title: Ideologia

text: Ei ole täyttä yksimielisyyttä siitä, ovatko feodalismi ja merkantilismi vastaavalla tavalla poliittisia ideologioita vai lähinnä tietyille talous- ja yhteiskuntajärjestyksille annettuja nimiä. Myös osaa aiemmin mainituista ideologioista pyritään usein käyttämään puhtaasti teknisinä käsitteinä; toisaalta juuri ideologian epäpoliittiseksi naamioiminen (normaalistaminen, luonnollistaminen) on yksi ideologisen vaikuttamisen keino.


title: Ideologia

text: Poliittisen ideologian paradigma ja todellisuuskäsitys voidaan joskus sisällyttää hyvin moniin elämänalueisiin, esimerkkinä vaikkapa Neuvostoliitto, jossa marxismi-leninismi sisällytettiin muun muassa taiteeseen ja erilaisiin tieteen tutkimuskohteisiin. Niin ikään fasismilla on käytännössä esiintyessään tavannut olla poliittisten näkemysten lisäksi vahva esteettinen ihanne sekä ihmiskuva. Kriitikkojen mukaan myös kapitalismi on niin sanotusti uusliberalistisessa vaiheessaan asettanut entistä useamman elämänalan sisällöksi taloudellisen tehokkuuden ja yksityisen eduntavoittelun - sekä sitä korostavan yksilökäsityksen - ja tuonut täten julki ideologiset piirteensä.


title: Ideologia

text: Marxilaisuuden piirissä on tarkasteltu muun muassa ideologian mahdollisesti arkipäiväistynyttä luonnetta. Marxilaisessa ajatteluperinteessä käsitteen ala on varsin laaja ja poikkeaa hieman siitä, miten termi yleiskielessä ymmärretään.


title: Ideologia

text: Marxilaisittain ideologian käsite ei viittaa niinkään tietoiseen oppijärjestelmään kuin historiallisesti kehittyneisiin yhteiskunnallistaviin käytäntöihin ja instituutioihin, kulttuuriset muodostumat mukaan luettuna. Ideologialla, etenkin hallitsevalla ideologialla, on piiloista vaikutusvaltaa ihmisten tapaan elää, toimia ja ajatella elämänsä ja toimintansa ehtoja. Ideologinen johtoasema eli hegemonia toteutuu usein epäsuorasti, sillä se ei perustu vain julkilausuttuihin päätelmiin tai kohdattuihin pakkoihin vaan myös kutsuihin, suostumuksiin ja huomaamattomasti suuntaaviin paineisiin. Käsitteen sisältöön ovat vaikuttaneet mm. Antonio Gramsci, Raymond Williams ja Louis Althusser.


title: Postmodernismi

text: Postmodernismi (myös jälki- tai myöhäismodernismi) on taiteen ja filosofian suuntaus. Postmodernismin syntymiseen vaikutti teollistuneen yhteiskunnan muuttuminen toisen maailmansodan jälkeen. Populaarikulttuurin merkitys kasvoi, viestimet muuttuivat ja kulttuuri kansainvälistyi. Puhutaan myös postmodernista elämäntavasta, jossa kulutuksella ja viestintävälineillä on suuri merkitys ja ainekset eri suunnista sekoittuvat – kuten viihde ja korkeakulttuuri. Postmodernin yhteiskunnan on katsottu koostuvan yhä moninaisemmista ja alati vaihtuvista osakulttuureista.


title: Postmodernismi

text: Postmodernismi on monimerkityksinen ja kiistelty käsite. Eri aloilla ja eri teoreetikoilla moderni ja postmoderni tarkoittavat usein eri asioita. Etuliitteen post- tai jälki- sisältävä käsite postmodernismi tarkoittaa modernismin jälkeen tulevaa aikakautta tai tyyliä. Keskeistä on siis käsitys, että modernismista on siirretty uuteen kauteen. Postmodernismista alettiin keskustella 1960-luvulla Yhdysvalloissa kirjallisuuden tutkimuksessa. 1970-luvulla keskustelu postmodernismista siirtyi arkkitehtuurin ja sitten kuvataiteen aloille. Postmodernista filosofiasta alettiin keskustella 1970- ja 80-luvuilla.


title: Postmodernismi

text: Postmoderni taide on eri taiteenaloilla, varsinkin kuvataiteissa, arkkitehtuurissa, muotoilussa ja kirjallisuudessa, mutta myös musiikissa, elokuvassa ja teatterissa postmodernismin myötä syntynyt tyyli ja käsitteellinen teoria. Sitä luonnehtii sekä yleinen epäluottamus aatteisiin, että melko vaikeasti määriteltävä suhde siihen, mihin taide perustuu.


title: Postmodernismi

text: Postmodernia taidetta alkoi muodostua 1960-luvulta alkaen. Sille on tyypillistä sekatyylisyys eli lainaukset ja pastissit sekä ironia, huumori ja leikkisyys. Erilaisille tulkinnoille jätetään tilaa. Taiteen prosessi ja uusien työskentelytapojen kokeilu korostuu. Yleistä on myös taiteiden välisten rajojen rikkominen. Installaatioon voi yhdistyä esimerkiksi performanssia, käsitetaidetta ja mediataidetta. Aiheet vaihtelevat suuresti, mutta yhtenä suuntauksena ovat olleet arkiset aiheet ja pinnallisuus. Tähän liittyen arkiesineitä on työstetty niin, että ne muuttuvat yleviksi, tai on huonomaalattu arkisia aiheita.


title: Postmodernismi

text: Postmodernismi on yhdistetty etenkin ranskalaiseen filosofiaan. Keskeinen postmodernismin edustaja on Jean-François Lyotard Modernilla ja postmodernilla voidaan viitata esimerkiksi taloudellisiin, taiteellisiin tai kirjallisiin ilmiöihin. Lyotard kehitteli postmodernismin käsitettä yhdistämään näitä merkityksiä. Postmodernismi suhtautuu arvostelevasti valistuksen ja modernin ”hankkeisiin”. Lyotardin mukaan modernille ajalle ovat olleet ominaisia ”suuret kertomukset” esimerkiksi valistuksen tavoitteista ihmiskunnan vapauttamiseksi, ja nämä kertomukset ovat menettäneet vakuuttavuutensa. Postmodernistiseen keskusteluun liittyy muun muassa jälkistrukturalismi.


title: Postmodernismi

text: Postmodernismin arvostelijoiden mukaan monet postmodernistit hylkäävät ajattelun ja keskustelun järkiperäisyyden arvioinnin tunnusmerkit. Tämä johtaa heidän mukaansa siihen, että lopulta kuka tahansa voi sanoa tai tehdä mitä vain. Postmodernismin on väitetty johtavan vaaralliseen relativismiin, jossa totuus, järki ja moraali ovat kokonaan suhteellisia.


title: Postmodernismi

text: Postmoderni kirjallisuus on korostanut kirjallisen todellisuuden keinotekoisuutta muun muassa itsensä tiedostavan sepitteellisyyden eli metafiktion kautta. Kirjallisuudessa postmodernismia edustavat esimerkiksi Kurt Vonnegut, John Barth ja Donald Barthelme.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: Cottingleyn keijukaiset olivat kahden nuoren englantilaisen tytön vuonna 1917 julkaisemia väärennettyjä valokuvia, joissa näytti esiintyvän tanssivia keijukaisia. Ne saivat aikanaan suurta huomiota ja paljastuivat väärennökseksi vasta 50 vuoden päästä niiden julkaisusta.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: 10-vuotias Frances Griffiths ja 16-vuotias Elsie Wright asuivat Cottingleyssa, lähellä Bradfordissa, Englannissa. Kesällä 1917 tytöt riensivät puutarhasta kertomaan, että olivat nähneet keijuja ja leikkineet niiden kanssa. Vanhemmat eivät uskoneet tarinaa, mutta tytöillä oli valokuvia tapahtuneesta.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: Frances ja Elsie ottivat vuosien 1916 ja 1920 välisenä aikana kaikkiaan viisi valokuvaa, joissa näytti olevan tanssivia keijukaisia. Valokuvien perusteella keijukaiset olivat pieniä ihmisiä, joilla oli aikakauden hiustyyli, ohuet leningit ja selässä suuret siivet. Yhdessä kuvassa on olento (englanniksi "gnome"), joka on noin 30 sentin pituinen, joka on pukeutunut jokseenkin elisabetilaiseen tyyliin ja jolla on myös siivet.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: Pian valokuvat Cottingleyn keijukaisista levisivät kaikkialle. Jopa kirjailija Arthur Conan Doyle, Sherlock Holmesin luoja, piti valokuvia aitoina. Hän kirjoitti kahdessa lehtiartikkelissa, että kuvat olivat todiste materiaalisen ja järjellisen maailman alta löytyvästä henkimaailman kerroksesta. Epäilystä ei edes herättänyt se, että Elsie Wright tunnettiin taiteilijana, joka oli työskennellyt valokuvalaboratoriossa.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: Nykypäivänä kuvien tarkastelu paljastaa, että keijut näyttävät paperista leikatuilta kuvilta, joissa on sileä pinta, eikä valaistuskaan sovi yhteen muun valokuvan kanssa.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: Harold Snelling, valokuvaväärennösten asiantuntija, sanoi: ”Näitä tanssivia hahmoja ei ole tehty paperista tai mistään kankaasta; niitä ei ole maalattu valokuvan taustalle — mutta eniten minut vakuuttaa se, että kaikki nämä hahmot ovat liikkuneet valotuksen aikana.” Nykyään Snellingin lausunto vaikuttaa kummalliselta maallikkojenkin huomatessa keijukaishahmojen terävyyden, mutta sen selittää epätavallinen käänne asiassa – "British Journal of Photographyn" päätoimittaja Geoffrey Crawley huomasi vuonna 1982, että myöhemmin julkaistut keijukaisten kuvat on painettu jälkikäsitellyistä negatiiveista. Näihin uudempiin negatiiveihin, joiden tekijöistä ei ole varmuutta, on keijuhahmojen piirteitä vahvistettu näyttämään selkeämmiltä (ja samalla paperisemmilta), ja vastaavasti taustaa sumennettu alkuperäisten negatiivien ollessa huomattavasti epäselvempiä. Crawleyn mukaan serkusten käyttämällä kameralla ei ylipäänsä olisi pystynyt kuvaamaan paperikeijuja sillä tarkkuudella, millaisina ne uudemmissa kuvissa näkyvät. Motiivi jälkikäsittelylle on luultavasti ollut keijujen tuominen esiin taustasta – 1900-luvun alkupuolella terävä valokuva vakuutti ihmiset helpommin kuin epäselvä. Tämä ero negatiivien kuvanlaadussa saattaa selittää sen, miksi esimerkiksi Doyle uskoi serkusten tarinaan.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: Serkukset puhuivat kiertelevästi kuvien aitoudesta suurimman osan elämäänsä väittäen välillä, että ne olivat väärennöksiä, ja välillä taas jättäen sen ihmisten itsensä ratkaistavaksi. Vuonna 1981 Joe Cooperin haastatellessa heitä The Unexplained -lehteen serkukset tunnustivat, että kuvat olivat väärennöksiä. Frances väitti kuitenkin, että viimeinen otettu kuva oli aito, ja molemmat tytöt ovat väittäneet, että he näkivät keijukaisia mutteivät pystyneet ottamaan niistä kuvia. Kodak-museon kuraattori Brian Coe oli jo kuitenkin vuonna 1972 todennut, että ongelmallinen viides, aidoksi väitetty kuva oli kahdesti valotettu.


title: Cottingleyn keijukaiset

text: Tytöt sanoivat, että Elsie oli piirtänyt keijukaiset Arthur Sheppersonin kirjasta "Princess Mary's Gift Book".


title: Autonominen marxilaisuus

text: Autonominen marxilaisuus on 1960-luvulla Italiassa syntynyt marxismin suuntaus, joka on korostanut työväenluokan subjektiutta ja itsehallintoa (autonomia) suhteessa pääomaan, puolueisiin ja valtiovaltaan.


title: Kuluttajansuojalaki

text: Suomen kuluttajansuojalain (, ) soveltamisalana on kulutushyödykkeiden tarjonta, myynti ja muu markkinointi elinkeinonharjoittajilta kuluttajille. Sen toteutumista valvoo kuluttaja-asiamies. Laki kuuluu oikeudenalojen systematiikassa kauppaoikeuden piiriin tai velvoiteoikeuden piiriin. Kollektiivista kuluttajasuojaa käsittelevät osat on yleensä luettu kauppaoikeuden piiriin, kun taas velvoiteoikeuteen on katsottu kuuluvan kuluttajakauppaa käsittelevät kysymykset.


title: Kuluttajansuojalaki

text: Lain mukaan ensinnäkään markkinoinnissa ei saa käyttää hyvän tavan vastaista tai muutoin kuluttajien kannalta sopimatonta menettelyä, kuten harhaanjohtavaa mainontaa tai antaa virheellistä informaatiota tuotteen ominaisuuksista. Myyjä ei myöskään saa toimittaa tuotetta kuluttajalle markkinoinnin yhteydessä, ellei tuotetta ole nimenomaisesti tilattu. Toisaalta muihin kilpaileviin yrityksiin kohdistuva vertaileva maininta on sallittua, kunhan vertailtavat tiedot eivät ole harhaanjohtavia tai totuudenvastaisia.


title: Kuluttajansuojalaki

text: Yleisesti sopimukset ovat sitovia. Sopimusoikeudessa on kuitenkin hyväksytty ns. sosiaalisen siviilioikeuden käsite. Kuluttajaa pidetään heikompana sopimuksen osapuolena kuin elinkeinonharjoittajaa, joten kuluttajan asemaa on lainsäädännön keinoin vahvistettu. Esimerkiksi EU:n lainsäädännössä on säädetty Suomea sitovasti kohtuuttomien ehtojen kiellosta, jotka on sisällytetty kuluttajansuojalakiin:


title: Kuluttajansuojalaki

text: Sopimusehto, joka poikkeaa kuluttajansuojalain 4 luvun säännöksistä ostajan vahingoksi, on mitätön. Esimerkiksi tuotteelle myönnetty takuu aiheuttaa usein epätietoisuutta, sillä kuluttajat eivät aina tiedä todellisista oikeuksistaan. Takuuajan rajoittaminen ei ole 4 luvun mukaan mahdollista, vaan kuluttajalla on oikeus vedota tavarassa ostohetkellä olleeseen virheeseen kohtuullisen ajan kuluessa ostohetkestä lukien (max. 10 vuotta). Tämä oikeus kuluttajalla on riippumatta siitä, minkä pituisen takuun myyjä olisi tuotteelle myöntänyt.


title: Kuluttajansuojalaki

text: 4 luvussa ovat myös säännökset ns. vaaranvastuun siirtymisestä. Pääsääntöisesti myyjä vastaa tuotteen toimittamisesta perille ja toimituksen aikana syntyneiden vahinkojen korvaamisesta, ellei kyseessä ole ns. noutokauppa (ostaja hakee tavaran myyjän tiloista). Osapuolilla on myös velvollisuuksia toisiaan kohtaan, muun muassa ostajan tulee tarvittaessa auttaa tavaran perille toimittamista (avata ovia, antaa ohjeita yms.).


title: Kuluttajansuojalaki

text: Ostaessaan virheellisen tuotteen on ostajalla mahdollisuus vedota joko myyjään tai KSL 5:31 §:n mukaisesti tätä aikaisempaan portaaseen (maahantuoja, valmistaja tms.). Ostaja voi myös vaatia reklamoinnista aiheutuneet välttämättömät kustannukset, esimerkiksi matkapuhelinkulut, korvattavaksi.


