autonominen tasavalta on jaettu 14 piiriin () ja 11 kaupunkikuntaan (). Kaupunkeja oli vuoden 2012 alussa yhteensä 16, kaupunkityyppisiä taajamia oli 56 ja kyliä 948 kappaletta. Tasavallan kaupunkikunnat ja piirit olivat (Ukrainan tilastokeskuksen vuoden 2013 väkilukuarvioineen):Eräs Krimin autonomisen tasavallan tunnetuimpia tutkimuslaitoksia on Krimin astrofysikaalinen observatorio. Observatorion päätoimipiste sijaitsee Nautšnyin () kylässä, noin 12 kilometrin päässä Bahtšisaraista itään (sijainti ). Havaitsevaa tutkimustyötä tehdään niin tähtiin, galakseihin kuin oman aurinkokunnankin kohteisiin liittyen. Tutkimuslaitoksella on laaja valikoima mittausinstrumenttejä, joiden taajuusalue ulottuu gammasäteilystä metriluokan radiotaajuuksiin. Observatorion suurin kaukoputki on 2,6 metrin läpimittainen. Observatorio on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Helsingin yliopiston kanssa ja sen varustukseen kuuluu myös Helsingissä rakennettu polarisaatiota mittaava laite 1,25 metrin läpimittaisella kaukoputkella. Observatorion radioastronomian laitoksella on toimitilat puolestaan Krimin vuorten etelälaidalla. Varustukseen kuuluu vajaa 3 kilometrin päässä lounaassa sijaitseva 22-metrinen radioteleskooppi Kissavuoren (Kiška, Koška) juurella Mustanmeren rannalla (sijainti ).


title: De facto

text: De facto on latinankielinen käsite, joka tarkoittaa ”käytännössä”, ”yleisesti” tai ”todellisuudessa”, yleensä "de juren" (”lain mukaan”) vastakohtana. Asiat, jotka ovat "de facto", yleensä kehittyvät autonomisesti, ilman erillistä standardin, lain, säännön tai sopimuksen tekoa.


title: De facto

text: Lakiteknisesti "de jure" tarkoittaa mitä laki sanoo, "de facto" tarkoittaa mitä käytännössä tapahtuu.


title: De facto

text: Kun uusia tuotteita halutaan käyttöön nopeammin kuin niitä ehditään standardoida, syntyy yleensä "de facto" -standardi. Tällainen käytännön standardi on yleensä saavuttanut hallitsevan markkinaosuuden, ja sitä aletaan usein käyttää myös muiden valmistajien vastaaviin tuotteisiin. Tämän kaltaiset toteutustavat ovatkin levinneet ainoastaan kaupallisista syistä, eivätkä välttämättä ole teknisesti parhaita mahdollisia ratkaisuja. Tyypillisiä "de facto" -standardien luojia ovat yritykset.


title: De facto

text: Tunnetuimpia "de facto" -standardeja ovat muun muassa IBM PC, VHS ja TCP/IP.


title: De facto

text: "De jure" -standardit voivat poiketa de factoista, esimerkiksi Yhdysvalloissa kilometri on "de jure" -standardi, mutta silti maili (=1609,344 m) on yhä de facto -standardi.


title: De facto

text: Tekniset standardit ovat usein vapaaehtoisia (kuten ISO 9000), mutta voivat olla myös valtion ja lain normeilla valvottuja kuten vedenlaatu. Termiä "de facto -standardi" voidaan käyttää molemmissa.


title: De facto

text: Valtionpäämiehen asema on yleensä määritelty laissa, eli se on "de jure". Vallanpitäjien asema voi silti olla myös "de facto", etenkin jos he ovat nousseet valtaan laittomin menetelmin. Esimerkiksi Chilessä Augusto Pinochet nousi valtaan sotilasvallankaappauksen avulla, ja oli siten valtionpäämies "de facto". Myöhemmin hän virallisti asemansa. Deng Xiaoping toimi Kiinan kansantasavallan "de facto" -valtionpäämiehenä parikymmentä vuotta, vaikka ei ollut koskaan muodollisesti maan päämies.


title: De facto

text: Kun Baltian maat itsenäistyivät Neuvostoliiton romahdettua 1990-luvun alussa, useimmat maat tunnustivat niiden itsenäisyyden "de jure". Suomi ei kuitenkaan tehnyt näin. Presidentti Mauno Koiviston kannanoton mukaan Suomi oli tunnustanut Baltian maat osaksi Neuvostoliittoa vain "de facto", ja siksi niille ensimmäisen maailmansodan jälkeen annetut "de jure" -tunnustukset olivat edelleen voimassa.


title: Maili

text: Maili on eräs etäisyyden (tai pituuden) mittayksikkö. Mailin pituus on vaihdellut eri aikoina ja eri maissa.


title: Maili

text: Nykyinen brittiläisen yksikköjärjestelmän mukainen maili () on täsmälleen 1 609,344 metriä. Tämä maili vastaa 8 furlongia, 80 ketjua, 1 760 jaardia, 5 280 jalkaa tai 63 360 tuumaa. Yksikköä kutsutaan toisinaan maamailiksi erotukseksi merimailista.


title: Maili

text: Maamailista on johdettu myös nopeuden yksikkö maili tunnissa, jonka tunnus on mph tai MPH.


title: Maili

text: Yhdysvaltain "survey mile" on täsmälleen 6 336 / 3 937 kilometriä tai 5 280 Yhdysvaltain "survey"-jalkaa, eli noin 1 609,347 metriä. Yksi tavallinen maili on täsmälleen 0,999 998 "survey"-mailia.


title: Maili

text: Meripeninkulma eli merimaili on täsmälleen 1 852 metriä.


title: Maili

text: Norjassa ja Ruotsissa kymmenen kilometrin matkaa kutsutaan usein nimellä "mil". Sen suomenkielinen vastine on peninkulma.


title: Maili

text: Sana "maili" juontuu roomalaisesta mittayksiköstä "mille passus" (latinaa, suom. ”tuhat askelparia”), joka oli pituudeltaan noin 1 480 metriä. Kuningatar Elisabet I antoi 1592 määräyksen ("statute") jonka mukaan mailin pituus olisi tästälähin 8 furlongia (vakomittaa) eli 5 280 jalkaa (1 609 m). Tämä oli mailin virallinen määritelmä siihen saakka, kunnes se alettiin määrittää SI-mittojen kautta.


title: Histogrammi

text: Histogrammi on tilastotieteessä yleisesti käytetty graafinen esitys eli diagrammi tilastollisesta luokitellusta aineistossa. Se on pylväskaavio, joka koostuu suorakulmion muotoisista pinnoista eli pylväistä. Histogrammissa pylvään pinta-ala on verrannollinen luokan prosentuaaliseen osuuteen.


title: Histogrammi

text: Pylväät piirretään vaaka-akselille, jonka asteikko seuraa aineiston lukuarvoja. Kunkin pylvään vasen ja oikea reuna piirretään asteikolle luokan alku- ja loppuarvojen kohdalle. Pylvään leveys kuvaa siten luokkaväliä. Pylvään korkeus määräytyy luokan sisältämien arvojen lukumäärän eli frekvenssin mukaan, kun luokitus on tasavälinen. Pylvään pinta-ala on aina verrannollinen frekvenssin suuruuteen. Kun luokitus on muu kuin tasavälinen, pylvään korkeus kuvaa luokan suhteellista frekvenssiä suhteutettuna luokkavälin pituuteen. Tällöin pystyakselilla on luokkien frekvenssitiheydet.


title: Histogrammi

text: Histogrammi piirretään käsin laskemalla ensin kunkin luokan prosentuaalinen osuus. Sitten piirretään vaaka-akseli niin, että aineiston pienin ja suurin luokkaraja mahtuu vaaka-akselille. Pystyakselin korkeus piirretään halutun korkuiseksi niin, että syntyy tavoiteltu graafinen vaikutelma. Pystyakselin prosentuaalinen asteikko valitaan sellaiseksi, että korkein pylväs ulottuu diagrammin yläreunaan. Pylväiden korkeudet ovat prosenttuaalisen osuuden korkuisia. Pystyasteikoksi voidaan valita myös frekvenssit.


title: Histogrammi

text: Joskus pylväiden leveys asetetaan yhtä suureksi, jolloin suorakaiteen korkeus on suoraan verrannollinen luokan frekvensseihin.


title: Histogrammi

text: Histogrammi voidaan luoda digitaalisesta kuvasta. Digitaalikameroissa ja kuvankäsittelyohjelmissa histogrammi muodostetaan kuvan pikseleistä, ja sen avulla voidaan säätää valotusta. Kuvan histogrammi muodostetaan pikseleiden kirkkausarvojen jakautumasta tai väreistä (esimerkiksi RGB-malli) kanavakohtaisesti.


title: Histogrammi

text: Kun aineisto kasvaa suureksi ja luokkavälejä pienennetään, piirtyy histogrammi loivapiirteisenä. Histogrammin reunaviivaa voidaan approksimoida sileällä käyrällä, joka aineiston kasvaessa ja luokkavälien pienentyessä lähestyy ideaalista tiheysfunktion käyrää. Tiheysfunktio kuvaa jatkuvan satunnaismuuttujan arvojen todennäköisyyden jakautumista vaaka-akselilla.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Resoluutio on termi, jolla kuvankäsittelyssä ja tietotekniikassa kuvataan muun muassa bittikarttagrafiikkana esitetyn kuvan erotuskykyä (yksityiskohtien määrää) tai pikselien määrää. Termin muita merkityksiä on sivulla resoluutio. Kuvatekniikassa termiä ”resoluutio” käytetään muun muassa seuraavissa merkityksissä:Esityslaitteiden – näyttöjen ja projektorien – tarkkuuksia ilmoitetaan pikselimäärien lisäksi lyhenteinä. VGA (Video Graphics Array) on tarkkuudeltaan 640×480 pikseliä. SVGA (Super Video Graphics Array) on 800×600 pikseliä. Muita tarkkuuksia ovat XGA (1024×768), SXGA (1280×1024) ja UXGA (1600×1200). Matkapuhelimien ja kannettavien laitteiden näytöissä voidaan käyttää termiä QVGA, eli neljännes VGA:sta (320×240).


