title: Supermarine Spitfire

text: Kokeissa vuoden 1944 lopussa ja 1945 alussa koneen hallittavuudessa oli puutteita. Kehitysosasto suositteli muutoksista luopumista, mutta Supermarinen tehdas Castle Bromwichissa oli jo muunnettu tuottamaan uutta mallia. Ensimmäiset koneet tulivat käyttöön tammikuussa 1945, eikä niillä ollut enää juurikaan mahdollisuuksia tavata vihollishävittäjiä taistelussa. Sodan lopussa tilaukset peruutettiin ja vain 120 koneen valmistuttua.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. 22 oli identtinen Mk. 21:n kanssa, lukuun ottamatta takarunkoa ja pisaranmuotoista ohjaamoa. Edellisissä sarjoissa nämä muutokset eivät olleet oikeuttaneet mallinumeron vaihtoon. Kokonaisuudessaan 272 Mk. 22 -konetta rakennettiin.


title: Supermarine Spitfire

text: Niitä käytettiin vain yhdessä RAF:n vakinaisessa yksikössä, laivue numero 73 Lähi-idässä. Kaksitoista varajoukkojen laivuetta kuitenkin käytti koneita maaliskuuhun 1951 asti.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. 23 oli Mk. 22, jossa oli uusi Supermarine Spiteful jäi julkaisematta siipien epäonnistumisen takia .


title: Supermarine Spitfire

text: Viimeinen Spitfiren malli, Mk. 24 oli samanlainen kuin Mk. 22. Siinä oli lisäpolttoainesäiliöt ja siipiripustimet raketeille. Osa koneista varustettiin lyhytputkisella Mark V Hispano -tykillä.


title: Supermarine Spitfire

text: Kaikkiaan 81 Mk. 24:tta valmistui. Niistä 27 oli muunnoksia Mk. 22:sta. Viimeinen Mk. 24 toimitettiin helmikuussa 1948. Niitä käytti vain RAF:n 80. laivue vuoteen 1952 asti. Osa koneista siirrettiin Hongkongin varajoukoille, missä ne olivat käytössä vuoteen 1955.


title: Supermarine Spitfire

text: Spitfiren lentotukialuksilla käytetty malli oli Seafire. Se oli varustettu pysäytinvaijerikoukulla, taittuvilla siivillä ja muilla tarvittavilla muutoksilla. Koska Hawker Hurricanen laivastomalli, Sea Hurricane, oli osoittautunut hyvin onnistuneeksi, Fleet Air Armin lentäjät kysyivät, ”jos kerran Hurricane, niin miksei sitten Spitfire”, ja Spitfiren soveltuvuutta meripalvelukseen alettiin tutkia "HMS Illustriousilla" 1942. Kuten Spitfiressakin, Seafiressa oli kapea laskuteline, minkä vuoksi kone ei käsiteltävyytensä puolesta soveltunut hyvin tukialuskäyttöön. Lisävarusteiden painon vuoksi koneen painopiste siirtyi taakse, joka johti ohjausominaisuuksien huononemiseen laskussa. Seafireille sattuikin paljon onnettomuuksia. Ilmassa Seafire oli kuitenkin täysin Spitfiren veroinen, ja lentäjät pitivät siitä.


title: Supermarine Spitfire

text: Seafire I oli ensimmäinen Fleet Air Armin malli. Se oli pohjimmiltaan Spitfire Mk. Vc, johon oli lisätty tukialuskoukku ja katapulttivarusteet. Seafire I:ssä oli kiinteä siipi. Ensimmäiset Seafire I:t tulivat laivuekäyttöön loppuvuodesta 1942, ja ne alkoivat korvata laivuekäytössä Fairey Fulmaria ja Sea Hurricanea vuodesta 1943 alkaen.


title: Supermarine Spitfire

text: Seafire II oli ensimmäinen ”loppuun asti suunniteltu” Seafiren malli. Se oli Mk. V, jossa oli taittuva siipi, aerodynaamisesti muotoiltu tukialuskoukku sekä vahvistettu takarunko tukialuskäyttöä varten. Seafire II pärjäsi Mitsubishi A6M5:lle (Zero) matalissa korkeuksissa, kun koneet kohtasivat sodan aikana. Yhdysvaltain käyttämät F6F Hellcat ja F4U Corsair olivat kuitenkin huomattavasti tehokkaampia, ja niillä oli pitempi toimintasäde. Seafiren etuna oli kuitenkin se, että se mahtui amerikkalaiskoneita paremmin Implacable-luokan tukialusten mataliin hangaareihin.


title: Supermarine Spitfire

text: Seafire III oli Fleet Air Armin lopullinen Seafire-taistelukonemalli toisen maailmansodan lopussa. Se tuli palveluskäyttöön 1944, ja sillä lennettiin lukuisilta tukialuksilta. Se oli Mk. V, jossa oli voimakkaampi moottori, nelilapainen potkuri, suurempi polttoainekapasiteetti sekä vahvistettu runko. Seafiren pahin ongelma, alhainen toimintasäde, saatiin korjattua käyttämällä Curtiss P-40 -hävittäjästä modifioitua lisäpolttoainesäiliötä. Sodan lopussa Seafiren Griffon-moottoreilla varustetut mallit saivat huomattavan suorituskykyedun Merlin-moottorilla varustettuihin edeltäjiinsä verrattuna.


title: Supermarine Spitfire

text: Seafiret osallistuivat vielä Korean sodan taisteluihin tukialuksilta. Viimeiset Seafiret poistuivat palveluskäytöstä 1954.


title: Supermarine Spitfire

text: Saksan hyökättyä Norjaan keväällä 1940, Britannian kuninkaallisilla ilmavoimilla oli vähän tukikohtia joista toimia. Ilmailuministeriö antoi määräyksen kehittää Hawker Hurricane ja Spitfire-hävittäjistä vesitasoversiot, jotta Norjan vuonoja voitaisiin käyttää tukikohtina. Muutostyön suunnitelmat teki Folland-yhtiö ja tarkoituksena oli käyttää Blackburn Roc -laivaston hävittäjässä jo kokeiltuja kellukkeita. Hyökkäyksen nopea eteneminen teki suunnitelman tyhjäksi. Yhtiö jatkoi hanketta sivuprojektina. Pohjana oli Mk V, johon Arthur Shirvall suunnitteli uudet kellukkeet. Niiden lähtökohta oli kilpakone S.6 :n kellukkeet. Sivuvakaajan kohdalle rungon alle lisättiin evä sivuttaisvakavuuden parantamiseksi ja koneeseen tuli nelilapainen potkuri. Hanke toteutui Marraskuuhun 1943 mennessä.


title: Supermarine Spitfire

text: Koneen käsiteltävyys oli hyvä ja se oli ketterä, mutta nousut ilmaan yli 6 m/s sivutuulessa olivat lähes mahdottomia. Koneita oli tarkoitus käyttää Dodekaneesien saaristosta Saksan Välimeren joukkojen huoltolentoja vastaan. Naamioidun tukikohdan majoitustila ja huoltovarasto olisi ollut sukellusvene. Koneita valmistettiin 3 kappaletta ja lentäjät kouluttautuivat niillä Egyptissä. Suunnitelma ei toteutunut Saksan miehitettyä saaret ja koneet varastoitiin. Vesitasoversion tyhjäpaino kohosi 2 804 kiloon. Sen suurin nopeus oli 512 km/t 5 760 metrin korkeudessa. Nousunopeus oli 120 m/min. Vuonna 1944 tutkittiin mahdollisuutta käyttää vesitasoa Tyynellämerellä. Folland muunsi Mk IX version joka lensi kesäkuussa 1944. Se oli suorituskyvyltään Hawker Hurricanea parempi. Sodan muuttunut yleistilanne teki version tarpeettomaksi ja prototyyppi varastoitiin. Sodan jälkeen Spitfiret-vesitasot romutettiin.


title: Supermarine Spitfire

text: Spitfirelle annetaan usein kunnia Britannian ilmasodan voitosta. Spitfirea valmistettiin Castle Bromwichissa, Birminghamissa, jonne on pystytetty muistomerkki. Elokuvissa kuvattu tarina ei kuitenkaan ole täysin totuudenmukainen.


title: Supermarine Spitfire

text: Spitfirea verrataan usein Hawker Hurricaneen, joka oli käytössä paljon suuremmissa määrin kuin Spitfire ilmasodan kriittisen vaiheen aikana keväällä 1940. Molemmissa oli aseistuksena kahdeksan konekivääriä. Hurricane oli hitaampi mutta sekin liikehti alle 6 000 metrissä paremmin kuin Me 109. Hurricanet kuitenkin pudottivat enemmän Luftwaffen koneita, seitsemän jokaisesta kymmenestä pudotetusta hävittäjistä että pommittajista. Samalla ne kärsivät myös raskaimmat tappiot.


title: Supermarine Spitfire

text: Saksan Messerschmitt Bf 109 E:t vastasivat suorituskyvyltään Spitfireja. Korkealla 109:n nousukyky oli parempi onnistuneen ahtimen ansiosta.


title: Supermarine Spitfire

text:
Spitfiret voittivat useimmat kaartotaistelut erityisesti siiven muodon tarjoamien nosto-ominaisuuksien ansiosta. Suomalaisessa Pyry-harjoitushävittäjässä oli myös elliptinen siipi ja kone kärsi vaikeista sakkausominaisuuksista virtauksen irrotessa ensin satunnaisesti siiven kärjestä. Tämä oli Spitfressä estetty siiven kierrolla. Kärki osoitti hieman ylöspäin tyveen verrattuna eli haritti. Näin virtaus irtosi aina samasta kohdasta ensin ja sakkaus pysyi paremmin hallittavana eikä kone kaatunut arvaamatta.
Lentäjä huomasi koneen käytöksestä, koska kone alkoi lähestyä sakkausrajaa, ja pystyi siten kaartamaan koneella riskeeraamatta sakkaustilaan joutumista.


title: Supermarine Spitfire

text: Useimmat BF-109-lentäjät eivät uskaltaneet lentää koneillaan yhtä lähellä sakkausrajaa, koska se tuli vastaan yllättäen ja varoittamatta, ja sakkaaminen taistelutilanteessa olisi saattanut koitua kuolemaksi. Toisaalta tiukka kaarto oli ensisijaisesti puolustuskeino hyökkäystä vastaan ja saksalaiset pyrkivät varomaan tällaista tilannetta. Brittilentäjät taas joutuivat varomaan jo korkealle asettuneita saattohävittäjiä noustessaan torjumaan pommittajia vaikka tavoite oli erityisesti kokemusten kertyessä aloitteellinen, hyökkäävä lentotapa vihollisvoimien hajottamiseksi jossa koneen ketteryys oli toissijaisempaa.


title: Supermarine Spitfire

text: Hyvä näkyvyys ohjaamosta oli myös osasyynä verrattuna varhaisten Bf 109:ien paksuraamisiin, kapeista lasipaneeleista koottuihin kuomuihin. Usein esitetty väite että Spitfiret määrättiin taisteleamaan nimenomaan hävittäjiä vastaan Hurricane lentäjien keskittyessä pommikoneisiin on perätön. Taistelutilanne ei käytännössä mahdollistanut tällaista ja koneiden tehtävänä oli ensisijaisesti pommitusten estäminen tyypistä riippumatta. Lisäksi Hurricanen ja Spitfiren suorituskyky poikkesi liikaa toisistaan jotta yhteistyö olisi ollut tehokasta ilman Spitfren edun hukkaamista.. Everstiluutnantti Douglas Bader (20 ja 4 jaettua sekä Hurricanella että Spitfirellä) kokeili tätä ajaessaan taktiikkaansa suurten muodostelmien käytöstä, mutta käytännössä koneet hajaantuivat taisteluissa itsenäisiksi osastoiksi.


title: Supermarine Spitfire

text: Taistelu ei kuitenkaan sujunut täysin ongelmitta. Spitfiressa oli aluksi tiivistymättömät polttoainesäiliöt, joihin oli helppo osua. Koneesta sanottiinkin: ”Spitfire lentää kauniisti ja ketterästi kunnes saa osuman.”


title: Supermarine Spitfire

text: Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien lisäksi monet muut liittoutuneett käyttivät Spitfirea toisen maailmansodan aikana. Merkittävimpiä käyttäjiä olivat Puolan ilmavoimat, Tšekkoslovakian ilmavoimat, Kanadan ilmavoimat, Australian ilmavoimat, Etelä-Afrikan ilmavoimat ja Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat. Spitfire oli myös Mosquiton ohella ainoa ulkomainen konetyyppi, joka oli käytössä Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien suojissa Spitfirea käyttivät Vapaan Ranskan ilmavoimat "Armée de l'Air" ja "Forces Aériennes Françaises Libres" (FAFL).


title: Supermarine Spitfire

text: Toisen maailmansodan jälkeen Spitfire jäi käyttöön useissa maissa, mukaan lukien Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Etelä-Afrikka, Ruotsi, Egypti, Kreikka, Irlanti, Israel, Syyria, Tanska, Norja ja Turkki. Ruotsi hankki 50 lentokonetta tiedustelukäyttöön, ja nimesi ne tunnuksella S31. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat lensi viimeisen sotalennon Spitfirellä 1954 (nykyisen Malesian alueella).


title: Supermarine Spitfire

text: Spitfiret olivat merkittävässä osassa Kreikan sisällissodassa. Niitä käyttivät aluksi Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat ja Etelä-Afrikan ilmavoimat 1944–1945 ja Kuninkaalliset helleeniset ilmavoimat vuodesta 1946 sodan loppuun 1948. Viimeiset merkittävät taistelutoimet Spitfire näki vuoden 1948 Israelin itsenäistymissodassa.


title: Supermarine Spitfire

text: Nykyisin on olemassa noin 50 lentokuntoista Spitfirea ja muutama Seafire. Useissa museossa on lisäksi näyttelykoneita. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat ylläpitää muutamaa konetta Coningsbyn tukikohdassa Lincolnshiressa. Niitä käytetään Britannian taistelun muistolentoihin. Temora Aviation Museum New South Walesissa, Australiassa omistaa lentokelpoisen Supermarine Spitfire Mk VIII:n. Israelin ilmavoimien museossa Hatzerimissa on lentäjän ja entisen presidentin Ezer Weizmanin musta Spitfire.


title: Supermarine Spitfire

text: Huolimatta noin 23 000 kappaleen valmistusmäärästä jäljelle jääneet toimintakykyiset tai toimintakykyisiksi kunnostetut Spitfiret ovat verrattain kalliita. Vuonna 2009 maksettiin Bonhamsin huutokauppakamarilla 1 739 500 puntaa Mark IX:stä.


title: Supermarine Spitfire

text: Konekiväärien ja tykkien käyttö oli järjestetty kolmella laukaisunapilla. Konekivääreille ja tykeille oli omat laukaisunappinsa kolmannen laukaistessa sekä tykit että konekiväärit. Maltalla lentäneistä V b- ja c- versioista konekiväärit tai toinen tykkipari poistettiin painon keventämiseksi sekä muun tavaran kuljettamiseksi asekuiluissa kun koneita siirrettiin saareen tukialuksilta.


title: Supermarine Spitfire

text: Kolmitahopiirros esittää Mk V a-siipistä versiota, jonka asesituksena oli 8 × 7,7 mm:n konekivääriä.


title: Papa Roach

text: Papa Roach on vuonna 1993 perustettu yhdysvaltalainen rock- ja metalliyhtye. Yhtyeen nimi tulee Jacoby Shaddixin isoisältä, joka käytti aikoinaan lempinimenään Papa Roachia. Hän teki itsemurhan vuonna 2006. Yhtye osoitti kunnioituksensa Jacobyn edesmenneelle isoisälle The Paramour Sessions albumilla, sekä esittämällä keikoillaan "Roses On My Grave" kappaleen.