title: Kuluttajansuojalaki

text: Koti- ja etämyynnissä ostajalla on 14 päivän palautusoikeus. Toisin kuin muussa kaupankäynnissä ostaja voi perua kaupan tai tilauksen ilman perusteluja. Kuluttujan on maksettava palautuskulut. Peruutusilmoituksen saatuaan myyjän on palautettava ostajalle kauppahinta viipymättä.


title: Kuluttajansuojalaki

text: Kuluttajaluotto tarkoittaa luottoa, jonka elinkeinonharjoittaja myöntää kuluttajalle lainana tai maksulykkäyksenä tai muuna vastaavana taloudellisena järjestelynä. Kuluttajaluottojen markkinointia, tekotapaa ja ehtoja on säädelty kuluttajansuojalain 7 luvussa. Asuntoluottoja koskevat säädökset ovat 7 a luvussa.


title: Jäämistöoikeus

text: Jäämistöoikeus on yksityisoikeuteen kuuluva oikeudenala, jonka tehtävänä on kehittää ja systematisoida perintöön ja testamenttiin liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. Näistä nykyisellään säädetään Suomessa muun muassa perintökaaressa ja perintö- ja lahjaverolaissa.


title: Jäämistöoikeus

text:
Perintö- ja lahjaverolaissa
(, ) on säädetty perinnönsaajan velvollisuudesta suorittaa perinnöstä perintöveroa. Perinnönsaajat on laissa jaettu (1. tammikuuta 2008 alkaen) kahteen veroluokkaan seuraavasti:


title: Jäämistöoikeus

text: "I veroluokka:"


title: Jäämistöoikeus

text: "II veroluokka"Perintöveron määrä I veroluokassa lasketaan seuraavasti:


title: Jäämistöoikeus

text: II veroluokassa vero lasketaan kaksinkertaisena.


title: Jäämistöoikeus

text: Perintökaaressa (, ) on säädetty mm.


title: Punaiset prikaatit

text: Punaiset prikaatit eli "Brigate Rosse" (BR) oli Italiassa 1970–1988 toiminut marxilais-leniniläinen aseellinen järjestö, jonka riveissä vaikutti näinä vuosina yhteensä yli 900 jäsentä. Järjestön päämääränä oli aseellisilla iskuilla "valtion sydämeen" ja muilla provokaatioilla aloittaa kommunistinen vallankumous. Käytännössä tämä merkitsi sitä, että Punaiset prikaatit ampuivat ihmisiä, erityisesti oikeuslaitoksen eri tason tuomareita ja virkamiehiä sekä poliiseja, mutta myös muita, esimerkiksi reporttereita joiden kirjoitukset eivät miellyttäneet heitä. Henkilöstä ja asiayhteydestä riippuen prikaatit ampuivat joko tappaakseen tai sitten muutamia luoteja alaraajoihin (ns. "gambizzazione"). Prikaatit myös kidnappasivat useita ihmisiä, jotka sitten tuomittiin "kansan tuomioistuimessa". Punaiset prikaatit tappoivat vuosina 1974–1988 kaikkiaan 86 ihmistä.


title: Punaiset prikaatit

text: Punaisten prikaatien taustalla voidaan nähdä sekä 1960-luvun lopun opiskelijaliikehdintä että Italian kommunistisen puolueen piirissä kytenyt tyytymättömyys puolueen reformistista politiikkaa kohtaan. Mielenosoittajien ja poliisin yhteenotot sekä uusfasististen ryhmien väkivallanteot loivat 1968–1969 Italiaan poliittisen jännityksen ilmapiirin, jossa vasemmistoryhmät epäilivät laajasti poliisin ja turvallisuuspoliisin elementtien toimivan yhteistyössä uusfasistien kanssa vasemmistoryhmiä vastaan. Tästä alkoi se poliittisen väkivallan täyttämä aikakausi joka Italian historiassa tunnetaan nimellä Lyijyvuodet ("Anni di piombo"). Punaiset prikaatit perustettiin 1969 vastaamaan "vallan militarisaatioon" "taistelun militaarisaatiolla".


title: Punaiset prikaatit

text: Järjestöllä oli juurensa "Collettivo politico metropolitano"-nimisessä aktivistiryhmässä jonka perustivat 1960-luvun loppupuolella Renato Curcio ja Duccio Berio. Noin 70 tämän ryhmittymän jäsentä kokoontui marraskuussa 1969 erääseen hotelliin Chiavarin kaupungissa tarkoituksella luoda teoreettinen perusta tulevalle taistelulle. Osaanottajien listasta löytyy melkein kaikki ensimmäisen sukupolven johtavien prikaatilaisten nimet. Paikalla oli neljä sosiologian opiskelijaa Trenton yliopistosta: Renato Curcio, Margherita "Mara" Cagol, Paola Besuschio ja Giorgio Semeria, kolme entistä Italian kommunistipuolueen PCI:n jäsentä: Alberto Franceschini, Prospero Gallinari ja Roberto Ognibene, sekä kolme Sit-Siemens-tehtaan työläistä: Mario Moretti, Corrado Alunni ja Alfredo Bonavita.


title: Punaiset prikaatit

text: Punaisten prikaatien edeltäjänä voi pitää myös Giangiacomo Feltrinellin "Partisaanitoiminnan ryhmää" (GAP), joka toimi vuosina 1969-1972 tehden omaisuuteen kohdistuvia iskuja muun muassa suuryhtiöitä ja USA:n konsulaatteja vastaan sekä lähetti piraattiradiota. Feltrinelli ja Punaisten prikaatien johto olivat kuitenkin eri mieltä monesta asiasta joten mitään yhteistyötä ei ryhmien välillä saatu aikaan.


title: Punaiset prikaatit

text: Ensimmäiset Punaisten prikaatien nimissä allekirjoitetut "kommunikeat" ilmestyivät syyskuussa [1971 liittyen tehtaissa toteutettuun sabotaasiin. Ensimmäiset kidnappaukset kohdistuivat tehtaiden esimiehiin vuosina 1972-1973, ja kidnapatut vapautettiin lyhyen vangitsemisen jälkeen. Punaiset prikaatit ilmoittivatkin olevansa nimenomaan tehdastyöläisten taisteluita tukeva järjestö, ja organisaation toiminta rajoittui Milanon ja Torinon teollisuuskeskuksiin.


title: Punaiset prikaatit

text: Ensimmäiset prikaatien toiminnan vaatimat kuolonuhrit olivat 17. kesäkuuta 1974 kaksi uusfasistisen MSI-puolueen Padovan jaoston jäsentä, jotka ammuttiin "vahingossa" MSI-puolueen arkistona käyttämään varastotilaan kohdistuneen murtovarkauden yhteydessä. Tarkoituksena oli varastaa MSI:n jäsenluetteloita tai muita tärkeitä papereita, ja kun paikalla sattumalta olleet Giuseppe Mazzola (s. 1914) ja Graziano Giralucci (s. 1944) yrittivät estää varkauden, heidät ammuttiin. Samana vuonna BR kidnappasi Genovan pääsyyttäjän Mario Sossin vaatien kahdeksan "Gruppo XXII Ottobre"-aktivistiryhmän jäsenen vapauttamista vankilasta. Sossia pidettiin vankina 35 vuorokautta, kunnes genovalainen tuomioistuin päätti, että vangit vapautetaan. Tämä päätös jäi kuitenkin toteuttamatta, koska syyttäjä Francesco Coco valitti siitä heti korkeampaan oikeusasteeseen, eikä päätöstä voitu panna toimeen, ennen kuin valitus oli käsitelty. Punaiset prikaatit tunsivat kuitenkin itsensä moraalisiksi voittajiksi, ja Sossi sai kyydin Milanoon, jossa hänet jätettiin istumaan puiston penkille taskussaan junalippu kotikaupunkiinsa. Seuraava kidnappaus oli Punaisten prikaatien ensimmäinen täysin epäonnistunut operaatio. Sitä johti Mara Cagol, Renato Curcion vaimo. Kidnappauksen uhri oli tunnettu liikemies Vittorio Vallarino Gancia. Tällä kertaa poliisi löysi "kansan vankilan" 5. kesäkuuta 1975, ja syntyneessä tulitaistelussa kuoli Cagol ja yksi poliisi. Poliisien iskua johtanut luutnantti Umberto Rocca menetti vasemman kätensä, kun Cagolin heittämä käsikranaatti räjähti hänen vieressään.


title: Punaiset prikaatit

text: Ensimmäisen salamurhaiskun Punaiset Prikaatit toteutti 8. kesäkuuta 1976 tappaen Sossin juttuun kaksi vuotta aikaisemmin sekaantuneen syyttäjä Francesco Cocon ja tämän kaksi henkivartijaa. Italian poliisi pidätti samana vuonna joukon järjestön aktiiveja ja tappoi yhden.


title: Punaiset prikaatit

text: Radikaalivasemmistolaisen, mutta pikemmin autonomimarxilaisen kuin marxilais-leniniläisen "Autonomia Operaia" -liikkeen noustessa Italiassa huippuunsa 1977 Punaiset prikaatit otti liikehdintään kriittisen näkökannan ja julisti perustavansa "Kommunististen taistelijoiden puolueen" (PCC). Samalla kuitenkin Prikaatien toiminta oli yhä enemmän irtaantunut alkuperäisistä lähtökohdistaan tehdastyöläisten parissa ja keskittyi paljolti syyttäjien ja poliisien painostamiseen järjestön aktiivien vapauttamiseksi.


title: Punaiset prikaatit

text: Punaisten prikaatien perustaessa uuden, neljännen jaostonsa, Roomaan ("colonna Romana") 1976 alkoi samalla järjestön sisäinen keskustelu johtavan kristillisdemokraattisen poliitikon kidnappaamisesta. Ensimmäinen askel oli "kansan vankilan" hankkiminen. Poliisille vielä silloin täysin tuntematon Anna Laura Braghetti sai tehtäväkseen hankkia Roomassa tarkoitukseen sopivan kerrostaloasunnon, ja hän osti sellaisen osoitteessa Via Camillo Montalcini 8. Braghettin muutettua asuntoon sinne ilmestyi pian myös "insinööri Luigi Altobelli", oikealta nimeltään Germano Maccari. Hänen toimestaan alimmassa kerroksessa olevan asunnon pihapuolen ikkunoihin asennettiin kalterit, ja oveen ilmestyivät uudet varmuuslukot. Makuuhuoneeseen nousi uusi väliseinä, ja sen taakse rakennettiin pieni selli, jonka mitat oli suunnilleen 1,2 x 3 m. Kansan vankila oli valmis, ja sen osoitteen tiesi vain neljä Punaisten prikaatien jäsentä, jo mainittujen lisäksi Mario Moretti ja Prospero Gallinari. Kuka siellä vankina istuisi, oli silloin vielä päättämättä, mutta listalla oli kolme nimeä: Giulio Andreotti, Aldo Moro ja Amintore Fanfani. Syksyllä 1977 päätettiin, että Moro kidnapataan, ja iskun suunnittelu alkoi.


title: Punaiset prikaatit

text: Syvästi uskovaisen Moron päivittäisiin tapoihin kuului käynti aamumessussa Via Riccardo Zandonain varrella olevassa Santa Chiaran kirkossa. Tutkittiin mahdollisuutta kidnapata hänet kirkossa, mutta suunnitelma hylättiin pian, koska ympärillä olisi liian paljon sivullisia, jotka saattaisivat joutua keskelle tulitaistelua. Moroa varjostaessaan Franco Bonisoli pani merkille, että Moron Fiat 130 berlina-mallinen auto ei ollut panssaroitu. Tämä merkittävä havainto sinetöi Moron kohtalon. Koska hän aina istui yksin auton takaistuimella, oli mahdollista ampua auton etuosassa istuvat kaksi miestä, autonkuljettaja ja henkivartija, lähietäisyydeltä Moroa vahingoittamatta. Saattueen toinen auto oli Alfa Romeo Alfetta, jossa yleensä istui kolme henkivartijaa. Oli vain valittava sopivin paikka Moron reitin varrelta, missä autot voisi pysäyttää. Katu joka valittiin, oli Via Mario Fani, tarkemmin Via Stresan risteys.


title: Punaiset prikaatit

text: Moron kaappauksesta käytetään Italiassa nimityksiä "Via Fanin verilöyly" ("la strage di via Fani") ja "Via Fanin väijytys" ("l'agguato di via Fani"). Se alkoi 16 maaliskuuta 1978, kello 09:02 paikallista aikaa, ja kesti kokonaisuudessaan vain pari minuuttia. Hyökkääjiä oli yhdeksän, kahdeksan miestä ja yksi nainen: Barbara Balzerani, Franco Bonisoli, Alessio Casimirri, Raffaele Fiore, Prospero Gallinari, Alvaro Lojacono, Mario Moretti, Valerio Morucci ja Bruno Seghetti. Moretti paljasti haastattelussa 15 vuotta myöhemmin, että paikalla oli aluksi ollut kymmeneskin henkilö, "kukkaistyttö" Rita Algranati. Hänen tehtävänään oli seisoa Via Mario Fanin määrätyssä kohdassa kukkakimppu kädessään ikään kuin jotain ystävää odottaen. Moron ja henkivartijoiden autojen ohittaessa Algranati nosti kukkakimpun korkealle päänsä yläpuolelle heiluttaen sitä kuin tervehtiäkseen jotain kadun toisella puolella olevaa henkilöä. Heilutettuaan näin nimensä historiaan hän välittömästi poistui paikalta osallistumatta itse hyökkäykseen. Seuraavilla tapahtumilla oli useita silminnäkijöitä, joista ainakin yhden voidaan epäillä olleen mytomaani, ja hänen kertomuksellaan on ollut merkittävä vaikutus tapauksesta myöhemmin kehitettyihin salaliittoteorioihin. Tämä silminnäkijä, Alessandro Marini, väitti muun muassa, että paikalle saapui myös kaksi henkilöä Honda-merkkisellä moottoripyörällä, joista toinen ampui häntä kohti sarjan konepistoolilla. Tämän konepistoolin jättämiä tyhjiä hylsyjä ei kuitenkaan tapahtumapaikalta koskaan löydetty. Tapauksen tunnetuin silminnäkijä oli Via Fanilla asuva uusfasistisen MSI-puolueen parlamentaarikko ja tuleva puoluesihteeri Pino Rauti, joka näki kidnappauksen loppuvaiheet parvekkeeltaan. Rauti kertoi ymmärtäneensä heti, että kyseessä oli kidnappaus, mutta hän oli liian kaukana nähdäkseen, kuka uhri oli. Kukaan silminnäkijöistä ei nähnyt tapahtumaa kokonaisuudessaan, ja kaikki varma tieto siitä perustuu kidnappauksesta tuomittujen prikaatilaisten virallisiin lausuntoihin oikeudessa ja parlamentaaristen komiteoiden kuulusteluissa.


title: Punaiset prikaatit

text: Nähdessään Algranatin kukkakimpun ilmassa Moretti ohjasi pysäköitynä olleen valkoisen Fiat 128-mallisen autonsa ulos Moron auton eteen. Morettin autossa oli varastetut diplomaattikilvet. Hän ajoi niin hitaasti kuin oli erityistä huomiota herättämättä mahdollista Via Stresan risteykseen. Tällä kohdalla autojen vasemmalla puolella seisoi jalkakäytävällä neljä miestä Alitalia-lentoyhtiön univormuissa, joiden alla oli luodinkestävät liivit, näennäisesti keskusteluun syventyneinä. He olivat Bonisoli, Fiore, Gallinari ja Morucci. Tultuaan "lentäjien" kohdalle Moretti jarrutti autonsa äkkipysähdykseen, minkä seurauksena oli lievä ketjukolari. Samanaikaisesti jonkun matkaa näiden kolmen auton takana neljäs auto, jossa istuivat Casimirri ja Lojacono, pysäköi lähes poikittain keskelle Via Mario Fania tukkien siten mahdollisen pakotien takaisin päin. Moretti astui ulos autostaan ikäänkuin katsastaakseen minkälaista peltivahinkoa kolari oli aiheuttanut. Tällöin "lentäjät" ottivat salkuistaan esille neljä konepistoolia ja hyökkäys alkoi. Fiore ja Morucci avasivat tulen kohti Moron autoa, kun taas Bonisolin ja Gallinarin maalina oli henkivartijoiden auto. Samanaikaisesti Balzerani hyppäsi ulos Via Stresalle risteyksestä muutaman metrin oikealle pysäköidystä autostaan konepistoolilla aseistettuna estääkseen siltä suunnalta mahdollisesti tulevat yritykset vaikuttaa tapahtumien kulkuun. Samasta tehtävästä saattueen takana vastasi M1 Garand-mallisella itselataavalla kiväärillä aseistautunut Lojacono.