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: TV- ja videotuotannossa käytetyn MPEG-2-videon tarkkuus voidaan ilmoittaa kuvan resoluutiona. Koska kuvan koko vaihtelee näyttölaitteella, sen tarkkuutta mittayksikköä kohti ei ole järkevä ilmoittaa.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: DVD-videon resoluutio on korkeintaan 720×576 pikseliä (PAL) tai 720x480 (NTSC). DVD:n resoluutio voi laskea kuvasuhteen mukaan 720×360 pikseliin. Videokuvan pikselit eivät ole aina neliönmuotoisia, vaan ne venytetään koko kuva-alaan (kuvasuhteeseen 4:3 tai 16:9). 4:3 kuvassa pikselin sivujen suhde on 59/54 ja vastaavasti 16:9 kuvassa pikselin sivujen suhde on 118/81. Esimerkiksi DV Pal kuvan resoluutio on mainittu 720x575 pikseliä. Tämän esittämiseen tietokoneen ruudulla oikein tarvitaan 787x576 pikseliä. 59/54≈1,0926. 720*1,0926=787.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Erilaisille analogisille järjestelmille voidaan laskea digitaalista vastaava resoluutio, tällöin yleisradiotasoinen lähetys olisi resoluutioltaan 460×360 ja VHS-video 300×360.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Digitaalinen CD-I formaatti on resoluutioltaan vain 320×180.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Teräväpiirtotelevisioiden (HDTV) suurimmat kuvan lähetystarkkuudet ovat jopa 1920×1080. Lähes kaikissa uusissa televisioissa on nykyään (syksy 2015) vähintään tämä resoluutio. Myös UHD-televisiot (3840x2160) ovat yleistymässä, ja kotikäyttöönkin tarkoitetuissa videokameroissa sekä useissa älypuhelimissa on käytettävissä tämä resoluutio.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Digitaalikameran resoluutio ilmoittaa CCD- ja CMOS-kennon pikselien kokonaismäärän eli kennon erottelutarkkuuden. Erottelutarkkuus merkitään muodossa "pikselien määrä vaakasuunnassa × pikselien määrä pystysuunnassa".


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Kameroissa on usein useita tarkkuusvaihtoehtoja kuvalle, esimerkiksi 2272×1704, 2048×1536, 1600×1200 ja 640×480 pikseliä. Joissakin digitaalikameroissa voidaan valita kennon erottelutarkkuuden lisäksi metatiedoksi tallettuva oletuspikselitiheys.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Kuvaushetkellä käytetään digikameran suurinta erottelutarkkuutta. Digitaalikameran kuvan fyysinen koko muodostuu vasta tulostusvaiheessa.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Skannereiden myyntiesitteissä resoluution lyhenteenä näkyy usein dpi (dots per inch). Tosiasiallisesti skanneri tallentaa kuvan kuvatiedostoksi, joka koostuu pikseleistä. Olisi täsmällisempää käyttää yksikköä ppi, vaikka myyntiesitteet ja skanneriohjelmat ilmoittavat yksiköksi dpi. Skanneri ja digitaalikamera tuottavat pikselitiheyden (ppi), tulostin pistetiheyden (dpi).


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Skannerin optinen resoluutio kertoo valokuvasta tallennettujen pikseleiden määrän sellaisenaan. Interpoloitu resoluutio puolestaan kertoo myös ohjelmallisesti tuotetut pikselit, yksityiskohdat, joita ei ole alkuperäisessä valokuvassa. Yleensä ohjelmallisesti lisätyt pikselit ovat reunustavien pikselien keskiarvoja. Kinofilmin (36×24 mm) tarkkuus on noin 4000 ppi. Kinofilmi tulisi skannata 8000 ppi tarkkuudella (skannerin optinen resoluutio), jotta filmiltä saataisiin tallennettua kaikki yksityiskohdat.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Skannereiden ja tulostimien myyntiesitteet sisältävät yhä suurempia resoluutioita, esimerkiksi 600–9600 dpi (täsmällisemmin ppi). Ihmisen silmän tarkkuus on arvioiden mukaan 1800 dpi. Tätä pienempiä yksityiskohtia on vaikea nähdä tulostetusta kuvasta ilman suurennuslasia. Silmän erottelukyky on noin 30 cm etäisyydellä noin 300 dpi. Silmin ei voi erottaa kahta erillistä pistettä 25 cm päästä, jos pisteiden etäisyys on pienempi kuin 1/15 mm.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Tulostimen tarkkuus kertoo, montako pistettä tulostin tekee tietylle alueelle, esimerkiksi 600 pistettä tuumalle (dpi). Mustesuihkutulostimen kuva ei juurikaan parane terävyydeltään 300 dpi tarkkuuden ylittämisen jälkeen – eikä kuvanlaatu ole yksinomaan mustesuihkun suuttiminen tuottamien CMYK-väripisteiden halkaisijasta kiinni.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Laskennallinen (interpoloitu) resoluutio poikkeaa väripisteen tosiasiallisesta koosta paperilla. Useimmille mustesuihkutulostimen käyttäjille riittää tulostimien vertailuperusteeksi se, että eri tulostusresoluutiolla tulostetut värikuvat näyttävät useasta katsojasta täysin samanlaisilta. Tulostuslaatu riippuu muun muassa tulostuspisteiden määrästä, koosta, muodosta, kohdistuksesta, kuvan sävyalasta, värien tasaisuudesta ja puhtaudesta, mustan värin määrästä sekä paperin pohjaväristä. Tulostuspaperin tasaisuus ja pintakäsittely vaikuttavat myös kuvanlaatuun.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Valokuvia tulostettaessa käytetään 150–400 dpi tuumatarkkuutta käytettävän tulostus- ja painomenetelmän mukaan. Kuvan katseluetäisyys vaikuttaa siihen, nähdäänkö valokuvassa kuvapisteitä. Värivalokuvan pistetiheydeksi riittää useimmissa tapauksissa 300 dpi tarkkuus. Mustesuihkutulostimella 150 dpi tarkkuus riittää tavalliselle paperille tulostettaessa. Digitaaliset kuvatulostimet pystyvät 400 dpi tarkkuuteen tarvittaessa.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Kirjapainojen filmi- ja CTP-tulostimissa tavallisin tulostusresoluutio on 2540 dpi.


title: Resoluutio (kuvatekniikka)

text: Tietokoneiden näytöissä olevat eri resoluutiovaihtoehdot.


title: Sointu

text: Sointu eli akordi on vähintään kahden, tavallisesti kolmen tai useamman, eri korkuisen sävelen samanaikaisesti muodostama ääni. Soinnun laatu määritellään sen intervallien mukaan. Esimerkiksi perussävelen kanssa soiva suuri terssi ja siihen yhdistyvä puhdas kvintti muodostavat duurikolmisoinnun.


title: Sointu

text: Sointuja esiintyy laajasti myös muissa musiikkikulttuureissa, joskin esimerkiksi klassinen intialainen musiikki ei tunne sointuja länsimaisessa mielessä. Soinnun kuulohavaintoon vaikuttaa sävelten lisäksi myös instrumentaatio, eli se millä soittimella ja miten sointu soitetaan. Rock-musiikissa ovat yleisiä vain perussävelestä ja sen kvintistä ja mahdollisista oktaaveista koostuvat kahden sävelen voimasoinnut.


title: Sointu

text: Kaikkia sointuja kattavaa nimeämisjärjestelmää ei ole. Esimerkiksi modernissa länsimaisessa taidemusiikissa käytetään ns. klustereita, joissa peräkkäiset kromaattiset äänet soivat yhtä aikaa, mikä tekee soinnun nimeämisen epämielekkääksi.


title: Sointu

text: Klassisen musiikin teoriassa, varsinkin analyysissa, käytetään roomalaisia numeroita (I-VII) kuvaamaan sävellajin eri sointuasteita. Astemerkintä kuvaa pohjasävelen sijaintia sävellajin asteikolla. Esimerkiksi C-duuriasteikossa a-mollikolmisointu sijaitsee VI asteella. Soinnun intervallirakennetta voidaan tarvittaessa ilmaista arabialaisilla numeroilla. Astemerkit ilmaisevat myös soinnun tonaalisen tehon: I aste on toonikateho, IV subdominanttiteho ja V dominanttiteho. Muille asteille ei ole vakiintunut tällaisia nimityksiä.


title: Sointu

text: Kirjainmerkintää käytetään varsinkin Hugo Riemannin funktio-opin piirissä. Suomessa Ilmari Krohn on kehitellyt teoriaan sävelala -käsitteen; rinnakkaissävellajit merkitään yhdeksi sävelalaksi, esimerkiksi F-d. Soinnut merkintään niiden tonaalisen tehon mukaan kirjaimilla T, S ja D. T merkitsee toonikaa, S subdominanttia ja D dominanttia. Samaisten kirjainten pienillä kirjaimilla viitataan rinnakkaismollin vastaaviin tehoihin. Sointujen käännökset ilmaistaan kirjainten alle numeroilla.


title: Sointu

text: Reaalisointumerkintää (pohjasävelmerkintää) käytetään yleisesti erityisesti jazz-, pop- ja viihdemusiikissa. Kirjaimella, joka sijoitetaan esimerkiksi nuottiviivaston yläpuolelle, kuvataan soinnun pohjasävelen lisäksi myös laatu. Duurikolmisoinnun ollessa kyseessä käytetään vain pohjasävelen nimeä, kun taas mollikolmisoinnun tapauksessa kirjaimen perään lisätään pieni m-kirjain (esimerkiksi Dm). Septimisointua (pieni septimi) kuvaa numero 7, noonisointua puolestaan 9. Maj -merkinnällä muutetaan intervalli suureksi; esimerkiksi Fmaj7 sisältää suuren septimin. Sointujen käännökset merkitään vinoviivan jälkeen kääntävällä sävelellä, esimerkiksi G/D on G-sointu, jossa matalimpana bassosävelenä on D. Lisäksi käytetään muita merkintöjä eri sointurakenteiden kuvaamiseen.


title: Sointu

text: Esimerkkejä pohjasävel eli reaalisointumerkinnöistä:


title: Sointu

text:
Kolmisoinnut
Septimisoinnut
Neli ja viisisoinnut
Muut soinnut


title: Sointu

text: Kenraalibassomerkinnässä ilmaistaan nuotinnetusta bassosävelestä rakentuvat intervallit numeroilla.


title: Sointu

text: Länsimaisessa tonaalisessa musiikissa kolmisointu on soinnullisen ajattelun perusta. Se rakentuu pohjasävelestä, terssistä ja kvintistä. Kolmisoinnun perusmuoto rakentuu siis kahdesta päällekkäisestä terssistä. Jos alempi näistä tersseistä on suuri ja ylempi pieni, kyseessä on "duurikolmisointu". Esimerkiksi C-duurisointu rakentuu sävelistä c-e-g. Jos taas alempi terssi on pieni ja ylempi suuri, kyseessä on "mollikolmisointu". Kummassakin näistä, duuri- ja mollisoinnuissa, kvintti on puhdas. "Vähennetyssä kolmisoinnussa" molemmat terssit ovat pienet, ja kvintti vähennetty. "Ylinousevassa kolmisoinnussa" kumpikin tersseistä on suuri, ja kvintti ylinouseva.


title: Sointu

text: Jo barokkimusiikissa esiintyi "nelisointuja" eli neljän sävelen muodostamia sointuja. Näissä on kolmisoinnun päälle lisätty vielä yksi terssi eli septimi suhteessa perussäveleen. Kaikki nelisoinnut ovat dissonansseja ja vaativat sisältämänsä septimin purkausta.


title: Sointu

text: Yleisin nelisoinnuista on sävellajin V asteen septimisointu eli dominanttiseptimisointu, jossa duurikolmisointuun on lisätty pieni septimi. Esimerkiksi C-duurissa se on G-duuriseptimisointu, jonka muodostavat sävelet g-h-d-f. Se esiintyy vanhastaan ennen kaikkea lopukkeissa eli kadensseissa yleensä niiden toiseksi viimeisenä sointuna, jota seuraa I asteen eli peruskolmisointu. Tavallinen on myös mollin VII asteelle rakennettu vähennetty septimisointu. Perinteisessä tonaalisessa musiikissa kaikille asteikon sävelille voidaan rakentaa septimisointuja, mutta usein nämä ovat luonteeltaan tilapäisiä ja voidaan tulkita hajasävelistä muodostuneiksi. 1900-luvun vapaatonaalisessa musiikissa ja erityisesti nelisoinnut saivat itsenäisemmän aseman.


