title: Top Gun – lentäjistä parhaat

text: "Elitistin" Antti Tohkan mielestä tarinan voi katsoa homoseksuaalisena metaelokuvana tai perinteisenä toimintaelokuvana. Hänen mielestään Maverick on homoseksuaali, kuten myös hänen rakastettunsa Charlie, jonka näyttelijä Kelly McGillis on oikeasti lesbo. Tämä selittää Tohkan mielestä, miksi parin rakastelukohtaukset ovat kiusallisen näköisiä. Lopussa Maverick päättää jäädä armeijan kouluttajaksi ja tyytyy heterosuhteeseensa.


title: Top Gun – lentäjistä parhaat

text: Elokuvan jatko-osan nimi on "".


title: Anagrammi

text: Anagrammilla tarkoitetaan sanan tai sanajoukon kirjainten uudelleen ryhmittelyä siten, että niistä muodostetaan yksi tai useampi uusi sana. Esimerkiksi sanan "vaali" eräs anagrammi on "laiva". Anagrammi voidaan määritellä myös merkkijonon merkkien bijektiona itselleen. Tämä tarkoittaa, että alkuperäisen sanan jokaista kirjainta formula_1 on käytettävä täsmälleen formula_2 kertaa uutta sanaa muodostettaessa, missä formula_2 tarkoittaa kirjaimen formula_1 lukumäärää alkuperäisessä sanassa. Anagrammi toimii sanaleikkinä parhaiten silloin, kun uuden sanan avulla pystytään jollakin tavoin antamaan vihje alkuperäisestä sanasta.


title: Anagrammi

text: Eräs kaunokirjallisuuden tunnetuimpia anagrammeja on ollut Giovanni Guareschin kirjassa "Isä Camillon kylä", jossa toinen päähenkilö, Peppone, voitti arpajaisissa nimellä "Pepito Sbezzeguti". Nimi oli anagrammi hänen oikeasta nimestään, Giuseppe Bottazzi.


title: Anagrammi

text: Anagrammi on eräs piilosanojen vihjetyyppi.


title: Anagrammi

text: Toinen, kolmas ja neljäs esimerkki ovat Yle Radio Suomen Sanasepot-ohjelman kuuntelijoiden keksimiä.


title: Anagrammi

text: Musiikkituottaja Rauli Eskolin löysi taiteilijanimensä Illusion Rake anagrammikoneen avulla. Yleisradion toimitusjohtaja Lauri Kivinen soittaa ja laulaa Åttopojat-yhtyeessä nimellä Ilari Vinkuen, joka on anagrammi hänen nimestään.


title: Ep

text: EP tarkoittaa seuraavia:Aihepiiriin liittyy myös seuraava:


title: Robert Mitchum

text: Robert Charles Durman Mitchum (6. elokuuta 1917 Bridgeport, Connecticut, Yhdysvallat – 1. heinäkuuta 1997 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.


title: Robert Mitchum

text: Robert Mitchumin isä James Mitchum oli sotilas ja vapaa-aikanaan kapakkatappelija ja oli isänsä puolelta skottilais-irlantilainen ja äitinsä puolelta mustajalkaintiaani. Poika-Mitchumin äiti Ann oli norjalainen siirtolainen. Mitchum muistetaan etenkin tähtirooleista useissa tunnetuimmissa film noir -elokuvissa. Mitchumia voidaan pitää 1950- ja 1960-lukujen elokuvalle leimallisten antisankarien edelläkävijänä.


title: Robert Mitchum

text: Lapsuudessaan Mitchum hankkiutui jatkuvasti vaikeuksiin. Läpi elämänsä hän oli kuuluisa menneisyydestään kertovista keksimistään uskomattomista tarinoista. Hän väitti esimerkiksi työskennelleensä Georgiassa rangaistusvankina, mutta oli paennut kuitenkin kuuden päivän jälkeen.


title: Robert Mitchum

text: Mitchum sai potkut New Yorkin Haaren High Schoolista, ja hän kierteli maata suuren laman alkuvuosina, jolloin hän ansaitsi elantonsa muun muassa työmiehenä ja ammattinyrkkeilijänä. Vuonna 1936 hän päätyi Long Beachille Kaliforniaan sisarensa Julien kanssa, joka sai hänet liittymään kanssaan paikalliseen teatteriliittoon.


title: Robert Mitchum

text: Mitchumin ensimmäinen elokuvarooli oli pikkuosa Hopalong Cassidy-westernissä "Hoppy Serves a Writ" (1943). Lukuisten muitten pikkuroolien jälkeen hän teki sopimuksen RKO Radio Picturesin kanssa.


title: Robert Mitchum

text: Mitchum teki läpimurtonsa sivuosassa elokuvassa "Sotakirjeenvaihtaja" ("The Story of G.I. Joe", 1945), josta hän oli Oscar-ehdokkaana parhaan miessivuosan esittäjänä, mutta suurimman menestyksen hän saavutti karheissa pienen budjetin rikosdraamoissa, jotka myöhemmin tultiin tuntemaan film noirina. Hänet tunnettiin parhaiten rooleista, joissa huonot valinnat saivat roolihahmon ryhtymään tekoihin, jotka vievät tämän väärän ja oikean rajamaille; kuten kyynisenä, kovaksikeitettynä yksityisetsivänä elokuvassa "Varjot menneisyydestä" ("Out of the Past", 1947), häiriintyneenä taiteilijana elokuvassa "Kaulakorun kahleissa" ("The Locket", 1946), hämäräperäisenä uhkapelurina elokuvassa "Rikosten rajoilla" ("His Kind of Woman", 1951). Hänen vahva läsnäolonsa ja rosoinen äänensä tekivät hänestä erityisen sopivan näyttelemään uhkaavia roolihahmoja, mutta hän yhdisti uhkaavuuden menestyksekkäästi pinnan alla väijyvään raakaan älyyn.


title: Robert Mitchum

text: Hänet ja Lila Leeds -niminen tähtönen pidätettiin 1948 Leedsin asunnosta syytettynä huumeiden hallussapidosta. Lyhyt vankeustuomio marijuanan hallussapidosta vei hänen uransa 1950-luvun alkuvuosina muutamaksi vuodeksi sivuraiteille, mutta hän selvisi skandaalista, osittain ihailijoidensa vuoksi, jotka olivat aina nähneet hänet kapinallisena ja ulkopuolisena.


title: Robert Mitchum

text: Hän jatkoi uraansa ja sai myöhemmin kiitosta rooleistaan murhanhimoisena saarnamiehenä Charles Laughtonin toisessa ja viimeisessä ohjaustyössä "Räsynukke" ("The Night of the Hunter", 1955), sympaattisena merisotamiehenä nunnaa esittäneen Deborah Kerrin kanssa elokuvassa "Taivas tietää, Mr. Allison?" ("Heaven Knows, Mr. Allison", 1957), australialaisena lammasfarmarina, jälleen yhdessä Deborah Kerrin kanssa, tällä kertaa avioparina, elokuvassa "Maankiertäjät" ("The Sundowners", 1960), kostonhimoisena rangaistusvankina elokuvassa "Tuomitun kosto" ("Cape Fear", 1962), ikääntyvänä pikkuroistona elokuvassa "Hiljaisuuden laki" ("The Friends of Eddie Coyle", 1973) ja yksityisetsivä Philip Marlowena elokuvissa "Verenpunainen yö" ("Farewell, My Lovely", 1975) ja "Syvä uni" ("The Big Sleep", 1978).


title: Robert Mitchum

text: Hänen viimeiseksi roolikseen jäi elokuvaohjaaja George Stevensin osa elokuvassa "" (1997).


title: Robert Mitchum

text: Vuonna 1940 Mitchum meni naimisiin Delawaressa poikavuosien rakastettunsa Dorothy Spencen kanssa. Mitchumit saivat kaksi poikaa, Jim Mitchum ja Christopher Mitchum, kumpikin näyttelijöitä, ja Petrine-tyttären. Avioliitto kesti Robert Mitchumin kuolemaan asti. Robert Mitchum kuoli keuhkosyöpään ja ilmapöhöön 79-vuotiaana 1. heinäkuuta 1997 nukkuessaan.


title: Lazar Kaganovitš

text: Lazar Moisejevitš Kaganovitš (, 22. marraskuuta 1893 Habnoje, Kiovan alue, Ukraina – 22. heinäkuuta 1991) oli neuvostoliittolainen poliitikko. Hänen merkittävimpiin työtehtäviinsä kuului rautatieministerin virka ja toimiminen sotilaskomentajana toisessa maailmansodassa.


title: Lazar Kaganovitš

text: Kaganovitš syntyi juutalaiseen perheeseen. Opiskellessaan itsenäisesti hän omaksui ateistisen maailmankatsomuksen. Ennen vallankumousta hän toimi suutarina.


title: Lazar Kaganovitš

text: Kaganovitš liittyi bolševikkeihin vuonna 1911, ja hänet pidätettiin 1915. Lokakuun vallankumouksen aikana Kaganovitš oli kapinan johtajana Homelissa. Puolueen keskuskomitean jäsen hänestä tuli vuonna 1918. Vuonna 1918 Kaganovitš oli puolueen propagandakomissaarina. Vuosina 1920–1922 hän johti bolševikkejä Turkmenistanissa, jossa hän oli kukistamassa muslimikapinaa. Toimittuaan eri tehtävissä, muun muassa Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä 1925–1928, hän kuului vuodesta 1930 lähtien Moskovan puoluejärjestön johtoon. Ensimmäisen Ukrainan pääsihteeriyden aikanaan hän auttoi Nikita Hruštšovin uran nousuun.


title: Lazar Kaganovitš

text: Hruštšovin mukaan Kaganovitšia pidettiin Neuvostoliiton parhaana hallintomiehenä. Hänen toimintansa kukoistavinta aikaa oli Moskovan rakennustyön vuosikymmen eli 1930-luku. Moskovan metron valmistuminen kruunasi hänen työnsä, ja hänen johdollaan rakennettu maanalainen kantoi monia vuosia hänen nimeään. Puoluevalvontatoimikunnan puheenjohtajana Kaganovitš välttyi joutumasta puhdistuksien uhriksi, maatalouden kollektivisoinnin aikaan hänet lähetettiin Ukrainaan ja Siperiaan kulakkien kimppuun. On arvioitu, että vuosina 1932–1933 ukrainalaisiin kohdistuneessa hyökkäyksessä kuoli noin 7–10 miljoonaa ihmistä. Suurin osa heistä kuoli nälkään, ja näitä tapahtumia kutsutaan ukrainalaisten holokaustiksi eli holodomoriksi. Häntä ja hänen puoluetoveriaan Vjatšeslav Molotovia pidetään Ukrainan nälänhädän pääarkkitehteina.


title: Lazar Kaganovitš

text: Vuonna 1947 Kaganovitš nousi Hruštšovin seuraajaksi Ukrainan ensimmäisenä sihteerinä, ja kuusi vuotta myöhemmin, Stalinin kuoleman jälkeen, hänen saamansa ensimmäisen varapääministerin virka oli Kremlissä hänen viimeisiä tehtäviään, ennen kuin hänet suojasään aikana vuonna 1957 erotettiin keskuskomitean puhemiehistöstä "puolueenvastaisen ryhmän toimintaan osallistumisesta".


title: Lazar Kaganovitš

text: Kaganovitš nimitettiin mineraalikaivoksen johtajaksi Uraleille. Leonid Brežnevin aikaan siirtyneessä Neuvostoliitossa hän muiden aikansa entisten valtiomiesten tapaan eli eläkepäivänsä tavallisen neuvostokansan parissa. Kaganovitšin kotiapulainen on maininnut hänen viimeisiksi sanoikseen "Tämä on katastrofi!" hänen katsoessaan televisiosta Mihail Gorbatšovin ja Boris Jeltsinin kahdenkeskistä väittelyä, jonka jälkeen hän kuoli. Seuraavassa kuussa Neuvostoliitossa tapahtui epäonnistunut vallankaappausyritys, joka johti maan hajoamiseen.


title: Lazar Kaganovitš

text: Myös Kaganovitšin veli Mihail Kaganovitš oli merkittävä neuvostoliittolainen poliitikko.


title: Lappi (Tampere)

text: Lappi on kaupunginosa Tampereella lähellä Näsijärveä ja Kaupin puistoaluetta. Siellä asuu noin 700 henkilöä. Lapista puhuttaessa viitataan yleensä Lapinniemeen. Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Koukkuniemen vanhainkoti, joka on Euroopan suurimpia vanhainkoteja. Alueella toimii lisäksi pursiseuroja (mm. Tampereen Pursiseura) ja vuoden 1990 asuntomessuille valmistui kylpylä ja asuntoja vanhaan tehdasrakennukseen.


title: Lappi (Tampere)

text: Lapin kaupunginosa on saanut nimensä Näsijärveen pistävästä Lapinniemestä. Nimi saattaa viitata varhaiseen lappalaisasutukseen. Osasta Lapin kaupunginosaa käytetään nimeä Käpylä, mikä viittaa alueen ensimmäiseen asukkaaseen, vuonna 1915 sinne muuttaneeseen työmies August Käpyseen. Lapin asemakaava vahvistettiin vuonna 1933. Naistenlahden alue, joka muodostaa virallisesti Tampereen IX kaupunginosan yhdessä Tampellan vanhan tehdasalueen kanssa, siirtyi Tampereen kaupungin omistukseen vuonna 1877, samaan aikaan, jolloin kaupunki osti Kyttälän alueen Hatanpään kartanolta. Naistenlahden nimen taustalla on tarina, jonka mukaan Teiskosta Messukylän kirkkoon matkalla olleet naiset nousivat täällä maihin jatkaakseen loppumatkan jalan.


title: Tenavat

text: Tenavat () on strippimuodossa ilmestynyt sanomalehtisarjakuva, jota kirjoitti ja piirsi yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä Charles M. Schulz. "Tenavat" ilmestyi 2. lokakuuta 1950 – 13. helmikuuta 2000 ja se oli vuosien ajan maailman luetuin sanomalehtisarjakuva. Parhaimmillaan sarjaa julkaistiin yli 2 600 sanomalehdessä, sillä oli 355 miljoonaa lukijaa 75 maassa, ja sitä käännettiin 21 eri kielelle. Schulz teki kaikki 17 897 strippiä yksin ilman avustajia.


title: Tenavat

text: "Tenavien" on katsottu esimerkillään mullistaneen sanomalehtisarjakuvan ja lukuisat sarjakuvantekijät ovat julistaneet sen esikuvakseen. Schulz piirsi sarjaa hyvin pelkistetyllä piirrostyylillä ja se ilmestyi alkujaan tavanomaista pienemmässä koossa, joka kuitenkin myöhemmin muodostui alan standardiksi. "Tenavien" henkilöt ovat lapsia, jotka ilmaisevat usein aikuisten tunteita, ja sarjan huumori syntyy pitkälti hahmojen kärjistetyistä persoonallisuuksista sekä toistuvista aiheista. Sarjan vahvuutena on pidetty sen psykologista tasoa ja se on nähty myös filosofisena. "Tenavien" merkittävä teema on arkipäiväisten vastoinkäymisten ja epävarmuuden tunteen kuvaus, jotka tulevat esiin varsinkin sarjan päähenkilössä Jaska Jokusessa ("Charlie Brown"). Myös mielikuvituksellinen ja inhimillisenä kuvattu koira Ressu ("Snoopy") on muodostunut hyvin suosituksi hahmoksi. Schulz viittasi "Tenavissa" usein uskonnollisiin teemoihin, mutta pääsääntöisesti hän vältteli kiistanalaisia aiheita.


title: Tenavat

text: "Tenavista" on tehty 45 televisioanimaatiota, viisi pitkää animaatioelokuvaa ja Broadway-musikaali, jotka ovat kaikki olleet suosittuja varsinkin sarjan kotimaassa Yhdysvalloissa. "Tenavat" oli myös valtaisa kaupallinen menestys. Se sai oheistuotteiden ja hahmojen mainoskäytön myötä ympärilleen miljardiluokan liiketoiminnan, joka on herättänyt ristiriitaisia tunteita. "Tenavia" julkaisi vuoteen 2011 saakka United Feature Syndicate -sarjakuvasyndikaatti. Nykyisin sarjan oikeudet omistaa Peanuts Worldwide -niminen yhteisyritys, jonka omistavat DHX Media, Sony ja Schulzin perikunta.


