title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Lahden päässä oli Valtionrautatiet rakentanut uuden teollisuusradan Lahti–Heinola-radalta Niemeen, jossa sijainnut kapearaiteisen radan teollisuutta palveleva raiteisto oli ollut yksi koko Loviisan–Vesijärven rautateiden taloudellisista peruspilareista. 16. marraskuuta 1955 käyttöön vihitty valtion leveäraiteinen Niemen teollisuusrata vaikutti voimakkaasti myös rahtikuljetusten vähenemiseen kapearaiteisella radalla.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Vaihtelevalla menestyksellä toimineen rautatien rakentamista varten perustettu yhtiö vaihtoi omistajaa useaan kertaan. Sen omistajina olivat muun muassa Kansallis-Osake-Pankin hallussa ollut Lahti Oy sekä Rauma-Repola. Vuonna 1956 Rauma-Repola myi rautatien valtiolle, jolloin operaattoriksi tuli Valtionrautatiet. Samassa yhteydessä olivat useat muutkin osakkeenomistajat luovuttaneet osakkeensa valtiolle niitä heiltä pyydettäessä.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rahtikuljetusten helpottamiseksi pääasiassa leveäraiteista ja venäjän ajoilta peräisin olevaa 1 524 mm:n raidelevyistä rataa omistanut ja operoinut Valtionrautatiet oli suunnitellut Loviisan satamaan johtaneen kapearaiteisen radan leveäraiteistamista, mistä tulikin valtioneuvoston päätös vuonna 1957. Leveäraiteisen radan rakennuksessa hyödynnettiin vielä kapearaiteista rataa, jolloin uusitulle radalle muun muassa vaihdettiin noin 80 000 ratapölkkyä. Rautatie toimi Valtionrautateiden omistuksessa kapearaiteisena 19. huhtikuuta 1960 asti, jolloin operaatio siirtyi vasta valmistuneelle Valtion leveäraiteiselle Lahti–Loviisa-radalle.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Radan leveäraiteistaminen vuorostaan johti kapearaiteisen Loviisa–Vesijärvi-radan purkamiseen sekä sitä ylläpitäneen yhtiön lakkauttamiseen vuonna 1960. Samalla loppui myös Lahden keskustan läpi Niemeen kulkenut junaliikenne. Valtion uusi leveäraiteistettu 77 km:n Lahti–Loviisa-rata avattiin liikenteelle 2. kesäkuuta 1960. Matkustajaliikenne alkoi vuoden 1961 maaliskuun alussa lättähatuiksi kutsutuilla Dm7 dieselmoottorivaunuilla.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rautatien rakentamista varten perustettiin Loviisa-Vesijärvi Rautatie Oy vuoden 1898 lopulla, joka vahvistettiin kaupparekisteriin 24. helmikuuta 1899 kaupparekisterinumerolla 10195. Sadan markan arvoisia osakkeita myytiin yhteensä 18 010 kpl, joka toi 1,8 miljoonaa markkaa rautatien rakentamiseen tarvittaa pääomaa.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Lahden kauppala oli jo vuoden 1897 joulukuussa päättänyt ostaa 10 kpl 100 markan arvoista osaketta, sekä ottaa maksuna vastaan osakkeita kauppalan pakkoluovutettujen maiden arvosta.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Kantaosakkeet ja osake-enemmistön omisti alun perin Loviisan kaupunki, joka oli alusta lähtien toiminut aktiivisesti Loviisasta Vesijärvelle rakennettavan ratasuunnitelman puolesta. Pörssissä Loviisa oli merkitty myös yhtiön kotipaikkakunnaksi, jossa pidettiin myös yhtiön viralliset kokoukset. Osakeomistus vaihteli vuosien mittaan ja jo vuonna 1919 Loviisan kaupungin osakeomistus oli enää 34 %, kun esimerkiksi kauppaneuvos Ivar Lindfors omisti osakkeista 51 %.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Vuonna 1943 Loviisa-Vesijärvi Rautatie Oy:n osake-enemmistö liitettiin kahden muun yhtiön kanssa Kansallis-Osake-Pankin hallussa olleeseen Lahti Oy:hyn (1919–1941 Lahden Saha Oy), jonka osakeomistukseksi tuli 78 %. Vesijärven rannalla sijainnut sahalaitos oli peruja kesällä 1870 toimintansa aloittaneen ja joulukuussa 1879 konkurssiin menneen Lahden höyrysaha Oy:n (Lahtis Ångsågs Ab:n) sahalaitosyhtiöstä, joka oli rakennettu samaan aikaan Loviisa-Vesijärven radan kanssa. Lahti Oy:llä oli Lahdessa harjoittamansa sahateollisuuden lisäksi muun muassa vesikuljetuskalustoa Päijänteellä ja Valkon satamassa sekä pieni telakka Valkon sataman pohjoispuolella. Lahti Oy fuusioitiin vuonna 1952 vasta perustettuun Rauma-Repola konserniin, josta tuli suuryhtiön Lahden tehtaat -niminen tulosyksikkö. Omistusvaihdosten yhteydessä rautatieyhtiön uudeksi nimeksi vaihdettiin "Loviisan Rautatie Oy" vuonna 1946.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Kuljetusmäärien jyrkän vähenemisen myötä Rauma-Repola Oy myi rautatien ylläpidosta vastaavan Loviisa-Vesijärvi Rautatie Oy:n pääosakkuuden Valtionrautateille 1956, joka lakkautti yhtiön leveäraiteistamisen seurauksena.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Liiketoiminta yhtiönä päättyi 31. joulukuuta 1958 (henkilöstö: 83) ja yhtiö antoi lopputilityksen 23. joulukuuta 1959, jolloin vähemmistön 256 osakkeesta (0,24 %) maksettiin 626 mk/kpl jako-osuus. Poistettu kaupparekisteristä 26. helmikuuta 1960.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Eri lähteissä on rataosan, sekä sitä operoineen ja omistaneen yhtiön nimi kirjoitettu eri muodoissa. Rautatiehankkeen toteutumisen puolesta aktiivisesti toimineen, sekä rautatieyhtiön viralliseksi kotipaikaksi nimetyn Loviisan vaikutus näkyi nimivalinnoissa, joissa esiintyvien paikkakuntien ja asemien nimijärjestys oli pääsääntöisesti orientoitu etelä-pohjois -suunnassa. Osittain ruotsinkielistyneen Loviisan vaikutus näkyi vahvasti myös alkuperäisen nimen melko yleisessä ruotsinkielisessä esiintymisessä vielä pitkään 1900-luvulle asti.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rautatien rakentamista, ylläpitoa ja liikennöintiä varten perustetun rautatieyhtiön alkuperäinen virallinen nimi oli "Loviisa-Vesijärvi Rautatie Oy" (ruots. "Lovisa-Wesijärvi Jernvägsaktiebolag"). Yhtiö rekisteröitiin tällä nimellä pörssiin 24. helmikuuta 1899 (k.rek. #10195), jollaisena se myös esiintyy useimmissa virallisissa lähteissä kuten pankki- yritys- ja tilastotiedoissa.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Yhtiö säilyi kaupparekisterissä samalla numerolla, mutta yhtiön pääosakkaaksi oli tullut vuonna 1943 Lahti Oy (ent. Lahden Saha Oy). Yhtiössä tapahtuneiden omistusjärjestelyjen yhteydessä sen uudeksi nimeksi tuli vuonna 1946 "Loviisan Rautatie Oy".


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Virallisten nimien lisäksi yhtiön nimi on esiintynyt muun muassa Tilastokeskuksen vuonna 1907 laatiman "Säästöpankki-tilaston" käyttämässä muodossa "Loviisan Vesijärven rautatie Oy", sekä Lahden rautatieharrastajien julkaiseman lehden käyttämässä muodossa "Rautatieyhtiö Loviisa-Vesijärvi Oy".


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Suomen ruotsinkielisellä rannikolla sijainneen Loviisan innokas toiminta rautatien hyväksi vaikutti osittain myös ruotsinkielisen nimen melko yleiseen käyttöön. Tämä näkyi muun muassa rautatieyhtiön tavaraliikenteessä vuosina 1904–1951 käyttämissä pakettimerkeissä, joissa ruotsinkielinen "Lovisa-Wesijärvi Jernväg" -teksti vaihdettiin suomenkieliseen "Loviisan Rautatie Oy" -tekstiin vasta vuonna 1946 tapahtuneen nimenvaihdon yhteydessä. Viimeiset pakettimerkkisarjat painettiin vanhalla nimellä vielä vuonna 1946. Ruotsinkielisyys esiintyi myös muun muassa yhtiön pörssiosakkeissa, joissa yhtiön tiedot olivat suomenkielen lisäksi kirjoitettu myös ruotsiksi.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Vaikka alkuperäinen rautatieyhtiö lakkautettiin lopullisesti jo vuonna 1960, sen nimi esiintyy edelleen eräissä papereissa: muun muassa kaavoitusta tehtäessä saattaa tulla yhä esiin tosiasiassa jo kauan uudella omistajalla olleita tontteja, jotka ovat vielä nimellisesti Loviisan Rautatie Oy:n nimissä.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rataosuudesta operaationa ja kulkuyhteytenä käytettiin useampaa eri nimeä, nimitystä, sekä lyhennettä, joista varhaisimpia ja yleisimpiä liene alkuperäisestä ratasuunnitelmasta, sekä rautatieyhtiön nimestä muotoutuneet "Loviisan–Vesijärven rata", "Loviisan–Vesijärven rautatie", sekä "Loviisa-Vesijärvi rautatie" .


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Kirjoitetussa tekstissä Vesijärvi -sana on esiintynyt myös vanhassa suomenkielessä nykyistä enemmän käytetyllä "" W "" -kirjaimella ja Loviisa -sana ruotsalaisittain yhdellä "" i "" -kirjaimella kirjoitettuna. Näistä esimerkkeinä ovat muun muassa Lahden kauppalanhallituksen pöytäkirjoissa esiintyvät "Loviisan–Wesijärven rautatie" ja "Lovisan-Wesijärven rautatie" , sekä Holmbergin ratasuunnitelmassa käytetty "Lovisan-Vesijärven rautatie" .


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Useiden edellä mainittujen nimitysten yhteydessä on vaihtelevasti käytetty myös sanaa "kapearaiteinen", kuten Valkon sataman lähistöllä toimivan paikallisen kyläyhdistyksen käyttämä "Loviisa-Vesijärvi kapearaiteinen rautatie" . Kahden erilevyisen radan risteyskohdassa sijainnutta Lahtea lukuun ottamatta "kapearaiteinen" -sanan käyttö on lisääntynyt kuitenkin vasta myöhemmin, kun vertauskohteeksi on osattu ottaa Suomessa olleita muita raideleveyksiä.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Nimissä esiintyvät "Loviisa" ja "Vesijärvi" olivat ratahankkeen toteutushetkellä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa radan päätepisteiden tunnetuimmat kohteet. Myöhemmin ratojen risteysalueella kaupungiksi kasvanut Lahti oli vielä kauppalaksi tullessaan vuonna 1878 vain pieni noin 200 asukkaan kylä. Ratahankkeen edetessä se ei päätynyt nimistössä radan päätepisteeksi, vaan nimeen päätyi radan tärkeimpänä puutavaran välitysreittinä toiminut Vesijärvi -niminen järvi, jonka rannalle rata päättyi. Radan eteläpäässä Loviisa oli kasvanut aikanaan merkittäväksi satamakaupungiksi ja oli yleisesti omaa Valko -nimistä satamaa tunnetumpi. "Valko" -nimi esiintyy kuitenkin joissain yhteyksissä radasta päätepisteineen mainittaessa, kuten pörssiyhtiöistä kertovan websivuston tekstissä muodossa "Vesijärvi-Valko" .


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Leveäraiteistuksen jälkeen radasta on tullut osa Valtionrautateiden rataverkkoa jonne nykyään on ratayhteys ainoastaan Lahden puoleisesta päästä. Tämä on johtanut radan nimityksissä orientaation vaihtumiseen pääosin Lahti-Loviisa suuntaiseksi.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Vielä alkuperäisen kapearaiteisen Loviisa-Vesijärvi-radan rakentamisen aikoihin rataosuuksia nimitettiin usein niiden lähtöaseman nimen mukaan. Tämä johtui todennäköisesti siitä, että useat yksityisistä radoista oli aikanaan eristyksissä silloisesta valtion rataverkosta ja niiden lähtöasemat sijaitsivat yleensä suuremmalla ja tunnetummalla paikkakunnalla kuin niiden pääteasemat. Loviisasta alkanut rata on leveäraiteistumisen ja valtion verkkoon yhtymisen jälkeenkin monissa yhteyksissä säilynyt nimityksellä "Loviisan rata" johtuen nykyään enemmän vakiintuneesta tavasta nimittää rataosuuksia lyhyesti niiden pääteasemien nimillä. Tästä esimerkkeinä ovat muun muassa kirjoitetussa tekstissä esiintyvät "Loviisan rata" , "Loviisan kapearaiteinen rata" , sekä "Loviisan rautatie" .


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Loviisan–Vesijärven radasta, sekä sitä operoineesta yhtiöstä on käytetty muun muassa seuraavia lyhenteitä:


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Loviisa-Vesijärven-radan varrelle rakennettiin alun perin 17 eriasteista liikennepaikkaa, joista 14 oli toteutettu tyyppipiirustusten mukaan noudattaen Valtion rakentamien rautatieasemien perusmallia. Liikennepaikoista 6 oli varsinaisia asemia, niistä suurimmat Loviisassa, Lahdessa ja Niemessä. Valtion rakentamista rautatieasemista poiketen kapearaiteisen radan asemat olivat mittasuhteiltaan huomattavasti pienempiä, lukuun ottamatta Loviisan suurehkoa kaksikerroksista rautatieasemaa. Radalle rakennettiin myös yhdeksän pysäkkiä, sekä kaksi laituria. Liikennepaikkoja kerkisi enimmillään olla 19.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Ainoa alkuperäisenä säilynyt Loviisan–Vesijärven kapearaiteisen rautatien asema-alue sijaitsee nykyisessä Liljendalin kunnassa, jossa on suojelukohteeksi hyväksytty vuonna 1900 käyttöönotettu Umpalan (Mickelspiltom) rautatieasema, sekä samalle tontille rakennettu liiteri.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Loviisan–Vesijärven Rautateiden pohjoispää sijaitsi kasvavan teollisuuden ympäröimänä Vesijärven rannalla nykyisten Niemen ja Ruoriniemen alueella, joka oli radan valmistuessa vielä osa Hollolaa. Alun perin radan pohjoispäässä sijaitsi rautateiden alkuperäinen vuonna 1900 rakennettu Niemen rautatieasema, joka oli rakennettu Vesijärven satamassa sijainneen valtion leveäraiteisen Vesijärven rautatieaseman pohjoispuolelle. Niemen asema oli jugendvaikutteinen hirsirakennus, jossa oli korkea aumakatto ja harjakoriste.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Keväällä 1918 Suomen sisällissodassa asemarakennus vaurioitui niin pahoin, ettei sitä enää käytetty matkustajaliikenteessä, mutta tavaraliikenne jatkui alueelle kasvaneen teollisuuden tarpeisiin. Asemaa laajennettiin vuonna 1947, jolloin sen ulkoasu muuttui huomattavasti. Asema purettiin 1970-luvun alussa.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Maksuksi Lahden kauppalalta uuden rautatieyhtiön käyttöön luovutetusta alueesta ns. "ruununmaasta" kauppalan hallitus oli pyytänyt osakkeiden lisäksi rautatieyhtiötä rakentamaan kauppalaa varten vekselin Vesijärvenkadun varrelle, rautatien vasemmalle (lännen) puolelle asemapiirustusten mukaisesti, jonka rakentaminen päätettiin jättää rautatieyhtiön toteutettavaksi. Vuoden 1903 elokuussa pidetyssä kokouksessa kauppalanhallitus päätti anoa rautatieyhtiöltä insinööriä kertomaan millä tavalla vekselin eli lastauspaikan maa-alueita olisi nostettava. Kriteerinä pidettiin että "siinä on mukava täyttää rautatievaunuja". Vekselipaikan rakennusta varten tarvittava täyttömaa oli sovittu kuljetettavaksi paikalle Puistokadulta, "Bomanin ja Heinosen talojen kohdalta", josta maa-aines oli määrä kuljettaa kauppalan omalla rautatiellä ja vaunuilla. Kauppala oli kuukautta aiemmin päättänyt hankkia katutöihin käytännölliseksi katsotut Röjsjön turveradalta ylimääräiseksi jääneet kiskot, sekä vaunut. Vekseli sijaitsi Vesijärvenkadun ja rautatien välissä, erkani radasta noin 50 m Hämeenkadun eteläpuolella ja jatkui Aleksanterinkadun eteläreunaan asti.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Lahdessa Loviisan–Vesijärven-radan liikennettä hoiti Valtionrautatiet vuoteen 1914 asti, jolloin rakennettiin kapearaiteisen radan oma vaatimaton asema. Lahden kapearaiteinen rautatieasema sijaitsi valtion leveäraiteisen Lahden vanhan rautatieaseman takana. (Silloinen Riihimäki–Pietari-radan varrella ollut Lahden päärautatieasema oli Nylanderin suunnittelema ja palaneen Lahden alkuperäisen rautatieaseman tilalle vuonna 1874 valmistunut 2-luokan asema, joka purettiin 1935 uuden aseman tieltä .)