title: Sointu

text: Sointuja voidaan laajentaa tonaalisessa ympäristössä aina 6- tai jopa 7-sävelisiksi. Atonaalisessa musiikissa voidaan käyttää huoletta suurempiakin määriä säveliä luomaan sointikudosta. Tavallisen kuulijan korvalle tutuimpia ovat kuitenkin 3- ja 4-soinnut.


title: Sointu

text: Nelisoinnut ovat nelisävelisiä duuri- tai molliseptimisointuja, siten että kolmisoinnun yläpuolelle on lisätty terssi. Nelisointu kutsutaan myös septimisoinnuksi, koska pohjasävelen ja ylimmän sävelen välinen ero on septimi.


title: Sointu

text: Viidennen asteen nelisointu, dominanttiseptimisointu, on sekä duuri- että mollisävellajeissa duurin pienseptimisointu (D). Huomattavaa on, että nelisoinnun VII-aste on vähennetty, mutta mollinelisoinnun septimi on vähennetty septimisointu (v) kun se duuri-sävellajissa on vähennetty pienseptimisointu (v). Mollisävellajien septimisointuja on enemmän kuin duurisävelasteikossa.


title: Sointu

text: Viisi- eli noonisoinnut esiintyvät yleensä vain soinnun viidennellä (V) asteella. Dominantti noonisointu on normaalisti kvintitön.


title: Sointu

text: Vajaasoinnut ovat sointumuotoja, joista puuttuu jokin sävel. Vajaadominanttisointuja voidaa tulkita eri tavoin riippuen siitä mikä otetaan pohjasäveleksi. Esim. VII = V ja VII = V (suuri nooni)


title: Sointu

text: Hajasävelet ovat sointuun kuulumattomia säveliä. Hajasävelet voivat olla joko diatonisia tai kromaattisia ja esiintyä pareittain tai ryhmittäin muodostaen hajasointuja. Hajasoinnut jaetaan loma-, sivu, vaihto-, ennakko-, pidätys-, appogiatura ja urkupistesäveliin.


title: Sointu

text: Kolmisoinnut, kuten muutkin soinnut, voidaan "kääntää" siirtämällä osa sen sävelistä oktaavia alemmaksi tai ylemmäksi niin, että jokin muu sävel kuin pohjasävel on alimpana. Jos kolmisoinnun terssi on alin sävel, sointua kutsutaan "sekstisoinnuksi". Jos puolestaan kvintti on bassossa, nimeksi tulee "kvarttisekstisointu". Perusmuodossaan olevaa kolmisointua kutsutaan joskus harvoin myös "terssikvinttisoinnuksi". Nimitykset tulevat soinnun intervallien mukaan.


title: Sointu

text: Nelisoinnusta käytetään perusasemassaan myös nimeä "septimisointu". Sen käännökset ovat "kvinttisekstisointu", "terssikvarttisointu" ja "sekuntisointu".. Tällöin nimessä otetaan huomioon vain ne soinnussa esiintyvät sävelet, jotka ovat sekunnin päässä toisistaan.


title: Sointu

text: Soinnun asemoinnilla tarkoitetaan sävelten sijaintia toisiinsa nähden, ja erityisesti sitä, mikä sävel on ylä-äänessä. Soinnun ylimmän sävelen ollessa oktaavi, sanotaan asemointia "oktaaviasemaksi". Samoin käytetään nimityksiä "terssiasema" ja "kvinttiasema", asianmukaisten sävelten ollessa ylä-äänessä.


title: Sointu

text: Sointu on "ahtaasti aseteltu" jos ylimmän sävelen l. sopraanon ja tenorin välimatka on enintään oktaavi. Sointu on "hajallisesti aseteltu", jos sopraanon ja tenorin välimatka on vähintään oktaavi. Soinnun asema määräytyy sopraanossa olevan sävelen mukaan. Sointu voi olla oktaavi-, terssi- tai kvinttiasemassa, mutta neliäänisessä asettelussa jokin soinnun sävelistä on kaksinnettava. Yleensä kaksinnetaan soinnun pohjasävel, joskus terssi tai kvintti.


title: Yhtye

text: Yhtye (myös "bändi") on musiikkia esittävä ryhmä. Yhtyeen jäseniä kutsutaan muusikoiksi. Yhtyeiden kokoonpanot vaihtelevat suuresti tilanteesta ja tyylilajista riippuen. Yhtyeestä käytetään nimitystä orkesteri, mikäli kyseessä on suurempi ryhmä. Orkesteri-nimitystä käytetään yleisesti myös taidemusiikkia esittävistä kokoonpanoista. Ainoastaan laulajia käsittäviä yhtyeitä nimitetään ryhmän koosta riippuen lauluyhtyeeksi tai kuoroksi, ja ainoastaan soittimia sisältäviä yhtyeitä soitinyhtyeiksi.


title: Yhtye

text: Rock- tai popyhtyeen tavallisin kokoonpano on laulaja, kitaristi, rumpali, basisti ja mahdollisesti kosketinsoittaja. Laulaja on usein samalla myös jonkin soittimen soittaja.


title: Yhtye

text: Pienessä jazz-yhtyeessä on useimmiten basisti, rumpali ja pianisti sekä vaihteleva määrä puhallinsoittajia.


title: Yhtye

text: Kahden muusikon yhtyettä nimitetään "duoksi", kolmen "trioksi", neljän "kvartetiksi", viiden "kvintetiksi", kuuden "sekstetiksi", seitsemän "septetiksi" ja kahdeksan "oktetiksi". Nämä termit esiintyvät usein etenkin jazz-yhtyeiden nimissä. Suurempia jazz-yhtyeitä kutsutaan "big bandeiksi" (suom. suuri yhtye). Yhtyeeseen pitäisi määritelmänsä puolesta kuulua vähintään kaksi jäsentä, mutta puhutaan myös ”yhden hengen yhtyeistä” ().


title: Yhtye

text: Yhtyeiden kanssa työskentelee usein muita ihmisiä, kuten managereita, tuottajia, säveltäjiä, sanoittajia, sovittajia, miksaajia, valomiehiä ja roudareita, joskin usein yhtyeet tai niiden jäsenet säveltävät, sanoittavat ja sovittavat materiaaliaan myös itse. Aloittelevat yhtyeet esittävät usein cover- eli lainamateriaalia.


title: Hidria Spacefolk

text: Hidria Spacefolk on suomalainen progressiivista avaruus-rockia esittävä yhtye, jonka musiikki on hyvin moniulotteista; vaikutteita voi kuulla niin intialaisesta musiikista kuin Kraftwerkin tyylisestä konemusiikistakin. Yhtyeen jäsenet kutsuvat itse musiikkiaan Astro-Beatiksi. Hidria Spacefolkia on verrattu usein muun muassa Kingston Walliin ja Ozric Tentaclesiin. Yhtye muotoutui Lohjalla Hiidenlinna-kommuunissa vuonna 1999 sen jäsenten jammailujen pohjalta.


title: Uutis-Jousi

text: Uutis-Jousi on Siilinjärvellä ja Maaningalla ilmestyvä paikallislehti. Lehden perusti Erkki Pajukoski ja sen ensimmäinen numero julkaistiin 20.1.1967. Nykyisin lehden kustantaja on Savon Media Oy, joka on osa Keskisuomalainen Oyj -konsernia. Uutis-Jousi ilmestyy kerran viikossa torstaisin, lehti muuttui kaksipäiväisestä yksipäiväiseksi huhtikuussa 2014. Lisäksi ajoittain painetaan savonmurteista erikoisnumeroa nimeltään Uutis-Vieterj, jota myydään ympäri Suomen. Lehden keskimääräinen levikki on noin 5 500.


title: Uutis-Jousi

text: Lehden toimitilat sijaitsevat Siilinjärven keskustassa, torin reunalla osoitteessa Toritie 8.


title: Uutis-Jousi

text: Uutis-Jousi on menestynyt mainiosti Sanomalehtien liiton paikallislehtikilpailuissa. Kaksipäiväisten lehtien sarjan UJ voitti lokakuussa 2007. Aikaisempina vuosina lehti oli sijoittunut palkintosijoille puolenkymmentä kertaa, mutta voitto oli ensimmäinen. Yksipäiväisten sarjassa Uutis-Jousi on ollut palkinnoilla koko ajan ilmestymispäivien muutoksesta alkaen: vuonna 2014 kolmas, 2015 voittaja ja 2016 toinen.


title: The Who

text: The Who on brittiläinen, Lontoossa vuonna 1964 perustettu rock-yhtye. Yhtyeen musiikillinen keulahahmo on kitaristi Pete Townshend. The Whon antama esikuva vaikutti merkittävästi sekä hard rockin, progressiivisen rockin että brittiläisen punkrockin syntyyn.


title: The Who

text: Pete Townshendin ohella yhtyeen pysyviä jäseniä ovat olleet laulaja Roger Daltrey ja basisti John Entwistle. Neljännen alkuperäisjäsenen, rumpali Keith Moonin, kuoltua vuonna 1978 rumpuja ovat soittaneet Kenney Jones, Simon Phillips ja Zak Starkey. Kesäkuussa 2002 edesmenneen Entwistlen korvaajana on ollut basisti Pino Palladino. 2000-luvulla kakkoskitaristiksi on vakiintunut Simon Townshend, Pete Townshendin nuorempi veli. Lisäksi yhtyeen kiertuekokoonpanon vakiojäseniin 1970-luvun lopulta lähtien kuului myös kosketinsoittaja John Bundrick. Hän ei tosin ole ollut mukana viime vuosina ajauduttuaan Townshendin mukaan riitoihin Roger Daltreyn kanssa.


title: The Who

text: Vuoden 2017 konserteissa bassoa on soittanut Jon Button, Pino Palladinon ollessa kiertueella John Mayerin mukana.


title: The Who

text: Pete Townshend, John Entwistle ja Roger Daltrey olivat alun alkaen saman koulun oppilaita. Heidän ensimmäinen yhteinen kokoonpanonsa oli "The Detours". Yhtyeen nimeksi vaihtui myöhemmin "The High Numbers". Tämä yhtye muuttui klassiseksi The Who -kokoonpanoksi, kun rumpaliksi vaihdettiin Keith Moon. Moonin maaninen ja omaperäinen soittotyyli avasi hänelle välittömästi paikan yhtyeessä ja teki hänestä pian yhden aikakautensa arvostetuimmista rock-rumpaleista.


title: The Who

text: The Who nousi maineeseen 1960-luvun puolivälissä erityisesti brittiläisen mod-nuorison suosikkina. Mod-imagoon kuului kiinteästi kyseisen kulttuurin muotia myötäillyt vaatetus, kuten Union Jack -kuvioidut puvuntakit. Sini-puna-valkoisesta maalitaulusta ("target") tuli The Whon symbolikuvio.


