title: Encyclopædia Britannica

text: "Britannicalla" on yli 4 000 kirjoittajaa. Aikaisempia kirjoittajia ovat olleet muiden muassa Albert Einstein (aiheesta aika ja avaruus), Sigmund Freud (psykoanalyysi) ja Orville Wright (Wilbur Wright) vuoden 1926 laitokseen.


title: Encyclopædia Britannica

text: 23. tammikuuta 2009 Britannica Online ilmoitti ryhtyvänsä sallimaan käyttäjiensä ehdottamaan muutoksia artikkeleihin. Muutokset vaativat kuitenkin toimituskunnan hyväksynnän.


title: Encyclopædia Britannica

text: "Britannican" paperiversion julkaiseminen lopetettiin vuonna 2012. Myynnin huippuvuonna 1990 sitä myytiin 120 000 sarjaa, mutta jo 1996 määrä oli pudonnut 40 000:een. CD:nä se ilmestyi 1989 ja verkossa 1994.


title: Encyclopædia Britannica

text: "Nature"-lehdessä "Britannicaa" ja Wikipediaa verrattiin keskenään. Tuloksena Wikipediasta löytyi vain hieman enemmän virheitä kuin "Britannicasta". Tämä koskee vain englanninkielistä Wikipediaa.


title: Mokša

text: Mokša tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Veltto Virtanen

text: Pertti Olavi ”Veltto” Virtanen (s. 18. toukokuuta 1951 Hämeenlinna) on suomalainen psykologi, hypnologi, rock-muusikko ja poliitikko. Virtanen toimi kansanedustajana vuosina 1995–1999 ja uudelleen vuosina 2007–2015 edustaen ensin Ekologista puoluetta (myöhemmin Kirjava ”Puolue” – Elonkehän Puolesta) ja sitten Perussuomalaisia. Hän on toiminut myös läänintaiteilijana sekä Suomen kumparelasku- ja mäkihyppymaajoukkueen henkisenä valmentajana.


title: Veltto Virtanen

text: Veltto Virtanen tuli rockmuusikkona tunnetuksi 1970- ja 1980-luvuilla toimineista yhtyeistä Virtanen (yhdessä lapsuudenystävänsä Mauri ”Moog” Konttisen kanssa), Välikausitakki, HERU ja Sammas. Välikausitakin alkuperäiskokoonpanossa oli Virtasen lisäksi Mikko Alatalo ja Harri Rinne sekä myöhemmin myös Juice Leskinen. Velttoa on kutsuttu muun muassa ”suomipunkin profeetaksi”. Hän on myös pelannut jalkapalloa FC Pollan paidassa yhdessä muun muassa Mauri ”Moog” Konttisen ja Rauli ”Rale” Koiviston kanssa.


title: Veltto Virtanen

text: Virtanen valmistui vuonna 1979 yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta. Hän toimi Vaasan läänin läänintaiteilijana vuosina 1984–1990. Hän voitti väittelyn Suomen mestaruuden 1995 ja tuli valituksi Vuoden shamaaniksi runonlaulannan SM-kisoissa 1996.


title: Veltto Virtanen

text: Virtanen osallistui presidentinvaaleihin vuonna 1994 valitsijayhdistyksen ehdokkaana, vaalilauseella ”Velton kansan luonnollinen valinta”. Hän tuli vaalien ensimmäisellä kierroksella seitsemänneksi kolmen prosentin äänisaaliilla. Myöhemmin Virtanen kertoi halunneensa vain kokeilla, millaista on olla ehdokkaana presidentinvaaleissa.


title: Veltto Virtanen

text: Lähinnä presidentinvaaleissa saamansa julkisuuden avulla Virtanen nousi vuoden 1995 eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi. Hän edusti pientä Ekologista puoluetta (myöhemmin toiminut nimellä "Kirjava ”puolue” - Elonkehän puolesta" eli KiPu), jonka puheenjohtajana hän myös toimi, ja muodosti eduskunnassa oman yhden hengen eduskuntaryhmänsä. Virtasen epäsovinnainen ja populistinen esiintyminen eduskunnassa herätti runsaasti mielipiteitä puolesta ja vastaan. Jo ensimmäisessä istunnossaan hän aiheutti kohua kieltäytymällä riisumasta barettiaan istuntosalissa. Virtasen poliittisesta toiminnasta julkaistiin muun muassa skandaalinkäryinen kirja "Huijari. Veltto Virtanen & Kirjava Puolue" (Veitikka Kustannus 1999).


title: Veltto Virtanen

text: Huomiota herättävää Virtasen eduskuntakaudella oli myös hänen äänestämiskäyttäytymisensä. Esimerkiksi välikysymysäänestyksissä Virtanen äänesti viidesti tyhjää, kerran oli poissa äänestyksestä ja vain kerran äänesti epäluottamuslauseen puolesta. Myös jotkin ympäristöpoliittiset linjaukset herättivät ihmetystä, edustihan Virtanen radikaalia vihreää puoluetta, vaikkakin sitoutumattomana. Kaupungin saasteiden vähentämiseen Virtanen ehdotti keinoksi muun muassa, että jalankulkijat ja pyöräilijät omaisivat enemmän pelisilmää, jottei autojen tarvitsisi körötellä punaisissa valoissa.


title: Veltto Virtanen

text: Virtanen yritti uudelleen eduskuntaan sekä vuonna 1999 että 2003 sekä Euroopan parlamenttiin vuonna 1999 ja saikin runsaasti ääniä, mutta ei tullut valituksi. Tampereen kaupunginvaltuustoon Virtanen tuli valituksi vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Tampereen Sitoutumattomat -ryhmän listalta runsaalla 900 äänellä. Virtanen oli valittu kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran jo neljää vuotta aiemmin, jolloin hän oli saanut yli 2 000 ääntä.


title: Veltto Virtanen

text: Perussuomalaisten puheenjohtaja Timo Soini kutsui Virtasen eduskuntavaaliehdokkaaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleihin. Virtanen nousi kansanedustajaksi Pirkanmaan vaalipiiristä sitoutumattomana perussuomalaisten listalta 4 129 äänen turvin ja oli perussuomalaisten ääniharava Pirkanmaalla. Virtanen pyrki Euroopan parlamentin jäseneksi vuoden 2009 vaaleissa, mutta jäi valitsematta saatuaan 7 839 ääntä. Virtanen oli jälleen perussuomalaisten ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa ja tuli valituksi Pirkanmaan vaalipiiristä 6 526 äänellä.


title: Veltto Virtanen

text: Huhtikuussa 2014 Virtanen sai eduskunnan puhemieheltä huomautuksen, kun hän oli heitellyt paperinsa ympäri salia ja poistunut paikalta. Virtasen mukaan kyse oli protestista puhemies Eero Heinäluomaa kohtaan. Tampereen kaupunginvaltuustossa hän on usein poistunut kokouksesta ensimmäisen tunnin jälkeen, mikä on herättänyt ihmetystä. Syiksi Virtanen on kertonut haluavansa antaa tilaa varavaltuutetulle sekä sairastamansa mykoplasman.


title: Veltto Virtanen

text: Virtanen on herättänyt huomiota presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotoilla esimerkiksi pitäessään vuodesta toiseen päässään tavaramerkikseen muodostunutta barettiaan ja olemalla noudattamatta juhlien pukukoodia. Vastoin yleistä harhaluuloa Virtasen tavaramerkiksi muodostunut päähine on baretti, ei baskeri.


title: Rauni-Leena Luukanen-Kilde

text: Rauni-Leena Tellervo Luukanen-Kilde (o.s. Valve, myös Rauni Kilde; 15. marraskuuta 1939 Värtsilä – 8. helmikuuta 2015 Vaasa) oli suomalainen lääkäri, kirjailija, luennoitsija, ufologi. ja salaliittoteoreetikko. Luukanen-Kilde toimi lääkärinä kansainvälisissä tehtävissä ja Lapin läänin lääninlääkärinä vuoteen 1985. Hän kirjoitti kirjoja paranormaaleista ilmiöistä ja ufoista, muun muassa teokset "Kuolemaa ei ole" (1982) ja "Tähtien lähettiläs" (1991).


title: Rauni-Leena Luukanen-Kilde

text: Luukanen-Kilde aloitti lääketieteen opinnot Oulussa, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Turusta 1967 ja erikoistui yleislääketieteeseen (1974). Hän työskenteli lääkärinä eri puolella Suomea, muun muassa Salossa, toimi lääkärinä kansainvälisissä tehtävissä Pakistanissa ja Indonesiassa sekä Lapin läänin lääninlääkärinä vuodesta 1975. Hän toimi myös Lapin parapsykologisen seuran puheenjohtajana 1981–1986 sekä osallistui maanpuolustustyöhön muun muassa Lapin maanpuolustusyhdistyksen kautta.


title: Rauni-Leena Luukanen-Kilde

text: Vuonna 1985 Luukanen-Kilde joutui pahaan auto-onnettomuuteen. Hän jäi lääninlääkärin virasta eläkkeelle kahden vuoden sairausloman jälkeen vuonna 1987. Eläkkeelle jäätyään Luukanen-Kilde asui pitkään Norjassa Mossin kunnan Sonissa – ja muutti vasta hieman ennen kuolemaansa takaisin Suomeen.


title: Rauni-Leena Luukanen-Kilde

text: Luukanen-Kilden ensimmäinen puoliso vuodesta 1964 oli majuri Mauri Luukanen ja toinen puoliso vuodesta 1987 norjalainen diplomaatti Sverre Kilde (1934–1996).


title: Rauni-Leena Luukanen-Kilde

text: Luukanen-Kilde kuoli kotonaan Vaasassa pitkäaikaiseen sairauteen 8. helmikuuta 2015.


title: Rauni-Leena Luukanen-Kilde

text: Luukanen-Kilde esitelmöi ufoja ja parapsykologiaa käsittelevissä tilaisuuksissa. Hän kertoi esitelmissä mm. energiasta, ruumiistairtautumisista, ufokontakteista ja vastaavista. Hän oli kiinnostunut erilaisista salaliittoteorioista. Hän ilmaisi 1990-luvulla huolensa siitä, että ihmisiin istutetaan heidän tietämättään esimerkiksi rokotusohjelmien yhteydessä mikrosiruja, joiden tarkoitus on hallita ja valvoa käyttäytymistä. Tällaiset mikrosirutetut tai muuten mielenohjailun uhrit olisivat hänen mukaansa jatkuvassa 24 tuntia/vrk seurannassa. Hän myös väitti Norjan vuoden 2011 terrori-iskujen olleen salaliitto. Luukanen-Kilde esitti, että sikainfluenssarokotukset ovat vaarallisia ja niiden taustalla on salaliitto, jonka takana on WHO, Henry Kissinger ja Bilderberg-ryhmä jonka tarkoitus on vähentää maailman väestöä. Luukasen mukaan ihmiskunnalta on salattu, että avaruusolentoja on keskellämme, kuulentoja tehdään kaksi kertaa viikossa, ihmisillä on jo siirtokuntia Marsissa ja että myös Saturnukseen lennetään. Luukanen-Kilde koki, että häntä häiritään psykotronisilla aseilla ja aiheutetaan erilaisia oireita, ja siksi hän halusi Norjasta Suomeen, joka ei ole Nato-maa.


title: Öljyhiekka

text: Öljyhiekka on nimitys bitumille, joka on sitoutunut hiekanjyviin. Maailmanlaajuisesti öljyhiekassa olevan öljyn määrä on samaa suuruusluokkaa kuin tavanomaisen maaöljyn määrä. Öljyhiekkaa on alettu laajamittaisesti käyttää vasta 1900-luvun parina viimeisimpänä vuosikymmenenä, sillä sitä on tavallista öljyä hankalampi hyödyntää.


title: Öljyhiekka

text: Bitumi on muodostunut maaöljystä siten, että maaöljy on menettänyt kevyemmät hiilivetynsä ja jäljelle jäänyt raskain osa on osittain bakteerien hajottama. Bitumi on siis osittain hajonnutta raakaöljyä. Öljyhiekka sisältää bitumia 1–20 prosenttia.


title: Öljyhiekka

text:
Hiekanjyviä ympäröi vesivaippa, jossa on erilaisia pienhiukkasia kuten savea ja muita mineraaleja. Vesivaippaa ympäröivä bitumikalvo täytyy erotella hiekasta, vedestä
ja pienhiukkasista, ennen kuin sitä voidaan edelleen jalostaa.


title: Öljyhiekka

text: Öljyhiekan talteenotto ja käsittely edelleen raakaöljyksi vaatii enemmän energiaa ja rahaa, kuin vastaavan öljymäärän poraaminen perinteisistä esiintymistä. Käytettävä tekniikka on myös uutta. Tämän takia öljyhiekan laajamittainen hyödyntäminen ei aiemmin ole ollut kannattavaa, mutta öljyn hinnan nousun ja tekniikan kehittymisen myötä toiminta on muuttunut taloudellisesti kannattavaksi. Mahdollisesti tulevaisuudessa nykyisten öljylähteiden ehtyessä tullaan siirtymään öljyhiekan käyttöön pääasiallisena raakaöljyn lähteenä. On kuitenkin esitetty, että öljyhiekka ei pysty estämään maailman öljyntuotannon kääntymistä laskuun. Öljyhiekan jalostamisen ympäristövaikutukset ovat suuremmat kuin tavallisessa öljyntuotannossa.


title: Öljyhiekka

text: Suurimmat öljyhiekan esiintymät sijaitsevat Kanadassa ja Venezuelassa, mutta sitä esiintyy myös kymmenissä muissa maissa. Kanadan Albertassa oleva öljyhiekkaesiintymä on maailman suurin öljyesiintymä ja ylittää siis öljyvarannollaan suurimmat perinteiset öljyesiintymät.


title: Öljyhiekka

text: Mm. Athabascan öljyhiekka-alueella Albertassa Kanadassa on arvioitu olevan 2,7×10 m varanto öljyhiekkaa ja hyvin raskasta maaöljyä.


title: Öljyhiekka

text: Kanada on yli 120 000 m päivittäisellä viennillään Yhdysvaltain suurin raakaöljyn ja öljyjalosteiden toimittaja.


title: Öljyhiekka

text:
Petróleos de Venezuela S.A. on arvoinut Orinoco Belt-alueella olevan 37,5 miljardia m³ hyvin raskasta maaöljyä, mikä tekisi siitä maailman suurimman öljyvarannon ennen Saudi-Arabiaa.
Hyödynnettävissä oleviksi varannoiksi on arvioitu 13 miljardia m³.


title: Öljyhiekka

text: Öljyhiekan sisältämä bitumi on mustaa, tervamaista, tavallista raakaöljyä viskoosimpaa ja raskaampaa ainetta, ja se virtaa hyvin hitaasti normaalissa huoneenlämmössä. Sitä ei pysty pumppaamaan ilman käsittelyä normaalille raakaöljylle tarkoitetussa putkistossa. Bitumi täytyy erotella öljyhiekasta, ennen kuin sitä voidaan jatkojalostaa.


title: Öljyhiekka

text: Öljyhiekan laajamittainen ja kaupallinen hyödyntäminen alkoi Kanadassa 1967.


title: Öljyhiekka

text: Öljyhiekkaa on kaivettu avolouhoksessa Athabascassa lähes neljäkymmentä vuotta. Öljyhiekka esiintyy Antabascassa 40-60 metriä paksuna kerroksena kalkkikivikerroksen päällä. Öljyhiekan päällä sijaitsee poistettava maa-aines. Athabascassa 10-20% öljyhiekasta sijaitsee niin lähellä maan pintaa, että pintakaivuu on taloudellisesti järkevää. Pintakaivuuta käytetään Athabascassa 130 metrin syvyyteen saakka. Suurin osa öljyhiekasta hyödynnetään tällä hetkellä avolouhoksien avulla.