title: Tenavat

text: "Tenavien" edeltäjänä oli "Li’l Folks" (”Pikkuväki”) -niminen sarja, jota Charles M. Schulz piirsi kotikaupungissaan Saint Paulissa ilmestyneeseen "St. Paul Pioneer Press" -lehteen vuosina 1947–1950. Kyseessä ei ollut varsinainen strippisarja, vaan jokainen "Li’l Folksin" numero sisälsi neljä erillistä yhden kuvan vitsiä. Sarjan hahmot olivat kaikki lapsia. Schulzilla ei oman kertomansa mukaan ollut alun perin mitään erityistä kiinnostusta tehdä sarjakuvaa nimenomaan lapsista. Kokeiltuaan erilaisia ideoita hän päätyi lapsiin, koska ”ne kävivät kaupaksi”. "Li’l Folks" sisälsi jo "Tenavien" lähtökohdan: lapset puhumassa tunteista ja asioista, jotka normaalisti kuuluvat aikuisten eikä lasten maailmaan. Useat "Tenavien" varhaiset hahmot ja vitsit saivat alkunsa jo "Li’l Folksissa". Sarjassa muun muassa esiintyi Charlie Brown -niminen hahmo ja Ressua muistuttanut koira. Varhaisissa "Li’l Folks" -stripeissä lapset näyttivät vielä suhteellisen realistisilta, mutta vuoteen 1949 mennessä ne muuttuivat suuripäisiksi karikatyyreiksi ja ennakoivat näin varhaisten "Tenavat"-strippien visuaalista ilmettä.


title: Tenavat

text: Schulz lopetti "Li’l Folksin" piirtämisen syksyllä 1949, koska "St. Paul Pioneer Pressin" päätoimittajalla ei ollut kiinnostusta sarjan kehittämiseen. Vuoden 1950 alussa Schulz tarjosi newyorkilaiselle United Feature -syndikaatille uutta sarjaa, joka olisi muodostunut kahdesta allekkaisesta stripistä. Syndikaatti kiinnostui ja ehdotti, että ylempi strippi kertoisi lapsista ja alempi teineistä. Lopulta kuitenkin sovittiin, että Schulz ryhtyisi piirtämään yhtä neliruutuista strippiä, joka jatkaisi "Li’l Folksin" lapsiaihetta muutaman vakiohahmon voimin.


title: Tenavat

text: Sanomalehdet pyrkivät noihin aikoihin supistamaan sarjakuville varattua palstatilaa. United Featuresin johdossa keksittiin, että pienistä lapsihahmoista kertova vitsisarja voitaisiin räätälöidä tuotteeksi, joka vastaisi lehtien toiveita. Sarja ilmestyisikin tavallista pienikokoisempana, vain kolmen palstan levyisenä neljän sijasta. Sitä markkinoitaisiin lehdille ”tilansäästöstrippinä”, joka kiinnittäisi lukijoiden huomion, mutta veisi vähän palstatilaa. "Tenavat"-strippi muodostui neljästä suorakulmaisesta ruudusta, joten ne voitiin painaa sanomalehden sivulle kolmessa eri muodossa: vaakasuorassa, pystysuorassa tai kahdella rivillä neliönmuotoisessa tilassa. Schulz sopeutui tähän pelkistämällä piirrostyylinsä mahdollisimman niukaksi, sillä hän toivoi ruutuihin jäävän tyhjän tilan kiinnittävän lukijoiden huomion täyteen ahdetuilla sarjakuvasivuilla. Schulz arveli myöhemmin, että tämä alkujaan tilanpuutteen sanelema ratkaisu oli keskeistä hänen tunnusomaisen piirrostyylinsä kehittymiselle.


title: Tenavat

text: "Tenavien" aloittaessa tarkoituksena oli alun perin säilyttää Schulzin edellisen sarjan nimi muutettuna muotoon "Li’l Folk". Hieman ennen sarjan julkistamista kuitenkin ilmeni, että sarjakuvapiirtäjä Tack Knightin 1930-luvulla piirtämän "Little Folks" -sarjan nimi oli rekisteröity tavaramerkki, ja Knight kielsi käyttämästä nimeä, joka muistuttaisi liian läheisesti sitä. Koska Schulz oli tässä vaiheessa jo valinnut sarjansa päähahmolle nimen, hän ehdotti koko stripin nimeämistä sen mukaan ”Charlie Browniksi” tai ”Good ol’ Charlie Browniksi”. Syndikaatti kuitenkin valitsi nimen "Peanuts" (kirjaimellisesti ”maapähkinät”, tarkoittaa myös jotain pientä tai mitätöntä). Nimen keksi tiettävästi syndikaatin tuotantojohtaja William Anderson. Hänen innoittajanaan toimi suosittu television lastenohjelma "The Howdy Doody Show", jossa studion lapsiyleisö istui vaatimattomassa aitiossa (”peanut gallery”) ja sarjassa hahmona esiintynyt intiaanipäällikkö viittasi heihin sanalla ”peanuts”. Anderson ja United Featuresin johto uskoivat sen olevan yleinen puhekielinen nimitys pikkulapsille, vaikka näin ei ollut. Schulz myöntyi vastentahtoisesti ehdotettuun nimeen. Hänelle myös lupailtiin, että nimi voitaisiin ehkä myöhemmin vaihtaa. Sarjan alkuvuosina Schulz pyysi useasti nimen vaihtamista. Siinä vaiheessa, kun "Tenavat" alkoi menestyä, nimi katsottiin kuitenkin jo niin vakiintuneeksi, ettei sitä enää haluttu muuttaa.


title: Tenavat

text: Vielä vuosikymmeniä myöhemmin antamassaan haastattelussa Schulz sanoi sen olevan ”huonoin nimi mitä millään sarjakuvastripillä on ollut” ja pitävänsä loukkaavana sitä, että hänen elämäntyönsä oli saanut tällaisen vähättelevän nimen. Erityisesti häntä turhauttivat valitukset ja kyselyt lukijoilta, jotka eivät ymmärtäneet, mihin tai kehen sarjan nimi viittasi. Schulz vältteli sarjan nimen käyttöä puhuessaan työstään ja sanoi mieluummin piirtävänsä ”Jaska Jokusta ja Ressua”. Schulzin elinaikana julkaistujen "Tenavat"-kokoelmakirjojen ja -animaatioiden nimissä (muutamaa varhaista kirjaa lukuun ottamatta) ei koskaan käytetty itse sarjan nimeä, vaan aina jonkin sen hahmon nimeä, useimmiten Jaska Jokusen. Sunnuntaistrippien otsikkoruudussa oli marraskuusta 1966 alkaen aina sarjan nimen alapuolella yhtä suuri alaotsikko ”mukana vanha kunnon Jaska Jokunen” ("featuring ”Good Ol’ Charlie Brown”"). Teksti tosin jäi pois, kun ”Peanuts”-otsikon fonttia muutettiin tammikuussa 1987.


title: Tenavat

text: "Tenavat" alkoi ilmestyä 2. lokakuuta 1950, aluksi seitsemässä sanomalehdessä, jotka olivat "Minneapolis Tribune", "Chicago Tribune", "Washington Post", "The Denver Post", "Seattle Times" sekä Pennsylvaniassa ilmestyneet "Evening Chronicle" ja "Globe-Times". Sarjassa oli aluksi neljä hahmoa, Jaska Jokunen ("Charlie Brown"), Kielo ("Patty"), Pave ("Shermy") ja Ressu ("Snoopy"). Kahden seuraavan vuoden aikana Schulz kuitenkin esitteli neljä uutta hahmoa, Lipen ("Violet"), Amadeuksen ("Schroeder"), Tellun ("Lucy") ja Epun ("Linus"). Aluksi sarja ilmestyi kuutena päivänä viikossa. Sunnuntaistripit alkoivat ilmestyä 6. tammikuuta 1952. Syndikaatti markkinoi alkuvaiheessa "Tenavia" ostamalla mainostilaa sarjaa julkaisemattomista lehdistä ja kannustamalla mainoksissa lehden tilaajia pyytämään toimitusta ottamaan sarjan julkaistavakseen. Syndikaatin aktiivisesta markkinointistrategiasta huolimatta "Tenavat" ei noussut heti menestykseen, vaan kasvatti suosiotaan hitaasti. Vuoden kuluttua alkamisestaan sarja oli päässyt 36:een lehteen, mutta varsinainen nousu alkoi vuonna 1952. Syndikaatissa laskettiin, että pelkästään markkinointikulujen kattamiseksi sarja olisi myytävä vähintään sataan lehteen. Tämä raja saavutettiin lopulta kesäkuussa 1955.


title: Tenavat

text: "Tenavien" kanssa syksyllä 1950 alkaneet "Masi"- ja "Ville Vallaton" -sarjakuvat lisäsivät suosiotaan aluksi paljon nopeammin. "Ville Vallattoman" piirtäjä Hank Ketcham sai National Cartoonists Societyn myöntämän Reuben-palkinnon vuonna 1952 ja "Masin" piirtäjä Mort Walker vuonna 1953. Schulz palkittiin vasta 1956, mutta vuonna 1965 hänestä tuli ensimmäinen kahdesti Reubenilla palkittu piirtäjä. "Tenavien" suosio alkoi yhtä kaikki parin alkuvuoden jälkeen nopeasti kasvaa Yhdysvalloissa, ja siitä tuli 1950-luvun puolivälissä suosittu varsinkin opiskelijoiden keskuudessa. Vuoden 1958 lopussa sarja ilmestyi jo neljässäsadassa lehdessä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. United Featuresin edustajien ei lopulta tarvinnut mainostaa "Tenavia" lainkaan, vaan pelkästään vastaanottaa lehtien tilauksia.


title: Tenavat

text: "Tenavien" sisältö oli alkuvaiheessa varsin erilaista kuin myöhemmin. Alkuvuosina hahmot kuvattiin usein tyypillisissä pienten lasten leikeissä ja vitsit olivat enemmän vitsejä hassuja asioita tekevistä lapsista yleisesti eikä niinkään tietyistä erikoisilla luonteenpiirteillä varustetuista hahmoista. Hahmojen alkaessa kehittyä lasten leikit jäivät pikku hiljaa pois tarpeettomina juoniaiheina. Hahmojen persoonallisuudet ja sarjan yleinen tyyli asettuivat vähitellen kohdilleen 1950-luvun aikana. Irtovitsien rinnalle alkoi ilmaantua yhä enemmän toistuvia aiheita sekä useiden päivien ja jopa viikkojen mittaisia jatkotarinoita. Jaska Jokunen kuvattiin sarjan ensimmäisinä vuosina näsäviisaana ja sanavalmiina lapsena, mutta nämä piirteet katosivat vähitellen. Jaska Jokusen alakuloinen ja kärsivä olemus alkoi olla tunnistettava vuonna 1954, minkä jotkut ovat tulkinneet ratkaisevaksi käännekohdaksi "Tenavien" historiassa, hetkeksi ”jolloin Tenavista tuli Tenavat”.


title: Tenavat

text: "Tenavat" kohosi vähitellen ilmiömäisen suosituksi sarjakuvaksi. Se esiintyi "Time"-lehden kansikuvassa 9. huhtikuuta 1965 ja "Life"-lehden kannessa 17. maaliskuuta 1967. Merkittävä muutos sarjassa 1960-luvun aikana oli Ressun kohoaminen yhä näkyvämpään ja hallitsevampaan rooliin ja hahmon kehittyminen kokoajan ihmismäisemmäksi. Varsinkin syksystä 1965 alkaen ilmestyneiden ”Ressu ensimmäisen maailmansodan lentäjäsankarina” -aiheisten strippien on sanottu nostaneen "Tenavien" suosion aivan uudelle tasolle, jolloin sarjan ympärille syntyi ennennäkemätön villitys. Vuonna 1969 Apollo 10 -kuulennolla komentomoduuli nimettiin Charlie Browniksi ja kuumoduuli Snoopyksi Schulzin hahmojen mukaan, ja lisäksi NASA käytti Ressua astronauttien turvallisuusohjelman virallisena maskottina. Vuosien 1968 ja 1972 Yhdysvaltain presidentinvaaleissa joukko äänestäjiä äänesti Ressua write-in-ehdokkaana. Kalifornian osavaltio sääti tämän jälkeen lain, joka kielsi äänestämästä fiktiivistä hahmoa. Lukijat kiintyivät muutenkin hyvin voimakkaasti "Tenavien" hahmoihin. Kun Schulz vuonna 1966 piirsi muutaman viikon jatkotarinan, jossa Eppu ja Tellu näyttivät muuttavan pois, hän sai läjittäin lukijakirjeitä, joissa ihmiset anelivat häntä palauttamaan hahmot sarjaan.


title: Tenavat

text: Lisätäkseen omaa sananvaltaansa "Tenavien" lisensoimista koskeneissa asioissa Schulz perusti vuonna 1971 Charles M. Schulz Creative Development Corporationin (nyk. Charles M. Schulz Creative Associates). Vuodesta 1974 alkaen Schulz kävi United Featuresin kanssa nihkeitä neuvotteluja saadakseen itselleen yksinoikeuden "Tenavien" sisältöön ja viimeisen sanan kaikkien lisenssien hyväkymiseen. Syndikaatti taipui vuonna 1980 Schulzin ehtoihin. Tällöin sovittiin myös, että Schulzin kuollessa tai jäädessä eläkkeelle ketään toista ei palkattaisi piirtämään "Tenavia".


title: Tenavat

text: "Tenavien" arkipäivästripit ilmestyivät lähes neljän vuosikymmenen ajan neliruutuisessa formaatissa. Alun perin ruudut olivat hieman korkeuttaan leveämpiä, mutta vuonna 1956 niitä oli kavennettu aavistuksen verran ja 1975 ne muutettiin kokonaan neliönmuotoisiksi. Schulz kasvatti tekstauksen kokoa vuonna 1977. Schulz hylkäsi helmikuun 1988 lopussa neliruutuisen muodon. Sen jälkeen stripit olivat pääsääntöisesti kolmiruutuisia, mutta Schulz alkoi tehdä myös yksiruutuisia strippejä. Vuodesta 1992 alkaen hän piirsi toisinaan myös strippejä, joissa oli repliikkien sijasta vain selittävä kuvateksti.


title: Tenavat

text: "Tenavia" julkaisevien lehtien määrä nousi tuhanteen vuonna 1969 ja kahteentuhanteen vuonna 1983. Ennen "Tenavia" vain kaksi muuta sarjaa oli ylittänyt tuhannen lehden rajan, "Helmi ja Heikki" ja vuonna 1965 "Masi". Vuoteen 1984 mennessä "Tenavat" nousi "Helmin ja Heikin" ohi kaikkein laajalevikkisimmäksi sanomalehtisarjakuvaksi. Se noteerattiin samana vuonna myös Guinnessin ennätyskirjassa ensimmäisenä kahdentuhannen lehden rajan rikkoneena sarjakuvana. Schulzin kuollessa vuonna 2000 "Tenavat" ilmestyi noin 2 600 lehdessä 75 maassa 21 eri kielellä. Uudemmista sanomalehtisarjoista ainoastaan "Karvinen" sekä "Lassi ja Leevi" onnistuivat yltämään lähelle "Tenavien" suosiota. "Karvinen" pääsi 1990-luvun alkuun mennessä melkein samoihin lehtimäärin. Se ohitti "Tenavat" vasta Schulzin kuoleman jälkeen kymmenen vuotta myöhemmin. Vaikka "Tenavat" olikin loppuun saakka maailman luetuin sanomalehtisarjakuva, monet arvioivat jo 1980-luvun lopulla sen vaikutuksen vähentyneen 1960-luvun ”hulluista vuosista”, jolloin uutuudenviehätys oli ollut voimakkaampi.