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Henkilöliikenteen lisäksi Lahti oli merkittävä kuormausasema Loviisan–Vesijärven- sekä Valtionrautateiden välisessä rahtiliikenteessä. Esimerkiksi vuonna 1905 rataoperaattoreiden välillä siirtokuormatun rahdin määrä oli 6 100 tonnia. Suomen sisällissodan vuonna 1918 vaurioittaman Niemen rautatieaseman lopetettua henkilöliikenteen Lahden kapearaiteisen rautatieaseman merkitys henkilöliikenteessä kasvoi ja vaikutti omalta osaltaan Valtion aseman kanssa Lahden keskustan muodostumista sen nykyiselle alueelle.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Lahden kapearaiteinen rautatieasema pysyi pääpiirteittäin alkuperäisenä vuonna 1948 tehtyihin muutostöihin asti. 1970-luvun alussa puretun aseman paikalle on rakennettu 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen alkupuoliskolla HTC Lahden parkkihalli #1.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Orimattilassa sijaitsi kaksi radan alkuperäistä asemarakennusta noin kilometrin päässä toisistaan. Pohjoisempi niistä sijaitsi Orimattilan Viljamaan kylään rakennetulla pysäkillä. Viljamaan rautatieasema oli käytännössä pieni ja vaatimaton, jonka harjakaton päihin oli rakennettu päätykoristeet. Asema on rakennettu vuonna 1900 ja purettu 1958.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Viljalasta hieman etelään sijaitsi vuonna 1900 rakennettu varsinainen Orimattilan rautatieasema. Valtionrautateiden omistukseen siirtyneen liikennepaikan asemarakennus on purettu 1900-luvulla, henkilöliikenne loppunut ja liikennepaikkaa on käytössä ainoastaan tavaraliikenteen kuormausasemana.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Vuonna 1900 käyttöönotettu Umpalan rautatieasema (Mickelspiltom) sijaitsi reilun 50 km:n päässä Vesijärven asemalta ja oli yksi radan aktiivisessa liikennekäytössä olleista asemista. Hirsisen asemarakennuksen viereen rakennettiin samana vuonna liiteri.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Nykyisessä Liljendalin kunnan Umpalan kylässä sijainnut asema on Loviisan–Vesijärven Rauteteiden ainoa alkuperäisenä säilynyt asema-alue. Vuonna 1998 suojelukohteeksi hyväksyttyyn kohteeseen kuuluu asemarakennus, sekä sen viereen rakennettu liiteri. Liljendalin kunnassa sijaitseva asemarakennus on nykyään kesäasuntona.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Yksi radan alkuperäisistä vuonna 1900 rakennetuista asemarakennuksista oli Loviisan rautatieasema. Se oli radan muista asemista poiketen suurehko kaksikerroksinen rakennus, jonka katon harjalta nousi noin 7 m korkea torni.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rakennus peruskorjattiin 1960-luvulla sen jälkeen, kun rata oli muutettu leveäraiteiseksi. Samalla purettiin katon harjalta noussut torni, ja alkuperäinen korkea harjakatto muutettiin mansardikatoksi. Vuonna 1972 Loviisan kaupunki päätti purkaa asemarakennuksen sen paikalle rakennetun Läntisen sisääntulotien sillan tieltä.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Puretusta asemasta on jäljellä muun muassa Pohjois-Sarvilahden kartanon puistotien päähän pystytetyt aseman entiset graniittipilarit, Pernajan kunnassa yksityisasuntoon lyhennettyinä asennettuja aseman jugend-tyylisiä sisäovia sekä Loviisassa nykyään oleva aseman ulkolamppu.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Radan eteläisin asema sijaitsi Valkossa, jonne rakennettiin vuonna 1900 radan yksi alkuperäisistä asemista. Asema purettiin radan leveäraiteistamisen aikoihin vuonna 1961, eikä sen lisärakennuksiakaan ole enää jäljellä. Uuden leveäraiteisen valtion radan varteen rakennettiin uusi Valkon junatoimisto vuonna 1962.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Vesijärven rannalla Niemessä rautateiden raiteistot erkanivat Vesijärven sataman pohjois- ja itäreunoille levittäytyneen teollisuusalueen väleissä lukuisiksi sivuraiteiksi, jotka johtivat alueella sijainneisiin sahalaitoksiin, rullatehtaisiin, Vesijärven rantaan rakennetuille laivalaitureille sekä muille teollisuustonteille. Alkuperäisessä vuonna 1896 laaditussa Holmbergin ratasuunnitelmassa sivuraiteiden yhteispituudeksi oli ilmoitettu noin 1 500 m.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Jo ennen Lahden kauppalan itsenäistymistä kaupungiksi vuonna 1905 sen halki rakennettu rautatie vaikutti merkittävästi Lahden tulevan kaupunkirakenteen muotoutumiseen, mikä näkyy muun muassa arkkitehti Selim A. Lindqvistin ja insinööri W. O. Lillen vuonna 1901 laatimassa asemakaavassa. Muuten hyvin suoralinjaisena rakennetun radan linjauksessa oli Vesijärven ja Ämmälän välillä kaksi suurta mutkaa, jotka johtuivat lähinnä Lahden kauppalan lähistölle rakennetun Lahden alkuperäisen rautatieaseman sekä alueella olevien mäkien, Nikkilänmäen ja Kerinkallion sijainneistaSenaatin kartat, 1875 (1900-luku).


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Lahden keskustan alueella rata kulki Niemen kaupunginosasta etelään tultaessa ensin nykyisen Niemenkadun länsireunaa, Taapelipolkua ja Kauppakadun länsireunaa pitkin. Kauppakadun ja Lankapolun kulmasta ratalinjaus kääntyi viistosti nykyisen Terveysaseman halki kohti Siltapolkua, josta se kaarsi Puusepänkadun länsireunaa nykyisin kulkevaa kävelytien linjaa Mannerheiminkadun yli Askonkadulle. Askolankadulla olevan mutkan kohdalla radalta erkani sivuraide Lahden kapearaiteiselle rautatieasemalle.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Lahden asemalle johtaneen sivuraiteen jälkeen rata jatkui kohti itää kunnes kaartui etelää kohden ylittäen valtion leveäraiteisen Riihimäki–Pietari-radan tasan 300 m Iso-Paavolankadun itäpuolella. Sillan jälkeen ratalinjaus kulki Vanhanradankadun pohjois- ja itäreunaa pitkin, jossa se kulki Särmääjänkadulle asti rakennetulla ratapenkereellä. Kerinkallionkadun kulmassa ratalinjaus ylitti Vanhanradankadun ja jatkui Jalavakadun ja Teknikonkadun väliin jäävän kävelytien yli Kerinkallion metsässä kulkevaa polkua pitkin nelostien itäpuolelle kohti Metsä-Pekkalantietä.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text:
Lahdessa nykyisen Askonkadun mutkan kohdalla radalta erkaneva noin 500 m pitkä sivuraide johti Lahden kapearaiteiselle rautatieasemalle, joka sijaitsi valtion leveäraiteisen radan varrella sijainneen Lahden vanhan rautatieaseman itäpuolella. Loviisan suunnasta ajettavan vaihteen jälkeen rata jakaantui kahdeksi rinnakkaiseksi raiteeksi aseman edustalle. Etelänpuoleisen asemaraiteen noin puolestavälistä oli vielä erillinen menosuunnassa takavasemmalle erkaantuva noin 300 m:n switchback -raide, joka oli rakennettu siirtokuormausta varten valtion radan rinnalle.
Lahden nykyisessä keskustassa rata kulki sitä varten rakennetulla korkealla penkereellä ja ylitti Aleksanterinkadun ja Kirkkokadun niihin kohtiin rakennetuilla ylikäytävillä. Harjukadulle rakennettiin vuonna 1909 tiettävästi Suomen ensimmäinen rautabetonisilta, jossa itä-länsi -suunnassa kulkenut katu ylitti radan.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Myös valtion rata oli senaatin vaatimuksesta ohitettava eri tasossa, joten sen yli rakennettiin silta. Silta valmistui jo alkuperäisen radan rakentamisen yhteydessä.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Valtion ostettua rautatien osakkeet ja liikenteen siirryttyä uudelle leveäraiteiselle Lahti–Loviisa-radalle Lahden keskustan läpi kulkenut vajaa 9 km:n pituinen rataosuus purettiin, ja samalla purettiin Aleksanterinkadun ja Hämeenkadun ylittäneet sillat 27. huhtikuuta 1960.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Nykyisen nelostien etelä- ja itäpuolella rata kulki ensin suurin piirtein Metsä-Pekkalantien linjausta ja lopuksi vielä noin 50 m:n matkan nykyistä Polkustentietä, jonka jälkeen kapearaiteinen ratalinjaus jatkui nykyiselle Lahti–Loviisa-radan leveäraiteiselle linjaukselle. Loviisan–Vesijärven Rautateiden Ämmälän asema sijaitsi vajaan kilometrin päässä nykyisestä Polkustentien tasoristyksestä etelään.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Ämmälän jälkeen kapearaiteinen ratalinjaus noudatteli pääsääntöisesti nykyistä leveäraiteista Lahti–Loviisa-radan linjausta. Loviisan ja sen Valkoniemessä sijainneen sataman välille suunniteltu noin 5,7 km:n ratalinjaus noudatti pääsääntöisesti insinööri August Granfeltin vuonna 1896 ehdottamaa Loviisa–Kankkila-ratalinjaa, joka olisi yhdistänyt Loviisan kaupungin nykyisen Myrskylän kunnan alueella sijaitsevaan Kankkilaan "(ent. Kankböle)". Loviisan satamassa Valkossa rata erkani lukuisiksi sivuraiteiksi, joiden alkuperäinen suunniteltu yhteispituus oli noin 1 600 m.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rautateillä liikennöi parhaimmillaan kymmenen höyryveturia, joiden lisäksi vetokalustona on käytetty myös sotakorvaustarkastuksessa hylättyjä dieselvetureita. Suuri osa radan kalustosta on romutettu rautatien lopettamisen yhteydessä, mutta joitakin vaunuja ja vetureita on myös säilynyt myös jälkipolville. Näistä muun muassa höyryveturit LWR 6 ja LWR 7, sekä Move 21 -dieselveturit LWR 1, LWR 2 ja LWR 3 on sijoitettu Jokioisten Museorautatielle, joista LWR 6, sekä LWR 3/Move 21 ovat kunnostettuina museoliikenteessä. Dieselveturit 1 ja 2 yhdistettiin jo ammattiliikenteen aikana kahden vakavan kolarin jälkeen yhdeksi, joka viimeksi toimi numerolla JR 1. Veturi on vuonna 2012 kunnostuksen alaisena.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rautatien veturi- ja vaunukalusto tarkastettiin vuonna 1944 sotakorvauksina käytettäväksi, mutta venäläiset eivät kelpuuttaneet yhtään veturia tai vaunua.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Alun perin Loviisan–Vesijärven-radan suunnittelija Carl Emil Holmberg oli laskenut noin 75 % radan tuotosta tulevan tavaraliikenteestä, joka näkyi myös radan kustannuslaskelmissa käytetystä kalustovalikoimasta. Hänen vuonna 1896 tehdyissä laskelmissaan listataan seuraavat kalustohankinnat:


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Rautatieyhtiö oli tilannut uudelle radalle viisiBrooks Locomotive Works katalogissa vuodelta 1899 Loviisaan valmistettuja vetureita esitellään kahta eri sarjaa: 690 (Consolidation)ja 691 (Mogul) ja katalogin kuvissa esiintyvät veturit LWR 3, sekä LWR 5. Jokioisten museorautatielle päätyneitä Brooksin vetureiden numerolaattoja on kolmet kappaleet: LWR 1, LWR 2 ja LWR 3. Jokioisten rautateille lainattiin vuosien 1945–1947 aikana kahta tenderiveturia: LWR 4 (vuonna 1945) ja LWR 5 (vuosina 1945–1947). Kaikkien viiden veturin valmistusajankohta ei ole tiedossa ja ne eivät välttämättä ole kaikki samoja luokitusta tai samoista sarjoista. Mogul (2-6-0) ja Consolidation (2-8-0) -luokiteltua höyryveturia, jotka oli valmistanut Amerikkalainen Brooks Locomotive Works. Jokaiseen veturiin kuului neliakselinen polttoainetta ja vettä kuljettava tenderi.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: LWR 1, LWR 2 ja LWR 3 vetureista tiedetään hyvin vähän. Veturit poistettiin käytöstä ja lähetettiin romutettavaksi todennäköisesti viimeistään 1950-luvulla. Niissä olleet kookkaat pronssiset numerolaatat siirrettiin radalle hankittuihin kolmeen kapearaiteiseen Move 21 dieselveturiin. Kaikkien kolmen veturin numerolaatat ovat edelleen tallella Jokioisten Museorautatiellä. Brooks Lovomotive Works -yhtiön katalogikuvan mukaan LWR 3 olisi ollut Consolidation, eli 2-8-0 -tyyppinen veturi ja valmistettu vuonna 1899.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: LWR 4 ja LWR 5 olivat lainassa Jokioisten rautatiellä heidän oman sotakorvauksena luovutetun veturinsa tilalla. Ensimmäisenä lainaan lähetettiin LWR 4, vuonna 1945, mutta pyöränrenkaan irrottua se jouduttiin palauttamaan Loviisan–Vesijärven Rautatielle vielä saman vuoden aikana ja sen tilalle lainakäyttöön lähetettiin LWR 5. Toinen lainaveturi palveli Jokioisilla ensimmäisen Tubize -veturin saapumiseen asti vuoteen 1947, jolloin sekin palautettiin nyt jo uudella nimellä toimineelle Loviisan Rautatielle. Brooks Locomotive Works -yhtiön katalogikuvan mukaan LWR 5 olisi ollut Mogul, eli 2-6-0 -tyyppinen veturi ja valmistettu vuonna 1899.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text:
Mogul (2-6-0):