title: The Who

text: Yhtyeen musiikki oli oman aikansa mittapuulla poikkeuksellisen kovaäänistä ja aggressiivista. Tämä johtui muun muassa siitä, että Pete Townshend ja John Entwistle kilpavarustelivat soittimiaan vahvistimilla. Kuvataidekoulua käynyt Townshend halusi kehittää myös rock-konsertin visuaalista puolta. The Whon sanotaan olleen ensimmäinen ilotulite- ja savutehosteita keikoillaan käyttänyt rock-yhtye. Yhtyeen kuuluisa lavaperformanssi huipentui usein soitinten ja äänenvahvistinten (erityisesti Townshendin kitaran ja Moonin rumpusetin) rituaalinomaiseen särkemiseen. Entwistle sitä vastoin pysytteli erossa lavaelämöinnistä ja varjeli bassokitaraansa rikkoutumiselta – hänen on sanottu pitäneen tällä tavalla yhtyeen soittoa koossa. Soitinten tahallisen hajottamisen on kerrottu saaneen alkusysäyksen keikalta, jolla lavan katto oli ollut epätavallisen matala: Townshendilta oli katkennut kitarasta kaula sen osuessa kattoon ja yleisö oli jäänyt siihen käsitykseen, että vahinko kuului esitykseen.


title: The Who

text: Musiikkinsa ohella yhtye herätti huomiota myös sanoituksillaan, jotka käsittelivät erilaisia nuorisoelämän kipupisteitä poikkeuksellisen suorasukaisesti. Yhtyeen tunnetuin kappale ”My Generation” (1965) peilasi mod-nuorten amfetamiininhuuruisia ja aikuisvastaisia tuntemuksia. ”I Can’t Explain” (1965), ”Substitute” (1965) ja ”I’m a Boy” (1966) kertoivat murrosiän identiteettikriiseistä, ”Pictures of Lily” (1967) taas ensikohtaamisesta pornografian kanssa. Kaikki mainitut kappaleet olivat Pete Townshendin tekemiä. Myös John Entwistle sävelsi pari mainetta saanutta kappaletta, joista tunnetuin lienee ”Boris the Spider” (1966).


title: The Who

text: The Whon ensimmäiset LP-levyt olivat "My Generation" (julkaistiin Yhdysvalloissa nimellä "The Who sings My Generation", 1965) ja "A Quick One" (1966). Näitä seurasi "The Who Sell Out" (1967), jolta löytyy yhtyeen parhaisiin kappaleisiin luettu ”I Can See for Miles”. Yhtye alkoi siirtyä kovanaamaisesta mod-kuosista pitkätukkaiseen hippi-imagoon.


title: The Who

text: The Who oli tehnyt uransa alussa lukuisia kiertueita kotimaassaan muun muassa The Beatlesin kanssa. Tällä tavoin se tuntumaa fanilauman keskellä liikkumisesta. Pian alkoivat myös Euroopan ja maailmankiertueet – The Who kävi useamman kerran myös Pohjoismaissa ja saavutti ennen pitkää suuren suosion myös Yhdysvalloissa, jossa se alkoi tehdä pitkiä kiertueita. Tunnetuimpia yhtyeen suosiota kasvattaneita konsertteja Yhdysvalloissa olivat esiintymiset Monterey Pop -festivaalilla (1967) ja Woodstockissa (1969). Yhtye nähtiin useasti myös esiintymässä brittiläisissä ja yhdysvaltalaisissa tv-ohjelmissa.


title: The Who

text: Vuonna 1969 The Who julkaisi ”rock-oopperan” "Tommy". 1960-lukulaista mystiikkaa henkivä, rock-tähteyttä kritisoiva "Tommy" oli symbolinen kuvaus lapsuuden traumoista sekä messiaanisen nuorisoidolin noususta ja tuhosta. ”Pinball Wizard” -hittikappaleen siivittämänä "Tommy"-albumista tuli suurmenestys ja The Whosta yksi aikansa suosituimmista rock-yhtyeistä. Vuonna 1970 julkaistu konserttitaltiointi "Live at Leeds" sinetöi The Whon maineen yhtenä sukupolvensa kovimmista live-esiintyjistä.


title: The Who

text: Vuonna 1971 ilmestyi The Whon ehkä kehutuin levy, hard rockin klassikoksi muodostunut "Who’s Next". Monet albumin kappaleista, kuten ”Won’t Get Fooled Again”, henkivät hippiliikkeen lakastumisen tuottamaa pettymystä. "Who’s Next" oli ensimmäisiä rock-levyjä, jolla syntetisaattorit olivat keskeisessä osassa.


title: The Who

text: Yhtyeen toinen rockooppera, "Quadrophenia", ilmestyi vuonna 1973. Tällä kertaa kyseessä oli kuvaus skitsofreniaa sairastavan Jimmy-nuorukaisen odysseiasta Lontoossa mod-liikkeen kuumana kesänä 1965. The Whon seuraavat levyt olivat "Odds & Sods" (1974), joka oli koostettu aiemmasta julkaisematta jääneestä materiaalista sekä "The Who by Numbers" (1975). Jälkimmäinen sisälsi runsaan annoksen keski-ikää lähestyvän, alkoholisoituneen ja rock-tähteyteen turhautuneen Pete Townshendin itseruoskintaa. Townshendin itsesyytöksistä ja epäröinneistä huolimatta The Who oli kuitenkin vakiinnuttanut asemansa The Rolling Stonesin ja Led Zeppelinin rinnalla 1970-luvun suosituimpien brittiläisten rock-yhtyeiden joukossa.


title: The Who

text: Menestyksestä huolimatta 1970-luku ei ollut The Wholle helppo vuosikymmen. Roger Daltreyta lukuun ottamatta kaikilla yhtyeen jäsenillä oli enemmän tai vähemmän vakavia päihdeongelmia. Kiivaat keskinäiset riidat veivät yhtyeen useita kertoja hajoamisen partaalle: erityisesti Daltreyn ja Townshendin välit olivat usein katkeamispisteessä. Yhtyeen jäsenet julkaisivat The Whon tuotannon lomassa sooloalbumeita, mutta loppujen lopuksi kukaan heistä ei tahtonut tai uskaltanut erota menestysyhtyeestä heittäytyäkseen epävarmalle soolouralle.


title: The Who

text: Vuonna 1975 ilmestynyttä "The Who by Numbers" -albumia ja siihen liittynyttä kiertuetta seurasi yhtyeen toiminnassa tauko, joka oli 1970-luvun mittapuulla poikkeuksellisen pitkä. Vuonna 1978 ilmestyi lopulta The Whon seuraava albumi "Who Are You". Keith Moon kuoli levyn ilmestymisen aikoihin hänelle alkoholiongelman hoitamiseen määrätyn klometiatsoli-lääkkeen yliannostukseen 32 vuoden iässä. Seuraavana vuonna, 1979, valmistui yhtyeen uran vaiheita valottava, Jeff Steinin ohjaama dokumenttielokuva "The Kids Are Alright".


title: The Who

text: The Who jatkoi toimintaansa uutena rumpalinaan Kenney Jones, joka oli aiemmin vaikuttanut yhtyeissä Small Faces ja The Faces. Joulukuussa 1979 Yhdysvaltain Cincinnatissa järjestetyn konsertin yhteydessä tapahtui yksi rock-historian pahimmista onnettomuuksista, kun 11 nuorta tallautui kuoliaaksi.


title: The Who

text: The Whon 1980-luvun alussa julkaisemat albumit "Face Dances" (1981), ja "It’s Hard" (1982) eivät enää saavuttaneet arvostelumenestystä. Vuonna 1983 yhtye lopetti toimintansa väsyneen ja pettyneen Pete Townshendin aloitteesta.


title: The Who

text: Ensimmäisen paluunsa The Who teki vuonna 1985 Live Aid -tapahtumassa. Vuodesta 1989 lähtien The Who on taas kokoontunut epäsäännöllisin väliajoin konserttikiertueille, jotka ovat keränneet huomattavia määriä yleisöä. Jotkut yhtyeen ihailijoista ovat paheksuneet tätä ”kaupallista nostalgiaa”, toiset ovat taas kiittäneet kuuluisaa lavaenergiaa, jonka yhtyeen jäsenten sanotaan säilyttäneen vielä vanhuuden kynnykselläkin. 1990-luvun brittipop-aalto ja yhtyeen tuotannon uudelleenjulkaisu uudelleenmasteroituina CD-levyinä lisäsivät The Whon mainetta nuorten sukupolvien keskuudessa. 2000-luvulla yhtyeen mainetta on ylläpitänyt sekin, että sen kappaleita käytetään yhdysvaltalaisen rikosdraamasarja CSI:n tunnusmelodioina. ”Who Are You” on alkuperäisen CSI-sarjan tunnus, ”Won’t Get Fooled Again” on "" -sarjan tunnus ja ”Baba O’Riley” on "" -sarjan tunnuskappale.


title: The Who

text: Vuonna 2002, juuri uuden Amerikan kiertueen kynnyksellä, basisti John Entwistle kuoli yllättäen kokaiinin aiheuttamaan sydänkohtaukseen 57 vuoden iässä. Paikkaajaksi hälyytettiin Pino Palladino, joka neljä päivää Entwistlen menehtymisen jälkeen nousi Hollywood Bowlin lavalle The Whon kanssa.


title: The Who

text: Vuoden 2004 syksyllä Pete Townshend ja Roger Daltrey ilmoittivat aikovansa julkaista The Whon nimissä uuden albumillisen musiikkia – yli 20 vuotta kestäneen tauon jälkeen. Vuoden 2005 heinäkuussa The Who esiintyi Lontoon Hyde Parkissa Bob Geldofin järjestämässä Live 8 -hyväntekeväisyyskonsertissa. Vuoden 2006 heinäkuussa yhtye julkaisi EP:n "Wire & Glass", joka sisälsi kuusi kappaletta lokakuussa julkaistulta albumilta "Endless Wire". Albumin rock-lehdistössä saama vastaanotto on ollut melko myönteinen. Sitä on luonnehdittu The Whon parhaaksi teokseksi sitten 1970-luvun klassikkoalbumien. Albumin myötä yhtye teki Euroopassa kiertueen vuonna 2007.


title: The Who

text: Elokuussa 2012 The Who esiintyi Lontoon olympialaisten päättäjäisissä. Seuraavana syksynä ja talvella 2013 The Who kiersi Pohjois-Amerikkaa "Quadrophenia"-levyn 40-vuotisjuhlakiertueella sekä kesällä 2013 Euroopassa.


title: The Who

text: Kesäkuussa 2014 yhtye julkisti 50-vuotisjuhlakiertueensa, joka suuntautui Britteinsaarille, Abu Dhabiin sekä Pohjois-Amerikkaan. Syksyksi 2015 kaavailtua kiertueen osaa jouduttiin kuitenkin siirtämään seuraavalle keväälle laulaja Roger Daltreyn sairastuttua aivokalvontulehdukseen.


title: The Who

text: Toukokuussa 2016 The Who tiedotti kiertueen saavan jatkoa seuraavana kesänä Euroopassa konserteilla Iso-Britanniassa, Saksassa, Itävallassa ja Italiassa.