title: Punaiset prikaatit

text: Päinvastoin kun tapahtumasta kertovassa elokuvassa ("Il caso Moro", 1986) konepistoolit eivät suinkaan nakuttaneet ongelmatta koko hyökkäyksen ajan. Tämä ei ollut hyökkääjille yllätys, koska kolme niistä oli vanhanaikaisia, partisaanien sodanaikaisista varastoista löydettyjä aseita. Tästä syystä kaikilla oli myös pistooli taskussa. Moron autossa henkivartija Oreste Leonardi kääntyi heti hyökkäyksen alkaessa ympäri ja heittäytyi takaistuimella yksin istuvaa Moroa kohti yrittäen vetää häntä alaspäin suojaan, mutta kuoli lähes välittömästi, kun Moruccin ampuma sarja osui hänen oikeaan kylkeensä. Sen jälkeen Moruccin ase meni jumiin. Fioren konepistooli jumittui jo parin laukauksen jälkeen ja hänen päämaalinsa, Moron autonkuljettaja Domenico Ricci haavoittui vain lievästi. Riccillä oli kuitenkin vain pari sekuntia aikaa yrittää ohjastaa auto esteiden ohi, eikä hän onnistunut, ennen kuin Morucci sai taas konepistoolinsa toimimaan ja tappoi hänet. Myös henkivartijoiden autoa tulittaneen Gallinarin konepistooli lakkasi toimimasta vain muutaman laukauksen jälkeen, ja hän jatkoi ampumista pistoolilla. Bonisolin konepistooli oli ainoa neljästä, joka toimi moitteettomasti, kunnes ammukset loppuivat. Alfa Romeon takaistuimella istunut henkivartija Raffaele Iozzino oli ainoa Moron saattajista, joka pääsi autosta elävänä ulos ja jopa onnistui ampumaan pari laukausta hyökkääjiä kohti, ennen kuin Bonisolin ja Gallinarin tulitus kaatoi hänet kuolleena kadulle.


title: Punaiset prikaatit

text: Risteyksen vasemmalla puolella Via Stresalla istui Seghetti Fiat 132-mallisessa autossa odottamassa ammuskelun loppumista, ja peruutti sitten autonsa nopeasti Via Fanille. Moretti ja Fiore siirsivät nopeasti Moron Seghettin autoon. Fiore asettui takapenkille Moron viereen ja Moretti etupenkille Seghettin jäädessä ohjaajaksi. Vuonna 1993 antamassaan haastattelussa Moretti sai muun muassa vastata kysymykseen siitä mitä Moro tässä tilanteessa todella sanoi, koska siitä oli huhuja liikkeellä. Moretti: "Hän ei sanonut sanaakaan. Olimme šokkitilassa mekin, hänestä puhumattakaan". Pakoautoja oli valmiina kaikkiaan neljä. Seghettin auton lisäksi Balzeranin sininen Fiat 128, Via Stresalle Bonisolin aikaisemmin pysäköimä Autobianchi A112, sekä Casimirrin ja Lojaconon valkoinen Fiat 128. Bonisolin auto jätettiin jostakin syystä paikalle. Käytetyt pakoautot löydettiin myöhemmin samasta paikasta, Via Licinio Calvo-kadulle pysäköitynä. Jossakin matkan varrella Moro siirrettiin Fiat 850T-malliseen pakettiautoon ja siinä olevaan puulaatikkoon joka oli suuniteltu helposti kannettavaksi ja Moron mittojen mukaiseksi. Kaikki tapahtui erittäin nopeasti, sillä poliisien löytäessä Seghettin pakoauton kello 09:23, prikaatilaiset ja heidän vankinsa olivat jo kadonneet näkymättömiin. Samanaikaisesti kun Moretti ja Gallinari veivät Moron vankilaansa, Balzerani, Bonisoli ja Fiore ajoivat pakoautot Via Licinio Calvolle, missä muut jäivät kyydistä ei ole tiedossa. Pysäköityään autonsa Bonisoli ja Fiore menivät bussilla Termini-rautatieasemalle ja sieltä junalla Milanoon, kun taas Balzerani, jonka oli määrä jäädä Roomaan poistui paikalta jalan.


title: Punaiset prikaatit

text: Hyökkäyksen aikana ammuttiin kaikkiaan 91 laukausta, joista 45 osui Moron saattajiin. Iozzino joka oli ainoa autosta ulos ehtinyt sai myös kehoonsa eniten osumia. Hänen ruumiistaan löytyi 17 luotia. Hänen edessään saattoautossa istunut Francesco Zizzi sai vain kolme osumaa kehoonsa, kolme muuta 8 tai 9. Ottaen huomioon että suurin osa laukauksista ammuttiin vain 1-2 metrin etäisyydeltä noin 50% osumatarkkuutta voi pitää aika huonona tuloksena. Tätä mieltä oli ainakin Moretti joka kertoi että koska prikaateilla aina oli puute ammuksista konetuliaseilla ampumista ei juuri harjoiteltu. Hän itse oli vuosikymmenen aikana kokeillut konepistoolilla ampumista vain kahdesti. Menestyksen takana olikin hänen mielestään aivan toinen tekijä, täydellisen yllätyksen antama etulyöntiasema.


title: Punaiset prikaatit

text: Punaiset prikaatit tulkitsivat tilanteen siten että heillä oli nyt tavallaan kaksi panttivankia. Yksi oli Moro ja toinen oli kaikki Moron tiedossa olevet arkaluontoiset poliittiset salaisuudet. Moron kuulustelut eivät kuitenkaan sujuneet hyvin. Moron osallistuminen Italian politiikkaan ja sen monitasoisiin juonitteluihin oli alkanut jo ennen Morettin syntymää ja hän oli itse asiassa kuulustelijalleen jos ei välttämättä älyllisesti niin ainakin kokemukseltaan täysin ylivoimainen vastustaja. Moretti myönsikin haastattelussa 15 vuotta myöhemmin että hänen mahdollisuutensa tulkita Moron vastauksia täysin ja oikein vuonna 1978 olivat hyvin rajoitetut. Moro paljasti epäsuorasti tietävänsä paljon muiden poliitikkojen salaisuuksia, mutta hän puhui niin kuin olisi puhunut toiselle kristillisdemokraattiselle poliitikolle, "puhuen koodia", eli siis jatkuvasti viitaten asioihin joista Morettilla ei ollut mitään ennakkotietoa. Moretti ilmaisi itse asian siten että hänellä ei silloin Moron "koodin avaimia” ollut, eikä Punaisilla prikaateilla ollut sellaista kuulustelijaa jota olisi tarvittu, nimittäin noin 60-vuotiasta pitkää politiikan kokemusta omavaa henkilöä. Moron vankeudessa kirjoittamat kirjeet ja muistiinpanot olivat yhtä ongelmallisia. Morettin mukaan Moro selvästi kirjoitti niille joilla oli hänen koodinsa avaimet eikä uskonut että Moretti todella ymmärtäisi sisällön täysin. Moretti myönsikin asian todella olleen näin. Hän ymmärsi että Moron vastaukset, kirjeet ja muistiinpanot itse asiassa sisälsivät paljon arkaluontoista mutta vain Palazzo Chigin (hallituksen palatsin) salaisuudet tuntevalle käyttökelpoista informaatiota. Moron muistiinpanot olivat näin ollen Punaisille prikaateille "pommi joka oli mahdoton saada räjähtämään", ja hänen vastauksensa kuulustelijan kysymyksiin eivät niiltä osin jotka Moretti täysin ymmärsi sisältäneet mitään uutta käyttökelpoista tietoa. Moron muistiinpanot kuitenkin säästettiin aikomuksena tulkita ja julkaista ne myöhemmin poliittisesti kommentoituina, tehtävä jonka sai Nadia Mantovani, ainoa Punaisten prikaatien jäsen jolla uskottiin olevan edellytykset tässä onnistua. Tämä suunitelma kuitenkin kaatui jo 1. lokakuuta 1978 kun karabinieerit tekivät ratsian prikaatien Via Monte Nevoson tukikohtaan Milanossa mistä löytyi Moron muistiinpanot sekä kolme prikaatilaista: Lauro Azzolini, Franco Bonisoli ja Nadia Mantovani.


title: Punaiset prikaatit

text: Moron kuulustelujen poliittinen päämäärä oli alkuaan selvittää hänen ja kristillisdemokraattien osuus siinä kapitalismin kansainvälisessä salaliitossa josta Punaiset prikaatit käyttivät Alberto Franceschinin keksimää lyhennystä ”Sim” ("Stato imperialista delle multinazionali"). Tämän salaliiton olemassaolo oli Punaisten prikaatien teoreettisen perustan tärkein olettamus. Sen mukaan oli olemassa vain yksi ”valtio”: Sim, Bonisolin sanojen mukaan: ”yhdet aivot jotka voivat kontrolloida, ohjata ja liikuttaa kaikkea”. Prikaatien johtoportaan suureksi ärtymykseksi Moron vastaukset eivät olleet juuri mitenkään kytkettävissä tähän teoreettiseen malliin, jonka olemassaolosta kokenut poliittinen neuvottelija Moro tietysti oli tietoinen ja muotoili vastauksensa sen mukaisesti. Näin syntyi ajatus käyttää Moroa, tai oikeammin Moron tietämiä asioita, vaihtokaupassa. Vaikka prikaatilaiset eivät ymmärtäneet Moron hienosäätöisiä vihjailuja ja viittauksia poliittisiin salaisuuksiin niin tämän puoluetoverit jotka ymmärsivät, voisivat ehkä hyvinkin tulkita ne uhkauksina aloittaa salaisuuksien julkistaminen jos apua ei pian tule. Vahvistaakseen tätä ajatusta prikaatit laskivat julkisuuteen yhden Moron kirjeistä, joka oli sisäministeri Cossigalle 29. maaliskuuta lähetetty avunpyyntö.


title: Punaiset prikaatit

text: Punaisten prikaatien ajattelun mukaan poliittinen voitto voitaisiin saada myös sillä tavalla että pakoitetaan valtio vapauttamaan jo vankiloissa istuvia prikaatilaisia nostamalla asteettain hallitukseen kohdistuvaa painetta. Kun Moron kidnappauksesta oli kulunut tasan kuukausi, seurasi tiedoite numero 6. jossa ilmoitettiin että oikeudenkäynti Moroa vastaan oli viety päätökseen ja hänet oli tuomittu kuolemaan. Tiedoite numero 7. julkaistiin 20. huhtikuuta ja siinä ilmoittettiin että Moron voisi saada takaisin päästämällä vapauteen poliittisia vankeja. Vastaus tuli toimittaa 48 tunnin sisällä. Se tuli kuitenkin jo seuraavana päivänä: ”ei minkäänlaista vaihtokauppaa”. Hallituksen vastaveto oli nimittäin jo tehty ja tulos oli valmiina. Oli asetettu asiantuntijakomitea tutkimaan Moron kirjeitä. Komitean tehtävänä oli näyttää toteen että Moro kärsi Tukholman syndroomasta ja että hänen kirjeidensä ajatukset ja ehdotukset eivät siis olleet enää hänen omiaan vaan Punaisten prikaatien. Komitean tärkein jäsen professori Franco Ferracuti selvitti myöhemmin asiaa FBI:n edustajille: "Aldo Moro oli poliittisesti kuollut siitä päivästä kun hänen ensimmäinen kirjeensä Cossigalle [julkaistiin]."


title: Punaiset prikaatit

text: Komitean avulla voitiin sitten sivuuttaa hiljaisuudella ne Moron viimeiset katkerat kirjeet joissa hän kirjoitti että hän kuolee jos se on hänen puolueensa toivomus, ja lopulta parlamentin puhemiehelle suunattu pyyntö siirtää hänet pois kristillisdemokraattien penkiltä toiselle paikalle koska hän ei enää edusta tätä puoluetta. Punaiset prikaatit täsmensivät 24. huhtikuuta ehtojaan tiedoitteessa numero 8. ja vaativat 13 vankilassa istuvan poliittisen aktivistin vapauttamista. Muussa tapauksessa Moron kuolemantuomio pantaisiin täytäntöön.


title: Punaiset prikaatit

text: Punaisten prikaatien viimeinen yritys saada jonkinlainen vaihtokauppa aikaan tapahtui 30. huhtikuuta kun Mario Moretti soitti Moron perheelle Termini-aseman puhelinkopista. Moretti sanoi aika suoraan että Moron aika oli loppumassa ja viimeinen mahdollisuus oli nyt että puoluesihteeri Benigno Zaccagnini nopeasti selvittäisi tilanteen lausunnolla joka antaisi mahdollisuuden lykätä tai kumota Moron kuolemantuomio. Moron vaimo vastasi tähän että perhe oli tehnyt kaiken minkä voi mutta heidän tilanteensa oli vaikea koska heitä käytännössä pidettiin vankeina omassa kodissaan. Moretti totesi että ongelma oli poliittinen, ja ainoa mahdollisuus pysäyttää tapahtumien kulku huonoon suuntaan oli nyt Zaccagninin käsissä. Perhe toimi nopeasti ja 1. toukokuuta julkaistiin "Il Giorno"-sanomalehdessä heidän avoin kirjeensä kristillisdemokraattien johdolle jossa he kehoittivat puoluetta osoittamaan rohkeutta tekemällä velvollisuutensa jotta puolueen johtaja voitaisiin saada vapaaksi vankeudestaan. Kukaan ei vastannut, puolue näytti hylänneen johtajansa. Näin tulkitsi asian myös Moro ja kirjoitti kirjeen, jolla sanoutui irti kaikista poliittisista tehtävistään ja ilmoitti eroavansa puolueesta.


title: Punaiset prikaatit

text: Toukokuun ensimmäisinä päivinä Punaiset prikaatit äänestivät Moron kuolemantuomion täytäntöönpanosta. Äänestykseen osallistuivat kaikki prikaatien neljä jaostoa (Rooma, Milano, Torino ja Genova) sekä vankilassa istuvat entiset johtajat. Äänestyksen tulos oli Morettin mukaan lähes yksimielinen: kuolemantuomio pantaisiin täytäntöön. Miten äänestys käytännössä tapahtui siitä ei ole kaikilta yksityiskohdiltaan varmaa tietoa. Rooman jaostosta kuitenkin tiedetään Morettin lausuntojen perusteella että hän tapasi henkilökohtaisesti siellä olevat prikaatien jäsenet kerätäkseen heiltä äänet. Yksi näistä tapaamisista, 3. toukokuuta, kehittyi kaksi tuntia kestäneeksi keskusteluksi jossa Moretti, Valerio Morucci ja Adriana Faranda eivät päässet yhteisymmärrykseen tuomion täytäntöönpanosta. Keskustelun päätteeksi Morucci ja Faranda äänestivät Moron tappamista vastaan, ollen ainoat Punaisten prikaatien vakinaisista jäsenistä jotka näin tekivät. Samaan tulokseen päätyi kaksi Moron vanginvartijoista, Germano Maccari ja Anna Laura Braghetti. Näiden neljän toimeenpanon vastustajan yhteinen asenne oli että Moro oli jo kärsinyt tarpeeksi. Hänen poliittinen uransa oli lopussa ja hänen tappamisensa sen alennuksen jälkeen mitä hän oli kärsinyt ja hänen puoluetoveriensa jätettyään hänet oman onnensa nojaan olisi moraaliton ja lähes epäinhimmillinen teko.