title: Tenavat

text: Käytyään vuonna 1981 vaikeassa ohitusleikkauksessa Schulz alkoi kärsiä työkätensä vapinasta. Tämän seurauksena hänen suora viivansa alkoi vähitellen muuttua vapisevaksi. Muutos näkyi 1990-luvulla entistä selkeämmin "Tenavien" piirrosjäljessä. Schulz piti ainoan tauon sarjan piirtämisestä marras–joulukuussa 1997, ja se kesti viisi viikkoa, minä aikana lehdet julkaisivat vanhoja strippejä uusintoina.


title: Tenavat

text: Schulz joutui lopettamaan sarjan piirtämisen, kun hänellä marraskuussa 1999 todettiin pitkälle kehittynyt syöpä. Selviämisennuste oli huono, ja syöpähoito vei häneltä voimat työskentelyyn. Schulz julkisti tiedon eläkkeellejäämisestään 14. joulukuuta. Schulzin ennen sairaskohtausta piirtämät "Tenavien" arkipäivästripit loppuivat 1. tammikuuta 2000 ja sunnuntaistripit 6. helmikuuta. Niiden jälkeen julkaistiin vielä niin sanottu jäähyväisstrippi, josta oli kaksi eri versiota, maanantaina 3. tammikuuta ilmestynyt arkipäiväversio ja 13. helmikuuta kaikkein viimeisimpänä "Tenavat"-strippinä ilmestynyt sunnuntaiversio. Se sisälsi Schulzin jäähyväisviestin lukijoilleen ja joukon aiemmista stripeistä poimittuja kuvia, jotka Schulzin alainen Paige Braddock yhdisteli Schulzin antamien ohjeiden mukaisesti, koska hän itse ei enää kyennyt piirtämään. Schulz kuoli sattumalta tämän viimeisen stripin julkaisua edeltäneenä yönä, joten se ilmestyi samaan aikaan hänen kuolinuutisensa kanssa.


title: Tenavat

text: Jäähyväistripissä ilmestynyt Schulzin viesti lukijoille kuuluu seuraavasti: ”"Rakkaat ystävät, minulla on ollut onni piirtää Jaska Jokusta ja hänen ystäviään lähes 50 vuotta. Se on ollut lapsuuteni unelmien täyttymys. Valitettavasti en enää pysty pitämään päivittäisen sarjakuvan vaatimaa aikataulua. Perheeni ei halua kenenkään toisen jatkavan Tenavia, ja sen vuoksi ilmoitan nyt eläkkeellejäämisestäni. Olen ollut vuosien varrella kiitollinen julkaisijoittemme uskollisuudesta ja sarjakuvan ihailijoiden ilmaisemasta rakkaudesta. Jaska Jokunen, Ressu, Eppu, Tellu... kuinka voisinkaan koskaan unohtaa heidät."”. Viimeisen ruudun oikeassa alakulmassa Ressu istuu miettiväisenä kirjoituskoneensa ääressä.


title: Tenavat

text:
"Tenavat"-strippejä ilmestyi kaikkiaan 17 897, joista 15 391 oli arkipäivästrippejä ja 2 506 sunnuntaistrippejä. Schulzin kuoltua monet lehdet ovat jatkaneet vanhojen "Tenavat"-strippien julkaisemista uusintoina. Syndikaatti on tarjonnut lehdille julkaistavaksi strippejä 1960-luvulta alkaen, mutta ei sarjan alkuvuosilta.
United Features luopui "Tenavista" syksyllä 2010, ja sarjan levittäjäksi tuli 26. helmikuuta 2011 kilpaileva Universal Uclick -syndikaatti. Sarja alkoi tämän jälkeen ilmestyä myös internetissä Univeral Uclickin omistamalla GoComics-sivustolla. Vuoden 2015 ensimmäisellä viikolla GoComics alkoi julkaista "Tenavat"-strippejä alusta asti sarjan 65-vuotisjuhlan kunniaksi nimellä "Peanuts Begins".


title: Tenavat

text: Vaikka Schulz piirsi varsinaiset "Tenavien" sanomalehtistripit kokonaan itse, on olemassa myös muiden piirtämiä luvallisia "Tenavat"-sarjakuvia. Vuosina 1957–1964 Dell Comicsin julkaisemissa sarjakuvalehdissä "Peanuts", "Nancy", "Tip Top" ja "Fritzi Ritz" ilmestyi strippimuotoa pidempiä "Tenavat"-tarinoita. Niitä alettiin tilata, kun Dell Comics kyllästyi vuodesta 1952 jatkuneeseen vanhojen sanomalehtistrippien kierrättämiseen sarjakuvalehdissään. Koska Schulzilla ei riittänyt työaikaa näiden tarinoiden piirtämiseen, hän turvautui vanhojen työtovereidensa apuun, joihin oli tutustunut työskennellessään Art Instruction -piirustuskoulussa. Jim Sasseville, Dale Hale ja Tony Pocrnich toimivat peräjälkeen Schulzin ”haamupiirtäjinä”, ja heidän tekemänsä tarinat julkaistiin Schulzin nimissä. Kaikki kansikuvat sekä muutamat tarinoista olivat Schulzin itsensä piirtämiä. Yksitellen kaikki mainituista lehdistä kuitenkin lakkautettiin, joten erillisten "Tenavat"-sarjakuvien julkaisu stripin ulkopuolella päättyi 1964.


title: Tenavat

text: Kiistellessään syndikaattinsa kanssa "Tenavien" oikeuksista Schulz uhkasi vuonna 1977 jättää sopimuksensa uusimatta, jos hänen ehtoihinsa ei suostuttaisi. Tällöin syndikaatti tilasi salaa sarjakuvapiirtäjä Al Plastinolta "Tenavat"-strippejä usean kuukauden ajalle, jotta Plastino voisi tarvittaessa korvata Schulzin, jos tämä toteuttaisi uhkauksensa. Kiista kuitenkin sovittiin, eikä Schulzille kerrottu mitään Plastinon piirtämistä stripeistä. Niiden olemassaolo paljastui julkisuuteen vasta vuosia myöhemmin.


title: Tenavat

text: "Tenavien" mainoskäyttö kasvoi ajan myötä niin laajaksi, ettei Schulz voinut tehdä kaikkia mainospiirroksia eikä niissä aina voitu asiakkaiden toiveiden vuoksi käyttää myöskään Schulzin vanhoja piirroksia. Tämän vuoksi Schulz palkkasi studiolleen alaisia, jotka saivat luvan piirtää "Tenavat"-hahmojen kuvia mainoksiin hänen valvonnassaan. Ennen kuolemaansa Schulz vielä hyväksyi tarkoin valitut taiteilijat, jotka saavat valvonnan alaisena tuottaa rajoitetusti kuvia lisenssituotteita varten.


title: Tenavat

text: Yhdysvaltalainen sarjakuvalehtikustantaja Boom! Studios julkaisi uusia "Tenavat"-sarjakuvia "Peanuts"-nimisessä lehdessä, joka ilmestyi tammikuusta 2012 heinäkuuhun 2016, yhteensä 39 numeron verran. Käsikirjoittajina ja piirtäjinä toimivat muun muassa Shane Houghton, Vicki Scott, Matt Whitlock ja Paige Braddock. Lehden tekijät ja Schulzin perikunta katsoivat, että lehdissä julkaistavat pidemmät sarjakuvatarinat ja strippisarjakuvat ovat kaksi eri ilmaisumuotoa, joten uudet sarjakuvat eivät näin ollen loukanneet Schulzin viimeistä tahtoa. Lisäksi Schulz salli eläessään Sassevillen ja Halen piirtää "Tenavia" Dell Comicsin lehtiin, ja uusien sarjojen julistettiin jatkavan samaa perinnettä. Itse sanomalehtistrippiä ei ole missään vaiheessa aiottu jatkaa. Uusissa tarinoissa pyrittiin mukailemaan Schulzin käyttämiä juoniaiheita. Uusia hahmoja ei esitelty. Sen sijaan monia Schulzin hylkäämiä varhaisia hahmoja, kuten Pavea, Kieloa ja Lippeä käytettiin ahkerasti.


title: Tenavat

text: Muiden kuin Schulzin piirtämiä "Tenavat"-sarjoja ei ole suomennettu.


title: Tenavat

text: Toisin kuin useimmat muut sarjakuvapiirtäjät, Schulz teki sarjakuvaansa viisikymmentä vuotta yksin eikä käyttänyt koskaan apulaisia piirrosten tussauksessa tai puhekuplien tekstauksessa, ei edes ruutujen kehysten piirtämisessä. Schulz ei tehnyt tarkkoja lyijykynäpiirroksia ennen tussausta, vaan ainoastaan hyvin hentoja luonnoksia, jotta tussilla piirtäminen olisi mahdollisimman spontaania. Myöhempinä vuosina hän käytti joskus myös zipatone-filmiä harmaan rasteriefektin luomiseksi.


title: Tenavat

text: Schulz tussasi "Tenavat"-stripit Easterbrook-merkkisellä ja tekstasi puhekuplat Speedball-merkkisellä mustekynällä. Hän käytti tekstaukseen normaalisti C-5-kynää, paitsi voimakkaisiin huutoihin paksumpaa jälkeä tekevää B-5- ja tarvittaessa B-3-kynää. Hän käytti aina samanmerkkistä kynänkärkeä. Kuultuaan, että niiden valmistaminen oltiin lopettamassa, hän osti koko tehtaan varaston tyhjäksi. Schulz pyrki piirtämään stripit kuudesta kahdeksaan viikkoa ennen niiden julkaisua. Hän piirsi sarjaa aina mustavalkoisena, mutta sunnuntaistripit julkaistiin värillisinä. Schulz valitsi värit syndikaatin lähettämistä värikartoista. Väritys tehtiin käsin vuoteen 1999, jolloin prosessi muutettiin digitaaliseksi. Nykyään myös arkipäivästrippejä julkaistaan uudelleen väritettyinä monissa lehdissä.


title: Tenavat

text: Sarjan varhaisvuosina Schulzin piirrostyyli oli hyvin selkeä ja puhdaslinjainen, viivat olivat paksuja ja lyhyitä ja hahmot pönäköitä. Varhaisissa stripeissä kaikilla hahmoilla on ylisuuret ja leveät päät.


title: Tenavat

text: Hahmojen ulkonäkö kehittyi varsinkin ensimmäisten vuosien aikana nopeasti. Kun Rinehart-kustantamo ehdotti vuoden 1952 alussa ensimmäisen "Tenavat"-kokoelman julkaisemista, Schulz toivoi, ettei kaikkein varhaisimpia strippejä painettaisi siihen, koska ne näyttivät jo tuolloin hänen mielestään kiusallisen kömpelöiltä. Kaikkein varhaisimmat "Tenavat"-stripit olivat visuaalisesti vaatimattomia, mutta pian Schulz alkoi lisätä niiden yksityiskohtaisuutta. 1950-luvulla ilmestyneet stripit sisältävätkin suhteellisen paljon taustalle piirrettyjä yksityiskohtia, esineitä ja maisemaa. Myöhemmin Shulz kuitenkin pelkisti taustat lähes olemattomiin, millä hän pyrki oman selityksensä mukaan jättämään pois kaiken, mikä voisi häiritä dialogin ja stripin varsinaisen idean kulkua. Hahmojen ulkonäkö kehittyi vuosien varrella siten, että esimerkiksi Jaska Jokusen pää muuttui 1950-luvun puoliväliin mennessä huomattavasti alkuperäistä kapeammaksi ja pienemmäksi suhteessa vartalon kokoon. Samalla silmät nousivat ylemmäs kasvoissa, minkä myötä hahmo muuttui kypsemmän näköiseksi. Uransa loppuvuosina Schulz pelkisti myös hahmojensa ulkonäköä helpottaakseen piirtämistä.


title: Tenavat

text: "Tenavissa" hahmot on kuvattu aina samalta tasolta ja yleensä samassa kuvakulmassa. Esimerkiksi Ressun koirankoppi, Amadeuksen lelupiano ja Jaska Jokusen syöttökumpu nähdään (sarjan alkuvuosia lukuun ottamatta) aina samasta suunnasta, suoraan sivulta. Schulzin mukaan lukijat voivat näin tunnistaa hahmot ja tutut tilanteet mahdollisimman helposti. Ressun muuttuessa yhä mielikuvituksellisemmaksi hahmoksi koirankopista tuli esineenä koko ajan epätodellisempi, joten Schulzin mielestä sitä ei enää olisi voinut kuvata realistisen näköisenä. Hän oli myös kehittänyt hahmojensa ulkonäön niin karikatyyrimaiseksi, etteivät ne olisi enää toimineet eri kulmista nähtyinä. Samasta syystä hahmot nähtiin toistuvasti tietyissä vakioasennoissa, jotka Schulz oli havainnut toimiviksi. Hahmojen muuttaminen liikkuviksi animaatioissa osoittautui aikanaan haastavaksi.


title: Tenavat

text: Monet piirtäjät ovat todenneet, että yksinkertaisuudestaan huolimatta Schulzin piirrostyyli on vaikea jäljitellä.


title: Tenavat

text: "Tenavissa" on useita hahmoja, ja päähenkilöksi on yleensä katsottu Jaska Jokunen. Ressu oli kuitenkin melko hallitsevassa roolissa 1960-luvun jälkipuoliskolta alkaen. Esimerkiksi ruotsiksi koko sarjan nimi on sama kuin Ressun ("Snobben"). Schulz lisäsi hahmojen määrää vähitellen vuosien kuluessa. Toisaalta alkuvuosien keskeisistä hahmoista Lippe, Kielo ja Pave jäivät melko persoonattomina vähitellen syrjään ja katosivat lopulta käytännössä kokonaan sarjasta. Ressu oli pitkään sarjan ainoa eläinhahmo, mutta 1960-luvun lopulla Schulz keksi Ressun ystäväksi Kaustinen ("Woodstock") -nimisen linnun sekä myöhemmin joukon Ressun veljiä.


title: Tenavat

text: Jaska Jokuseen viitataan aina koko nimellä, mutta useimmista muista hahmoista tunnetaan vain etunimi. Hahmojen iät suhteessa toisiinsa muuttuivat vuosien mittaan, ja alkuun vauvoina esitellyt hahmot vanhenivat vähitellen samanikäisiksi muiden kanssa.


title: Tenavat

text: Sarjan myöhempinä vuosina myös elottomat esineet saattoivat ajatella (kuten Sallin koulu) tai liikkua omatoimisesti (kuten Epun riepu eräässä tarinassa). Joitain sivuhahmoja ei koskaan näytetty, esimerkiksi pientä punatukkaista tyttöä tai naapurin kissaa. Schulz oli oman kertomansa mukaan kuvaillut nämä hahmot siten, ettei olisi enää kyennyt piirtämään niitä vastaamaan lukijoiden odotuksia.


title: Tenavat

text: Schulz nimesi suuren osan "Tenavien" hahmoista tuntemiensa ihmisten mukaan. Charlie Brown oli eräs hänen työtovereistaan Art Instructionissa, samoin Epulle nimensä antanut Linus Maurer ja Kutrin esikuva Frieda Rich. Epun ja Tellun sukunimi van Pelt tuli pariskunnalta, joihin Schulz tutustui asuessaan 1950-luvun alussa vuoden ajan Colorado Springsissä Coloradossa. Pave sai nimensä Schulzin lapsuudenystävältä Sherman ”Shermy” Plepleriltä. Amadeuksen nimi tuli eräältä toiselta hänen tuntemaltaan pojalta, jonka sukunimi oli Schroeder (Schulz ei muistanut enää hänen etunimeään). Schulz nimesi monia satunnaisiakin sivuhahmoja tuntemiensa ihmisten mukaan.


title: Tenavat

text: Joissain tapauksissa hahmot perustuivat todellisiin henkilöihin enemmän kuin vain nimensä osalta. Alkuperäisiin hahmoihin kuulunut Kielo ("Patty") ja myöhemmin sarjaan ilmaantunut Piparminttu-Pipsa ("Peppermint-Patty") saivat molemmat sekä nimensä että innoitusta Schulzin serkulta Patty Swansonilta. Piparminttu-Pipsan on sanottu muistuttaneen näistä hahmoista enemmän tosielämän esikuvaansa. Pienen punatukkaisen tytön esikuvaksi mainitaan Donna Mae Johnson, jota Schulz oli kosinut vuonna 1950, mutta joka oli valinnut toisen miehen hänen sijastaan. Schulz itse vahvisti tämän käsityksen vuonna 1990 ilmestyneessä auktorisoidussa elämäkerrassa.


title: Tenavat

text: Ressun pääesikuvaksi on mainittu Schulzin perheen 1930-luvulla omistama sekarotuinen Spike-koira. Nimensä Spike antoi puolestaan Ressun veljelle (suom. Remppu), jonka Schulz lisäsi sarjaan 1970-luvulla.


title: Tenavat

text: Schulz vakuutti julkisuudessa, että hän lainasi todellisilta ihmisiltä vain nimen, mutta hahmot perustuivat hänen omaan luonteeseensa. Myös omia lapsiaan ja perhettään hän käytti hahmojensa esikuvina oman kertomansa mukaan vain hyvin harvoin. Schulzin erään luonnehdinnan mukaan Jaska Jokunen edusti hänen taipumustaan toisaalta lepsuuteen ja toisaalta päättäväisyyteen, Tellu hänen sarkasmiaan, Eppu hänen ”outoja pikku ajatuksiaan”, Amadeus hänen perfektionismiaan ja omistautumistaan omalle taiteelleen ja Ressu hänen omanarvontuntoaan. Lippe edusti hänen ”pahimpia puoliaan”.


title: Tenavat

text: "Tenavissa" ei koskaan näytetty aikuisia eikä yleensä edes aikuisten puhekuplia silloin, kun nämä keskustelivat lasten kanssa. Poikkeuksen muodostavat kolme vuonna 1954 ilmestynyttä sunnuntaistrippiä, joissa Tellu osallistuu golf-turnaukseen ja taustalla näkyy aikuisia. Schulzin mukaan kyseessä oli epäonnistunut kokeilu. Hänen mukaansa aikuiset rajautuivat alkujaan pois "Tenavista", koska heille ”ei ollut tilaa” stripeissä, joissa lapset kuvattiin aina suoraan sivulta olevassa kuvakulmassa. Hän sanoi kuitenkin sarjan kehittyneen myöhemmin sisällöltään niin abstraktiksi, että aikuisten näyttäminen olisi tuhonnut sen idean kokonaan. "Tenavien" vakiohahmoihin kuuluu joitain aikuisia, joita ei koskaan näytetä, kuten lasten vanhemmat ja opettajat, mutta sarjan myöhempinä vuosina heistä kerrottiin yhä harvemmin.


title: Tenavat

text: "Tenavat"-animaatioissa kuvan ulkopuolelle rajatut aikuiset puhuvat instrumentaalisella ”kvaa kvaa” -äänellä, jota ainoastaan tarinoiden hahmot ymmärtävät. Ääni on tuotettu vaimennetulla vetopasuunalla. Joissain 1980-luvulta alkaen tehdyissä animaatioissa ei enää oltu niin tarkkoja sarjan sisäisistä lainalaisuuksista, ja aikuisia saatettiin näyttää ohimennen.


title: Tenavat

text: "Tenavien" hahmot asuvat samassa naapurustossa tarkemmin nimeämättömällä esikaupunkialueella Yhdysvalloissa. Sarjasta ei selkeästi ilmene, missä päin maata he asuvat. Schulzin mukaan olisi ollut virhe sijoittaa heidät mihinkään tiettyyn paikkaan. Muutamat stripit sisältävät kuitenkin mainintoja tunnistettavista paikoista. Yhdessä vuonna 1957 ilmestyneessä stripissä Tellu esittelee saamaansa palkintoa ”Hennepinin piirikunnan vuoden kiukkupussi” ("Outstanding Fussbudget of Hennepin County"). Hennepinin piirikunta on Schulzin tuolloista kotikaupunkia Minneapolisia ympäröivä piirikunta Minnesotan osavaltiossa. Vuonna 1963 ilmestyneessä tarinassa 5-niminen poika kertoo, että hänen isänsä on muuttanut perheen sukunimeksi 95472 postinumeron mukaan. Yhdysvaltain ZIP-koodi-järjestelmässä kyseinen postinumeroalue vastaa Kaliforniassa sijaitsevaa Sebastopolin kaupunkia, johon Schulz oli tuolloin muuttanut.


title: Tenavat

text:
"Tenavat" muistetaan lukuisista toistuvista vitseistään, jotka liittyivät usein hahmojen eksentrisiin persoonallisuuksiin ja esiintyivät loputtomina muunnelmina. Näitä olivat muun muassa Jaska Jokusen vaikeudet leijanlennätyksessä ja hänen ystäviensä muodostaman baseball-joukkueen katastrofaalisen huono menestys, Ressun mielikuvitusseikkailut erilaisten alter egojen hahmossa, Epun riippuvuus turvarievustaan ja hänen uskonsa halloween-yönä ilmestyvään ”Suureen kurpitsaan”, Tellun psykiatrin koju sekä Amadeuksen fanaattinen Beethovenin ihailu. Suuri osa toistuvista aiheista ilmaantui sarjaan sen ensimmäisen vuosikymmenen aikana. Kuuluisin toistuva vitsi lienee niin sanottu jalkapallovitsi, josta Schulz piirsi uuden version aina kerran vuodessa syksyllä. Siinä Tellu pyytää Jaska Jokusta potkaisemaan amerikkalaista jalkapalloa, mutta kiskaisee sen viime hetkellä pois. Vitsistä on "Tenavissa" kaikkiaan 36 versiota. "Tenavissa" oli myös toistuvia visuaalisia vitsejä, esimerkiksi hahmojen taipumus kiepsahtaa liioitellusti taaksepäin, kun heille huudetaan päin naamaa. Hahmot on myös usein kuvattu nojailemassa matalaan tiilimuuriin samalla kun he keskustelevat. Schulz keksi muurin, koska hänen mielestään olisi ollut sopimatonta näyttää lapsia istuskelemassa kadun reunassa, joka on lapsille vaarallinen paikka.
Schulzin mukaan "Tenavissa" käsiteltiin enemmän epäonnistumista kuin menestystä, koska ”tappio on paljon hauskempi kuin voitto” ja koska siihen on helpompi samaistua. Toistuva aihe oli myös yksipuolinen rakkaus, josta useat hahmot kärsivät, joskin eri tavoin. Schulzin mukaan hänen sarjassaan oli tiettyjä lainalaisuuksia: ”"Kaikki rakkaussuhteet ovat yksipuolisia, kaikki baseball-ottelut hävitään, kaikki arvosanat ovat viitosia, Suuri kurpitsa ei koskaan saavu ja jalkapallo kiskaistaan aina pois"”. Schulz tosin rikkoi näitä ”lakeja” muutaman kerran varsinkin sarjan loppuvuosina. Esimerkiksi Jaska Jokunen onnistui vuonna 1993 johtamaan baseball-joukkueensa kaksi kertaa voittoon ja jalkapallovitsin viimeisessä versiossa vuonna 1999 jää avoimeksi, onnistuiko hän potkaisemaan palloa vai ei.


title: Tenavat

text: Yksi "Tenavissa" toistuneista teemoista olivat sukupuolien päälaelleen käännetyt suhteet. Sarjassa tytöt olivat dominoivia ja usein ilkeitä, pojat heikkoja uhreja. Schulzin mukaan stereotypioiden kääntäminen päinvastaisiksi teki ilkeydestä hauskaa. ”"Jos [sarjakuvassa] pikkupoika on ilkeä pikkutytölle, niin siinä ei ole mitään hauskaa – – mutta jos pikkutyttö on ilkeä pikkupojalle, niin siinä on jotain hauskaa."”


title: Tenavat

text: Ressun mielikuvitusmaailman kehittyessä Schulz kykeni laajentamaan "Tenavien" aihepiiriä ja liittämään siihen viittauksia nuoruutensa seikkailusarjoihin ja -elokuviin. Schulzin elämäkerran kirjoittaneen Rheta Grimsley Johnsonin mukaan Schulz loi tällä tavalla ”sarjan sarjan sisälle”.


title: Tenavat

text: Schulz ammensi "Tenaviin" paljon ideoita omasta elämästään ja kokemuksistaan, myös omasta lapsuudestaan. Oman kertomansa mukaan hän esimerkiksi oli lapsena ollut baseball-joukkueessa, joka hävisi kerran ottelun pistein 40–0. Schulzin toisen elämäkerturin David Michaelisin mukaan Schulz pääsi yli nuoruutensa vaikeuksista, mutta ”"projisoi nuoruutensa traumat kyllin kauas aikuisuuteensa niin, että niistä lopulta muodostui olennainen osa hänen taidettaan"”. Schulz sanoi käyttävänsä sarjassaan ”kaikkea mitä oli kokenut tai tuntenut”. Monissa "Tenavat"-stripeissä hahmot kertovat vanhemmistaan tai isovanhemmistaan anekdootteja, jotka saivat innoituksensa Schulzin omista kokemuksista tai hänen sukulaisistaan. Esimerkiksi Jaska Jokusen parturi-isä viittaa Schulzin isään, joka myös oli parturi. Samoin Schulzia innoittivat hänen lastensa ja perheenjäsentensä harrastukset.


title: Tenavat

text: "Tenavista" muistetaan monia toistuvia lausahduksia ja hokemia. Niistä tunnetuimmat lienevät päivittely ”Good grief!” (”Hyvä tavaton!”), sadattelu ”Rats!” (”Pahus!”), huokausta kuvaava ”sigh”, haukkumasana ”blockhead” (”pölkkypää”) ja kauhunhuuto ”AAUGH” (suomennoksissa kirjoitusasu vaihtelee).


title: Tenavat

text: Oman lukunsa muodostaa "Tenaviin" usein yhdistettävä naiivi elämänviisaus ”Onni on lämmin koirapentu” ("Happiness is a warm puppy"). Lausahdus esiintyi alun perin yhdessä, 25. huhtikuuta 1960 ilmestyneessä "Tenavat"-stripissä. Noudattaen hänelle tarjottua ehdotusta Schulz julkaisi vuonna 1962 samannimisen, myyntimenestykseksi kohonneen kuvakirjan, joka siirsi "Tenavien" hahmot uuteen formaattiin ja teki lauseesta sarjan tavaramerkin. Lause muodostui ajan kuluessa lukuisten viittausten ja parodioiden kohteeksi. Schulz piirsi itsekin useita strippejä, joissa pilkattiin alkuperäisen ”Onni on lämmin koiranpentu” -stripin mutkatonta imelyyttä. "Happiness is a Warm Puppy" -kirjaa seurasi joukko samantyylisiä julkaisuja. Monet "Tenavien" fanit katsoivat tämän hahmojen ”söpöyden” hyödyntämisen heikentävän sarjan todellisia ansioita, jotka piilivät pikemminkin sen terävyydessä ja armottomuudessa. "Happiness is a Warm Puppy" -kirja on suomennettu kahdesti, vuonna 1972 nimellä "Onni on lämpöinen koira" ja vuonna 1984 nimellä "Onni on lämpöinen koiranpentu". Otava julkaisi 1970- ja 1980-luvuilla suomeksi myös useita muita saman sarjan kirjoista.


title: Tenavat

text: ”Onni on "[jokin vähäinen asia]"” ja Ressun romaanikäsikirjoitusten toistuva aloituslause ”Oli synkkä ja myrskyinen yö” ovat tunnettuja suomen kieleenkin "Tenavista" levinneitä sanontoja.


title: Tenavat

text: Termi "security blanket" (turvariepu) levisi ilmeisesti englannin kieleen Schulzin käytettyä sitä sarjassaan 1950-luvun puolivälistä alkaen. Schulz viittasi haastatteluissa ylpeänä siihen, että hänen lanseeraamansa sana oli päätynyt sanakirjaan.


title: Tenavat

text: "Tenavat" sisälsi monesti humoristisia viittauksia ajankohtaisiin ilmiöihin ja poliittisia kiistoja herättäneisiin aiheisiin, mutta Schulz vältteli aina avointa kannanottoa ja puolen valitsemista, niin sarjassaan kuin sen ulkopuolellakin. Oman kertomansa mukaan hän ei halunnut loukata ihmisiä. Ympäristönsuojelu ja naisurheilun edistäminen olivat niitä harvoja kiistanalaisia aiheita, joita Schulz puolusti avoimesti sarjassaan. Hän otti kuitenkin joskus myös epäsuorasti kantaa joihinkin tärkeäksi kokemiinsa kysymyksiin sarjansa hahmojen kautta. Esimerkiksi tummaihoisen Samin ilmestyminen "Tenaviin" vuonna 1968 tulkittiin kannanotoksi rotukysymykseen.


title: Tenavat

text: Schulz julkaisi vuonna 1963 stripin, jossa viitattiin korkeimman oikeuden päätökseen kieltää yhteisrukoilu kouluissa. Strippi oli tehty siten, että sekä koulurukoilun vastustajat että kannattajat tulkitsivat sen puolustavan omaa kantaansa. Schulzin pyynnöstä strippiä ei saanut julkaista uudelleen kummankaan osapuolen tarkoituksiin. Vastaavan kohun aiheutti vuonna 1970 strippi, jossa Eppu puhuu syntymättömistä lapsista taivaassa. Sitä luultiin kannanotoksi ehkäisy- ja aborttikysymykseen ja tälläkin kertaa kiistan molemmat osapuolet katsoivat sen tukevan omaa kantaansa. Schulz kiisti stripin olleen viittaus näihin aiheisiin.


title: Tenavat

text: Toisen maailmansodan kokeneena Schulz halusi pitää sodan ja veteraanien muistoa yllä. Vuodesta 1969 alkaen hän piirsi vuosittain kansallisena veteraanipäivänä 11. marraskuuta stripin, jossa Ressu kertoo juhlivansa veteraanipäivää yhdessä sota-ajan piirtäjäkuuluisuuden Bill Mauldinin kanssa. Vuonna 1998 Schulz jopa kopioi yhteen näistä stripeistä Mauldinin sota-ajan piirroksissa esiintyneet Willie ja Joe -hahmot, mikä lienee ollut ainoa kerta, kun Schulz käytti "Tenavissa" jonkun toisen piirrosta. Vuodesta 1993 alkaen Schulz piirsi myös joka vuosi Normandian maihinnousun päivänä 6. kesäkuuta niin sanotun D-Day-muistostripin, joissa kehotettiin lakonisesti lukijoita ”muistamaan”.


title: Tenavat

text: "Tenavat" sisälsi usein viittauksia Raamatun kertomuksiin ja sananlaskuihin, mikä lisäsi monien vakaumuksellisten kristittyjen kiinnostusta sarjaa kohtaan. Sarjan hahmoista varsinkin Eppu siteeraa usein Raamattua ja evankeliumeja. Schulzin tahdosta ensimmäiseen "Tenavat"-animaatioon, "Jaska Jokusen jouluun" liitettiin kohtaus, jossa Eppu selittää joulun merkityksen siteeraamalla Luukkaan evankeliumia.


title: Tenavat

text:
Schulz oli vakaumuksellinen kristitty, ja hän kuului pitkään Church of God -nimiseen kirkkoon. Muutettuaan Kaliforniaan hän kuitenkin etääntyi kirkostaan ja lopetti kokonaan kirkossa käymisen. Hänen uskonnolliset mielipiteensä muuttuivat 1960–1970-luvuilla paljon aiempaa vapaammiksi. Vuonna 1987 antamassaan haastattelussa hän arveli olevansa tulossa sekulaariksi humanistiksi. Schulzin mukaan "Tenavat" ei julistanut mitään uskontulkintaa ja oli pikemminkin ”antievankelinen” kuin evankelinen sarjakuva. Hän halusi kuitenkin oman kertomansa mukaan käsitellä Raamattua sarjassaan älykkäällä tavalla. Schulz sanoi myös inhoavansa sitä, kuinka esimerkiksi "Ville Vallaton" rukoilee sarjakuvassaan ja keskustelee Jumalan kanssa vekkuleista kepposistaan. Tällaiset sarjakuvat olivat Schulzin mielestä hyvin pinnallisia. "Tenavien" myöhempinä vuosina Schulz piirsi myös monia strippejä, joissa arvosteltiin rahaa kerääviä tv-saarnaajia ja fundamentalistisia lahkoja.
Robert L. Short kirjoitti kaksi kirjaa, "The Gospel according to Peanuts" (1964) ja "The Parables of Peanuts" (1968), joissa hän kertoi Tenavista löytämistään teologisista viesteistä. Schulzista ja Shortista tuli ystäviä, mutta Schulzin mukaan Shortin kirjat eivät tosiasiassa analysoineet "Tenavien" sisältöä eivätkä vastanneet hänen omia uskonnollisia näkemyksiään, vaan Short ainoastaan käytti "Tenavia" välineenä omien käsitystensä ilmaisemiseen. Shortin ensimmäinen kirja oli välitön myyntimenestys, ja Schulz arveli sen lisänneen myös "Tenavien" suosiota. Suomessa "Tenavia" julkaisseessa "Viikkosanomissa" oli vuonna 1966 heti tuoreeltaan uutinen, joka oli käytännössä suoraa lainausta Shortin kirjasta. Shortin ensimmäinen kirja julkaistiin suomeksi nimellä "Tenavat totuuden tiellä" vuonna 1967. Vuonna 2008 ilmestyi uusi suomennos nimellä "Tenavien evankeliumi".


title: Tenavat

text: "Tenavien" uskontoa käsitelleistä stripeistä julkaistiin vuonna 1984 kokoelma "And the beagles and the bunnies shall lie down together: the theology in Peanuts". Se on suomennettu vuosina 2003 ja 2004 nimillä "Ressun dogmatiikka" ja "Tenavien teologia".


title: Tenavat

text: Jotkut ovat arvelleet, että "Tenavissa" myös Epun usko Suureen kurpitsaan olisi uskonnon vertauskuva. Kun Schulz sai vuonna 1965 lukijakirjeen, jossa valitettiin Suuren kurpitsan olevan pyhäinhäväistys, Schulz vastasi olevansa samaa mieltä ja että hänen tarkoituksenaan oli itse asiassa vain osoittaa joulupukin olevan täsmälleen samaa.


title: Tenavat

text: Schulz piirsi oman kertomansa mukaan "Tenavia" nimenomaan aikuisille. Hän sanoi ärsyyntyvänsä aina, kun joku piti sarjaa lapsille kohdistettuna. Hän oli harmissaan jopa siitä, että ensimmäinen "Tenavat"-animaatio, "Jaska Jokusen joulu" voitti Primetime Emmy -palkinnon parhaan lastenohjelman sarjassa, koska hänen mielestään se ei ollut lastenohjelma. "Tenavien" sisältö oli kuitenkin tunnetusti aina kilttiä ja harmitonta.


title: Tenavat

text: Robert Harveyn mukaan "Tenavien" kaavana ensimmäisistä stripeistä alkaen oli se, että lapset joko reagoivat arkisiin tilanteisiin käyttämällä aikuisten kieltä – tekemällä esimerkiksi psykologisia, sosiologisia tai filosofisia huomioita – tai vastaavat aikuisten maailman ongelmiin lapsellisilla reaktioilla. Hahmot puhuttelevat lukijoita, koska ne käsittelevät aikuisuuteen kuuluvia asioita ja tunteita, mutta säilyttävät samalla lasten viattomuuden. Schulz katsoi tuoneensa jotain aivan uutta sarjakuvaan ottaessaan vitsien lähtökohdaksi ”vähäiset sattumukset” ("slight incidents"), mahdollisimman arkipäiväiset tapahtumat. Vaikka samantapaista huumoria oli ollut jo aiemmin muissakin sarjoissa, Schulz kehitti hahmonsa niin pitkälle, että huumori syntyi enemmän hahmojen persoonallisuuksista kuin itse tilanteista. Aiemmissa vitsisarjoissa huumori oli yleensä ollut enemmän tilannelähtöistä. "Tenavien" sisältö perustuu myös runsaaseen toistoon, jossa hahmojen huvittavat ongelmat toistuvat yhä uudelleen.


title: Tenavat

text: Monien mielestä "Tenavat" oli 1950-luvulla sanomalehtisarjakuvana edellä aikaansa. David Michaelisin mukaan se oli mullistava sarjakuva, koska se käsitteli sellaisia psykologisia ilmiöitä kuin vieraantumista, epävarmuutta ja alemmuudentunnetta, jotka eivät olleet tyypillisiä teemoja 1950-luvun amerikkalaisessa sanomalehtisarjakuvassa. Varsinkin epävarmuudesta kärsivää Jaska Jokusta pidettiin 1950-luvulla uudenlaisena sarjakuvahahmona, jolla oli aidompi ja puhuttelevampi persoonallisuus kuin yhdelläkään aiemmin nähdyllä. "Tenavat" kykeni ilmaisemaan hahmojen tunteita tehokkaasti hyvin minimalistisin keinoin, muutamalla sanalla ja tussiviivalla. Sarja myös käsitteli Michaelisin sanoin ”oikeaa tuskaa ja menetystä” ”sydämellisen lempeästi”. Yksi sarjan ensimmäisiä teemoja sen alkuvaiheessa oli lasten keskinäinen julmuus. Sarjakuvapiirtäjä Stephan Pastisin mukaan Schulz irtautui "Tenavien" ja muiden strippisarjakuvien kaavoista vuonna 1954 alkaessaan tehdä ”rohkealla tavalla ei-hauskoja” strippejä Jaska Jokusen pateettisesta alakuloisuudesta, mistä "Tenavat" sai uudenlaista syvyyttä. Michaelisin mukaan "Tenavilla" on lukijoihinsa terapeuttinen vaikutus: sarjan hahmoihin samaistuminen ja niille nauraminen auttaa käsittelemään omia ongelmia. Varsinkin Jaska Jokusta pidetään sellaisena hahmona, johon kaikki voivat samaistua.


title: Tenavat

text: Michaelisin mukaan 1950-luvun amerikkalaiset opiskelijat ja nuoret älyköt kiinnostuivat Jaska Jokusen sisäistä ahdistusta ja epävarmuutta kuvaavista repliikeistä, joiden tulkittiin olevan eksistentiaalisia lausuntoja ihmisen osasta maailmassa. Sekä Jaska Jokusta että Schulzia itseään kutsuttiin ”nuorimmaksi eksistentialistiksi”. Jotkut yhdistivät "Tenavat" myös beat-sukupolven henkiseen maailmaan. Sittemmin sarjasta tuli valtavirtaa. Yhdysvaltain kansallisen yhteisön sirpaloituessa Vietnamin sotaan ja kulttuurin murrokseen liittyneiden kiistojen seurauksena 1960-luvun lopulta alkaen "Tenavat" muodosti yhteisen nimittäjän ja monille henkisen pakopaikan.


title: Tenavat

text: Eräs tunnetuimmista "Tenavien" sisällön analyyseista on italialaisen semiootikon Umberto Econ vuonna 1963 julkaisema essee ”Jaska Jokusen maailma”. Econ mukaan "Tenavien" lapset kuvaavat nyky-yhteiskunnan aikuisten henkisiä ongelmia. ”"Nämä lapset kouraisevat meitä syvältä, koska he ovat tietyssä mielessä hirviöitä: he ovat todellisen sivilisaation nykykansalaisen kaikkien neuroosien hirviömäisiä, infantiileja pienennöksiä"”. Hahmojen lapsenomainen vilpittömyys saa lukijan tuntemaan välillä epätoivoa, välillä optimismia. Econ mukaan "Tenavat" miellyttää niin sivistyneitä aikuisia kuin lapsiakin, siinä missä tietoisesti sivistyneet sarjakuvat kuten "Pogo" vetoavat vain kapeampaan yleisöön.


title: Tenavat

text: Suomalaisen toimittaja Jussi Karjalaisen mukaan ”"Melko jakamaton käsitys on, että Tenavat oli intoutuneimpina vuosinaan 1950-luvun lopusta 1970-luvun puoliväliin paitsi maailman suosituin, myös paras sanomalehtisarjakuva"”.


title: Tenavat

text: Monet olivat sitä mieltä, että "Tenavat" muuttui vuosien varrella laimeammaksi ja lapsellisemmaksi pyrkiessään miellyttämään yhä laajempaa yleisöä. Schulz myönsi itsekin vanhoilla päivillään antamissaan haastatteluissa, että "Tenavista" oli tullut selvästi aiempaa pehmeämpi. Hän selitti tämän sillä, että iän karttuessa näkökulma asioihin muuttui toisenlaiseksi. Samaan aikaan Jaska Jokusen ja hänen ystäviensä psykologinen ”tosimaailma” sekä Ressun höpsö mielikuvitusmaailma alkoivat selvästi sekoittua toisiinsa, jolloin absurdin huumorin määrä sarjassa lisääntyi. "Lassin ja Leevin" piirtäjä Bill Watterson totesi 1980-luvulla, että "Tenavat" ei sinällään ollut huonontunut, mutta se oli menettänyt aiemman edelläkävijän asemansa, kun kaikki muutkin piirtäjät olivat oppineet jäljittelemään samoja ideoita. Kriittisemmän tulkinnan esitti vuonna 2000 journalisti Christopher Caldwell, jonka mukaan "Tenavat" taantui 1970-luvun alun jälkeen loistavasta sarjakuvasta täysin mielenkiinnottomaksi ”kolmannen luokan stripiksi”, koska Ressu sai liikaa tilaa sarjassa ja syrjäytti puhuttelevammat ihmishahmot. Kaustinen ja Remppu olivat Caldwellin mielestä vielä Ressuakin turhempia hahmoja, jotka soveltuivat vain täysin tyhjänpäiväisiin vitseihin. Schulz pohti joskus itsekin, että oli mahdollisesti käyttänyt Ressua liikaa ja Jaska Jokusta liian vähän sarjan myöhempinä vuosina.


title: Tenavat

text: "Tenavat" ja muutamat muut samaan aikaan aloittaneet sarjakuvat, kuten "Masi", nostivat vitsisarjat takaisin suosioon Yhdysvalloissa. 1950-luvun alkuun tultaessa jatkuvajuoniset seikkailusarjat olivat hallinneet amerikkalaislehdistön sarjakuvasivuja neljännesvuosisadan ajan. Uuden trendin myötä ne kuitenkin syrjäytyivät nopeasti. Jotkut ovat sanoneet "Tenavien" olleen myös mukana aloittamassa 1950-luvulla uutta ”älyllisten” sarjojen trendiä, jossa pelkistetty piirrostyyli yhdistyi enemmän tai vähemmän filosofiseen sisältöön. "Tenavat" menestyi aikana, jolloin sanomalehdet jatkuvasti kutistivat sarjakuville varattua tilaa. Vaikka "Tenavat" oli aloittaessaan ollut normaalia pienempi ”tilansäästöstrippi”, "Tenavien" alkuperäisestä koosta oli tullut 1980-luvulla strippisarjakuvien normaalikoko.


title: Tenavat

text: "Tenavien" menestyksen kaava osoittautui yksinkertaisuudessaan helposti kopioitavaksi, joten sarja sai paljon jäljittelijöitä. Juuri tämän seurauksena "Tenavien" vaikutus sanomalehtisarjakuvan kehitykseen muodostui suuremmaksi kuin monien muiden nerokkaiden ja arvostettujen sarjojen, sillä "Tenavien" viitoittamaa tietä oli muiden sarjakuvantekijöiden helppo seurata. Varsinkin "Tenavien" ja "Masin" pelkistetty piirrostyyli sekä strippien koon pieneneminen innoitti monia piirtäjiä kokeilemaan yhä yksinkertaisempaa ja yksinkertaisempaa tyyliä ja keskittymään pelkästään vitsien hiomiseen. Tämän seurauksena raja hyvin ja keskinkertaisesti piirrettyjen sarjakuvien välillä muuttui häilyvämmäksi, mikä monien mielestä johti sanomalehtisarjakuvan taiteellisen tason laskuun. Schulz oli itse pahoillaan siitä, että jatkuvajuoniset kerronnalliset sarjakuvat kuolivat pois vitsisarjakuvien tieltä ja että sarjakuvien julkaisukoko jatkuvasti kutistui.


title: Tenavat

text: "Tenavat" innoitti kuitenkin myös monia myöhempiä sarjakuvia, jotka on tunnustettu laadukkaiksi klassikoiksi. "Doonesburyn" piirtäjä Garry Trudeaun mukaan hänen koko uransa oli "Tenavien" ansiota. "Lassin ja Leevin" piirtäjä Bill Watterson nimesi "Tenavat" yhdeksi tärkeimmistä innoittajistaan. Johnny Hartin "Pulterin" on arveltu saaneen keskeisen innoituksen tyyliinsä "Tenavista". Myös Jim Davisin "Karvinen", Gary Larsonin "Kaukana poissa", Berkeley Breathedin "Bloom County" ja Patrick McDonnellin "Kamut" on mainittu sarjakuvina, joita ei luultavasti olisi olemassa ilman "Tenavia". Vakavista sarjakuvistaan tunnettu Art Spiegelman totesi, että "Tenavien" kaupallisen imagon vuoksi hänen oli pitkään vaikeaa tunnustaa sarjan vaikutus omaan työhönsä, ”koska yhtä hyvin olisi voinut sanoa ottaneensa vaikutteita aamiaismuroista”, mutta lopulta hän tajusi sen merkityksen ja laadukkuuden. Schulzin perinnön kantajien listalle on liitetty myös "Simpsonien" ja "South Parkin" kaltaisia animaatiosarjoja.


title: Tenavat

text: Lisäksi "Tenavien" välittömästä innoituksesta syntyi 1950- ja 1960-luvulla monia sarjakuvia, joiden pääosassa olivat karikatyyrimaiset suuripäiset lapset. Näitä olivat muun muassa Mell Lazarusin "Neiti Maikka" ("Miss Peach") ja Bud Blaken "Tiikeri".


title: Tenavat

text: "Tenavien" noustua menestykseen Schulz alkoi 1950-luvun puolivälissä saada runsaasti tarjouksia yrityksiltä, jotka halusivat käyttää sarjan hahmoja mainonnassaan tai valmistaa oheistuotteita. Oman kertomansa mukaan Schulz oli halukas suostumaan tarjouksiin, koska hänellä oli kasvava perhe elätettävänä eikä hän voinut aluksi tietää kuinka kauan menestys jatkuisi. Ensimmäisen kerran Schulz piirsi hahmojaan mainoskäyttöön vuonna 1955 Kodakin Brownie-kameran mainosesitteeseen "Brownie Book of Picture-Taking". Ensimmäiset sarjan hahmoja esittävät nuket tulivat myyntiin 1958. Kansas Cityssä toimiva Hallmark aloitti "Tenavat"-onnittelukorttien painamisen 1960. Mitä erilaisimpien oheistuotteiden määrä alkoi kasvaa varsinkin 1960-luvun alusta alkaen, sillä Schulz suostui helposti hänelle tarjottuihin ideoihin.


title: Tenavat

text: Marraskuussa 1959 Schulz teki Ford Motor Companyn kanssa mainossopimuksen, joka takasi Fordille määräajaksi yksinoikeuden "Tenavat"-hahmojen käyttöön uuden Ford Falcon -automallin mainonnassa kaikissa tiedotusvälineissä, mukaan lukien televisiomainokset. Schulz piirsi lehtimainokset itse. Schulzin mukaan Ford-sopimus oli ensimmäinen kerta, kun hän pääsi käsiksi todella ”isoihin rahoihin” (”"a lot of money"”). Sopimuksen mukaan Ford maksoi hahmojen käytöstä 75 000 dollaria vuodelta 1959 ja sen jälkeen vuosittain kasvavan summan, joka saavuttaisi 100 000 dollaria vuonna 1963. Kun rahat jaettiin Schulzin ja syndikaatin kesken, Schulz sai viideltä sopimusvuodelta yhteensä 216 750 dollaria. Mainoskampanjan yhteydessä "Tenavien" hahmot myös animoitiin ensimmäisen kerran tv-mainoksia varten, ja animaatioiden ohjaajaksi palkattiin Bill Melendez. Ford-mainoskampanja nostatti ensimmäisen kerran laajempaa kritiikkiä "Tenavien" kaupallistamisesta. Jotkut sarjakuvapiirtäjäkollegat syyttivät Schulzia ahneudesta. Samaan aikaan jotkut "Tenaviin" ihastuneet älyköt valittivat, että sarjan hahmojen käyttäminen kaupallisessa mainonnassa murensi niiden viattomuuteen perustuneen uskottavuuden. Schulz ei nähnyt ongelmaa, sillä hänen mielestään Ford oli kunniallinen ja arvostettu tuotemerkki.


title: Tenavat

text: Schulzin mielestä sanomalehtisarjakuvia oli turhaa syyttää kaupallistumisesta, sillä ne palvelivat jo lähtökohtaisesti kaupallista tarkoitusta eli lehtien myynnin lisäämistä. Hän myös sanoi olevansa vastuussa "Tenavien" oheistuoteteollisuuden luomista työpaikoista. Toisaalta hän ei halunnut puuttua tapauksiin, joissa "Tenavat"-lisenssiä käyttäneitä yrityksiä syytettiin vaarallisten tuotteiden myymisestä tai työntekijöiden oikeuksien polkemisesta. Schulz noudatti lisenssisopimuksissa periaatetta, jonka mukaan voitot jaettiin tasan kolmeen osaan hänen itsensä, sarjakuvasyndikaatin ja lisenssin hankkijan välillä. Jos mukana oli neljäs osapuoli, voitot jaettiin tasan neljään osaan.


title: Tenavat

text:
"Tenavien" oheistuotteita myytiin vuonna 1967 yhteensä 20 miljoonan dollarin, vuonna 1969 yhteensä 50 miljoonan dollarin ja vuonna 1971 jo 150 miljoonan dollarin arvosta. Vuonna 1989 summa oli jo miljardi dollaria. "Tenavat" jäi oheistuotebisneksessä lopulta toiseksi enää vain Disneylle. Vuonna 2010 oheistuotteiden kokonaismyynnin ilmoitettiin olevan yli 2 miljardia dollaria vuodessa. Schulzin kuoleman aikoihin erilaisia "Tenavat"-tuotteita oli myynnissä noin 20 000. Hallmarkin painattamia "Tenavat"-aiheisia postikortteja oli vuoteen 2009 mennessä myyty yli kaksi miljardia kappaletta. Pelkästään Suomessa niitä oli myyty noin 16,5 miljoonaa. Yhdysvaltain ulkopuolella "Tenavien" oheistuotteiden suurin markkina-alue on perinteisesti ollut Japani. Myös sarjan hahmojen luvaton kaupallinen ja ei-kaupallinen käyttö on aina ollut huomattavan laajaa.
Yhdysvalloissa näkyvin "Tenavia" mainonnassaan käyttänyt yritys on ollut MetLife-vakuutusyhtiö, jolla oli muun muassa kolme Ressun kuvalla varustettua mainoszeppeliiniä. Vuonna 2016 yhtiö ilmoitti luopuvansa "Tenavat"-lisenssistä yli 30 vuoden jälkeen. MetLife maksoi hahmojen käyttöoikeudesta arvioiden mukaan 12 miljoonaa dollaria vuosittain ja oli lisenssinhaltijoiden tuottoisin asiakas. Postikortteja painattava Hallmark maksaa lisenssistään edelleen noin viisi miljoona dollaria vuodessa ja televisiokanava ABC animaatioiden esitysoikeuksista saman verran.


title: Tenavat

text: Fordin autojen ja Metlifen vakuutusten lisäksi "Tenavien" hahmot ovat mainostaneet Yhdysvaltain televisiossa muun muassa Dolly Madison- ja Weber’s Bread -leipää, Chex Mix -aamiaismuroja, Knott’s Berry Farm -huvipuistoa, Friendly’s Family -ravintolaketjua ja Regina-pölynimureita. Bill Meléndez sanoi ohjanneensa vuoteen 2001 mennessä yhteensä 372 "Tenavat"-animaatiota sisältänyttä mainosta.


title: Tenavat

text: Kuudenkymmenen vuoden jälkeen United Features Syndicate ja E.W. Scripps Co. myivät kesäkuussa 2010 "Tenavien" julkaisuoikeudet 175 miljoonalla dollarilla muotibrändeihin erikoistuneelle Iconix Brand Groupille ja Schulzin perikunnan hallitsemalle Charles M. Schulz Creative Associatesille, jotka muodostivat "Tenavien" oikeuksia hallitsevan yhteisyrityksen Peanuts Worldwide LLC. Iconix omisti siitä 80 prosenttia ja perikunta 20 prosenttia. Uudet omistajat siirsivät "Tenavien" levityksen United Featuresilta kilpailevalle Universal Uclick -syndikaatille helmikuussa 2011. Toukokuussa 2017 Iconix myi enemmistöosuutensa (yhdessä Strawberry Shortcake -hahmon oikeuksien kanssa yhteensä 345 miljoonalla dollarilla) kanadalaiselle mediayhtiö DHX Medialle. Toukokuussa 2018 DHX ilmoitti vuorostaan myyvänsä 49 prosentin osuuden omistuksestaan Sony Music Entertainment Japanille 185 miljoonalla dollarilla, minkä jälkeen DHX omistaa "Tenavista" 41 % ja Sony 39 %.


title: Tenavat

text: Joko Ressu tai Jaska Jokunen on ollut edustettuna New Yorkin tunnetun Macyn kiitospäivän paraatin jättiläisilmapallojen joukossa lähes joka vuosi vuodesta 1968.


title: Tenavat

text: "Tenavat"-televisioanimaatioita on tehty vuoteen 2015 mennessä kaikkiaan 45. Suosituimmiksi ovat Yhdysvalloissa muodostuneet niin sanotut juhlapäiväspesiaalit, jotka esitetään televisiossa säännöllisesti vuosittain tiettyinä juhlapäivinä ja jotka keräävät aina suuret katsojamäärät. CBS omisti niiden esitysoikeudet vuoteen 2001, jolloin ne siirtyivät kilpailevalle ABC-kanavalle. Ensimmäinen televisioanimaatio, vuonna 1965 valmistunut "Jaska Jokusen joulu" on Yhdysvalloissa kaikkien aikojen pitkäikäisin vuosittain uusittava piirretty ohjelma.


title: Tenavat

text: Televisiospesiaalien ohella "Tenavista" on tehty viisi pitkää animaatioelokuvaa teatterilevitykseen. Schulzin elinaikana valmistuivat "Eläköön, Jaska Jokunen!" ("A Boy Named Charlie Brown", 1969), "Ressu lähtee maailmalle" ("Snoopy, Come Home", 1972), "Kisa on kova, Jaska Jokunen" ("Race for Your Life, Charlie Brown", 1977) ja "Hyvää matkaa Jaska Jokunen" ("Bon Voyage, Charlie Brown (and Don't Come Back!!)", 1980). Vuonna 2012 Blue Sky Studios ja 20th Century Fox ryhtyivät tuottamaan viidettä pitkää animaatioelokuvaa, joka toteutettiin aiemmista "Tenavat"-animaatioista poiketen tietokoneanimaationa. Hankkeen takana olivat Charles M. Schulzin poika Craig Schulz oman poikansa kanssa. "Tenavat-elokuva" ("The Peanuts Movie") sai ensi-iltansa marraskuussa 2015.


title: Tenavat

text: Vuosina 1983–1985 tehtiin myös kahden kauden ajan tv-sarjaa "The Charlie Brown and Snoopy Show", jonka jaksot muodostuivat sarjakuvastrippeihin perustuneista lyhyistä sketseistä. Sarjaa ei tehty enempää, koska Schulzin mukaan se tuotti hänelle liikaa ylimääräistä työtä. Lisäksi vuonna 1988 tehtiin Yhdysvaltain historiasta kertonut opetuspainotteinen kahdeksanosainen minisarja "This Is America, Charlie Brown". Vuonna 2014 ranskalainen Normaal-animaatiostudio teki 500-osaisen sarjan 90 sekunnin mittaisia "Tenavat"-lyhytanimaatioita, jotka perustuvat kaikki Schulzin strippeihin.


title: Tenavat

text: Ensimmäisen kerran "Tenavien" hahmot animoitiin tammikuusta 1960 alkaen esitettyihin Ford Falcon -tv-mainoksiin ja Fordin sponsoroiman Tennessee Ernie Ford Show -talkshow’n alkutunnukseen vuodesta 1959 alkaen. Vuoden 1963 lopulla tuottaja Lee Mendelson teki Charles M. Schulzista kertovan dokumentin työnimellä "A Boy Named Charlie Brown" ja halusi liittää siihen lyhyen pätkän animaatiota. Animaation toteuttajaksi kutsuttiin aiemmista Ford-mainoksista vastannut Bill Meléndez, ja jazz-säveltäjä Vince Guaraldi sävelsi taustamusiikin. Yhteistyö dokumentin tiimoilta johti siihen, että vuonna 1965 Mendelson tarjoutui tuottamaan Coca-Cola Companyn sponsoroiman joulu-tv-show’n "A Charlie Brown Christmas" ("Jaska Jokusen joulu"), jonka Schulz käsikirjoitti, Meléndez ohjasi ja Guaraldi sävelsi. Schulzin vaatimuksesta ohjelmassa ei käytetty taustanaurua ja siihen liitettiin uskonnollinen kohtaus, jossa Eppu siteeraa Luukkaan evankeliumia. CBS:n johto oli tyytymätön ohjelmaan, mutta päätti silti esittää sen. "Jaska Jokusen joulu" oli kuitenkin jo ensiesityksensä yhteydessä katsoja- ja arvostelumenestys. Se voitti Peabody-palkinnon ja parhaan lastenohjelman Primetime Emmy -palkinnon.


title: Tenavat

text: "Jaska Jokusen joulun" jälkeen Lee Mendelson alkoi tuottaa lisää "Tenavat"-animaatiota lähes liukuhihnalta. Mendelson tuotti kaikki "Tenavat"-animaatiot aina vuonna 2006 valmistuneeseen "He’s a Bully, Charlie Browniin" asti. Ne myös tehtiin Bill Meléndezin animaatiostudiolla, ja hän ohjasi pääosan animaatioista. Lisäksi Meléndez näytteli Ressun ja Kaustisen ääntelyt kaikissa animaatioissa vuonna 2008 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Meléndez ohjasi animaatiot pitkään itse, mutta studionsa tuotantojen lisäännyttyä hän siirsi televisiospesiaalien ohjauksen 1970-luvulta alkaen pääosin alaisilleen. Ohjaajina toimivat tämän jälkeen Phil Roman, Sam Jaimes ja Larry Leichliter. Tärkein animaattori oli Meléndezin ohella Bill Littlejohn, joka työsti varsinkin Ressu-kohtauksia. Schulz on kreditoitu yksinään lähes jokaisen elinaikanaan tehdyn "Tenavat"-animaation käsikirjoittajaksi. Schulz ja Meléndez suunnittelivat yleensä animaatioiden juonet yhdessä ja muut tekivät niihin joskus lisäyksiä, mutta käsikirjoitusten on sanottu silti olleen pääosin Schulzin käsialaa. Osa juonista perustui lähes suoraan itse sarjakuvassa ilmestyneisiin tarinoihin, osa oli kokonaan uusia. Viimeiset Schulzin elinaikana tehdyt "Tenavat"-animaatiot tehtiin 1990-luvulla suoraan videolevitykseen.


title: Tenavat

text: Yksi "Tenavat"-animaatioiden tunnusmerkeistä aina Ford-mainoksista alkaen oli lapsiääninäyttelijöiden käyttö aikuisten sijasta, mikä alkuun oli alalla poikkeuksellista. Koska lapset kasvoivat muutamassa vuodessa ulos hahmoille sopivista äänistä, näyttelijät vaihdettiin yli kahteenkymmeneen kertaan vuosien kuluessa. "Jaska Jokusen joulun" suosion vuoksi myöhempiin animaatioihin pyrittiin löytämään lapsia, joiden äänet kuulostaisivat samalta kuin siinä käytetyt.


title: Tenavat

text: Viisi "Tenavat"-animaatioita on voittanut Emmy-palkinnon: "A Charlie Brown Christmas" (paras lastenohjelma 1966), "A Charlie Brown Thanksgiving" (Schulzin tekemä käsikirjoitus palkittiin lastenohjelmien sarjassa 1974), "You’re a Good Sport, Charlie Brown" (paras lasten spesiaali 1976), "Happy Anniversary, Charlie Brown" (paras lasten asiaohjelma 1976) ja "Life Is a Circus, Charlie Brown" (paras animaatio 1981). Myös 23 muuta "Tenavat"-animaatiota oli Emmy-ehdokkaina. Lisäksi elokuva "Eläköön Jaska Jokunen!" sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä musikaalisävellyksestä.


title: Tenavat

text: Ressu sai marraskuussa 2015 oman tähden Hollywood Walk of Famelle, Schulzille aiemmin myönnetyn tähden viereen.


title: Tenavat

text: Animaatioiden myötä Vince Guaraldin jazz-musiikki alettiin yleisesti yhdistää "Tenaviin". Erityisesti ”Linus and Lucy” -niminen pianokappale tunnetaan yleisesti "Tenavien" tunnusmusiikkina. Charles M. Schulz itse ei pitänyt jazzista lainkaan, vaan arvosti enemmän klassista musiikkia. Guaraldi sävelsi musiikin kaikkiaan 15 "Tenavat"-animaatioon ennen vuonna 1976 tapahtunutta kuolemaansa. Sen jälkeen animaatioiden säveltäjinä toimivat pääasiassa Ed Bogas ja Judy Munsen, kunnes Guaraldin musiikkia alettiin käyttää uudestaan vuodesta 1992 alkaen viimeisimmissä animaatioissa. Guaraldin musiikkia on käytetty paikoin myös vuoden 2015 "Tenavat-elokuvassa", joskin pääosan sen musiikista on säveltänyt Christophe Beck. "Ressu lähtee maailmalle" -elokuvassa on Shermanin veljesten säveltämä musiikki ja "This Is America, Charlie Brown" -sarjassa käytettiin jokaisessa jaksossa eri säveltäjää. Toistaiseksi viimeisin televisioanimaatio on 2011 valmistunut "Happiness Is a Warm Blanket, Charlie Brown", jonka musiikin sävelsi Mark Mothersbaugh.


title: Tenavat

text: Vuonna 1992 Warner Bros. -studio hankki Schulzilta oikeudet oikeilla näyttelijöillä toteutettavaan "Tenavat"-elokuvaan, jonka käsikirjoittajaksi palkattiin perhekomedioillaan menestynyt John Hughes. Hanke tiettävästi haudattiin Hughesin käsikirjoittaman elokuvan "Ville Vallaton" saatua seuraavana vuonna huonon vastaanoton.


title: Tenavat

text: Clark Gesner sävelsi ja sanoitti "Tenavien" pohjalta vuonna 1966 suositun musikaalin "You’re A Good Man, Charlie Brown" (esitetty Suomessa nimellä "Tenavat"). Se sai ensi-iltansa Off-Broadwaylla 1967 ja lopulta myös varsinaisella Broadwaylla 1971. Schulz itse piti musikaalista suuresti ja kannusti Gesneriä sen tekemisessä. Siitä tehtiin uusi Broadway-versio vuonna 1999. "You’re A Good Man, Charlie Brown" on ollut vuosikymmenestä toiseen Yhdysvalloissa varsinkin harrastajateatterien suosiossa. Sen sanotaan olevan yksi eniten esitettyjä musikaaleja Yhdysvalloissa tai jopa kaikkein esitetyin. On olemassa myös toinen vähemmän tunnettu "Tenavat"-musikaali "Snoopy! The Musical". Se sai Off-Broadway-ensi-iltansa vuonna 1982. Molemmat musikaalit sovitettiin 1980-luvulla animaatioiksi.


title: Tenavat

text: The Royal Guardsmen -niminen floridalainen rock-yhtye levytti vuonna 1966 hitiksi muodostuneen humoristisen kappaleen ”Snoopy vs. the Red Baron”, joka kertoi Ressun kuvitteellisista ilmataisteluista ensimmäisen maailmansodan lentäjäsankarina Punaista paronia vastaan. Mauri ”Moog” Konttinen käänsi myöhemmin saman laulun suomeksi ja levytti sen nimellä ”Ressu ja Punainen Paroni”. Yhdysvaltalainen säveltäjä Ellen Taaffe Zwilich sävelsi vuonna 1996 kuusiosaisen kamariorkesterisarjan "Peanuts® gallery", joka sai seuraavana vuonna ensi-iltansa New Yorkin Carnegie Hallissa.


title: Tenavat

text: Taidemaalari Tom Everhart on tehnyt 1980-luvulta alkaen "Tenavien" hahmoja esittäviä maalauksia Schulzin piirrosten pohjalta. Schulzin toiveesta hän on ainoa, jolla on virallinen lupa tähän.


title: Tenavat

text: Suosionsa vuoksi "Tenavia" on parodioitu lukemattomia kertoja. Muun muassa sarjakuvalehti "MAD" kunnostautui julkaisemalla kymmeniä "Tenavat"-parodioita. Schulz sanoi itse arvostavansa "MADin" piirtäjien taitoja. Hän myös piirsi vuonna 1973 yhden "Tenavat"-stripin, jossa esiintyi "MADin" maskotin Alfred E. Neumanin pää.


title: Tenavat

text: Charles M. Schulzin entinen kotikaupunki Saint Paul pystytti vuonna 2003 Landmark Plaza -puistoon joukon suuria pronssipatsaita, jotka esittävät "Tenavien" hahmoja.


title: Tenavat

text: Ensimmäisenä "Tenavia" julkaisi suomeksi Kuva ja Sana -kustantamon "Lasten Kuvalehti" -niminen kristillinen lastenlehti, jossa ilmestyi vuonna 1956 muutamia Jaska Jokusta ja Tellua esittäneitä strippejä nimettöminä ja vuonna 1958 nimellä "Pirkko ja Pekka". Varsinaisesti sarjan toi kuitenkin Suomeen Sanoma-yhtiö. Aloitteentekijä oli Aatos Erkko, joka oli 1950-luvun lopulla "Viikkosanomien" päätoimittaja ja etsiskeli ulkomailta sopivia sarjakuvia yhtiön lehtiin. Erkon mukaan "Tenavien" ja sen tuolloisten hahmojen suomenkieliset nimet keksivät hän itse ja Juhana Perkki, Simopekka Nortamo sekä Mary Wuorio. Nimi Jaska Jokunen mainitaan Erkon itsensä keksimäksi, mutta pääosan nimistä keksi Perkki, joka oli tuolloin Sanoma Oy:n talouspäällikkö. Ensimmäiset "Tenavat"-stripit ilmestyivät suomeksi 30. lokakuuta 1959 samanaikaisesti "Ilta-Sanomissa" ja "Viikkosanomissa". "Ilta-Sanomat" julkaisee "Tenavia" edelleen.


title: Tenavat

text: "Tenavilla" on ollut useita suomentajia. Juhani Tolvanen on suomentanut sarjaa vuodesta 1979. Oman kertomansa mukaan hän ei ole halunnut levittää Suomeen sellaisia amerikkalaisia ilmiöitä, joita Suomessa ei ole valmiiksi tunnettu, joten hän muun muassa muutti vuosien ajan dialogissa kaikki ystävänpäiväkortit syntymäpäiväkorteiksi. Toisaalta on kuitenkin väitetty juuri "Tenavien" myötävaikuttaneen siihen, että ystävänpäivän vietto ja ystävänpäiväkortit levisivät myös Suomeen 1980-luvulla.


title: Tenavat

text: Sanoma Oy aloitti "Tenavat"-kirjojen julkaisun suomeksi vuonna 1968. Sarjaa ovat sittemmin jatkaneet Helsinki Media ja Egmont. Vuoteen 1999 mennessä kirjoja oli myyty Suomessa jo yli miljoona kappaletta. Sanoma julkaisi myös vuosina 1990–1992 kerran kuukaudessa ilmestynyttä "Ressu"-nimistä sarjakuvalehteä. Lapsille markkinoitu lehti sisälsi "Tenavat"- ja "Ulla"-strippejä.


title: Tenavat

text: Ensimmäisen "Tenavat"-strippejä sisältäneen kokoelman ("Peanuts") julkaisi Rinehart-kustantamo vuonna 1952. Erilaisia "Tenavat"-kirjoja on sittemmin julkaistu hyvin runsaasti. Vuoteen 1999 mennessä kirjoja oli myyty eri maissa yli 300 miljoonaa kappaletta.


title: Tenavat

text: Yhdysvalloissa Fantagraphics-sarjakuvakustantamo julkaisi vuosina 2004–2016 kirjasarjan "The Complete Peanuts", joka sisältää kaikki "Tenavat"-sanomalehtistripit alkuperäisessä ilmestymisjärjestyksessä. Siihen sisältyy myös yli 2 000 sellaista strippiä, joita ei sitä ennen ole julkaistu kertaakaan uudelleen alkuperäisen sanomalehti-ilmestymisensä jälkeen. Kirjasarjasta ilmestyi suomeksi nimellä "Täydelliset Tenavat" vain kaksi ensimmäistä osaa, jotka käsittivät vuodet 1950–1954. Fantagraphics julkaisee lisäksi "Peanuts Every Sunday" -nimistä sarjaa, joka tulee sisältämään kaikki sunnuntaistripit värillisinä. Sitä ei ole julkaistu suomeksi lainkaan.


title: Tenavat

text: Suomessa Sanoma Oy julkaisi vuosina 1968–1993 yhteensä 38 "Tenavat"-strippien pokkarikokoelmaa. Helsinki Media jatkoi sarjaa vuosina 1994–1997 ja Egmont vuodesta 1998 alkaen. Osia on toistaiseksi ilmestynyt 61. Lisäksi eri kustantajat ovat julkaisseet suomeksi kahdeksan muuta pokkaria, kuusi albumia, 13 kovakantista sarjakuvakirjaa ja 59 kuvakirjaa tai muuta "Tenavat"-piirroksilla kuvitettua teosta.


title: Elina Grundström

text: Elina Johanna Grundström (s. 30. toukokuuta 1963 Tampere) on toimittaja ja tietokirjailija. Grundström oli Vihreä Lanka -lehden päätoimittajana 2006–2010. Hän toimi journalistiikan vierailijaprofessorina Tampereen yliopistossa 2013–2014. Grundström aloitti Julkisen sanan neuvoston ensimmäisenä kokopäivätoimisena puheenjohtajana vuoden 2016 alussa. Hänen johtamistapansa ja alaistensa kohtelu herätti arvostelua vuonna 2016, ja ongelmat saivat laajaa julkisuutta elokuussa 2018 Suomen Kuvalehden jutun jälkeen.


title: Elina Grundström

text: Grundström on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon kaksi kertaa: vuonna 1995 "Hiidenkivi"-lehden perustamisesta toimituksen jäsenenä ja vuonna 2005 "monipuolisesta journalistisesta toiminnasta globaalien yhteiskunnallisten kysymysten käsittelyssä".


title: Elina Grundström

text: Grundström on kirjoittanut teoksen "Alkuperämaa tuntematon", josta hän sai vuonna 2002 Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon valokuvaaja Yrjö Tuunasen kanssa. Hän on toimittanut myös Sitran Intia-ohjelman taustaselvityksen "Globalisaation portinvartijat" (2004) sekä Vesa-Matti Lahden kanssa raportin "Intia-ilmiö ja Suomi" (2005). Grundströmin uusin teos on "Musta orkidea - Tositarina kukkasista jotka menettivät tuoksunsa" (2013).


title: Elina Grundström

text: Elokuussa 2010 Grundström aloitti Helsingin Sanomien kolumnistina.


title: Elina Grundström

text: Grundström valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistossa pääaineenaan sosiologia vuonna 1993; pro gradu -tutkielma käsitteli Kalkutan teini-ikäisiä tyttöjä ja ohjasi Grundströmiä urallaan toteuttamaan Aasiaa koskevia hankkeita.


title: Seppo Turunen

text: Seppo Turunen (s. 23. helmikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen eläintieteilijä, joka toimi Korkeasaaren eläintarhan johtajana vuosina 1995–2009. Ennen uraansa Korkeasaaren eläintarhassa Turunen oli pitkään Helsingin yliopiston eläintieteen laitoksella eläinfysiologian opettajana. Dosenttina han toimi myos kyseisella laitoksella apulaisprofessorin toimessa , erikoisalanaan eläinten ravitsemusfysiologia. Korkeasaareen hän tuli intendentiksi 1993. Turunen oli Suomen Biologian Seura Vanamon puheenjohtaja vuosina 2002–2008.


title: Seppo Turunen

text: Turunen arvostelee lemmikkieläinten pitoa kirjassaan "Lemmikkielämää".


title: Juhannusseurat

text: Juhannusseurat ovat juhannuksena järjestettävät seurat.


title: Juhannusseurat

text: Suomen esikoislestadiolaisuudessa juhannusseurat Lahdessa ovat vuoden päätapahtuma. Seuroja pidetään perjantaista maanantaihin rukoushuoneella Launeen kaupunginosassa. Seuroihin liittyy juhannuspäivänä yhteinen ehtoollisen vietto Ristin- tai Joutjärven kirkossa. Ensimmäiset juhannusseurat pidettiin Lahdessa 1920-luvun tienoilla.


title: Juhannusseurat

text: Vanhoillislestadiolaiset järjestävät juhannusseuroja viidessä leirikeskuksessa; Hausjärven Maitoisissa, Hankasalmella, Haapajärvellä, Siikajoella, sekä Rovaniemellä.


title: Juhannusseurat

text: Rauhansanalaiset järjestävät juhannusseuroja Kalajoella, sekä vuorovuosin Muonion kirkonkylällä ja Ylimuoniossa. Muoniolainen juhannusseuraperinne on hyvin vanha ja seuroja pidettiin jo Juhani Raattamaan aikana Ylimuoniossa. Myöhemmin seurapaikkaa alettiin vuorotella Ylimuonion ja Muonion välillä.


title: Pär Lagerkvist

text: Pär Lagerkvist (23. toukokuuta 1891 – 11. heinäkuuta 1974) oli ruotsalainen kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1951. Lagerkvistin tuottoisa ura kesti yli 50 vuotta, ja hän kirjoitti runoja, näytelmiä, esseitä ja romaaneita. Tunnetuin teos on romaani "Barabbas" (1950).


title: Pär Lagerkvist

text: Lagerkvist kasvoi maalla uskonnollisessa perheessä. Nuoruuden vaikutteet säilyivät voimakkaina, vaikka hän otti nuorena miehenä etäisyyttä uskonnolliseen taustaansa, kiinnostui sosialismista, ja alkoi kannattaa kirjallista ja taiteellista radikalismia. Hänen ensimmäinen maailmansodan aikana kirjoittamansa teokset huokuvat äärimmäistä pessimismiä, mutta vuosien varrella se pehmenee ja "Det besegrade livet" (1927) julistaa jo uskoa ihmiseen ja ihmiskuntaan.


title: Pär Lagerkvist

text: Lagerkvistin tuotannon keskeinen teema on hyvän ja pahan olemassaolon pohdiskelu. Hän lähestyy aihetta kirjoittaen keskiaikaisesta pyövelistä, Barabbaasta ja vaeltavasta juutalaisesta. Hän käyttää uskonnollisia teemoja ja kristillisen perimätiedon hahmoja, mutta ei noudata kirkon doktriineja.Lisäksi hänen runoihinsa on sävelletty suosittuja kuorolauluja.


title: Funchal

text: Funchal [funša´l] on Portugalille kuuluvan Madeiran autonomisen alueen pääkaupunki. Se on myös yksi Madeiran 11 kunnasta ja jakautuu 10 freguesiaan. Funchal sijaitsee Madeiran saaren etelärannikolla. Funchalin pinta-ala 76,25 km² ja asukasluku 112 015 (2011). Madeirasta 280 kilometriä eteläkaakkoon sijaitsevat Selvagenssaaret kuuluvat hallinnollisesti Funchalin kuntaan.


title: Funchal

text: Funchal on saanut nimensä fenkoli-kasvista (), jota kasvoi seudulla runsaasti sen asuttamisen aikoihin.


title: Funchal

text: Sen koordinaatit ovat 32° 38' pohjoista leveyttä ja 16° 59' läntistä pituutta. Funchal sijaitsee amfiteatterimaisessa leveän lahden poukamassa, jossa pinnanmuodot nousevat nopeasti rannasta saaren sisäosiin mentäessä ja kadut ovat siksi monin paikoin varsin jyrkkiä. Monten kaupunginosa 3,5 kilometrin päässä rannasta sijaitsee jo noin 550 metrin korkeudessa.


title: Funchal

text: Funchalin ilmasto on subtrooppinen. Funchalin keskilämpötila on joulukuusta huhtikuuhun 16–21 astetta, minkä jälkeen se kohoaa vähitellen saavuttaen heinä–elokuussa 20–25 astetta. Loka-joulukuun välisenä aikana Funchalissa on keskimäärin 18–21 astetta. Lämpötilat eivät juuri kohoa 27–28 asteen yli paitsi harvoin lämpimän itätuulen puhaltaessa Afrikan suunnasta. Talvella sää on melko epävakainen ja sateita saadaan jopa 100 millimetriä kuukaudessa. Kesät ovat vähäsateisia, ja vuorilta iltapäivällä saapuvat pilvet eivät yleensä enää sada kaupungin kohdalla. Ilmankosteus on korkea kautta vuoden.


title: Funchal

text: Funchal on yksi Madeiran 11 kunnasta. Se on pinta-alaltaan 76,25 neliökilometriä ja jakautuu 10 pienempään hallinnolliseen yksikköön, freguesiaan. Funchalin kuntaan kuuluvat lisäksi kaukaiset Selvagenssaaret, jotka eivät kuitenkaan muodosta omaa freguesiaansa. Desertassaaret sen sijaan kuuluvat Santa Cruzin kuntaan. Funchalin naapurikunnat ovat lännessä Câmara de Lobos, pohjoisessa Santana, koillisessa Machico ja idässä Santa Cruz.


title: Funchal

text:
Funchalin asukasluvuksi laskettiin vuonna 2011 yhteensä 112 015.
Funchalilla on useita ystävyyskaupunkeja ympäri maailmaa. Suhteita on solmittu esimerkiksi historiallisista syistä, minkä lisäksi joissain ystävyyskaupungeissa asuu suurempi määrä Madeiralta lähteneitä. Funchalin ystävyyskaupungit ovat:João Gonçalves Zarco perusti Funchalin vuonna 1421. Laakean lahden muodostama syvä luonnonsatama tarjosi oivat edellytykset kylän kehittymiselle, ja se sai kaupunginoikeudet vuonna 1508. 1500-luvulla Funchalista tuli tärkeä pysähdyspaikka Euroopan ja Länsi-Intian välisillä merireiteillä. Laivoihin lastattiin satamassa sokeria ja madeiraviiniä. Funchalin tuomiokirkko rakennettiin vuosina 1493–1514.


title: Funchal

text: Nykyisin Funchal on vilkas ja moderni kaupunki, joka on saarten turismin keskus lukuisine hotelleineen ja ravintoloineen.


title: Funchal

text: Yksityisautoilu Funchalin ympäristössä on vilkasta. Kaupungin pääkadut ruuhkautuvat usein aamuisin ja iltapäivisin. Tuulettomalla säällä pakokaasut saattavat heikentää ilmanlaatua. Suuri osa autoista pysäköidään kadun varteen ja pysäköintihalleja tai -alueita on vähän. Keltasinisiä takseja on katukuvassa runsaasti.


title: Funchal

text: Funchalissa on kattava ja varsin edullinen paikallisbussiverkosto. Linjoja on useita kymmeniä, ja monet niistä liikennöivät useita kertoja tunnissa. Linja-autoasemaa ei ole, vaan linjat lähtevät rantakadun varrelta. Samasta paikasta lähtevät myös useimmat Funchalin ja muiden kaupunkien sekä kylien välillä kulkevat maaseutubussit.


title: Funchal

text:
Funchalin pohjoisosan halki kulkee moottoritie, joka ulottuu lännessä Raposeiraan ja idässä lentoaseman ohi Machicoon ja siitä edelleen pohjoisrannikolle Santanaan. Tiellä on useita lyhyitä tunneliosuuksia. Ydinkeskustasta Monten kaupunginosaan kulkee köysirata, ja toinen johtaa Monten läheltä Babosasista Jardim Botânicon kasvitieteelliseen puutarhaan.
Funchalista ovat kotoisin jalkapalloseurat CS Marítimo ja CD Nacional.


title: Vuoden 1994 talviolympialaisten mitalitaulukko

text: Vuoden 1994 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 67 eri maasta, jotka kilpailivat 61 olympiatapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan saavutti Venäjä.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Bjørnstjerne Martinus Bjørnson (8. joulukuuta 1832 Kvikne – 26. huhtikuuta 1910 Pariisi) oli norjalainen runoilija, isänmaanystävä ja kirjailija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1903. Hänen runostaan "Ja, vi elsker dette landet" tuli Rikard Nordraakin säveltämänä Norjan kansallishymni.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Bjørnson toimi aktiivisesti politiikassa ja kirjoitti lehtikirjoituksia sekä Norjan että myös Suomen itsenäisyyden puolesta. Hänen vaimonsa oli näyttelijä Karoline Bjørnson.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Bjørnstjerne Bjørnson syntyi 1832 Hedmarkin läänin Kviknen kylässä Norjassa. Hänen isänsä oli vanhaan maalaissukuun kuulunut pappi Peder Bjørnson (1798–1871). 17-vuotiaana Bjørnstjerne Bjørnson lähti pääkaupunkiin Christianiaan ja opiskeli yliopiston pääsykokeisiin valmentavassa Heltbergin "ylioppilastehtaassa" yhdessä Aasmund Olavsson Vinjen, Henrik Ibsenin ja Jonas Lien kanssa. Bjørnson ei kuitenkaan koskaan aloittanut varsinaisia yliopisto-opintoja. 1850-luvulta lähtien hän toimi toimittajan ammatissa. Vuosikymmenen lopulla hän toimi teatterin taiteellisena johtajana Bergenissä ja 1860-luvulla Christianian teatterin johtajana.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: 1858 Bjørnson meni naimisiin Karoline Reimersin (1835–1934) kanssa. Pari sai kuusi lasta.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Bjørnson matkusteli paljon. 1850-luvun lopulla hän matkusti Ruotsissa ja 1860-luvulla kiersi Eurooppaa ja vieraili Tanskassa, Saksassa, Italiassa ja Ranskassa. Viimeisen matkansa hän teki 1910 Pariisiin, jossa hän kuoli.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Uran alkuvaiheessa Bjørnstjerne Bjørnsonin tyyli oli kansallisromantiikkaa. Myöhemmin, osittain Henrik Ibsenin vaikutuksesta, hän suuntautui realismiin ja alkoi käsitellä yhteiskunnan ongelmia. Bjørnson tunnetaan myös runoilijana ja journalistina.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Kansallisromanttisen kauden tärkeimpiä teoksia olivat Norjan varhaishistoriaan sijoittuvat näytelmät sekä "maalaiskertomukset" kuten "Synnøve Solbakken" (1857, ). "Synnøve Solbakkenissa" henkilöhahmot saivat viikinkisaagojen sankareille ominaisia luonteenpiirteitä, jotka Bjørnson yhdisti Norjan "kansanluonteeseen". Tapahtumat sijoittuvat idealisoidulle, ajattomalle maaseudulle. Myös kohtalomotiivin kautta kertomus yhdistyy vanhoihin saagoihin, mutta Bjørnson liittyy kirjalliseen nykyaikaan psykologisoimalla kohtaloa ja sen herättämiä ajatuksia henkilöissä ja pohtimalla kohtalonuskon eettisiä ulottuvuuksia: "kypsynyt" Norjan kansa ei ole enää kohtalon sokeasti johdatettavissa. Sillan sitominen viikinkiajan ja nykyajan välille oli Bjørnsonille tärkeä osa kansakunnan rakentamista 1800-luvun lopun Norjassa.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Kohtalon lisäksi "Synnøve Solbakkenissa" on keskeisessä osassa myös klassinen rakkausmotiivi. Nimihenkilön sijaan novellin varsinainen päähenkilö on Torbjørn, jolle puhtoinen Synnøve edustaa kaikkea hyvyyttä ja valoisaa. Vastakappaleena on saamelainen renki Aslak, joka houkuttelee Torbjørniä pahoille teille. Novellia voi tulkita myös kristillisestä näkökulmasta, jolloin Torbjørnin on voitettava pahan Aslakin houkutukset ja valittava Päiväkummulla asuva Synnøve päästäkseen irti hänelle ennustetun kohtalon kahleista. Päiväkummun tila sijaitsee symbolisesti puolessamatkassa Torbjørnin kotoa kirkolle.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Kerronnallisesti ja rakenteellisesti "Synnøve Solbakken" oli uudenaikainen. Novelli rakentuu toisiaan peilaavista, lähes draamallisista kohtauksista. Kertoja on lähes näkymätön, mikä oli romantiikan aikana harvinaista. Kerronta ei etene aivan suoraviivaisesti, vaan sisältää lukijan täydennettäväksi jääviä aukkoja. Torbjørnin luonteenkasvuun keskittyvä juoni muistuttaa hieman realismin ajan kehitysromaania. Myös teoksen kieli on modernia: tuolloin norjan kirjakielenä käytettiin tanskaa, mutta Bjørnson on värittänyt kieltä lukuisilla norjalaisilla piirteillä.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Bjørnsonin ensimmäinen nykyaikaan sijoittunut realistinen näytelmä "De Nygifte" ("Vastanaineet") ilmestyi jo 1865 eli vuotta ennen Henrik Ibsenin "Brandia" ja yli kymmenen vuotta ennen Ibsenin varsinaista kriittisen realismin kautta: Bjørnson oli siis myös realistisessa draamassa edelläkävijä. Hänen näytelmänsä olivat tanskalaisen kirjallisuusteoreetikon Georg Brandesin oppien mukaisia, ja Bjørnsonin tavoitteena oli nostaa yhteiskunnallisia epäkohtia julkiseen keskusteluun.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Keskeisiä teemoja oli naisasia ja avioliittoon ja avioeroon liittyvät ongelmat, joita Bjørnson käsitteli muun muassa näytelmissä "Leonarda" (1879) ja "Det ny System" ("Uusi järjestelmä", 1879). Molemmat ilmestyivät samana vuonna kuin Ibsenin "Nukkekoti" ja jäivät selvästi tämän varjoon.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Runoilijana Bjørnsonilta tunnetaan parhaiten kansallisromanttinen "Ja, vi elsker dette landet", josta tuli myöhemmin Rikard Nordraakin säveltämänä Norjan kansallislaulu. Kansallisromanttisen runouden lisäksi Bjørnson kirjoitti myös jonkin verran poliittisia agitaatiorunoja sanomalehtiin. Hän julkaisi yhteensä kolme runokokoelmaa, joista tunnetuimpia runoja sisältää "Digte og Sange" ("Runoja ja lauluja", 1870). Kokoelmassa on kansallisromanttisia luontorunoja ja virsiä.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Bjørnstjerne Bjørnsonilla on erityisen merkittävä symbolinen asema Norjan 1800-luvun kansakunnan rakentamisessa ja itsenäistymiskehityksessä. Hänet tunnettiin palavana puhujana ja räiskyvänä temperamenttina.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Bjørnson osallistui yhteiskunnalliseen keskusteluun kirjoittamalla eri sanomalehtiin 1850-luvulta lähtien koko ikänsä. Tärkeä aihe oli muun muassa kuolemanrangaistuksen vastustaminen, jota hän vaati useita kertoja läpi 1870- ja 1880-luvun. Bjørnson osallistui myös keskusteluun norjalaisen teatterin ja kansallisen näyttämötaiteen perustamisesta ja toimi Christianian teatterin johtajana 1865–1867.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Skandinavismi oli kosmopoliitti Bjørnsonille läheinen asia, ja hän puhui usein Pohjolan kansojen veljeyden puolesta erityisesti 1860-luvulla. Hän puhui Euroopassa myös kansainvälisen rauhanliikkeen ja pienten kansojen itsemääräämisoikeuden puolesta.


title: Bjørnstjerne Bjørnson

text: Norwegian Air Shuttle on huomioinut Bjørnsonin saavutukset maalauttamalla hänen kuvansa yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön.


title: Dmitri Mendelejev

text: Dmitri Ivanovitš Mendelejev (, , 8. helmikuuta 1834 Tobolsk – 2. helmikuuta 1907 Pietari) oli venäläinen kemisti, joka tunnetaan parhaiten jaksollisen järjestelmän luojana. Mendelejev jätti piirtämäänsä jaksolliseen järjestelmään aukkoja uusien alkuaineiden varalta. Hän osasi jopa ennustaa joidenkin alkuaineiden ominaisuuksia järjestelmänsä avulla.


title: Dmitri Mendelejev

text: Mendelejeviä aiemmin jaksollisen järjestelmän oli keksinyt myös Julius Lothar Meyer. Mendelejev teki löytönsä kuitenkin riippumatta Meyeristä, mutta jättämiensä aukkojen ansiosta Mendelejevin versio oli täsmällisempi. Hän oli jaksollisesta järjestelmästä niin hyvin selvillä, että pystyi kertomaan siitä puuttuvien, kolmen alkuaineen (skandium, gallium, germanium) ominaisuudet täydellisesti jopa väriä myöten.


title: Dmitri Mendelejev

text: Mendelejev oli Ivan Pavlovitš Mendelejevin ja Maria Dmitrijevna Mendelejevan (o.s. "Korniljeva") neljästoista lapsi. Hän syntyi siperialaisessa Tobolskin kaupungissa. Isänsä kuoleman jälkeen 14-vuotias Mendelejev meni Tobolskin lukioon, jossa hänen isänsä oli ollut rehtorina. Vuonna 1849 Mendelejevin perhe muutti Pietariin. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa vuodesta 1850. Hän kärsi tuberkuloosista, ja sairaus pakotti hänet muuttamaan Krimille, Mustanmeren rannalle, vuonna 1855. Siellä hänestä tuli paikallisen lukion luonnontieteen pääopettaja. Mendelejev muutti takaisin Pietariin vuonna 1856.


title: Dmitri Mendelejev

text: Vuosina 1859–1861 Mendelejev työskenteli Pariisissa. Heidelbergissa, Saksassa, hän työskenteli muun muassa Gustav Kirchhoffin kanssa. Vuonna 1861 hän palasi Venäjälle. Hänestä tuli Pietarin yliopiston Kemian ja teknologian instituutin professori. Samana vuonna hän meni Feozva Nikititšna Leštševan kanssa naimisiin, ja heille syntyi kolme lasta. Avioliitto kuitenkin purkautui. Myöhemmin hän nai Anna Ivanovna Popovan, ja heille syntyi neljä lasta, joista yhdestä, Ljubov-tyttärestä, tuli myöhemmin kuuluisan venäläisen runoilijan Aleksandr Blokin vaimo.


title: Dmitri Mendelejev

text: Mendelejev auttoi rakentamaan Venäjän ensimmäisen öljynjalostamon.


title: Varaus

text: Varaus voi tarkoittaa:


title: Kuokkala (Terijoki)

text: Kuokkala () on Pietarin kaupungin Kurortin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Suomenlahden rannalla Karjalankannaksen itäosassa, noin 30 kilometriä Pietarin keskustasta. Kuokkalan taajama ("posjolok") on nykyään suurten sanatorioiden hallitsema lomanviettopaikkakunta, jonka asukasluku on noin 2 000. Ennen toista maailmansotaa Kuokkala oli Suomen Terijoen kuntaan kuulunut kylä ja Suomen suuriruhtinaskunnan aikaan ennen vuotta 1918 suosittu pietarilaisten kesänviettopaikka; Kuokkalan rautatieasema sijaitsee Pietarin radan varrella. Nimen "Repino" paikkakunta sai Neuvostoliitossa sotien jälkeen 1948 siellä aiemmin asuneen taiteilijan Ilja Repinin mukaan.


title: Kuokkala (Terijoki)

text: Kylässä oli 1900-luvun alussa talvisin 1 600 asukasta, mutta kesällä huviloiden ja täysihoitoloiden täyttyessä siellä asui kymmeniä tuhansia vierailijoita. Pietarin ja Terijoen välillä kulkeva juna pysähtyi Kuokkalassa tuoden kaupunkilaisia nauttimaan hiekkarannoista ja mäntykankaan terveellisestä ilmastosta. Aluetta onkin kutsuttu ”Pohjolan Rivieraksi”.


title: Kuokkala (Terijoki)

text: Suotuisan ilmaston takia Kuokkala oli hyvää maanviljelysaluetta. Varsinkin mansikoita ja omenapuita kasvatettiin paljon. Kuokkala kuului Suomeen vuoteen 1940 saakka, lisäksi se oli suomalaisjoukkojen takaisinvaltaama jatkosodassa 1941–1944.


title: Kuokkala (Terijoki)

text: Kuokkalan huvilat olivat Pietarin lukeneiston suosimia lomailupaikkoja. Taidemaalari Ilja Repin (1844–1930) asui siellä elämänsä viimeiset 30 vuotta. Bolševikkijohtaja Vladimir Lenin asui puolestaan asui Villa Vasan huvilassa toukokuusta marraskuuhun 1907. Vladimir Majakovski kirjoitti runonsa "Pilvi housuissa" (1913) Kuokkalan rannalla. Mihail Botvinnik, shakin maailmanmestari, oli syntynyt Kuokkalassa.


title: Komisario Palmu

text: Komisario Palmu (koko nimeltään Frans J. Palmu) on päähenkilö Mika Waltarin rikosromaaneissa "Kuka murhasi rouva Skrofin?" (1939), " Komisario Palmun erehdys" (1940) ja "Tähdet kertovat, Komisario Palmu" (1962). Palmu on kirjoissa noin 60-vuotias helsinkiläinen rikoskomisario. Hänen lähimmät työtoverinsa ovat ylietsivä Väinö Kokki ja teosten minä-kertoja, poliisimies Toivo Virta.


title: Komisario Palmu

text: Romaani "Kuka murhasi rouva Skrofin?" sai pohjoismaisen dekkaripalkinnon.Rajala 2008 Matti Kassila ohjasi Waltarin kolme Palmu-romaania elokuviksi 1960-luvun alussa ja teki myöhemmin oman käsikirjoituksensa pohjalta vielä neljännen Palmu-elokuvan. Elokuvissa Palmua esittää näyttelijä Joel Rinne, Kokkia Leo Jokela ja Virtaa Matti Ranin. Teatterissa Palmua ovat esittäneet Mikko Kivinen, Esko Roine, Ismo Sievinen ja Kari Väänänen.


title: Komisario Palmu

text: Suomen dekkariseura kiinnitti vuonna 2005 Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Rauhankatu 11 sijaitsevan asuinkerrostalon seinään muistolaatan, jossa lukee: ”"Tässä talossa asui kotimaisen dekkarin klassikkohahmo komisario Palmu"”. Palmun kotiosoitetta ei mainita Waltarin kirjoissa, mutta elokuvassa "Kaasua, komisario Palmu!" (1961) nähdään Palmun kotitalon porraskäytävä, jonka elokuvaharrastajat tunnistivat Rauhankatu 11:ksi.


title: Komisario Palmu

text: Palmu-elokuville on tyypillistä draaman ja komedian onnistunut yhdistäminen. Ne ovat myös suomalaisen elokuvahistorian ansioituneimpia Helsinki-kuvauksia, joissa Helsinkiä kaupunkina esitellään monipuolisesti, elävänä organismina ja ajoittain kantaa ottavasti.


title: Komisario Palmu

text: Matti Kassila kirjoitti "Komisario Palmun erehdyksen" käsikirjoituksen, ja elokuvan ensi-ilta oli syksyllä 1960. Heti sen jälkeen Suomen Filmiteollisuuden kilpailijaksi kohonnut Fennada-Filmi osti palkintoromaanin "Kuka murhasi Rouva Skrofin?" filmausoikeudet. Kassila houkuteltiin elokuvan ohjaajaksi, ja hän teki käsikirjoituksen yhdessä Kaarlo Nuorvalan kanssa. Romaanin alkuperäinen nimi muutettiin elokuvamaisemmaksi, ja "Kaasua, komisario Palmu!" valmistui seuraavana syksynä.