title: The Who

text: Pete Townshend on sanonut juhlakiertueen jatkuvan huhtikuuhun 2017.


title: The Who

text: Vuoden 2017 heinäkuusta syyskuuhun bändi kiertää Amerikan mantereella esiintyen Kanadassa, Yhdysvalloissa (sisältäen kuuden konsertin kiinnityksen Las Vegasin Caesars Palacessa), ja Brasiliassa. Lisäksi Guns N' Roses on ilmoittanut yhteiskeikasta Argentiinassa. Myös bändien kiertueesta Etelä-Amerikassa on huhuttu.


title: The Who

text: Tammikuussa 2019 bändin manageri Bill Curbishley puhui BBC:n radiohaastattelussa suunnitelmista julkaista uusi levy ja lähteä kiertueelle vuoden aikana. Pian tämän jälkeen yhtye julkisti 29 konserttia käsittävän Pohjois-Amerikan kiertueen ohjelman.


title: The Who

text: The Whon klassinen kokoonpano on esiintynyt Suomessa 30.4.1967 Helsingin jäähallilla . Timo Aarniala teki vierailusta lyhytelokuvan "The Who Suomessa" (tunnetaan myös nimellä "The Who Helsingissä"), joka sisältää niin yhtyeen jäsenten haastatteluja kuin katkelmia itse konsertista.


title: The Who

text: Noin neljäkymmentä vuotta myöhemmin yhtye esiintyi "Endless Wire" -kiertueella Helsingin Hartwall-areenalla 9.7.2007.


title: Likööri

text: Likööri on alkoholijuoma. Se on usein makea ja vahva juoma, jolla on useita erilaisia valmistusmenetelmiä. Likööreissä on tavallisesti runsaasti sokeria, jopa puoli kiloa litrassa. Alkoholipitoisuus vaihtelee 15–55 prosentin välillä.


title: Likööri

text: Suomessa liköörien aikaisempi määritelmä oli, että se sisältää vähintään 30 prosenttia alkoholia. Lentokenttien tax-free-määräykset muuttivat tilannetta, koska enintään 21 prosenttia alkoholia sisältävä juoma luokitellaan vahvaksi viiniksi, jota saa tuoda tullitta enemmän kuin väkeviä juomia. Tämän vuoksi useimmat liköörivalmistajat pudottivat juomansa alkoholipitoisuuden 21 prosenttiin.


title: Likööri

text: Liköörin valmistus alkoi aikakautena, jolloin ei vielä hallittu tislausta kunnolla. Tisle oli pahanmakuista, joten siihen alettiin uuttaa erilaisia aromaattisia aineksia. Koska uutetut aineet olivat samoja yrttejä kuin lääketieteessä käytettävät yrtit, alettiin likööriä käyttää lääkeaineena. Luostarit olivat yleisiä liköörin valmistuspaikkoja. Tästä ovat saaneet alkunsa perinteiset luostariliköörit.


title: Likööri

text: Liköörit saivat myös lemmenjuoman maineen. Myöhemmin makeista likööreistä tuli jälkiruoka aterioille. Cocktailien tullessa muotiin liköörit tulivat suurimpaan suosioonsa niiden ainesosana.


title: Likööri

text: Suomessa liköörejä on valmistettu konditorio-leipomoissa jo 1800-luvulla.


title: Likööri

text: Liköörit jaotellaan niille makua antavan raaka-aineen mukaan:


title: Likööri

text: Lisäksi oman ryhmänsä muodostavat:Liköörit valmistetaan joko tislaamalla käyneet raaka-aineet tai uuttamalla tai liuottamalla alkoholiin erilaisia maustavia ainesosia. Alkoholi voi olla kirkasta viinaa tai vaikka viskiä, konjakkia tai rommia, joka antaa alkoholipitoisuuden lisäksi likööriin myös oman ominaismakunsa. Yleensä likööreissä käytetään kirkasta alkoholia, joka on neutraalia ja antaa muille makuaineille tilaa.


title: Likööri

text: Uuttamisen ja liottamisen erona on se, että uutettaessa raaka-aineita hieman lämmitetään, kun taas liuottaminen tapahtuu kylmässä alkoholissa ja on sen vuoksi paljon hitaampaa. Makua antavat raaka-aineet uutetaan alkoholiin samaan tapaan kuin giniä valmistettaessa. Usein alkoholin, uuteaineiden ja sokerin sekoitusta korjataan väriaineilla, joiden käyttö on tarkkaan määrätty EU:ssa, ja käytetty väri täytyykin ilmaista E-numerokoodilla.


title: Likööri

text: Liköörit eivät säily avattuina kovin pitkään, minkä takia ne yleensä pakataan korkeintaan puolen litran pulloihin.


title: Tequila

text: Tequila [] on väkevä alkoholijuoma, jota valmistetaan Meksikossa tequila-agaave-kasvista. Tequilan valmistus on hyvin rajoitettua ja valvottua, ja tuotantoalue rajoittuu viiteen Meksikon osavaltioon, jotka ovat Jalisco, Guanajuato, Michoacán, Nayarit ja Tamaulipas.


title: Tequila

text: Tequilassa täytyy olla vähintään 51 % agaavea ennen kuin sitä saa kutsua tequilaksi; aito premium-tequila on aina 100-prosenttisesti agaavesta. Kokonaan agaavesta tehtyä tequilaa ja muista agaavelajikkeista kokonaan valmistettuja viinoja kutsutaan yhteisnimityksellä mezcal.


title: Tequila

text: Tequilan keksivät espanjalaiset, jotka valloittivat Tenochtitlánin asteekkikaupungin vuonna 1521. Asteekit olivat valmistaneet eri agaavelajikkeista 5-prosenttista "pulque"-juomaa, jota espanjalaiset ryhtyivät tislaamaan vahvemmaksi. Parhaaksi osoittautui tequila-agaave, joka sai nimensä sitä käyttäneistä ticuila-intiaaneista.


title: Tequila

text: Tequila valmistetaan tequila-agaaven ("Agave tequilana") ytimestä, joka jää jäljelle, kun kasvin miekkamaiset lehdet leikataan pois. Agaave ei ole kaktus, vaan se kuuluu parsakasveihin. Agaaven suuri hedelmä painaa 60–100 kilogrammaa, ja hedelmää tarvitaan noin 7 kilogrammaa yhden tequilalitran valmistamiseen. Hedelmät viedään tislaamoon ja halkaistaan samankokoisiin paloihin kypsymään uunissa. Kypsymisen aikana hedelmän tärkkelys muuttuu sokereiksi, lähinnä fruktoosiksi, ja sen sokerit samalla karamellisoituvat. Kypsyttäminen kestää laitteista riippuen puolesta kahteen vuorokautta. Kypsyttämisen ja jäähdyttämisen jälkeen hedelmät murskataan, ja murskaan sekoitetaan kylmää vettä keräämään kaiken sokerin mukaansa. Hedelmämehun annetaan käydä, minkä jälkeen mehu tislataan kahdesti. Toisen tislauksen jälkeen tequilan alkoholipitoisuus voi nousta 55 prosenttiin. Lopuksi tequila vanhennetaan tammitynnyreissä, mistä se saa aromeja, makua ja väriä. Kypsyttämisen aikana tapahtuneen haihtumisen jälkeen tequilassa on alkoholia 38–55 prosenttia.


title: Tequila

text: Tequilalla on viisi eri laatuluokkaa:Silver-tequila nautitaan yleensä shottina. Ulkomaalaisille se tarjotaan useimmiten suolan ja limetin tai sitruunan kanssa, mutta perinteisesti se juodaan kuten snapsi. Silveriä ja reposadoa käytetään myös juomasekoituksissa, mutta reposado maistuu myös ”on the rocks” tai aromilasista ja añejo pääasiassa aromilasista eli snifteristä, jossa juoman mausta saa eniten irti. Gold-tequila taas nautitaan kaikilla edellä mainituilla tavoilla, vaikka samalla unohdetaan, että kyseessä on mixto eikä koskaan puhtaasti agaavesta valmistettu juoma.


title: Muumipeikko

text: Muumipeikko () on Muumi-tarinoiden päähenkilö, ja ensimmäinen Tove Janssonin luoma Muumi-hahmo. Muumipeikko asuu Muumitalossa yhdessä vanhempiensa Muumipapan ja Muumimamman kanssa. Muumipeikosta käytetään toisinaan myös lyhyempää nimitystä Muumi, mikä tosin on hyvin harvinaista. Muumipeikko-nimitystä puolestaan käytetään toisinaan puhuttaessa muumeista yleensä.


title: Muumipeikko

text: Muumipeikon hahmo muotoutui vähitellen 1930-luvulla. Hahmon nimi oli aluksi "snorken" (sama nimi kuin myöhemmin Niiskulla). Ensimmäisen muumihahmon Tove Jansson piirsi ulkohuoneen seinään esittämään Immanuel Kantia. Aluksi muumipeikon hahmo oli laihempi, musta ja punasilmäinen ja sille piirrettiin usein suu, mitä myöhemmin ei enää tehdä. Tove Jansson käytti ennen muumikirjoja muumia tunnuksenaan kuvataiteellisissa töissään, muun muassa Garm-lehden pilapiirroksissa. Hahmo oli aluksi pelottava, mutta muumikirjojen myötä siitä tuli ystävällinen hahmo. Tove muotoili hahmosta "pehmeämmän" vasta kirjassa "Muumipeikko ja pyrstötähti".


title: Muumipeikko

text: Ensimmäisen kerran Tove käytti Muumipeikkoa kirjan päähenkilönä kirjassa "Muumit ja suuri tuhotulva" vuonna 1945.


title: Muumipeikko

text: Muumipeikko on valkoinen ja tukeva. Hänellä on virtahepoa muistuttava suuri pyöreä kuono ja tupsupäinen häntä ja suuret silmät. Muumipeikon syntymäpäivä on 7. elokuuta "Muumipeikko ja pyrstötähti" -elokuvassa. Hän pitää seikkailuista, mutta on kuitenkin hyvin mukavuudenhaluinen ja palaa aina kotiin. Hänellä on romanttisia tunteita Niiskuneitiin. Muumipeikon paras ystävä on Nuuskamuikkunen. Tämä asuu teltassa, jonka hän pystyttää joka kevät samalle paikalle sillan viereen. Muumipeikon muita ystäviä ovat Nipsu ja Pikku Myy.


title: Muumipeikko

text: Muumipeikko on sarjan päähenkilö. Hän esiintyy Pikku Myyn ohella ainoana sarjan kaikissa jaksoissa.


title: The Kinks

text: The Kinks oli brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin Lontoossa 1960-luvun alussa. The Kinksin musiikillisena keulahahmona toimi Ray Davies, joka teki valtaosan yhtyeen kappaleista. Yhtyeen tunnetuimpia hittejä ovat ”You Really Got Me”, ”All Day and All of the Night”, ”Sunny Afternoon”, ”Waterloo Sunset” ja ”Lola”. Vuonna 1996 toimintansa lopettaneen Kinks-yhtyeen vaikutus rockin kehitykseen on huomattava.


title: The Kinks

text: The Kinksiä pidetään eräänä rock-historian merkittävimmistä ja vaikutusvaltaisimmista brittiyhtyeistä. Pitkän uransa aikana se sai kotimaassaan top 100 -listalle yhteensä 24 singleä, joista kolme listaykkösiä. Yhdysvaltain Billboard-listalla se sai 23 singleä top 100 -listalle sekä 33 albumia top 200 -listalle. Rock and Roll Hall of Fameen The Kinks hyväksyttiin vuonna 1990.


title: The Kinks

text: Yhtye esitti monenlaista musiikkia. Se aloitti uransa rhythm and blues- ja blues-yhtyeenä, kunnes siirtyi 1960-luvun puolivälissä monimuotoisempaan ilmaisuun. 1970- ja 80-lukujen vaihteessa The Kinks saavutti Yhdysvalloissa suosiota hard rock- ja stadionrock-tyylien edustajana. Ray Davies käsitteli sanoituksissaan usein brittiläistä yhteiskuntaa.


title: The Kinks

text: Veljekset Raymond Douglas ”Ray” Davies (s. 1944) ja David Russell Gordon ”Dave” Davies (s. 1947) syntyivät ja elivät nuoruutensa Lontoon Muswell Hillin kaupunginosassa. Elämä työväenluokkaisessa, kahdeksanlapsisessa perheessä oli niukkaa, mutta musiikilla oli tärkeä osa. Perheen isä soitti pianoa, jonka soiton alkeita Ray opetteli siskonsa avustamana, kunnes Rayn lanko tutustutti hänet perusteellisemmin kitaraan.Doggett: s. 4. Ensimmäiset kitaransa pojat saivat vuonna 1959, jolloin Ray oli 15- ja Dave 12-vuotias. Vuotta myöhemmin he esiintyivät yhdessä paikallisessa pubissa nimellä The Kelly Brothers.Doggett: s. 5.


title: The Kinks

text: Yhtye laajeni 1961 nelihenkiseksi, kun veljesten kanssa samaa koulua käynyt basisti Pete Quaife ja tämän ystävä, rumpali John Start liittyivät joukkoon. Vuoden lopulla The Ray Davies Quartet -nimiseksi ristitty ryhmä esiintyi koulussa ja soitti instrumentaaleja ja laulettua rock and rollia. Syyskuussa 1962 sekä Ray Davies että Quaife alkoivat käydä taidelukiota, josta Quaife tosin pian erosi ja pääsi töihin muotilehteen. Muutamaa kuukautta aiemmin myös Dave Davies oli lopettanut koulunkäynnin. Ray Davies innostui amerikkalaisesta rhythm and blues -musiikista, jonka suuntaan hän alkoi yhtyeen musiikkia viedä. Eräänä tyylillisenä esikuvana toimi aloitteleva r&b-yhtye The Rolling Stones, joka soitteli lontoolaisilla klubeilla. The Ray Davies Quartetin nimi haluttiin muuttaa persoonallisemmaksi, joten nimeksi vaihdettiin The Ramrods. John Start jätti pian yhtyeen, ja hänen tilallaan soitti useampikin muusikko. Pian Ray Davies päätti keskittää kaiken tarmonsa ja lahjakkuutensa omaan yhtyeeseensä, vaikka opiskelikin samalla Croydonin taidekoulussa.Doggett: s. 6.


title: The Kinks

text: Sillä välin kun yhtye vahvisti asemaansa rajuna rhythm and blues -ryhmänä, Britannian musiikillinen ilmapiiri muuttui täysin. Liverpoolilainen The Beatles nousi hysteeriseen suosioon melodisella pop-musiikillaan, ja syksyyn 1963 mennessä Beatles oli musiikkipiirien ehdoton valtias, jonka menestys pyyhkäisi aiemmat tähdet unohduksiin. Vaikka Ray Davies pitikin enemmän r&b-musiikista kuin beatmusiikista, Beatles vaikutti merkittävästi hänen yhtyeensä musiikkiin. Beatlesin esimerkin mukaan yhtyeet ryhtyivät kirjoittamaan itse oman materiaalinsa, eikä aiemmin pelkkiä lainakappaleita esittänyt The Ramrods ollut poikkeus. Ilman mitään opiskelua tai neuvoja Ray Davies päätti suunnata luovuutensa laulujen sanoituksiin.Doggett: s. 7. Vuosi 1963 luetaan yhtyeen perustamisvuodeksi.


title: The Kinks

text: Syyskuussa yhtyeen nimeksi vaihdettiin The Boll-Weevils. Saman kuukauden 19. päivänä yhtye pääsi tekemään demolevytyksen Lontoon Denmark Streetillä sijaitsevassa Regent Sound -studiossa. Levytetyt kappaleet olivat cover-versio yhdysvaltalaisen The Coasters -yhtyeen kappaleesta ”I’m a Hog for You Baby” ja Ray Daviesin kirjoittama ”I Believed You”. Yhtyeen löytäneet Robert Wace ja Grenville Collins kiertelivät levy-yhtiöissä, mutta eivät löytäneet Boll-Weevilsistä kiinnostuneita.Doggett: s. 8. Marraskuussa yhtyeen nimi vaihtui muotoon The Ravens (). Wace ja Collins ryhtyivät pian tekemään yhteistyötä kokeneen Larry Pagen kanssa ja myivät yhtyeen tammikuun 1964 lopulla Shel Talmylle ja hänen perustamalleen Pye Records -yhtiölle. Samalla nimi vaihtui viimeisen kerran, ja yhtyeestä tuli The Kinks.Doggett: s. 9. Ray Daviesin mukaan ideana oli se, että lyhyt viisikirjaiminen nimi näyttäisi isolta esiintymislistassa, vaikka se olisi asetettu alimmaiseksi. Dave Davies on kertonut nimen valitsemisesta oman versionsa. Hänen mukaansa sen keksi yhtyeen ensimmäinen varsinainen promoottori, Arthur Howes, jonka mielestä nimeksi tulisi vaihtaa The Kinks, koska yhtye pukeutui nahkatakkeihin ja -viittoihin, joita tämä kuvasi englanninkielisellä adjektiivilla "kinky". Hän myös piti nimeä provokatiivisena, sillä epätavalliseen seksiin viittaava termi "kinky sex" oli alkanut saada palstatilaa lehdissä.


title: The Kinks

text: Yhtye löysi itselleen vakituisen rumpalin, kun Mick Avory liittyi ryhmään samoihin aikoihin kun Pyen kanssa allekirjoitettiin levytyssopimus. Dave Daviesin mielestä Avory oli paras rumpali, jonka hän oli koskaan nähnyt.Doggett: s. 10. Shel Talmyn vaatimuksesta Avoryn ei kuitenkaan annettu soittaa ensimmäisillä Kinks-singleillä.Doggett: s. 12.


title: The Kinks

text: Pye Recordsin johtaja Shel Talmy valitsi The Kinksin ensimmäiseksi singleksi cover-version Little Richardin vuoden 1956 hitistä ”Long Tall Sally”. Ray Daviesin mukaan syynä oli yksinkertaisesti se, että The Beatles esitti sitä keikoillaan. ”Long Tall Sally” julkaistiin 7. helmikuuta 1964 ja käväisi Melody Maker -lehden listan 42. sijalla, mutta suurempaa hittiä siitä ei tullut. The Kinks pääsi kuitenkin esiintymään suosittuun "Ready Steady Go!" -tv-ohjelmaan, ja maaliskuussa se aloitti seitsenviikkoisen Britannian-kiertueen kahden suositun englantilaisyhtyeen, The Dave Clark Fiven ja The Holliesin, kanssa. New Musical Express -lehti arvioi The Kinksin ensimmäisen illan esityksen ”ala-arvoiseksi”.Doggett: s. 11.


title: The Kinks

text: ”Long Tall Sally” -singlen vaatimatonkin menestys rohkaisi Pye Recordsia yrittämään uudestaan, ja huhtikuussa ilmestyi uusi single, ”You Still Want Me”, joka oli Ray Daviesin kirjoittama ja jäänyt käyttämättä aikaisemmasta äänityssessiosta. Pye teki julkaisun omin päin, kysymättä yhtyeeltä mahdollisista muista omista kappaleista. Tosin kiertueen vuoksi aikaa uusien kappaleiden äänittämiseen ei olisi ollutkaan. ”You Still Want Me” ei menestynyt, mihin vaikutti osittain sen huono markkinointi, ja The Kinksin levytysura uhkasi päättyä siihen.


title: The Kinks

text: The Kinksin uran pelasti läpimurtohitti ”You Really Got Me”, jota on pidetty niin heavy metal- kuin punk-musiikin ensiaskeleena. Kappaleeseen oli vaikea löytää oikeanlaista soundia, kunnes Dave Davies keksi viiltää reiän kitaravahvistimensa kaiuttimen kalvoon. Seurauksena oli voimakkaasti vääristynyt ääni, josta muodostui kitarariffin ohella kappaleen koukku. Tuottaja Shel Talmy kuitenkin vieroksui rajua, voimasointuihin perustuvaa kappaletta ja olisi halunnut yhtyeen tekevän ihailemaansa merseybeat-tyylistä musiikkia. Levy-yhtiö ei aluksi edes suostunut äänittämään kappaletta, mutta lopulta se levytettiin heinäkuussa 1964. Singlenä ”You Really Got Me” ilmestyi elokuussa, jolloin kappale nousi brittilistan kärkeen ja pääsi myös Yhdysvalloissa top 10:een.


title: The Kinks

text: Lokakuun alussa 1964 ilmestyi esikoisalbumi "Kinks", joka saavutti Britanniassa listan kolmannen sijan. Levyn kappaleet ovat enimmäkseen rhythm and bluesia ja rock and rollia, ja mukana on myös ”You Really Got Me”. Saman kuukauden 23. päivänä julkaistiin uusi single ”All Day and All of the Night”, joka on tyyliltään hyvin samantyyppinen kuin ”You Really Got Me” ja jossa on aggressiivinen kitarasoolo.Doggett: s. 14. Kappale nousi Britanniassa listan toiseksi. Yhdysvalloissa single ylsi Billboard-listalla sijalle 7. Lokakuu 1964 oli The Kinksille kiireinen julkaisujen kannalta, sillä kuun lopulla ilmestyi vielä esikois-EP "Kinksize Session", joka nousi Britannian EP-listan kärkeen.


title: The Kinks

text: Marraskuussa 1964 alkoi jälleen pitkä kiertue Gerry & The Pacemakersin ja Marianne Faithfullin kanssa.Doggett: s. 14. Samassa kuussa New Musical Expressin lukijat valitsivat Vuoden tulokasyhtye -äänestyksessä The Kinksin toiseksi The Rolling Stonesin jälkeen. Tulos suututti Ray Daviesin, sillä Rolling Stones voitti äänestyksen jo toisen kerran peräkkäin.Doggett: s. 13.


title: The Kinks

text:
Daviesin mielestä yhtyeen tyylin tuli muuttua, ja seuraava single ”Tired of Waiting for You” onkin kahteen edeltäjäänsä verrattuna hyvin rauhallinen. Siitä tuli vuoden 1965 alussa The Kinksin toinen ykköshitti Britanniassa, ja myös Yhdysvalloissa se pääsi jälleen kymmenen myydyimmän singlen joukkoon. Pian alkoivat myös uuden studioalbumin äänitykset. Yhtye oli ollut Australian-kiertueella ja esiintynyt myös Hongkongissa ja Singaporessa, minkä jälkeen se jatkoi promootiovierailulle Yhdysvaltoihin. Aikaeron rasittama yhtye passitettiin kuitenkin Lontoossa luvattujen lepopäivien sijaan tekemään uutta albumia kolmeksi vuorokaudeksi. Tahti oli kova, sillä Pye Records julkaisi uuden "Kinda Kinks" -levyn vain kaksi viikkoa sen valmistumisen jälkeen, 5. maaliskuuta.Doggett: s. 15. Albumi sijoittui Britanniassa esikoislevyn tavoin sijalle 3. Mukana oli tuore hittisingle ”Tired of Waiting for You”.
Seuraava single ilmestyi 19. maaliskuuta 1965. Ray Davies kirjoitti kappaleen ”Ev’rybody’s Gonna Be Happy” ennemminkin kokeilumielessä kuin tavoitellakseen hittiä, ja se muodostui pieneksi pettymykseksi jäätyään Britanniassa sijalle 17. Ensimmäistä kertaa Kinks-singlellä soittaneelle rumpali Mick Avorylle kappale oli tulikaste, sillä sen rytmi on tavallista monimutkaisempi. Kappaleen heikohko menestys Britanniassa sai yhtyeen Yhdysvaltain-jakelijan Reprise Recordsin julkaisemaan singlen A-puolelle kappaleen ”Who’ll Be the Next in Line”. Se nousi Yhdysvalloissa sijalle 34.


title: The Kinks

text: Huhtikuussa yhtye esiintyi Skandinaviassa. Kööpenhaminan-konsertti keskeytettiin mellakan vuoksi, ja myöhemmin hotellissa tuli lisää ongelmia. Humalassa hotellin baarin peilin rikkonut ja vahtimestarin päälle käynyt Dave Davies vietti kaksi päivää paikallisessa putkassa. Yhtye lensi suoraan Lontooseen, missä se esiintyi New Musical Expressin äänestysten voittajille järjestetyssä tilaisuudessa The Beatlesin jälkeen. Ray Davies oli edelleen närkästynyt NME:lle ja poistui lavalta ennen kuin yhtyeelle ojennettiin joulukuun 1964 tulokasäänestyksessä toiseksi sijoittuneen palkinto. Välittömästi tilaisuuden jälkeen alkoi ”Set Me Free” -singlen teko. Kappale oli popmaisempi ja melodisempi kuin mitä The Kinksiltä odotettiin, mitä Dave Davies on kuitenkin pitänyt vain luonnollisena siirtymänä, sillä hänellä ja Ray Daviesillä oli nuoruudessaan tapana kuunnella niin Elvis Presleytä kuin Perry Comoakin.Doggett: s. 17. ”Set Me Free” ilmestyi 21. toukokuuta 1965 ja nousi Britanniassa sijalle 5.Doggett: s. 16.


title: The Kinks

text: Kesällä 1965 The Kinks aloitti ensimmäisen Yhdysvaltain-kiertueensa, josta odotettiin hittisinglejen vuoksi suurta menestystä. Ongelmat alkoivat kuitenkin heti ensimmäisellä keikalla New Yorkissa, kun promoottori Sid Bernstein kuulutti yhtyeen lavalle nimellä "The Kings". Yhtye ei myöskään saanut sovitun suuruisia keikkapalkkioita. Kiertueesta tuli fiasko, ja San Franciscossa turhautunut yhtye vain käveli lavalle vilkuttamaan yleisölle ja poistui sitten.Doggett: s. 18. Seattlessa poliisi uhkasi pidättää Ray Daviesin, kun tämä oli suudellut vaimoaan lentoaseman kahvilassa. Tapahtumien vuoksi yhtye sai neljäksi vuodeksi kiellon esiintyä Yhdysvalloissa . Ray Daviesin sanoin kiertueella meni pieleen kaikki paitsi Mick Avoryn sukupuolielämä. Hän myös harmitteli, että boikotti osui juuri yhtyeen parhaisiin vuosiin. Virallista syytä kiellolle ei koskaan annettu.


title: The Kinks

text: Britanniassa asiat sujuivat paremmin. Heinäkuun lopulla 1965 ilmestynyt single ”See My Friends” saavutti sijan 10.Doggett: s. 19. Syyskuussa ilmestyi EP "Kwyet Kinks", joka sisälsi Yhdysvalloissa top 10:een päässeen kappaleen ”A Well Respected Man”.Doggett: s. 19–20. Loka-marraskuun vaihteessa, "The Kink Kontroversy" -albumin tekemisen aikana, julkaistiin seuraava single, ”Till the End of the Day”, joka on yhtä aggressiivinen kuin yhtyeen kaksi ensimmäistä hittiä. Kappaleessa kuullaan esimerkiksi Dave Daviesin kitarasoolo, joka on saanut vaikutteita muun muassa James Burtonilta. ”Till the End of the Day” nousi Britanniassa kahdeksanneksi ja Yhdysvalloissa 50:nneksi. Viikkoa myöhemmin, 26. marraskuuta, kauppoihin ilmestyi "The Kink Kontroversy" -albumi, joka saavutti Britanniassa yhdeksännen tilan.Doggett: s. 20.


title: The Kinks

text: Vuoden 1966 alkupuolella julkaistu single ”Dedicated Follower of Fashion” merkitsi uuden aikakauden alkamista The Kinksin historiassa. Ray Davies ryhtyi kirjoittamaan varieteevaikutteisia sanoituksia, jotka usein ottivat kantaa yhteiskunnallisiin ja ajankohtaisiin tapahtumiin ja olivat sävyltään ironisia tai sarkastisia. Myös sävellyksistä tuli melodisempia – aiemmin Kinksin materiaali oli koostunut ensisijaisesti rock and rollista ja rhythm and bluesista. Uutta tyyliä oli tosin edustanut jo edellisvuonna Yhdysvalloissa julkaistu single ”A Well Respected Man”, joka pilkkasi ihmisten konservatiivisuutta.Nyman 2009: s. 238. ”Dedicated Follower of Fashion” oli puolestaan ivaa Lontoon Carnaby Streetin muoti-ihmisiä ja koko Svengaavaa Lontoota kohtaan. Ray Davies ei pitänyt muiden Kinks-jäsenten tavoin juhlimisesta, vaan vietti vapaa-aikansa yhä vaatimattomassa paritalossa Muswell Hillissä vaimonsa liettualaissyntyisen taustalaulajan Rasan (o.s. Didzpetris) ja tyttärensä kanssa.Nyman 2009: s. 238–239. Helmikuun lopussa julkaistu ”Dedicated Follower of Fashion” nousi Britanniassa singlelistan neljänneksi, ja se oli yhtyeen suurin hitti saarivaltiossa sitten edellisvuoden ”Tired of Waiting for Youn”.Doggett: s. 21.


title: The Kinks

text: Pian Ray Davies kuitenkin romahti uupumuksesta. Maaliskuussa alkaneella Euroopan-kiertueella Dave Davies toimi päälaulajana ja yhtyeeseen palkattiin myös vieraileva kitaristi. Väsymys edisti Ray Daviesin luovuutta, ja toukokuussa äänitettiin uusi single, jonka molemmat puolet luetaan Kinks-klassikoiksi. A-puolella on yhdeksi kaikkien aikojen pop-klassikoiksi katsottu ”Sunny Afternoon”, ja B-puolella eksistentialistinen ”I’m Not Like Everybody Else”. ”Sunny Afternoon” sisältää rivien välissä piikittelyä Britannian verotusjärjestelmää kohtaan, vaikka kappaleen voi tulkita kertovan vain rennon kesäpäivän viettämisestä. Kesäkuussa ilmestynyt ”Sunny Afternoon” oli The Kinksin kolmas ja viimeinen ykköshitti Britanniassa, vaikka myös marraskuussa julkaistu ”Dead End Street” menestyi hyvin. BBC hyllytti kappaleesta kuvatun promovideon hyvän maun vastaisena, koska yhtyeen jäsenet esittivät siinä hautajaiskulkuetta.Nyman 1995: s. 41–42. Kappaleen sanoitus toi esiin Svengaavan Lontoon kääntöpuolen: työttömyydessä ja talouskriisissä rypevän työväenluokan.


title: The Kinks

text: Vuoden 1966 paikkeilla Davies alkoi myös kiinnostua yhä enemmän albumien muodostamista kokonaisuuksista yksittäisten hittisinglejen sijaan.Nyman 1979: 142. Kyseisen vuoden "Face to Face" -albumia pidetäänkin väljänä konseptialbumina, jolla on myös havaittavissa Daviesin kehittymistä säveltäjänä ja sanoittajana. Monet levyn kappaleista käsittelevät brittiläistä yhteiskuntaa. Britanniassa "Face to Face" pääsi 12. sijalle, mutta Yhdysvalloissa levyn menestystä häiritsi "Greatest Hits!" -kokoelman lähes yhtäaikainen julkaiseminen,Doggett: s. 21. eikä levy yltänyt sadan myydyimmän albumin joukkoon. "Greatest Hits!" sen sijaan nousi yhdeksänneksi, mikä on Kinksin albumien paras sijoitus Yhdysvalloissa.


title: The Kinks

text: Keväällä 1967 ilmestyi ”Waterloo Sunset”, jota monet pitävät hienoimpana The Kinks -singlenä kautta aikojen. Tällä kahdesta lontoolaisesta rakastavaisesta kertovalla kappaleella Ray Daviesin kerronnallisen lauluntekotyylin on katsottu kehittyneen huippuunsa.Nyman 2009: s. 241. Myös albumi "Something Else by The Kinks" sai osakseen suurta arvostusta, mutta Daviesin kasvava kiinnostus "Something Elsen" tapaisiin teema-albumeihin aiheutti ongelmia yhtyeen ja levy-yhtiö Pye Recordsin välillä. Pye oli kiinnostunut nimenomaan singlehiteistä eikä panostanut paljoakaan The Kinksin albumien markkinointiin.Nyman 1979: 142. Heikosta markkinoinnista kertoo myös "Something Else by The Kinksin" vaatimaton kaupallinen menestys. Vaikka albumilla oli hitit ”Waterloo Sunset” ja ”Death of a Clown”, nousi levy Britanniassa vain sijalle 35.Doggett: s. 27. Se jäi samalla viimeiseksi brittilistalle yltäneeksi The Kinksin studioalbumiksi.


title: The Kinks

text: Yhtyeen soolokitaristi Dave Davies julkaisi vuonna 1967 ensimmäisen soolosinglensä ”Death of a Clown”, joka muodostui hitiksi Britanniassa, missä se nousi singlelistan kolmanneksi. Hän harkitsi myös kokonaisen sooloalbumin tekoa sekä Euroopan-kiertuetta, mutta luopui suunnitelmista seuraavien singlejen epäonnistuttua kaupallisesti.Nyman 1979: 142. Hän myös halusi soittaa mieluummin yhtyeessä.Doggett: s. 24. Dave Daviesin tuolloista soolouraa on muutenkin pidetty kyseenalaisena, sillä hänen singleillään soitti The Kinks, ja kappaleet oli tuotettu – ja joskus kirjoitettukin – yhdessä Ray Daviesin kanssa.Doggett: s. 24. Syksyllä The Kinks julkaisi Britanniassa kolmannelle sijalle nousseen singlen ”Autumn Almanac”, joka oli saanut innoituksensa Ray Daviesin puutarhurista.Doggett: s. 28.


title: The Kinks

text: Vuosi 1968 alkoi The Kinksin ensimmäisen konserttitaltioinnin julkaisulla. Tammikuun 12. päivänä ilmestynyt "Live at Kelvin Hall" oli äänitetty edellisvuonna Glasgow’ssa Skotlannissa.Doggett: s. 27. Albumista ei tullut myyntimenestystä: Britanniassa levy ei saanut listasijoitusta, ja Amerikan-painos "The Live Kinks" jäi Yhdysvalloissa 162. sijalle. Myös huhtikuun alussa julkaistu single ”Wonderboy” oli floppi, vaikka saikin hyviä arvioita lehdistössä.Doggett: s. 27–28. Keskikesällä kauppoihin ilmestynyt ”Days” saavutti sen sijaan suosiota ja nousi Britanniassa 11:nneksi. Yhdysvalloissa se oli toinen perättäinen single, joka ei saavuttanut listasijoitusta.


title: The Kinks

text: Vuonna 1968 ilmestynyt kiitetty LP-levy "The Kinks Are the Village Green Preservation Society" kuvaa nostalgiseen sävyyn brittiläistä maaseutua.Nyman 1979: s. 143. Myös tämän levyn julkaisun kanssa oli ongelmia, sillä Ray Davies peruutti albumin tuonnin markkinoille viime hetkellä, poisti albumilta kappaleet ”Days” ja ”Mr. Songbird” ja lisäsi tilalle viisi uutta kappaletta. Alkuperäinen, 12 kappaletta sisältänyt versio ehdittiin kuitenkin julkaista Norjassa ja Ruotsissa.Doggett: s. 29. 15 kappaleen brittiversio ilmestyi lopulta 22. marraskuuta 1968.Doggett: s. 30. Erinomaisista arvosteluista huolimatta "Village Green" ei menestynyt kaupallisesti,Nyman 1995: s. 41. sillä albumin teemat olivat pahasti ristiriidassa hippiliikkeen aikakauden kanssa. Nykyisin levy on kuitenkin arvostettu, ja sen katsotaan sisältävän Ray Daviesin uran henkilökohtaisimpia sanoituksia.


title: The Kinks

text:
Basisti Pete Quaife jätti The Kinksin virallisesti 3. huhtikuuta 1969. Hänet korvasi John Dalton, joka oli tuurannut Quaifea jo vuonna 1966 tämän loukkaannuttua auto-onnettomuudessa.Doggett: s. 31. Ensimmäinen Daltonin kanssa tehty levytys oli single ”Plastic Man”, joka ylsi Britanniassa top 30:n tuntumaan.Doggett: s. 30.
Vuoden 1969 merkittävin julkaisu oli rockooppera "Arthur (Or the Decline and Fall of the British Empire)", joka oli kertomus Australiaan muuttaneesta, elämäänsä tyytymättömästä varusmiehestä. Albumin oli alun perin tarkoitus olla soundtrack samannimiseen tv-ohjelmaan tai elokuvaan, mutta Granada TV -yhtiö peruutti lopulta hankkeen. "Arthur" oli yleisesti arvostelumenestys ja sitä verrattiin The Who -yhtyeen samana vuonna julkaisemaan "Tommy"-rockoopperaan. Se jäi silti lähinnä levy-yhtiön vaatimattoman markkinoinnin vuoksi pahasti "Tommyn" varjoon, mikä heijastui myös myyntiin: sijoitus Yhdysvalloissa oli 105. Levyltä jkolmantena julkaistu single ”Victoria” saavutti brittilistalla 33. sijan – muut singlet, ”Drivin'” ja ”Shangri-La” eivät nousseet listalle. Viimeksi mainittua on kuitenkin pidetty yhtenä hienoimmista The Kinksin kappaleista.Doggett: s. 31–32. Välittömästi "Arthurin" julkaisun jälkeen alkoi yhtyeen ensimmäinen Yhdysvaltain-kiertue neljään vuoteen.Doggett: s. 32.


title: The Kinks

text: 1970-luvun alkaessa The Kinks oli oudossa tilanteessa. Yhtyettä pidettiin kotimaassaan edelleen 1960-luvun puolivälin singlehittiyhtyeenä, eivätkä sen viimeisimmät albumit olleet saavuttaneet siellä menestystä, vaikka niiden laatua pidettiin korkeana. Vuosien 1969–1970 vaihteessa liikkuikin huhuja jopa yhtyeen hajoamisesta.


title: The Kinks

text:
Vuonna 1970 ilmestyi single ”Lola”, josta levy-yhtiö Pye Records sai pitkään janoamansa jättihitin – se nousi Britanniassa kakkoseksi ja Yhdysvalloissa top 10:een. Brittiläiseen tapaan humoristinen teksti kertoo transvestiitista,Nyman 2009: s. 256. minkä vuoksi kappale joutui soittokieltoon Australiassa. Boikotti uhkasi myös Britanniassa kappaleessa mainitun Coca-Cola-tuotemerkin vuoksi, mutta Ray Davies muutti singleversiossa sanan muotoon ”cherry-cola” (). ”Lola” esitteli myös The Kinksin uuden kokoonpanon, sillä kosketinsoittaja John Gosling oli liittynyt yhtyeeseen toukokuussa, hieman ennen singlen julkaisua. Seuraava single ”Apeman” oli ”Lolan” tavoin suuri hitti yltäen kuudenneksi Britanniassa. Molemmat kappaleet sisältyivät marraskuussa julkaistulle "Lola versus Powerman and the Moneygoround, Part One" -konseptialbumille.Doggett: s. 33. Albumi julkaistiin aikana, jolloin The Kinks oli jo lähtemässä Pye Recordsilta. Albumi kuvasta Ray Daviesin turhautumista omaan asemaansa äänilevyteollisuudessa ja pelkästään rahaa ajattelevien managerien ja myyntimiesten maailmassa. Levy menestyi Yhdysvalloissa edellisiä albumeja paremmin, sillä se ylsi sijalle 35.Doggett: s. 34.
Vuoden 1971 maaliskuussa ilmestyi yhtyeen viimeinen Pye Recordsille tehty albumi, "Percy", joka oli soundtrack samannimiseen elokuvaan, jossa näyttelivät muun muassa Elke Sommer ja Britt Ekland. Albumi ilmestyi ainoastaan Britanniassa, koska The Kinksin Yhdysvaltain levy-yhtiö Reprise Records kieltäytyi julkaisemasta sitä. Niin soundtrack kuin itse elokuvakin saivat heikon vastaanoton.Doggett: s. 35.


title: The Kinks

text: Elokuussa 1971 yhtye solmi viisivuotisen, kuusi albumia kattavan levytyssopimuksen RCA Recordsin kanssa. Ensimmäinen yhtiön julkaisema albumi, "Muswell Hillbillies", ilmestyi marraskuun 1971 lopulla. Musiikillisesti Kinks palasi sillä 1960-luvun lopun tyyliinsä, ja mukana on varietee- ja country-vaikutteita. Ray Davies päätti tehdä albumista juuri sellaisen kuin itse halusi eikä sellaista, mitä muut olisivat toivoneet. Davies onkin sanonut albumin olleen kaupallisessa mielessä typerä ratkaisu ”Lola”-hittisinglen jälkeen. Se oli kuitenkin tarkoituskin, eikä Davies halunnut tehdä albumille edes potentiaalista hittikappaletta, koska oli väsynyt sellaisten vaatimiseen Pye Recordsin aikana.Doggett: s. 36. Albumin teemana toimivat arkiset asiat, kuten alkoholi, laihduttaminen ja rahan perässä juokseminen. Levyllä on muun muassa antimodernistinen kappale ”20th Century Man”, jota on pidetty Ray Daviesin ”tunnuslauluna”. Äänimaailmaan toi puolestaan uudistusta levyllä soittanut puhallinsektio The Mike Cotton Sound. "Muswell Hillbillies" menestyi heikosti ja jäi Yhdysvalloissa sijalle 100.


title: The Kinks

text:
Yhtyeen konserttien luonne alkoi muuttua teatraalisempaan suuntaan. Ray Davies kertoi yleisölle spontaanisti keksittyjä tarinoitaan, joiden syntyyn vaikutti vahvasti alkoholin käyttö. Eräässä konsertissa New Yorkissa hän oli poikkeuksellisen huonossa kunnossa ja kaatui päin Dave Daviesin vahvistimia. Ray Daviesin mukaan näihin aikoihin ihmiset vaikuttivat tulevan katsomaan mitä konserteissa tapahtui, eivät musiikin vuoksi.Doggett: s. 38.
Elokuussa 1972 ilmestynyt "Everybody’s in Show-Biz – Everybody’s a Star" -tupla-albumi käsittelee elämää rocktähden näkökulmasta. Ray Daviesin sanoitukset kertovat ensisijaisesti kiertue-elämästä, ja sen hyvistä ja huonoista puolista. Albumin yleisestä aihepiiristä poikkeaa elokuva-alan uhreja käsittelevä ”Celluloid Heroes”, jota Melody Maker -lehti kehui jopa kaikkien aikojen parhaaksi rock-singleksi.Doggett: s. 35. Siitä huolimatta singlen myyntiluvut jäivät heikoiksi.Doggett: s. 35. "Everybody's in Show-Biz" pääsi Yhdysvaltain Billboard-listan 70. sijalle, joten se menestyi aavistuksen paremmin kuin "Muswell Hillbillies". Albumin toinen vinyylilevy koostui kokonaan New Yorkin Carnegie Hallissa maaliskuussa 1972 äänitetystä livemateriaalista. Ennen itse albumia, toukokuussa, julkaistu single ”Supersonic Rocket Ship” nousi Britanniassa 16:nneksi, ja se jäi siellä yhtyeen viimeiseksi listahitiksi yhdeksän vuoden ajaksi.


title: The Kinks

text: Ray Daviesin vaimo Rasa jätti hänet kesäkuussa 1973, minkä jälkeen laulaja vaipui masennukseen. Kesällä Lontoon White Cityssä järjestetyn suuren festivaalikonsertin päätteeksi Davies ilmoitti yleisölle vetäytyvänsä musiikkibisneksestä. Samana iltana hän joutui sairaalaan yliannostuksen vuoksi, jonka hän on myöhemmin myöntänyt itsemurhayritykseksi. Kuitenkin jo seuraavana päivänä Ray Davies palasi yhtyeeseen sillä ehdolla, että yhtye saisi päättää itse omista asioistaan. Davies on myöhemmin väittänyt, että tapahtumat olivat kaikesta huolimatta The Kinksin uusi alku.Doggett: s. 36.