title: Punaiset prikaatit

text: Toukokuun 5. päivänä tuli julkisuuteen Punaisten prikaatien tiedoite numero 9. Siinä ilmoitettiin lyhyesti että prikaatit päättävät 16. maaliskuuta alkaneen operaationsa toimeenpannen nyt Moron kuolemantuomion. Tiedoitteen tärkein verbi ”toimeenpanna” (”eseguire”) oli taivutettu gerundi-muotoon (”eseguendo”) mikä ilmaisee parhaillaan tapahtuvaa tekemistä.Tätä gerundin käyttöä on pidetty viimeisenä epäsuorana yrityksenä muuttaa johtavan hallituspuolueen asennetta aikaansaammalla ehkä jokin paniikinomainen reaktio. Toukokuun 8. päivänä kokoontuivat illalla Via Chiabreralla sijaitsevaan prikaatien tukikohtaan neuvotteluun ne Roomassa olevat prikaatilaiset joiden oli määrä osallistua tuomion toimeenpanoon. Keskustelun tuloksena oli toteamus että kristillisdemokraattien suunnalta viime hetkillä tulleisiin vinkkeihin että saattettaisiin ”terveyssyistä” laskea vapaaksi yksi aktivisti ei ollut syytä kiinnittää huomiota. Epäiltiin että kyseessä oli vain uusi yritys voittaa aikaa Moron vankilaa etsiville poliiseille. Päätökseksi tuli että Moro tapetaan seuraavana päivänä, 9. toukokuuta.


title: Punaiset prikaatit

text: Moron elämän viimeisen vuorokauden tapahtumien yksityiskohdat selvitti viidennessä tapausta käsittelevässä oikeudenkäynnissä Germano Maccari 19. kesäkuuta 1996 antamallaan todistajanlausunnolla. Neljässä aikaisemmassa oikeudenkäynnissä kukaan prikaatilaisista ei ollut paljastanut mitään siitä kuka oli mitäkin tehnyt. Maccarin osallistuminenkin Moron kaappaukseen ja murhaan oli viranomaisille täysin tuntematon asia aina Mario Morettin 1993 antamaan haastatteluun asti. Moretti mainitsi silloin että Moron vartijoita oli ollut yhteensä neljä, ja vaikka Moretti käytti Maccarista vain tämän peitenimeä "insinööri Altobelli" viranomaiset onnistuivat muutaman kuukauden tutkimusten jälkeen jotenkin löytämään oikean miehen. Mainitussa haastattelussa Moretti sanoi tappaneensa itse Moron, ja se oli yksi niistä asioista jotka Maccari vahvisti lausunnollaan kolme vuotta myöhemmin. Maccarin todistajanlausunnon mukaan Morolle sanottiin toukokuun 8. päivän illalla että seuraavana päivänä tulisi aikainen herätys koska hänet aiottiin siirtää toiseen paikkaan. Aikaisin aamulla Moretti ja Maccari veivät Moron jonkinlaiselle vaunulle asetetussa isossa kannellisessa pyykkikorissa talon autotalliin Braghettin ensin tarkastettua että reitti oli selvä. Autotalliissa Moron oli määrä asettua makuulle Renault 4-mallisen auton tavaratilaan, missä hänet piiloitettaisiin huovan alle kuljetuksen ajaksi. Moron asetuttua tavaratilaan Moretti ampui häntä ilman mitään ennakovaroitusta kahdesti rintaan äänenvaimentimella varustetulla Walther PPK-pistoolilla joka kuitenkin meni rikki toisen laukauksen jälkeen. Moretti pyysi silloin Maccaria antamaan hänelle aseensa, niinikään äänenvaimentimella varustetun Skorpion-konepistoolin. Moretti ampui sillä kaksi lyhyttä sarjaa Moron yläruumiisen ja antoi sitten aseen takaisin Maccarille.


title: Punaiset prikaatit

text: Selvää symboliikkaa oli siinä aikaisemmin tehdyssä päätöksessä että punainen Renault 4 jossa oli Moron ruumis jätettäisiin kristillisdemokraattien ja kommunistipuolueen päämajojen lähellä kulkevalle Via Caetanille. Reitin loppuosa Rooman keskustaan oli erittäin vaarallinen ja sen takia Valerio Morucci ja Bruno Seghetti saivat tehtäväkseen ajaa toisella autolla edellä. Kun autot saapuivat Via Caetanille Seghetti ajoi pois kolmannen auton jolla oli varannut sen paikan mihin Renault oli tarkoitus pysäköidä. Kun Renault oli pysäköity ennalta päätetylle paikalle prikaatilaiset poistuivat kukin omalle taholleen. Maccari palasi Via Montalcinille ja aloitti siellä yhdessä Prospero Gallinarin kanssa ”kansan vankilan” purkutyöt. Valerio Moruccilla oli vielä yksi tehtävä. Hän soitti puolelta päivin Termini-aseman puhelinkopista, ja varmistettuaan että toisessa päässä oli Moron perheen läheinen ystävä professori Franco Tritto, hän kehoitti tätä ilmoittamaan henkilökohtaisesti Moron perheelle että tämän ruumis löytyy Via Caetanille pysäköidystä Renaultista. Järkyttynyt Tritto purskahti itkuun ja sanoi olevansa kykenemätön viemään sellaisia uutisia Moron perheelle. Tritto antoi puhelimen läsnä olevalle isälleen joka lupasi hoitaa asian.


title: Punaiset prikaatit

text: Viisinkertainen ex-pääministeri Aldo Moro olisi todennäköisesti ollut Italian seuraava presidentti. Punaisten Prikaatien Moro-operaatio oli samanaikaisesti järjestön merkittävin saavutus ja käännekohta sen toiminnassa. Moretti totesi että Moron tappamisen jälkeen paluutietä ei ollut. Yleinen mielipide vasemmistonkin piirissä kääntyi voimakkaasti järjestöä vastaan, ja poliisi aloitti määrätietoisen kampanjan järjestön tuhoamiseksi. Keväällä 1982 alkoi yksi Italian historian suurimmista oikeudenkäynneistä. Syytettyinä oli 63 Punaisten prikaatien jäseniksi epäiltyä, joiden joukossa oli useita Moro-operaatioon osallistuneita. Tuomiot julistettiin 28. tammikuuta 1983: 32 syytetyistä tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, ja 24 muuta yhteensä 316 vuoden vankeuteen. Seitsemän syytettyä vältti tuomion eri syistä. Kaikki tuomitut valittivat korkeampaan oikeusasteeseen joka 14. maaliskuuta 1985 lievensi tuomioita huomattavasti koska alin oikeus ei ollut ottanut riittävästi huomioon syytettyjen yhteistyövalmiutta eikä sitä että useat syytetyt, kuten esimerkiksi Morucci ja Faranda olivat omasta aloitteestaan eronneet Punaisista prikaateista jo ennen kiinni jäämistään. Näin ollen kymmenen elinkautistuomiota kumottiin. Korkein oikeusaste vahvisti nämä lievemmät tuomiot 14. marraskuuta 1985. Moro-operaatioon osallistuneille kävi näin:Vuonna 1980 "Patrizio Peci", yksi Punaisten prikaatien johtajista, "kääntyi" poliisin kuulusteluissa ja ilmiantoi monia järjestön jäseniä, turvapaikkoja ja salaisuuksia. Tammikuussa 1981 Punaisten prikaatien vangitut jäsenet järjestivät vankilakapinan, ja BR kidnappasi turvavankiloista vastaavan tuomarin Giovanni D'Urson. Saman kesän aikana Prikaatit toteuttivat lukuisia murhia ja kidnappauksia, jotka todistivat järjestön olevan edelleen voimissaan.


title: Punaiset prikaatit

text:
Tammikuussa 1982 karabinieerit vapauttivat Prikaatien kidnappaaman yhdysvaltalaisen prikaatikenraali James Dozierin ja käännyttivät useita kidnappaukseen osallistuneita BR:n jäseniä ilmiantajiksi.
Punaisten Prikaatien heikennyttyä ja monien jäsenten käännyttyä ilmiantajiksi järjestö repesi 1984 kahteen ryhmään: "Kommunististen taistelijoiden puolue" (BR-PCC) ja "Kommunististen taistelijoiden liitto" (BR-UCC). Samana vuonna useat vangitut Punaisten prikaatien jäsenet hylkäsivät julkisesti aseellisen taistelun toimintamuotona.


title: Punaiset prikaatit

text: Maaliskuussa 1987 BR-UCC murhasi kenraali Licio Giorgierin ja 16. huhtikuuta 1988 BR-PCC tappoi senaattori Roberto Ruffillin. Nämä jäivät kuitenkin Punaisten prikaatien viimeisiksi aktioiksi ryhmien toiminnan loppuessa joukkopidätyksiin.


title: Punaiset prikaatit

text: Jo vuonna 1987 antamassaan TV-haastattelussa Renato Curcio, Mario Moretti ja Barbara Balzerani olivat yhtä mieltä siitä että aseellisen taistelun aika oli ohitse. Kirjallinen vahvistus tuli Prospero Gallinarin toimesta 23. lokakuuta 1988. Seitsemän sivua pitkässä Rebibbian vankilassa laaditussa avoimessa kirjeessä ilmoitettiin että "Aseellinen taistelu valtiota vastaan on päättynyt". Kirje sisälsi myös selvityksen siitä että tästä päivämäärästä lähtien Punaiset prikaatit ei ottaisi enää vastuuta mistään nimissään tehdystä aseellisesta toiminnasta ja sellaisten sattuessa kyseessä olisi järjestön nimeä luvatta väärinkäyttävät ulkopuoliset. Kirjeen allekirjoittivat Gallinarin lisäksi seitsemän muuta Rebibbian vankia, heidän joukossaan myös BR-PCC ja BR-UCC-uusryhmittymien edustajat. Tammikuussa 1989 viranomaiset tekivät viimeiset suuret ratsiansa vasemmistoterrorismia vastaan, eräänlaisen loppusiivouksen. Näissä ratsioissa löydettiin muun muassa Punaisten prikaatien ja toisen merkittävän terroristijärjestön Prima Linean arkistot, ja toistakymentä terroristien tukikohtaa.


title: Punaiset prikaatit

text: Vuonna 1999 pääministeri Massimo D'Aleman avustaja Massimo D'Antona ammuttiin Punaisten prikaatien nimissä. Italian median yleisesti käyttämä nimitys "Uudet punaiset prikaatit" ("Nuove Brigate Rosse") koski kuitenkin ryhmää jolla ei ollut minkäänlaista kytkentää alkuperäisiin Punaisiin prikaateihin. Kyseessä oli yksinkertaisesti tunnetun nimen uudelleen käyttö aivan erilaisessa historiallisessa tilanteessa. Tämä uusi ryhmä ampui 20. maaliskuuta 2002 Marco Biagin, Silvio Berlusconin taloudellisen neuvonantajan. Biagin henkivartiointi oli lopetettu 11. syyskuuta 2001 jälkeen voimavarojen vapauttamiseksi kansainvälisen terrorin vastaiseen taisteluun, Italian työministeri Roberto Maronin vetoomuksista huolimatta.


title: Punaiset prikaatit

text: Maaliskuussa 2003 Italian poliisi ampui junassa käydyssä tulitaistelussa yhden etsintäkuulutetun Uusien punaisten prikaatien jäsenen ja pidätti toisen. Tulitaistelussa sai surmansa yksi poliisi ja toinen haavoittui. Seitsemän Massimo D'Antonan murhasta ja Punaisten prikaatien jäsenyydestä epäiltyä pidätettiin lokakuussa 2003 ja kaksi helmikuussa 2004. Tämän jälkeen ryhmän toiminta näyttää päättyneen.


title: Punaiset prikaatit

text: Bolognassa syyttäjät vaativat elinkautisia vankeusrangaistuksia Roberto Morandille, Nadia Desdemona Liocelle, Marco Mezzasalmalle ja Diana Blefari Melazzille ja 24 vuoden vankeusrangaistusta Simone Boccaccinille, jolla ei ollut yhtä merkittävää osaa Marco Biagin murhassa. Teknisen tutkinnan mukaan Massimo D'Antona ja Marco Biagi olisi ammuttu samalla aseella. Kaikki mainitut paitsi Boccaccini saivat syyttäjien pyyntöjen mukaisesti elinkautisen vankeusrangaistuksen. Boccaccini sai 21 vuotta vankeutta. Melazzi teki neljä päivää elinkautistuomionsa vahvistamisen jälkeen 31. lokakuuta 2009 itsemurhan sellissään Rebibbian vankilassa.


title: Punaiset prikaatit

text: Internetissä Uusien punaisten prikaatien julkaiseman 26-sivuisen julkilausuman mukaan Marco Biagi olisi teloitettu merkittävästä roolistaan työreformissa, joka "vaikuttaa kuukausipalkkaa saavien työntekijöiden riiston säätelemiseen". Julkilausuman oli allekirjoittanut "Taistelevan kommunistipuolueen rakentamisen Punainen prikaati".


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-il (; hanja: 金正日; neuvostoliittolaislähteiden mukaan 16. helmikuuta 1941, virallisen elämäkerran mukaan 16. helmikuuta 1942 – 17. joulukuuta 2011) oli Pohjois-Korean Korean työväenpuolueen pääsihteeri ja kansallisen puolustuskomitean puheenjohtaja, toisin sanoen Pohjois-Korean johtaja vuosina 1994–2011. Pohjois-Koreassa hänet tunnettiin nimillä ”"Rakas Johtaja"” ja ”"Suuri Marsalkka"”. Hänen isänsä Kim Il-sung oli Pohjois-Korean johtaja kuolemaansa saakka 1994. Pohjois-Korean hallitus ilmoitti Kim Jong-ilin kuolemasta joulukuussa 2011. Pohjois-Korean ilmoituksen mukaan hän menehtyi sairaskohtaukseen yksityisjunassaan. Etelä-Korean tiedusteluviranomaisten mukaan Kimin juna ei kuitenkaan ollut tuohon aikaan liikkeellä.


title: Kim Jong-il

text: Virallisten tietojen mukaan Kim Jong-il syntyi Baekdu-vuoren sissileirillä nykyisen Pohjois-Korean alueella Kiinan rajan läheisyydessä. Eteläkorealaisten lähteiden mukaan hän puolestaan syntyi puna-armeijan leirillä Neuvostoliiton Habarovskin lähellä. Myös venäläiset lähteet varmistavat tämän. Niissä Kim Jong-ilin syntymäpaikaksi on merkitty Vjatskojen kylä Habarovskin laitamilla. Kim Jong-ilin äiti, Kim Chong-suk, työskenteli korealaisten pakolaisten lastentarhassa.


title: Kim Jong-il

text: Vuonna 1991 Kazakstanissa asuva korealainen Yu Song-chol lähetti Pohjois-Korean vierailunsa jälkeen Kim Il-sungille avoimen kirjeen, jossa hän kirjoitti muun muassa seuraavan: ”–– on häpeällistä väittää Paektu-vuorta poikasi syntymäpaikaksi. Muistan, kun sinun poikasi juoksi ympäri Vjastkojea sinun kapteeninhattusi päässään.” Lapsena, ennen paluuta Koreaan, Kim Jong-iliä kutsuttiin nimellä Juri Irsenovitš Kim. Venäläisten tietojen mukaan Kim Jong-il olisi syntynyt vuonna 1941 eikä 1942.