title: Papa Roach

text:
Papa Roach sai alkunsa, kun Jacoby Shaddix (laulu) sekä Dave Buckner (rummut) tapasivat toisensa Vacacillen jalkapallo-ottelussa. Mukaan riveihin otettiin Will James (basso) ja Ben Luther (pasuuna).
Jerry Horton (kitara) tuli Ben Lutherin tilalle. Vuonna 1995 bändiin liittyi Will Jamesin tilalle Tobin Esperance (basso), joka oli toiminut bändin roudarina aikaisemmin. Dave Bucknerin ja Papa Roachin tiet erkanivat lopullisesti vuonna 2007, jolloin hänen tilalleen tuli Tony Palermo.


title: Papa Roach

text: Papa Roach yhdistelee musiikissaan punkin, metallimusiikin ja rockin ominaisuuksia. Myös rap-musiikista on otettu joitain vaikutteita. Papa Roach on niittänyt Yhdysvalloissa paljon mainetta, mutta Euroopassa yhtye ei ole ollut paljoa esillä. Jacoby juontaa myös MTV:ltä tuttua sarjaa Scarred.


title: Papa Roach

text:
Yhtye tuli tunnetuksi albumillaan "Infest" vuonna 2000 joiden kappaleet "Last Resort" ja "Between Angels & Insects" nousivat suuriksi hiteiksi, myös Euroopan puolella. Toinen albumi "Lovehatetragedy" vuonna 2002 ei ollut aikaisemman kaltainen suuri menestys, mutta sekin myi erittäin hyvin ja kappaleet "She Loves Me Not" ja "Time and Time Again" nousivat hiteiksi. Kolmas albumi "Getting Away with Murder" vuodelta 2004 on myynyt myös hyvin, jonka nimikkokappale ja varsinkin balladimainen "Scars" nousivat hiteiksi. Vuoden 2006 "The Paramour Sessions" oli kaupallinen pettymys, vaikka "Forever" ja "...To Be Loved" olivatkin kotimaassaan hittejä, mutta albumi sai vieläkin vaisumman vastaanoton muualla maailmassa.
Yhtyeen kappale "...To Be Loved" oli pitkään showpainiohjelma Monday Night Rawin tunnusmusiikkina.


title: Kuikka-Koponen

text: Kuikka-Koponen eli oikealta nimeltään Abel Koponen (1. joulukuuta 1833 – 12. joulukuuta 1890) oli savolainen silmänkääntäjä ja kansanparantaja, josta on säilynyt suomalaisessa kansanperinteessä runsaasti kertomuksia. Häntä pidetään yleisesti Suomen tunnetuimpana silmänkääntäjänä ja elinaikanaan hän ällistytti monia ihmisiä taioillaan.


title: Kuikka-Koponen

text: Abel Koponen syntyi Pekkalan talossa Leppävirran pitäjän Varistaipaleen kylässä 1. joulukuuta 1833 vanhempiensa Sigfridin ja Helenan toiseksi lapseksi. Nuoresta pitäen hän vietti kuljeskelevaa elämää eikä asettunut missään vaiheessa varsinaisesti aloilleen tai tehnyt vakinaista työtä. Hänen kerrotaan harjoittaneen kansanparannuksen ohella monenlaisia silmänkääntötemppuja ja ”taikuutta”.


title: Kuikka-Koponen

text: Koposen Kuikka-lisänimen alkuperästä on useita erilaisia tarinoita. Esimerkiksi kotikylällään Varistaipaleella hänen kerrotaan saaneen nimensä siitä, että hänellä oli tapana viettää aikaansa työnteon sijaan soudellen järvellä kuikan tavoin. Toisaalta hänellä kerrotaan olleen kuikannahkainen lääkelaukku, tai hänen kerrotaan sukeltaneen vedonlyönnin jälkeen kuikan lailla pitkän matkaa jään ali Savonlinnassa.


title: Kuikka-Koponen

text: Vuonna 1872 39-vuotias Koponen meni naimisiin itseään 15 vuotta nuoremman sääminkiläisen Ida Mikkosen kanssa. Ida asettui ensin asumaan Koposen kotikylään, joka oli siirtynyt pitäjänrajoja muutoksen myötä Leppävirralta Heinäveden pitäjään. Avioliitto ei kuitenkaan saanut Koposta muuttamaan elämäntapaansa, joten alkuun Ida seurasi miehensä mukana tämän kulkiessa paikkakunnalta toiselle. Kyllästyttyään kiertolaisen elämään Ida asettui Säämingin Ahvionniemelle perintönä saamalleen maatilkulle, joka sai nimen Kuikanpelto. Myös Koponen oli elämänsä viimeiset kaksitoista vuotta kirjoilla Säämingissä. Koponen itse kuoli 57-vuotiaana 12. joulukuuta 1890 ollessaan Jäppilässä.


title: Kuikka-Koponen

text:
Idan ja Kuikka Koposen liitosta syntyi kaikkiaan viisi lasta, joista kaksi kuoli jo lapsina. Yksi osoitus Koposen omalaatuisuudesta ovat hänen lastensa saamat eriskummalliset nimet. Jos pappi ei suostunut antamaan nimeä kastettaessa, Koponen kirjoitti ne haluamassaan muodossa muuttokirjaan perheen vaihtaessa paikkakuntaa seuraavan kerran. Viides lapsista syntyi postuumisti, koska Ida oli ollut raskaana Koposen kuollessa. Kuopus sai äidin tahdon mukaisesti tavallisemman nimen.
Nimien kirjoitusasut tosin vaihtelivat jo Kuikan elinaikana, vuonna 1878 Sääminkiin muutettaessa esikoistyttären nimi esimerkiksi merkittiin kirjoihin huomattavasti lyhyemmässä ja hieman erilaisessa muodossa Luiina Konkordia Jeklobette. Lapset eivät seuranneet isäänsä silmänkääntäjinä, joskin Alfred Ilai Optatuksen eli ”Ilukan” kerrotaan opetelleen joitakin taitoja.


title: Kuikka-Koponen

text: Nykypäivään saakka on säilynyt useita kertomuksia hänen erikoisista tempuistaan. Kerrotaan, että Koponen oppi taitonsa Pietarissa intialaiselta fakiirilta palkinnoksi tämän hengen pelastamisesta. Elinaikanaan häntä pidettiin hyvin outona persoonana, ja myös hänen temppunsa olivat usein varsin kummallisia. On muun muassa säilynyt useita kertomuksia, joissa Koponen menee hevosen peräaukosta sisään. Koposen tempuille tyypillistä oli, että niissä usein joku ahne tai itsekäs henkilö saatettiin naurunalaiseksi. Useissa myös autetaan heidän puutteenalaisia uhrejaan.


title: Hakka (kansa)

text: Hakka-kiinalaiset (yksinkertaistetuilla merkeillä: 客家; pinyin: kèjiā, merkitsee "vierasperhe") ovat kiinan kielen hakka-kiinan murretta puhuvia han-kiinalaisia.


title: Hakka (kansa)

text: Hakka-kiinalaisia on yhteensä noin 80 miljoonaa ympäri maailmaa. Kiinassa hakka-kiinalaisten asutuksen keskus on Meizhoun prefektuuri Guangdongissa. Muita suuria heidän asutuskeskittymiään on Lounais-Fujianissa, Etelä-Jiangxissa, Itä-Guangxissa, Hainanilla, Hongkongissa sekä Taiwanissa. Fujianin, Jiangxin ja Guangxin provinssien väestöstä he muodostavat yhteensä noin 60 %. Pienempiä hakka-kiinalaisten keskittymiä on myös Sichuanissa ja Hunanissa.


title: Hakka (kansa)

text: Hakka-kiinalaisia asuu Kiinan ja Taiwanin ulkopuolella yli 50:ssä eri maassa ja etenkin Indonesiassa, Malesiassa, Thaimaassa, Mauritiuksella, Etelä-Afrikassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Jamaikalla, Yhdistyneissä kuningaskunnissa, Ranskassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Kiinan ulkopuolella asuvien hakka-kiinalaisten määrää on vaikea arvioida, sillä heidät käsitetään maittain usein osaksi suurempaa kiinalaisvähemmistöä.


title: Hakka (kansa)

text: Hakka-kiinalaisten alkuperästä on kiistelty. He polveutuvat kuitenkin todennäköisesti Shanxin, Henanin ja Anhuin alueilta Keski-Kiinan pohjoisosista 300-luvulla ensin Jiangxin ja Hubein alueelle ja 900-luvulla edelleen eteläiseen Fujianin ja Guangdongin alueelle muuttaneesta väestöstä. Hakkojen historiaa ovatkin leimanneet monet muuttoaallot. Kolmas hakkojen muuttoliike käynnistyi 1200-luvulla mongolivalloittajien myötä. Tuolloin hakkoja tuli pohjoiseen ja itäiseen Guangdongiin. Myöhemmin hakkoja muutti myös esimerkiksi Sichuaniin, Guizhouhun ja Taiwanille.


title: Hakka (kansa)

text: Hakka-kiinalaisten muuttoliikkeet johtivat yhteenottoihin heidän ja kantonia- ja min-kiinaa puhuneen han-kiinalaisen väestön kanssa. Taipingkapinan aikana hakka-kiinalaiset olivat merkittäväsä määrin mukana kapinallisten puolella, mutta he kävivät myös veristä valtataistelua kantoninkiinalaisten kanssa niin sanotun hakka-bendi-sodan aikana. Väkivaltaisuuksien myötä monet hakka-kiinalaisista muuttivat merentakaisiin kiinalaisyhdyskuntiin ja Yhdysvaltoihin. Monet hakka-kiinalaiset ovat sittemmin menestyneet poliittisessa elämässä. Heihin kuuluvat muun muassa Kiinan kansantasavallan puhemies Deng Xiaoping, Kiinan tasavallan presidentti Lee Teng-hui ja Singaporen presidentti Lee Kuan Yew.


title: Hakka (kansa)

text: Hakka-kiinalaiset ovat muuttoliikkeidensä takia joutuneet viljelemään maata suhteellisen huonoilla viljelyalueilla, koska parhaat alueet oli useimmiten jo asutettu. He toimivat pitkään vuokraviljelijöinä, mutta tilanne parani kommunistien valtaannousun ja maauudistusten myötä 1950-luvulla. Min- ja kantoninkiinaa puhuvat asuvat usein suurissa yhden sukunimen asutuskeskuskissa, kun taas hakka-kiinalaiset asutuskeskukset olivat pienempiä, hajallaan ja niissä asui useita eri sukuja. Nykyisin monet hakka-kiinalaiset asuvat myös suurissa kaupungeissa. Perinteiseen tapaan rakennetut hakkatalot ovat pyöreitä ja ne on rakennettu puolustustarkoituksessa. Hakka-kiinalaiset harjoittavat taoismia, buddhalaisuutta, konfutselaisuutta sekä paikallisia kansanuskoja. Muihin kiinalaisiin verrattuna useammat heistä ovat myös kristittyjä.


title: Hakka (kansa)

text: Hakka-kiinalaisia ei olla aina pidetty han-kiinalaisina. Etenkin kantoninkiinalaisia vastaan käydyn sodankäynnin myötä heitä verrattiin barbaareihin ja Kiinan vuoristokansoihin. Nykyisin konsensus kuitenkin on, että hakka-kiinalaiset ovat han-kiinalaisten alaryhmä. Hakkojen omakin identiteetti on kuitenkin edelleen olemassa. Hakka-kiinalaisilla on järjestöjä, joihin kuuluu miljoonia henkilöitä ympäri maailmaa.


title: Cay Sundström

text: Carl-Johan (Cay) Sundström (1. heinäkuuta 1902 Hamina – 5. maaliskuuta 1959 Tukholma) oli suomalainen vasemmistopoliitikko ja diplomaatti. Kansanedustajana vuodesta 1936 toiminut Sundström edusti aluksi Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta (SDP), mutta hänet erotettiin vuonna 1940 yhtenä niin sanotun kuutosryhmän edustajista ja hän oli poliittisista syistä vangittuna jatkosodan aikana 1941–1944. Sodan jälkeen hän oli perustamassa Suomen Kansan Demokraattista Liittoa (SKDL) ja toimi sen järjestyksessä toisena puheenjohtajana 1944–1946. Sundström oli Suomen lähettiläänä Moskovassa vuosina 1945–1953 ja Pekingissä 1953–1959.


title: Cay Sundström

text: Cay Sundströmin vanhemmat olivat rehtori Johannes Sundström ja Fanny Sofia Adéle Hellman. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1919 Helsingin Nya svenska samskolanista ja aloitti lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Hän vaihtoi myöhemmin pääaineekseen hammaslääketieteen ja valmistui odontologian kandidaatiksi vuonna 1933. Sundström kannatti jo opiskeluaikanaan avoimesti vasemmistolaista ajatusmaailmaa ja oli vuonna 1925 yksi Akateemisen Sosialistiseuran (ASS) perustajista. Sosiaalidemokraattien vasenta laitaa edustaneen järjestön ideologia ammensi varsinkin itävaltalaisen Max Adlerin austromarxismiksi kutsutusta opista. Sundström esiintyi äänekkäästi SDP:n vuoden 1933 puoluekokouksessa, jossa hän vaati radikaalimpaa puolueohjelmaa ja tuen vetämistä pois porvarilliselta Kivimäen hallitukselta. Samana vuonna hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuuston jäseneksi. Vuosina 1934–1937 Sundström kuului myös kaupunginhallitukseen.


title: Cay Sundström

text: Sundström valittiin eduskuntaan vuoden 1936 vaaleissa Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä ja presidentin valitsijamieheksi vuoden 1937 vaaleissa. Vuoden 1939 vaaleista alkaen hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Samoihin aikoihin ASS:läiset alkoivat joutua vasemmistolinjansa vuoksi vaikeuksiin SDP:ssä: Mauri Ryömä erotettiin puolueesta ja Sundströmkin sai varoituksen. Talvisodan aikana SDP:n eduskuntaryhmässä alkoi hahmottua ”kuutosiksi” kutsuttu oppositioryhmä, johon Sundström kuului yhtenä jäsenenä. Sekä puolue että viranomaiset seurasivat välirauhan aikana ryhmää tarkasti. Viron neuvostohallinnon perustamisen jälkeen Sundström tapasi heinäkuussa 1940 kotonaan Viron kommunistisen puolueen johtajat Karl Sären ja Johannes Meeritsin ja ilmaisi suhtautuvansa myönteisesti Virossa tapahtuneeseen kehitykseen. Valtiollinen poliisi (Valpo) urkki tietoonsa keskustelujen sisällön ja niitä käytettiin myöhemmin oikeudessa Sundströmiä vastaan. Kuutoset erotettiin lopulta SDP:stä syyskuussa 1940. He perustivat helmikuun alussa 1941 oman eduskuntaryhmän (Sosialistinen eduskuntaryhmä), joka jäi kuitenkin lyhytikäiseksi. Valpo vangitsi kuutoset elokuun 1941 lopulla, ja heidät tuomittiin vankeuteen valtiopetoksen valmistelusta. Sundström sai ankarimman tuomion, kahdeksan vuotta vankeutta. Tuomion antoi Turun hovioikeus helmikuussa 1942 ja se vahvistettiin korkeimmassa oikeudessa syyskuussa 1942. Raskauttavimpana pidettiin Sundströmin liioitellusti tulkittua keskustelua virolaisten kommunistien kanssa. Sodan jälkeen Neuvostoliiton ulkomaantiedustelun asiamies Jelisei Sinitsyn väitti Sundströmin todella olleen välirauhan aikana neuvostoagentti ja käyttäneen salanimeä ”kreivi”.