title: Öljyhiekka

text: Athabascan avolouhoksissa käytetään maailman suurimpia kaivureita ja kuorma-autoja. Näiden avulla tuotantokustannukset ovat noin 15 $ barrelia kohti.


title: Öljyhiekka

text: Kaivuun jälkeen öljyhiekkaan lisätään kuumaa vettä ja natriumhydroksidia ja syntyvä seos kuljetetaan putkia pitkin erotuslaitokseen ja edelleen jatkokäsiteltäväksi. Erotussolussa bitumiin kiinnittyy ilmakuplia ja bitumi nousee pinnalle, josta se voidaan kuoria. Yhden barrelin tuottaminen vaatii noin kaksi tonnia öljyhiekkaa ja useita barreleita vettä, joskin vettä voidaan kierrättää.


title: Öljyhiekka

text: Öljyn erottamisen jälkeen hiekka palautetaan kaivokseen.


title: Öljyhiekka

text: Koska 80-90 % Kanadan öljyhiekasta ja lähes kaikki Venezuelan öljyhiekka sijaitsee niin syvällä, että avolouhoksen käyttö ei ole taloudellisesti mahdollista, on öljyhiekan hyödyntämiseksi kehitetty useita in situ -tekniikoita.


title: Öljyhiekka

text: Tässä tekniikassa öljy yksinkertaisesti pumpataan ylös perinteisin menetelmin. Tätä tekniikkaa voi käyttää ainoastaan alueilla, jossa öljyn viskositeetti on riittävän alhainen. Tekniikkaa käytetään Venezuelassa ja määrätyillä alueilla Kanadassa.


title: Öljyhiekka

text: Tekniikan etu on sen halpuus, mutta haittapuoli se, että vain 5-6 % öljystä saadaan tällä menetelmällä ylös.


title: Öljyhiekka

text: Perinteisesti öljynporauksessa on pyritty pitämään hiekan määrä maanpinnalle saatavassa öljyssä mahdollisimman vähäisenä käyttäen erilaisia tekniikoita, muun muassa suodattimia. Jo 1920-luvulla Kanadassa havaittiin, että öljyhiekan hyödyntämisessä kaivo tuotti sitä enemmän öljyä, mitä enemmän hiekkaa tuli ylös. 1980-luvun lopulla otettiin kehittyneen pumppaustekniikan myötä käyttöön CHOPS-menetelmä, jossa tarkoituksella pyritään pumppaamaan mahdollisimman suuri hiekkamäärä öljyn mukana maan pinnalle. Tällä menetelmällä kaivon tuottoa on saatu suuresti kasvatettua ja suurempi määrä öljystä (enimmillään 10%) saadaan talteen.


title: Öljyhiekka

text: Höyryn ruiskutus raskaan öljyn hyödyntämisessä on ollut käytössä Kalifornian öljykentillä 1950-luvulta lähtien. Syklistä höyrystimulaatiota on käytetty Kanadassa kaupallisesti 1985 alkaen. Syklisessä höyrystimulaatiossa öljyhiekkaan porattuun satojen metrien syvyiseen reikään pumpataan 300-340 asteista höyryä viikkojen tai kuukausien ajan. Tämän jälkeen odotetaan päiviä tai viikkoja ja odotusvaiheen jälkeen aloitetaan öljyn pumppaus. Kun öljyn tuotantovauhti alkaa pudota, tehdään uusi höyrystimulaatiosykli. Tämä toistetaan niin monta kertaa, kuin on taloudellisesti tuottavaa.


title: Öljyhiekka

text: Höyry lisää lähteen tuottoa useilla tavoilla. Kuumuus alentaa bitumin viskositeettia ja vesi irrottaa bitumin hiekasta. Höyrynpaine synnyttää maan alle murtumia, jotka lisäävät öljynvirtausta tuotantoreikään.


title: Öljyhiekka

text: Syklisellä höyrystimulaatiolla pystytään hyödyntämään 20-25 % hiekan sisältämästä öljystä, mutta haittapuolena on menetelmän kalleus.


title: Öljyhiekka

text: Höyryavusteisen painovoimaojituksen idea esiteltiin 1978, ja kenttätestauslaitos aloitti toimintansa 1984. 1990-luvulla kehittynyt suuntaporaustekniikka on mahdollistanut menetelmän tehokkaan toteuttamisen.


title: Öljyhiekka

text: Höyryavusteisessa painovoimaohjauksessa maan alle porataan horisontaalisesti päällekkäin kaksi kaivoa. Yksi öljyhiekkaesiintymän alaosaan ja toinen 5 metriä ylemmäs. Kaivoja porataan tyypillisesti säteittäisesti moneen suuntaan pareittain keskuskaivosta lähtien. Kaivojen pituus on suurusluokkaa kilometri ja ne kulkevat horisontaalisesti öljyhiekassa. Aluksi kaivoparin molempiin kaivoihin pumpataan korkeapaineista höyryä. Korkeapaineinen kuuma höyry muuttaa bitumin juoksevaksi. Tuotantovaiheeseen siirryttäessä höyryn pumppaamista ylempään kaivoon jatketaan. Sulanut bitumi valuu alas alempaan tuotantokaivoon, josta se pumpataan ylös. Tällä tekniikalla öljyhiekan sisältämästä bitumista saadaan kannattavasti hyödynnettyä 55 %. SAGD on osoittautunut läpimurroksi öljyhiekan hyödyntämisessä, koska se on CSS:ää halvempi, ja sillä saadaan suuri määrä öljystä talteen.


title: Öljyhiekka

text: VAPEXissa öljyhiekkakaivoon injisoidaan höyrymäistä liuotinta. Tekniikkaa voidaan käyttää SAGD:n tapaan, mutta vesihöyryn tilalla on höyrystetty liuotin. VAPEX-tekniikka on tutkimusvaiheessa. VAPEXin etuina olisivat SAGD:tä parempi energiatehokkuus ja se, että osa bitumin edelleen jalostuksesta tapahtuu jo maan alla liuottimien vaikutuksesta.


title: Öljyhiekka

text: Edellä kuvatut tekniikat eivät ole toisensa poissulkevia, vaan niitä voidaan yhdistää toisiinsa. Hyödynnettävän öljyhiekan ja muun maaperän koostumus vaikuttaa menetelmän valintaan.


title: Öljyhiekka

text: Bitumi täytyy käsitellä erityisjalostamoissa. Bitumi koostuu suurista hiilivetymolekyyleistä, joissa on tavallista raakaöljyä enemmän hiiltä ja vähemmän vetyä. Jalostuksessa bitumin suuret hiilivetymolekyylit pilkotaan ja niihin lisätään vetyatomeita ja/tai poistetaan hiiliatomeja ja näin saadaan tavanomaista raakaöljyä muistuttava tuote.


title: Öljyhiekka

text: Kanadan öljyhiekan tuotannon EROEI-luku on vuonna 2008 noin 5 - 6. Tuotannossa käytettävä energia saadaan pääasiassa maakaasua polttamalla.


title: Ilkka Kantola

text: Ilkka Tapani Kantola (s. 17. maaliskuuta 1957 Rymättylä) on SDP:n kansanedustaja vuodesta 2007 ja entinen Turun arkkihiippakunnan piispa (1998–2005).


title: Ilkka Kantola

text: Kantola valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1985 ja lisensiaatiksi vuonna 1991. Teologian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1994.


title: Ilkka Kantola

text: Kantola vihittiin papiksi vuonna 1985 ja valittiin vuonna 1994 Turun arkkihiippakunnan pääsihteeriksi. Piispaksi Kantola valittiin vuonna 1998 kun Turun arkkihiippakuntaan päätettiin arkkipiispan viran ohelle perustaa toinen piispan virka.


title: Ilkka Kantola

text: Kantolan ensimmäinen puoliso oli naistentautien erikoislääkäri, dosentti, lääketieteen ja kirurgian tohtori Päivi Polo. Vuonna 2005 julkisuuteen tuli Kantolan avioero sekä avioliiton ulkopuolinen suhde, mikä johti lopulta Kantolan eroamiseen piispan virasta. Kantola avioitui samana vuonna pastori Satu Norjan kanssa.


title: Ilkka Kantola

text: Piispan viran jälkeen Kantola työskenteli Helsingin Diakonissalaitoksella lapsi- ja perhetyön johtajana. Marraskuussa 2017 Kantola asettui ehdolle vuonna 2018 järjestettävään arkkipiispan vaaliin.


title: Ilkka Kantola

text: Kantola valittiin kansanedustajaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa SDP:n listoilta Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Kantola ilmoittautui helmikuussa 2008 puheenjohtajaehdokkaaksi SDP:n vuoden 2008 puoluekokoukseen. Äänestyksessä 6. kesäkuuta hän sai kahdeksan ääntä. Lopulta hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi.


title: Ilkka Kantola

text: Eduskunnassa Kantola toimii vaalikauden 2011 alusta perustuslaki- ja ulkoasiainvaliokunnassa sekä puheenjohtajana Yleisradion hallintoneuvostossa, jonka jäsen hän on ollut vuodesta 2007 lähtien. Aiemmin hän on toiminut myös laki- ja sivistysvaliokuntien jäsenenä sekä tulevaisuus- ja sosiaali- ja terveysvaliokuntien varajäsenenä. Kantola oli vuosina 2007–2012 eduskunnan ihmisoikeusryhmän puheenjohtaja.


title: Ilkka Kantola

text: Vuonna 2011 Kantola oli ehdolla SDP:n esivaalissa puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 2012 vaaleihin. Kantola jäi kolmanneksi ja sai 11 % äänistä.


title: Ilkka Kantola

text: Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kantola valittiin Turun kaupunginvaltuustoon, jossa hän jatkoi myös vuoden 2012 vaalien jälkeen. Joulukuussa 2013 Kantola nimettiin SDP:n eurovaaliehdokkaaksi kevään 2014 eurovaaleissa.


title: Ilkka Kantola

text: Joulukuussa 2016 Kantola valittiin Eduskunnan uuden joskin epävirallisen Ukraina-ystävyysryhmän puheenjohtajaksi. Ryhmän tarkoituksena on Suomen ja Ukrainan parlamentaarikkojen välinen yhteydenpito ja vuorovaikutus, jonka tavoitteena on molemminpuolisen tietämyksen lisääminen ja syventäminen.


title: Dionigi Tettamanzi

text: Dionigi Tettamanzi (14. maaliskuuta 1934 Renate – 5. elokuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Milanon arkkihiippakuntaan tuleva paavi Paavali VI 28. kesäkuuta 1957. Hänet nimitettiin Ancona-Osimon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 1. heinäkuuta 1989, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Maria Martini, jota avustivat Carlo Maccari ja Bernardo Citterio. Tettamanzi erosi tehtävistään 6. huhtikuuta 1991.


title: Dionigi Tettamanzi

text: Tettamanzi sai 20. huhtikuuta 1995 nimityksen Genovan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 18. kesäkuuta.


title: Dionigi Tettamanzi

text: Tettamanzi ylennettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 1998 ja asetettiin Santi Ambrogio e Carlon kardinaalipapiksi 4. marraskuuta. Hän sai 11. heinäkuuta 2002 nimityksen ja hänet asetettiin 14. syyskuuta Milanon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 28. kesäkuuta 2011.


title: Dionigi Tettamanzi

text: Tettamanzi osallistui vuoden 2005 konklaaviin. Heinäkuussa 2012 hän sai nimityksen Vigevanon apostoliseksi hallitsijaksi; hän erosi 20. heinäkuuta 2013.


title: Volgogradin alue

text: Volgogradin alue () on hallinnollinen alue Etelä-Venäjällä Itä-Euroopassa Volgan ja Donin alajuoksujen ympärillä. Se rajoittuu pohjoisessa Saratovin alueeseen, idässä Kazakstaniin, kaakossa Astrahanin alueeseen ja Kalmukiaan, lounaassa Rostovin alueeseen, lännessä Voronežin alueeseen.


title: Volgogradin alue

text: Volgogradin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangon kaakkoisosassa. Aivan pohjoisin osa kuuluu Volgan ylänköön. Alueen läpi virtaavat Volga ja Don. Alue on pääasiassa aroa. Suurimmat järvet ovat Volgogradin tekojärvi Volgassa ja Tsimljanskin tekojärvi Donissa.


title: Volgogradin alue

text: Toisessa maailmansodassa alueen länsi- ja eteläosa oli Saksan miehittämä 1942–1943. Volgogradin luona käytiin 1943 ratkaiseva Stalingradin taistelu, jonka jälkeen Neuvostoliitto valtasi alueen takaisin. Sodan jälkeen alueeseen liitettiin Volgan Saksalaisten autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan eteläosa, koska Volgan saksalaiset oli karkotettu Siperiaan ja Keski-Aasiaan ja heidän tasavaltansa oli lakkautettu.


title: Volgogradin alue

text: Volgogradin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 2 610 161. Suurimmat kaupungit ovat Volgograd (1 021 215 as.), Volžski (314 255 as.) ja Kamyšin (119 565 as.).


title: Volgogradin alue

text: Alue on ollut historiallisesti Volgan saksalaisten asuinaluetta. Saksalaismuutto alkoi Katariina Suuren kutsusta 1764–1767 ja 1900-luvun alussa saksalaisia asui Venäjällä yli miljoona, mutta heidät karkotettiin toisen maailmansodan jälkeen.


title: Volgogradin alue

text: Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan suurimmat etniset ryhmät olivat:


title: Volgogradin alue

text: Volgogradin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Volgograd (nimenä vuoteen 1925 Tsaritsyn ja 1925–1961 Stalingrad). Alue on jaettu hallinnollisesti 33 piiriin ja 18 suoraan alueen hallinnon alaiseen kaupunkialueeseen. Paikallishallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma.


title: Volgogradin alue

text: Poliittisesti Volgogradin alue kuuluu ns. "punavyöhön", jolla kommunistisen puolueen kannatus on laajaa. Sekä alueen kuvernööri että Volgograd pormestari edustavat KPRF:ää.


title: Volgogradin alue

text: Volgogradin alueellinen bruttokansantuote oli Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 437 414,2 miljoonaa ruplaa eli 1,17 % Venäjän federaation BKT:stä. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa 167,6 tuhatta ruplaa eli noin 4 105 euroa. Tämä oli 64 % Venäjän keskiarvotasosta.


title: Volgogradin alue

text: Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat öljynjalostus, koneenrakennus, rauta- ja värimetallurgia sekä kemian-, petrokemian-, metalli-, rakennusaine-, puusepän-, kevyt- ja elintarviketeollisuus. Lisäksi on öljyn ja maakaasun tuotantoa. Maatalous on keskittynyt viljan, auringonkukan siementen, sinapin siementen, kurpitsojen ja karjataloustuotteiden tuotantoon.


title: Volgogradin alue

text: Alueen rautatieverkon keskus on Volgograd. Sieltä johtaa radat Keski-Venäjälle, Ukrainaan, Kaukasiaan, Astrahaniin ja Saratoviin. Volgogradissa on myös tärkeä lentokenttä. Alueella on myös Volgan-Donin kanava.


title: Voronežin alue

text: Voronežin alue () on hallinnollinen alue Lounais-Venäjällä Itä-Euroopassa. Se rajoittuu pohjoisessa Lipetskin ja Tambovin alueisiin, koillisessa Saratovin alueeseen, idässä Volgogradin alueeseen, etelässä Rostovin alueeseen ja Ukrainaan sekä lännessä Belgorodin ja Kurskin alueisiin.