title: Kim Jong-il

text: Toisaalta Pohjois-Korean pääkaupungissa Pjongjangissa sijaitsevassa Korean vallankumouksen historian museossa on nähtävillä japanilaismiehityksen aikaisia tiedusteluraportteja, joissa kerrotaan, että sissipäällikkö Kim Il-sungille on syntynyt poika Paektu-vuoren sissitukikohdassa. Tällaisiin "museoesineisiin" on kuitenkin syytä suhtautua varauksin; Pohjois-Korean propagandakoneisto on nähnyt suurta vaivaa saadakseen kummankin johtajan elämäntarinan sopimaan poliittisiin tarkoitusperiinsä. Lisäksi ”Rakastetun johtajan” syntymäpaikaksi Paektu on mitä sopivin paikka, sillä vuori näyttelee merkittävää osaa vanhassa korealaisessa mytologiassa. Niin koko Korean niemimaa kuin Mantšuriakin olivat Kimin syntymän aikaan Japanin miehittämiä ja pääsy Koreaan oli mahdotonta.


title: Kim Jong-il

text:
Kim oli kolmivuotias, kun toinen maailmansota päättyi ja Kim Il-sung nousi Pohjois-Korean johtajaksi.
Kaksi Pohjois-Koreasta paennutta pakolaista ovat kertoneet, että Kim olisi lapsena hukuttanut veljensä Kim Shuran.


title: Kim Jong-il

text: Kim sai luultavasti suurimman osan opetuksestaan Kiinassa, johon hänet lähetettiin Korean sodan ajaksi. Virallisen version mukaan hän valmistui Pjongjangissa Namsanin koulusta, joka oli erikoiskoulu kommunistisen puolueen virkamiehille. Hänen on myöhemmin sanottu käyneen Kim Il-sungin nimeä kantavaa yliopistoa pääaineenaan poliittinen taloustiede. Kim Jong-ilin valmistumisen aikoihin hänen isänsä, jota ihannoitiin hallinnon propagandassa nimellä ”Suuri johtaja”, oli vankasti vahvistanut asemansa valtion johdossa.


title: Kim Jong-il

text: Valmistumisen jälkeen vuonna 1964 Kim Jong-il aloitti nousunsa Korean työväenpuolueen virka-asteikossa. Aluksi hän työskenteli Työväenpuolueen keskuskomitean virkailijana ja nousi vuonna 1973 keskuskomitean jäseneksi ja sihteeriksi. Seuraavana vuonna hänestä tehtiin virallisesti isänsä seuraaja puolueen johdossa. Vuonna 1980, puolueen 6. edustajakokouksessa Kim jong Il nousi puolueen politbyroohon, ja hänen asemansa Kim Il-sungin seuraajana vahvistui lopullisesti.


title: Kim Jong-il

text: Kim Il-sung kuoli 82-vuotiaana vuonna 1994, ja Kim Jong-il valittiin kolmen vuoden suruajan jälkeen 1997 puolueen pääsihteeriksi ja seuraavana vuonna Kansallisen turvallisuuden komission puheenjohtajaksi. Presidentin virka jäi avonaiseksi, koska se nähtävästi lakkautettiin kunnioituksesta Kim Il-sungin muistolle. Kimin ottamat puolueen pääsihteerin ja kansallisen puolustuskomitean puheenjohtajan tittelit kuitenkin edustavat Pohjois-Korean oikeaa valtakeskittymää. Vuonna 1998 kyseistä virka-asemaa ilmaistiin ”korkeimmaksi valtion viraksi”.


title: Kim Jong-il

text: Pohjois-Koreasta loikannut Hwang Jang-yop on kertonut, että Kim Jong-il oli vielä isäänsäkin yksinvaltaisempi. Kim Il-sung halusi ministerien olevan uskollisia, mutta silti hän kuunteli ja arvosti heidän mielipiteitään etsiessään ratkaisuja käsiteltäviin asioihin. Kim Jong-il puolestaan piti eriäviä mielipiteitä petturuutena ja halusi henkilökohtaisesti päättää pienistäkin asioista, kuten puoluevirkailijoiden asuntojen koosta ja heille vuosittain jaettavista lahjoista.


title: Kim Jong-il

text: Koska maan elintarviketilanne on heikko, on valtakoneisto mielialojen rauhoittamiseksi etsinyt syntipukkeja. Syyskuussa 1997 puolueen keskuskomitean sihteeri So Hwan-hi, jonka vastuualueena oli maatalous, joutui puhdistuksen kohteeksi. Hänet ja 17 muuta henkilöä lienee teloitettu julkisesti. Maasta paenneet ovat kertoneet, että aina kun maahan syntyi epäkohdista johtuvia jännitteitä, Kim Jong-il etsi syyllisiä. "Syylliset" tuomitaan joko vankeuteen tai teloitetaan.


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-ilin valtakaudella Pohjois-Koreassa tiukennettiin fyysisesti vammautuneiden sortoa. 8. maaliskuuta 1997 "Le Figaro" kirjoitti, että pohjoiskorealaisten invalidien on turha yrittää asettua asumaan suuriin kaupunkeihin. Heitä karkotetaan vuoristoon tai Keltaisenmeren saarille. Kaksi karkotuspaikkaa on todennettu: Boujun ja Eijo Kiinan vastaisella rajalla. Myös lyhytkasvuisia henkilöitä etsitään ja pidätetään sekä lähetetään eristysleireille, jotta he eivät saisi jälkeläisiä. Kim Jong-il on itse lausunut, että ”kääpiöt on hävitettävä”. Lisäksi Kim Jong-il jatkoi isänsä ”armeija ensin” -politiikkaa (yleisimmin käytetään nimitystä Songun-politiikka), jonka johdosta armeija on saanut 25 prosenttia maan budjetista vastineeksi sotilaiden osallistumisesta muun muassa maanmuokkaus-, patoaltaiden teko- ja tehdastöihin. Väitettyä ulkoista uhkaa käytetään tekosyynä valtaville puolustusmenoille, lisäksi kansan mielialoja ohjaillaan ilmahälytysharjoituksilla ja suurilla sotilasparaateilla.


title: Kim Jong-il

text: Vuonna 2002 Kim Jong-il halusi olla sovitteleva Japanille ja myönsi, että Pohjois-Korean tiedustelupalvelu oli siepannut edellisten vuosikymmenten aikana Japanin kansalaisia. Yleisesti on uskottu, että heidät olisi pakotettu opettamaan japania tiedustelupalvelun agenteille, mutta tästä ei ole saatu vahvistusta. Lisäksi useimpien siepattujen ilmoitettiin kuolleen.


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-il on ilmaissut ihailevansa Kiinan talousreformeja ja vaurastumista. Vuonna 2002 hän ilmoitti, että ”rahan tulee olla kaikkien hyödykkeiden arvon mitta”. Maassa on aloitettu rajoitettuja markkinatalouskokeiluja.


title: Kim Jong-il

text: Koreoiden rajalle hän rakennutti yhdessä eteläkorealaisten kanssa, vuonna 2004 valmistuneen Kaesŏngin teollisuusalueen, missä eteläkorealainen tietotaito ja pohjoiskorealainen työvoima voivat tehdä yhteistyötä. Maan kauppa Kiinan kanssa on kaksinkertaistunut vuosien 2002–2004 välisenä aikana .


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-ilin 65-vuotispäivää vietettiin suurin valtiollisin juhlallisuuksin. Juhlallisuuksiin kuului sotilasparaateja ja tanssiesityksiä sekä kukkanäyttely. Kansalaisille jaettiin lahjoja. Seuraajakysymykseen päivänsankari vastasi, että voi hyvin olla ylimpänä johtajana vaikka 80- tai 90-vuotiaana.


title: Kim Jong-il

text: 16. helmikuuta 2009 juhlittiin Kim Jong-ilin 67-vuotispäivää ohjusuhan merkeissä. Pohjois-Korean virallinen uutistoimisto KCNA välitti aiemmin kyseisenä päivänä tiedon suunnitellusta ohjuskokeesta.


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-ilin valtakaudella nähtiin joitakin varovaisia yrityksiä parantaa suhteita Etelä-Koreaan. Maiden päämiehet tapasivat, ja vuonna 2000 maat aloittivat "päivänpaistepolitiikan".


title: Kim Jong-il

text: Yhdysvaltain presidentti Bill Clintonin aikana tehtiin sopimus, jonka mukaan Pohjois-Korea ei kehitä eikä valmista ydinaseita Jongbonin reaktorissa, ja lopulta suostuu myös sulkemaan reaktorin. Tammikuussa 2003 Pohjois-Korea sanoi sopimuksen irti sanoen Yhdysvaltain pettäneen sopimuksen, ja lokakuussa 2006 maa ilmoitti suorittaneensa onnistuneen ydinkokeen.


title: Kim Jong-il

text: 4. kesäkuuta 2006 Pohjois-Korea testasi viittä lyhyen matkan ohjusta. Käytössä oli myös kuudes ohjus, pitkän matkan Taepodong-2, joka tuhoutui 40 sekuntia laukaisun jälkeen. Tapaus johti siihen, että Japani ja Etelä-Korea katkaisivat elintarvikeapunsa Pohjois-Korealle, joka jälleen oli ilmoittanut kärsivänsä tulvista.


title: Kim Jong-il

text: Helmikuussa 2007 Kim Jong-il sai poliittisen voiton, kun Pohjois-Korean ydinasetilannetta käsittelevät kuuden maan neuvottelut päättyivät Pohjois-Korean vaatimusten täyttämiseen. Vastineeksi turvatakuista, energia- ja elintarviketoimituksista sekä macaolaisen Banko Delta Asian pohjoiskorealaisten talletusten vapauttamisesta pohjoinen lupasi ajaa alas ydinaseohjelmansa. Huhtikuussa 2009 Pohjois-Korea yritti laukaista satelliitin maata kiertämään Taepodong-2:n kantorakettimuunnelmalla. Virallisesta ilmoituksesta huolimatta satelliittia ei saatu maata kiertämään, mutta kantoraketti lensi pidemmälle kuin yksikään aikaisempi Pohjois-Korean raketti, noin 3200 km:n matkan. Kokeesta nousi kova kiista YK:ssa, koska kyse oli selvästi satelliittilaukaisun rinnalla ohjuksen testistä. Pohjois-Korea irtisanoi ydinyhteistyön lännen kanssa, ja ilmoitti käynnistävänsä ydinasemateriaalin tuotannon Jongbonin reaktorissa. Vaikka lännen kanssa eri linjoilla olevat Kiina ja Venäjäkin kehottivat Pohjois-Koreaa palaamaan neuvottelupöytään, Pohjois-Korea ilmoitti katkaisevansa neuvottelut lopullisesti.


title: Kim Jong-il

text: 22. huhtikuuta 2004 yli sata ihmistä kuoli Ryongchonin katastrofissa. Rautatieasemalla sattunut räjähdys vaati yli sata kuolonuhria, ja se tulkittiin Kim Jong-iliin kohdistetuksi murhayritykseksi, koska hänen junansa oli ohittanut paikan joitakin tunteja aiemmin. Myös Kim Jong-ilin poika Kim Jong-nam yritettiin tappaa.


title: Kim Jong-il

text: Kuten isäänsä Kim Il-sungiin myös Kim Jong-ilin elämänkulkuun Pohjois-Korean propagandakoneisto liitti lukuisia myyttisiä tapahtumia. Kun Kim Jong-il syntyi, taivaalle on sanottu ilmestyneen kaksoissateenkaaren ja taivaalle syttyneen kirkkaan tähden. Myöhemmin pikku Kim Jong-ilin ensimmäiset lelut olivat konekivääri ja tyhjä ammusvyö. Nämä lelut, kuten muutkin Kimin lapsuudentavarat, ovat nähtävillä Paektu-vuoren museoksi muutetulla sissileirillä.


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-ilin virallisen elämäkerran mukaan hän sävelsi kuusi oopperaa kahden vuoden aikana sekä suunnitteli maan pääkaupungin suuren Juche-tornin. Hän oli myös taitava hävittäjälentäjä, vaikka kärsikin lentopelosta. Valtiovierailut Kiinaan ja Venäjälle hän teki junalla. Pohjois-Korean median mukaan Kim Jong-il oli myös golfinpelaaja, ja löikin ensimmäisellä pelikerrallaan useita hole-in-oneja. Hän oli ensimmäistä kertaa pelatessaan saanut pallon reikään viidesti ensimmäisellä lyönnillä ja suoritti kierroksen tuloksella 38 alle parin. Pohjois-Korean median mukaan "Rakas Johtaja" löikin tavallisesti kolme tai neljä hole-in-onea joka kierroksella. 24. marraskuuta 1996 Pohjois-Korean uutistoimisto raportoi seuraavan: ”Kun Rakastettu Johtaja kävi Panmunjonissa tarkastamassa sotilasyksikköjä, alueelle levisi sankka ja yllättävä sumu siten, että Johtaja saattoi tulla ja mennä tarkastamaan vihollisasemia ilman, että häntä saattoi huomata. Sumu hälveni salaperäisesti heti, kun Johtaja asettui valokuvattavaksi sotilaiden kanssa.” Eräällä Keltaisenmeren saarella oli sade heti lakannut, kun ”Johtaja oli saapunut sinne tutkimaan sotatoimikarttaa”. Vastaavia tapauksia kerrottiin julkisuuteen vuosittain.


title: Kim Jong-il

text: Pohjois-Korean virallisen uutistoimiston mukaan Kim Jong-il vieraili usein työpaikoilla ja tutkimuslaitoksissa. Jokaisella vierailulla hän hämmästytti kaikkien alojen erityisasiantuntijana. Helsingin Sanomat siteerasi 17. helmikuuta 2007 ulkomaansivujensa ”Sanottua”-palstalla Pohjois-Korean uutistoimiston sähkettä näin: ”Hänen syvä tietämyksensä sähkötekniikasta sai häntä kuunnelleet asiantuntijat laskemaan katseensa nöyrästä kunnioituksesta.”


title: Kim Jong-il

text: Japanilainen kansainvälisen politiikan professori ja Pohjois-Korean asiantuntija Toshimitsu Shigemura väittää teoksessaan "The True Character of Kim Jong-il", että Kim Jong-il olisi kuollut jo vuonna 2003 diabetekseen, jonka jälkeen hänen tehtäviään on hoitanut erityisesti koulutettu kaksoisolento. Shigemuran väite pohjautuu hänen Pohjois-Koreasta saamiinsa tietoihin, sekä Japanin ja Etelä-Korean tiedustelupalveluiden selvityksiin. Professori Shigemura uskoo, että salamurhaa pelännyt Kim koulutti aikanaan peräti neljä kaksoisolentoa esiintymään puolestaan julkisissa tilaisuuksissa. Näyttelijät muokattiin plastiikkakirurgian avulla muistuttamaan "Rakastettua johtajaa".