Consolidation (2-8-0):


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Loviisan–Vesijärven Rautatien veturi numero 6 (LWR6) oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n (Tampella) konepajalla vuonna 1909 valmistunut kaksisylinterinen tulistinhöyryveturi. 2-8-0 -tyyppisenä veturina siinä oli neliakselisen vetopyöräkerran lisäksi edessä vapaasti rullaava yksiakselinen juoksupyöräkerta, joka tasoitti veturin kulkua mutkaisilla rataosuuksilla. Halkopolttoisen veturin vettä ja halkoja kuljettava tenderi oli varustettu kahdella kaksiakselisella telillä.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Veturiin oli Tampellan tehtaalla asennettu tulistin, joka oli sen ajan höyryvetureissa vielä varsin harvinainen. Uudentyyppisessä tulistinhöyryveturissa höyrykattilasta tuleva höyry johdetaan sylintereihin tulistusputkia pitkin tulipesän kautta, joka tekee höyryn käytöstä tehokkaampaa. Veturi oli varustettu höyryjarruilla ja tenderi käsikäyttöisellä jarruillaThe Renovation of LWR #6 – Jokioisten Museorautatie Ry.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Veturi ehti olla Loviisan–Vesijärven rautatien kaupallisessa käytössä yhteensä noin 51 vuotta, kunnes se radan leveäraiteistamisesta johtuen poistui käytöstä 19. huhtikuuta 1960Steam locomotives of JMR – Jokioisten Museorautatie Ry.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Liikenteen loputtua veturi lahjoitettiin Loviisan kaupunginmuseolle ja asetettiin muistomerkiksi Loviisan keskustaan. Jokioisten Museorautatietä ylläpitävä Museorautatieyhdistys Ry onnistui pitkien neuvottelujen jälkeen sopimaan ulkoilmassa huonoon kuntoon joutuneen veturin sisäsäilytyksestä Minkiöllä, jonne se siirrettiin 23. syyskuuta 1982. Minkiöllä hinauskuntoinen veturi maalattiin näyttelyveturiksi.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Vuonna 1994 Museorautatieyhdistys laati pitkä aikavälin suunnitelman, jonka yksi tärkeä päämäärä oli kunnostaa museoliikennekäyttöön kolmas veturi. Kolmatta veturia tarvittiin Jokioisten museorautatiellä juuri valmistuneen uuden rataosan lisäämään liikenteeseen. Huonossa kunnossa oleva LWR6 katsottiin hyväksi vaihtoehdoksi, koska se oli tekniikaltaan hyvin samanlainen kuin museorautatien liikenteessä ennestään käytössä ollut Hyvinkää–Karkkila-rautatien veturi numero 5 ja suomessa valmistettuun veturiin oli helpompi saada varaosia, kuin museon ulkomailla valmistettuihin vetureihin. Merkittävä ongelma LWR6:n valitsemisessa kunnostettavaksi oli se, että veturin virallinen omistaja oli edelleen Loviisan kaupunki, mutta neuvottelujen tuloksena vuonna 1996 Loviisan kaupunki lahjoitti veturin virallisesti Museorautatieyhdistykselle.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Omistusoikeuden vaihduttua vuonna 1996 veturin perusteellinen kunnostus alkoi jo samana syksynä. Käyttövuosinaan muuteltu ja tumman vihreäksi maalattu veturi palautettiin sen 1920-luvun asuun, jolloin se maalattiin takaisin mustaksi. Samalla uudelleenrakennettiin luistinliikuntalaitteet, savupiippu, sekä asetyleenilamput alkuperäisen mallin mukaan. LWR 6 on tällä hetkellä ainut veturi Suomessa, jossa on toimivat asetyleeni valot. Suomen liikenneministeriön rahoittamana tehdyn työn teki suurimmaksi osaksi Jokioisissa sijaitseva Jomeco Oy:n konepaja. Ulkopuolisen työn lisäksi kaksi vuotta kestäneeseen kunnostukseen kului vapaaehtoistyöntekijöiltä noin 6 000 työtuntia. Kunnostus tuli maksamaan 921 000 mk.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Työn valmistuttua veturi kuljetettiin Minkiön rautatieasemalle ja kytkettiin siellä varastoituna olleeseen tenderiin. Seuraavana päivänä 16. elokuuta 1998 kello 2 iltapäivällä veturi liikkui omin voimin ensimmäistä kertaa yli 38 vuoden jälkeen. Koeajojen jälkeen se luovutettiin virallisesti Museorautatieyhdistykselle 21. elokuuta 1998, jossa Jaakko Pohjola Suomen liikenneministeriöstä luovutti veturin Museorautatieyhdistyksen puheenjohtajalle Antti Välkille.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Nykyään LWR 6 on Suomen toiseksi vanhin käyttökuntoinen höyryveturi, sekä vanhin ajokuntoinen tulistinhöyryveturi. Koeajojen jälkeen se on toiminut museojunaliikenteessä vuoden 1999 keväästä alkaen ja osoittautunut siinä erittäin luotettavaksi ja hyväkulkuiseksi työjuhdaksi.Höyryveturin numero 7 (LWR 7) on valmistanut saksalainen Orenstein & Koppel numerolla 9454 vuoden 1921 toukokuussa. 2-8-0 -tyyppisessä hiilipolttoisessa tenderiveturissa on Heusinger-luistinohjaus, sekä asetyleenikaasuvalaistus.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Veturi oli käytössä radan vuoden 1960 leveäraiteistamiseen saakka. Sen jälkeen veturin piti mennä Eskolan metsäradalle, jota varten se vietiin täyskunnostukseen VR Hyvinkään konepajalle vuonna 1960. Työn valmistumisen aikoihin loppui kuitenkin myös Eskolan liikenne ja käyttöä vaille jäänyt juuri kunnostuksesta tullut veturi asetettiin muistomerkiksi Lahden asemalle.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: 1960-luvulla, ennen kuin valtatie 12 valmistui Lahden keskustaan, veturi siirrettiin Lahden linja-autoasemaa vastapäätä olleen museopuiston reunaan. Veturi oli Lahdessa vuoteen 1995 asti, jolloin se siirrettiin erittäin huonoon kuntoon menneenä Jokioisten Museorautatielle Minkiölle. Nykyisin näyttelyesineenä oleva veturi ei ole ajokuntoinen, ja se odottaa kunnostusta.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Höyryvetureiden lisäksi rautateillä oli käytössä muun muassa kolme Move 21 dieselveturiaThe Jokioinen Railway – more than 100 years of history – Jokioisten Museorautatie Ry.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Move 21 oli Valmet Oy:n lentokonetehtaan vuosina 1946–1952 sotakorvaukseen valmistama kapearaiteinen 750 mm raideleveydellä ollut dieselveturisarja, jota valmistettiin yhteensä 76 kappaletta. Veturisarjan tilanneen SOTEVA:n purkauksen yhteydessä vuonna 1954, kaikki venäläisten hylkäämä sotakorvaustavara huutokaupattiin. Huutokaupan Move 2 moottoriveturit osti Saalasti Oy, joka vaihtoi puukaasumoottorit takaisin alkuperäisen kaltaisiin dieselmoottoreisiin. Moottorivaihdon yhteydessä kapearaiteiset veturit tyyppimerkittiin Move 21:ksi (Move 2:n ensimmäinen muunnos) ja ne myytiin rautatieliikenteeseen.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Loviisan Rautatie Oy osti kapearaiteisia Move 21 dieselvetureita käyttöönsä yhteensä kolme kappaletta, joille annettiin numerot 1, 2 ja 3. Veturien kookkaat pronssiset numerolaatat oli riisuttu radan alkuperäisistä romutukseen menneistä Brooks-höyryvetureista. Veturit toimivat radan liikenteessä vuoteen 1960 asti, jolloin niitä käytettiin vielä radan leveäraiteistamisen, sekä kapearaiteisen kiskotuksen purkamisen yhteydessä. Veturit myytiin vielä samana vuonna Jokioisten Rautatielle, jossa niiden käyttö jatkui kaupallisessa liikenteessä. Jokioisille saavuttuaan vetureiden numerointi säilytettiin samana.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text:
Veturi numero 2 (LWR 2/JR 2) joutui Jokioisten Rautatiellä 1960-luvulla pahaan kolariin, jonka seurauksena se muutettiin varaosalähteeksi. Varaosia on käytetty runsaasti LWR 3 veturissa, sekä samanlaisessa museorautateille Hyvinkään-Karkkilan Rautatieltä hankitussa "Karkkilalainen" -nimisessä Move 21 veturissa.
Veturi numero 3 (LWR 3/JR 3) oli liikenteessä Jokioisten Rautatien liikennöinnin loppuun asti. Viimeisenä päivänä ajettiin kuitenkin ainoastaan höyryvetureilla Move 21-dieselvetureiden ollessa jo todella huonossa kunnossa, mutta Jokioisten Rautateillä ajetut purkujunat ajettiin silti kaikki nimenomaan sotakorvaustarkastuksessa hylätyllä dieselveturilla. Veturi toimi myös ensimmäisenä linjaveturina Jokioisten museorautatien liikenteen alkaessa vuonna 1978. Dieselveturi siirrettiin järjestelytehtäviin museorautatien JR4 höyryveturin läpäistyä katsastuksen.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Moottorivetureista LWR 1 ja LWR 3 ovat nykyään Jokioisten museorautatien hallussa, joista LWR 3 on ajokuntoisena museoliikenteessä. Museorautateillä kunnostetaan lisäksi toista Loviisan Rautatien Move 21 veturia museoliikenne käyttöön. Kunnostustöissä jo hinauskuntoon asti edenneeseen veturiin tarvittavia osia on otettu LWR 1 veturista, sekä kolaroidusta LWR 2 varaosaveturista. Veturista kaavaillaan joko numeroa 1 tai 2. Kaikkien kolmen Loviisan Rautatie Oy:n Move 21 -veturin numerolaatat ovat tallessa.Radan panostus rahdinkuljetuksessa vaikutti myös sen vaunuvalikoimaan, joka näkyy myös esimerkiksi vuoden 1914 kalustokirjauksesta: 6 veturia, 7 matkustajavaunua ja 174 tavaravaunua. Kalusto oli muuten normaalia, mutta mukana oli muutamia erikoisuuksiakin, kuten kaksi säiliövaunua, joista toinen siirrettiin Jokioisten rautatielle jo 1930-luvulla, kerran viikossa edestakaisin kuljetettu vankivaunu sekä rata-auto Hudson.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Radan leveäraiteistamisen yhteydessä osa rautatien tavaravaunuista myytiin Jokioisten rautatielle, joista useat ovat säilyneet radan siirryttyä Jokioisten museorautatien käyttöön. Loviisaan jääneet kappaleet romutettiin, Jokioisten säiliövaunu muutettiin sodan jälkeen umpitavaravaunuksi joka on edelleen tallessa.


title: Loviisan–Vesijärven rautatie

text: Lisäksi Isosaaren linnakkeella on osana linnakkeen oman kapearaiteisen rautatien muistomerkkiä alun perin Loviisan rautatien kalustoon kuulunut kaksiakselinen Pedershaab-moottoriveturi, jonka Puolustusvoimat sai vuonna 1956 VR:ltä ja joka hankittiin Valkon sataman vaihtotyöhön. Veturia kutsuttiin Loviisassa nimellä "Groda" eli "Sammakko".


title: Kapearaidemuseo

text: Kapearaidemuseo tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Khalid Boulahrouz

text: Khalid Boulahrouz (s. 28. joulukuuta 1981 Maassluis, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa Tanskan pääsarjajoukkue Brøndby IF:ssä


title: Khalid Boulahrouz

text: Puolustajana pelaava Boulahrouz aloitti ammattilaisuransa RKC Waalwijkissä kevättalvella 2002. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Hamburger SV:hen. Alankomaiden maajoukkueessa hän debytoi 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Liechtensteinia vastaan 3. syyskuuta 2004. Boulahrouz siirtyi kesällä 2006 Chelseaan, mutta kausi sujui heikosti ja kesällä 2007 hänet lainattiin Sevillalle. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi VfB Stuttgartiin, jossa pelasi neljä kautta ennen siirtymistään Sportingiin. Lokakuussa 2013 Boulahrouz siirtyi Tanskan pääsarjaa pelaavaan Brøndby IF:ään kauden 2013-14 loppuun kestävällä sopimuksella.


title: Wilfred Bouma

text: Wilfred Bouma (s. 15. kesäkuuta 1978 Helmond, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa PSV Eindhovenissa.


title: Wilfred Bouma

text: Bouma aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994, mutta ei saanut joukkueessa paljoa peliaikaa ja siirtyi vuonna 1996 lainasopimuksella Eerste Divisien MVV Maastrichtiin ja oli mukana seuraavalla kaudella nostamassa joukkuetta takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Kauden 1998–1999 hän pelasi Fortuna Sittardissa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi takaisin PSV:hen, missä hän pelasi lähinnä vasemmalla laidalla ja hyökkäyspäässä.


title: Wilfred Bouma

text: Bouma valittiin Alankomaiden maajoukkueeseen 2002 MM-kisojen karsintoihin. Hän pelasi myös 2004 EM-kisoissa. Maajoukkueessa hänet siirrettiin keskuspuolustajaksi, missä hän pelasi jatkossa myös Guus Hiddinkin valmentamassa PSV:Ssä kaudella 2004–2005.


title: Wilfred Bouma

text: 30. elokuuta 2005 Bouma siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 3,5 miljoonalla punnalla. Vuonna 2010 hän palasi takaisin PSV Eindhoveniin.


title: Nigel de Jong

text: Nigel de Jong (s. 30. marraskuuta 1984 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka on edustanut seuratasolla muun muassa saksalaista Hamburger SV:tä, englantilaista Manchester Cityä ja italialaista AC Milania.


title: Nigel de Jong

text: Nigel de Jong on entisen jalkapalloilijan Jerry de Jongin poika. Hän aloitti Amsterdamin Ajaxin junioriryhmässä jo nuorena poikana, ja debytoi edustusjoukkueessa jo 17-vuotiaana lokakuussa 2002. Oikeajalkainen de Jong pelasi sekä keskikentällä että puolustuksessa, mutta myöhemmin sai yhä vähemmän peliaikaa. Ajaxissa hän voitti Alankomaiden pääsarjamestaruuden vuonna 2004. 26. tammikuuta 2006 hän siirtyi Saksaan Hamburger SV:hen.


title: Nigel de Jong

text: Tammikuussa 2009 de Jong siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn. City oli ostanut jo uuden rikkaan sheikkiomistajansa Sulaiman Al Fahimin aikana jo kesällä muun muassa Robinhon Real Madridista. Tammikuussa ennen de Jongia joukkueeseen oli liittynyt jo Wayne Bridge ja Craig Bellamy. De Jong teki ensimmäisen maalinsa Manchester Citylle 1.5.2011 West Hamia vastaan.