title: Voronežin alue

text: Voronežin alueen länsiosa kuuluu Keski-Venäjän ylänköön ja itäosa Itä-Euroopan tasankoon. Alueen läpi virtaavista joista mainittakoon Don sekä sen lisäjoet Hopjor ja Bitjug.


title: Voronežin alue

text:
Voronežin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 2 335 380 henkeä. Kaupunkiväestön osuus on 63,7 %. Suurin kaupunki on Voronež (889 680 as., Voronežin kaupunkipiiri 934 767 as.). Alueen yli 30 000 asukkaan kaupunkeja olivat lisäksi Borisoglebsk (65 585 as.), Rossoš (62 865 as.), Liski (55 864 as.), Ostrogožsk (33 842 as.) ja ydinvoimalakaupunki Novovoronež (32 635 as.).
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 94,1 % on venäläisiä ja 3,1 % ukrainalaisia.


title: Voronežin alue

text:
Voronežin alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Voronež. Aluehallinnon johdossa ovat kuvernööri ja alueduuma. Paikallista itsehallintoa varten alue on jaettu kolmeen kaupunkipiirikuntaan ja 31 piiriin.
Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, kemian-, elintarvike-, metalli- ja rakennusaineteollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, sokerijuurikasta, auringonkukan siemeniä, vihanneksia ja karjataloustuotteita.


title: Voronežin alue

text: Toisessa maailmansodassa alue oli Saksan miehittämä 1941-43.


title: Vologdan alue

text: Vologdan alue () on hallinnollinen alue Pohjois-Venäjällä Itä-Euroopassa.


title: Vologdan alue

text: Vologdan alue rajoittuu pohjoisessa Arkangelin alueeseen, idässä Kirovin alueeseen, etelässä Kostroman, Jaroslavin ja Tverin alueisiin, lounaassa Novgorodin alueeseen, lännessä Leningradin alueeseen sekä koillisessa Karjalan tasavaltaan.


title: Vologdan alue

text: Vologdan alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangon pohjoisosassa. Alueen itäosassa virtaa Vienanjoen lisäjoki Suhona. Muista joista mainittakoon Jug, Mologa ja Šeksna. Alueen eteläosassa on Volgan vesistöön kuuluva Rybinskin tekojärvi ja luoteisrajalla on Ääninen. Näiden välillä sijaitsee Valkeajärvi.


title: Vologdan alue

text: Nykyinen Vologdan alue joutui Novgorodin vaikutuspiiriin 1100-luvulla, jolloin perustettiin myös Vologdan kaupunki. Novgorodin mukana alue liitettiin Venäjään. Vuonna 1796 perustettiin Vologdan kuvernementti, joka oli nykyistä Vologdan aluetta paljon laajempi. Vologdan kuvernementti liitettiin Pohjoiseen aluepiiriin 1929, josta taas nykyinen Vologdan alue erotettiin 1937.


title: Vologdan alue

text: Vologdan alueen asukasluku on 1 202 444 henkeä (vuonna 2010).


title: Vologdan alue

text: Kaupunkiväestön osuus on 70,6 %. Suurimmat kaupungit ovat Tšerepovets (312 310) ja Vologda (301 755).


title: Vologdan alue

text: Muita kaupunkeja ovat muun muassa Sokol (38 452 as.), Veliki Ustjug (31 665 as.), Grjazovets (15 528 as.), Babajevo (12 073 as.), Vytegra (10 488 as.), Harovsk (10 079 as.),Totma (9 785 as.), Belozersk (9 616 as.), Ustjužna (9 501 as.), Nikolsk (8 511 as.), Kirillov (7 728 as.), Krasavino (7 003 as.), Kadnikov (4 796 as.). Suurimmat kaupunkityyppiset taajamat ovat Šeksna (20 953 as.) ja Kadui (11 284 as.).


title: Vologdan alue

text: Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 96,6 % väestöstä on venäläisiä ja 1,0 % ukrainalaisia. Alueen länsiosassa sijaitsevissa Babajevon ja Vytegran piireissä on vanhastaan asunut vepsäläisiä. Vuonna 2002 vepsäläisiä oli 426 henkeä. Suomalaisia oli alueella 300 henkeä.


title: Vologdan alue

text: Vuonna 2012 julkaistun laajan, Venäjän väestön uskonnollista vakaumusta kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Vologdan alueen väestöstä oli:


title: Vologdan alue

text: Vologdan alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Vologda. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri ja lakiasäätävä kokous.


title: Vologdan alue

text: Paikallista itsehallintoa varten alue on jaettu 26 piiriin ja kahteen kaupunkipiirikuntaan.Suluissa piirin hallinnollinen keskus.


title: Vologdan alue

text: Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat metalli-, teräs-, metsä-, puunjalostus-, koneenrakennus-, kevyt-, elintarvike- ja lasiteollisuus. Alueella harjoitetaan myös taide- ja käsityötä. Maataloudessa on keskitytty nauta- ja siipikarjanhoitoon. Lisäksi viljellään pellavaa, vihanneksia ja perunaa.


title: Vologdan alue

text: Alueen länsiosassa on Äänisen ja Rybinskin tekojärven yhdistävä kanava, joka on osa Volgan-Itämeren vesiyhteyttä. Vologda on rautatieristeys, josta johtaa radat pohjoiseen Arkangeliin, itään Kiroviin, etelään Moskovaan ja länteen Pietariin.


title: Vladimirin alue

text: Vladimirin alue () on hallinnollinen alue Keski-Venäjällä Itä-Euroopassa Moskovan itäpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Jaroslavlin ja Ivanovon alueisiin, idässä Nižni Novgorodin alueeseen, etelässä Rjazanin alueeseen sekä lännessä Moskovan alueeseen.


title: Vladimirin alue

text: Vladimirin alue kuuluu pääasiassa Itä-Euroopan tasankoon vain luoteisosa sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä. Alueen itärajalla virtaa Oka. Muista joista mainittakoon Okan sivujoki Kljazma, joka virtaa Vladimirin kaupungin läpi.


title: Vladimirin alue

text: Vladimirin kaupunki on perustettu 990 jaa. Siitä tuli Luoteis-Venäjän ja Vladimir-Suzdalin valtion pääkaupunki 1157. Se oli johtava venäläisvaltio Kiovan romahduksen jälkeen. Mongolit valloittivat alueen 1238 ja polttivat koko kaupungin. Siitä huolimatta Vladimirissa on hyvin säilyneitä muinaisia katedraaleja, kirkkoja ja luostareita, jotka edustavat vanhaa perinnettä sekä kristillisine että pakanallisine kuvioineen. Yksi Euroopan tärkeimmistä arkeologisista löydöistä korkealta paleoliittiselta kaudelta, Sungirin asutus ihmishautoineen on Vladimirin alueella. Sungir on noin 20 000–28 000 vuotta vanhaa asutusta.


title: Vladimirin alue

text: Vladimirin alueen asukasluku on 1 449 000 henkeä (vuonna 2008). Kaupunkiväestön osuus on 77,7 %. Suurimmat kaupungit ovat Vladimir, Kovrov, Murom, Aleksandrov, Gus-Hrustalnyi, Koltšugino ja Vjazniki.


title: Vladimirin alue

text: Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan asukkaista 94,7 % on venäläisiä ja 0,6 % tataareja.


title: Vladimirin alue

text: Vladimirin alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Vladimir. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri ja lakiasäätävä kokous.


title: Vladimirin alue

text:
Paikallishallintoa varten alue on jaettu 16 piiriin ja 5 kaupunkialueeseen.
Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, metalli-, kevyt-, kemian- ja lasiteollisuus. Lisäksi harjoitetaan taidekäsitöitä.


title: Vladimirin alue

text: Maatilat vievät 38% koko alueelta. Tärkeimpiä tuotteita on jyvä, vihannekset, peruna, rehukasvit, pellava. Nauta- ja pienkarja, myös siat ovat alueen karjatalouden päähaarat. Vladimirin kuormahevonen on Venäjän tärkeimpiä työhevosia.


title: Vladimirin alue

text: Alueelta johtaa rautatiet Ivanovoon, Moskovaan ja Nižni Novgorodiin. Moskova-Vladimir-Nižni Novgorod ja Moskova-Vladimir-Kazan ovat tärkeitä kauppa- sekä matkareittejä.


title: Uljanovskin alue

text: Uljanovskin alue () on alue Venäjän federaation länsiosassa, Volgan seudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Tšuvassiaan ja Tatarstaniin, idässä Samaran alueeseen, etelässä Saratovin alueeseen sekä lännessä Penzan alueeseen ja Mordvaan. Alueen pääkaupunki on Uljanovsk, joka on nimetty kaupungissa syntyneen Vladimir Leninin sukunimen (Uljanov) mukaisesti. Uljanovskin alue perustettiin keskellä toista maailmansotaa, 19. tammikuuta 1943. 37 300 neliökilometrin alueella elää vuonna 2002 suoritetun väestönlaskennan mukaan 1 382 811 henkeä.


title: Uljanovskin alue

text: Alue on tärkeä tiede-, koulutus-, teollisuus- ja taidekeskus. Pelkästään pääkaupungissa on 15 korkeakoulua ja lisäksi muutama sata eri asteen koulua. Teollisuus on keskittynyt instrumenttien rakentamiseen ja koneiden kuten lentokoneiden kokoamiseen. Pääkaupungissa on myös 43 kirjastoa, seitsemän elokuvateatteria ja sinfoniaorkesteri.


title: Uljanovskin alue

text: Uljanovskin alue kuului Kazanin kaanikuntaan vuoteen 1552 asti, jolloin Venäjä valtasi koko kaanikunnan.


title: Uljanovskin alue

text: Uljanovskin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Uljanovsk (nimenä vuoteen 1924 Simbirsk). Alue on jaettu hallinnollisesti 20 piiriin ja 6 kaupunkialueeseen. Paikallishallinnon johdossa ovat kuvernööri ja lakiasäätävä kokous. Kuvernöörinä toimii Vladimir Šamanov.


title: Uljanovskin alue

text: Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, rakennusmateriaali-, puunjalostus-, tekstiili- ja elintarviketeollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, auringonkukan siemeniä, sokerijuurikasta ja karjataloustuotteita. Uljanovskista on rautatieyhteys Kazaniin ja Saratoviin. Volgalla on laivaliikennettä.


title: Uljanovskin alue

text: Uljanovskin alue kuuluu pääasiassa Volgan ylänköön, vain Volgan itäpuolella oleva alue on alankoa. Alueen merkittävin joki on Volga, joka virtaa alueen itäosan kautta. Samaran tekojärvi ulottuu alueen eteläosaan.


title: Uljanovskin alue

text: Uljanovskin alueen asukasluku on 1 472 000 (1999) ja väestötiheys 39,5 as./km². Suurimmat kaupungit ovat Uljanovsk (698 500 as.), Dimitrovgrad (137 200 as.), Inza (22 900 as.) ja Baryš (21 500 as.). Alueen väestön enemmistö on venäläisiä, joita on 73 % väestöstä. Lisäksi on tataareja 11,4 %, tšuvasseja 8,3 %, mordvalaisia 4,4 % ja muita 2,9 %.


title: Tulan alue

text: Tulan alue () on hallinnollinen alue Keski-Venäjällä Itä-Euroopassa Moskovan eteläpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Moskovan alueeseen, idässä Rjazanin alueeseen, kaakossa Lipetskin alueeseen, etelässä Orelin alueeseen ja lännessä Kalugan alueeseen.


title: Tulan alue

text: Tulan alue kuuluu Keski-Venäjän ylänköön. Oka virtaa alueen länsiosan kautta sekä alueen pohjoisrajalla. Okan lisäjoista mainittakoon Upa. Lisäksi Don saa alkunsa alueen itäosasta.


title: Tulan alue

text: Tulan alueen asukasluku oli 1 553 925 (2010). Alueen suurimmat, yli 30 tuhannen asukkaan kaupungit ovat Tula (501 169 as.), Novomoskovsk (131 386 as.), Donskoi (64 601 as.), Aleksin (61 732 as.), Štšokino (58 139 as.), Uzlovaja (55 282 as.), Jefremov (42 350 as.) ja Bogoroditsk (31 897 as.).


title: Tulan alue

text: Tulan alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Tula. Hallinnollisesti alue on jaettu 23 piiriin ja 21 kaupunkialueeseen. Paikallishallinnon johdossa on kuvernööri ja alueduuma.


title: Tulan alue

text:
Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, rautametallurgia sekä kemian-, rakennusaine-, kevyt- ja elintarviketeollisuus. Lisäksi on
ruskohiilen louhintaa. Alueen maatalous tuottaa viljaa, sokerijuurikasta ja karjataloustuotteita.


title: Tomskin alue

text: Tomskin alue () on Venäjän federaatioon kuuluva alue Keski-Siperiassa Aasiassa. Se rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Hanti-Mansiaan, idässä Krasnojarskin aluepiiriin, etelässä Kemerovon ja Novosibirskin alueisiin sekä lännessä Omskin ja Tjumenin alueisiin.


title: Tomskin alue

text: Tomskin alue kuuluu Länsi-Siperian alankoon. Merkittävimmät joet ovat Ob ja sen lisäjoet Tom, Tšulym ja Vasjugan. Yli puolet alueen pinta-alasta on metsää.


title: Tomskin alue

text: Tomskin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 047 394. Suurimmat kaupungit ovat Tomsk (546 049 as.), Seversk (108 590 as.) ja Streževoi (42 219 as.). Pienempiä kaupunkeja ovat Asino (25 618 as.), Kolpaševo (24 124 as.) ja Kedrovyi (2 451 as.).


title: Tomskin alue

text: Aiemman, vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan väestöstä 90,8 % on venäläisiä, 1,9 % tataareja ja 1,6 % ukrainalaisia. Alueella asuu jonkin verran myös pohjoisia alkuperäiskansoja: selkuppeja (1 800 henkeä), hanteja (900), evenkejä (100) ja kettejä (100).


title: Tomskin alue

text: Tomskin alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Tomsk. Aluehallinnon johdossa on kuvernööri sekä alueduuma. Vuoden 2013 alussa kuvernöörinä oli Sergei Žvatškin.


title: Tomskin alue

text: Vuoden 2013 alussa voimassa olleen jaon mukaan Tomskin alue on jaettu paikallishallinnon ylemmällä tasolla neljään kaupunkipiirikuntaan ja 16 piiriin. Paikallishallinnon alemmalla tasolla on 3 kaupunkikuntaa ja 115 maalaiskuntaa. Alueella on kaikkiaan kuusi kaupunkia, joista yksi eli Seversk on luonteeltaan suljettu kaupunki (ZATO).


title: Tomskin alue

text:
Suluissa piirin hallinnollinen keskus.
Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan Tomskin alue tuotti vuonna 2010 yhteensä 284,3 miljardia ruplan osuuden eli 0,76 % Venäjän federaation bruttokansantuotteesta. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa 271,4 tuhatta ruplaa eli noin 6 649 euroa. Tämä on 104 % Venäjän keskiarvotasosta.


title: Tomskin alue

text: Alueella harjoitetaan öljyn tuotantoa ja –jalostusta. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, metallinjalostus, sähkötekniikka, metsä-, puunjalostus-, kemian- ja elintarviketeollisuus. Maatalous on keskittynyt karjanhoitoon sekä viljan, vihannesten ja pellavan viljelyyn. Lisäksi harjoitetaan kalastusta sekä turkistarhausta ja –metsästystä.


title: Tomskin alue

text: Alueen pääkaupungista on rautatieyhteys Siperian radalle.


title: Tjumenin alue

text: Tjumenin alue () on Venäjän federaatioon kuuluva liittovaltiosubjekti Länsi-Siperiassa Aasiassa.


title: Tjumenin alue

text: Tjumenin alueen ydinosa rajoittuu pohjoisessa Hanti-Mansiaan, idässä Tomskin ja Omskin alueisiin, etelässä Kazakstaniin, lounaassa Kurganin alueeseen ja lännessä Sverdlovskin alueeseen. Hanti-Mansian ja Jamalin Nenetsian autonomiset piirikunnat kuuluvat osana Tjumenin alueeseen, mutta toisaalta ovat myös itse liittovaltiosubjekteja. Ne kattavat lähes 90 prosenttia alueen kokonaispinta-alasta. Etelä–pohjois-suunnassa Tjumenin alue ulottuu koko Venäjän halki Kazakstanin rajalta Pohjoiselle jäämerelle.


title: Tjumenin alue

text: Tjumenin alue kuuluu Länsi-Siperian alankoon. Alueen merkittävimmät joet ovat Obin vesistöön kuuluvat Irtyš ja Išim.


title: Tjumenin alue

text: Luonnonsuojelualueista merkittävimmät ovat alueen länsiosissa sijaitsevat "Tjumenski" ja "Beloozerovski".


title: Tjumenin alue

text: Alue siirtyi Siperian kaanikunnalta Moskovan Venäjän valtapiiriin 1500-luvun lopun ja 1600-luvun alkupuolen aikana Stroganovien kauppiassuvun rahoittaman kasakkajoukon valloittamana. Siperian kaanikunnan mogulikaani "Kutšum"in joukot olivat tätä ennen tehneet useita hyökkäyksiä kauppiassuvun tsaari Iivana IV:n luvalla hallitsemille Permin seuduille. Kauppiassuvun määräyksestä kasakkapäällikkö Jermak Timofejevitš sotilaineen (840 sotamiestä ja 3 pappia) siirtyi vuonna 1582 Uralin yli. Paria kuukautta myöhemmin tämä kanuunoin ja musketein varustautunut sotajoukko löi nopeasti Kutšumin jousipyssyjoukot Siperian kaanikunnan pääkaupungissa Iskerissä. Tämä myös nimillä "Kašlyk" eli "Sibir" tunnettu pääkaupunki Irtyšin varrella nykyisen Tobolskin lähellä miehitettiin samana iltana.


title: Tjumenin alue

text: Hanti-Mansian alue oli osa Pietari Suuren vuonna 1708 perustamaa laajaa Siperian kuvernementtiä.


title: Tjumenin alue

text:
Tjumenin alueen (vain eteläinen ydinalue) asukasluku oli 1 340 608 (2010) ja asukastiheys 8,3 as./km². Alueen suurin kaupunki on Tjumen (581 907 as.). Muita kaupunkeja ovat Tobolsk (99 694 as.), Išim (65 243 as.), Jalutorovsk (36 493 as.) ja Zabodoukovsk (25 647 as).
Tjumenin ydinalueen pohjoispuolella sijaitsevat Hanti-Mansia (1 532 243 as.) ja Jamalin Nenetsia (522 904 as.) mukaan lukien Tjumenin alueen asukasluku oli 3 395 755 ja asukastiheys 2,9 as./km² (2010).Tjumenin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Tjumen. Tjumenin alueeseen kuuluvat myös alueen pohjoispuolella sijaitsevat Hanti-Mansian ja Jamalin Nenetsian autonomiset piirikunnat, mutta ne ovat myös suoraan Venäjän federaation alueita (subjekteja) eli federaation hallinnossa ne ovat tasavertaisia Tjumenin alueen kanssa.


title: Tjumenin alue

text: Tjumenin alueen ydinosa jakautuu aluehallinnollisesti 5 kaupunkipiiriin (Tjumen, Tobolsk, Išim, Jalutorovsk ja Zabodoukovsk) ja 22 piiriin.


title: Tjumenin alue

text: Laajempi Tjumenin alue on puolestaan jaettu 20 kaupunkipiiriin ja 37 piiriin. Paikallishallinnon johdossa ovat kuvernööri ja alueduuma. Kuvernöörinä toimii Sergei Sobjanin.


title: Tjumenin alue

text: Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, metallinjalostus-, kemian-, metsä-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuus. Lisäksi on öljyntuotantoa. Alueen maatalous tuottaa viljaa, pellavaa ja vihanneksia sekä karjataloustuotteita. Suomalaisyrityksistä esimerkiksi Fortum toimii alueella.


title: Tjumenin alue

text: Tjumen on Siperian miljoonakaupunkeja yhdistävän Jekaterinburg–Omsk -pääradan varrella. Tjumenista pohjoiseen johtava päärata kulkee Tobolskin kautta edelleen Hanti-Mansian Surgutin ja edelleen Jamalin Nenetsian kaasukenttien taajamiin.


title: Vartiotorni – Jehovan valtakunnan julistaja

text: Vartiotorni on Jehovan todistajien julkaisema hengellinen lehti. Se keskittyy uskonnollisten ja teologisten asioiden tarkasteluun, kun taas sen sisarlehti "Herätkää!" käsittelee ajankohtaisia ilmiöitä uskonnollisesta näkökulmasta.


text: "Vartiotorni" on oman ilmoituksensa mukaan painosmäärältään maailman suurin uskonnollinen lehti. Kutakin korvauksetta levitettävää numeroa painetaan keskimäärin 69 804 000 kappaletta 334 kielellä. Lehteä levittävät Jehovan todistajat. Sitä ei jaeta sattumanvaraisesti, vaan lehti pyritään saamaan sellaisten ihmisten käsiin, jotka mahdollisesti lukevat sen.


text: Lehden perusti vuonna 1879 Charles Taze Russell nimellä "Zion's Watch Tower and Herald of Christ's Presence" (Siionin Vartiotorni ja Kristuksen läsnäolon airut). Ensimmäinen numero julkaistiin 1. helmikuuta 1879. Lehdessään Russell halusi, paitsi julistaa Jeesuksen näkymättömän läsnäolon alkaneen 1874, myös esittää Kristuksen sovitusuhrin keskeistä merkitystä pelastukselle. Juuri tästä asiasta hän oli riitautunut aiemman yhteistyökumppaninsa Nelson Barbourin kanssa, minkä johdosta hän luopui kirjoittamasta Barbourin omistamassa lehdessä "The Herald of Christ's Presence". Vuonna 1909 nimeksi muutettiin "The Watch Tower and Herald of Christ's Presence". 1920 Vartiotorniseura painatti uudelleen kaikki vuosina 1879–1919 julkaistut lehdet seitsemänä niteenä. Tämä painos tunnetaan nimellä "Watchtower Reprints". Vuosien saatossa useat raamatuntutkijaryhmät ovat painattaneet kokoelman uudelleen. 1. tammikuuta 1939 lehden nimeksi tuli "The Watchtower and Herald of Christ's Kingdom". 1. maaliskuuta 1939 lehti sai nykyisen nimensä "The Watchtower Announcing Jehovah's Kingdom". Nimenmuutoksella haluttiin ennen kaikkea korostaa Jehovan todistajien katsantokannan mukaista Jehova Jumalan asemaa suhteessa Jeesukseen Kristukseen.


text: Lehti ilmestyi aluksi kahdeksansivuisena ja kerran kuussa. Vuonna 1891 lehti laajeni 16-sivuiseksi, 1892 se alkoi ilmestyä kahdesti kuussa. Vuonna 1950 lehti alkoi ilmestyä useilla kielillä 32-sivuisena.


text:
Vartiotornin kääntäminen muille kielille alkoi suhteellisen hitaasti. Vuonna 1883 julkaistiin ruotsiksi yksi ainoa numero, jota käytettiin evankelioimistyössä traktaatin tapaan. Saksaksi lehti ilmestyi vuosina 1886–1889 pienikokoisena ja sen jälkeen normaalikokoisena. Russellin kuollessa 1916 lehti ilmestyi säännöllisesti seitsemällä kielellä: englanniksi, puolaksi, suomeksi, ruotsiksi, saksaksi, ranskaksi ja tanskaksi.
Suomeksi "Vartiotorni" alkoi ilmestyä joulukuussa 1912 nimellä "Vartio-Torni ja Kristuksen läsnäolon julistaja". 1. tammikuuta 1916 lehden nimeksi tuli "Wartio-Torni ja Kristuksen läsnäolon airut". 1. helmikuuta 1932 nimi muutettiin muotoon "Vartiotorni ja Kristuksen Valtakunnan Airut". 15. kesäkuuta 1939 lehti sai nykyisen nimensä "Vartiotorni – Jehovan valtakunnan julistaja". Viranomaisten kiellettyä Vartiotornin ilmestymisen välirauhan aikaan lehti tosin ilmestyi 1.6.1940–15.6.1945 nimellä "Jumalan valtakunta".


text: Useita vuosia Vartiotornin painokset olivat pieniä. Ajateltiin, että lehti on tarkoitettu vain "pienelle laumalle" eli "Kristuksen hengestä siinneille hallitsijatovereille". Sitä ei jaettu järjestön ulkopuolisille. Vuonna 1935 kehotettiin myös "suureen joukkoon" kuuluvia eli joonadabeja, joilla oli odotteenaan maallinen toivo, tilaamaan lehti. Samalla lehteä alettiin käyttää myös evankelioinnin välineenä. Lehden päätoimittajana toimi ensin Russell, ja hänen kuoltuaan Joseph Franklin Rutherford. Vuodesta 1931 lehdessä ei enää mainittu päätoimittajan nimeä. Tällä haluttiin korostaa, että lehdessä julkaistu materiaali ei ole vain ihmisten mielipiteitä, vaan se on Jumalalta tulevaa ohjausta, "ruokaa oikeaan aikaan". Vartiotornissa mainitaan päätoimittaja (käytännössä joku haaratoimiston vastuullisista veljistä) vain, mikäli julkaisumaan lainsäädäntö sitä edellyttää. Suomessa näin on, ja lehden vastaava päätoimittaja on tällä hetkellä Jukka Ropponen.


text: Ennen Vartiotornia ja sen sisarlehteä "Herätkää!" myytiin ovilla ja kaduilla muodollisesta korvauksesta, joka vaihteli vuodesta ja maasta toiseen. 17. tammikuuta 1990 Yhdysvaltain korkein oikeus teki kuitenkin päätöksen, jonka mukaan uskonnollisista julkaisuista saadut tulot ovat veronalaisia. Päätöksen johdosta Vartiotorniseura päätti, että 1. maaliskuuta 1990 alkaen lehtiä ja kirjallisuutta aletaan jakaa Yhdysvalloissa maksutta, vaikka samalla voidaankin viitata vapaaehtoisen lahjoituksen mahdollisuuteen. Virallisesti selitettiin, että muutoksen tarkoitus oli yksinkertaistaa palvelustyötä ja saattaa sanoma mahdollisimman monen ulottuville. Päätöksellä haluttiin myös ottaa etäisyyttä ryhmiin, jotka käyttävät uskontoa kaupallisiin tarkoituksiin. Vartiotornista ja kirjallisuudesta tuli 1990-luvulla maksuttomia lähes koko maailmassa. Nykyään Vartiotornia jaetaan ilmaiseksi kaikissa sen julkaisumaissa, ja painatuskulut katetaan vapaaehtoisin lahjoituksin. Toisaalta lehteä ei enää voi tilata kotiin, kuten aiemmin.


text: Aikaisemmin lehden sisältö vaihteli maasta toiseen, ja suuri osa artikkeleista kirjoitettiin paikallisin voimin. Nykyään lehti valmistetaan Vartiotorniseuran päämajassa, ja sen sisältö on maailmanlaajuisesti samanlainen. Vain jotkin paikalliset ilmoitukset, kuten ilmoitukset piirikonventeista, laaditaan erikseen joka maassa. Vuoden 2008 alusta Vartiotornin kahdella kuukausittaisella numerolla on ollut erilainen sisällöllinen profiili. Kuukauden ensimmäisen päivän numero sisältää helppolukuisiksi tarkoitettuja teologisia artikkeleita, jotka on ensi sijassa suunnattu Jehovan todistajiin kuulumattomille. Se ei sisällä syvällisiä Jehovan todistajien raamatuntulkintaa käsitteleviä artikkeleita, ja sitä levitetään myös liikkeeseen kuulumattomille. Kuukauden 15. päivän lehti sisältää kaksi tai kolme teologista artikkelia, jotka tutkitaan Jehovan todistajien viikoittaisessa Vartiotornin tutkistelussa kysymys-vastaus-menetelmällä. Tyypillisiä aiheita ovat kirkkohistoria, Raamatun ennustukset ja profetia sekä kristillinen moraali ja käyttäytymisohjeistus. Tämä Vartiotornin numero ei ole tarkoitettu julkiseen jakeluun, vaan Jehovan todistajille ja säännöllisesti kokouksissa käyville kiinnostuneille. Vuoteen 2008 asti molemmat numerot olivat sisältöpainotuksiltaan samanlaiset.


text: Vuoden 2013 alussa yleisölle tarkoitetun lehden sivumäärä puolittui 16:een alkuperäisestä 32:sta. Osa artikkeleista siirtyi ilmestymään pelkästään virallisella verkkosivustolla. Sivumäärän pieneneminen mahdollistaa Jehovan todistajien mukaan lehden kääntämisen useammille kielille.


text: Vuoden 2016 alusta yleisölle tarjottava "Vartiotorni" alkaa ilmestyä joka toinen kuukausi ja lehden kannessa lukee vain lehden numero ja ilmestymisvuosi. Tämä mahdollistaa myös vanhempien lehtien esittämisen, jos niiden aihe sopii ovenavaajalle paremmin.


title: Perunroseepippuri

text: Perunroseepippuri ("Schinus molle"), josta käytetään myös nimiä roseepippuri, ruusupippuri, rosépippuri ja perunpippuripuu, on sumakkikasveihin ("Anacardiaceae") kuuluva puu, joka elää villinä Perussa. Toinen laji on Intian valtameressä olevalla saarella elävä pensas. Roseepippuria käytetään lähinnä värinsä vuoksi erilaisiin jälkiruokiin ja kalaan. Sen maku ei ole aivan yhtä terävä kuin tavallisten musta- tai valkopippurin, ja lisäksi se on hivenen makea. Suurissa määrissä käytettynä se saattaa aiheuttaa pahoinvointia.


title: Perunroseepippuri

text: Roseepippuri on ranskalaisen maustekauppiaan Bernard Broquéren löytö 1970-luvun puolivälin jälkeen Réunionin saarelta. Paikalliset asukkaat pitivät marjaa hyvin myrkyllisenä, mutta utelias maustekauppias päätti tutkia huhun todenperäisyyden. Kun hän totesi marjan olevan syömäkelpoinen, roseepippuri lanseerattiin kuluttajille televisiossa ja lehtiartikkeleissa. Nopeasti siitä tulikin suosittu muotimauste joksikin aikaa.


title: Džohar Dudajev

text: Džohar Musajevitš Dudajev (, ; 15. huhtikuuta 1944 Jalhori, Neuvostoliitto – 21. huhtikuuta 1996) oli Tšetšenian ensimmäinen (separatistinen) presidentti ja johtaja.


title: Džohar Dudajev

text: Neuvostoaikaan Dudajev oli ilmavoimien kenraali ja strategisten ilmavoimien divisioonan (ydinpommein) komentajana Viron Tartossa. Vuoden 1991 vallankaappauksessa Dudajev kieltäytyi tottelemasta käskyä lähettää joukkonsa Tarttoon.


title: Džohar Dudajev

text: Dudajev syntyi 15. huhtikuuta 1944. Viikon kuluttua Džoharin syntymästä koko tšetšeeniväestö, kaikkiaan noin 425 000 henkeä, karkotettiin pääosin Kazakstaniin. Karkotus johtui Stalinin epäluuloista. Mitään näyttöä tšetšeenien epäluotettavuudesta ei ollut. Päin vastoin tšetšeenit kunnostautuivat puna-armeijan sotatoimissa akselivaltoja vastaan.


title: Džohar Dudajev

text: Stalinin kuoltua 1953 epäluulo tšetšeenejä kohtaan lauhtui, tšetšeenikansa rehabilitoitiin ja sai palata kotiseudulleen vuonna 1957. Dudajev opiskeli Tšetšeniaan palauttuaan sähkömieheksi mutta pääsi sittemmin Neuvostoliiton sotilaslentäjäkouluun Tamboviin.


title: Džohar Dudajev

text: Neuvostovallan lopuilla Dudajev komensi Tartossa sijainnutta strategista ohjuspommittajatukikohtaa. Dudajev oppi viroa ja tunsi myötätuntoa virolaisten itsenäisyyshaaveita kohtaan. Hänen sanotaan lähettäneen Tallinnan televisioaseman mielenosoittajille "soppatykin" vastoin esimiesten käskyä tv-aseman alueen miehittämisestä.


title: Džohar Dudajev

text: Dudajev palasi Tšetšeniaan vuonna 1990. Aluksi hän ryhtyi aktiiviseksi paikallispolitiikassa ja hänet valittiin tšetšenikansan yleiskansallisen kongressin johtoon. neuvostoliiton hajoamisen yhteydessä vuonna 1991 Dudajevin johtama oppositio teki käytännössä vallankaappauksen ja syrjäytti kommunisti Doku Zagajevin, sekä järjesti kansanäänestyksen Itškerian tšetšeenitasavallan itsenäisyydestä. Itsensä hän julisti uuden tasavallan presidentiksi. Hänen valintansa Tšetšenian presidentiksi vahvistettiin 27. lokakuuta 1991, vaikka osa maasta kieltäytyi äänestämästä laittomina pidetyissä vaaleissa. Vuonna 1992 Ingušia kuitenkin erosi Tšetšeniasta, haluten pysyä Venäjän osatasavaltana.


title: Džohar Dudajev

text: Joulukuun alussa 1994 Sergei Stepašin alkoi organisoida Venäjä-mielisten tšetšeenien kapinaa Dudajevia vastaan. Moskova tuki Venäjä-mielisten hyökkäystä Groznyyn sotilaallisesti 47 panssarin voimin. Venäläiset panssarit antautuivat jouduttuaan Šamil Basajevin johtaman Abhasian-pataljoonan piirittämiksi. Venäjän puolustusministeri Pavel Gratšov raivostui sotilaallisesta nöyryytyksestä ja aikoi "nitistää Dudajevin parissa kolmessa tunnissa". Gratšov kokosi 40 000 sotilaan joukon, joka hyökkäsi Tšetšeniaan 11. joulukuuta 1994. uudenvuodenaattona 6000 tuhatta venäläissotilasta hyökkäsi Groznyyn 350 panssariajoneuvon tuella. Venäläiset kärsivät hetimmiten 1500 sotilaan ja 200 panssaroidun ajoneuvon tappiot tšetšeenien torjuntaiskussa.


title: Džohar Dudajev

text: Venäjän hyökkäyksen seurauksena tšetšeenien keskinäinen kyräily loppui ja alun perin Dudajevin vastaiset poliittiset ryhmät yhdistyivät hyökkääjää vastaan. Syntynyt "Talvisodan ihmeen" kaltainen yhdistyminen nosti jo vallastaan huojuvan Dudajevin kansallisen sankarin asemaan.


title: Džohar Dudajev

text: Presidentti Dudajev surmattiin 21. huhtikuuta 1996 ilmaiskussa. Hänen sijaintinsa saatiin selville paikantamalla hänen käyttämänsä satelliittipuhelin. Dudajev puhui juuri Venäläisen kansanedustajan Konstantin Borovin kanssa kun Suhoi hävittäjästä ammuttu ohjus osui peilattuun puhelupaikkaan surmaten Dudajevin. Dudajevia seurasi virkaatekevänä presidenttinä Zelimhan Jandarbijev ja vaalien jälkeen sotilaskomentajana toiminut Aslan Mashadov.


title: Džohar Dudajev

text:
Dudajevin kuolema ei lannistanut tšetšeenejä vaan Aslan Mashadovin johdolla tšetšeenit tekivät yllätyshyökkäykset Groznyn, Arguinnin ja Gudermesin kaupunkeihin 6. elokuuta 1996. kahden päivän taistelujen jälkeen venäläiset oli ajettu käytännössä joulukuun 1994 lähtöpisteisiinsä. Rauhansopimuksen kirjoittivat 30. elokuuta 1996 Dagestannissa Aslan Mashadov ja Aleksandr Lebed. Vaikka ulkovallat eivät tunnustaneetkaan Tšetšeniaa itsenäiseksi, se jäi "de Facto" itsenäiseksi vuoteen 2001 asti.
Džohar Dudajevin puoliso Alla Dudajeva on syntyperältään venäläinen taiteilija ja kirjailija. Hän on kirjoittanut miehestään, heidän elämästään ja Tšetšenian sodasta kirjan, joka on ilmestynyt viroksi nimellä "Miljoni esimene".


title: Moreeni

text: Moreeni voi tarkoittaa sekä jäätikön synnyttämää maalajia () että siitä koostuvia moreenimuodostumia ().


title: Moreeni

text: Maalajina moreeni on Suomen yleisin maalaji, ja se peittää Suomen kallioperää lähes kauttaaltaan. Suomen maapinta-alasta moreenin osuus on noin 48 %. Moreenit ovat niin kutsuttuja "lajittumattomia" maalajeja, eli ne sisältävät useaa keskenään sekoittunutta maalajitetta suurista kivenlohkareista aina hienoimpaan saveen.


title: Moreeni

text: Moreenimaalajien luokittelussa on jossain määrin vaihtelua, mutta yleisimmin jako tehdään runsaimmin esiintyvän lajitteen mukaan; puhutaan sora-, hiekka- tai silttimoreenista sen mukaan, mikä lajite moreenissa on vallitsevin.


title: Moreeni

text: Moreenilajien yleisyys Suomessa:


title: Moreeni

text: Moreenikerrostumien paksuus Suomen eteläosissa on tavallisesti 2–3 metriä. Rannikolla moreenikerrostumat saattavat jäädä jopa alle metrin, mutta sisämaassa kerrostumat saattavat olla 4–5 metriä paksuja.


title: Moreeni

text: Merkittävä piirre moreeneissa on aineksen ns. suhteistuneisuus, joka ilmenee siinä, että "hienoaines" (esimerkiksi savi) pyrkii täyttämään karkeamman runkoaineen (esimerkiksi sora ja kivet) väliin jäävän tyhjän ns. "huokostilan". Suhteistuneisuuden ansiosta aineksesta tulee erittäin tiivistä ja heikosti vettä läpäisevää.


title: Moreeni

text: Moreenimaastot ovat pinnaltaan useimmiten lohkareista tai kivistä. Kasvillisuus on moreenin huonosta vedenläpäisevyydestä ja pohjavedenpinnan läheisyydestä johtuen yleensä kuusi- tai sekametsää. Karkearakeisimmilla moreenimailla, joilla vedenläpäisevyys on parempi, saattaa mänty kuitenkin olla kuusta yleisempi. Rakentamisen kannalta etenkin hienoainesta runsaasti sisältävät moreenimaastot ovat hankalia niiden routimisen vuoksi.


title: Moreeni

text: Jääkauden aikainen mannerjäätikkö irrotti kallioperästä kiviainesta. Kiviaines kulkeutui jäätikön mukana, minkä aikana jäätikkö kulutti ja hienonsi sitä, kulkeutuen lopulta takaisin kallioperän päälle ja kerrostui. Kalliosta irronneen kiviaineksen lisäksi maamassaan saattoi sekoittua myös kallioperän päällä jääkautta ennen olleita maalajeja.


title: Moreeni

text: Pohjamoreeni muodostui liikkuvan jään alaosissa, mistä se jään sulaessa tai usein jo aiemmin, jäätikön vielä liikkuessa kerrostui yhtenäiseksi, muutaman metrin paksuiseksi kerrokseksi kallioperän päälle, noudattaen kallioperän pinnanmuotoja. Pohjamoreeni on jään kuormituksen ansiosta tiivistä, väriltään usein harmaata tai ruskehtavaa. Raekoostumukseltaan pohjamoreeni on yleensä silttistä hiekkamoreenia.


title: Moreeni

text: Pintamoreeni eli "ablaatiomoreeni" puolestaan joutui jään sisään ja jopa sen pinnalle jäätikön liikkeeseen liittyvien "työntösiirrosilmiöiden" vaikutuksesta. Pintamoreeni kerrostui pohjamoreenin päälle jään sulaessa. Syntytapansa vuoksi pintamoreeni on löyhempää ja kivisempää tai karkeampaa ja vähemmän hienoainesta sisältävää kuin pohjamoreeni.


title: Moreeni

text: Moreenimuodostumia on monenlaisia. Tunnetuimmat ovat:


title: Kilohaili

text:
Kilohaili ("Sprattus sprattus") on hyvin paljon silakkaa ja hieman muikkua muistuttava sillien heimon kalalaji. Se on hieman silakkaa pienempi (12–15 cm) ja viihtyy suolaisemmissa ja lämpimämmissä vesissä kuin silakka. Kaikkein vähäsuolaisimmista Itämeren osista, kuten jokisuista ja Perämeren pohjukasta, kilohailiparvia ei tavata. Toisaalta levinneisyys ulottuu etelässä Välimereen ja Mustaanmereen asti.
Silakasta kilohailin erottaviin piirteisiin kuluu selkä- ja vatsaevän sijainti: kilohaililla vatsaevä on selkäevän etureunan etupuolella. Peukalolla koetettaessa kilohailin vatsa on terävämpi - siitä ruotsinkieliset nimet "skarpsill" (teräväsilli) ja "vassbuk" (terävävatsa). Taaksepäin siveltäessä silakan vatsa on sileä, kilohailin särmäsuomuinen vatsa tuntuu karkealta. Silakka on silmiinpistävän suuripäinen ja -silmäinen kala; kilohailin pää on suhteellisesti pienempi, samoin silmä, ja kalan värisävy on vihertävämpi. Kilohaili on myös silakkaa rasvaisempi.
Kilohaili on parvikala, joka pysyttelee ulapalla ja kuteekin siellä, 10-20 metrin syvyydessä. Kilohailiparvet vaeltavat talven ruokailualueilta kesän kutualueille. Sen mätimunat eivät kellu, vaan vajoavat pohjaan eivätkä kehity poikasiksi, jos veden suolapitoisuus ei ole vähintään 5 promillea – nuoret kalat kestävät kyllä makeampaakin vettä.


title: Kilohaili

text: Kilohaili on suomalaisen ammattikalastuksen toiseksi suurin saalis tonneissa mitattuna. Suomalaisten kilohailisaalis Itämerestä vuonna 2010 oli noin 25 miljoonaa kiloa, kun silakkaa pyydettiin 92 miljoonaa kiloa. Tärkeimmät pyyntialueet olivat Suomenlahti, Saaristomeri ja Gotlannin ympäristö, ja lähes koko saalis saatiin troolaamalla. Suomenlahdelta kilohailia saatiin kaksinkertainen määrä (7 miljoonaa kiloa) silakkaan verrattuna; silakkasaalis puolestaan on ensisijaisesti Selkämereltä. Kilohailin kokonaissaalis Itämeren alueella oli 341 miljoonaa kiloa, josta suurimman osan pyysivät Ruotsi, Puola, Viro, Latvia ja Tanska. Suurin osa maailman kilohailisaaliista tulee Itämerestä.


title: Kilohaili

text: Ruokakalana kilohailia voi käyttää muikun ja silakan tapaan.


title: Kilohaili

text: Skandinaavien anjovis-niminen säilyke tehdään yleensä kilohailista. Ennen EU-säännöksiä tomaattikastikkeeseen säilöttyä kilohailia myytiin sardiinina, mutta nykyään käytetään nimeä "brisling", joka on kilohaili norjaksi ja tanskaksi. Myös Helsingin silakkamarkkinoilla myytävä maustekala tehdään yleensä kilohailista.


title: Kilohaili

text: Latviassa tuotetaan kilohailista valmistettuja kalasäilykkeitä, jotka ovat savustettuna suurta herkkua.


title: Kilohaili

text: Kilohaili valittiin vuonna 2008 Kymenlaakson maakuntakalaksi.


title: Jyväskylän kaupunginosat

text: Jyväskylän kaupunginosat on luettelo Jyväskylän kaupunginosista ryhmiteltynä suuralueiden mukaan. Jyväskylä jakaantuu 14 suuralueeseen ja 86 kaupunginosaan. Jyväskylän kaupungin apulaiskaupunginarkkitehti hyväksyi 8.10.2009 uuden listauksen Jyväskylän kaupungin kaupunginosien nimistä ja numeroista. Numerot 39, 40 ja 59 eivät ole käytössä.


title: Jyväskylän kaupunginosat

text: Suuralueet 01–08 käsittävät entisen Jyväskylän kaupungin, suuralue 09 entisen Säynätsalon kunnan, suuralueet 10–14 entisen Jyväskylän maalaiskunnan ja suuralue 14 entisen Korpilahden kunnan. Suuraluejako ei noudata kaikkialla täsmällisesti kaupunginosajakoa, joten osa kaupunginosista voi kuulua useampaan kuin yhteen suuralueeseen. Esimerkiksi Savelan kaupunginosan itäosa kuuluu Kantakaupungin suuralueeseen ja länsiosa Kypärämäki-Kortepohjan suuralueeseen.


title: Jyväskylän kaupunginosat

text: Myös tilastoissa Jyväskylä on jaettu 14 suuralueeseen. Ne muodostuvat tilastoalueista, jotka puolestaan muodostuvat pienalueista. Jyväskylän pienalueet suuralueittain ryhmiteltynä on esitetty artikkelissa Luettelo Jyväskylän pienalueista.


title: Jyväskylän kaupunginosat

text: Alue käsittää entisen Säynätsalon kunnan alueen, joka liitettiin Jyväskylään 1993.


title: Jyväskylän kaupunginosat

text: Suuralueet 10, 11, 12 ja 13 muodostivat aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan.


title: Jyväskylän kaupunginosat

text: Suuralue käsittää entisen Korpilahden kunnan alueen.


title: Itä-Preussi

text: Itä-Preussi () oli vuosina 1871–1945 Saksan valtioalueen koillisin osa. Tätä ennen se oli 1500-luvulta lähtien ollut Preussin itäinen provinssi. Nykyisin sen alue on jaettu Puolan, Venäjän federaatioon kuuluvan Kaliningradin alueen ja Liettuan (Memelin alue) kesken.


title: Itä-Preussi

text: Itä-Preussi sijaitsee Itämeren rannalla ja sen pinta-ala on 36 990 km².


title: Itä-Preussi

text: Itä-Preussia asuttivat rautakaudella balttilaista kieltä puhuneet muinaispreussilaiset eli prussilaiset. Pitkällisen sodan jälkeen Saksalainen ritarikunta alisti ja pakkokäännytti heidät 1200-luvulla. Alueen merkittävimpiin kaupunkeihin lukeutui keskiajalta lähtien Königsberg eli nykyinen Kaliningrad. Ritarikuntavaltion hajottua 1500-luvulla perustettiin Preussin herttuakunta, joka oli vuoteen 1660 saakka Puolan kuninkaan ylivallan alainen, mutta sitten itsenäistyi. Tuolloin sillä ja Brandenburgin vaaliruhtinaskunnalla oli yhteinen hallitsija, ja nämä kaksi yhdistettiin Preussin kuningaskunnaksi vuonna 1701. Preussin kuningaskunnalta Itä-Preussi periytyi vuonna 1871 perustetulle Saksan keisarikunnalle.