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-ilin yksityiselämästä ei varmuudella tiedetä paljonkaan, sillä hän ei tuonut perhettään julkisuuteen. Kim Jong-ilin uskotaan olleen naimisissa kolmesti. Kolmannen vaimon Ko Young Hinin on ilmoitettu menehtyneen syöpään vuonna 2004. Tämän jälkeen Kim Jong-ilin on arveltu eläneen yhdessä entisen sihteerinsä Kim Okin kanssa.


title: Kim Jong-il

text: Varmuudella tiedetään, että Kim Jong-ilillä on viisi lasta: vuonna 1974 syntynyt tytär Kim Sul-song, 1971 syntynyt poika Kim Jong-nam, vuonna 1981 syntynyt poika Kim Jong-chul, vuonna 1983 tai 1984 syntynyt poika ja maan nykyinen johtaja Kim Jong-un sekä nuorimpana tytär Kim Yo-jong. Kim Jong-nam pidätettiin Tokiossa vuonna 2001, kun hän yritti päästä väärennetyllä passilla Japaniin vieraillakseen lapsensa kanssa Disneylandissa. Nuorempi poika Kim Jong-chul on Kimin ja hänen kolmannen vaimonsa Ko Yong Heen. Hänet on nimitetty Korean työväenpuolueen varajohtajaksi, samaan asemaan mihin Kim Jong-ilin isä aikanaan nimitti hänet.


title: Kim Jong-il

text: Kim Jong-ilin sanotaan olleen intohimoinen elokuvien harrastaja sekä keräilijä. Hänen kokoelmassaan huhutaan olleen kymmeniätuhansia elokuvia. Tämän Kim Jong-il itse kiisti. Pohjois-Korean tiedustelupalvelu sieppasi vuonna 1978, arvelujen mukaan Kim Jong-ilin määräyksestä, eteläkorealaisen elokuvaohjaajan Shin Sang-okin ja tämän näyttelijävaimon Choi Eun-heen, joiden piti parantaa ja kehittää Pohjois-Korean elokuvateollisuuden tasoa. Tavoitteena oli saada kansainvälisiä arvostelumenestyksiä. Kim Jong-il oli kiinnostunut taiteista, ja hän panosti huomattavasti elokuvateollisuuden kehittämiseen Pohjois-Koreassa. 1980-luvulla elokuvat "Pulgasari" ja "Hong Gil Tong" menestyivät kansainvälisestikin ja niiden on arveltu olevan Kimin ohjauksessa tehtyjä. Johtajan mieltymyksestä elokuviin kieli myös Pjongjangissa vuonna 1987 ensimmäistä kertaa järjestetty ja vuodesta 1990 alkaen kahden vuoden välein pidetty Pjongjangin kansainvälinen elokuvafestivaali.


title: Swazimaa

text: Swazimaan kuningaskunta eli Swazimaa on noin miljoonan asukkaan kuningaskunta ja sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa, Mosambikin ja Etelä-Afrikan välissä. Se on harvinainen poikkeus Afrikan maiden joukossa, sillä rajoiltaan ja pääosin hallinnollisesti se seuraa siirtomaakautta edeltänyttä valtiota: sen rajat ovat samat kuin siirtomaakautta edeltäneen valtion, ja samoin kuin tässä valtiossa oli, sen johdossa on suurta valtaa käyttävä kuningas. Maa ja siellä asuva bantukansa ovat saaneet nimensä 1800-luvulla hallinneen kuningas Mswati II:n mukaan. Maassa on vahva AIDS-epidemia.


title: Swazimaa

text: Maan länsiosa on kumpuilevaa, jopa vuoristoista ns. "highveldia" noin 1 000–1 300 metrin korkeudessa. Tällä alueella on runsaasti mänty- ja eukalyptusmetsiä – maan pinta-alasta kuusi prosenttia on istutusmetsiä. Itäosa on tasaisempaa ja kuivempaa, osin savannimaista, noin 500 metrin korkeudella olevaa "lowveldia". Täällä sijaitsevat keinokastelulla viljellyt sokeriruokoviljelmät. Mosambikin rajalla on hieman korkeammalle kohoava Lubombo Plateau. Maan korkein kohta Emlembe kohoaa 1 862 metriin.


title: Swazimaa

text: Maan joet virtaavat suunnilleen lännestä itään, ja niistä tärkeimmät ovat Usutu, Komati, Umbuluzi ja Ingwavuma. Kaksi ensin mainittua alkaa Etelä-Afrikan puolelta, kun taas Umbuluzin ja Ingawavuman lähteet ovat highveldillä. Jokiin on rakennettu suuria patoja vesivoiman ja kasteluveden saamiseksi.


title: Swazimaa

text:
Länsiosan highveldillä talvet ovat kuivat ja leudot, talviyöt jopa kylmiä. Kesät ovat lämpimämpiä ja sateisempia, mutta lämpötila nousee harvoin tukalan kuumaksi. Idempänä ilmasto on selvemmin trooppista, ja kesät ovat siellä kuumia ja kosteita.
Swazimaan pohjoisosassa on kahdeksan luonnonsuojelualuetta. Sarvikuonot ja erilaiset värikkäät linnut ovat niiden suurimpia nähtävyyksiä. Malolotjan luonnonsuojelualue tunnetaan monipuolisesta linnustosta ja harvinaisista kasveista. Mlilwanen luonnonpuisto on puistoista vanhin (perustettu vuonna 1950) ja monien matkailijoiden suosiossa, koska siellä voi nähdä seeproja, kirahveja, virtahepoja ja monenlaisia antilooppeja.


title: Swazimaa

text: Swazimaan alue on ollut asuttuna kivikaudelta asti. Sieltä on löytynyt kalliomaalauksia, joista vanhimmat on tehty noin 25 000 vuotta eaa., uusimmat 1700-luvulla. Ngwenassa on jäänteitä kaivannosta, josta on kaivettu rautapitoista, punamullan kaltaista punaokraa ilmeisesti maalina käytettäväksi. Alueen vanhimmat asukkaat olivat khoisaneja, jotka väistyivät bantuheimojen muuttaessa alueelle.


title: Swazimaa

text: Swazimaan valtio syntyi zulu-kuningas Shaka Zulun valloitusten aiheuttaman mfecaneliikkeen seurauksena 1800-luvun alkupuolella. Zulumaasta pohjoiseen asuneen ngwane-kansan johtaja Sobhuza loi sotilaallisen valtion, joka myöhemmin nimettiin hänen poikansa Mswatin mukaan ja josta tuli nykyisen Swazimaan edeltäjä. Sobhuzan onnistui puolustaa alueitaan voimankäytön ja diplomatian yhdistelmällä. Hän loi avioliittojen kautta liittoja Ndwandwen ja myöhempien zulujohtajien kanssa ja maksoi näille myös veroja, kun katsoi sen tarpeelliseksi. Sobhuzan luoman voimakkaan armeijan onnistui kuitenkin myös estää sotilaallisesti Dinganen valloituspyrkimykset 1830-luvulla.


title: Swazimaa

text: Vuonna 1890 Etelä-Afrikka otti maan valtaansa, ja buurisotien jälkeen 1902 Swazimaasta tuli brittiläinen protektoraatti. Vuonna 1968 Swazimaa itsenäistyi. Aluksi siitä tehtiin brittimallin mukainen parlamentaarinen monarkia kaksikamarisine parlamentteineen, hallituksineen, puolueineen ja lähinnä edustus- ja seremoniatehtäviä hoitavine monarkkeineen, mutta vuonna 1973 kuningas Sobhuza II lakkautti poliittiset puolueet ja hallituksen, muutti parlamentin neuvoa-antavaksi elimeksi ja otti itselleen pääosan valtaoikeuksista, jollaiset olivat olleet siirtomaakautta edeltäneillä Swazimaan kuninkailla. Swazimaan antama tuki ANC:lle aiheutti 1980-luvulla ulkopoliittisia ongelmia naapurimaan Etelä-Afrikan kanssa.


title: Swazimaa

text: Swazimaa on Afrikan viimeinen absoluuttinen monarkia. Sitä on hallinnut kuningas Mswati III vuodesta 1986. Hänen edeltäjänsä kuningas Sobhuza II lakkautti perustuslain vuonna 1973 ja kielsi kaikki puolueet. Vuonna 2006 voimaan astunut perustuslakiuudistus jätti puolueiden aseman epäselväksi. CIA määrittelee poliittisiksi yhdistyksiksi seuraavat: African United Democratic Party (AUDP), Imbokodvo National Movement (INM), Ngwane National Liberatory Congress (NNLC) ja People's United Democratic Movement (PUDEMO).


title: Swazimaa

text: Oppositio on toistuvasti vaatinut demokratiaa mielenosoituksin ja lakoin. Mswati III on ollut uudistuksille vastahakoinen: mielenosoituksia on hajotettu kyynelkaasulla ja aktivisteja vangittu. Kuningasta arvostellaan ylellisestä elämäntavasta maassa, jossa riehuu yksi maailman suurimmista HIV-epidemioista.


title: Swazimaa

text: Loppuvuodesta 2008 Swazimaassa käytiin parlamenttivaalit, joissa oli ehdolla vain puolueista riippumattomia ehdokkaita. Äänestäjät valitsivat alahuoneen edustajat, joiden joukosta kuningas valitsi parlamentin ja ylähuoneen jäsenet. Paikalliset kansalaisjärjestöt pitivät vaaleja huijauksena. Oppositio boikotoi vaaleja.


title: Swazimaa

text: Myös elokuun 2013 vaaleissa puolueet oli kielletty.


title: Swazimaa

text: Hallinnollisesti Swazimaa on jaettu neljään piiriin. Pääkaupunki Mbabane sijaitsee Hhohhon piirissä.


title: Swazimaa

text: Piirit jakautuvat 55 inkhundlaan (mon. "tinkhundla"), jotka vuorostaan jakautuvat 360 umphakatsiin (mon. "imiphakatsi"). Umphakatsit vastaavat kooltaan paikallisia yhteisöjä, kuten kyliä, ja niiden johdossa on paikallinen päällikkö.


title: Swazimaa

text: Maan pääelinkeino maatalous työllistää lähes 80 prosenttia väestöstä – suurin osa heistä harjoittaa omavaraistaloutta. Omavaraisviljelijöiden tärkein viljelystuote on maissi; kaupallisesti viljeltyjä tuotteita ovat myös sokeriruoko, puuvilla, riisi ja sitrushedelmät. Sokeri ja puutavara ovat tärkeimmät vientituotteet. Maantieteellisen sijaintinsa takia Swazimaa on taloudellisesti hyvin riippuvainen Etelä-Afrikasta – 90 prosenttia tuonnista tulee sieltä ja 60 prosenttia viennistä menee sinne. Maan valuutta on sidottu Etelä-Afrikan randiin suhteessa 1:1. Swazimaassa harjoitetaan myös paljon karjanhoitoa sekä metsätaloutta. Metsätalous perustuu yksinomaan istutusmetsiin.


title: Swazimaa

text: Bruttokansantuote (Gross domestic product) henkeä kohden on Swazimaassa vuoden 2008 arvion mukaan 4 400 dollaria, mutta se jakaantuu kovin epätasaisesti: 69 % väestöstä elää köyhyysrajan alapuolella ja rikkain 10 % väestöstä saa 40 % tuloista. Työttömyysaste 2002–2006 oli 30 %. Bruttokansantuotteensa puolesta Swazimaa kuuluu kuitenkin keskituloisiin maihin.


title: Swazimaa

text: YK:n kehitysohjelman UNDP:n laskemalla inhimillisen kehityksen indeksillä (Human Development Index, HDI) mitattuna Swazimaa oli vuonna 2007 sijalla 142 yhteensä 185 arvioidusta maasta. Vuosina 1980–2007 luku on ollut keskimäärin nousussa, mutta mukaan mahtuu myös laskukausia.


title: Swazimaa

text: Merkittävimmät luonnonvarat ovat asbesti, kivihiili, tinakivi ja puu, ja merkittävimmät vientituotteet ovat sokeri ja puu.


title: Swazimaa

text: Swazimaassa on 14 lentopaikkaa, joista yhdellä on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Rautatietä on 301 kilometriä ja päällystettyä maantietä 1 078 kilometriä. Manzinista on kansainvälisiä linja-auto- ja minibussilinjoja Johannesburgiin, Durbaniin ja Mosambikiin. Maan sisäisessä julkisessa liikenteessä minibussitaksit ovat suosituin vaihtoehto.


title: Swazimaa

text: Pääosa väestöstä on swazeja, mutta vähemmistöinä on myös zuluja ja eurooppalaissyntyisiä (3 %) sekä Mosambikista tulleita pakolaisia. Yleisin uskonto on kristinusko, usein sekaantuneena paikallisiin kansanuskontoihin. Siionin kristityihin kuuluu 40 % kansasta, 20 % on katolisia, 10 % muslimeita.


title: Swazimaa

text: Swazimaan HIV-sairastuneisuusaste on yksi Afrikan korkeimmista, vuonna 2007 se oli 26,1 prosenttia. Tämä voi ajan mittaan johtaa kansakunnan merkittävään köyhtymiseen, kun paljon aikuisväestöä kuolee ja lapsia jää orvoiksi.


title: Swazimaa

text: Uudistuksista huolimatta perinteinen kulttuuri on säilynyt Swazimaassa elinvoimaisena, ja perinteisiä värikkäitä vaatteita ja "mehiläiskeko-kampauksia" käytetään edelleen yleisesti eri tilanteissa.


title: Swazimaa

text: Kaksi vuosittaista juhlaa ovat erityisen tunnettuja: "incwala" sadon kypsyessä joulukuussa ja "umhlanga" elo-syyskuun vaihteessa. Molempiin liittyy kansantansseja ja kuninkaan ja kuningataräidin kunnioittamista.


title: Swazimaa

text: Valtio valvoo joukkoviestimiä tarkasti. Ainoa ei-valtiollinen radiokanava on kristillinen kanava. Yksityinen sanomalehti The Times of Swaziland pidättäytyy arvostelemasta hallintoa. Vuonna 2003 hallitus keskeytti jopa oman päivittäisen sanomalehtensä Swaziland observerin julkaisun vuodeksi korruptiokirjoitusten vuoksi.


title: Swazimaa

text: Swazimaan olympiajoukkue on osallistunut vuoden 1972 kisoihin ja vuodesta 1984 alkaen kaikkiin kesäolympialaisiin. Mitaleita maa ei ole saavuttanut. Swazimaan jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan selviytynyt arvokisoihin. Marraskuussa 2017 se oli FIFA-rankingissa sijalla 140.


title: Näyttelijä

text: Näyttelijä (naisnäyttelijästä käytetään näyttelijän lisäksi myös nimitystä näyttelijätär) on henkilö, joka esittää osaa esimerkiksi näytelmässä tai elokuvassa. Termi viittaa yleensä elokuvissa, televisiossa, teatterissa tai radiossa esiintyvään henkilöön. Rooleja esittäessään näyttelijä voi myös laulaa ja tanssia, tai esiintyä pelkällä äänellään radiossa, dubatuissa ohjelmissa tai animaatioissa.


title: Näyttelijä

text: Näyttelijän tehtävänä on tutustua rooliinsa ja perehtyä tuotoksen aikakauteen, kulttuuriin ja ihmisten elintapoihin. Näyttelijä pyrkii omaksumaansa roolihahmonsa luonteenpiirteet ja puhetavan. Näyttelijältä vaaditaankin kykyä samaistua rooliinsa, mihin tarvitaan usein luovuutta ja kekseliäisyyttä. Näyttelijällä voi olla samaan aikaan menossa useita tuotantoja, joissa perehtymis-, harjoittelu- ja näyttelyvaiheet voivat mennä päällekkäin.


title: Näyttelijä

text: Varsinkin elokuvanäyttelijöiden työ on projektiluontoista, joten heillä saattaa olla pitkiäkin työttömyyskausia. Näyttelijä on keskimäärin 80 prosenttia työurastaan ilman töitä, minkä takia monet näyttelijät tekevät muita töitä elääkseen.


title: Näyttelijä

text: Suomessa näyttelijäkoulutusta annetaan Teatterikorkeakoulussa Helsingissä ja Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella (Näty). Musiikkiteatterin koulutusta annetaan Lahden Musiikki-ja draamainstituutin musiikkiteatterin koulutusohjelmassa.


title: Säveltäjä

text: Säveltäjä on henkilö, joka luo uutta musiikkia muiden tai itsensä esitettäväksi. Musiikkia voidaan tallentaa ja ilmentää graafisessa muodossa kirjoittamalla se nuottien muotoon. Aina uutta musiikkia ei kuitenkaan kirjoiteta muistiin. Myöhemmin esiintyjät voivat toistaa kappaleen sen perusteella, mitä ovat kuulleet.