title: Cay Sundström

text: Sundström oli muiden poliittisten vankien tavoin vangittuna aina Moskovan välirauhansopimuksen voimaanastumiseen eli syyskuuhun 1944 saakka. Pari kuukautta myöhemmin hän sai takaisin paikkansa eduskunnassa. Hän oli keskeisenä henkilönä mukana perustamassa Suomi–Neuvostoliitto-Seuraa, ja hänet valittiin marraskuussa 1944 vastaperustetun SKDL:n puheenjohtajaksi. Sundström uusi paikkansa eduskunnassa kevään 1945 vaaleissa, ja hänet valittiin ensimmäiseksi varapuhemieheksi huhtikuussa. Hän oli samana vuonna lyhyen aikaa myös Vapaan Sanan ja Folktidningenin päätoimittajana.


title: Cay Sundström

text: Syyskuussa 1945 Sundström nimitettiin Suomen lähettilääksi Moskovaan, ja hän joutui jättämään tehtävänsä kotimaassa. Hän oli hyvin neuvostomielinen ja miehitti Moskovan lähetystön alkuun saman hengen mukaisella henkilöstöllä. Suomen ulkoministeriö ei uskaltanut lähettää kaikkein luottamuksellisimpia tietoja epäluotettavana pidetylle Sundströmille, mikä haittasi Moskovan lähetystön toimintaa. Neuvostoliittolaisten arkistojen avauduttua 1990-luvulla paljastui, että Sundström oli todellakin käyttänyt lähettilään asemaansa politikointiin Suomen hallituksen selän takana. Hän yllytti useasti neuvostoliittolaisia sekaantumaan Suomen asioihin sillä varjolla, että Suomessa rikottiin välirauhansopimusta tai että maassa esiintyi ”fasismia”. Pariisin rauhankonferenssissa 1946 ja YYA-sopimusneuvotteluissa 1948 Sundström ja ministeri Yrjö Leino vuotivat kaikki Suomen valtuuskunnan suunnitelmat etukäteen neuvostoliittolaisille. Historiantutkija Jukka Nevakiven mukaan Sundströmin toiminta lähettiläänä oli Suomen hallitusta kohtaan niin epälojaalia, että hänen nimityksensä oli ”lyhyesti sanottuna katastrofi”.


title: Cay Sundström

text: Vaikka Sundströmiin ei luotettu Suomessa, hän sai jatkaa Moskovan lähettiläänä ja hänen tehtäviinsä lisättiin 1949 Suomen edustus Bukarestissa ja 1950 Sofiassa. Varsinkin vuosina 1949–1950 häntä arvosteltiin Suomessa siitä, ettei hän tarpeeksi aktiivisesti pyrkinyt kumoamaan Neuvostoliiton lehdissä esiintyneitä perättömiä tietoja Suomen sisäisistä asioista ja presidentti J. K. Paasikivi oli häneen erittäin tyytymätön. Vuonna 1953 pääministeri Urho Kekkonen järjesti lopulta Sundströmin siirron vähemmän tärkeälle paikalle Pekingin-lähettilääksi. Hän toimi tässä tehtävässä, vuodesta 1954 suurlähettilään nimikkeellä, kuolemaansa asti.


title: Cay Sundström

text: Sundström harrasti kulttuuria ja keräili lähettiläsvuosinaan Neuvostoliitossa ja Kiinassa arvokkaita antiikkiesineitä. Lapsettomana hän testamenttasi omaisuutensa Yleiselle lehtimiesliitolle. Liitto on vuodesta 2000 myöntänyt kahden vuoden välein hänen mukaansa nimettyä Cay Sundström -palkintoa. Myöhemmin palkintoa on tosin kutsuttu vain nimellä Yleisen lehtimiesliiton journalistipalkinto.


title: J. W. Keto

text: Jaakko William Keto (alk. "Liukku", 19. joulukuuta 1884 Laihia – 21. lokakuuta 1947 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen toimittaja ja vasemmistolainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana ja ministerinä.


title: J. W. Keto

text: J. W. Keto toimi osuustoimintaliikkeessä. Hän oli Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) kirjallinen sihteeri ja osuuskauppakurssien johtaja 1913–1916 sekä Kulutusosuuskuntien Keskusliitossa (KK) Kuluttajain Lehden vastaava toimittaja 1917–1919, opinto-osaston hoitaja 1920–1923, osuuskauppakoulun johtaja 1920–1925, Konsumentbladetin toimittaja 1921–1922 ja päätoimittaja 1925–1927, Yhteiskunnallisen Korkeakoulun osuustoimintaopin opettaja 1925–1933 ja KK:n toinen johtaja 1926–1931.


title: J. W. Keto

text: Keto oli sosialismin teorian asiantuntija ja toimi SDP:n kansanedustajana 1919–1931, Helsingin sosiaali- ja opetustoimen apulaiskaupunginjohtajana vuodesta 1931, sosiaaliministerinä Cajanderin hallituksessa 1937 sekä vuodesta 1946 puheenjohtajana Suomen Kansan Demokraattisessa Liitossa (SKDL) sekä siihen kuuluneessa Sosialistisessa Yhtenäisyyspuolueessa (SYP).


title: Engels

text: Engels () on noin 200 000 asukkaan kaupunki Volgan alajuoksulla Saratovin alueella Venäjällä. Kaupunki on osa noin 285 000 asukkaan Engelsin piiriä. Samalla kohdalla Volgan länsipuolella on Saratov. Kaupungit yhdistävä silta valmistui 1965. Kaupungin perustivat ukrainalaiset uudisasukkaat. Katariina Suuren aikana kaupunki saksalaistui. Kaupunki tunnettiin vuosina 1914–1931 nimellä "Pokrovsk" (). Vuonna 1924 siitä tuli Volgan saksalaisten autonomisen neuvostotasavallan pääkaupunki. Kaupunki oli volgansaksalaisten merkittävä kulttuurikaupunki, ja siellä toimi myös saksankielinen yliopisto. Vuonna 1941 Volgan saksalaisten ASNT lakkautettiin, sen väestö karkotettiin Keski-Aasiaan ja Engels liitettiin Saratovin alueeseen.


title: Engels

text: Engelsiin perustettiin Neuvostoliiton ensimmäinen ilmavoimien hävittäjälentäjien koulu vuonna 1930. Juri Gagarin laskeutui ensimmäiseltä avaruuslennolta kaupungin lähistölle. Nykyisin kaupungin lähellä on lentotukikohta, jonne on sijoitettu Venäjän ilmavoimien merkittävimmät strategiset voimat, 37. ilma-armeijan 22. raskas pommittajadivisioona Tu-95 ja Tu-160 -konein.


title: Hakka

text: Hakka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:


title: Kusti Kulo

text: Gustaf Ludvik (Kusti) Kulo (vuoteen 1906 Källberg; 17. lokakuuta 1887 Hämeenlinna – 13. huhtikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen vasemmistopoliitikko. Hän oli Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) puheenjohtaja vuosina 1948–1966.


title: Kusti Kulo

text: Kulo työskenteli Tampereen rautatieaseman asemapäällikkönä ennen Suomen sisällissotaa, jossa hänestä tuli rautatieaseman punakaartin komissaari, myöhemmin pohjoisen rintaman yleisesikunnan jäsen ja Hugo Salmelan asetoveri. Kulo vangittiin sisällissodan lopussa, ja hän oli uudelleen vangittuna 1920-luvulla. Hän muisteli sisällissodan aikoja 1947 julkaistussa teoksessa "Luokkasodan muisto".


title: Kusti Kulo

text: Kulo kuului kommunisteja arvostelleen Suomen työväen vasemmistoryhmän keskustoimikuntaan 1920- ja 1930-luvun vaihteessa. Hänet erotettiin Suomen Ammattijärjestön valistustyönohjaajan paikalta kommunistien saatua määräysvallan järjestössä 1930. Kulo toimi kommunistijohtoisen SKDL:n puheenjohtajana 1948–1966 eli pisimpään.


title: Kusti Kulo

text: Kulo oli Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtaja 1945–1954.


title: Balakovo

text: Balakovo () on kaupunki Volgan alajuoksun itärannalla Saratovin alueella Venäjällä 161 kilometriä Saratovista koilliseen. Kaupungissa on monipuolista teollisuutta. Siellä on myös jokisatama ja vesivoimalaitos. Kaupunkiin johtaa rautatie. Balakovon ydinvoimalaitos sijaitsee noin 15 kilometrin päästä kaupungista koilliseen.


title: Balakovo

text: Kaupunki on noin 220 000 asukkaan Balakovon piirin keskus. Kaupungissa asui 199 690 asukasta; lisäksi piirissä oli noin 20 000 maaseutukylien asukasta.


title: Balakovo

text: Balakovo perustettiin 1762 ja kaupunki siitä tuli 1913.


title: Kristian Gestrin

text: Lars Olof Kristian Gestrin (10. huhtikuuta 1929 Helsinki – 7. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja viisinkertainen ministeri, joka sai ministerin arvon 1989. Hän valmistui lainopin kandidaatiksi 1952 ja sai varatuomarin arvon 1956. Gestrin toimi kansanedustajana Helsingin vaalipiiristä 1962–1979 sekä tasavallan presidentin valitsijamiehenä 1968 ja 1978. Ruotsalaisen kansanpuolueen puheenjohtajana hän oli 1973–1974 ja Helsingin Säästöpankin pääjohtajana vuodesta 1979. Myös hänen tyttärensä Christina Gestrin on poliitikko ja kansanedustaja.


title: Etelä-Savon vuoden kylä

text: Etelä-Savon vuoden kylä on nimitys, jonka Etelä-Savon maakuntahallitus myöntää vuosittain jollekin ansioituneelle maakunnan kylälle. Nimeäminen tehdään yhteistyössä Etelä-Savon maakunnallisen kylätoimintayhdistyksen Järvi-Suomen kylät ry:n kanssa. Usein valintaperusteina on mainittu kyläyhdistyksen aktiivisuus ja kylän vireä toiminta.


title: Jan-Magnus Jansson

text: Jan-Magnus Jansson (24. tammikuuta 1922 Helsinki – 29. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, lehtimies ja valtiotieteilijä.


title: Jan-Magnus Jansson

text: Jansson valmistui ylioppilaaksi vuonna 1939 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1946 sekä väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1951. Hänen väitöskirjansa aiheena oli saksalaisen oikeustieteilijän Hans Kelsenin valtioteoria. Jansson toimi Helsingin yliopistossa yleisen valtio-opin dosenttina vuosina 1952−1954 ja uudelleen vuodesta 1974 sekä professorina vuosina 1954−1974. Hän toimi Åbo Akademin kanslerina vuosina 1985−1991. "Hufvudstadsbladetin" päätoimittajana hän oli vuodet 1974−1987 ja aiemmin "Nya Argus" -lehden päätoimittajana vuodet 1959−1966.


title: Jan-Magnus Jansson

text: Jansson kuului Ruotsalaiseen kansanpuolueeseen ja oli puolueen varapuheenjohtaja vuosina 1964−1966 ja puheenjohtajaja vuosina 1966–1973. Jansson toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Sorsan I hallituksessa 1. tammikuuta 1973 – 30. syyskuuta 1974. Hän oli myös ehdolla vuoden 1982 presidentinvaalissa, joissa sai 11 valitsijamiesääntä. Presidentin valitsijamiehenä Jansson oli vuoden 1962 presidentinvaalissa.


title: Jan-Magnus Jansson

text: Vuonna 1958 Jansson oli keskeisenä henkilönä perustamassa Paasikivi-seuraa. Seuran puheenjohtajana hän oli kahteen otteeseen vuosina 1965−1966 ja 1976−1985.


title: Jan-Magnus Jansson

text: Jansson tunnetaan myös politiikan tutkijana. Hänen teoksensa "Politikens teori" (1969, suom. "Politiikan teoria" 1969) on edelleen Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin perusoppikirjoja. Hän julkaisi myös kaksi runokokoelmaa sekä vuonna 1996 muistelmateoksen "Tidiga möten".


title: Jan-Magnus Jansson

text: Jansson vihittiin oikeustieteen kunniatohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1990. Hänen mukaansa on nimetty Jan-Magnus Janssonin aukio Helsingin Toukolan kaupunginosaan.


title: Haakon Sigurdinpoika

text: Haakon Sigurdinpoika eli Haakon Jaarli (Håkon Sigurdsson Jarl; n. 935–995) oli jaarli ja Norjan hallitsija 970–995. Hän oli jaarli Sigurd Haakonssonin ja Bergljot Toresdatterin poika.


title: Haakon Sigurdinpoika

text: Haakonista tuli jaarli sen jälkeen, kun Harald Harmaaturkin miehet olivat surmanneet hänen isänsä Laden jaarlin vuonna 961. Haakon pakeni Tanskaan, jossa hän alkoi juonitella Harald Sinihampaan kanssa Harald Harmaaturkkia vastaan. Harald Harmaaturkki surmattiin Tanskassa 970.


title: Haakon Sigurdinpoika

text: Tämän jälkeen Haakon hallitsi Norjan länsiosia aluksi Harald Sinihampaan vasallina. Haakonin ja Harald Sinihampaan liitto kuitenkin rikkoutui, kun Harald yritti käännyttää Haakonin ja koko Norjan kristityksi. Haakon ryhtyi kapinaan ja laajensi alueitaan Norjan läntisissä sekä pohjoisissa osissa. Haakon otti Norjan vanhat uskomukset suojelukseensa ja sai siten paljon tukijoita pakanallisten päälliköiden joukosta. Vanhemmiten hänestä tuli kuitenkin ylpeä ja hänen omat miehensä surmasivat hänet vuonna 995. Haakonin seuraajaksi nousi Olav Tryggvason, joka oli saapunut Norjaan aiemmin samana vuonna.


title: The Dogs

text: The Dogs (aiemmin nimellä Pera & The Dogs) oli suomalainen vuosina 1979-1980 toiminut lyhytikäinen rockyhtye. Yhtyeen keulakuvina toimivat Pera Kallio (laulu ja kitara) ja Ile Kallio (kitara ja laulu). The Dogs tähtäsi kansainvälisille markkinoille, mutta ei koskaan saavuttanut menestystä.


title: Dana Carvey

text: Dana Thomas Carvey (s. 2. kesäkuuta 1955 Missoula, Montana) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.


title: Dana Carvey

text: Carvey teki ensimmäisen elokuvaesiintymisensä vuonna 1981 elokuvassa "Halloween II", jossa hänellä oli pieni rooli. Vuonna 1982 hän näytteli lyhytikäiseksi jääneessä tilannekomediasarjassa "One of the Boys", jonka muissa osissa nähtiin muun muassa Mickey Rooney, Nathan Lane ja Meg Ryan. Vuonna 1984 hän oli pienessä osassa miimikkona elokuvassa "Hei me rokataan!" ("This Is Spinal Tap") ja samana vuonna hän esiintyi myös 11-osaiseksi jääneessä, elokuvaan "Sininen salama" ("Blue Thunder") perustuvassa televisiosarjassa "Blue Thunder".


title: Dana Carvey

text: Carvey nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1986, jolloin hän alkoi esiintyä suositussa sketsiohjelmassa "Saturday Night Live". Carvey imitoi sarjassa kymmeniä julkisuuden henkilöitä. Imitaatioista tunnetuin lienee hänen George H. W. Bush -imitaationsa. Vuonna 1992 Carvey ja Mike Myers esittivät pääosia elokuvassa "Wayne's World", joka pohjautui "Saturday Night Live" -ohjelmasta tuttuun sketsiin. Carveyn roolihenkilö oli Garth Algar ja Myersin Wayne Campbell. Elokuva oli kaupallinen menestys ja sille tehtiin vuonna 1993 jatko-osa "Wayne’s World 2". Carvey jätti "Saturday Night Liven" samana vuonna. Garth Algarin ohella muita ohjelmasta tuttuja Carveyn alkuperäishahmoja ovat muun muassa The Church Lady, Hans (sketsistä "Pumping Up with Hans & Franz") ja Grumpy Old Man ("Weekend Update" -osiossa).


title: Dana Carvey

text: Vuonna 1996 Carvey teki paluun sketsiviihteen pariin nimikkosarjassaan "The Dana Carvey Show", jota esitettiin ABC-kanavalla. Sarja ei menestynyt erityisen hyvin ja sen esittäminen lopetettiin vain seitsemän jakson jälkeen.


title: Dana Carvey

text: Vuonna 1997 Carveylle tehtiin avosydänleikkaus tukkeutuneen valtimon vuoksi. Lääkärit tekivät kuitenkin hoitovirheen ja leikkasivat väärän valtimon. Carvey haastoi myöhemmin virheen tehneet lääkärit oikeuteen ja hänelle myönnettiin 7,5 miljoonan Yhdysvaltain dollarin vahingonkorvaukset. Carvey on ollut sydänongelmiensa takia viidessä leikkauksessa.


title: Dana Carvey

text: Vuonna 2004 Carvey oli sijalla 90 kaapelikanava Comedy Centralin kautta aikain sadan parhaan stand up -koomikon listalla.


title: Dana Carvey

text: Carvey on ollut vuodesta 1983 naimisissa Paula Carveyn kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, Dex ja Thomas.


title: GoldSrc

text: GoldSrc tai GoldSource on Valve Corporationin kehittämä pelimoottori, joka on rankasti muokattu versio Quake-pelimoottorista. Pelimoottori kehitettiin "Half-Lifeä" varten.


title: GoldSrc

text: Nimeä ei valittu erikseen, vaan se tulee Valven sisäisestä käytöstä: eräässä kehitysvaiheessa "Half-Lifen" pelimoottorin julkaistu versio siirrettiin ”GoldSrc”-hakemistoon, ja ”Src”-hakemistossa pidettiin työn alla olevaa kokeellisempaa versiota (josta myöhemmin kehittyi Source-pelimoottori). ”Gold” tulee termistä ”gone gold”, joka tarkoittaa pelin lähettämistä CD-valmistukseen, viitaten siis jo julkaistuun ohjelmaversioon.Lista ei ole täydellinen.


title: Nanchang

text: Nanchang (kiinaksi: 南昌, pinyin: Nánchāng) on Jiangxin maakunnan pääkaupunki Kaakkois-Kiinassa.


title: Nanchang

text:
Nanchang sijaitsee 60 km Jangtsesta etelään, Ganjoen varrella 40 km päässä sen Poyangjärveen laskevasta suusta.
Nanchangissa vallitsee kostea subtrooppinen ilmasto, jossa neljä vuodenaikaa erottuvat selvästi. Talvet ovat lyhyitä ja melko leutoja, mutta lämpötila voi laskea pakkasen puolelle ja lunta esiintyä. Kesä on pitkä ja kostea, ja Kiinan mittakaavassa kuuma (heinäkuussa päivän keskimääräinen ylin lämpötila on 34C). Sateet jakautuvat ympäri vuoden, mutta ovat rankimpia kesäisin.


title: Nanchang

text: Nanchangin metropolialueella asuu 4,5 miljoonaa ihmistä, joista 1,8 miljoonaa varsinaisen kaupungin alueella. Väkiluvun odotetaan kasvavan 2.17 miljoonaan vuoteen 2020 mennessä.


title: Nanchang

text: Nanchang perustettiin ja sen kaupunginmuuri pystytettiin ensimmäisen kerran varhaisen Han-dynastian aikaan vuonna 201 eaa. Itse kaupunkia kutsuttiin nimellä Gàn (赣) ja laajempaa piirikunnan keskusta nimellä Nanchang (南昌, "eteläinen vauraus"). Nanchang oli myös Yuzhangin komentopiirin hallinnollinen keskus. Sui-dynastian aikaan vuonna 589 tämä komentopiiri muutettiin prefektuuriksi nimeltä Hongzhou (洪州), ja vuoden 763 jälkeen siitä tuli Jiangxin maakunnan keskus. Jiangxin väkiluku alkoi kasvaa voimakkaasti noihin aikoihin, ja siitä tuli 1100-lukuun mennessä Kiinan runsasväkisin maakunta.


title: Nanchang

text: Vuonna 653 rakennettiin Tengwangin paviljonki, joka innoitti Tang-dynastian aikaisen runoilijan Wang Bon kirjoittamaan kiinalaisen runouden klassikon ”Tengwang Ge Xu” vuonna 675. Kyseinen runo on tehnyt rakennuksesta ja kaupungista tunnetun kautta Kiinan, nykypäiviin asti. Paviljonki on tuhoutunut ja rakennettu uudelleen useita kertoja: nykyinen paviljonki pystytettiin 80-luvulla 1929 sisällissodassa tuhoutuneen edeltäjänsä paikalle.


title: Nanchang

text: Vuonna 959, eteläisen Tang-valtion valtakaudella (”Viiden dynastian” kaudella), Nanchangista tuli eteläinen pääkaupunki. Song-dynastia valtasi sen 981 ja palautti sen nimeksi Hongzhou. Vuodesta 1164 vuoteen 1368 kaupunki ja sitä ympäröivä prefektuuri tunnettiin nimellä Longxing. Mongolivaltaisen Yuan-dynastian (1279-1368) lopussa Ming-dynastian (1368-1644) perustanut Zhu Yuanzhang ja hänen vastustajansa, paikallinen sotapäällikkö Chen Youliang, taistelivat alueella. 1500-luvun alussa Nanchang oli Ningin prinssin Zhu Chenhaon tukialuetta, josta hän käynnisti kapinan Ming-valtaa vastaan.


title: Nanchang

text: Ming-dynastian Wanli-keisarin valtakaudella keisarin maanpakoon ajetut sukulaiset majailivat Nanchangissa ja neljäsosa kaupungin väkiluvusta koostui heistä. Tämän seurauksena Matteo Ricci tuli kaupunkiin etsimään keinoa päästä Pekingiin.


title: Nanchang

text:
1850-luvulla Nanchang kärsi huomattavasti Taiping-kapinan (1850-64) seurauksena, ja sen painoarvo kaupan keskuksena väheni 1800-luvun jälkipuoliskolla, kun maareittejä Kantoniin korvattiin rannikon höyrylaivalinjoilla. Nanchang on kuitenkin säilyttänyt kiistattoman asemansa Jiangxin maakunnan suurkaupunkina.
Ensimmäinen Kiinan kommunistisen puolueen järjestämä merkittävä kapina, Nanchangin kansannousu, tapahtui 1.8.1927 Nanchangissa. Kapina, jota johtivat kommunistimieliset kansallispuolueen (Guomindangin) upseerit, onnistui pitämään kaupunkia hallussaan vain muutaman päivän, mutta se loi perustan Kiinan kommunistien myöhemmälle Kansan vapautusarmeijalle.


title: Nanchang

text: Vuonna 1939, toisen Kiinan-Japanin sodan aikaan, kaupungissa käytiin Kiinan vallankumousarmeijan ja Japanin keisarillisen armeijan välillä verinen Nanchangin taistelu.


title: Nanchang

text: Kiinan kansantasavallan perustamisen aikaan vuonna 1949 Nanchang oli vielä perinteinen hallinto- ja kauppakaupunki, jossa ei ollut juuri muuta teollisuutta kuin elintarviketuotantoa. Sen väkiluku oli noin 275 000. Rautatieyhteys Nanchangiin avattiin 1915, kun rata Jangtsen varrella sijaitsevaan Jiujiangin satamakaupunkiin valmistui. Sittemmin useita muita rautatieyhteyksiä on avattu.


title: Nanchang

text: Vuoden 1949 jälkeen Nanchangista on kehittynyt teollisuuskaupunki. Tärkeimpiä teollisuudenaloja ovat tekstiiliteollisuus (puuvillakankaat ja -lanka), paperiteollisuus ja elintarviketeollisuus. Raskas teollisuus on tullut tärkeäksi alaksi 1950-luvun puolivälistä alkaen. Nanchangiin perustettiin suuri vastapainevoimalaitos, joka käyttää Fengchengistä rautateitse tuotua kivihiiltä. Maatalouslaitteiston ja diesel-moottoreiden tuotannolla aloittanut konepajateollisuus on myös monipuolistunut. Kansantasavallan alkuvuosikymmeninä Nanchangista tuli autoteollisuuden keskus, joka keskittyi kuorma-autojen, traktoreiden ja tarvikkeiden kuten renkaiden tuotantoon. 50-luvun lopussa valmistui rautasulatto paikallisen teollisuuden raaka-ainetarpeisiin. Nanchangissa on myös paljon kemianteollisuutta, joka tuottaa maatalouskemikaaleja, hyönteismyrkkyjä ja lääketeollisuuden tuotteita.


title: Nanchang

text: Nanchang on Jiangxin maakunnan maataloustuotannon keskus. Viljantuotanto vuonna 2000 oli 16,1 miljoonaa tonnia. Tärkeimpiin tuotteisiin kuuluvat riisi ja sitrushedelmät. Ford Motor Companylla on Nanchangissa tehdas, joka valmistaa Ford Transit –pakettiautoa osana Jiangling Motor -yhteisyritystä. Nanchang on myös perinteisen kiinalaisen lääketuotannon keskus.


title: Nanchang

text: Nanchangin bruttokansantuote vuonna 2008 oli 166 miljardia yuania (24,3 miljardia dollaria). BKT henkeä kohden oli 36 105 yuania (5 285 dollaria). Viennin ja tuonnin kokonaisarvo oli 3,4 miljardia dollaria. Kokonaisliikevaihto oli 23 miljardia yuania.


title: Nanchang

text: Nanchangista on tehokkaat rautatieyhteydet Kiinan muihin maakuntiin. Peking-Jiulong-rautatie ja Shanghai-Kunming-rautatie kohtaavat Nanchangissa ja tekevät siitä yhden Etelä-Kiinan tärkeimmistä liikennekeskuksista.


title: Nanchang

text: Vuodesta 2007 alkaen Nanchangista on ollut yhteydet CRH-suurnopeusjunalla (China Railway High-speed) alueen suurimpiin kaupunkeihin Hangzhouhun, Changshaan ja Shanghaihin.


title: Nanchang

text: Vuonna 1996 valmistunut Nanchang Changbein kansainvälinen lentoasema on kaupungin päälentoasema. Se sijaitsee Lehuan kunnassa, 26 kilometriä Nanchangin keskustasta pohjoiseen. Changbein lentoasema on Jiangxin maakunnassa ainoa jolla on kansainvälisiä lentoreittejä. Kotimaan reittejä on muun muassa Pekingiin, Shanghaihin, Kantoniin, Shenzheniin ja Haikouhun.


title: Nanchang

text: Nanchang on tiheän tieverkon piirissä. Kolme valtatietä kulkee kaupungin kautta: valtatie 105 Pekingistä Zhuhaihin, valtatie 320 Shanghaista Kunmingiin, ja valtatie 316 Fuzhousta Lanzhouhun.


title: Nanchang

text: Nanchangin kaukoliikenteen linja-autoasemalta liikennöidään reittejä Nanjingiin, Shenzheniin, Hefeihin ja muihin kaupunkeihin Jiangxin maakunnan ulkopuolella. Xufangin linja-autoasemalta lähtevät reitit maakunnan muihin kaupunkeihin ja piirikuntiin.


title: Nanchang

text: Ganjoki, jonka varrella Nanchang sijaitsee, on perinteinen vesiliikenneväylä. Nanchangin satamasta lähtee rahtilaivaliikenteen lisäksi matkailureittejä mm. Jinggang-vuorelle, Poyangjärvelle, Kivikellokukkulalle (Shizhong Shan) ja Dagu-vuorelle.


title: Boksitogorskin piiri

text: Boksitogorskin piiri () on kunnallishallintoalue Leningradin alueella Venäjällä. Vuonna 1952 perustetun piirin pinta-ala on 7 201,74 neliökilometriä. Asukkaita on 53 842 henkeä (vuonna 2010).


title: Boksitogorskin piiri

text: Boksitogorskin piiri sijaitsee Leningradin alueen kaakkoisosassa. Se rajoittuu lännessä ja luoteessa Leningradin alueen Tihvinän piiriin sekä idässä Vologdan ja etelässä Novgorodin alueisiin. Pinta-alasta 70,2 % on metsää, 26,0 % maatalousmaata ja 2,0 % asuinaluetta.


title: Boksitogorskin piiri

text: Piirin länsi- ja pohjoisosat kuuluvat etupäässä Valdain ylängön Tihvinän selänteeseen. Korkein kohta on 272 metriä merenpinnasta. Seudulla on paljon jokia, järviä ja soita. Joet kuuluvat Itämeren ja Kaspianmeren vesistöihin. Niistä tärkeimmät ovat Säsjokeen laskevat Tihvinänjoki ja Voložba, Mologaan laskeva Tšagodoštša ja sen sivujoki Lid sekä Sudan sivujoki Kolp. Järvistä suurimmat ovat Šidrozero, Dolgomošje, Lidskoje, Pelušskoje, Šigolskoje, Savkino, Vožanskoje, Vjalgozero ja Svjatozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat bauksiitti, kalkkikivi, turve, hiekka, savi ja mineraalivärit. Luonnonsuojelualueita ovat Ragušan karstijoen luonnonmuistomerkki ja osa Vepsän metsän luonnonpuistosta, joiden yhteispinta-ala on 119,34 neliökilometriä..


title: Boksitogorskin piiri

text: Seutu kuuluu manner- ja meri-ilmaston siirtymäalueeseen. Talvi on melko pitkä ja kylmä, kesä suhteellisen lämmin ja säältään epävakainen. Tammikuun keskilämpötila on –10,7 ºC ja heinäkuun 16,2 ºC. Vuotuinen sademäärä on 827 millimetriä.


title: Boksitogorskin piiri

text: Piiriin kuuluvat Boksitogorskin, Jefimovskin ja Pikaljovon kaupunkikunnat sekä kahdeksan maalaiskuntaa: Anisimovo, Bolšoi Dvor, Bor, Klimovo, Podborovje, Radogoštš, Samoilovo (keskuspaikka Sovhoznyi) ja Zaborje. Hallinnollinen keskus on Boksitogorsk, josta on 250 kilometriä alueen pääkaupunkiin Pietariin.


title: Boksitogorskin piiri

text: Boksitogorsk (16 585 asukasta vuonna 2010) ja Pikaljovo (21 562) ovat kaupunkeja ja Jefimovski (3 611) kaupunkimainen taajama. Kaupunkiväestön osuus on 77,6 %. Maaseudun asutuskeskuksia on yhteensä 258. Vuosina 1990–2010 piirin väkiluku väheni 25 % lähinnä alhaisen syntyvyyden ja korkean kuolleisuuden sekä Leningradin alueelle ja Pietariin suuntautuvan poismuuton takia.


title: Boksitogorskin piiri

text: Valtaosa asukkaista on venäläisiä. Piirin koillisosassa Radogoštšin kunnassa asuu vepsäläisiä ja kaakossa Klimovossa vanhauskoisia karjalaisia.


title: Boksitogorskin piiri

text: Boksitogorskin piiri on vanhaa vepsäläisten asuinaluetta. Keskiajalla seudun kautta kulki Volgan ja Itämeren yhdistänyt kauppatie. Antoni Dymski perusti 1200-luvulla Dymskojejärvelle luostarin, jonka mongolit hävittivät vuonna 1409 ja ruotsalaiset 1600-luvun alussa. Novgorodin tasavaltaan kuulunut alue liitettiin vuonna 1478 Moskovan Venäjään, jossa se kuului 1700-luvun alkuun saakka Novgorodin Äänisen ja Bežetskin viidenneksiin. Stolbovan rauhan jälkeen seudulle siirtyi Ruotsin puolelta karjalaisia, jotka edelleen muodostavat tihvinänkarjalaisten ryhmän.


title: Boksitogorskin piiri

text: 1800-luvulla rakennettiin Tihvinän vesitie, jota käytettiin 1960-luvulle saakka. Vesitien ja 1900-luvun alussa rakennetun rautatien ansiosta seudulle alkoi syntyä teollisuutta. Neuvostoaikana ryhdyttiin hyödyntämään 1800-luvun lopulla löydettyjä bauksiitti- ja kalkkiesiintymiä. Vuonna 1934 alettiin rakentaa Boksitogorskin alumiinitehdasta ja vuonna 1936 Pikaljovon sementtitehdasta, joka valmistui toisen maailmansodan jälkeen. Jefimovskin taajamasta kehittyi metsäteollisuuden keskus. Sodan aikana saksalaisten hyökkäys pysäytettiin Astratšin kylän luona.


title: Boksitogorskin piiri

text: Boksitogorskista tuli kaupunki vuonna 1950, ja vuonna 1952 Tihvinän ja Jefimovskin piirien osista muodostettiin Boksitogorskin piiri. Vuonna 1955 siihen liitettiin kaksi Novgorodin alueeseen kuulunutta kyläneuvostoa. Piiri lakkautettiin vuonna 1963, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1965, jolloin entinen Jefimovskin piiri liitettiin kokonaisuudessaan siihen.


title: Boksitogorskin piiri

text: Piirin läpi kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114, josta on yhteys Boksitogorskiin, sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, josta haarautuu Podborovjessa yhdysrata Novgorodin alueen Kabožaan. Maantieyhteys Novgorodin alueen Neboltšiin on huonokuntoinen eikä Leningradin alueen pohjoisosaan ole lainkaan suoria yhteyksiä. Bolšoi Dvorista Boksitogorskiin haarautuvalla sivuradalla on vain tavaraliikennettä. Kapearaiteisia rautateitä on kolme. Piirin kautta kulkee myös Grjazovetsin ja Viipurin välinen kaasuputki.


title: Boksitogorskin piiri

text: Linja-autoliikenne suuntautuu etupäässä 25 kilometrin päässä sijaitsevan Tihvinän kautta Pietariin. Huomattava merkitys on Babajevon ja Pietarin välisillä paikallisjunilla. Lähin lentokenttä on Pietarissa.


title: Boksitogorskin piiri

text: Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat jalostus (39,8 % työssäkäyvistä vuonna 2011), koulutus (13,2 %), terveydenhuolto ja sosiaalipalvelut (9,1 %), maa- ja metsätalous (8,1 %) ja kauppa (5,6 %). Talous perustuu bauksiitin ja kalkkikiven louhintaan ja jalostukseen sekä metsäteollisuuteen.


title: Boksitogorskin piiri

text: Tärkeimmät teollisuuslaitokset ovat RUSAL-konserniin kuuluva Boksitogorskin alumiinitehdas RUSAL Boksitogorsk, Pikaljovon sementti- ja rakennustarviketehtaat BazelTsement-Pikaljovo ja Pikaljovski tsement, kemian tehdas Pikaljovskaja soda sekä Tšudtsyn kylään rakennettu Mayr-Melnhof Holz Jefimovskin puunjalostustehdas. Maataloutta edustaa kaksi maidon tuotantoon ja neljä kalankasvatukseen keskittynyttä yritystä, joukko yksityistiloja sekä asukkaiden palstaviljelmät.


title: Boksitogorskin piiri

text: Piirissä toimii 16 lastentarhaa, 19 yleissivistävää koulua, kaksi erityiskoulua, kaksi ammattikoulua ja kaksi pietarilaisten korkeakoulujen haaraosastoa. Kulttuurilaitoksia ovat 21 kirjastoa, 16 kulttuurikeskusta ja kulttuuritaloa, kolme lasten musiikki- ja taidekoulua ja kaksi museota. Sosiaali- ja terveyspalveluihin kuuluvat piirin keskussairaala Boksitogorskissa, Pikaljovon kaupunginsairaala, Jefimovskin piirisairaala ja Zaborjen paikallissairaala poliklinikkoineen, ensiapu- ja lääkintäasemineen sekä kolme sosiaalipalvelukeskusta.


title: Boksitogorskin piiri

text: Seudulta on löydetty lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Antonijevo-Dymskin luostari, maalaiskylien kirkot ja tsasounat sekä Sominon, Spirovon ja Galitšnon kartanot. Zaborjen kunnan Listvenkan kylän vuonna 1599 rakennettu puukirkko on valtakunnallinen suojelukohde. Historialliset kohteet liittyvät etupäässä toiseen maailmansotaan. Astratšissa on Tihvinän taistelujen muistoalue sotamuseoineen ja Podborovjessa ja Zaborjessa piiritettyyn Leningradiin johtaneen Elämän tien muistomerkit.


title: Boksitogorskin piiri

text: Piirin matkailupotentiaali perustuu seudun luontoon ja historiallisiin nähtävyyksiin. Matkailupalveluja on toistaiseksi vähän. Boksitogorskissa on kolme pientä hotellia ja Pikaljovossa yksi. Lasten virkistys- ja liikuntaleirejä on neljä. Maaseudulla on vuosittain lähes viisi tuhatta kesäasukasta.


title: Tabriz

text: Tabriz (persiaksi: تبریز, Tabrīz [tabˈriːz]) on noin 1,5 miljoonan asukkaan (2011) kaupunki Luoteis-Iranissa. Tabriz on Itä-Azerbaidžanin provinssin pääkaupunki ja Luoteis-Iranin tärkein keskus. Tabriz on Iranin viidenneksi suurin kaupunki Teheranin, Mašhadin, Esfahanin ja Karajin jälkeen. Kaupungin valtakieli on azerin kieli.


title: Tabriz

text: Tabrizin syntyhistoria on hämärän peitossa. Jotkut lähteet väittävät, että kaupunki perustettiin sassanidien dynastian aikana (224–651). Toisissa lähteissä kerrotaan, että yksi Harun al-Rašidin vaimoista perusti kaupungin.


title: Tabriz

text: Tabriz sijaitsee muinaisen Silkkitien varrella. Se on tunnettu mm. kauniista ja laadukkaista matoistaan, jotka kuuluvat maailman arvostetuimpiin. Kaupungin historiallinen basaari on maailmanperintökohde. Yhä edelleen se on merkittävä teollisuus- ja kauppakaupunki.


title: Tabriz

text: Tabriz sijaitsee maanjäristyksille alttiilla alueella. Monet järistykset (mm. vuosina 858, 1041, 1721 ja 1927) ovat aiheuttaneet suuria tuhoja kaupungille ja niiden jäljiltä vain harvat historialliset rakennukset ovat säilyneet meidän päiviimme. Vanhimpia säilyneitä rakennuksia ovat Tabrizin linnoitus (Ark-e Tabriz) ja Tabrizin sininen moskeija (Masjed-e kabud, Masjed-e Moẓaffariya, valm. 1465).


title: Tabriz

text: Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 289 996 (1956), 403 413 (1966), 597 976 (1976), 971 482 (1986), 1 088 985 (1991), 1 191 043 (1996), 1 398 060 (2006) ja 1 494 998 (2011).


title: Iljušin Il-2

text: Iljušin Il-2 Šturmovik () oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen maataistelulentokone. Il-2:sta tuli sodan aikana Neuvostoliiton ilmavoimien symboli. Se oli maailman ensimmäinen täysin maataistelukoneeksi suunniteltu lentokone. Konetta valmistettiin eräiden lähteiden mukaan kaikkiaan 36 136 kappaletta, joista suuri osa tuhoutui sodan aikana. Koneen koko eturunko nokasta ohjaamon takaosaan koostui 4–12 millimetriä paksusta, taivutetusta teräslevystä. Tämän vuoksi kone kesti maahansyöksyssäkin ja toi lentäjän usein vahingoittumattomana maahan. Taka-ampujaa panssarointi ei suojannut ja heillä oli korkea kuolleisuus.


title: Iljušin Il-2

text: Kehitystyön taustalla olivat Neuvostoliiton sotavoimien kokemukset 1930-luvun lopulla Espanjan sisällissodassa, johon neuvostoliittolaiset osallistuivat tasavaltalaisten puolella. Tavoitteena oli saada aikaan maavoimien hyökkäystä välittömästi tukeva, konetuliaseilla vahvasti aseistettu ja panssaroitu lentokone, joka kykenisi toimimaan jalkaväen aseiden tulesta huolimatta matalalla lentäen.


title: Iljušin Il-2

text:
Vuonna 1938 Iljušin-suunnitteluvirasto alkoi kehittää raskaasti panssaroitua rynnäkkökonetta. Lentokone kulki kehittelyn aikana ainakin nimillä BSh-2 ja TsKB-57. Ongelmia tuotti tarpeeksi voimakkaan moottorin kehittäminen. Lisäksi tulivat jäähdytysongelmat, sillä moottorisuunnittelijan varoituksista huolimatta runkosuunnittelijat eivät halunneet konekoppaan ilmanottoaukkoja. Prototyypin ensilennon teki 2. lokakuuta 1939 sittemmin maailmankuulu koelentäjä Vladimir Kokkinaki. 9. joulukuuta 1939 kone nimettiin Il-2:ksi ja sen valmistus aloitettiin 1940. Ennen saksalaisten kesäkuussa 1941 aloittamaa operaatio Barbarossaa koneita ehdittiin valmistaa 249 kappaletta.
Koneen aseistukseen kuuluivat siipiin asennetut kaksi 20 millimetrin ŠVAK-tykkiä ja kaksi konekivääriä. Lisäksi se kantoi kahdeksaa rakettia ja 400 kiloa pommeja. Moottoria ja ohjaamoa suojasi jopa 12 millimetrin paksuinen panssari. Hitautensa ja kömpelyytensä vuoksi kone oli altis hävittäjien hyökkäyksille, mutta nopealle hävittäjälle vaikea tuhottava, koska se lensi niin matalalla ja sitä oli vaikea havaita korkealta. Panssarointi oli koneen hyvä suoja ilmataistelussa.


title: Iljušin Il-2

text: Vuonna 1942 otettiin käyttöön taka-ampumolla varustettu malli Il-2M. Kun yhden hengen miehistölle suunniteltuun koneeseen lisättiin taka-ampumo, oli seurauksena takapainoisuus, joka huononsi merkittävästi lento-ominaisuuksia. Tämän ongelman korjasi kolmas Il-2-malli.


title: Iljušin Il-2

text:
Il-2 tyyppi 3 (Il-2M3) ilmestyi vuonna 1943. Siiven nuolimuotoisuutta oli lisätty lento-ominaisuuksien parantamiseksi. Moottorin teho oli noussut alkuperäisestä 1 600 hv:sta 1 750 hv:aan. Tykit korvattiin 23 mm:n VJa-23-tykillä, jonka sirpaleammus sisälsi kaksi kertaa niin paljon räjähdysainetta kuin 20 mm ammus.
Tästä mallista tuli yleisin käytetty Il-2-malli.


title: Iljušin Il-2

text: Tyypin pohjalta kehiteltiin myös malli Il-10, joka tuli rintamakäyttöön helmikuussa 1945. Se osallistui Berliinin taisteluun ja Neuvostoliiton sotaan Japania vastaan sekä myöhemmin myös Korean sotaan. Il-10:n valmistusmäärä oli noin 15 000 kappaletta ja se pysyi käytössä vuoteen 1960.


title: Iljušin Il-2

text: Sotilaslentämiselle harvinaista oli Neuvostoliiton päätös käyttää myös naislentäjiä muun muassa Il-2:n ohjaajina.


title: Iljušin Il-2

text: Neuvostoarmeija käytti Iljušin Il-2 -konetta myös suomalaisjoukkoja vastaan jatkosodan loppuvaiheissa kesällä 1944 ja se esiintyy Väinö Linnan sotaromaanissa "Tuntematon sotilas". Vaikka kone oli luonteeltaan rynnäkkökone, suomalaiset nimittivät sitä maataistelukoneeksi tai ”maatalouskoneeksi”, koneen lisänimen mukaan myös ”Tormoviikiksi”. Suomalaiset tunsivat Il-2:n myös ”lentävänä tankkina”, koska tavalliset kiväärikaliiperiset aseet olivat sitä vastaan täysin voimattomia. "Tuntemattoman sotilaan" kuvauksista voi päätellä, että koneen teki pelottavaksi venäläisten lentäjien käyttämä taktiikka. Koneet saattoivat ilmestyä ”milloin tahansa tyhjästä” ja ensimmäisten syöksyjen jälkeen ne jäivät kiertelemään alueelle lähellä maanpintaa käyttäen hyväkseen laaksoja, järviä ja muita alavia paikkoja. Sitten ne iskivät yhtäkkiä uudelleen. Suomalaiset sotilasilmailun asiantuntijat eivät kuitenkaan pidä Il-2 -konetta mitenkään erikoisena aseena, koska se oli raskas, hidas ja kömpelö, ampui usein yli ja pudotti pomminsa monesti 50–100 metrin päähän kohteestaan. Tästä huolimatta Il-2 -koneet kävivät ilmiselvästi suomalaisten hermoille, joten niiden psykologinen vaikutus oli suuri. Moni jatkosodan veteraani muisteli myöhemmin ”koko ajan päällä pyörineitä maatalouskoneita”.


title: Kukinto

text: Kukinto on kasvin osa, joka muodostuu monesta sen suvullisen lisääntymisen osasta eli kukasta ja niihin liittyvistä varren haaroista ja kukkaperistä. Lyhyesti sanottuna kukinto on se versonosa, joka muodostaa kukkia.


title: Kukinto

text: Kukinnot jaetaan pitkä- ja lyhytlapakkoisiin kukintoihin sekä viuhkoihin. Pitkälapakkoisissa kukinnoissa kukat liittyvät pitkänomaiseen kukintovarteen, "lapakkoon". Sellaisten eri tyyppejä ovat "tähkä", "terttu", "huiskilo" ja "norkko". Lyhytlapakkoisia kukintomuotoja ovat "sarja" ja "mykerö". Mykerössä on suuri joukko pieniä kukkia kiinnittyneenä samaan kukkapohjukseen niin lähelle toisiaan, että kukinto muistuttaa usein erehdyttävästi yhtä kukkaa, mutta tarkemmin katsottuna jokaisessa pikkukukassa on erotettavissa kaikki normaalin kukan osat kuten terälehdet, heteet ja emit. Viuhkossa kukkaperät eivät ole kiinnittyneet yhteiseen rankaan, vaan kukkarangat haarautuvat jatkoisella tavalla.


title: Volossovan piiri

text: Volossovan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Leningradin alueella Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1927 ja sen pinta-ala on 2 730 neliökilometriä. Asukkaita on (vuonna 2007) 48 100 henkeä. Piirin hallinnollinen keskus on Volossovan kaupunki.


title: Volossovan piiri

text: Volossovan piiri rajoittuu pohjoisessa Leningradin alueen Lomonosovin piiriin, idässä Hatsinan piiriin, etelässä Lugan piiriin ja lännessä Jaaman piiriin.


title: Volossovan piiri

text: Suurin osa piiristä sijaitsee Länsi-Inkerin ylängöllä, jolle ovat tyypillisiä laajat peltoaukeat. Eteläosa kuuluu Laukaanjoen altaaseen, jossa on paljon metsää ja vähän asutusta. Yhteensä metsät käsittävät 60 % piirin pinta-alasta. Etelään virtaavat Laukaan sivujoet Lemusajoki, Ruutainjoki ja Ortesjoki. Suojelukohteita ovat Tuonitsa ja Ylä-Ortesin luonnonpuisto.


title: Volossovan piiri

text: Piiristä on löydetty paljon itämerensuomalaisten ja muinaisslaavien arkeologisia muistomerkkejä. Monien kylien luona on kurgaani- ja kivikehyshautoja. Paikannimistön perusteella valtaosa keskiaikaisesta asutuksesta oli venäläistä.


title: Volossovan piiri

text: 1600-luvulla Länsi-Inkeriin muutti suomalaisia uudisasukkaita, pääosin savakoita. Inkerinsuomalaisten lisäksi seudulla asui venäläisiä, ja kylät olivat usein suomalais-venäläisiä sekakyliä. Suomalaiset kuuluivat Kupanitsan, Moloskovitsan ja Spankkovan luterilaisiin seurakuntiin. 1800-luvun lopussa seudulle muutti paljon virolaisia.


title: Volossovan piiri

text: Toisen maailmansodan aikana Volossovan piiri oli Saksan miehittämä. Saksalaiset pakkosiirsivät piirin alueelta noin 20 000 henkilöä ja polttivat 20 kylää. Suomalaiset siirrettiin vuonna 1943 Suomeen, josta heidät seuraavana vuonna palautettiin Neuvostoliittoon. Suomalaisia ei kuitenkaan päästetty kotiseudulleen, vaan heidät karkotettiin muualle Venäjälle. Myöhemmin monet asettuivat Karjalan tasavaltaan ja Viroon tai ovat muuttaneet Suomeen. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan suomalaiset muodostavat vain 0,9 % piirin väestöstä.


title: Volossovan piiri

text: Volossovan kaupungin lisäksi piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Isvara, Kalttina, Kikkeri, Kolositsa, Kupanitsa, Kurski, Lopitsa, Pekunitsa, Pesseta, Ropititsa, Sabsk, Seltsa, Simetsa, Suuri-Ruuta ja Terpitsa.


title: Volossovan piiri

text: Piirin ja samalla myös Volossovan kaupungin päämies on Igor Poljanski. Piirihallinnon päämies on Vasili Ryžkov.


title: Volossovan piiri

text: Volossovan piirin asukkaista vain 23,9 % asuu sen ainoassa kaupungissa. Pääasiallinen elinkeino onkin maatalous, joka tuottaa varsinkin maitoa ja perunaa. Piirissä on rehutehdas ja elintarviketeollisuutta. Huomattava merkitys on myös metsänhankinnalla ja puunjalostuksella.


title: Volossovan piiri

text: Piirin pohjoisosan kautta kulkee Pietarin ja Iivananlinnan välinen Narvan maantie. Hatsinan–Iivananlinnan radalla on Kikkerin, Volossovan, Ruudan ja Moloskovitsan asemat sekä Rokovitsan, Oventsan ja Jastrebinon pysäkit. Niillä pysähtyvät vain paikallisjunat.


title: Volossovan piiri

text: Volossovan piirin nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseot Volossovassa ja Bolšoi Sabskissa, taidemaalari Nikolai Roerichin kartanomuseo Isvarassa ja Kalttinan näyttelysali. Seudulla on myös lukuisia entisiä aateliskartanoita. Sotamuistomerkkejä on mm. Suuressa-Saaritsassa.


title: Volossovan piiri

text: Ortodoksisia seurakuntia toimii Volossovassa, Pekunitsassa, Suuressa-Ruutassa, Volkovassa, Isvarassa, Iljussassa, Kikkerissä, Kurkovitsassa, Hotnežassa, Jastrebinossa ja Jablonitsyssa. Monet ortodoksikirkot ovat yhä raunioina. Vuonna 1991 korjattiin ja otettiin käyttöön luterilainen kirkko Kupanitsassa, ja myös Volossovassa on Inkerin kirkon seurakunta. Moloskovitsassa on luterilaisen kirkon rauniot. Kupanitsassa toimii Inkerin Liiton osasto.


title: Olhavan piiri

text: Olhavan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Leningradin alueella Venäjällä. Piiri on perustettu vuonna 1927. Sen pinta-ala on 5 016 neliökilometriä ja asukkaita on 95 200 henkeä.


title: Olhavan piiri

text: Olhavan piiri sijaitsee Laatokan eteläpuolella Olhavajoen molemmin puolin. Pohjoisessa se rajoittuu Leningradin alueen Lotinapellon, idässä Tihvinän, etelässä Kirišin ja lännessä Kirovskin piireihin.


title: Olhavan piiri

text: Olhavan lisäksi muita suuria jokia ovat Laatokkaan laskevat Säsjoki ja Paksujoki.


title: Olhavan piiri

text: Olhavan ja Ladožkajoen yhtymäpaikassa sijaitsee Staraja Ladoga, joka oli yksi Venäjän ensimmäisistä kaupungeista. Olhavajokea pitkin on kulkenut viikinkien idäntie. Keskiajalla seutu kuului Novgorodin Vatjan ja Äänisen viidenneksiin. 1700-luvun alussa siitä tuli osa Pietarin lääniä.


title: Olhavan piiri

text: Piirin hallinnollinen keskus on Olhavan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Sjasstroin ja Uuden Laatokan kaupungit sekä 12 maalaiskuntaa: Berežki, Hvalovo, Issad, Kiselnja, Koltšanovo, Paša, Potanino, Selivanovo, Sviritsa, Usadištše, Staraja Ladoga ja Vyndin Ostrov.


title: Olhavan piiri

text: Piirin päämies on Jevgeni Gorbatšov, piirihallinnon päämies Aleksei Savinov.


title: Olhavan piiri

text: Piirissä on selluloosa- ja paperi-, metalli-, kemian, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä perunan ja vihannesten viljelyyn.


title: Olhavan piiri

text: Olhavan piirin kautta kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen rautatie, josta Olhavan kaupungissa haarautuvat radat Vologdaan ja Tšudovoon. Piirin läpi kulkee myös Pietarin ja Murmanskin välinen maantie, josta haarautuu Uuden Laatokan luona autotie Tihvinään ja Vologdaan.


title: Olhavan piiri

text: Seudun huomattavin nähtävyys on Staraja Ladogan museoalue.


title: Ruoholahden metroasema

text: Ruoholahden metroasema () on yksi Helsingin metron asemista. Se oli yli 24 vuoden ajan kaupungin metrolinjauksen läntinen päätepiste, kunnes länsimetron 1. vaihe valmistui ja metroliikenne Matinkylään alkoi 18. marraskuuta 2017.


title: Ruoholahden metroasema

text: Asema palvelee kantakaupungin länsiosassa sijaitsevaa, Länsisataman kaupunginosaan kuuluvaa Ruoholahden osa-aluetta. Ruoholahden metroaseman aulan ja liukuporraskuilun sinisävyinen kallionväritys poikkeaa muista maanalaisista metroasemista. Sinisävyinen väritys on myös Helsingin yliopiston metroasemalla.


title: Ruoholahden metroasema

text: Asema avattiin 16. elokuuta 1993, ja sen ovat suunnitelleet Jaakko Kontio ja Seppo Kilpiä.


title: Ruoholahden metroasema

text: Asemalla on Juhana Blomstedtin keraamisista laatoista suunnittelema Ruoholahden tilateos, joka koostuu ylätasanteelta alkavan porraskuilun otsakkeesta ja jatkuu laituritasolle.


title: Ruoholahden metroasema

text: Ruoholahden metroasemalta on 1,169 kilometriä matkaa seuraavalle asemalle itään, Kampin metroasemalle. Ruoholahdesta on 16,853 kilometrin matkaa itään jatkuvan pohjoisen haaran pääteasemalle Mellunmäkeen, 16,157 kilometriä eteläisen haaran pääteasemalle Vuosaareen ja 13,317 kilometriä länsimetron 1. vaiheen pääteasemalle Matinkylään.


title: Ruoholahden metroasema

text: Vuonna 2015 asemaa käytti yhteensä noin 6 772 600 matkustajaa, joista 3 997 000 nousi metroon ja 2 775 600 poistui metrosta.


title: Reaalikoe

text: Reaalikoe on yksi ylioppilastutkinnossa järjestettävistä kokeista, jossa testataan reaaliaineiden osaamisen tasoa. Reaaliaineiksi luetaan kaikki muut lukion oppiaineet paitsi kielet ja matematiikka. Nykyisin reaalikokeen aineet ovat uskonto (joko evankelis-luterilainen tai ortodoksinen), elämänkatsomustieto, psykologia, filosofia, historia, yhteiskuntaoppi, fysiikka, kemia, biologia ja maantiede, sekä uusimpana tulokkaana vuodesta 2007 lähtien myös terveystieto.


title: Reaalikoe

text: Vuosina 1921–2005 ylioppilaskirjoituksiin kuului niin kutsuttu vanha reaalikoe, jossa kaikkien reaaliaineiden tietämys mitattiin samassa koetilanteessa. Kevään 2006 uudistuksessa reaalikoe muutettiin ainereaaliksi, jossa kirjoitetaan yhdessä kokeessa vain yksi reaaliaine.


title: Reaalikoe

text: Reaalikoe on ollut osa ylioppilaskirjoituksia vuoden 1921 ylioppilastutkintoasetuksesta lähtien. Tuohon vuoteen asti ylioppilaskirjoituksiin olivat kuuluneet vain kielten ja matematiikan kokeet.


title: Reaalikoe

text: Syksyyn 2005 asti käytössä oli niin kutsuttu vanha reaalikoe. Tällöin kaikkien reaaliaineiden tietämys testattiin yhdessä kokeessa. Alkujaan kysymyksiä oli viidestä aineesta tai aineryhmästä:


title: Reaalikoe

text: Myöhemmin monen aineen aineryhmät hajotettiin historia ja yhteiskuntaoppi -ryhmää lukuun ottamatta: näin fysiikka ja kemia sekä biologia ja maantiede (-tieto) saivat täysin omat kysymyksensä, samoin kuin psykologia ja filosofia vuodesta 1996 alkaen.


title: Reaalikoe

text:
Kaikkiaan kokeessa oli alkujaan noin 30, myöhemmin jopa yli 60 kysymystä, mutta vain
kymmeneen kysymykseen oli vastattava. Kokelas valitsi vasta koetilanteessa, mihin ja minkä aineiden kysymyksiin vastaa. Ainoana rajoituksena oli, että uskontoa koskien piti etukäteen ilmoittaa, vastaako evankelisluterilaisen uskonnon, ortodoksisen uskonnon vai elämänkatsomustiedon kysymyksiin. Jokaisesta vastauksesta annettiin 0 – 6 pistettä. Poikkeuksena olivat kokeeseen vuonna 1965 lisätyt tavallista vaikeammat ns. jokerikysymykset, joita siitä lähtien oli aina yksi jokaisesta aineesta; niihin annetut vastaukset arvosteltiin asteikolla 0 – 9. Kokeessa sai myös vastata usean eri aineen tehtäviin, mikä käytännössä tarkoitti, että kokelaan valinnanmahdollisuudet olivat tällöin noin kymmenkertaiset ainereaaliin nähden. Tästä huolimatta monien reaaliaineiden osallistujien taso nousi merkittävästi uudistuksen myötä.


title: Reaalikoe

text: Uudessa reaalikokeessa kirjoitetaan vain yhden reaaliaineen koe reaalikoepäivää kohti. Ainereaaleja voi kirjoittaa korkeintaan kuusi. Reaalikoepäiviä on tutkintokertana kaksi, ja aineet on jaoteltu näille kahdelle päivälle. Jako perustuu todennäköisiin suosikkipareihin eri reaaliaineissa: esimerkiksi historian ja yhteiskuntaopin kokeet ovat eri päivinä, niin että molemmat on mahdollista kirjoittaa. Ensimmäisenä päivänä on psykologian, filosofian, historian, fysiikan ja biologian kokeet. Viikon päästä toisena ainereaalikoepäivänä on uskonnon, elämänkatsomustiedon, yhteiskuntaopin, terveystiedon, kemian ja maantieteen kokeet.


title: Reaalikoe

text: Ainereaalissa pisteytys ja tehtävien määrä vaihtelee. Tehtäviä ja vastauksia (tehtävien määrä/vastausten enimmäismäärä) on eri aineissa ylioppilastutkinnon sähköistymisen seurauksena seuraavasti: uskonto 9/5, elämänkatsomustieto 9/5, psykologia 9/5, filosofia 9/5, historia 9/5, yhteiskuntaoppi 9/5, fysiikka 11/7, kemia 11/7, biologia 11/7, maantiede 9/5 ja terveystieto 9/5. Tehtävät arvostellaan asteikolla pääsääntöisesti asteikolla 0–20 p, mutta luonnontieteissä asteikolla 0-15 p. Niin kutsutut jokeritehtävät (3 kappaletta/aine) asteikolla 0–30 p, luonnontieteissä 0-20 p. Kaikissa ainereaaleissa ensimmäinen kaikille pakollinen tehtävä arvostellaan asteikolla 0-20 p. Ainereaalin maksimipistemääräksi muodostuu täten 120 p. Jokaisessa aineessa on lisäksi oppiainerajat ylittäviä tehtäviä, joissa tarvitaan muidenkin aineiden tietoja täysien pisteiden saamiseksi. Näiden määrää ei ole ennakkoon määrätty ja kukin ainejaosto tekee päätökset kyseisten tehtävätyyppien osalta. Ainerajat ylittävät tehtävät arvostelee alustavasti kyseisen kokeen ainetta opettava aineenopettaja. Lopullisen arvostelun tekee kyseisen aineen sensori. Ainerajat ylittäviä tehtäviä ei merkitä erikseen.


title: Reaalikoe

text: Tehtävät arvostelee ensin lukion aineenopettaja, joka lähettää kokeet ylioppilaslautakunnan sensorille. Tämä tarkastaa kokeet vielä kerran ja tekee tarvittaessa muutoksia pisteytykseen. Arvosana tulee ylioppilaskokelaiden suhteellisesta pistejakaumasta (Gaussin käyrä), josta muodostetaan pisterajat. Huipputuloksia (laudatur) on vähän, vain 5% kaikista kokelaista. Vastaavasti keskitason arvosanoja (magna, cum laude, lubenter) tulee suhteellisen paljon. Jos tutkinnon pisteet jäävät alle approbaturin pisterajan, tutkinto on hylätty (improbatur). Kompensaation avulla opiskelija, joka on saanut yhdessä pakollisessa kokeessa hylätyn arvosanan, voi päästä ylioppilaaksi – tällöin muut, paremmat arvosanat kompensoivat tulosta.


title: Kiukaisten kulttuuri

text: Kiukaisten kulttuuri oli Lounais-Suomen kivikauden viimeinen jakso, joka ajoittui välille 2350–1800 eaa. tai 2000–1500/1300 eaa. Sen esineistö yhdisti varhaisemman kampakeraamisen ja myöhäisemmän nuorakeraamisen kulttuurin piirteitä. Kiukaisten kulttuurin alue ulottui rannikolla Merenkurkusta Viipurinlahdelle. Se on nimetty Matti Kauppisen Kiukaisten Uotinmäestä löytämien asuinpaikkojen mukaan.


title: Kiukaisten kulttuuri

text: Kiukaisten kulttuuri rannikkoseuduille sijoittui aikaisemman vasarakirveskulttuurin alueelle. Kiukaisten kulttuurissa tunnettiin myös maanviljely.


title: Kiukaisten kulttuuri

text: Kiukaisten ajan esineistö sekoitti kahta kulttuuria: kampakeraamisen ajan työkalutyypit ja vasarakirveskulttuurin reikäkirveet olivat käytössä rinnan. Keramiikka taas sisälsi sekä kampa- että nuorakeraamisia piirteitä. Tämän on katsottu johtuvan siitä, että mantereiseksi kiristyvä ilmasto pakotti kampakeraamisen ja nuorakeraamisen kulttuurin väestöt liittymään toisiinsa. Keraamiset astiat olivat tasapohjaisia ja leveäsuisia sekä runsaasti koristeltuja.


title: Kiukaisten kulttuuri

text: Kielen on oletettu olleen suomalais-ugrilaista, mutta kulttuurin kieltä uskotaan muokanneen myös vaikutteet jostakin varhaisesta indoeurooppalaisesta kielestä - kyseeseen tulisi jokin pohjoinen indoeurooppalainen esikantagermaaninen-esikantabalttilainen kieli vasarakirveskulttuurin jäämistönä. Aiemmin nuorakeraamiseen kulttuuriin yhdistettiin kantabalttilainen lainasanakerrostuma, mutta kielitieteen kannalta ajoitus on sille liian varhainen. Kielimuistomerkkejä ajalta ei kuitenkaan tunneta, joten kielellinen tilanne jää hypoteettiseksi, kunnes uusia löytöjä mahdollisesti tehdään. Viime vuosina on kuitenkin perusteltu Suomen uralilaistuneen aiemmin oletettua myöhemmin, ks. Uralilaiset kielet.


title: Kiukaisten kulttuuri

text: Kalastus oli pääelinkeino. Merellinen elämä loi yhteyksiä meren yli Skandinaviaan ja Baltiaan, joiden esineistöä kulkeutui Suomeen. Metsästyksen ja kalastuksen lisäksi ajalta on todisteita myös maanviljelystä, etenkin sisämaasta. Etelähämäläisten soiden kerrostumista on löydetty vehnän, ohran ja kauran siitepölyä, jotka on radiohiilimenetelmällä ajoitettu 3500-4000 vuotta vanhoiksi. Lisäksi on löydetty jauhinkiviä ja piisirppejä, joiden vastineita tunnetaan nykyisestä Ruotsista.


title: Kiukaisten kulttuuri

text: Itä- ja Pohjois-Suomessa vallitsi Kiukaisten kulttuurin aikaan ns. Pöljän keramiikka. Tällä kulttuurilla oli yhteyksiä itään. Kiukaisten esineistöä, reikäkirveitä ja tasatalttoja, kulkeutui myös Karjalankannakselle ja Laatokalle asti.


title: Kampin metroasema

text: Kampin metroasema () on yksi Helsingin metron asemista. Se palvelee Helsingin ydinkeskustaa sekä Kampin ja Etu-Töölön kaupunginosia. Asemalta on suora kulkuyhteys vuonna 2005 valmistuneeseen Kampin keskukseen, jossa liiketilojen ohella on kaukoliikenteen ja Espoon bussien terminaalit. Aseman katuosoite on Kampinkuja 1.


title: Kampin metroasema

text: Asemalla on kaksi lippuhallia, joista itäinen sijaitsee Kampin keskuksessa. Molemmista lippuhalleista on laituritasolle kolmet liukuportaat sekä hissejä. Normaalisti yksi liukuporras kulkee alaspäin ja toiset kaksi ylös. Asemalaituri sijaitsee raiteiden välissä ja on nykyisin lähes yhtenäinen uloskäyntien välisellä alueella.


title: Kampin metroasema

text: Asema avattiin 1. maaliskuuta 1983, ja sen ovat suunnitelleet Eero Hyvämäki, Jukka Karhunen ja Risto Parkkinen. Itäinen sisäänkäynti avattiin 2. kesäkuuta 2005 Kampin terminaalin avaamisen yhteydessä. Asema sijaitsee 1,169 kilometrin etäisyydellä Ruoholahden metroasemasta ja 0,487 kilometrin päässä Rautatientorin metroasemasta. Kamppi on Helsingin metron asemista syvimmällä: 30 metriä maanpinnan ja 15 metriä merenpinnan alapuolella.


title: Kampin metroasema

text: Kampin metroaseman vanhan sisäänkäynnin liukuportaat ovat 65 metriä pitkät. Liukuportaiden nostokorkeus on 23,3 metriä ja ne olivat pitkään Suomen pisimmät liukuportaat. Vuodesta 2017 alkaen pisimmät liukuportaat sijaitsevat Koivusaaren metroasemalla ja niillä on mittaa 76,2 metriä.


title: Kampin metroasema

text: Asemalla on vuodesta 2005 lähtien ollut Pekka Paikkarin, Kristina Riskan ja Kati Tuomisen tilateos "Gekko". Lisäksi laituritasolla on ollut Otto Karvosen tilateos "Kaupungin juuret" vuodesta 2013.


title: Kampin metroasema

text: Nykyisen metroasemahallin alle on louhittu toinen asemalaiturihalli mahdollista toista metrolinjaa varten. Halli louhittiin 1970-luvulla nykyisen metroaseman rakennustöiden yhteydessä, koska se tuli tässä yhteydessä halvemmaksi. Tilan pohja on noin kolmekymmentä metriä merenpinnan alapuolella eli viisitoista metriä nykyisen laituritason alapuolella. Louhittua tilaa ei ole vielä varusteltu millään tavalla. Metrojunien on alemmalla tasolla tarkoitus kulkea suorassa kulmassa nykyisen laituritason junien kulkusuuntaan nähden. Tilaan on kulkuyhteys tällä hetkellä kierreportaista, jotka lähtevät nykyisen asemalaiturin keskellä olevasta näyttelyvitriinistä. Jos alempi laituritaso joskus otetaan käyttöön, samaan paikkaan rakennetaan liukuportaat. Alemmalla asemalaituritasolla on käytössä tehokas ilmastointi, jonka tarkoituksena on poistaa tilaan kalliosta tuleva radonkaasu.


title: Kaspar Hauser

text: Kaspar Hauser (30. huhtikuuta tai 29. syyskuuta 1812 – 17. joulukuuta 1833) oli eurooppalainen löytölapsi, joka löydettiin noin 16-vuotiaana Nürnbergin kaupungista Saksassa 26. toukokuuta 1828.


title: Kaspar Hauser

text: Ensimmäisenä kaduilla harhailleen, oudosti kävelleen pojan löysi suutari, jolle poika ojensi Nürnbergin kevyen ratsuväen kapteenille osoitetun kirjeen. Kirjeessä kerrottiin Kasparin äidin antaneen pojan kirjeen kirjoittajalle hoidettavaksi. Hoitajalla oli kirjeen mukaan kuitenkin jo kymmenen lasta, joten hän ei voinut huolehtia hänestä. Pojalta löydettiin myös toinen, äitinsä vuonna 1812 kirjoittama kirje. Äiti kertoi kirjeessä olevansa naimaton ja pojan isän olevan Nürnbergin kevyestä ratsuväestä. Kirjeessä toivottiin pojan liittyvän 17-vuotiaana samaan joukko-osastoon, jossa hänen isänsä oli palvellut. Lopulta hänet annettiin yliopiston professori Georg Friedrich Daumerin huostaan.


title: Kaspar Hauser

text: Kaspar ei syönyt kuin karkeaa leipää ja joi vain vettä. Lisäksi hän kavahti kirkasta valoa eikä pystynyt kävelemään kunnolla. Löydettäessä Kaspar ei osannut puhua kuin muutamia sanoja. Hän hoki lauseita "minä olen Kaspar Hauser" ja "haluan olla ratsastaja kuten isä". Kaspar oppi kuitenkin hämmästyttävän nopeasti puhumaan, jolloin hän pystyi myös kuvailemaan ja kertomaan oloja, joissa hän oli elänyt ja mitä hän oli kokenut.


title: Kaspar Hauser

text: Kasparin mukaan häntä oli pidetty pimeässä äänieristetyssä huoneessa tai laatikossa, jossa hän ei mahtunut seisomaan eikä makaamaan suorana. Hänelle oli tarjoiltu ruokaa (vain leipää sekä vettä) ja silloin tällöin Kaspar oli nukutettu, jotta hänet oli saatu pestyä ja vaatteet vaihdettua. Hän oli leikkinyt muutamilla puisilla leluilla ja kirkasvärisillä nauhoilla.


title: Kaspar Hauser

text: Ennen kuin Kaspar vapautettiin harhailemaan, hänet oli opetettu seisomaan ja kävelemään.


title: Kaspar Hauser

text: Kaspar Hauser murhattiin 17. joulukuuta 1833 Ansbachin kaupungissa, tekijää ei saatu kiinni. Hauserin epäillään syntyneen Badenin suurherttua Karlin ja tämän puoliso Stéphanie de Beauharnais'n vanhimpana poikana ja siten suvun perintöprinssinä, mutta tulleen vaihdetuksi vaikean syntymän yhteydessä kuolemansairaaseen lapseen, joka menehtyikin vain hieman myöhemmin. Tekoa ja myöhempää murhaa on esitetty kreivitär Luise von Hochbergin järjestämäksi, sillä Karlin jäätyä vaille miespuolista perillistä siirtyi kruunu Karlin isoisän epäsäätyisen Luise-vaimon Leopold-pojalle. Myöhemmät DNA-testit ovat vahvistaneet tämän mahdollisuuden. Suvun perilliset ovat kieltäytyneet kommentoimasta asiaa, eikä myöskään DNA-näytteiden ottamista suvun kryptasta ole sallittu.


title: Kaspar Hauser

text: Kasparilta löydettiin kaksi kirjettä, joista toisen esitettiin olevan pojan äidiltä ja toinen pojan myöhemmältä hoitajalta. Hoitajan kirjettä ei ollut päivätty.


title: Kaspar Hauser

text: Äidin kirje oli päivätty yksinkertaisesti "Lokakuussa 1812":


title: Juppi

text: Juppi-sanaa () on käytetty koulutetusta, menevästä ja muodikkaasta (kaupunkilais)nuoresta, joka pyrkii etenkin taloudelliseen menestykseen. Sanaa käytetään yleensä kielteisessä sävyssä kuvaamaan kaupunkilaista hienostelijaa. Jupin vastakohta on juntti.


title: Juppi

text: Termi "young urban professional" syntyi Yhdysvalloissa 1980-luvun alussa markkinatutkimuksen piirissä kuvaamaan tiettyä kuluttajaryhmää. Lehtitoimittajat ottivat sen pian kriittiseksi tavaksi kuvata uutta nuorta, itsevarmaa ja materialistista työelämän sukupolvea. Vuonna 1984 liikemieheksi ryhtyneestä entisestä anarkististen YIP-puolueen ("Youth International Party") johtajasta Jerry Rubinista tehty lehtijuttu ”From Yippies to Yuppies” ("Chicago"-aikakauslehti, toukokuu 1980) kiteytti yhdysvaltalaisten nuorten muuttumisen 1970-luvulta 1980-luvulle tultaessa sodanvastaisista idealisteista opportunistisiksi oman edun tavoittelijoiksi. Vuonna 1983 ilmestyi satiirinen "The Yuppie Handbook" pukeutumisohjeineen, ja "Newsweek"-aikakauslehti julisti vuoden 1984 ”juppien vuodeksi”. Kirjailija Jay McInerney ("Manhattanin valot", 1984) kiteytti New Yorkin 1980-luvun juppikulttuurin taidoksi ”olla oikeassa paikassa oikeaan aikaan oikeissa vaatteissa”.


title: Juppi

text:
Suomessa juppi-termiä alettiin käyttää keskusteluissa keväällä 1985. Sosiologi Jeja-Pekka Roos määritteli jupin
vuonna 1986 "Talouselämä"-lehdessä seuraavin kriteerein, jotka tosin olivat peräisin "Yuppie Handbookista":


title: Juppi

text: ”Mies tai nainen, joka 1) asuu suurkaupungissa, 2) väittää olevansa 25–45-vuotias, 3) tavoittelee kunniaa, arvostusta, tunnustusta, kuuluisuutta, sosiaalista asemaa, valtaa tai rahaa, 4) harrastaa bruncheja viikonloppuisin ja tekee iltaisin töitä.”


title: Juppi

text: Roosin mielestä jupit olivat uutta keskiluokkaa, nuoria joilla oli vanhempiaan parempi koulutus ja paremmat tulot ja jotka nauttivat luksustavaroiden ja -palvelujen ostamisesta. Aiemmin tällaisia ihmisiä oli kutsuttu "nousukkaiksi". Suomessa jupin vastakohdaksi löydettiin suomalaisperäinen sana "juntti", köyhä ja kouluttamaton maalaistollo.


title: Juppi

text: Kirjan "Jupin muistelmat" (Otava, 1997) kirjoittanut Pekka Rislakki sanoo juppiutta parhaiten kuvaavan kolme ”ismiä”: hedonismi, individualismi ja materialismi.


title: Rautatientorin metroasema

text: Rautatientorin metroasema () on Helsingin metron käyttäjämäärältään vilkkain asema, jota käyttää noin 53 000 matkustajaa päivässä. Asema sijaitsee Kluuvin kaupunginosassa Asema-aukion ja Kaivokadun alapuolella, ja sieltä on yhteys Asematunneliin, Helsingin päärautatieasemalle, Kaivopihalle sekä Mannerheimintien alitse Forumiin. Asema on Helsingin yliopiston ja Aalto-yliopiston lisäksi ainoa, jonka nimi kuulutetaan suomen ja ruotsin lisäksi englanniksi ("Central railway station"). Asemalla on opasteet myös saksaksi ("Hauptbahnhof").


title: Rautatientorin metroasema

text: Asema avattiin 1. heinäkuuta 1982 ja sen ovat suunnitelleet Rolf Björkstam, Erkki Heino ja Eero Kostiainen. Asema sijaitsee 487 metrin etäisyydellä Kampin metroasemasta ja 597 metrin päässä Helsingin yliopiston metroasemasta. Se on 27 metriä maanpinnan ja 22 metriä merenpinnan alapuolella.


title: Rautatientorin metroasema

text: Asemalla on ollut vuodesta 1985 lähtien Jouko Christianssonin maalaus Metrolinjat. Aseman nimi alkuperäisissä linjakartoissa oli Kaivokatu / Brunnsgatan.


title: Rautatientorin metroasema

text: Metrolaiturin keskivaiheilta johtaa yksi liukuporraskuilu ylös lippuhalliin. Liukuportaita kuilussa on neljä, joista alhaalta katsottuna kolme vasemmaisinta johtaa normaalisti ylös, ja oikeanpuoleisin alas. Liukuporraskuilun edessä on kulunvalvontakoppi tummennettujen lasien takana. Hissit laituritasolta lippuhalliin eli Kompassitasolle ovat liukuporraskuilun takana olevalla poikittaiskäytävällä.


title: Rautatientorin metroasema

text: Asemalla on Helsingin metrolle tyypillinen saarilaituri, jonka molemmin puolin sijaitsevat raiteet operoivat oikeanpuoleista liikennettä.


title: Rautatientorin metroasema

text: Asemalla tapahtui 8. marraskuuta 2009 vakava vesivahinko, jonka seurauksena asema jouduttiin sulkemaan yli kolmeksi kuukaudeksi. Asemalle vuoti tuhansia kuutioita vettä, ja vuoto aiheutti miljoonien eurojen suuruiset vahingot. Muun muassa metroaseman hissit ja liukuportaat kärsivät suuria vahinkoja. Vesi pääsi vuotamaan putkesta irronneen kulmapalan takia. Itäkeskuksesta päin tulleet junat kääntyivät tapahtumapäivänä jo Sörnäisissä. Myöhemmin metroliikennettä jatkettiin lännessä Hakaniemeen ja Kaisaniemeen asti. Asematunneli suljettiin, mutta rautatieaseman maanpäällinen osa oli koko ajan käytössä. Laitureilla ollut vesi saatiin poistettua seuraavaan päivään mennessä, mutta asema ja ns. Kompassitaso pysyivät suljettuina. Metroliikenne Rautatientorin aseman ohitse Kamppiin ja Ruoholahteen käynnistyi uudelleen 11. marraskuuta. Rautatientorilla metrot alkoivat pysähtyä jälleen 15. helmikuuta 2010 alkaen.


title: Helsingin yliopiston metroasema

text: Helsingin yliopiston metroasema () on Helsingin metron asema, joka sijaitsee itäisessä Kluuvin kaupunginosassa. Se palvelee Helsingin ydinkeskustaa, Helsingin yliopiston keskustakampusta ja Kruununhaan kaupunginosaa. Asema avattiin 1. maaliskuuta 1995 ja se on Helsingin metron uusin tunneliasema Länsimetron asemia lukuun ottamatta. Aseman nimi oli vuosina 1995–2014 Kaisaniemen metroasema (). Aseman on suunnitellut arkkitehtitoimisto "Kontio - Kilpi - Valjento Oy".


title: Helsingin yliopiston metroasema

text: Asema on Rautatientorin ja Aalto-yliopiston lisäksi ainoa, jonka nimi kuulutetaan suomen ja ruotsin lisäksi englanniksi ("University of Helsinki"). Entisellä nimellään Kaisaniemi oli ainoa Helsingin metron asema, jonka nimi kuulutettiin vain yhdellä kielellä – suomenkielinen nimi "Kaisaniemi" ja ruotsinkielinen "Kajsaniemi" lausutaan samalla tavalla.


title: Helsingin yliopiston metroasema

text: Huhtikuussa 2014 Helsingin kaupunginhallitus päätti muuttaa aseman nimeksi Helsingin yliopisto () lähellä sijaitsevan Helsingin yliopiston keskustakampuksen mukaan. Uusi nimi astui välittömästi voimaan päätöksen myötä 22. huhtikuuta 2014 vaikkakin ehdotus herätti vastustusta; esimerkiksi Helsingin seudun liikenne vastusti nimenmuutosta ja Helsingin nimistötoimikunnan mukaan Kaisaniemellä on pitkät perinteet karttanimenä. Muutos aseman nimikyltteihin ja metron kuulutuksiin tehtiin vuoden 2014 loppuun mennessä.Metrolaiturilta johtaa vain yksi liukuporraskuilu ylös lippuhalliin, laiturialueen länsipäästä.


title: Helsingin yliopiston metroasema

text: Liukuportaita kuilussa on kolme, joista alhaalta katsottuna keskimmäinen ja oikeanpuoleinen normaalisti johtavat ylös ja vasemmanpuoleinen alas.


title: Helsingin yliopiston metroasema

text: Alhaalta katsoen liukuportaiden vasemmalla puolella on kaksi hissiä, jotka liikkuvat liukuporraskuilun suuntaan vinosti ylös. Nämä vinohissit ovat maailmallakin harvinaisia. Samankaltaisia vinohissejä on myös Sörnäisten, Hakaniemen, Lauttasaaren, Koivusaaren ja Aalto-yliopiston metroasemilla.


title: Helsingin yliopiston metroasema

text: Liukuportaita alas tultaessa itäsuunnan liikenne lähtee normaalisti oikealta puolelta ja länsisuunnan liikenne vasemmalta puolelta.


title: Hakaniemen metroasema

text: Hakaniemen metroasema () on yksi Helsingin metron asemista. Se palvelee Helsingin kantakaupungin Hakaniemen ja Kallion kaupunginosia. Asemalle on sisäänkäynnit Hakaniemen torilta ja Toiselta linjalta.


title: Hakaniemen metroasema

text: Asema oli yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982, ja sen ovat suunnitelleet Mirja Castrén, Juhani Jauhiainen ja Marja Nuuttila. Se sijaitsee 916 metrin etäisyydellä Helsingin yliopiston metroasemasta ja 928 metrin päässä Sörnäisten metroasemasta. Asema sijaitsee 23 metriä maanpinnan ja 21 metriä merenpinnan alapuolella. Asema eroaa arkkitehtuuriltaan Helsingin muista maan alla olevista metroasemista lukuun ottamatta Länsimetron asemia. Aseman laiturit ovat aivan vierekkäin, eikä keskellä ole mitään esteitä.


title: Hakaniemen metroasema

text: Nykyisin käytössä olevan Hakaniemen metroaseman laituritason länsipuolelle on rakennusvaiheessa louhittu toinen asemalaiturihalli. Tämä halli on alun perin louhittu ns. U-metrolinjan asemaksi. Hallia on suunniteltu käytettäväksi myös Pisara-radan asemana.


title: Hakaniemen metroasema

text: Maailmalla erikoista on aseman eteläpään lippuhallin ja välitason välillä kulkeva vinohissi. Samankaltaisia vinohissejä löytyy myös Sörnäisten, Helsingin yliopiston, Lauttasaaren, Koivusaaren ja Aalto-yliopiston asemilta.


title: Hakaniemen metroasema

text: Vuosina 1997–2005 toimineen hip hop -yhtye Bomfunk MC’s:in "Freestyler"-kappaleen musiikkivideo kuvattiin pääosin Hakaniemen metroasemalla, kuten myös sitä parodioiva Raptori-yhtyeen "Hiphopmusiikkia"-kappaleen video.


title: Hakaniemen metroasema

text: Asemalla on Aimo Tukiaisen veistosreliefi "Torielämää Hakaniemessä".


title: Hakaniemen metroasema

text: Aseman lippuhallin peruskorjaus alkoi syyskuussa 2016 ja valmistui Helmikuussa 2018


title: Sörnäisten metroasema

text: Sörnäisten metroasema () on yksi Helsingin metron asemista. Se palvelee Helsingin itäisen kantakaupungin Sörnäisten ja Kallion kaupunginosia sekä Alppiharjun osa-aluetta Harjua osoitteessa Helsinginkatu 1. Metroaseman lähiseutu tunnetaan epävirallisesti Kurvin kulman tai Sörnäisten kurvin nimellä.


title: Sörnäisten metroasema

text: Asema avattiin 1. syyskuuta 1984, ja sen ovat suunnitelleet Jaakko Kontio ja Seppo Kilpiä. Se sijaitsee 928 metrin etäisyydellä Hakaniemen metroasemasta ja 1,123 kilometrin etäisyydellä Kalasataman metroasemasta. Asema on 25 metriä maanpinnan ja 3 metriä merenpinnan alapuolella.


title: Sörnäisten metroasema

text: Aseman ominaispiirre on metrolaiturilla olevat keltaiset seinät. Laiturialueelta lippuhalliin johtavassa kuilussa on kolmet rullaportaat, joista kaksi johtaa ylös ja yksi alas. Kuilun molemmilla reunoilla on hissi, joka kulkee rullaportaiden suuntaisesti vinosti ylös. Nämä vinohissit ovat koko maailmassa harvinaisia. Samankaltaisia vinohissejä löytyy myös Hakaniemen, Helsingin yliopiston, Lauttasaaren, Koivusaaren ja Aalto-yliopiston asemilta.


title: Sörnäisten metroasema

text: Sörnäisten asemalla oli koekäytössä portit, joiden läpi matkustajat kulkivat lipputarkastuksen aikana. Portteja käytettiin estämään liputtomien matkustajien pääsy laiturialueelle. Portit poistettiin metroaseman liukuportaiden peruskorjauksen yhteydessä.


title: Eton

text: Eton on kaupunki Berkshiressä, Englannissa. Se sijaitsee Thamesjoen varrella, Windsorista katsottuna vastakkaisella rannalla. Kaupunki on kuuluisa vuonna 1440 perustetusta Eton Collegesta, joka on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan tunnetuimmista ja arvostetuimmista yksityiskouluista ().


title: Kulosaaren metroasema

text: Kulosaaren metroasema () on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista ja se on lisäksi yksi sen vanhimmista asemista. Se valmistui asemista ensimmäisenä. Se palvelee Kulosaaren kaupunginosaa Helsingin kantakaupungin ja Herttoniemen välissä. Kulosaaressa metrorata kulkee saarta halkovan Itäväylän ja sen vierellä olevan Kulosaaren puistotien välissä. Kulosaari on Helsingin metron vähiten käytetty asema (2008 käyttäjiä arkipäivisin keskimäärin 2 329).


title: Kulosaaren metroasema

text: Kulosaari oli yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982, ja sen suunnittelivat Jaakko Ylinen ja Jarmo Maunula. Se sijaitsee 1,816 kilometrin etäisyydellä Kalasataman metroasemasta ja 1,442 kilometrin päässä Herttoniemen metroasemasta.


title: Kulosaaren metroasema

text: Aseman peruskorjaus aloitettiin kesäkuussa 2010. Korjauksessa aseman kaikki pinnat uusittiin ja lippuhalliin rakennettiin uudet liukuportaat. Myös aseman valaistus uusittiin ja laiturin katosta pidennettiin. Aseman itäiseen päähän rakennettiin uusi hätäpoistumistie. Asema oli tarkoitus ottaa osittain käyttöön vuoden 2011 alussa, mutta se avattiin vasta saman vuoden kesäkuussa. Lopullisesti peruskorjaus oli valmis syyskuun alussa 2011.


title: Blondi tuli taloon

text: Blondi tuli taloon on vuosina 1994–1995 valmistunut MTV3-kanavalla esitetty suomalainen draamasarja. Sarjan tuottajana toimi Spede Pasanen, käsikirjoittajana Elina Halttunen sekä ohjaajina Elina Halttunen ja Reija Virolainen. Jaksoja sarjaan valmistui 148. Sarja sai jatkoa tammikuussa 1997 kolmen jakson pituisella minisarjalla "Blondi tuli taloon – Sattui kerran kesällä".


title: Blondi tuli taloon

text: Sarja oli ensimmäinen suomalainen draamasarja, jota esitettiin useammin kuin kerran viikossa. Ensiesityksen aikaan sarjaa seurasi viikoittain lähes yli miljoonaa katsojaa.


title: Blondi tuli taloon

text: Sarja esitettiin uusintana vuosina 1997 ja 1998. MTV3 ja Pan Vision julkaisivat sarjan DVD:nä vuonna 2010. Sarjan suosion myötä käsikirjoittaja-ohjaaja Elina Halttunen palkittiin Venla-kunniakirjalla vuoden 1994 Venla-gaalassa. Anu Hälvä palkittiin suosituimman naisesiintyjän Telvis-palkinnolla 1995.


title: Blondi tuli taloon

text: Blondi tuli taloon -sarja julkaistiin viiden tupla-DVD:n sarjana vuonna 2010. Levyillä ei ole lisämateriaalia. Marraskuussa 2010 julkaistiin "Blondi tuli taloon boksi", joka sisältää kaikki julkaistut 10 levyä, sekä aiemmin julkaisemattoman 3-osaisen "Sattui kerran kesällä" minisarjan.


title: Herttoniemen metroasema

text: Herttoniemen metroasema () on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista (kuitenkin bussiterminaalin alapuolella). Se palvelee Herttoniemen kaupunginosaa Itä-Helsingissä. Asema sijaitsee osoitteessa Hiihtomäentie 17, Itäväylän kupeessa, Herttoniemen liikenneympyrän vieressä.


title: Herttoniemen metroasema

text: Herttoniemi oli yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982, ja sen suunnittelivat Jaakko Ylinen ja Jarmo Maunula. Se sijaitsee 1,442 kilometrin etäisyydellä Kulosaaren metroasemasta ja 1,367 kilometrin päässä Siilitien metroasemasta.


title: Herttoniemen metroasema

text: Herttoniemen metroasema palvelee aseman ympäristön lisäksi liityntälinjoiden välityksellä koko Herttoniemen alueen asukkaita (Roihuvuori, Tammisalo, Länsi-Herttoniemi ja Herttoniemenranta) sekä koko Laajasalon saaren asukkaita. Länsi-Herttoniemen asukkaita palvelee myös Siilitien metroasema.


title: Eton College

text: King's College of Our Lady of Eton beside Windsor (yleensä Eton College) on yksityiskoulu ("public school") Etonin kaupungissa, Englannissa. Se on sisäoppilaitos 13–18 -vuotiaille pojille ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimpia kouluja.


title: Eton College

text: Koulun perusti Englannin kuningas Henrik VI jo vuonna 1440. Hänen suurisuuntaisia suunnitelmiaan koulurakennuksesta ei ehditty toteuttaa ennen Henrikin syrjäyttämistä vallasta. Nykyisin koulun sisäpihaa reunustavat enimmäkseen vuonna 1694 valmistuneet rakennukset.


title: Eton College

text: Koulussa on noin 1 300 oppilasta (joista noin 15 % ulkomaalaisia), noin 250 vuosiluokkaa kohti. Lukukausimaksu on lähes 30 000 puntaa vuodessa (noin 10 000 puntaa lukukaudessa) lisämaksuja huomioon ottamatta.


title: Eton College

text: Suurin osa Yhdistyneen kuningaskunnan kuningasperheestä on käynyt koulunsa Etonissa. Koulusta on myös tullut 19 maan pääministeriä, esimerkkeinä William Pitt vanhempi ja Harold Macmillan. Monet kuuluisat tiedemiehet ja kirjailijat (Eric Blair alias George Orwell) ovat käyneet Etonia, kuten myös eräät kuvitteelliset hahmot (esimerkiksi James Bond).


title: Siilitien metroasema

text: Siilitien metroasema () on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista. Se palvelee Länsi-Herttoniemen eli Siilitien aluetta sekä Herttoniemen yritysaluetta Itä-Helsingissä. Asema sijaitsee Siilitien ja Itäväylän liittymäkohdassa osoitteessa Siilitie 2. Kyseessä on Helsingin ainoa kadun tai tien mukaan nimetty metroasema.


title: Siilitien metroasema

text: Siilitien metroasema sijaitsee 1,367 kilometrin etäisyydellä Herttoniemen metroasemasta ja 2,064 kilometrin päässä Itäkeskuksen metroasemasta. Siilitien ja Itäkeskuksen metroasemien väliin on tulevaisuudessa suunniteltu tulevan Roihupellon metroasema, jonka tarkoituksena olisi palvella erityisesti Roihuvuoren kaupunginosaa ja viereistä Roihupellon teollisuusaluetta.


title: Siilitien metroasema

text: Siilitie oli yksi Helsingin metron ensimmäisenä avatuista asemista, 1. kesäkuuta 1982, ja sen suunnittelivat Jaakko Ylinen ja Jarmo Maunula. Siilitien metroaseman kohdalle valmistui vuonna 1971 metron koeradan myötä väliaikainen puulaituri, josta vei tuolloin ensimmäiset metron koejunat Vartiokylän metrovarikolle.


title: Siilitien metroasema

text: Loppuvuodesta 2011 tehtiin päätös aseman peruskorjaamisesta, joka maksaa yhteensä 9,4 miljoonaa euroa. Peruskorjauksen aikana remontoitiin lippuhalli, laiturikatos ja laituri. Kiviportaat ja yhdet rullaportaat korvattiin kolmen rullaportaan rivistöllä, jossa normaalisti yksi rullaporras johtaa ylös metroasemalle ja kaksi alas. Lisäksi asemalla tehtiin samalla automatisointiin liittyvät työt, joiden lisäksi aseman viihtyisyyttä, turvallisuutta ja ekologisuutta parannettiin LVI- ja sähköjärjestelmiä uusimalla sekä asentamalla aseman katolle aurinkopaneelit. Sen lisäksi laiturialueelle rakennettiin uusi poistumistie, ja sisäänkäyntihalli sai kioskin ja automaattivessan. Peruskorjaus valmistui kesäkuussa 2013. Työ palkittiin Vuoden 2013 Teräsrakenne -palkinnolla.


title: Face the Heat

text: Face the Heat on saksalaisen hard rock-yhtye Scorpionsin kahdestoista studioalbumi vuodelta 1993.


title: Face the Heat

text: Sanoituksiltaan levy on vaihteleva ja käsittelee muun muassa maailmanpolitiikkaa, insestiä, verotusta sekä naisten ja miesten välisiä suhteita. Kappale "Alien Nation" kertoo esimerkiksi Saksan jälleenyhdistymisestä. Albumi oli ensimmäinen ilman pitkäaikaista basistia Francis Buchholzia ja rumpali Herman Rarebellin viimeinen. Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet "Alien Nation", "Woman" ja "Under the Same Sun".


title: Esko Helle

text: Esko Antero Helle (28. toukokuuta 1938 Janakkala – 3. tammikuuta 2014 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko ja valtiopäiväneuvos. Hän toimi Vasemmistoliiton ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana vuosina 1983–2003. Helle oli SKDL:n puheenjohtaja vuosina 1985–1988 ja eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1988–1997.