title: Nigel de Jong

text: Maajoukkueessa Nigel de Jong pelasi 81 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän debytoi 31. maaliskuuta 2004 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Polvivamma esti de Jongin pääsyn maajoukkueeseen Saksassa pidetyissä MM-kisoissa vuonna 2006. Vaivan jälkeen hän kuitenkin jatkoi hyviä esityksiään ja tuli valituksi Marco van Bastenin joukkueeseen EM-kisoihin 2008. Hollanti eteni kisoissa puolivälieriin asti, jossa joukkue koki jatkoaikatappion Venäjälle.


title: Gillis Grafström

text: Gillis Emanuel Grafström (7. kesäkuuta 1893 Tukholma – 14. huhtikuuta 1938 Potsdam, Saksa) oli ruotsalainen taitoluistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän on kaikkien aikojen menestynein taitoluistelija olympialaisissa.


title: Gillis Grafström

text: Grafström voitti miesten yksinluistelun olympiakultaa Antwerpenissä 1920, Chamonix'ssa 1924 ja Sankt Moritzissa 1928. Lisäksi hän sai hopeamitalin Lake Placidissa 1932.


title: Gillis Grafström

text: Grafström on kaikkien aikojen parhaita lyhytohjelman esittäjiä. Hän oli ensimmäinen luistelija, joka laskeutui turvallisesti axel-hypyn, ja hän kehitti myös Grafström-piruetin. Hän luisteli harvinaisen tyylikkäästi ja oli kuuluisa musiikin tulkitsijana. Lisäksi Grafström valmensi Sonja Henietä.


title: Gillis Grafström

text: Gillis Grafström kuoli 44-vuotiaana Potsdamissa verenmyrkytykseen. Kaupungissa on nykyään hänen nimeään kantava katu.


title: Tomáš Galásek

text: Tomáš Galásek (s. 15. tammikuuta 1973 Frýdek-Místek, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija.


title: Tomáš Galásek

text: Galásek aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Baník Ostravassa vuonna 1991. Vuonna 1997 hän siirtyi tilburgilaiseen Willem II:een ja vuonna 2000 amsterdamilaiseen Ajaxiin. Kesällä 2006 Galásek siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan 1. FC Nürnbergin joukkueeseen. Vuonna 2008 hän palasi Baník Ostravaan, muttei lopettanut uraansa kotimaassaan, vaan siirtyi vielä vuonna 2009 takaisin Saksaan, Mönchengladbachiin, jossa hän päätti uransa kauden 2008–09 päätyttyä.


title: Tomáš Galásek

text: Maansa maajoukkueessa Galásek pelasi 69 ottelua ja teki yhden maalin. Hän oli mukana EM-kisoissa 2004 ja Saksan MM-turnauksessa 2006, jossa hän pelasi maajoukkueen kapteenina kaksi ottelua.


title: Gangsteri

text: Gangsteri on ammattirikollinen ja rikollisjengin tai -järjestön jäsen, etenkin Yhdysvaltain järjestäytyneessä rikollisuudessa. Osa järjestöistä pystyi pysymään enemmän tai vähemmän laillisina, kun osa oli mukana muodostamassa yhdysvaltalaista järjestäytynyttä rikollisuutta. Myös erilaisiin tehtäviin tarkoitetut ryhmät, kuten vapaapalokuntalaiset tai vartijaryhmät muuttuivat joskus rikollisjengeiksi. Jengien jäseniä ruvettiin nimittämään gangstereiksi.


title: Gangsteri

text: Erityisesti New Yorkissa syntyi oma värikäs alamaailmansa. Siirtolaisalueet ja slummit, kuten Hell’s Kitchen, Brooklyn ja varsinkin Manhattanilla Boweryn ja Broadwayn välissä sijainnut Five Points toimivat rikollisjengien syntypaikkoina. New Yorkin ensimmäinen järjestäytynyt jengi oli 1820-luvulla perustettu irlantilaissiirtolaisista muodostunut "Forty Thieves". Niin ikään irlantilainen oli alueen viinakauppiaiden varastoja vartioimaan perustettu "Roach Guard", josta tulikin murhiin ja ryöstöihin erikoistunut rikollisjengi. Roach Guardin sekalaisesta sakista järjestyi sittemmin kurinalainen "Dead Rabbits", jonka kovin vastustaja oli kansallismielinen ja katolilaisvastainen yhdysvaltalaissyntyisistä kasattu "Bowery Boys", jota vastaan irlantilaisjengit usein liittoutuivat. Muita jengejä olivat muun muassa "Shirt Tails", jonka jäsenet piilottelivat aseita housujen yli roikkuvien paitojen alla, Baltimoresta New Yorkiin sisarjengin muodostanut "Plug Uglies" ja juutalaisten muodostama "Eastman Gang".


title: Gangsteri

text: Katujengien jäsenillä oli yleensä jokin tapa erottua toisten jengien jäsenistä. Bowery Boysin jäsen tunnettiin korkeapyttyisestä silinterihatusta, punaisesta paidasta, mustista housuista, vasikannahkasaappaista, mustasta liivistä ja öljyllä kammatuista hiuksista. Vastustajan Dead Rabbitsin tunnisti punaraitaisesta paidasta ja jos heitä oli monta marssimassa kahakkaan tai mellakkaan, kantoivat he joukkonsa edellä kuollutta jänistä seipään nokassa.


title: Gangsteri

text: Näillä katujengeillä oli eroavaisuuksia ulkoasun lisäksi myös toimintatavoissa. Usein jengit erikoistuivat tietyntyyppisiin rikoksiin, kuten "Boodle Gang", joka siirtyi ruokavaunujen ryöstöistä ihmiskaappauksiin ja lunnasrahojen kiristämiseen. "Charlton Street Gang" puolestaan toimi merirosvojen lailla hyökäten Hudson-joen varrella oleviin koteihin varastetulla sluupilla 1860-luvun lopulla. "Cherry Hill" -jengin jäsenet taas pukeutuivat rikkaiden lailla, jotta saattoivat ryöstää näitä näiden omilla asuinalueillaan. "19th Street Gang" ryösti helppoja kohteita, kuten naisia, lapsia ja vanhuksia. Teini-ikäisistä koostuneet "Dutch Mob" ja myöhemmin "Crazy Butch Gang" erikoistuivat taskuvarkauksiin Boweryn itäpuolella. "Bowery Boys" oli puolestaan laaja-alainen ja sillä oli poliittistakin painoarvoa varsinkin korruptoituneimpien New Yorkin poliitikkojen keskuudessa. Bowery Boys oli mukana kansallismielisessä ja ääriprotestanttisessa "Know Nothing" -liikkeessä, kuten baltimorelaiset "Rips Raps" ja "Plug Uglies", jolla oli newyorkilainen alajaosto.


title: Gangsteri

text: Keskinäisten välienselvittelyjen koko vaihteli. Oli satunnaisia salamurhia ja puukotuksia, yksittäisten gangstereiden nyrkkinujakoita, pieniä veitsi- ja tulitaisteluita sekä suuria satojen miesten välisiä joukkotappeluja. Lain kouraa välttääkseen jengit turvautuivat, kuten myöhemmät jälkeläisensä lahjontaan, kiristykseen, uhkailuun ja murhiin. Politiikassa vaikutusvaltaa omanneet jengit suosivat silmänsä ummistaneita poliitikkoja.


title: Gangsteri

text: Sisällissota ja sen jälkivuodet toivat muutoksia New Yorkin ja monen muun kaupungin jengielämään. New Yorkin vuoden 1863 värväysmellakat saivat alkunsa, kun osa värvätyiksi määrätyistä kaupunkilaisista, gangsterit mukaan lukien, kieltäytyivät kutsusta sotapalvelukseen ja aloittivat erilaiset mielenilmaukset, jotka laajenivat suureksi mellakaksi. Know Nothing-liikkeen ansiosta mellakointi kääntyi kaupungin mustia vastaan. Riehuvat ihmisjoukot lynkkasivat ja pahoinpitelivät useita mustia, kunnes armeija vihdoin tukahdutti mellakan väkivaltaisesti. Rikollisuus haluttiin saada kuriin ja poliisi järjesti 1860-luvun lopulla useita kampanjoita ja operaatioita järjestäytyneitä jengejä vastaan. Toiminta hiljenikin hetkeksi, kun jengit hajosivat niiden keskusjäsenten jouduttua vankilaan, mutta uusia jengejä perustettiin. Chichesterseista, Dead Rabbitsista ja muista Five Pointsin irlantilaisjengeistä tuli "Whyos". Whyos tarjosi erilaisia rikollisia palveluja maksua vastaan. Tämä varmistui, kun 1884 New Yorkin poliisi pidätti erään Whyosin jäsenistä, Piker Ryanin. Hänellä oli taskussaan lista, hinnasto, jossa luki:Uudelle vuosisadalle tultaessa New Yorkin juutalaisten suurin jengi, Monk Eastmanin johtama Eastman Gang oli hävittänyt Whyosin. Vaikka irlantilaisgangstereita ja jengejä toimii vieläkin ympäri Yhdysvaltoja, oli niiden kukoistuksen aika ohi. 1900-luku kuului etenkin italialaisjohtoisille suurille rikollisperheille. Paul Kelly ja Johnny Torrio perustivat italialaisjengin Five Points, joka puolestaan kukisti Eastman Gangin. Al Capone ja Lucky Luciano olivat kummatkin uransa alkuvaiheessa Five Pointsin jäseniä, Five Pointerseja.


title: Gangsteri

text: Yhdysvaltain kieltolaki loi pohjaa rikolliselle alkoholikaupalle. Alalla mukana olevat joutuivat yleensä alistumaan siihen, että rikollisjärjestö pyöritti toimintaa ja peri osansa voitoista. Gangsterijärjestöt kilpailivat reviireistään ja niiden väliset riidat ratkottiin usein tappamalla.


title: Billy Fiske

text: William Meade Lindsley ”Billy” Fiske III (5. heinäkuuta 1911 Brooklyn, New York – 17. elokuuta 1940 Chichester Englanti) oli yhdysvaltalainen kaksinkertainen rattikelkkailun olympiavoittaja. Hän oli myös ensimmäinen kaatunut yhdysvaltalainen lentäjä toisessa maailmansodassa.


title: Billy Fiske

text: Fiske voitti 16-vuotiaana ensimmäisen olympialaisen kultamitalinsa St. Moritzissa 1928. Hänestä tuli nuorin yhdysvaltalainen olympiavoittaja. Hän oli ohjaaja viiden hengen rattikelkassa. Tämä oli ainoa kerta, kun olympialaisissa laskettiin viidellä neljän hengen sijaan. Hän toisti menestyksensä neljä vuotta myöhemmin Lake Placidissa.


title: Billy Fiske

text: Vuonna 1939 Fiske päätti värväytyä Britannian kuninkaallisiin ilmavoimiin (RAF) taistellakseen Saksan etenemistä vastaan. Koska Yhdysvallat ei ollut vielä liittynyt sotaan, maan kansalaisten joutui liittyä muiden maihin armeijoihin päästäkseen sotimaan. RAF hyväksyi vain brittiläiset hakijat. Fiske onnistui pääsemään sisään kertomalla olevansa kanadalainen.


title: Billy Fiske

text: Kesällä 1940 Fiske sai ensimmäisen lentotehtävän. 16. elokuuta 1940 hänen laivueensa käskettiin ilmaan torjumaan saksalaisten syöksypommittajahyökkäys. Operaatio onnistui ja saksalaiset pommittajat joutuivat perääntymään. Fiske kuitenkin paloi pahasti, kun hänen Hurricane P3358 syöksyi ja syttyi tuleen laskeuduttuaan. Fiske kuoli päivää myöhemmin kuninkaallisessa West Sussexin sairaalassa.


title: Elintarvikeväri

text: Elintarvikeväri on elintarvikkeiden värin muuttamiseen tarkoitettu aine. Yleensä tavoitteena on parantaa ruoan ulkonäköä.


title: Elintarvikeväri

text: Värejä voidaan tehdä keinotekoisesti tai käyttää hyväksi luonnon omia väriaineita kasveista esimerkiksi punajuuresta tai porkkanasta. Myös ainakin yhdestä hyönteislajista tehdään elintarvikeväriä: kokenillikilpikirva "Dactylopius coccus" on karmiinin, jonka E-koodi on E 120, raaka-aine.


title: Elintarvikeväri

text: Euroopan unionissa elintarvikelisäaineilla on E-luokittelu. Elintarvikevärit kuuluvat elintarvikelisäaineisiin. Yhdysvalloissa FDA luokittelee värit F(ood)-, D(rugs)- ja C(osmetics)-luokkiin tarkoittaen elintarvikkeita, lääkkeitä ja kosmetiikkaa. Näitä yhdistelemällä saadan yhdeksän luokitusta käyttötarkoitusten mukaan. Eri maiden tai alueiden käytännöt eivät ole yhteneväiset.


title: Elintarvikeväri

text: Väriaineita luokittelee niiden värilähteen perusteella Colour Index International.


title: 1″ C-formaatti

text:
1" C-formaatti (C-tyyppi) on viimeisin avokeloja käyttävä analoginen videonauhuristandardi, jonka suunnittelivat
yhdessä Sony ja Ampex vuonna 1976. Se on videonauhuristandardina myös molempien yhtiöiden aikaisemmin luomien omien
standardien yhdistämisen tulos. C-kirjainta kantavan nimityksen formaatti sai englanninkielisestä sanasta "compromise". Tämä
standardi luotiin aikanaan pelkästään ammatillista TV-tuotantoa varten ja se pysyi käytössä lähes 20 vuotta.


title: 1″ C-formaatti

text: Standardi kehiteltiin suurimmaksi osaksi perustuen Ampexin vuonna 1965 luomaan A-formaatin videonauhuriin, jota markkinoitiin erilaisina malleina koti- ja koulutuskäyttöön. Ampex päätti jatkaa formaattinsa kehitystyötä edelleen ja loi järjestelmästään uuden version ammattimaista TV-tuotantoa varten pienin muutoksin. Samoihin aikoihin Sony oli itse kehittämässä yhden tuuman nauhaa käyttävää avokelavideonauhuria TV-asemien käyttötarpeisiin. Molemmat yhtiöt saivat melko pian tietää toistensa suunnitelmista ja yhteistyö järjestelmäviidakon estämiseksi aloitettiin.


title: 1″ C-formaatti

text: Lopullisen C-formaatin julkistamisen aikoihin Ampex oli ehtinyt valmistamaan ja myymään pienen erän A-formaatin nauhureitaan studiokäyttöä varten. Koska C-formaatin tuleminen tarkoitti A-formaatin valmistuksen päättymistä, oli Ampex valmis tekemään ilmaiseksi jo myymiinsä A-formaatin studionauhureihin rakenteelliset muutokset C-formaattia varten. Näkyvin ero näissä muunnoksissa oli A-formaatin käyttämän alfapujotuksen muuttaminen C-formaatin käyttämään omegapujotukseen.


title: 1″ C-formaatti

text: C-formaatti käytti jo aiemmin videonauhureissa yleistynyttä viistopyyhkäisymenetelmää. TV-studiokäytössä se toi mukanaan useita sellaisia ominaisuuksia, jotka eivät Ampexin kehittämässä Quadruplex-nauhureissa olleet mahdollisia kuten nauhan kuvallisen pikaselauksen, pysäytyskuvan, kuvan hidastus- ja nopeutustoiminnot sekä materiaalin elektronisen editoinnin ilman nauhojen fyysistä leikkaamista. Lisäksi nauhureista tuli Quadruplexeihin verrattuna moninkertaisesti luotettavimpia ja pienempikokoisia, joka mahdollisti kannettavien nauhureiden valmistuksen ulkokuvauskäyttöön. Kevyin koskaan valmistettu C-tyypin kannettava videonauhuri on Ampexin ja Nagran yhteistyössä suunnittelema malli VPR-5, joka kuvauskunnossa painaa vain 7 kg. Kannettavissa nauhureissa käytettiin pienempiä kelakokoja kuin studioversioissa.


title: 1″ C-formaatti

text:
C-tyypin nauhurit alkoivat yleistyä TV-asemien yleisvideonauhureina useiden vuosien kestäneen siirtymäkauden aikana
lopulta syrjäyttäen täydellisesti pystypyyhkäisyä käyttäneet suurikokoiset Quadruplex-nauhurit. Viimeiset Quadruplex-nauhurit poistettiin kokonaan lähetyskäytöstä suomalaisilla TV-asemilla 1980-luvun alkupuolella, kun tärkeimmät TV-ohjelmat olivat ensin kopioitu C-formaatin nauhoille arkistointiin tulevaisuuden varalle.


title: 1″ C-formaatti

text:
C-formaatti käyttää vanhempi A-formaattikin yhden tuuman (25,4 mm) leveää magneettinauhaa avokeloilla ja nauhanopeus on 23,98 cm/s. Suurimmalle,
halkaisijaltaan 11,75 tuuman (29,8 cm) nauhakelalle voidaan tallentaa 128 minuuttia ohjelmamateriaalia. Kuvarummun halkaisija on 130 mm ja siinä käytetään yhtä magneettipäätä videosignaalin tallennusta ja toistoa varten, joka tallentaa kokonaisen TV-kuvan puolikentän yhdelle pyyhkäisyraidalle. Tämän vuoksi nauha kiertää kuvarummun ympäri lähes täyden kierroksen omegapujotuksella. Kuvarummun suuresta koosta johtuen videopään kehänopeus on peräti yli 20 m/s, jolloin suurtaajuisen videosignaalin tallennus nauhalle tapahtuu erittäin korkealaatuisena. Videokuvan kirkkaussignaali tallennetaan nauhalle FM-moduloidulla kantoaallolla, jonka taajuus vaihtelee 8-11 MHz:n välillä käytettävästä TV-järjestelmästä riippuen. Värikkyyssignaalin apukantoaalto tallennetaan nauhalle suoraan sellaisenaan, joka toistettaessa on häiriöherkkä nauhamekanismin vähäisellekin epätasaisuudelle. Ongelma poistetaan nauhureiden yhteydessä käytetyillä digitaalisilla aikavirhekorjaimilla. Nauhalle voidaan tallentaa peräti kolme pitkittäistä ääniraitaa, joista usein kahta käytetään kuvamateriaalin stereofonista ääntä varten ja kolmatta aikakoodin tallennusta varten.


title: 1″ C-formaatti

text:
Myöhemmissä nauhurimalleissa otettiin käyttöön dynaaminen tahdistus, jossa pietsokiteen päälle asennetut kuvapäät muuttavat hieman asentoa lukien videoraidat täsmällisen tarkasti. Tällä saatiin muuttuvanopeuksinen kuvantoisto täysin häiriöttömäksi
pysäytyskuvasta lähtien aina 1.5-kertaiseen nopeutukseen saakka ja normaalitoistossa raidanseuranta paremmaksi lievien
nauhavenymien varalle. Ampex käytti omissa nauhureissaan tästä dynaamisesta tahdistuksesta nimitystä AST (Automatic Scan
Tracking).


title: 1″ C-formaatti

text:
C-formaatti oli erittäin suosittu videonauhurityyppi TV-asemien käytössä hyvin pitkään, kunnes ammattilaatuiset pienikokoisemmat kasettivideonauhurit, varsinkin Betacam SP vuodesta 1986 lähtien, korvasi sen asteittain kokonaan pois käytöstä. Vielä 1990-luvulla C-tyypin
nauhureita käytettiin rinnakkain Betacam SP-kaluston kanssa. Kun Betacam SP:llä tuotettiin ulkokuvaus ja uutistuotanto, niin C-formaatin nauhureilla tehtiin vielä osa ohjelmien lähetysmasternauhoista ja niiltä ajettiin lähetykseen etenkin ulkomaisilta TV-yhtiöiltä ostettu ohjelmamateriaali ja elokuvat.


title: 1″ C-formaatti

text: Ampex yriti vielä saavuttaa menestystä kevyellä (6,8 kg) kannettavalla kuvanauhurilla VPR-5, jonka se teki yhdessä sveitsiläisen Nagra-Kudelskin kanssa. Ampex suunnitteli elektroniikan ja Nagra mekaniikan. Laitteesta tulikin oikea kaunotar, mutta hyvin kallis. Se maksoi Suomeen tuotuna tarvikkeineen painonsa verran kultaa. Laite oli kevyt ja se oli suunniteltu säästämään energiaa. Muun muassa moottorit toimivat jarruttaessaan generaattoreina ladaten akkuja. Laitteessa oli normaalikäytössä 20 minuutin nauha, mutta siihen pystyttiin huollossa asentamaan isompi kansi, jolloin se pystyi käyttämään 60 minuutin keloja. Tällöin nauhurin liikuttaminen pystyakselin ympäri ei ollut kuitenkaan suotavaa, koska painavat kelat aiheuttivat moottorien ohjaustransistorien rikkoutumisen. VPR-5 käytti pintaliitostekniikkaa ja huipputeknologiaa. Ongelmallinen oli nauharadan lyhyys, joka vaati nauharadalta paljon ja pienikin virhe aiheutti nauhoituksen epäonnistumisen. Laite ei ehtinyt olla kovin monta vuotta markkinoilla, kun Betacam vei siltä menestymismahdollisuudet.


title: 1″ C-formaatti

text:
Viimeisimmät C-tyypin nauhurimallit valmistettiin 1980-luvun loppupuolella, jolloin ensimmäiset merkit digitaalisten
videonauhureiden tulemisesta oli nähtävissä. Sony valmisti C-tyypin nauhurista vielä yhden mallin, joka tallensi videokuvan digitaalisesti.


title: Henni

text: Henni on suomalainen naisen etunimi, joka on ollut almanakassa vuodesta 1973.


title: Henni

text: Henni on vanha länsisuomalainen muunnos nimestä Henriikka, joka on Henrikin sisarnimi.


title: Henni

text: Vuoteen 2015 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan Suomessa on kaikkiaan ollut kirjoilla 1 476 Henni-nimistä naista ja noin 20 miestä. Henni on yleisempi nimi pohjois-Suomessa, etelä-Suomeen verrattuna.


title: Sverdrup (mittayksikkö)

text:
Sverdrup (Sv) on miljoonan vesikuutiometrin virtaama sekunnissa (1 Sv =
10 m/s). Suuri merivirta, esimerkiksi Golfvirta, kuljettaa kymmeniä sverdrupeja. Yksikkö on nimetty norjalaisen meritieteilijän Harald Sverdrupin kunniaksi.


title: Sverdrup (mittayksikkö)

text: Sverdrup ei ole SI-järjestelmän yksikkö. Sillä on sama symboli kuin SI:n ekvivalenttiannosta mittaavalla sievertillä.


title: Jyllands-Postenin pilapiirrokset

text:
Jyllands-Postenin pilapiirrokset, jotka julkaistiin 30. syyskuuta 2005 aiheuttivat pilapiirrosjupakan, mikä 25. lokakuuta 2005 johti yli kymmenen islamilaisen suurlähettilään kirjeeseen Tanskan pääministerille ja tammikuussa 2006 ensin norjalaisen lehden Magazinetin ja sitten noin 30 muun lehden tultua avuksi Jyllands-Postenille kansainväliseen diplomaattiseen kriisiin.
Kåre Bluitgen on tanskalainen vasemmistolainen kirjailija ja toimittaja, joka kirjoittaessaan vuonna 2006 julkaistua profeetta Muhammedista kertovaa lastenkirjaa "Koranen og profeten Muhammeds liv" (Koraani ja profeetta Muhammedin elämä) kohtasi vaikeuksia löytää kuvittajaa kirjalleen. Useat kuvittajat pelkäsivät ääri-islamilaisten reaktioita ja siksi he kieltäytyivät kuvitustyöstä. Tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten sai Bluitgenin vaikeuksista idean pyytää pilapiirtäjiä tekemään oman karikatyyrinsä profeetta Muhammedista.


title: Jyllands-Postenin pilapiirrokset

text: Flemming Rose, kulttuuritoimittaja, tilasi 40 pilapiirtäjältä profeetta Muhammad-aiheisia pilapiirroksia.


title: Jyllands-Postenin pilapiirrokset

text: Jyllands-Postenin kulttuuritoimittaja Flemming Rose tilasi 40 pilapiirtäjältä kuvia ja sai vastauksen kahdeltatoista piirtäjältä. 28 pilapiirtäjää ei piirtänyt pilakuvaa.Kuvien aiheuttaman vaikutuksen tehostamiseksi jotkut tekivät imaamien esiteltäviksi Jyllands-Postenin julkaisemien kahdentoista kuvan lisäksi uusia, mahdollisesti jo julkaistuja kuvia muslimeja enemmän loukkaavia kuvia, joita ei kuitenkaan oltu julkaistu, vaikka niin annettiin ymmärtää.


title: Jyllands-Postenin pilapiirrokset

text: Kuvia oli kolme:Kuitenkin jopa BBC World esitti näitä kuvia lähetyksessään Gazasta 30. tammikuuta 2006 väittäen virheellisesti, että ne olivat julkaissut Jyllands-Posten.


title: Jyllands-Postenin pilapiirrokset

text: Ekstra Bladetin haastattelussa 5. helmikuuta kuvia Lähi-idässä todennäköisesti Jyllands-Postenin julkaisemaksi esitelleen Ahmed Akkarin mielestä väärien kuvien esittäminen oli oikein, sillä tanskalaisen lehden, Ekstra Bladetin haastattelussa 5.2.2006 pilakuvaprotestin puhemiehenä toiminut Ahmed Akkari perusteli, että väärennetyt piirrokset auttoivat näyttämään, kuinka vihamielisesti tanskalaiset muslimeihin suhtautuvat. Akkari kiisti tietävänsä kolmen kuvan alkuperää muutoin, kuin että ne oli nimettömästi lähetetty tanskalaisille muslimeille, jotka olivat yleisönosastolla valittaneet Jyllands-Postenin julkaisemista kuvista. Akkari kieltäytyi paljastamasta kuvantekijöiden henkilöllisyyttä. Kuvista yhden alkuperä on kuitenkin selvinnyt.


title: Lillekülan rautatieseisake

text: Lillekülan rautatieseisake (viroksi "Lilleküla raudteepeatus") on rautatieseisake Tallinnassa, Virossa. Se sijaitsee Tallinna–Paldiski-radan varrella kahden kilometrin päässä Baltian rautatieasemasta. Asema sijaitsee paikassa, jossa Tallinnan keskustasta tuleva rata haarautuu länteen Keilan suuntaan ja itään Tapan suuntaan.


title: Lillekülan rautatieseisake

text: Lillekülan ohi kulkeva rata valmistui vuonna 1870. Pieni puinen asemarakennus purettiin syksyllä 1998. Asemalla tehtiin lähes miljoonan Viron kruunun kunnostus vuonna 2003, jolloin jalankulkijoita varten rakennettiin kunnolliset portaat ja kaiteet sekä liikuntavammaisia varten invaluiskat.


title: Lillekülan rautatieseisake

text: Asema palvelee toistaiseksi vain länteen suuntautuvan radan matkustajia, sillä itään suuntautuvan radan varrella ei ole asemalaitureita. Vuonna 2005 alkoivat Lilleküla 2 -rautatieaseman rakennustyöt ja ne on määrä saada päätökseen vuoteen 2007 mennessä. Tällöin itään liikennöiville junille tulee uusi pysähdys ja samalla Lillekülaan muodostuu vaihtoyhteys länteen liikennöiviin juniin, eikä matkustajien tarvitse enää ajaa Baltian asemalle junanvaihtoa varten. Aseman henkilöliikennettä hoitaa Elron.


title: Ampex

text: Ampex Corporation on yhdysvaltalainen elektroniikkavalmistaja, joka on erikoistunut erityisesti magneettiseen nauhatallennustekniikkaan. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kalifornian osavaltiossa Redwood Cityssä.


title: Ampex

text: Ampexin perusti venäläissyntyinen keksijä Alexander M. Poniatoff (1892–1980) vuonna 1944. Yrityksen nimen alku on hänen nimikirjaimistaan. Yritys valmisti Bing Crosbyn rahoittamana ja John T. Mullinin (1913–1999) suunnittelemana vuonna 1948 ääninauhureita tuotenimellä Ampex 200/200A. Yrityksen menestys alkoi näistä nauhureista.


title: Ampex

text: John T. Mullin oli Yhdysvaltain armeijan viestijoukkojen majuri, joka osallistui Normandian maihinnousuun. Hän kuunteli yövuoroissa saksalaisten radioasemien nauhoitettuja musiikkilähetyksiä ja huomasi niiden äänenlaadun olevan paljon parempi kuin yhdysvaltalaisten tai englantilaisten nauhoitusten. Saksan antautumisen jälkeen Mullin lähetettiin Saksaan tutkimaan Saksan armeijan salaista elektroniikkaa. Tällä matkalla hän kävi Frankfurtin lähellä radioasemalla ja näki saksalaisia magnetofoneja. Mullin hankki neljä tällaista magnetofonia, joista kaksi tuli Yhdysvaltain valtiolle ja kaksi hänelle itselleen. Kaliforniassa Mullin kokosi laitteet ja teki niihin parannuksia ja alkoi esitellä niitä vuonna 1946. Vuonna 1947 hän esitteli laitteita Bing Crosbylle. Crosby oli stressaantunut suorista radiolähetyksistä ja hän innostui uudesta laitteesta. Crosby palkkasi Mullinin kaudeksi 1947–1948 nauhoittamaan ja edistämään Crosbyn esityksiä. Myöhemmin Crosby sijoitti 50 000 dollaria ensimmäisen yhdysvaltalaisen kelanauhurin kehittämiseen. Vuosina 1946–1948 Mullin käytti nauhureissa saksalaista IG Farbenin rautaoksidinauhaa, mutta vuodesta 1948 alkaen Ampex-nauhureissa käytettiin gamma-rautaoksidipäällystettyä asetaattinauhaa 3M:n Scotch 111.


title: Ampex

text: Yhtiö valmisti toimintansa alkuaikoina ääninauhureita koti-, radio- ja levytysstudiokäyttöön ja jatkaa niiden valmistusta nykyäänkin. Eniten mainetta Ampex niitti maailmalla ottamalla kuvanauhoitustekniikkaan pyörivät magneettipäät (kuvarumpu). Kuvanauhoitustekniikka onkin ollut yhtiön suurin toimiala. Siihen on kuulunut myös muitakin tuotteita, kuten televisiovastaanottimia ja magneettinauhoihin perustuvia tietokoneiden massamuistitallentimia.


title: Ampex

text: Ampexin merkitys televisiokuvan tallennustekniikan kehitystyössä on ollut maailmalla hyvin merkittävä. Yhtiö on kehittänyt kuvarummun lisäksi alalla useita muitakin erinomaisia ratkaisuja, esimerkiksi magneettilevylle tallentavan videotallentimen, jonka avulla urheilulähetyksissä käytettävät hidastukset tulivat mahdollisiksi jo ennen kuin se tuli mahdolliseksi videonauhuritekniikalla.


title: Ampex

text: Parhaiten Ampex tunnetaan ensimmäisestä televisiokäyttöön suunnitellusta videonauhuriformaatistaan Quadruplexista, joka oli kiistattomana markkinajohtajana noin kolme vuosikymmentä, ja tähän tallennusmenetelmään perustuvista studionauhureista, joita ainoastaan Ampex itse valmisti.


title: Osman II

text: Osman II (3. marraskuuta 1604 − 20. maaliskuuta 1622) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1618 kuolemaansa asti.


title: Osman II

text: Osman II syntyi Istanbulissa sulttaani Ahmed I:n ja tämän vaimon Mâhfirûze Sultanin vanhimmaksi pojaksi. Hänen äitinsä halusi pojastaan mahdollisimman sivistyneen, joten nuori Osman II joutui opiskelemaan runoutta ja vieraita kieliä. Hän osasi puhua ainakin arabiaa, persiaa, kreikkaa, latinaa ja italiaa. Hänestä tuli sulttaani setäänsä Mustafa I:tä vastaan tehdyn vallankaappauksen ansiosta. Nuoruudestaan huolimatta 14-vuotias Osman II halusi osoittaa olevansa kyvykäs hallitsija ja solmi rauhan safavidien Persian kanssa. Häntä alettiinkin nopeasti pitämään älykkäänä ja ankarana hallitsijana.


title: Osman II

text: Osman II yritti uudistaa Osmanien valtakunnan sotavoimia ja suunnitteli uskollisten upseeriensa kanssa muodostavansa uudenlaisen armeijan, johon kuuluisi turkkilaisia, egyptiläisiä, syyrialaisia ja turkmeeneja. Hän yritti myös rajoittaa armeijaa komentavien janitsaarien valtaoikeuksia. Janitsaarit eivät pitäneet Osman II:n tekemistä uudistuksista, ja alkoivat juonitella häntä vastaan.


title: Osman II

text: Vuonna 1622 Osman II ilmoitti lähtevänsä pyhiinvaellukselle Mekkaan, mutta pian levisi huhuja, joiden mukaan sulttaani yrittikin paeta mukanaan palatsinsa aarteet. Tästä raivostuneet janitsaarit alkoivat avoimesti kapinoimaan ja tunkeutuvat sulttaanin palatsiin. Tarinan mukaan miekalla aseistautunut Osman II onnistui surmaamaan kuusi janitsaaria, ennen kuin hänet otettiin vangiksi. Hänet teloitettiin kuristamalla hengiltä ja uudeksi hallitsijaksi tuli Mustafa I.


title: Joseph Canteloube

text: Marie-Joseph Canteloube de Malaret (21. lokakuuta 1879 Annonay – 4. marraskuuta 1957 Grigny) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän opiskeli Pariisissa Amélie Daetzerin johdolla. Hän myös sai Vincent d'Indyltä opetusta sävellyksessä. Cantelouben ensimmäinen säilynyt sävellys on vuodelta 1903. Hänen muihin teoksiinsa kuuluvat muun muassa oopperat "Le Mas" ja "Vercingétorix". Canteloube tunnetaan myös kokoelmastaan kansanlauluja, jotka hän keräsi Auvergnen alueelta. Cantelouben kirjalliseen tuotantoon kuuluu Vincent d'Indyn ja Déodat de Séveracin elämäkerrat.


title: Self Destruction Blues

text: Self Destruction Blues oli Hanoi Rocksin kolmas studioalbumi sekä ensimmäinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin Englannissa elokuussa 1982 ja kaksi kuukautta myöhemmin Suomessa. Levy on koottu julkaistujen singlejen LP:llä ennen julkaisemattomista raidoista. Suurimman osan kappaleista kirjoitti Andy McCoy. Levyn kannessa poseeraa jo uusi rumpali Razzle, mutta itse levyllä soittaa vanha rumpali Gyp Casino. Kaikki kappaleet on julkaistu singleinä jo vuonna 1981, paitsi ensimmäinen kappale "Love's an Injection" on nauhoitettu toukokuussa 1982. Albumilla julkaistu Café Avenue on erilainen versio kuin vuonna 1981 julkaistu alkuperäiskappale.


title: Self Destruction Blues

text: Kappaleet on nauhoitettu "Decibel"-studiossa Tukholmassa, "Farmyard"-studiossa Lontoossa, "Finnvox"-studiossa Helsingissä, "Park"-studiossa Tukholmassa, "Photosonic"-studiossa Helsingissä ja "Wessex"-studiossa Lontoossa. Kannen kuvan on ottanut Kari Riipinen.


title: Mustafa I

text: Mustafa I (1591 – 20. tammikuuta 1639) (arabiaksi: مصطفى الأول) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuosina 1617–1618 ja 1622–1623.


title: Mustafa I

text: Mustafa I oli sulttaani Mehmed III:n ja tämän vaimon Handan Sultanan poika. Hän vietti suurimman osan lapsuudestaan ja nuoruudestaan isoveljensä Ahmed I:n vankina. Veljensä kuoleman jälkeen Mustafa I:stä tuli sulttaani, mutta pian ilmeni, että oli ilmeisesti henkisesti häiriintynyt. Hänen kerrottiin olleen vainoharhainen ja käyttäytyneen omituisesti. Hän myös pelkäsi niin suuresti vallankaappausta, että hän teloitti jopa omia lapsiaan. Lisäksi Mustafa I oli erittäin uskonnollinen ja vietti vapaa-aikaansa lukien jatkuvasti Koraania. Hän myös väitti olevansa pyhä mies ja nähneensä Allahin lähettämiä näkyjä. Hänen alamaisensa lopulta kyllästyivät häneen ja syöksivät hänet vallasta. Mustafa I vangittiin ja uudeksi sulttaaniksi valittiin hänen veljenpoikansa Osman II.


title: Mustafa I

text: Osman II yritti epäonnistuneesti rajoittaa janitsaarien valtaoikeuksia, minkä seurauksena raivostuneet janitsaarit teloittivat hänet ja nostivat Mustafa I:n takaisin valtaan. Hänen valtakautensa ei kuitenkaan kestänyt pitkään, sillä kansalaiset eivät hyväksyneet hallitsijakseen mielenvikaista ihmistä. Mustafa I vapautettiin tehtävistään ja hänet otettiin jälleen vangiksi. Hänen veljenpojastaan Murat IV:stä tuli uusi sulttaani, ja Mustafa I menehtyi äkilliseen sairauskohtaukseen vuonna 1639.


title: Keisarin uudet kuviot

text: Keisarin uudet kuviot () on vuonna 2000 valmistunut piirroselokuva. Se on lapsille suunnattu pitkä animaatioelokuva. Elokuvan on ohjannut Mark Dindal. Suomeksi dubatun version äänirooleissa ovat muun muassa Seela Sella, Jarkko Tamminen, Eero Saarinen ja Santeri Kinnunen. Elokuvasta on tehty myös samanniminen peli. Elokuvan jatko-osa on nimeltään "Keisarin uudet kuviot 2. Kronkin uudet kuviot".


title: Keisarin uudet kuviot

text:
Päähenkilö on nuori ja itseriittoinen inkakeisari Kuzco, joka asuu hienossa palatsissa ja jota kiinnostaa vain hauskanpito. Hän aikoo rakentaa itselleen Kuzcotopia-nimisen huvittelupaikan. Talonpoika Pacha vastustaa hanketta, sillä hänen kotikylänsä jouduttaisiin purkamaan sen tieltä. Samaan aikaan vallanhimoinen neuvonantaja Yzma suunnittelee myrkyttävänsä keisarin. Hänen tohelo apurinsa Kronk kuitenkin sekoittaa myrkyt ja Kuzco muuttuu laamaksi. Kronk vie tajuttomaksi lyödyn Kuzcon pois palatsista ja hän päätyy Pachan luo. Tämä suostuu opastamaan Kuzcon takaisin, mutta matka on pitkä ja kaikkea muuta kuin helppo.
Listassa mainitaan vain osa hahmoista.
Elokuva oli ehdolla Parhaan laulun Oscar-palkintoon laulusta "My Funny Friend and Me".


Keisarin uudet kuviot


title: Franz Xaver Pokorný

text: Franz Xaver Pokorný (1728 Hradec Králové – 1794 Regensburg) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Karel Stamicin johdolla. Vuodesta 1766 lähtien Pokorný toimi Regensburgissa, Saksassa. Pokornýn tuotantoon kuuluu sinfonioita, klarinettikonserttoja ja kamarimusiikkia. Pokornýn huilukonserton D-duurissa luultiin aiemmin olevan Luigi Boccherinin säveltämä.


title: Sander Westerveld

text: Sander Westerveld (s. 23. lokakuuta 1974 Enschede) on entinen alankomaalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.


title: Sander Westerveld

text: Westerveld edusti pääsarjatasolla Alankomaiden Eredivisien Twenteä, Vitesseä ja Sparta Rotterdamia, Englannin Valioliigan Liverpoolia, Portsmouthia ja Evertonia, Espanjan Primera Divisiónin Real Sociedadia, Mallorcaa ja Almeríaa sekä eteläafrikkalaista Ajax Cape Townia.


title: Sander Westerveld

text: Alankomaiden maajoukkueessa Westerveld pelasi kuusi ottelua vuosina 1999–2001.


title: Sander Westerveld

text: Liverpool:


title: Dimítrios Vikélas

text: Dimítrios Vikélas (, joskus "Demetrius Vikelas" tai "Bikelas"; 15. helmikuuta 1835 Ermoúpoli, Sýros, Kreikka – 20. heinäkuuta 1908 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen kirjailija, kääntäjä, historioitsija, liikemies ja Kansainvälisen olympiakomitean ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1894–1896.


title: Dimítrios Vikélas

text: Vikélas lähti kotimaastaan jo 17-vuotiaana, ja päätyi Lontooseen, jossa hänen setänsä työskenteli. Hänestä tuli setänsä yrityksen kirjanpitäjä ja myöhemmin yhtiökumppani. Lontoossa Vikélas tapasi Charílaos Trikoúpiksen, Kreikan Lontoon suurlähettilään pojan, josta tuli myöhemmin Kreikan pääministeri.


title: Dimítrios Vikélas

text: Vikelas edusti Pan-helleeniläistä urheilukerhoa vuonna 1894 Pariisissa järjestetyssä kongressissa, jota johti Pierre de Coubertin. Tässä kongressissa nykyaikaiset olympialaiset päätettiin perustaa. Alun perin de Coubertinilla oli tarkoitus järjestää ensimmäiset nykyaikaiset olympialaiset Pariisissa vuonna 1900, mutta Vikélas ehdotti, että ne pitäisi järjestää vuonna 1896 Ateenassa.


title: Dimítrios Vikélas

text: Ateenan olympiakisojen jälkeen Vikélas erosi olympiakomiteasta vuonna 1897 ja keskittyi muualle. Hän kuoli 73-vuotiaana Ateenassa. Vikélaksen seuraaja oli Pierre de Coubertin.


title: Dimítrios Vikélas

text: Vikélaksen mukaan on nimetty Sýroksen lentoasema.


title: Atlantis (täsmennyssivu)

text: Atlantis voi tarkoittaa ainakin seuraavia:


title: Henri de Baillet-Latour

text:
Henri de Baillet-Latour (1. maaliskuuta 1876 – 6. tammikuuta 1942) oli belgialainen kreivi ja Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1924−1941.
De Baillet-Latourista tuli Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuonna 1903. De Baillet-Latour oli edustamassa Antwerpenia vuoden 1920 kesäolympialaisen äänestämisessä. Olympialaisista tuli menestys Belgialle, maa oli ensimmäisen maailmansodan suurimpia kärsijöitä ja olympialaisista tuli symboli rauhan kisoista.


title: Henri de Baillet-Latour

text: Modernin olympialaisten perustaja ja Kansainvälisen olympiakomitean toinen puheenjohtaja Pierre de Coubertin erosi vuonna 1925 ja De Baillet-Latourista tuli Kansainvälisen olympiakomitean uusi puheenjohtaja. Baillet-Latour johti Kansainvälistä olympiakomiteaa aina kuolemaansa asti vuoteen 1942. De Baillet-Latourin tilalle tuli ruotsalainen Sigfrid Edström.


title: Pierre Womé

text: Pierre Nlend Womé (s. 26. maaliskuuta 1979 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on puolustaja. Hän edustaa saksalaista Kölniä.


title: Pierre Womé

text: Uransa aikana Womé on pelannut monissa eri seuroissa ympäri Eurooppaa, erityisesti Italiassa. Hän aloitti uransa pienessä Fogapen joukkueessa Kamerunin liigassa. Sieltä hän siirtyi pian maan suurimpaan seuraan, Canon Yaoundéen. Jo vuonna 1996 Womé teki ensimmäisen sopimuksensa Eurooppaan, Italian Serie A:ssa pelanneen Vicenzan kanssa. Läpimurto jäi tekemättä, ja nuori afrikkalainen lähti Serie B:hen kokemusta hankkimaan. Jo seuraavalla kaudella hän kuitenkin palasi takaisin korkeimmalle sarjatasolle, tällä kertaa AS Roman riveihin. Womé ei kuitenkin murtautunut Romankaan ykköskokoonpanoon, vaan siirtyi Bologna FC:n joukkueeseen, jossa hän pelasi kolme kautta. Sitä pidempään hän ei ole vieläkään pelannut missään seurassa.


title: Pierre Womé

text: Kiertolainen jatkoi matkaansa vuonna 2002 Englannin Valioliigaan ja Fulham FC:n joukkueeseen. Sekin visiitti jäi lyhyeksi ja seuraavien kausien aikana hän edusti Espanyolia Espanjassa ja Bresciaa Italiassa ennen siirtoa Interiin.


title: Pierre Womé

text: 19 maaottelua Kamerunin maajoukkueessa pelannut Womé oli voittamassa mestaruutta Afrikan mestaruuskilpailuissa 2002 ja olympialaisissa Sydneyssä 2000. Lokakuussa 2005 hän pelasi kisapaikan kohtalon ratkaisevassa MM-karsintaottelussa Egyptiä vastaan. Womé epäonnistui ottelun viimeisellä minuutilla rangaistuspotkussa ampumalla pallon tolppaan, ja niin Kamerun jäi yllättäen pois kisoista. Womé kommentoi pelin jälkeisessä lehdistötilaisuudessa näin: ""Kukaan ei halunnut mennä potkaisemaan rankkaria. Ei kukaan. Eivät edes (Samuel) Eto'o tai kapteenimme (Rigobert Song), koska he tiesivät mitä tapahtuisi, jos he epäonnistuisivat. Minulla on aina ollut rohkeutta ja siksi menin laukomaan"."


title: Pierre Womé

text: "(kausi, seura, ottelut/maalit)"


title: Walter Hohmann

text: Walter Hohmann (18. maaliskuuta 1880 – 11. maaliskuuta 1945) oli saksalainen rakennusinsinööri, joka kehitti satelliittien ratamekaniikkaa ensimmäisen maailmansodan aikana.


title: Walter Hohmann

text: Hohmann syntyi 18. maaliskuuta 1880 Hardheimissa lääkärin poikana. Hänen lapsuutensa ajan perhe asui Port Elizabethissä Etelä-Afrikassa. Hän opiskeli Münchenin teknillisessä korkeakoulussa valmistuen vuonna 1904. Hän työskenteli Wienin, Hannoverin ja Breslaun kaupunkien palveluksessa kunnes sai viran Essenistä. Siellä hän toimi lopulta alueen pääsuunnittelijana.


title: Walter Hohmann

text: Vuosien 1911 ja 1915 välisenä aikana Hohmann paneutui planeettojen väliseen avaruuslentoon laskien, miten paljon energiaa tarvitaan luotainten lähettämiseen Maasta eri planeetoille. Hän kirjoitti kirjan "Die Erreichbarkeit der Himmelskörper", joka julkaistiin vuonna 1920. Siinä hän määrittää vähiten ajoainetta käyttävät siirtoradat planeetalta toiselle. Tätä kutsutaan Hohmannin siirtoradaksi edelleen; tosin edullisempiakin ratoja on löydetty.


title: Walter Hohmann

text: Hohmannista tuli merkittävä hahmo Saksan amatöörirakettiliikkeessä (muun muassa Verein für Raumschiffahrt eli VfR) 1920-luvun lopulla. Kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue nousi valtaan Hohmann vetäytyi rakettiharrastuksestaan, koska hän ei halunnut kehittää raketista asetta.


title: Walter Hohmann

text: Hän kuoli esseniläisessä sairaalassa 11. maaliskuuta 1945. Kuolinsyynä on pidetty liittoutuneiden lentopommitusten aiheuttamaa stressiä.


title: Ernst Baier

text: Ernst Baier (27. syyskuuta 1905 Zittau – 8. heinäkuuta 2001 Garmisch-Partenkirchen) oli saksalainen taitoluistelija ja olympiavoittaja. Hän on ainoa miestaitoluistelija, joka on voittanut olympiamitalin sekä yksin- että pariluistelussa.


title: Ernst Baier

text: Baier aloitti uransa yksinluistelijana ja osallistui Lake Placidin vuoden 1932 kisoihin, jolloin hän sijoittui viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuista hän otti neljä mitalia. Vuoden 1934 MM-kisoihin Baier osallistui ensimmäistä kertaa myös pariluisteluun yhdessä Maxi Herberin kanssa. Tuloksena oli pronssimitali.


title: Ernst Baier

text: Vuoden 1936 talviolympialaisissa Baier oli mukana sekä yksin- että pariluistelussa. Pariluistelussa Baier ja Herber voittivat helposti kultaa, sillä seitsemän yhdeksästä tuomarista äänesti heidät ykköseksi. Yksinluistelusta Baier voitti hopeaa heti Itävallan Karl Schäferin jälkeen. Baier ja Herber olivat ensimmäiset, jotka tekivät hyppyjä rinnakkain.


title: Ernst Baier

text: Luistelu-uransa jälkeen vuonna 1940 Baier ja Herber menivät naimisiin. He saivat kolme lasta, mutta erosivat vuonna 1964. Muutaman vuoden kuluttua he menivät uudelleen naimisiin, mutta erosivat jälleen.


title: Moskovan Venäjä

text: Moskovan Venäjä syntyi virallisesti, kun Iivana Julma kruunattiin tsaariksi vuonna 1547. Alueena se muodostui suurelta osin vuonna 1478, kun Novgorod liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. Moskovan ruhtinaskunta oli valloittanut alaisuuteensa myös useita muita ruhtinaskuntia.


title: Moskovan Venäjä

text: Moskovan Venäjän pääkaupunki sijaitsi sen keskuksessa, Moskovan Kremlissä. Maata hallitsi tsaari. Hallitsijan arvonimi otettiin Bysantista sen jälkeen kun Venäjä julistautui ”kolmanneksi Roomaksi” ja Itä-Rooman perinteen jatkajaksi.


title: Moskovan Venäjä

text: Moskovan Venäjän aikakausi päättyi 1700-luvulla, jolloin valtaan noussut Pietari Suuri siirsi hallinnon Pietariin ja perusti Venäjän keisarikunnan.


title: Moskovan Venäjä

text: Daniel Aleksandrovitš, Aleksanteri Nevskin nuorin poika, perusti Moskovan kaupungin pohjalle Moskovan ruhtinaskunnan, joka myöhemmin yhdisti Venäjän. Moskovan nousua edesauttoi edullinen sijainti jokien suhteen ja metsien ja suoalueiden tarjoama suoja, mutta päätekijä oli sen yhteistyö mongolivaltiaiden kanssa. Mongolit nimittivät Moskovan hallitsijat suuriruhtinaiksi ja antoivat näille oikeuden kerätä veroa muilta ruhtinaskunnilta. Myöhemmin ruhtinaskunnan etuoikeuksia yhä lisättiin tekemällä siitä Venäjän ortodoksisen kirkon keskus.


title: Moskovan Venäjä

text: Kirkon johtaja metropoliitta muutti hoveineen Kiovasta Vladimirin kautta Moskovaan vuonna 1299.


title: Moskovan Venäjä

text: 1300-luvun puolivälistä alkaen mongolien voima alkoi heiketä sisäiseen kamppailuun ja suuriruhtinaat näkivät mahdollisuuden avoimeen mongoleita vastaan asettumiseen. Vuonna 1380 mongolit voitettiin Kulikovon taistelussa ja vaikka tämä ei vielä lopettanut Venäjän mongolivaltaa, toi se paljon mainetta suuriruhtinas Dmitri Donskoille, josta myöhemmin tehtiin pyhimys, ja vahvisti Moskovan johtavan aseman ruhtinaskuntien joukossa.


title: Moskovan Venäjä

text: 1300-luvulta alkaen Moskovan suuriruhtinaat pyrkivät yhdistämään Venäjän maat alaisuuteensa. Tässä menestynein oli Iivana III Suuri (1462–1505), joka laski modernin Venäjän perustukset. Hän kaksinkertaisti Moskovan alueet liittämällä suurimman osan silloista Pohjois-Venäjää ml. Novgorodin Moskovaan ja myöhemmin kolminkertaisti ne lännestä hankituilla alueilla. Hän kehitti hallintoa itsevaltaisuuden suuntaan typistäen aatelisten ja paikallisruhtinaiden vallan. Iivana irtisanoutui Kultaisen Ordan vero-orjuudesta ja avasi tien sen lopulliselle kukistamiselle. Iivana nai kukistuneen Bysantin viimeisen keisarin tyttären ja ajatus Venäjästä kolmantena Roomana alkoi kehittyä. Sitä levitti etenkin munkki Filofei Pihkovalainen kirjeissään Iivanan seuraajalle Vasili III:lle.


title: Moskovan Venäjä

text: Hallitsijan itsevaltaisuus sai huippunsa Iivana IV Julman hallituskaudella (1547–1584). Iivana, joka ensimmäisenä käytti säännöllisesti titteliä tsaari (edeltäjät olivat käyttäneet satunnaisesti), saattoi teloituttaa ylimyksiä pienimmästäkin vastarinnasta. Toisinaan Iivana kohteli omia kaupunkejaan vihollisena: Novgorod hävitettiin erityisen verisesti. Julmuudestaan huolimatta Iivana oli kuitenkin varsin kaukonäköinen valtiomies, joka sääti uuden lakikokoelman, kohensi papiston moraalia, löi Kultaisen Ordan jäljellä olleet kaanikunnat ja rakennutti "Pyhän Vasilin katedraalin" nykyiselle Punaiselle torille.


title: Moskovan Venäjä

text: Iivanan kuolemaa 1584 seurasi sisällissotien kausi jossa kamppailtiin hallitsijasta ja aateliston vallan elvyttämisestä. Yksinvaltius kuitenkin säilyi läpi tämän ajan voimakkaan virkakoneiston avulla, joka kykeni toimimaan riippumatta hallitsijan laillisuudesta. Kauden aikana Venäjä ja menetti suuria alueita Puola-Liettualle ja Ruotsille. Ajanjakso 1598–1613 tunnetaan Venäjän historiassa sekasorron aikana.


title: Moskovan Venäjä

text: Järjestys palautui 1613, kun viisikymmentä kaupungin edustajaa valitsi hallitsijaksi Iivana Julman veljenpojan pojan Mikael I Romanovin. Romanov-suku hallitsi Venäjää sen jälkeen aina vuoteen 1917. Uuden dynastian välttämätön tehtävä oli järjestyksen palauttaminen. Moskovan onneksi sen pääviholliset, Puola-Liettua ja Ruotsi olivat katkerassa keskinäisessä konfliktissa, joka mahdollisti Moskovalle rauhan solmimisen Ruotsin kanssa 1617 ja aselevon Puola-Liettuan kanssa 1619.


title: Moskovan Venäjä

text: Venäjän ylhäisaatelisto eli pajarit valitsivat mieluummin yhteistyön Romanovien kanssa kuin uuden sisällissotajakson, ja sen ansiosta Romanoveilla oli mahdollisuus viimeistellä keskitetty virkakoneisto. Valtio tarvitsi aateliston tuen etenkin sotilasasioissa ja antoi vastineeksi pajarien viimeistellä talonpoikien maaorjuutus. Aiempina vuosisatoina valtio oli ainoastaan rajoittanut talonpoikia siirtymästä isännältä toiselle, mutta nyt maaorjuus kirjattiin kokonaisuudessaan lakiin ja paenneita talonpoikia kohdeltiin lainsuojattomina. Maanomistajat olivat saaneet täydellisen vallan talonpoikiinsa ja kykenivät ostamaan, myymään ja kiinnittämään heitä. Valtio ja ylimystö asettivat talonpoikien ylle ylettömän verotaakan, joka oli 1600-luvun puolivälissä huomattavan paljon suurempi kuin sata vuotta aiemmin. Myös kaupunkien kauppiaita ja käsityöläisiä alettiin verottaa, ja heitäkin kiellettiin vaihtamasta asuinpaikkaa. Kaikki väestöryhmät tulivat sotilaallisten ja muiden erityisverojen piiriin.


title: Moskovan Venäjä

text: Talonpoikaiskapinat olivat enimmäkseen paikallisia, mutta Euroopan 1600-luvun suurin talonpoikaiskapina puhkesi 1667, kun kasakat nousivat vallan keskityspyrkimyksiä vastaan ja maaorjat liittyivät heihin paeten isänniltään. Kasakkakapinallinen Stenka Razin johti kannattajansa Volgajoelle, kiihotti talonpojat kapinaan ja perusti aiemman paikallishallinnon tilalle kasakkahallituksen. Tsaarin armeija löi hänen joukkonsa 1670, ja seuraavana vuonna Stenka vangittiin ja teloitettiin. Kansannousu ja sitä seurannut pula nostivat alueen talonpoikaiskuolleisuutta huomattavasti.


title: Moskovan Venäjä

text: Jo Iivana IV:n itselleen ottama arvonimi "tsaari" juontuu Caesarista. Ensimmäiseksi Venäjän keisariksi kruunattiin 1721 Pietari Suuri, josta oli tullut yksinvaltias 1696.


title: Moskovan Venäjä

text: Pietari uudisti Venäjää monella tavalla. Hän perusti laivaston, jolla hän voitti Ruotsin, ja länsimaisti armeijan, uudisti hallintojärjestelmän, perusti ensimmäisen virkamieskunnan ja senaatin. Kirkko liitettiin osaksi valtiota, ja patriarkaatti korvattiin pyhällä synodilla, jota johti valtion virkamies. Kerättyjen verojen määrä kolminkertaistui Pietarin aikana. Henkiveron lisäksi alettiin verottaa viinaa ja suolaa. Hän länsimaisti Venäjää tapojen ja taiteen suhteen, perusti ensimmäisen kirjapainon ja Venäjän tiedeakatemian. Länsimaistaminen tosin johti kansan ja ylimystön väliseen juopaan. Pääkaupunki siirrettiin 1703 perustettuun länsimaistyyliseen Pietarin kaupunkiin, joka oli rakennettu Ruotsilta vallatuille maille Suomenlahden pohjukkaan.


title: Dinosaurus Stereophonicus

text:
Dinosaurus Stereophonicus on CMX-yhtyeen studioalbumi vuodelta 2000. Sitä äänitettiin toukokuusta elokuuhun 2000 ja se julkaistiin saman vuoden lokakuussa. Albumi on kaksoislevy. Se edustaa tyylillisesti progressiivista rockia, kuten yhtye ilmoitti jo ennen levyn nauhoituksia. Yhtye on ilmaissut albumin olevan perinteisiltä progeartisteilta vaikutteita ottavaa musiikkia ilman varsinaista uutta kokeilua. Albumi julkaistiin yhtyeen kahden vuoden keikkatauon aikana, eikä yhtye keikkaillut levyn julkaisun tiimoilta.
Kaikki laulut on säveltänyt CMX ja sanoitukset on kirjoittanut A. W. Yrjänä.


title: Hohmannin siirtorata

text: Ratamekaniikassa Hohmannin siirtorata määrittää sen lisänopeuden ja vastaavan ajoaineen määrän, joka tarvitaan planeetalta toiselle matkaamiseen. Teorian kehitti saksalainen Walter Hohmann vuoteen 1916 mennessä.


title: Hohmannin siirtorata

text: Hohmann-ratoja on käytetty eniten satelliittien siirtoon Maata kiertävältä matalalta radalta (LEO) geosynkrooniselle kiertoradalle (GEO). Rata määrittää myös siirtoon kuluvan ajan. LEO-radalta GEO-radalle kuluu viisi tuntia, LEO-radalta Kuuhun viisi päivää. Kaukaisille planeetoille ei yleensä voida lentää Hohmannin ratoja pitkin vaikka ne olisivat nopeimpia. Tällöin yleensä lennetään eri planeettojen ohi ottaen niiden vetovoimasta lisänopeutta luotaimelle Painovoimalinko-periaatteella. Tällä säästetään merkittävä määrä ajoainetta ja tehdään luotaimen laukaisu Maasta avaruuteen mahdolliseksi.


title: Hohmannin siirtorata

text: Hohmannin siirtorata on puolikas ellipsistä, joka koskettaa rataa, jolta lähdetään ja rataa, jolle halutaan päästä. Radan muuttaminen vaatii kaksi luotaimen rakettimoottorin polttoa, joilla lisätään tai vähennetään ratanopeutta.


title: Hohmannin siirtorata

text: Oletuksena on impulssimainen ratanopeuden lisääminen. Todellisuudessa rakettimoottorin poltot kestävät kymmeniä sekunteja, mutta oletus toteutuu suhteellisen tarkkaan.


title: Hohmannin siirtorata

text:
Luotaimen nopeus ympyräradalla on
jossa:


title: Hohmannin siirtorata

text: Hohmannin siirron vaatima lisänopeus, deltaV, on


title: Hohmannin siirtorata

text: jossa:


title: Hohmannin siirtorata

text: Siirto korkeammalta radalta matalammalle kestää Keplerin lakien mukaan


title: Eddie Eagan

text: Edward Patrick Francis ”Eddie” Eagan (26. huhtikuuta 1897 Denver, Colorado – 14. kesäkuuta 1967 Rye, New York) oli yhdysvaltalainen urheilija. Hän on ainoa urheilija, joka on voittanut kultaa sekä talvi- että kesäolympialaisissa.


title: Eddie Eagan

text: Eagan syntyi köyhään denveriläiseen perheeseen. Hän onnistui silti päästä opiskelemaan lakia Yalen yliopistoon ja myöhemmin Oxfordin yliopistoon. Vuoden 1920 kesäolympialaisiin Eagan osallistui nyrkkeilijänä ja voitti kultaa raskaassa keskisarjassa. Hän kilpaili myös neljä vuotta myöhemmin Pariisin kisoissa, mutta jäi mitalisijojen ulkopuolelle.


title: Eddie Eagan

text: Eagan palasi olympiakisoihin kahdeksan vuoden päästä. Hän oli yksi Billy Fisken neljän hengen rattikelkkajoukkueen jäsen. Joukkue laski kultaan ja Eaganista tuli ensimmäinen urheilija, joka on voittanut kultaa sekä talvi- että kesäkisoissa. Vuoden 2012 Lontoon olympialaisten jälkeen hän on edelleen ainoa, joka on onnistunut tuossa tuplassa.


title: Eddie Eagan

text: Urheilijauransa jälkeen Eaganista tuli lakimies. Toisessa maailmansodassa hän palveli everstinä. Eagan kuoli 70-vuotiaana Ryessä New Yorkin osavaltiossa.


title: Natsi-Saksan lentokonetyyppien tunnukset

text: Natsi-Saksan Ilmailuministeriöllä (Reichsluftfahrtministerium eli RLM) oli vuosina 1933–1945 oma saksalaisten lentokoneiden luokitusjärjestelmä.


text: Se oli versio vuosina 1929–1930 armeijan Heereswaffenamtin kehittämästä aseluokituksesta. 1920-luvun lopussa sen kyky luokitella lentokoneet oli puutteellinen: esimerkiksi numerolla 33 oli koodattu kuusi eri lentokonetta (Caspar C 33, Focke-Wulf A 33, Heinkel HD 33, Junkers W 33, Klemm L 33 ja BFW M 33.)


text: RLM:n määrittelemä lentokoneen tunnus oli 8-alkuinen koodisarja. Purjelentokoneen tunnus oli 108-alkuinen. Moottorin tunnus oli 9-alkuinen numerosarja.


text: Valmistaja koodattiin kahdella kirjaimella: esimerkiksi Dornier ("Do"), Rohrbach ("Ro"). Tämä seurasi tehtaiden omaa käytäntöä. Ensimmäinen merkki kirjoitettiin aina isolla ja toinen pienellä: esimerkiksi "Fw" merkitsi Focke-Wulfia ja "Bf" Bayerische Flugzeugwerkeä. Poikkeukseksi tuli Blohm & Voss, jonka tunnus oli BV.


text: RLM:n sisäisessä dokumentaatiossa esimerkiksi Me 262 kulki tunnuksella 8-262.


text:
Suurimpien valmistajien tunnukset olivat
Prototyypeille annettiin V-tunnus (Versuch), esimerkiksi Me 262-koneen järjestyksessä kolmas prototyyppi oli tunnukseltaan Me 262 V3. V-koodi tuli käyttöön helmikuussa 1935.


text: Kun Lufthansa tai Luftwaffe oli vahvistanut tilauksen, koneen eri versiot koodattiin versiokirjaimilla A, B, C jne., esimerkiksi Me 262 A. Ennen varsinaisen sarjavalmistuksen aloittamista valmistettiin niin sanottu esisarja, jonka aikana koneeseen tehtiin vähäisempiä muutoksia. Esisarjaversio koodattiin 0-liitteellä, Me 262:n sarjatuotantoon valmistava esisarja oli siis Me 262 A-0. Varsinaisen tuotantoversion eri alatyypit nimettiin juoksevalla numeroinnilla, esimerkiksi Me 262 A-1, Me 262 A-2 ja niin edelleen. Näiden alatyyppien joukossa oli usein prototyyppiasteelle jääneitä koneita, joille oli kuitenkin varattu oma alatyyppinumeronsa.


text: Alatyyppien eri versiot koodattiin pienillä kirjaimilla, esimerkiksi Me 262 A-1a oli moottorityypin vaihdon jälkeen Me 262 A-1b.


text: Koneisiin asennettavat muunnossarjat koodattiin merkinnällä /U (Umbausatz, tehdasmuunnos) tai merkinnällä /R (Rüstsatz, kenttämuunnos). Esim. Me 262 A-1a/U3. Merkintä Trop (trooppinen) koski Pohjois-Afrikassa ja Välimerellä toimivia koneita, esimerkiksi Messerschmitt Bf 109 F-4/Trop.


text:
Konetyypin kehittyessä merkittävästi sen uusi koodi sisälsi tiedon perustyypistä, esimerkiksi
Junkers Ju 88:sta kehitetty koneet olivat Junkers Ju 188, Junkers Ju 288, Junkers Ju 388 ja Junkers Ju 488.


text: Sodan puolivälissä koodiin tehtiin muutoksia. Tällöin Messerschmittin koneet saivat tunnuksen Me eikä enää Bf. Ensimmäinen näin koodattu kone oli Me 210. Bf 108, 109 ja 110 -koodit säilyivät loppuun asti. Luftwaffe ja RLM käyttivät kuitenkin uusia ja vanhoja koodeja osittain rinnakkain. Focke-Wulfin Fw 190:n viimeinen versio sai koodin Ta 152 sen suunnittelijan Kurt Tankin mukaan.


title: Ahmed I

text: Ahmed I () (arabiaksi أحمد الأول) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1603 kuolemaansa asti.


title: Ahmed I

text: Ahmed I syntyi sulttaani Mehmed III:n ja tämän vaimon Handan Sultanan vanhimmaksi pojaksi. Hyvän koulutuksensa ansiosta Ahmed I oli hyvin sivistynyt ja osasi puhua sujuvasti monia kieliä, kuten arabiaa ja persiaa. Häntä pidettiin myös hyvänä miekkamiehenä ja ratsastajana. Isänsä kuoltua 14-vuotiaasta Ahmed I:stä tuli sulttaani, ja hän vangitutti mielenvikaisen pikkuveljensä Mustafan. Hän oli hyvin suosittu kansan keskuudessa, koska hän oli lahjakas poliitikko ja pani alulle suuria rakennushankkeita, kuten Istanbulin kuuluisan Sinisen moskeijan. Tosin samaan aikaan korruptio alkoi rehottaa Osmanien valtakunnan armeijassa.


title: Ahmed I

text: Ahmed I menehtyi kuumeeseen vuonna 1617. Uudeksi sulttaaniksi nousi hänen veljensä Mustafa I.


title: Lepidoliitti

text: Lepidoliitti (K(Li,Al)(AlSiO)(F,OH)) on litiumpitoinen kiillemineraali. Lepidoliitti kuuluu verkkosilikaatteihin.


title: Lepidoliitti

text:
Lepidoliitti on kidejärjestelmältään monokliininen. Se esiintyy suomuina tai suomukasautumina.
Väriltään lepidoliitti vaihtelee vaaleanpunaisesta purppuraan. Myös voi olla väritön, valkea, harmahtava tai kellertävä. Viiru on valkoinen. Kiilto on helmiäiskiilto. Lepidoliitin kovuus on 2,5-4 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 2,8–2,9 g/cm³.
Litiumpitoista lepidoliittiä käytetään litiumin lähteenä sekä tulenkestävän lasin valmistukseen.


title: Lepidoliitti

text: Lepidoliitin kanssa esiintyy usein muita litiummineraaleja, kuten berylliä ja kassiteriittia. Esiintyy myös yhdessä kvartsin, turmaliinin ja maasälpien kanssa.


title: Rauno Korpi

text: Rauno "Rane" Korpi (s. 25. kesäkuuta 1951 Tampere) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Korpi valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta vuosina 1986–1987. Lisäksi hän on valmentanut Suomen naisten maajoukkuetta (1996 – 1998) ja nuorten maajoukkueita.


title: Rauno Korpi

text: Korpi on toiminut Tapparan päävalmentaja jääkiekon SM-liigassa vuosina 1979–1982, 1985–1991 ja 1997–1998. Hän valmensi joukkueensa muun muassa kolmeen peräkkäiseen mestaruuteen 1986–1988. Kaiken kaikkiaan Korvella on SM-liigasta valmentajana neljä mestaruutta, yksi hopea ja yksi pronssi. Tapparan lisäksi Rauno Korpi on valmentanut seuratasolla TuToa, EC KACia (Itävalta) ja EV Zugia (Sveitsi). Korpi on ollut päävalmentajana kaikkiaan 444 SM-liigaottelussa.


title: Rauno Korpi

text: Suomen miesten maajoukkueen päävalmentajana Korven paras saavutus oli Moskovan kisojen 4. sija vuonna 1986. Naismaajoukkueen valmentajana hän voitti maailmanmestaruuskisoissa pronssia vuonna 1997 ja olympiapronssin vuonna 1998. Rauno Korpi on valittu vuoden valmentajaksi vuosina 1982, 1986 ja 1987 sekä Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 167.


title: Rauno Korpi

text: Korpi on toiminut myös Suomen Jääkiekkoliitossa valmennuksen ja koulutuksen ohjaajana sekä yritysvalmentajana. Rauno Korpi on taitoluistelija Kiira Korven isä.


title: Freedom House

text: Freedom House on yhdysvaltalainen laitos, joka sanoo työskentelevänsä demokratian ja vapauden puolesta. Järjestön perustivat lukuisat henkilöt vuonna 1941, perustajien joukossa oli muun muassa Eleanor Roosevelt.


title: Freedom House

text: Freedom House julkaisee raportissaan vuosittein luettelon, jossa arvioidaan maailman maat vapaiksi, osittain vapaiksi ja ei-vapaiksi. Luokittelussa otetaan huomioon niin poliittinen kuin ihmistenkin vapaus. Freedom House on muun muassa pudottanut Vladimir Putinin aikana Venäjän osittain vapaasta ei-vapaaksi maaksi. Esimerkiksi Kuuba on mainittu koko sosialistisen historiansa ajan ei-vapaaksi huonoimmilla mahdollisilla arvosanoilla. Samaan arvosanaan pääsevät Pohjois-Korea, Sudan, Turkmenistan, Uzbekistan, Libya, Syyria ja Tiibet.


title: Freedom House

text: Freedom House ei anna objektiivisia perusteluja luokitteluilleen vaan pisteyttää maita pistein 1–7 erilaisten kysymysten perusteella, esimerkiksi: ”Kohdellaanko väestöä yhdenvertaisesti lain edessä?”.


title: Freedom House

text: Freedom Housea rahoittavat lukuiset säätiöt, kuten Lynde and Harry Bradley Foundation, Sarah Scaife Foundation ja Soros Foundation. Se saa 2/3 tuloistaan Yhdysvaltain hallitukselta, National Endowment for Democracyn, USAID:n ja sisäministeriön kautta. Koska sillä on läheiset yhteydet Yhdysvaltain hallintoon, muun muassa Noam Chomsky ja Edward S. Herman kritisoivat kirjassaan "Manufacturing Consent" sen suhtautuvan arvioitaviin maihin sen mukaan, ovatko ne hyödyksi Yhdysvaltojen intresseille. Räikeimpänä esimerkkinä Chomsky ja Herman pitävät sitä, kun Freedom House kuvaili El Salvadoria 1980-luvulla hallinneen ja omia kansalaisiaan murhanneen hallinnon järjestämiä vaaleja ”ihailtavaksi”.


title: Freedom House

text: The Financial Timesin mukaan Freedom House on yksi järjestöistä, jotka Yhdysvaltain hallinto on valinnut samaan rahoitusta ”salaisiin tehtäviin” (’clandestine activities’) Iranissa.


title: Magnetiitti

text: Magnetiitti (FeO) on spinelliryhmään kuuluva oksidimineraali ja tärkeä rautamalmimineraali. Puhdas magnetiitti sisältää 72 % rautaa. Magnetiitti voi myös sisältää prosentin verran vanadiinia tai titaania. Nimensä mukaisesti magnetiitti on vahvasti magneettinen materiaali, tarkemmin sanottuna ferrimagneetti.


title: Magnetiitti

text: Kidejärjestelmältään magnetiitti on kuutiollinen. Kiteet ovat usein oktaedreja tai rakeisia aggregaatteja. Magnetiitin väri on raudanmusta tai harmaanmusta. Viirun väri on musta. Kiilto on himmeä metallinkiilto. Magnetiitin kovuus on 5,5–6 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 4,9–5,2 g/cm³. Se ei sula kaasuliekissä, mutta liukenee suolahappoon.


title: Magnetiitti

text: Magnetiittimalmeja esiintyy magmakivissä ja metamorfiiteissa. Esiintymiä on muun muassa Kolarin ja Kemijärven alueilla. Myös Ruotsissa, Intiassa ja Yhdysvalloissa on suurehkoja esiintymiä.


title: Suomen presidentinvaali 2012

text: Suomen presidentinvaali 2012 järjestettiin tammi–helmikuussa 2012. Vaalin ensimmäinen kierros järjestettiin sunnuntaina 22. tammikuuta ja toinen kierros 5. helmikuuta. Sauli Niinistö valittiin Suomen tasavallan presidentiksi toimikaudelle 2012–2018. Uusi presidentti aloitti toimikautensa valitsemista seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, 1. maaliskuuta 2012.


title: Suomen presidentinvaali 2012

text: Kaksi kautta istunut tasavallan presidentti Tarja Halonen ei voinut enää asettua ehdolle. Halosesta tuli siten ensimmäinen presidentti, jonka jatkokausi ei ollut mahdollinen uudistetun perustuslain nojalla – Mauno Koivistolla oli mahdollisuus asettua ehdolle vielä kolmannelle kaudelle 1994, kun taas Martti Ahtisaari ei asettunut ehdolle toiselle kaudelle 2000.


title: Suomen presidentinvaali 2012

text: Vaaliin asetettiin yhteensä kahdeksan ehdokasta – kuusi miestä ja kaksi naista. Kaikki eduskuntapuolueet asettivat oman ehdokkaansa. Valitsijayhdistyksiä ei muodostettu. Ehdokkaina olivat ehdokasnumeroiden mukaisessa järjestyksessä: 2 Pekka Haavisto (vihr.), 3 Timo Soini (ps.), 4 Paavo Väyrynen (kesk.), 5 Paavo Lipponen (sd.), 6 Sauli Niinistö (kok.), 7 Sari Essayah (kd.), 8 Eva Biaudet (r.) ja 9 Paavo Arhinmäki (vas.). Helsingin vaalipiirilautakunta arpoi ehdokasnumerot oikeuskanslerin läsnä ollessa 12. joulukuuta 2011 ja vahvisti ehdokasasettelun 15. joulukuuta.


title: Suomen presidentinvaali 2012

text: Vaalin ensimmäisen kierroksen ennakkoäänestys käytiin 11.–17. tammikuuta, jonka aikana uurnilla kävi 32,7 prosenttia äänioikeutetuista. Tämä oli enemmän kuin edellisessä presidentinvaalissa, mutta myös äänestyspäiviä oli yksi enemmän sillä edellisessä vaalissa loppiainen oli välipäivä. Ulkomailla oleskelevista suomalaisista vajaa 48 000 kävi äänestämässä ennakkoon ensimmäisellä kierroksella, mikä on kaikkien aikojen ennätys.


title: Suomen presidentinvaali 2012

text: Toiselle kierrokselle ylsivät Niinistö ja Haavisto. Toisen kierroksen ennakkoäänestys kotimaassa järjestettiin 25.–31. tammikuuta.


title: Suomen presidentinvaali 2012

text:
Suomen presidentinvaalin 22. tammikuuta – 6. helmikuuta 2012 tulokset
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Ehdokas
! rowspan="2" colspan="2" style="text-align:left;" | Puolue
! colspan="2" | 1. kierros
! colspan="2" | 2. kierros
! width="75" | Ääniä
! width="30" | %
! width="75" | Ääniä
! width="30" | %
Lähde: Oikeusministeriö