title: Säveltäjä

text: Jotkut säveltäjät elättävät itsensä luomalla uutta musiikkia esitettäväksi yleisölle. Joissakin tapauksissa musiikin tilaaja maksaa säveltäjälle erillisen sävellyspalkkion. Muinoin oli hyvin yleistä, että säveltäjät olivat hallitsijan tai kirkon palveluksessa. Hallitsijan palveluksessa ollut säveltäjä sävelsi musiikkia hallitsijan viihdyttämiseksi ja hovin tilaisuuksiin. Tästä tulee nimitys hovisäveltäjä. Nykyään suurin osa päätoimisista säveltäjistä elää valtion ja säätiöiden tuella tai konserttiesityksistä ja radiosoitosta tulevilla Teosto-korvauksilla, musiikin tilauspalkkioilla sekä myytyjen levyjen tuotolla ja rojalteilla. Merkittävä osa säveltäjistä saa tuloja myös opettamisesta.


title: Säveltäjä

text: Kuuluisia säveltäjiä ovat muun muassa Johann Sebastian Bach, Franz Schubert, Ludwig van Beethoven, Wolfgang Amadeus Mozart ja Jean Sibelius.


title: Säveltäjä

text: Iskelmämusiikin säveltäjä työskentelee usein läheisessä työsuhteessa sanoittajan kanssa. Säveltäjä voi myös olla itse sanoittaja.


title: Säveltäjä

text: Säveltäjien oikeuksia Suomessa valvova tekijänoikeusjärjestö on Teosto. Lisäksi säveltäjien etuja ajavat ammattiliiton tapaan Suomen Säveltäjät ry ja Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry.


title: Muusikko

text:
Muusikko on henkilö, joka esittää musiikkia.
Muusikon oikeuksia valvovat Suomessa Muusikkojen liitto ja Gramex.


title: Muusikko

text: Muusikkoja ovat muun muassa:Muusikko voi olla täysin itseoppinut. Muusikon tutkinnon voi suorittaa toisen asteen oppilaitoksessa, esimerkiksi konservatoriossa, tai ammattikorkeakoulussa, jossa voi suorittaa muusikon (AMK) tutkinnon.


title: Muusikko

text: Alan korkeinta koulutusta Suomessa antaa Suomen ainoa musiikkiyliopisto Sibelius-Akatemia, jossa voi opiskella musiikin maisteriksi, musiikin lisensiaatiksi tai musiikin tohtoriksi.


title: Possessiivisuffiksi

text: Possessiivisuffikseja eli omistusliitteitä käytetään nominin omistajan persoonan ja luvun merkitsemiseen, esimerkiksi "autoni (= auto, jonka omistaja olen minä, 1 henkilö), "automme (= auto, jonka omistajia olemme me, useat henkilöt), "autonne. Suomen kielessä possessiivisuffiksia käytetään ainoastaan genetiivimuotoisen persoonapronominin yhteydessä ("minun autoni") tai sen sijasta ("autoni"), mutta esimerkiksi joissakin suomalais-ugrilaisissa kielissä kuten unkarissa possessiivisuffikseja käytetään myös muiden kuin persoonapronominilla viitattujen omistajien ilmaisemiseen (unk. "Anna könyv-e 'Annan kirja', sananmukaisesti "Anna kirjansa") tai ns. habeo-rakenteen sijasta (unk. "van könyv-em" 'minulla on kirja', sananmukaisesti "on kirjani"). Monissa kielissä possessiivisuffikseja vastaavat possessiivipronominit.


title: Possessiivisuffiksi

text: Suomen kielessä possessiivisuffikseja on viisi (koska yksikön ja monikon 3. persoonan possessiivisuffiksit ovat samannäköiset), mutta laajempiakin järjestelmiä voi olla, jos esimerkiksi kielessä on yksikön ja monikon lisäksi kaksikko eli duaali (kuten esimerkiksi saamen kielessä). Joissakin kielissä possessiivisuffiksin, omistajan ja/tai omistettavan useutta ilmaisevien ainesten sekä sijapäätteiden yhdistelmät voivat käyttäytyä epäsäännöllisillä ja mutkikkailla tavoilla, niin että kieliopissa on kuvattava erikseen absoluuttinen (possessiivisuffiksiton) ja possessiivinen taivutus. Suomen kielessä liitteitä käytetään myös lauseenvastikkeissa, kun sillä ja päälauseella on suffiksin persoonan mukainen sama subjekti ("Nukkuessamme näemme unia.").


title: Possessiivisuffiksi

text: Possessiivisuffiksin käyttö on suomen yleiskielessä pakollista, jos substantiivin määritteenä on genetiivimuotoinen aito persoonapronomini paitsi eräissä ilmaisuissa, joissa monikon persoonapronominin genetiivi ilmaisee muuta kuin omistamista, esim. "meidän kylällä", "teidän äiti". Varsinaisen persoonapronominin sen sijaan voi tällöin ensimmäisessä ja toisessa persoonassa jättää poiskin (esimerkiksi: "minun autoni" ~ "autoni"). Kolmannessa persoonassa joko sekä persoonapronominin että possessiivisuffiksin taikka pelkän possessiivisuffiksin valinnalla ilmaistaan, onko kyse ns. refleksiivisestä omistuksesta (jossa omistaja on identtinen lauseen subjektin kanssa): Pekka näki autonsa (= oman autonsa) / Pekka näki hänen autonsa (= jonkun toisen auton).


title: Possessiivisuffiksi

text: Puhekielessä omistusliitteiden käyttöä vierastetaan ylätyylisenä ja niitä käytetään sen vuoksi epäsäännöllisesti. Parhaiten possessiivisuffiksit näyttävät säilyvän juuri refleksiivisen omistuksen yhteydessä (mä löysin kirjani, vrt. mä löysin mun kirjan) sekä tyyli- ja tehokeinona. Vaihtelevasta käytöstään huolimatta kaikki possessiivisuffiksit ovat kuitenkin täysin ymmärrettävää ja normaalia kielenkäyttöä myös puhekielessä.


title: Possessiivisuffiksi

text: Possessiivisuffikseja käytetään myös refleksiivi- ja resiprookkipronomineissa (itselleni, toisilleen) sekä infiniittisten verbinmuotojen yhteydessä, siis persoonan ilmaisemiseen muun muassa lauseenvastikkeissa (kerroin tulevani huomenna; emme elä syödäksemme).


title: Half-Life

text: Half-Life (tyyliteltynä HλLF-LIFE) on Valve Corporationin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, jonka Sierra Entertainment julkaisi alun perin vuonna 1998 Windowsille. Myöhemmin peli käännettiin myös PlayStation 2:lle. Sega Dreamcastille suunniteltu versio saatiin valmiiksi, mutta sitä ei koskaan julkaistu. Linux- ja OS X -versiot julkaistiin tammikuussa 2013.


title: Half-Life

text: "Half-Life" on yksi kaikkien aikojen suosituimmista ja menestyneimmistä videopeleistä. Sitä myytiin maailmanlaajuisesti yhteensä noin kahdeksan miljoonaa kappaletta. Valtaisan menestyksensä ohella se voitti vuosina 1998–1999 yli 50 ”vuoden peli” -palkintoa ja mullisti ensimmäisen persoonan ammuntapelilajityypin esittelemällä realistisen peliympäristön, ohjelmoiduilla kohtauksilla toteutetun juonenkuljetuksen sekä kehittynyttä tekoälyä hyödyntävät ei-pelattavat hahmot. "Half-Lifea" pidetäänkin yhtenä videopelaamisen merkkipaaluista.


title: Half-Life

text: "Half-Lifen" tarinan päähenkilö on Gordon Freeman, 27-vuotias tiedemies ja koeassistentti, joka työskentelee New Mexicon autiomaassa sijaitsevassa Black Mesan tutkimuslaitoksessa. Pelin alussa Freeman suorittaa kokeen, joka epäonnistuu ja avaa ulottuvuuksienvälisen portaalin Maan ja omituisen Xen-ulottuvuuden välille. Freeman pyrkii sulkemaan portaalin ja pakenemaan raunioituneesta Black Mesasta, mutta hänen tehtäväänsä vaikeuttavat Xenistä ilmestyvät vihamieliset muukalaisolennot sekä Yhdysvaltain asevoimien lähettämä Hazardous Environment Combat Unit-erikoisyksikkö, jolle on annettu määräys eliminoida kaikki tutkimuslaitoksen työntekijät.


title: Half-Life

text: Pelin suosion seurauksena Gearbox Software kehitti Valven alaisena "Half-Lifelle" kolme lisäosaa, "", "" ja Playstationille julkaistun "". Pelit sisälsivät saman tarinan eri hahmojen näkökulmista, sekä mm. uusia aseita. Lisälevyjen ja jatko-osan ohella pelistä on kehitetty lukuisia modeja, mukaan lukien maailmalla suosittu "Counter-Strike" sekä vaikeudestaan tunnettu "Day of Defeat". Vuonna 2004 Valve Corporation julkaisi pelille jatko-osan nimeltään "Half-Life 2", josta tuli edeltäjänsä tapaan menestys. Peli sai vielä kaksi lisäepisodia.


title: Half-Life

text: "Half-Lifessä" juonenkuljetus on toteutettu välivideoiden sijasta pelin grafiikkamoottoria hyödyntävillä ”skriptatuilla kohtauksilla”. Skriptatut kohtaukset vaihtelevat merkittävistä juonenkäänteistä aina pieniin yksityiskohtiin.


title: Half-Life

text: Koko peliympäristö on täynnä pieniä skriptattuja kohtauksia; esimerkiksi pelaajan silmien eteen saattaa ilmestyä hirviö kuin tyhjästä. Peliä ei ole myöskään jaettu erillisiin tasoihin, vaan kaikki peliympäristöt on yhdistetty toisiinsa, joskin ympäristön lineaarisen suunnittelun ja skriptattujen kohtausten ansiosta pelaaja etenee jatkuvasti eteenpäin, mitä kutsutaan putkeksi. "Half-Lifen" peliympäristön suunnittelun takia pelissä on lyhyitä lataustaukoja, joissa peli lataa seuraavan peliympäristön. Peli on kuitenkin jaettu ”jaksoihin”, joiden alkamisesta ilmoitetaan kuvaruudulle ilmestyvällä tekstillä.


title: Half-Life

text: Peli on kuvattu pelaajahahmo Gordon Freemanin näkökulmasta. Pelaaja näkee hänestä ainoastaan asetta kannattelevat kädet. Freeman ei puhu kertaakaan koko pelin aikana, mutta pelaaja voi kuulla hänen ääntelyään esimerkiksi tulta koskettaessa. Päähenkilö suunniteltiin niin, että pelaajan reaktiot olisivat Freemanin reaktioita, mikä auttaa pelaajaa samaistumaan päähenkilöön. Freeman ei toimi pelissä kokonaan yksin, sillä toisinaan hän voi kohdata ystävällisiä vartijoita ja tiedemiehiä: vartijat kykenevät antamaan hänelle tulitukea ja tiedemiehet voivat sallia hänelle pääsyn vartioiduille alueille (kuten myös vartijat) tai antaa hänelle parantavan terveysruiskeen.


title: Half-Life

text: "Half-Lifea" edeltäneiden ensimmäisen persoonan ammuntapelien päähahmoista, kuten Doomguysta tai Duke Nukemista, poiketen Freeman ei ole koulutettu sotilas vaan epätoivoiseen tilanteeseen joutunut tiedemies, jolla ei ole ""Hazard Course""-harjoitteluradan lisäksi taistelukokemusta, jossa tämä saa muutaman aseen käyttöön erityiskoulutusta. Freemanin kyky selviytyä tavallisesti vakavista tai jopa kuolettavista iskuista selitetään sillä, että hän on pukeutunut vaarallisiin tieteellisiin kokeisiin suunniteltuun HEV-panssaripukuun.


title: Half-Life

text: "Half-Lifen" asearsenaali koostuu pistoolista, revolverista, konepistoolista, haulikosta, käsikranaateista, raketinheittimestä ja varsijousesta. Pelin loppupuolella pelaaja kuitenkin saa haltuunsa myös muutamia scifi-tyyppisiä aseita. "High Definition Packissa" MP5-konepistooli korvattiin M4-karbiinilla.


title: Half-Life

text: Useimmilla aseilla on myös toissijainen hyökkäys; esimerkiksi konepistoolin toissijainen hyökkäys laukaisee aseeseen yhdistetyn kranaatinheittimen. Pelin aseista erikoisin ja samalla tunnetuin lienee lähitaisteluun tarkoitettu sorkkarauta, josta on sittemmin muodostunut eräänlainen Gordon Freemanin ”tavaramerkki”.


title: Half-Life

text: "Half-Lifen" NPC-hahmojen tekoäly sai pelikriitikoilta paljon ylistystä ja vaikutti merkittävästi myöhempien ensimmäisen persoonan ammuntapelien tekoälyn kehittymiseen. Pelaajan kohtaamat vihollissotilaat eivät hyökkää edestäpäin, vaan pyrkivät iskemään sivultapäin tai selustaan.


title: Half-Life

text: Sotilaat osaavat myös suojautua maaston esteiden taakse, tehdä yhteistyötä ja savustaa pelaajan ulos piilopaikastaan käyttämällä käsikranaatteja. Myös monilla pelin hirviöillä on ilmiselviä käyttäymismalleja; esimerkiksi "bullsquidit" viihtyvät myrkkyjätealtaissa ja "houndeyet" liikkuvat laumoissa, useimmiten generaattorien kaltaisten sähkölaitteiden läheisyydessä.


title: Half-Life

text: Taistelemisen ohella pelissä on kohtia, joissa pelaajan täytyy ratkaista jonkinlainen pulmatehtävä voidakseen jatkaa etenemistä. Esimerkiksi ”Blast Pit” -jaksossa pelaaja kohtaa valtavan lonkerohirviön; pelaaja ei voi tappaa hirviötä omilla aseillaan, mutta hän voi tuhota sen laukaisemalla rakettimoottorin, jonka alle hirviö on asettunut. Tavallisen liikkumisen ohella pelaaja pääsee jaksoissa ”Blast Pit”, ”On A Rail” ja ”Apprehension” liikkumaan vanhalla junavaunulla.


title: Half-Life

text: "Half-Lifen" tarina on ottanut vaikutteitta Stephen Kingin "Usva" -novellista ja Id Softwaren "Doom" -pelistä. Tarinoita yhdistää se, että maan ja toisen ulottuvuuden välillä on jonkilainen aukko tai repeämä, jonka kautta vihamieliset olennot tunkeutuvat ihmisten maailmaan aiheuttamaan tuhoa ja kaaosta.


title: Half-Life

text: "Half-Life" alkaa pitkällä esittelykohtauksella, jossa 27-vuotias tiedemies ja koeassistentti Gordon Freeman matkustaa maanalaisen Black Mesan tutkimuslaitoksen halki modernin junanvaunun kyydissä. Kohtauksen aikana pelaaja näkee tutkimuslaitoksen työntekijöiden työskentelyä ja samalla hänelle esitellään hänen tuleva peliympäristönsä. Kun junavaunu pysähtyy sektori C:n rautatieasemalle, turvamies ilmestyy ja päästää Freemanin ulos junasta.


title: Half-Life

text: Junamatkan päätyttyä Freeman saapuu työpaikalleen ja pukeutuu panssaroituun HEV-pukuunsa, minkä jälkeen hän osallistuu koekammio c/33-a:ssa suoritettavaan kokeeseen. Koekammiota tarkkailevat tiedemiehet ilmoittavat hänelle, että Freemanin tehtävänä on työntää kristalli vastakappalespektrometriin. Heti tämän jälkeen vastakappalespektrometri ylikuormittuu ja kristalli aiheuttaa ”resonanssikaskadina” tunnetun tieteellisen ilmiön. Koetta valvovat tiedemiehet eivät kykene sammuttamaan laitetta, ja kuolevat spektrometristä purkautuvaan sähkövaraukseen jättäen Freemanin oman onnensa nojaan. Freeman kaukosiirtyy hetkellisesti Xen-nimiseen ulottuvuuteen. Lyhyen hetken ajan hän näkee Xenin eri elämänmuotoja, kunnes palaa takaisin maapallolle ja menettää tajuntansa.