title: Itä-Preussi

text: Ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1914 Itä-Preussiin tunkeutuivat venäläiset, mutta Saksa voitti heidät Tannenbergin ja Masurian järvien taistelussa. Vuonna 1919 Saksa menetti Itä-Preussiin kuuluneet Memelin alueen ja Soldaun. Muu osa Itä-Preussista jäi Saksalle, mutta se jäi muusta Saksasta erilliseksi saarekkeeksi, koska suuri osa Länsi-Preussista liitettiin Puolan käytävänä tuolloin itsenäistyneeseen Puolaan. Itä-Preussiin liitettiin myös Saksalle jäänyt Länsi-Preussin koillisosa.


title: Itä-Preussi

text: Maaliskuussa 1939 Saksa painosti Liettuan luopumaan Memelin alueesta. Näin tapahtunut Itä-Preussin laajentaminen oli Hitlerin viimeinen aluelaajennushanke, joka onnistui aiheuttamatta sotaa.


title: Itä-Preussi

text: Toisen maailmansodan päättyessä vuonna 1945 Itä-Preussin alue oli Neuvostoliiton joukkojen hallussa. Sodan jälkeen Memelin eli Klaipėdan alue palautettiin Liettualle, joka oli tällä välin liitetty Neuvostoliittoon sosialistisena neuvostotasavaltana. Loput Itä-Preussista jaettiin Puolan ja Neuvostoliiton kesken siten, että Neuvostoliiton osuudesta muodostettiin Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan eksklaavi, Kaliningradin alue.


title: Itä-Preussi

text: Itä-Preussin virallinen paikannimistö muutettiin 1940-luvun lopun aluejärjestelyjen myötä uusien valtasuhteitten mukaiseksi. Esimerkiksi Allensteinin viralliseksi nimeksi tuli Olsztyn, Königsbergin kaupunki nimettiin Mihail Kalininin mukaan Kaliningradiksi ja Memelin viralliseksi nimeksi tuli uudelleen Klaipėda. Näistä nimistä Puolan- ja liettuankielisillä oli historiallista taustaa, mutta venäjänkielinen nimistö luotiin neuvostoliittolaisten käytäntöjen mukaan, samaan tapaan kuin Karjalankannaksen nimistö.


title: Maalaji

text: Maalaji on geologisten prosessien tuloksena syntynyt maakerrostumatyyppi.


title: Maalaji

text: Pääosa Suomen maalajeista on syntynyt jääkauden loppuvaiheessa tai sen jälkeen. Syntytapansa perusteella maalajit jaetaan "kivennäismaalajeihin" (minerogeenisiin maalajeihin), "eloperäisiin maalajeihin" (organogeenisiin maalajeihin) ja "kemiallisiin sedimentteihin".


title: Maalaji

text: Maalajiryhmä on useasta maalajista muodostettu ryhmä. Maalajit ryhmitellään syntytavan, niiden sisältämän eloperäisen eli orgaanisen aineksen pitoisuuden ja niiden kivennäisaineksen maalajitteiden määrien eli niiden raekoostumuksen perusteella.


title: Maalaji

text: Maalajiluokitus tarkoittaa maa-aineksen luokittelemista eri maalajeiksi, eri maalajien määrittelyä ja maalajien luokittelua eri maalajiryhmiin. Eri aloilla käytetään erilaisia maalajiluokituksia. Maataloudessa käytetään agrogeologista luokittelua, ja rakennusteknisiä tarpeita varten on luotu geotekninen maalajiluokitus.


title: Maalaji

text: Kivennäismaalajit ovat syntyneet kallioperästä irronneesta ja hienontuneesta kiviaineksesta. Suomessa ja muilla mannerjäätikön aikoinaan peittämillä alueilla tämä on pääosin tapahtunut jäätikön ja sen sulamisen vaikutuksesta. Kivennäismaalajit voidaan edelleen jakaa "lajittumattomiin" moreeneihin sekä "lajittuneisiin" maalajeihin. Lajittuneessa maalajissa on vallitsevana yksi tai kaksi maalajitetta. Kivennäismaalajit voidaan myös jaotella "kitkamaalajeihin", joiden rakeita pitää koossa rakeiden välinen kitka (esim. sora ja hiekka) ja "koheesiomaalajeihin", joiden rakeita koossapitävänä voimana on sekä kitka että koheesio. Kivennäismaalajien luokittelu maataloudessa (agrogeologinen luokittelu) perustuu maa-aineksen raekokoon. Suomessa maalajien luokittelun pohjana käytetään Albert Atterbergin 1900-luvun alussa kehittämää raekokoluokitusta. Eri raekokoja vastaavat maalajitteet on esitelty kohdassa maalajite.


title: Maalaji

text:
Maalajit nimetään vallitsevan maalajitteen mukaan. Koska kaikki välimuodot ovat mahdollisia, on usein tarpeellista mainita, mihin suuntaan maalaji poikkeaa perustyypistään. Maalajin nimeä täydennetään tällöin seuraavilla lisämääreillä:
Turvemailla ilmoitetaan myös maatumisaste H1...H10.


title: Maalaji

text: Louhikko (lyhenne Lo) on maalaji, jonka pääasiallisena aineksena ovat raekooltaan yli 200 mm olevat lohkareet. Kivikon (Ki) pääasiallisena maa-aineksena ovat 20–200 mm kokoiset kivet.


title: Maalaji

text: Soran (Sr) vallitseva raekoko on 2–20 mm, ja se sisältää pääasiassa kiviä, soraa ja hiekkaa. Kivet ovat ainakin jossain määrin pyöristyneitä ja puhdaspintaisia. Sora on hyvin vettäläpäisevä maalaji, koska sen hienot ainekset ovat huuhtoutuneet pois. Se on useimmiten "someroa" eli harjusoraa, jossa on kiviä 10–50 painoprosenttia, tai rantasoraa. "Moro" on rapakiven rapautuessa syntynyttä soraa.


title: Maalaji

text: Moreenimaat (Mr) ovat lajittumattomia tai hyvin vähän lajittuneita maalajeja, joissa on useita tai kaikkia maalajitteita sekaisin. Ne ovat syntyneet jääkaudella jään jauhaessa kalliota tai maalajeja pienemmiksi kappaleiksi, jotka sitten ovat kasautuneet sekaisin. Moreenimaan väri on usein ruskea tai ruskean harmaa, ja sen sisältämät kivet ovat särmikkäitä, ja kivien pintaan on iskostunut hienoainesta. Hienojakoiset ja vähäkiviset moreenimaat soveltuvat myös pelloiksi, muut vain metsämaaksi. Vallitsevan maalajitteen perusteella moreenimaat jaetaan seuraavasti:


title: Maalaji

text: Hiekkamaat (Hk) ovat syntyneet veden lajiteltua moreenimaiden aineksia. Maa-aines on yleensä irtonaista ja rakeet paljain silmin nähtävissä. Karkea hiekka (KHk) on maalaji, jossa vallitsevana lajitteena ovat 0,6–2,0 mm kokoiset rakeet. Se on viljelyyn kelpaamaton ja metsämaanakin vähätuottoinen, mutta teknisiin tarkoituksiin hyvin käyttökelpoinen. Hieno hiekka (HHk) on maalaji, jossa 0,2–0,6 mm kokoiset rakeet ovat vallitsevina. Se sisältää hiesua yleensä vähän, mutta savea voi olla 5 painoprosenttia.


title: Maalaji

text:
Hietamaat (Ht) ovat usein kellanruskeita tai kellanharmaita. Veden voimakkaan kapillaarisen nousun vuoksi (hikevä maa) hietamaat ovat parhaita viljelysmaita. Karkea hieta (KHt) on maalaji, jonka vallitseva lajite on 0,06–0,2 mm. Sen rakeet ovat vielä paljain silmin nähtävissä. Savilajitetta on yleensä alle 10 painoprosenttia ja hienoa hiekkaa usein melko paljon. Hienon hiedan (HHt) vallitseva maalajite on 0,02–0,06, ja sen rakeita on vaikea erottaa paljain silmin. Savilajitetta on yleensä alle 20 %. Hieno hieta on pehmeää ja löyhästi kokkareista.
Lössi on tuulen kerrostamaa hienoa hietaa, jonka raekoostumus Suomessa on 0,02–0,06 mm. Keski-Euroopan lössikerrostumien raekoostumus on 0,01–0,05 mm. Suomen lössikerrostumat Salpausselkien alueilla syntyivät pian jääkauden jälkeen ennen kuin kasvillisuus sitoi maa-ainekset paikalleen. Liejuinen hieta (ljHt) sisältää liejua 2–6 painoprosenttia. Pienikin eloperäisen maalajin osuus vaikuttaa paljon maan fysikaalisiin ja kemiallisiin ominaisuuksiin. Lietehieta on syntynyt tulvan aikana, kun hietaan on sekoittunut eloperäistä ainesta.


title: Maalaji

text: Hiesun (Hs) vallitseva maalajite on 0,002–0,02 mm, ja se on väriltään vaaleanharmaata. Saveksen osuus on tavallisesti 20–30 painoprosenttia. Kuivan hiesukappaleen voi hienontaa sormin. Kostean kappaleen voi taputella kittimäiseksi, mutta kappale murtuu heti, jos sitä yrittää venyttää. Hiesu ei ole sitkeää eikä muovailtavaa. Yleisimpiä ovat maalajit, joissa on hiesua 40–60 %. Tällaisia ovat hietainen hiesu, savinen hiesu ja liejuhiesu. Hiesun kansanomaisia nimityksiä ovat juoksusavi, hyllysavi ja aulu.


title: Maalaji

text: Liejuhiesu (ljHs) eli urpahiesu sisältää liejua 2–6 painoprosenttia. Sitä tavataan yleisesti Pohjanmaalla. Kuivana liejuhiesu on hiesua kovempaa ja rakoilevampaa. Hiue (He) on maalaji, jossa hiesua on alle 50 %, hietaa ja hiekkaa 20–50 % ja savesta alle 30 %.


title: Maalaji

text: Savimaitten lyhenne on S. Kostea savi on sitkeää ja muovailtavaa, kuivana savi on kovaa ja halkeilevaa. Kuivaa savipalasta ei saa sormin hienonnettua jauhoksi. Karkea savi (0,0002–0,002 mm) on vaalean harmaata, hieno savi (< 0,0002 mm) on ruskehtavan harmaata, kosteana sitkeää ja kuivana kovaa. Savimaita on Pohjanlahden rannikolla ja Pori–Kouvola-linjan eteläpuolella.


title: Maalaji

text: Aitosavi (AS) on maalaji, jossa saveksen osuus on yli 60 painoprosenttia, jopa 95 %. Hiesua siinä on noin 20 % ja hietaa hyvin vähän. Sitä kutsutaan myös jäykkäsaveksi tai lihavaksi saveksi. Hietasavessa (HtS) saveksen osuus on 30–60 %, yleensä vain 30–40 %. Hiesusavessa (HsS) saveksen osuus on 30–60 %, useimmiten 40–60 %, ja hiesua on noin 40 %. Jos hietalajitteen osuus on tuntuva, käytetään nimitystä "hietainen hiesusavi".


title: Maalaji

text: Liejusavessa (LjS) saves on pääaines, mutta se sisältää eloperäistä ainesta (2–6 %). Liejusavi on syntynyt jääkauden jälkeen meren, järvien ja jokien rannoille. Urpasavi on rannikon liejusavea, jossa on paljon suolaa. Rikkiyhdisteet värjäävät liejusaven mustaksi ja tällaista savea kutsutaan sulfidisaveksi. Kostea liejusavi on ruskehtavan tai vihertävän harmaata ja muovailtaessa helposti repeilevää. Se kutistuu ja halkeilee kuivuessaan voimakkaasti ja murenee muruiksi eikä jauhoksi. Hiuesavessa (HeS) on savesta 30–60 %, hiesua 20–50 % sekä hietaa ja hiekkaa 20–50 %.


title: Maalaji

text: Eloperäisissä maalajeissa on vähintään 20 painoprosenttia eloperäistä ainesta (liejuissa >6 %), loppuosa on kallioperän rapautuessa syntyneitä kivennäismaalajeja. Eloperäistä ainesta kertyy maahan kasvien kuolleista lehdistä, oksista, kuolleiden kasvien juurista ynnä muusta karikkeesta. Kasvien kuollessa alkaa kasvisolun hajoaminen, ja osittain hajonneita kasvinosia kertyy maahan. Samoin kuolleiden eläinten hajoamistuotteista syntyy maahan eloperäistä ainesta. Näissä maalajeissa eloperäisen aineksen osuus on vallitseva, sillä sen tiheys on paljon pienempi kuin kivennäisaineksen. Suomessa ja muissa Pohjoismaissa, samoin kuin muilla mannerjäätikön aiemmin peittämillä alueilla suuri osa eloperäistä maalajeista on syntynyt viimeisen jääkauden jälkeen.


title: Maalaji

text: Turvemaaksi nimitetään maalajia, jonka painosta vähintään 40 prosenttia on eloperäistä ainesta. Turvemaat sisältävät enemmän tai vähemmän maatuneita kasvinosia, ja ne luokitellaan sen perusteella, minkä kasvin jäännöksiä ne sisältävät. Turvemaiden lyhenteissä käytettävät kirjaimet perustuvat seuraaviin sanoihin:


title: Maalaji

text: Liejut ovat useimmiten syntyneet siten, että muualta tullut (alloktoninen) aines on kerrostunut avoveteen. Turpeet sen sijaan ovat syntyneet paikalla kasvaneen kasvillisuuden jäännöksistä eli autoktonisesta aineksesta.


title: Maalaji

text: Lieju (Lj) sisältää kasvien ja eläinten jäännöksistä sekä kivennäisaineksesta järvien ja merien pohjaan syntyneitä kerrostumia. Liejut lajitellaan eloperäisiksi maalajeiksi muodostumisen perusteella, vaikka eloperäisen aineksen osuudeksi niissä riittää 6 painoprosenttia. Jos eloperäistä ainesta on 2–6 %, maalaji luokitellaan kivennäismaalajeihin. Kyseessä on tällöin liejuinen hieta, liejuhiesu tai liejusavi. Lieju on märkänä puuromaista ainetta, joka kutistuu ja halkeilee kuivuessaan. Kuiva lieju on yleensä kevyttä ja kovaa. Liejut voidaan jaotella syntypaikkansa perusteella tai kivennäismaalajitteen mukaan:


title: Maalaji

text: Karkeadetrituslieju (Kdlj) on ruskeaa, matalaan veteen syntynyt kerrostuma, jossa on vesieläinten ulostuksia (detritus), kasvijätettä, siitepölyä, itiöitä, piileviä, hyönteisten jäännöksiä sekä kivennäisrakeita.


title: Maalaji

text: Hienodetrituslieju (Hdlj) on hienojakoisempi syvempään veteen syntynyt kerrostuma, joka on väriltään vihertävää. Hienodetrituslieju voidaan jaotella koostumuksensa mukaan seuraavasti:


title: Maalaji

text: Kalkkilieju on runsaasti kalkkiyhdisteitä sisältävää liejua. Kun tätä kellertävää tai vihertävää maalajia kostuttaa suolahapolla, poistuu siitä sihisten hiilidioksidia. Simpukkamaa eli kuorimerkeli on muodostunut simpukoiden ja kotiloiden kuorista. Meren aallot ovat murskanneet kuoria ja kasanneet niitä sopivan kohoutuman juurelle. Suomen suurimmat simpukkamaaesiintymät ovat Nauvossa ja Hiittisissä.


title: Maalaji

text: Muta muodostuu eloperäisen aineksen osaksi veteen liuenneista ja osaksi kiinteistä hiukkasista, joita kulkeutuu veden mukana ympäristöstä järveen. Järvessä aines saostuu ja kerrostuu pohjaan. Järvimutaa (Jm) eli muraa syntyy tyypillisesti humusaineiden ruskeaksi värjäämässä vedessä. Turvemutaa syntyy veden kuljettaessa hienoa turvetta mukanaan. Kuljumutaa syntyy rahkasoiden lampikuljuihin. Tyypillisesti muta tummuu kuivuessaan samalla, kun se kutistuu ja kovettuu. Sen sijaan liejut tavallisesti vaalenevat kuivuessaan. Kivennäisainesta on mudassa yleensä vähemmän kuin liejussa.


title: Maalaji

text: Multamaaksi (Mm) nimitetään maalajia, jonka painosta vähintään 20 prosenttia on eloperäistä ainesta. Multamaa on usein syntynyt siten, että ihminen on ottanut viljelyskäyttöön ohuen turvekerroksen sisältävän suon. Maata muokattaessa turve ja kivennäismaa ovat sitten sekoittuneet. Lehtomulta (Lm) esiintyy lehtometsien pintamaalajina. Kangashumus (Kh) esiintyy kangasmetsien pintamaalajina.


title: Maalaji

text: Saraturvetyyppejä on neljä: ruskosammalsaraturve (BCt), saraturve (Ct), metsäsaraturve (LCt) ja rahkasaraturve (SCt) Sarojen jäännökset ovat vallitsevia, mutta esimerkiksi rahkasaraturve sisältää myös paljon rahkasammalten jäännöksiä.


title: Maalaji

text: Geologiassa käytetään erilaista turpeiden luokitusta, joka on selostettu kohdassa geologinen turveluokitus.


title: Maalaji

text: Rahkaturpeita puolestaan on kolmea erilaista: sararahkaturve (CSt), metsärahkaturve (LSt) ja rahkaturve (St). Sararahkaturpeessa rahkasammalten jäännökset ovat vallitsevia, mutta se sisältää myös paljon sarojen jäännöksiä. Rahkaturpeessa rahkasammalien jäännökset ovat vallitsevia.


title: Maalaji

text: Kemiallisia sedimenttejä nimitetään myös erikoismaalajeiksi.


title: Maalaji

text: Vivianiitti eli sinimaa on rautafosfaattia, jota esiintyy savessa täplinä ja turpeissa sideriitin kanssa laikkuina. Hapettumattomana se on valkoista tai kellertävää, mutta se muuttuu ilmassa siniseksi. Sideriitti on murenevaa rautakarbonaattia, joka on tavallisesti hapettunut raudan oksideiksi ruskeaksi tai punaruskeaksi. Rautaokra eli keltamulta on murenevaa rautaoksidien seosta.


title: Maalaji

text: Suomalmi eli limoniitti on turpeissa esiintyvää kovaa rautaoksidia. Järvimalmiksi kutsutaan järvien pohjaan saostunutta rauta(III)hydroksidia. Järvikalkki on valkoista, miltei puhdasta kalsiumkarbonaattia (CaCO). Doppleriitti on lähes puhdasta turpeesta irronnutta humusta, joka liuettuaan veteen on kerrostunut suon pohjalle. Tätä pikimustaa hyytelömäistä massaa voidaan nimittää orgaaniseksi suomineraaliksi.


title: Maalaji

text: Maatalousmaa luokitellaan raekoostumuksen lisäksi maan multavuuden mukaan. Multavuus tarkoittaa eloperäisen aineksen osuutta maassa. Seuraavassa ensin nimitys, lyhenne ja eloperäisen aineksen osuus painoprosentteina:


title: Maalaji

text:
Rakennustekniikan tarpeita varten on Suomessa käytetty 1970-luvulta lähtien geoteknistä maalajiluokitusta (GEO-luokitus), jonka maalajiryhmät ovat
eloperäiset maalajit (eloperäistä ainesta > 20 painoprosenttia) ja kivennäismaalajit (eloperäistä ainesta ≤ 20 painoprosenttia). Kivennäismaalajit jakaantuvat seuraavasti:


title: Maalaji

text: Maa-aineksen raekoko selvitetään seulomalla se seulasarjalla. Kun seulonnan tuloksista piirretään graafinen käyrä (rakeisuuskäyrä), nähdään minkä raekoon kohdalle osuu läpäisyprosentti 50. Tämä raekoko eli keskiläpimitta ilmaistaan tunnuksella d. Raekokosuhde C on raekoko läpäisyprosentin 60 kohdalla jaettuna raekoolla läpäisyprosentin 10 kohdalla eli d / d. Maalaji on tasarakeinen, jos sen raekokosuhde on ≤ 5, sekarakeinen, jos sen raekokosuhde on > 5...15 ja suhteistunut, jos sen raekokosuhde on > 15.


title: Maalaji

text:
Maalajia nimettäessä todetaan ensin onko maa-aineksessa yli vai alle 20 painoprosenttia eloperäistä ainesta. Seuraavaksi tutkitaan kivennäismaalajien läpäisyprosenttia 50 vastaava raeläpimitta d. Savet nimetään kuitenkin saveksen määrän perusteella. Lopuksi katsotaan taulukon lajitepitoisuusehtoihin sopiva nimi. Hiekan ja hiekkamoreenin välillä taulukko ei ole yksiselitteinen, joten niiden välillä täytyy tarkastella myös syntytapaa.
Lisämääreitä ovat maalajin kivisyys, lohkareisuus ja turpeen puisuus. Tietoa tarvitaan maalajien käyttöä ja kaivutöitä varten.
Maalajeja kuvailtaessa voidaan käyttää apuna myös niiden rakeiden muotoa, plastisuutta, tiiviyttä, leikkauslujuutta, konsolidaatiotilaa, sensitiivisyyttä, vesipitoisuutta ja routivuutta.


title: Maalaji

text: Ruotsin ja Saksan (DIN) maalajiluokitukset ovat melko samanlaisia Suomen GEO-luokituksen kanssa. Muita maalajiluokituksia ovat USCS ("Unified Soil Classification System"), AASHTO ("American Association of State Highway and Transportation Officials") ja FAA ("Federal Aviation Agency"). Muita maaperän ja kallioperän luokituksia ovat rakennusgeologinen kallioluokitus, maalajien kaivuluokitus ja pientalon rakennuspohjan suunnitteluluokitus.


title: Maalaji

text: Kansainvälisen standardisoimisjärjestön ISO:n maalajiluokitus on julkaistu vain englanninkielisenä. Seuraavat suomennokset ovat epävirallisia, lähinnä vastaavia suomenkielisiä nimityksiä. Rakeiden koon mukaan nimettävät maalajitteet ("soil fractions") jaotellaan alalajitteiksi ("sub-fractions").


title: Maalaji

text: Maalaji nimetään vallitsevan maalajitteen mukaan. Tarvittaessa käytetään lisämäärettä: hiekkainen sora ("sandy gravel, saGr"), sorainen savi ("gravelly clay, grCl") jne.


title: Maalaji

text: Vuodesta 1985 lähtien on maaperäkartoissa käytetty seuraavaa moreenien luokitusta:


title: Maalaji

text: Geologisessa tutkimuksessa turpeet luokitellaan turpeessa olevien kasvijäännösten perusteella kolmeen pääturvelajiin. Rahka-, ruskosammal- ja saraturve voi yksinäänkin muodostaa turvelajin (maalajin), mutta usein turvelaji sisältää jäännöksiä kahden pääturvelajin kasveista. Lisätekijäksi nimitetään turpeessa olevien muiden kasvien jäännöksiä, joiden esiintyminen ilmaistaan omalla lyhenteellään.


title: Antti Eskola

text: Antti Aarre Eskola (20. elokuuta 1934 Urjala – 6. syyskuuta 2018 Tampere) oli Tampereen yliopiston sosiaalipsykologian professori vuosina 1966–1997 ja tietokirjailija. Hän oli myös "Sosiologia"-lehden ensimmäisenä päätoimittaja 1964–1965.


title: Antti Eskola

text: Eskolan pääteoksena voidaan pitää kaksiosaista teosta "Sosiologian tutkimusmenetelmät I – II" (1962, 1967), joita samoin kuin vuonna 1971 ilmestynyttä "Sosiaalipsykologia"-teosta käytettiin pitkään perusoppikirjoina. 1960-luvulla Eskola tutki erityisesti asenteita: muun muassa maalaisten ja kaupunkilaisten vastakkainasettelua ja isänmaakäsityksiä.


title: Antti Eskola

text: Oman kuvauksensa mukaan Eskola liukui ajattelussaan äärivasemmalle. Hän kirjoitti pamfletit "Suomi sulo pohjola" (1968), "Vasen laita lavea" (1969) ja "Yhteisiä asioita" (1972). Niissä hän käsitteli porvarillista hegemoniaa, kommunismia ja demokratiaa. Ajatteluaan hän kuvasi myös Ihmisen ääni -sarjassa vuonna 1978 ilmestyneessä kirjassaan.


title: Antti Eskola

text: Keskustelukirjallisuuteen hän palasi teoksissaan "Sotapäiväkirja" (1991) ja "Työpäiväkirja" (1992). Yhteiskuntakritiikin lisäksi niissä painottuu omakohtainen pohdiskelu.


title: Antti Eskola

text: Jäätyään eläkkeelle Eskola julkaisi uskonnollista uskoa koskevat sosiologiset ajatuksensa kirjoissaan "Uskon tunnustelua" (2000), "Tiedän ja uskon" (2003) ja "Yksinkertainen usko" (2006). Uskontotrilogian päättävässä teoksessa Eskola pohti uskonnollisuuden korutonta muunnelmaa, yksinkertaista uskoa, joka voi elää tieteellisen maailmankuvan rinnalla kaipaamatta kirkon oppirakennelmia tai messuja.


title: Antti Eskola

text: Viimeiseksi teokseksi jäi postuumisti ilmestynyt "Vanhanakin voi ajatella" (2019).


title: Antti Eskola

text: Eskola valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1983 ja Lapin yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2004. Hänet nimettiin Vuoden professoriksi 1994 ja vuoden valtiotieteilijäksi 2003.


title: Antti Eskola

text: Eskola oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta.


title: Antti Eskola

text: Veikko Huovisen novellissa Pystyyn marinoitu nainen ugandalainen ylioppilas Leopold Gile kuulee Antti Eskola luentoja ja tekee laudaturtyön aiheesta ”Afrikan maiden riisto ennen ja nyt”.


title: Kallioperä

text: Kallioperä on maapallon kiinteä ”kuori”, joka koostuu erilaisista kivilajeista. Kivilajit vaihtelevat sekä alueellisesti että syvyyssuunnassa muodostaen lohkoja ja kerroksia. Pinnalla kallioperä on yleensä rapautuneempaa ja rikkonaisempaa kuin syvemmällä emo- eli emäkalliossa. Kallioperä on monin paikoin paksuudeltaan vaihtelevan maaperän peitossa. Kohtia, joissa kallioperä ei ole peitossa, kutsutaan kalliopaljastumiksi. Iältään kallioperän kivilajit voivat vaihdella suuresti. Vanhimmat tunnetut kivet ovat noin neljä miljardia vuotta vanhoja. Vanhimmat kivet löytyvät kratoneilta eli geologisesti stabiileilta alueilta.


title: Kallioperä

text: Paikallisesta kallioperästä voidaan tehdä kallioperäkarttoja, joista selviävät alueellisesti (ylimmän kerroksen) kivilajit sekä merkintöjä kallioperän rakenteista.


title: Kallioperä

text: Monet luonnonvarat, kuten malmit, liittyvät kallioperään. Kallioperästä käytetään usein nimitystä "peruskallio", vaikka peruskallion tarkempi merkitys on kallioperän vanhin eli prekambrinen osa.


title: Kallioperä

text: Suomen kallioperän yleisin kivilaji on graniitti. Suomi sijaitsee prekambrisen Fennoskandian kilven keskellä, missä maapallon kuoren liikkeet ovat vähäisiä. Tämä on mahdollistanut sen, että Suomen kallioperä on maapallon vanhimpia. Se on syntynyt eri vaiheissa 1 600 – 3 000 miljoonaa vuotta sitten vaihtelevissa geologisissa olosuhteissa. Nuorimmat Suomen kallioperän osat ovat Kaakkois-Suomessa, vanhimmat Karjalassa. Kallioperän ikä näkyy muun muassa siinä, että alueella muinoin taivaita kurotelleet korkeat poimuvuoretkin ehtivät eroosion vaikutuksesta tasoittua lähes nykyiselleen jo prekambrisella maailmankaudella, joka päättyi noin 540 miljoonaa vuotta sitten. Kulutusta kestäviä niin sanottuja jäännösvuoria on kuitenkin säilynyt muutamia, muun muassa Koli ja Ylläs.


title: Kallioperä

text: Suurinta osaa kallioperästä peittää viimeisimmän jääkauden synnyttämä, muutamasta metristä jopa sataan metriä paksu maaperä, mutta paikoitellen kallioperä on näkyvissä. Jääkaudet ovat muutenkin jättäneet paljon merkkejä Suomen kallioperään. Jäätiköt ja niiden sulamisvedet ovat hioneet ja kuluttaneet kallioperää. On arvioitu, että mannerjäätikön toiminta irrotti kallioperästä vähintään seitsemän metrin paksuisen kerroksen niin kutsuttua tervettä kalliota.


title: Kallioperä

text: Suomen kallioperä ei ole yhtenäinen kokonaisuus; kallioperä on aikojen saatossa pirstoutunut useiksi lohkoiksi. Suomen kallioperässä on myös merkkejä kahden muinaisen mantereen törmäyksestä. Mannerten törmäyslinja kulkee Mikkeli–Mäntyharju–Valkeakoski–Vammala–Pori-linjalla. Kallioperä Suomessa on maapallon mittapuussa paksua.


title: Franz Beckenbauer

text: Franz Anton Beckenbauer (s. 11. syyskuuta 1945 München, Baijerin osavaltio, Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija, valmentaja ja urheiluvaikuttaja. Häntä pidetään kaikkien aikojen parhaana saksalaisena jalkapalloilijana sekä yhtenä maailman kaikkien aikojen parhaista. Beckenbauer aloitti uransa keskikentällä, mutta loi uransa puolustajana ja erityisesti liberona. Beckenbaueria kutsutaan usein lempinimellä "Der Kaiser" ().


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi 1972 ja 1976. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa 103 ottelua, osallistui MM-kilpailuihin kolmesti ja voitti maailmanmestaruuden 1974. Beckenbauer voitti maailmanmestaruuden myös valmentajana 1990 ja hän on Mario Zagallon ja Didier Deschampsin lisäksi ainoa sekä pelaajana että valmentajana maailmanmestaruuden voittanut. Beckenbauer voitti myös Euroopan-mestaruuden 1972 ja Bayern Münchenissä muun muassa Euroopan Cupin kolmesti ja Cup-voittajien cupin.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer on toiminut myös FC Bayern Münchenin puheenjohtajana, Saksan jalkapalloliiton varapuheenjohtajana ja 2006 MM-kilpailujen järjestelykomitean puheenjohtajana.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer oli postitoimistossa työskennelleen isänsä Franzin ja äitinsä Antoinen toinen poika. Useiden saksalaisten tapaan Beckenbauer innostui jalkapallosta Saksan voitettua yllättäen ensimmäisen maailmanmestaruutensa 1954. Hän liittyi paikallisen SC München 06:n juniorijoukkueeseen myöhemmin samana vuonna. Beckenbauerin suosikkijoukkue oli työväenluokan kannattama TSV 1860 München. Hän kuitenkin valitsi paikalliskilpailija FC Bayern Münchenin jouduttuaan harjoitusottelussa TSV:n pelaajien rumasti taklaamaksi. Beckenbauer suuttui tapauksesta ja liittyi Bayern München junioreihin 1958.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer opiskeli vakuutusvirkailijaksi, mutta hän keskeytti opinnot 17-vuotiaana saatuaan ammattilaissopimuksen Bayern Müncheniin isänsä vastusteluista huolimatta.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer debytoi tuolloin Regionalliga Südissa pelanneen Bayern Münchenin edustusjoukkueessa kesäkuussa 1964. Hän oli juniorivuosinaan ollut aluksi keskushyökkääjä. Edustusjoukkueessa Beckenbauer pelasi aluksi vasempana laitahyökkääjänä, mutta siirtyi pian keskikentälle. Bayern nousi Bundesliigaan Beckenbauerin ensimmäisen kauden päätteeksi keväällä 1965.


title: Franz Beckenbauer

text:
Bayern nousi pian Beckenbauerin, Sepp Maierin ja Gerd Müllerin johdolla Bundesliigan parhaiden seurojen joukkoon. Kaudella 1965–1966 Bayern sijoittui kolmanneksi ja voitti Saksan cupin. Beckenbauer teki yhden Bayernin maaleista Meidenricheriä vastaan pelatussa finaalissa, jonka se voitti 4–2. Beckenbauerin kauden peliesitykset palkittiin valinnalla Saksan joukkueeseen 1966 MM-kilpailuihin ja myöhemmin samana vuonna hänet valittiin ensimmäisen kerran Saksan vuoden jalkapalloilijaksi. Seuraavalla kaudella Bayern sijoittui liigassa kuudenneksi, mutta uusi cup-mestaruutensa. Seura saavutti myös ensimmäisen voittonsa Euroopan sisäisissä turnauksissa voittaen Cup-voittajien cupin finaalissa skotlantilaisen Glasgow Rangersin 1–0.
1960-luvun loppupuolella Beckenbauer siirtyi keskikentältä puolustajaksi. Hän ei kuitenkaan pelannut pelkästään puolustavasti vaan liberona, joka nousi aktiivisesti tukemaan hyökkäyksiä. Beckenbauerista tuli myös Bayernin kapteeni ja kaudella 1968–1969 hän johdatti Bayernin ensimmäiseen Bundesliiga-mestaruuteen sekä cupin voittoon. Seuraavat kaksi mestaruutta menivät Borussia Mönchengladbachille Bayernin jäädessä hopealle.


title: Franz Beckenbauer

text: Bayern palasi mestariksi 1972 ja nousi pian yhdeksi Euroopan johtavista seuroista. Beckenbauer puolestaan valittiin samana vuonna ensimmäisen kerran Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi. Bayern voitti kolme perättäistä mestaruutta 1972–1974 ja Euroopan Cupin Bayern voitti niin ikään kolmesti peräkkäin vuosina 1974–1976 kukistaen Atlético Madridin uusintaottelussa 4–0, Leeds Unitedin 2–0 ja Saint-Étiennen 1–0. Beckenbauer oli Bayernin parhaimmistoa ja hänet valittiin uudelleen Euroopan parhaaksi 1976 sekä toiseksi parhaaksi 1974 ja 1975. Beckenbauer pelasi Bayern Münchenissä kaikissa kilpailuissa yhteensä 559 ottelua, joissa hän teki 71 maalia. Saksan vuoden jalkapalloilijaksi hänet valittiin yhteensä neljä kertaa.


title: Franz Beckenbauer

text: Menestyksekkään Bayern-uran jälkeen Beckenbauer päätti siirtyä Yhdysvaltoihin New York Cosmosiin, joka tarjosi hänelle 2,5 miljoonan dollarin sopimuksen. Cosmos rakensi menestyvän joukkueen hankkimalla riveihin useita kansainvälisiä tähtipelaajia kalliilla sopimuksilla. Beckenbauerin siirtyessä Yhdysvaltoihin Cosmosissa pelasi muun muassa Pelé ja Carlos Alberto. Beckenbauer pelasi Cosmosissa neljä kautta ja voitti NASL:n mestaruuden kolmesti vuosina 1977, 1978 ja 1980. Hänet valittiin jokaisella kaudella tähdistöjoukkueeseen ja lisäksi liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi 1977.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer palasi vielä Bundesliigaan kahdeksi kaudeksi, tällä kertaa Hamburger SV:hen. Hän voitti Hamburgerissa viimeisen mestaruutensa 1982, minkä jälkeen hän palasi yhden kauden ajaksi Cosmosiin ennen kuin päätti uransa. Beckenbauerille kertyi Hamburgerissa 28 liigaottelua ilman maaleja ja New York Cosmosissa 130 ottelua, joissa hän teki 21 maalia.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer pelasi Saksan liittotasavallan maajoukkueessa 103 maaottelua ja teki niissä 14 maalia. Hän oli ensimmäinen 100 maaotteluun yltänyt saksalaispelaaja. Beckenbauer pelasi ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 1965 ja viimeisen helmikuussa 1977. Sen jälkeen häntä ei enää valittu maajoukkueeseen, koska Saksan jalkapalloliitto oli kieltänyt ulkomailla pelaavien valinnan eikä Beckenbauer enää suostunut mukaan, kun kielto kumottiin myöhemmin. Beckenbauer oli maajoukkueen kapteeni 50 ottelussa.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauerin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Englannissa 1966. Hän pelasi jokaisessa ottelussa keskikentällä hyökkäävässä roolissa. Beckenbauer teki turnauksessa yhteensä neljä maalia, joista kaksi syntyi ensimmäisessä ottelussa Sveitsiä vastaan. Saksan liittotasavalta voitti lohkonsa ja eteni puolivälieriin, jossa se kohtasi Uruguayn. Beckenbauer teki ottelussa maalin kuten myös Saksan 2–1 voittoon päättyneessä välierässä Neuvostoliittoa vastaan. Finaalissa Saksan liittotasavalta kohtasi Englannin ja Beckenbauerin tehtäväksi tuli pelata puolustavammin ja vartioida Bobby Charltonia. Englanti voitti jatkoajalla 4–2 ja myöhemmin Beckenbauer totesi että "Englanti voitti meidät 1966, koska Bobby Charlton oli hiukan minua parempi".


title: Franz Beckenbauer

text: Meksikon MM-kilpailuissa 1970 Beckenbauer pelasi edelleen keskikentällä vaikka Bayern Münchenissä hän oli jo siirtynyt liberoksi. Saksan liittotasavalta voitti kaikki alkusarjan ottelunsa ja sai vastaansa jälleen Englannin. Englanti siirtyi ottelussa jo 2–0 johtoon. Saksa nousi kuitenkin voittoon, kun Beckenbauer ja Uwe Seeler tekivät kumpikin maalin varsinaisella peliajalla ja Gerd Müller ratkaisi jatkoajalla. Välierässä Saksan liittotasavalta kohtasi Italian. Varsinainen peliaika päättyi tasan 1–1, mutta jatkoajalla Italia vei voiton lukemin 4–3. Beckenbauer loukkaantui jatkoajan alussa, mutta hän pelasi ottelun loppuun käsi kantositeessä, vaikka hänen olkapäänsä oli lähtenyt sijoiltaan.


title: Franz Beckenbauer

text: Vuoden 1972 EM-kilpailuen lopputurnaus pelattiin Belgiassa ja Beckenbauer oli nyt maajoukkueen kapteeni. Hän pelasi omimmallaan paikalla liberona. Saksan liittotasavalta voitti välierässä isäntä Belgian 2–1 ja finaalissa Neuvostoliiton 3–0. Menestys EM-kilpailuissa ja seurajoukkueessa toivat Beckenbauerille valinnan Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi.


title: Franz Beckenbauer

text: Vuoden 1974 MM-kilpailut pelattiin Saksassa. Beckenbauer oli toimi edelleen maajoukkueen kapteenina ja pelasi liberona. Saksan liittotasavalta kärsi ensimmäisessä lohkovaiheessa yllättävän tappion DDR:lle, mutta voitti kaikki muut ja eteni jatkoon. Toisesta lohkovaiheesta se eteni finaaliin kukistamalla Jugoslavian, Ruotsin ja Puolan. Loppuottelussa Saksan liittotasavalta kohtasi Alankomaat, joka myös oli voittanut jatkolohkossa Saksan tapaan kaikki ottelunsa Johan Cruyffin johdolla. Alankomaat meni ottelussa johtoon Johan Neeskensin rangaistuspotkulla, mutta Saksan liittotasavalta nousi lopulta 2–1 voittoon. Beckenbauer oli ottelussa erinomainen ja "The Guardian" arvioi Beckenbauerin peliesityksen "mestarilliseksi".


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer ei ollut suorittanut valmennustutkintoja eikä hän itse uskonut tulevansa hyväksi valmentajaksi. Siitä huolimatta hänet nimitettiin Saksan liittotasavallan maajoukkueen päävalmentajaksi heinäkuussa 1984 Jupp Derwallin epäonnistuttua 1984 EM-kilpailuissa. Hän ei tutkinnon puuttumisen takia saanut koskaan käyttää virallista päävalmentajan titteliä, "Bundestraineria". Beckenbauerin nimike oli joukkueenjohtaja ().


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauerin ensimmäiset arvokisat, 1986 MM-kilpailut, päättyivät MM-hopeaan huolimatta hänen vähäisestä valmennuskokemuksesta. Beckenbauer johti Saksan finaaliin, vaikka hänellä oli koko kisojen ajan ongelmia pelaajien kanssa, eikä joukkue lukeutunut turnauksen ennakkosuosikkeihin. Finaalissa Argentiina voitti Saksan lukemin 3–2.


title: Franz Beckenbauer

text: Vuoden 1988 EM-kotikilpailuissaan Saksan liittotasavalta oli ennakkosuosikki. Saksa voitti alkulohkonsa, mutta Alankomaat voitti yllättäen sen välierässä. Tappio oli saksalaiselle kova pettymys.


title: Franz Beckenbauer

text: Italian MM-kilpailuissa 1990 Saksan liittotasavalta eteni jälleen finaaliin Argentiinaa vastaan. Saksa oli alkukierroksilla vakuuttavampi kuin vuoden 1986 kisoissa. Se voitti alkulohkonsa ja pudotti jatkokierroksilla Alankomaat, Tšekkoslovakian ja Englannin. Argentiina puolestaan oli aloittanut kisat heikosti, mutta onnistui voittamaan jatko-ottelunsa. Saksa hallitsi loppuottelua ja voitti sen lopulta Andreas Brehmen maalilla 1–0. Ottelu oli Beckenbauerin viimeinen maajoukkuevalmentajana. Beckenbauerista tuli Mario Zagallon jälkeen toinen sekä pelaajana että valmentajana maailmanmestaruuden voittanut ja ensimmäinen kapteenina sen tehnyt.


title: Franz Beckenbauer

text: Mestaruuden jälkeen Beckenbauer siirtyi valmentamaan Olympique de Marseillea. Hän aloitti kauden 1990–1991 Marseillen valmentajana, mutta siirtyi vuodenvaihteessa seuran urheilujohtajaksi. Marseille voitti Ranskan mestaruuden ja pääsi Euroopan cupin finaaliin. Kauden päätyttyä Beckenbauer jätti tehtävänsä. Tammikuussa 1994 Beckenbauer palasi valmennukseen, kun hänet nimitettiin Bayern Münchenin päävalmentajaksi loppukauden ajaksi Erich Ribbeckin saatua potkut. Kausi päättyi mestaruuteen. Beckenbauer valittiin myöhemmin samana vuonna Bayern Münchenin puheenjohtajaksi. Keväällä 1996 Beckenbauer erotti päävalmentajana toimineen Otto Rehhagelin ja otti itse hoitaakseen valmennustehtävät. Bayern voitti hänen johdollaan UEFA Cupin, mutta Bundesliigassa se jäi toiseksi.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer toimi Bayern Münchenin puheenjohtajana aina vuoteen 2009 asti, minkä jälkeen hänet nimettiin seuran kunniapuheenjohtajaksi. Hänet valittiin 1998 yhdeksi Saksan jalkapalloliiton varapuheenjohtajista ja nykyään hän on hallituksen jäsen vastuualueenaan kansainväliset suhteet. Beckebauer on toiminut myös FIFAn hallituksessa vuodesta 2007 lähtien.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer johti Saksan jalkapalloliiton hakukomiteaa, joka sai 2006 MM-kilpailut Saksaan voitettua Etelä-Afrikan viimeisessä äänestyksessä 12–11. Hänen arvovaltaansa pidettiin tärkeänä tekijänä kisojen saamisessa ja monet uskovat, että Saksa olisi hävinnyt ilman häntä. Hakuprosessin jälkeen Beckenbauer toimi kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana.


title: Franz Beckenbauer

text: Vuonna 2015 Beckenbaueria alettiin epäillä julkisuudessa lahjonnasta vuoden 2006 MM-kisojen yhteydessä. Saksalaislehdet "Süddeutsche Zeitung" ja "Bild" ovat kertoneet, että Beckenbauerin nimikirjoitus löytyy sopimusluonnoksesta, jolla Beckenbauerin epäillään luvanneen vastalahjaksi palveluksia Fifan lahjusskandaaliin sotkeutuneelle Pohjois- ja Keski-Amerikan jalkapalloliiton aiemmalle johtajalle Jack Warnerille. "Der Spiegel" oli jo aiemmin nostanut esiin Beckenbauerin osuuden kisojen saamisessa Saksaan. Saksa sai kisat yhden äänen enemmistöllä.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer on toiminut myös televisiokommentaattorina Saksan televisiossa.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbauer oli juniorina hyökkääjä, mutta siirtyi ensin keskikenttäpelaajaksi ja 1960-luvun loppupuolella puolustajaksi. Hän oli ihaillut Internazionalen Giacinto Facchettia, joka voitti kaksi perättäistä Euroopan Cupia hyökkäävänä vasempana puolustajana 1964 ja 1965. Beckenbauer ryhtyi Bayern Münchenissä soveltamaan Facchettin pelityyliä keskuspuolustajan paikalta. Hän pelasi vapaassa roolissa puolustuksen takana, liberona, ja nousi sieltä aktiivisesti hyökkäyksiin mukaan sekä rakentamaan peliä että käyttämään hyväksi sitä ettei häntä vartioitu. Beckenbauer osallistui pelinrakentamiseen ja nousi välillä jopa hyökkääjien tasolle. Hän näytti Bayernissa kuinka tehokas hän oli uudessa roolissa, mutta maajoukkueessa hänen ei aluksi annettu pelata samalla tavalla.


title: Franz Beckenbauer

text: Ennen Beckenbaueria liberoa pidettiin vain puolustavana pelaajana, mutta hän uudisti roolista myös tehokkaan hyökkäyksien tukijan. Vaikka modernissa jalkapallossa liberoja ei enää käytetä, niin aikanaan Beckenbauerin pelityyli oli vallankumouksellinen.


title: Franz Beckenbauer

text: Beckenbaueria pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jalkapalloilijoista. Kansainvälinen jalkapallon historia- ja tilastoyhdistys IFFHS valitsi Beckenbauerin 1900-luvun kolmanneksi parhaaksi maailmassa Pelén ja Johan Cruyffin jälkeen, ja vuonna 1999 hän sijoittui neljänneksi "World Soccer" -lehden äänestyksessä 1900-luvun parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin parhaiden elävien jalkapalloilijoiden FIFA 100 -listalle vuonna 2004, ja hän on myös jalkapallon Yhdysvaltojen Hall of Famen jäsen.