title: Half-Life

text: Kun Freeman herää, resonanssikaskadi on raunioittanut koko tutkimuslaitoksen ja useimmat tämän työtovereista ovat kuolleet. Freeman poistuu koekammiosta, minkä jälkeen onnettomuudesta selviytyneet tiedemiehet kehottavat häntä poistumaan laitoksesta ja pyrkimään maanpinnalle. Pian Freeman saa huomata, että resonanssikaskadi on avannut Maan ja Xenin välille portaalin, jonka kautta Xenistä peräisin olevat muukalaisolennot kykenevät ilmestymään laitoksen sisätiloihin. Koska olennot osoittavat vihamielistä käyttäytymistä ja hyökkäävät kohtaamiensa Black Mesan työntekijöiden kimppuun, Freeman joutuu puolustamaan itseään ja kohtaa lisää onnettomuudesta selviytyneitä henkilökunnan jäseniä.


title: Half-Life

text: Freemanille kerrotaan, että Yhdysvaltain asevoimat on lähettänyt laitokseen Hazardous Environment Combat Unit-erikoisyksikön, jonka tehtävänä on taistella muukalaisolentoja vastaan. Pian ilmenee, että sotilaille on myös annettu käsky eliminoida kaikki Black Mesan työntekijät jotta nämä eivät voisi kertoa resonanssikaskadin jälkiseurauksista tai Black Mesan salaisista tutkimuksista. Freeman joutuu Xenin olioiden lisäksi surmaamaan myös sotilaita, jotka palavat halusta saada Freemanin nalkkiin. Freeman pyrkii Lambda-kompleksiin, jossa kuuleman mukaan tiedemiehet voivat ratkaista onnettomuuden.


title: Half-Life

text: Freeman pyrkii Lambda-kompleksiin, ja kohtaa matkallaan valtavan lonkerohirviön, jonka hän joutuu tappamaan voidakseen jatkaa matkaansa tutkimuslaitoksessa. Lonkerohirviön kuoltua Freemanin täytyy käynnistää Black Mesan hylätty rautatie, minkä jälkeen hän matkustaa tutkimuslaitoksen halki laukaisukeskukseen, jossa hänen täytyy laukaista avaruusraketti – tieteilijöiden mukaan raketin laukaiseminen kykenee ”kumoamaan” resonanssikaskadin vaikutukset.


title: Half-Life

text: Kun Freeman pyrkii poistumaan laitoksesta, hän joutuu taisteluun salamyhkäisiä mustia operatiiveja vastaan. Vaikka hän onnistuukin tappamaan kommandot, hän joutuu kahden HECU-sotilaan vangiksi. Sotilaat yrittävät tappaa Freemanin jätemurskaimessa, mutta tämä onnistuu pakenemaan ja tunkeutuu Black Mesan jätteidenkäsittelylaitokseen. Jätteidenkäsittelylaitoksesta Freeman joutuu sektori E:n bioholvikompleksiin minne Black Mesan tiedemiehet ovat vanginneet Xenin eläimistöä jo ennen resonanssikaskadia. Freeman pelastaa kolme tiedemiestä, jotka päästävät hänet tutkimuslaitoksesta ulos maanpinnalle jossa sijaitsee ainoa jäljellä oleva reitti Lambda-kompleksiin.


title: Half-Life

text: Black Mesan ulkopuolella Freeman joutuu liikkumaan miinakenttien, kalliokielekkeiden ja raunioituneiden rakennelmien halki. Samalla Freeman huomaa, että tutkimuslaitos on muuttunut sotilaiden ja muukalaisten väliseksi taistelutantereeksi, ja että miestappioiden ja kalustomenetysten kasvaessa HECU on saanut käskyn vetäytyä Black Mesasta. Kun Freeman lähestyy Lamdba-kompleksia, hän käyttää sotilaiden hylkäämiä varusteita tilatakseen ilmaiskun, jonka avulla hän kykenee tunkeutumaan Lamdba-kompleksiin johtavaan tunneliin.


title: Half-Life

text: Tunnelissa Freeman joutuu liikkumaan Black Mesan kanavajärjestelmän halki, minkä jälkeen saapuu Lamdba-kompleksiin. Lamdba-kompleksissa Freeman joutuu käynnistämään kompleksin generaattorijärjestelmän, minkä jälkeen hän kohtaa tieteilijöitä, jotka kertovat, ettei Freemanin aikaisemmin laukaisema raketti kyennyt sulkemaan Maan ja Xenin välistä portaalia. Heidän mukaansa jonkinlainen Xenissä asuva voimakas muukalaisolento ylläpitää portaalia, joten ainoa keino ratkaista onnettomuus on surmata se. Tiedemiehet käyttävät Lambda-kompleksin salaista kaukosiirrintä ja siirtävät sen avulla Freemanin Xeniin.


title: Half-Life

text: Freeman matkustaa Xenin halki ja samalla kohtaa lukemattomia muukalaisolentoja, mukaan lukien hämähäkkimäisen gonarch-olennon. Freeman onnistuu surmaamaan gonarchin, minkä jälkeen hän päätyy omituiseen tehdaskompleksiin, missä hän huomaa xeniläisten suunnittelevan laajamittaista suurhyökkäystä Maapallolle.


title: Half-Life

text: Tehtaassa Freeman joutuu xeniläisten kaukosiirtimen avulla luolaan, missä hän kohtaa Nihilanthin, Xenin muukalaisjohtajan, joka ylläpitää Maan ja Xenin välistä portaalia. Pitkän kaksintaistelun jälkeen Freeman tappaa Nihilanthin ja tapaa salaperäisen, salkkua kantavan ”G-Manin”. G-Man riisuu Freemanin aseista ja ilmaisee kiinnostuksensa tiedemiehen taistelutaitoja kohtaan. Tämän jälkeen G-Man antaa Freemanille kaksi vaihtoehtoa: joko kohdata valtava armeija Xenin olentoja ilman aseita tai vaihtoehtoisesti siirtyä G-Manin "työnantajien" palvelukseen. Koska jälkimmäinen vaihtoehto johtaa "Half-Life 2" -pelin tapahtumiin, se on nähtävästi "Half-Life" -pelien juonijatkumon kannalta ”oikea” lopetus.


title: Half-Life

text:
Vaikka "Half-Lifen" tarina katkeaakin cliffhanger-tyylisesti ”kesken”, pelissä epäselväksi jätetty Black Mesan tutkimuslaitoksen lopullinen kohtalo paljastetaan "Half-Lifen" lisäosassa, "ssa".
"Half-Lifelle" on julkaistu kolme lisäosaa:"Half-Lifelle" on julkaistu yksi jatko-osa:On paljon spekuloitu sitä että onko "Half-Life 3" kehityksessä. "HL3" itsessään on jo maailmanlaajuinen meemi mutta Valve on vahvistanut virallisesti, ettei kolmatta osaa tule.


title: Half-Life

text: "Half-Lifen" takana olivat tietokoneohjelmoijat Mike Harrington ja Gabe Newell, jotka olivat entisinä Microsoftin työntekijöinä hankkineet itselleen miljoonaomaisuuden. Vuonna 1996 he perustivat yhdessä pelitalo Valve Softwaren ja alkoivat suunnitella yrityksen ensimmäistä tietokonepeliä. Harrington ja Newell päättivät tehdä siitä ensimmäisen persoonan ammuntapelin, koska "Doomin" ja "Quaken" suosion myötä ammuntapelit kuuluivat yleisimpiin ja suosituimpiin tietokonepeleihin.


title: Half-Life

text: Kun pelityyppi oli päätetty, Harrington ja Newell ottivat yhteyttä id Softwaren pääohjelmoija John Carmackiin, jolta he pyysivät lupaa käyttää Quake-pelimoottoria. Carmack ei suostunut heidän pyyntöihinsä, mutta Harringtonin ystäviin kuulunut tietokoneohjelmoija Michael ”Mike” Abrash suostutteli Carmackin muuttamaan mieltään. Quake-pelimoottorin pohjalta Valve kehitti oman GoldSrc-pelimoottorinsa. Pelin julkaisijaksi lupautui Sierra Entertainment, jonka toimitusjohtaja Ken Williams oli ilmoittanut olevansa kiinnostunut Valven peliprojektista.


title: Half-Life

text: Ennen "Half-Lifea" räiskintäpelit olivat yksinkertaista juoksemista paikasta toiseen ja vihollisten ampumista, joten Valve halusi peliinsä uskottavan juonen ja miljöön. Pelin käsikirjoittajaksi värvättiin palkittu tieteiskirjailija Marc Laidlaw, joka oli tullut tunnetuksi tieteisromaaneista "Dad’s Nuke" ja "The 37th Mandala".


title: Half-Life

text: Laidlaw’n käsikirjoittama tarina pohjautui osittain kauhukirjailija Stephen Kingin novelliin "Usva", joka oli julkaistu "Jälkeen keskiyön" -nimisessä novellikokoelmassa. Alun perin pelin nimen piti olla "Quiver", mutta Newell nimesi sen uudestaan "Half-Lifeksi"; nimi on englannin kieltä ja tarkoittaa ”puoliintumisaikaa”.


title: Half-Life

text: Viittauksena pelin nimeen "Half-Lifen" tunnuksena toimii kreikkalainen lambda-kirjain, joka on fysiikassa radioaktiivisen hajoamisen nopeusvakio. Myös "Half-Lifen" lisäosien nimet ovat viittauksia tieteellisiin termeihin: "" on ”vastavoima” ja "" on ”sinisiirtymä”. Tosin "Opposing Force" vastavoimana tarkoittaa myös arkisemmin sitä, että peliin tutustutaan toisenlaisesta, erikoisjoukkojen sotilaan näkökulmasta. Samoin termi Blue Shift tarkoittaa myös työvuoroa (sinisessä) univormussa ja/tai yövuoroa, jolla viitataankin vartija Barneyn näkökulmasta pelattavaan osuuteen Black Mesan tapahtumissa.


title: Half-Life

text: Vuonna 1997 Valve esitteli "Half-Lifen" suurelle yleisölle E3-messuilla Los Angelesissa, missä peli äänestettiin messujen parhaimmaksi. Alun perin "Half-Life" oli tarkoitus julkaista yhdessä "Quake II:n" kanssa vuoden 1997 joulukuussa, mutta Valve oli tyytymätön "Half-Lifen" pelisuunnitteluun ja päätti viivyttää pelin julkaisua vuodella. Pelin jokainen kartta, hahmomalli ja skriptattu kohtaus suunniteltiin uudestaan, minkä ohella Valven ohjelmoijat parantelivat pelin tekoälyä ja karttasuunnittelua.


title: Half-Life

text: Kun työ oli saatu päätökseen, Valve esitteli uudistetun "Half-Lifen" vuoden 1998 E3-messuilla, missä "Half-Life" voitti kaksi Game Critics Awards -palkintoa kategorioista ”paras toimintapeli” ja ”paras tietokonepeli”. "Half-Life" julkaistiin lopulta 19. marraskuuta 1998.


title: Half-Life

text: Black Mesan tieteilijöiden äänenä toimi näyttelijä ja sarjakuvataiteilija Harry S. Robins, joka myöhemmin toimi myös Isaac Kleinerin ääninäyttelijänä "Half-Life 2:ssa".


title: Half-Life

text: Half-Life: Uplink on "Half-Lifen" yksinpelidemo, joka julkaistiin 12. helmikuuta 1999. Uplink esittelee pelin vihollisia, hahmoja ja aseita, mutta se ei varsinaisesti liity valmiin pelin tapahtumiin toisin kuin ensimmäinen demo "Half-Life: Day One". "Uplink"-demo on leikattu "Lambda Core" -nimisestä kehitteillä olleesta osiosta "Half-Lifeen", jota ei kuitenkaan otettu mukaan valmiiseen peliin.


title: Half-Life

text: "Uplink" alkaa pienestä salista, jossa ovat Gordon Freemanin lisäksi tiedemies ja vartija. Tiedemies lähettää Freemanin kääntämään satelliittiantennia, joka lähettäisi Yhdysvaltain asevoimille viestin Black Mesassa tapahtuneesta kaaoksesta. Tätä ennen Gordonin on taisteltava tiensä kymmenien HECU-taistelijoiden ja muiden vihollisten läpi. Kun Freeman on kääntänyt antennin oikeaan suuntaan, sotilaspioneeri hitsaa oven auki. Ennen kuin sotilaat pääsevät antennihuoneeseen, Freeman pakenee. Lopulta hän päätyy huoneeseen, jossa suuri Gargantua-niminen Xen-olio tekee tuhojaan. "Uplink" loppuu tähän huoneeseen, jättäen demon tarinan kesken.


title: Half-Life

text: "Uplinkistä" julkaistiin joulukuussa 2012 uusittu Source-engine versio. Ilmainen demo vaatii Steamin ja siihen asennetun "Black Mesa" -modin, joka on myös ilmainen.


title: Half-Life

text: "Half-Lifen" ääniraidan kappaleet sävelsi Kelly Bailey. Ääniraidasta ei julkaistu virallista versiota., mutta myöhemmin Steamin päivityksen myötä pelien ääniraidan sai ladattua kuunneltavaksi Steamiin.


title: Half-Life

text: Suurin osa "Half-Lifen" musiikista on ambient-tyylistä, kuten ”Vague Voices (Black Mesa Inbound)”, jota kuullaan pelin aloittavan esittelykohtauksen aikana. Pelin toimintakohtauksissa kuullaan myös rock-tyylisiä kappaleita, kuten ”Diabolical Adrenaline Guitar (Lambda Core) ja ”Hard Technology Rock”. Osa pelin kappaleista tekee paluun jatko-osassa, "Half-Life 2:ssa".


title: Half-Life

text: "Half-Life" suunniteltiin alusta asti siten, että sen pohjalta olisi helppo tehdä modeja. Tämän vuoksi Valve julkaisi peliä varten Valve Hammer Editor -nimisen kenttäeditorin, joka pohjautui "Quaken" ja "Quake II:n" Worldcraftiin. Vuonna 1999 ilmestyi Minh "Gooseman" Len suunnittelema "Half-Life" -modi nimeltään "Counter-Strike", josta tuli nopeasti valtaisan suosittu. Se on yhä maailman suosituin ammuntapeli. Vaikka "Counter-Strike" onkin "Half-Lifen" modeista kuuluisin ja pelaajamääriltään suurin, muita suosittuja modeja ovat "Action Half-Life", "Day of Defeat", "Deathmatch Classic", "Firearms", "Natural Selection", "Team Fortress Classic" ja Sven Co-op. Yksi kunnianhimoisimmista modeista oli Black Mesa joka siirsi "Half-Lifen" Source-moottorille. Vuonna 2015 peli ilmestyi itsenäisenä versiona Steam-palvelussa 19.99€ hintaan Early Access -versiona.


title: Elatiivi

text: Elatiivi eli sisäeronto eli sisäinen erosija on sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä jostakin ulos: "talosta", "kylästä".


title: Elatiivi

text: Elatiivi on yksi suomen kielen sisäpaikallissijoista inessiivin eli sisäisen olosijan sekä illatiivin eli sisäisen tulosijan ohella. Sen vastine ulkopaikallissijojen ryhmässä on ulkoinen erosija eli ablatiivi. Joissain suomen murteissa esiintyy myös niin sanottu yleinen erosija eli eksessiivi.


title: Elatiivi

text: Elatiivi on tyypillinen sija mm. uralilaisissa kielissä.


title: Elatiivi

text: Suomen kielessä elatiivin pääte on "-sta/-stä".


title: Elatiivi

text: Esimerkkejä: