title: Destroyer

text: Vuonna 1973 perustetun Kissin kolme ensimmäistä studioalbumia "Kiss" (1974), "Hotter Than Hell" (1974) ja "Dressed to Kill" (1975) olivat saavuttaneet pienimuotoista menestystä Yhdysvalloissa. Kiss oli jo perustamisestaan lähtien hyvin suosittu ja tunnettu live-esiintyjä, mutta tästä huolimatta yhtyeen levynmyynti oli hyvin vaivalloista lähinnä sen vuoksi, ettei yhtye onnistunut kolmella ensimmäisellä studioalbumillaan vangitsemaan konserttiensa tunnelmaa albumiksi. Yhtyeen levy-yhtiö Casablanca Records oli kolmen ensimmäisen Kiss-albumin jälkeen lähellä konkurssia, mutta päätti tästä huolimatta ottaa valtavan taloudellisen riskin ja taltioida tuottaja Eddie Kramerin johdolla livealbumin "Alive!".


title: Destroyer

text: "Alive!" julkaistiin vuoden 1975 syyskuussa ja albumin on myöhemmin todettu pelastaneen Casablanca Recordsin varmalta konkurssilta. Albumi debytoi marraskuussa Billboardin listalla heikosti 113. listasijalla, mutta vain kuukaudessa albumin myynti ehti kääntyä valtavaan nousuun ja nostaa albumin yhdeksännelle listasijalle. Siitä tuli ensimmäinen Kissin albumi, joka ylsi Yhdysvalloissa albumilistan kymmenen parhaan joukkoon. Albumin versio alun perin "Dressed to Killillä" julkaistusta kappaleesta "Rock and Roll All Nite" ylsi Billboardin singlelistalla 12. sijalle ja siitä muodostui sekä Kissin tavaramerkkilaulu ja kestohitti että yksi rockmusiikin merkittävimmistä ja tunnetuimmista kappaleista. "Alive!" löi Kissin lopullisesti läpi Yhdysvalloissa ja yhtye saavutti albumista uransa ensimmäisen kultalevyn joulukuussa 1975. Tammikuun 1976 lopussa albumi oli myynyt jo platinalevyn verran eli yli miljoona kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa.


title: Destroyer

text: "Alive!:n" menestyksen johdosta Kiss uusi levytyssopimuksensa Casablanca Recordsin kanssa vuoden 1975 lopulla ja aloitti neljännen studioalbuminsa työstämisen vuoden 1976 alussa.


title: Destroyer

text: "Destroyerin" tuottajaksi palkattiin Bob Ezrin, joka oli aiemmin tehnyt vakuttavaa jälkeä tuottaessaan Alice Cooperia, joka oli ollut valtava inspiraation lähde ja esikuva Kissille etenkin dramaattisen lavaesiintymisensä vuoksi. Yhtye uskoi, että Ezrin olisi oikea valinta viemään heidän musiikkinsa seuraavalle tasolle ja uusimaan "Alive!:n" menestyksen tällä kertaa studioalbumin muodossa. Albumin äänittivät ja miksasivat Jay Messina ja Corky Stasiak.


title: Destroyer

text: Kiss harjoitteli albumin äänityksiä varten jo vuoden 1975 elokuussa, ja albumin äänittäminen Ezrinin johdolla aloitettiin syyskuussa Electric Lady -studiolla New Yorkissa. Valtaosa Destroyerista äänitettiin kuitenkin vuonna 1976 "Alive!"-albumia markkinoineen kiertueen päätyttyä Record Plant -studiolla.


title: Destroyer

text: Albumin äänittämisen aikana Ezrin pyrki eri tavoin kasvattamaan Kissin musiikin laatua. Koska yksikään yhtyeen jäsenistä ei ollut koulutettu muusikko, hän keskeytti albumin äänittämisen kokonaan pitääkseen yhtyeelle oppitunteja muun muassa musiikinteorian perusteista.


title: Destroyer

text: Kissin laulaja ja rytmikitaristi Paul Stanley kirjoitti albumille kappaleen "God of Thunder", jonka hän olisi halunnut alun perin laulaa itse mutta lopulta kappaleen lauloi Ezrinin ehdotuksesta basisti-laulaja Gene Simmons, jolle kappaleesta muodostui eräänlainen tavaramerkki. Stanley ja Ezrin kirjoittivat yhdessä albumin avausraidan "Detroit Rock City" ja Simmons sekä Ezrin kirjoittivat kappaleen "Great Expectations". Kolmikkona he työstivät kappaleen "Shout It Out Loud" sekä albumin päättävän instrumentaalin "Rock and Roll Party". Kitaristi Ace Frehley osallistui heidän kanssaan "Flaming Youthin" säveltämiseen ja rumpali Peter Crissin panos albumille tuli balladin "Beth" muodossa. Ulkopuolisina laulunkirjoittajina albumilla vaikuttivat Mark Anthony kappaleessa "King of the Night Time World", Peter Crissin pitkäaikainen tuttava Stan Penridge "Bethissä" ja soolotuotannostaan tunnettu Kim Fowley kappaleissa "King of the Night Time World" ja "Do You Love Me?". Albumin kappaleista Stanley lauloi neljä, Simmons kolme ja Criss yhden. Stanley ja Simmons jakoivat "Shout It Out Loudin" lauluvastuun.


title: Destroyer

text: Paul Stanleylla oli albumin äänitysten alussa valmiina kitarariffi "Detroit Rock Citya" varten ja hän halusi kappaleen kertovan Detroitista. Hän sai inspiraation kappaleen sanoittamiseen muistettuaan tapahtuman, jossa yhtyeen konserttiin matkalla ollut fani oli jäänyt esiintymisareenan ulkopuolella auton alle ja kuollut. Kappaleessa kuullaan hänen mukaansa myös pianoa, joka korostaa kappaleen kitaroiden osuutta. Bob Ezrin sävelsi kappaleen kitarasoolon ja kehitti myös kappaleen intron, jossa kuullaan tiskaava nainen kuuntelemassa radiossa uutista kuolonkolarista. Kappaleeseen lisättiin auton moottorin ääniä albumin äänittäjä Corky Stasiakin Toyota SR-5:n avulla.


title: Destroyer

text: Kappale "King of the Night Time World" oli lauluntekijä Mark Anthonyn vanhan Hollywood Stars -yhtyeen kappale, joka oli jäänyt pois yhtyeen levytyksiltä. Kappaleen toinen säveltäjä Kim Fowley ehdotti, että kappale sopisi mainiosti Kissin käyttöön ja lopulta Bob Ezrin otti Anthonyyn yhteyttä kysyäkseen kappaletta "Destroyerille".


title: Destroyer

text:
"Detroit Rock Cityn" efektien ohella albumille lisättiin myös muita studiossa tuotettuja ääniä. "God of Thunderin" alkuun äänitettiin Bob Ezrinin lasten, David ja Josh Ezrinin, puhetta sillä he olivat albumin äänittämisen aikana leikkimässä studiolla. Kappaleeseen "Great Expectations" lisättiin Brooklynin poikakuoron laulua ja sinfoniaorkesterin soittoa, ja kappaleen klassista musiikkia jäljittelevässä osuudessa Bob Ezrin lainasi Ludwig van Beethovenin Pianosonaatti nro 8:a.
"Flaming Youthissa" yhtye käytti ulkopuolisia studiomuusikoita ensimmäistä kertaa urallaan, sillä Dick Wagner soitti kappaleen kitarasoolon ja lauloi taustalauluja. Hän soitti kitaraa myös "Sweet Painissa" ja akustista kitaraa "Bethissä".


title: Destroyer

text: Albumin kansikuvan piirsi sarjakuva- ja fantasiatöistään tunnettu taiteilija Ken Kelly. Hänen taiteensa oli kiinnittänyt Gene Simmonsin huomion ja hän pyysi Kellyä tekemään albumin kansikuvan. Kelly suostui, mutta hän halusi ensin nähdä Kissin esiintyvän jotta saisi tarvittavan inspiraation albumin kuvituksen maalaamiseen.


title: Destroyer

text: Kelly maalasi albumille lopulta kaksi eri kansikuvaa. Casablanca Records hylkäsi alkuperäisen maalauksen, koska sitä pidettiin liian uhkaavana liekehtivine kaupunkeineen. Lisäksi yhtyeelle oli lanseerattu albumin julkaisua ja kiertuetta varten täysin uudet esiintymisasut, mutta Kellyn ensimmäisessä maalauksessa yhtye oli kuvattu edellisissä asusteissaan. Tämän ohella Ace Frehleyn kasvonpiirteet eivät onnistuneet ensimmäisessä kansikuvassa halutulla tavalla. Yhtye oli Kellyn lopulliseen maalaukseen hyvin tyytyväinen, ja Kelly sai tehdä myös Kissin kuudennen studioalbumin, "Love Gunin", kuvituksen. Sittemmin hän myös hyödynsi "Destroyerin" kansikuvan teemaa maalatessaan Manowar-yhtyeen studioalbumin "Fighting the World" kansikuvan


title: Destroyer

text:
Kellyn alkuperäinen kansitaide päätyi sittemmin yhtyeen käyttöön vuonna 2012, kun Kiss julkaisi albumin tuottaja Bob Ezrinin uudelleenmiksaamana versiona "Destroyer: Resurrected".
"Beth"


title: Destroyer

text: "Shout It Out Loud"


title: Destroyer

text: "Detroit Rock City"


title: Destroyer

text: "Flaming Youth"


title: Eric von Rettig

text:
Eric Walter von Rettig (26. tammikuuta 1867 Gävle, Ruotsi – 20. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen poliitikko.
Von Rettig toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) kansanedustajana 1917–1918. Hän oli puolueen järjestyksessä toinen puheenjohtaja vuosina 1917–1934, 17 vuoden ajan. Eric von Rettigin isä oli liikemies Fredric von Rettig, joka tunnetaan Rettigin tupakkatehtaan johtajana.


title: Eric von Rettig

text: RKP:n kunnallispoliitikko Margareta Aminoff oli Eric von Rettigin tytär.


title: Ernst von Born

text: Ernst Viktor Lorenz von Born (24. elokuuta 1885 Pernaja – 7. heinäkuuta 1956 Loviisa) oli suomalainen poliitikko, vapaaherra ja varatuomari. Hän oli vapaaherra ja poliitikko Viktor Magnus von Bornin poika. Hän ehti toimia urallaan Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, ministerinä sekä järjestyksessään kolmantena puheenjohtajana. RKP:n puheenjohtajana von Born oli vuosina 1934–1945 ja uudelleenvalittuna myöhemmin vuosina 1955–1956. Kansanedustajana von Born on yksi Suomen pitkäaikaisimmista; hän osallistui kaikkiaan 39 valtiopäiville vuosina 1919−1954.


title: Ernst von Born

text: Von Born valmistui ylioppilaaksi vuonna 1904 ja opiskeli oikeustiedettä suorittaen oikeustutkinnon sekä ylemmän hallintotutkinnon vuonna 1909. Valmistuttuaan von Born työskenteli asianajajana 1909–1913 ja oli Helsingin kaupungin vt. kunnallispormestarina 1913. Varatuomarin arvo hänelle myönnettiin 1912. Von Born oli vangittuna vuonna 1915 Pietarin Krestyn vankilassa yhdenvertaisuuslain vastustamisesta.


title: Ernst von Born

text: Von Born oli sisäministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932 sekä myöhemmin Rytin I ja II hallituksessa 1939–1941 ja puoli vuotta Rangellin hallituksessa 1941, salkuttomana ministerinä Cajanderin III hallituksessa parin kuukauden ajan ennen talvisotaa.


title: Ernst von Born

text: Sunilan hallituksen sisäasiainministerinä toimiessaan helmikuussa 1932 mäntsäläläiset Lapuanliikkeen kannattajat vaativat von Bornia ja Uudenmaan läänin maaherraa kenraali Bruno Jalanderia estämään sosialidemokraattien kansanedustajaa Mikko Erichiä puhumasta Ohkolan työväenyhdistyksen vuosijuhlassa. Kun von Born ei suostunut lapualaisten vaatimukseen, nämä keskeyttivät Ohkolan työväentalossa pidetyn tilaisuuden, mistä alkoi Mäntsälän kapina. Lapuanliikkeen johto lähetti presidentti P. E. Svinhufvudille sähkeen, jossa vaadittiin von Bornin eroa. Hallitus ei kuitenkaan taipunut ja lopullisesti kapina päättyi Svinhufvudin käskettyä kuuluisassa radiopuheessaan kapinallisia palaamaan koteihinsa.


title: Ernst von Born

text: Von Born erosi Rangellin hallituksesta, koska RKP:llä ja hänellä oli eri kanta Karjalan evakkoja koskevassa korvausmaakysymyksessä – RKP ei olisi halunnut suomenkielistä väestöä ruotsinkielisille alueille muuttamaan kielisuhteita.


title: Ernst von Born

text: Jatkosodan päättymisvaiheessa syksyllä 1944 von Born toimi oikeusministerinä Hackzellin ja Castrénin hallituksissa. Pääministeri Hackzellin sairastuttua Moskovassa von Born toimi vt. pääministerinä Castrénin hallituksen nimittämiseen asti.


title: Ernst von Born

text: Viimeisinä vuosinaan von Born osallistui enää harvoin poliittiseen keskusteluun. RKP:n puoluepäivillä toukokuussa 1956 hän luovutti puheenjohtajuuden Lars Erik Taxellille. Samalla von Bornille myönnettiin RKP:n myöntämä ensimäinen Axel Lille -mitali. Vain kuusi viikkoa myöhemmin von Born kuoli.


title: Ernst von Born

text: Kotiseudullaan Pernajassa von Born oli tilanomistajana vuodesta 1913 ja hän toimi myös Pernajan ja Liljendalin maanjako-oikeuden puheenjohtajana 1913–1916. Hän testamenttasi Pernajassa omistamansa Sarvilahden kartanon Svenska Kulturfondenille.


title: Vaalikone

text: Vaalikone on verkkosivusto, jonka tärkein tehtävä on auttaa vaalien edellä äänestäjää löytämään sopiva ehdokas. Sekä ehdokas että äänestäjä syöttävät koneeseen vastauksensa poliittispainotteiseen kysymyssarjaan. Vastausrivejä vertaamalla vaalikone ilmoittaa sopivimmat ehdokkaat, sekä usein myös vähiten sopivat. Sopivuuden kriteerinä on yleensä keskeisiä asiakysymyksiä koskevien mielipiteiden yhtenevyys.


title: Vaalikone

text: Suomalaisen vaalikoneen kehittäjäksi on mainittu Yleisradion toimittaja Erkki Vihtonen. Unto Hämäläinen kertoo Perässähiihtäjä-blogissaan, että Vihtonen huomasi vuonna 1996 uutistoimisto CNN:n verkkosivulla testin, jossa vertailtiin Yhdysvaltain presidentinvaalien ehdokkaiden mielipiteitä. Koneessa oli viisi kysymystä ja kone kertoi käyttäjälle, kumpi ehdokkaista on lähempänä hänen mielipiteitään. Vihtonen kehitteli jo syksyllä 1996 EU-parlamenttivaaleihin ensimmäisen vaalikoneversion.


title: Vaalikone

text: Vaalikoneita ovat perustaneet lähinnä tiedotusvälineet, myöhemmin myös muun muassa järjestöt tietyn aihepiirin kysymyksiä varten. Tiedotusvälineet ovat alkaneet käyttää vaalikoneita myös valituiksi tulleiden poliittisen käyttäytymisen kontrolloimiseen. Esimerkiksi äänestyskäyttäytymisessä huomatut poikkeamat koneelle ilmoitetuista vastauksista saatetaan panna merkille. Vaalikoneissa olevia ehdokkaiden kantoja tutkitaan myös galluppien ja äänestysten tavoin, niistä esimerkiksi voi selvittää kuinka moni ehdokas kustakin puolueesta kannattaa ydinvoimaa.


title: Vaalikone

text: Yhteiskuntatieteilijä ja toimittaja Terho Pursiainen on arvostellut vaalikoneita kansanedustajaehdokkaan näkökulmasta siten, että "vaalikoneiden vaihtoehdot eivät kata kaikkia mahdollisuuksia tai ovat päällekkäisiä ja ristiriitaisia. Usein kysytään asiaa, joka on niin monimielinen ja monitahoinen, ettei mikään vastaus ole oikea, jos sitä ei saa kunnolla selittää. Kenelläkään ei ole käytännössä mahdollisuuksia kehittyä itse asiantuntijaksi niillä monilla aloilla, joista vaalikonekysymyksiä tehdään"


title: Adaptation. Minun versioni

text: Adaptation. Minun versioni eli Adaptation – minun versioni () on Charlie Kaufmanin käsikirjoittama ja Spike Jonzen ohjaama elokuva. Se on sekä elokuva käsikirjoittamisen vaikeuksista että sovitus Susan Orleanin kirjasta "The Orchid Thief". Se perustuu sekä kirjan että tarinan kautta tositapahtumiin. Elokuvan pääosassa molempia Kaufmanin kaksosia näyttelee Nicolas Cage. Tärkeimmissä sivurooleissa ovat Meryl Streep ja Chris Cooper.


title: Adaptation. Minun versioni

text: Elokuvassa Charlie Kaufman saa tehtäväkseen kirjoittaa "The Orchid Thiefin" pohjalta elokuvan, mutta se tuottaa Kaufmanille suuria vaikeuksia. Hänen kaksoispikkuveljensä Donald Kaufman käsikirjoittaa samaan aikaan omaa elokuvaansa, "The 3". Elokuvan kesto on 115 minuuttia.


title: Adaptation. Minun versioni

text: Elokuva sijoittuu Miamiin ja sitä on kuvattu loppukesällä ja syksyllä 2001.


title: Adaptation. Minun versioni

text:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
Ehdokkaana:
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Adaptationin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.


title: Allan Vainola

text: Allan Vainola (v:een 1975 Allan Annus, s. 11. maaliskuuta 1965 Tartto) on virolainen kitaristi, laulaja ja säveltäjä. Vainola on soittanut monissa virolaisissa yhtyeissä, joista tunnetuin on Vennaskond. Vainola on myös laulaja Virossa isoa suosiota saavuttaneissa yhtyeissä Metro Luminal sekä Sõpruse Puiestee. Vainola on tehnyt myös teatterimusiikkia.


title: Allan Vainola

text: Allan Vainola liittyi Vennaskondaan tammikuussa 1991 ja heti seuraavassa yhtye muutti Suomeen, jossa asuivat Turussa, Lahdessa, Vaasassa ja Oravaisilla lokakuuhun 1992 asti.


title: Allan Vainola

text: Allan Vainola avioitui runoilija ja lastenkirjailija Kätlin Vainolan (o.s. Kõlamets; kirjailijanimeltään Marie Myrk; s. 1978) kanssa 11. maaliskuuta 2002 Haapsalussa. Heillä on kaksi poikaa, Richard (s. 2004) ja Lukas (s. 2010). Vainolan vanhin poika Hyrr-Innokent Vainola (s. 29.3.1991) on laulaja-kitaristi. Hyrr-Innokent oli aikanaan listattuna Viron oudoimpana nimenä, jossa muinaisskandinaavinen Hyrr yhdistyy Vainolan ihaileman venäläisen näyttelijän Innokenti Smoktunovskin nimeen.


title: Allan Vainola

text: Vainolalla on myös vuodesta 2007 ollut kaksi muuta projektiyhtyettä Kelder sekä Unenäopüüdjad.


title: William Wyler

text: William Wyler (alk. Wilhelm Weiller; 1. heinäkuuta 1902 Mülhausen, Elsass-Lothringen, Saksa – 27. heinäkuuta 1981 Los Angeles, Yhdysvallat) oli tuottelias elokuvaohjaaja, joka tunnettiin pikkutarkkuudestaan ja vaativuudestaan. Hän teetti kymmeniä ottoja lähes kaikista elokuviensa kohtauksista ja halusi ylipäätään hallita tarinaa, muuta työryhmää ja kuvausympäristöä. Asenne ei ollut lopulta haitaksi, sillä hän saavutti sekä suuren yleisön että kriitikoiden suosion.


title: William Wyler

text: Wylerille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1976.


title: William Wyler

text: Wyler, syntyjään Wilhelm Weiller, syntyi tuolloin Saksalle kuuluneessa Elsassin maakunnassa Mülhausenin kaupungissa. Hän oli Universal Picturesin perustajan Carl Laemmlen sisarenpoika. Sukulaissuhteesta oli hänelle hyötyä, sillä hänestä tuli 1925 Universalin nuorin ohjaaja. Pian hän osoitti olevansa pätevä elokuvantekijä, ja 1930-luvun alussa hänestä tuli Universalin merkittävimpiin kuuluva ohjaaja. Tämän ajan tuotoksia ovat "The Love Trap", "Hell's Heroes", ja "Tom Brown of Culver".


title: William Wyler

text: Myöhemmin Wyler teki sopimuksen Samuel Goldwynin kanssa ja ohjasi elokuvat "Nämä kolme", "Tukkikuningas", "Miksi miehet vaihtavat vaimoa?", "Varjojen kadut", "Jezebel", "Humiseva harju", "Kirje", "Lännen mies" ja "Nainen ei armoa antanut".


title: William Wyler

text: Vuosina 1942–1945 Wyler palveli majurina Yhdysvaltojen armeijan ilmavoimissa ja ohjasi dokumentin "The Memphis Belle". Hän ohjasi myös kaksi toisen maailmansodan tunnelmia kuvaavaa keskeistä elokuvaa. "Rouva Miniver" (1942) on tarina keskiluokkaisesta englantilaisesta perheestä sopeutumassa sotaan Euroopassa. Se auttoi amerikkalaisyleisöä sopeutumaan sota-ajan elämään ja osaltaan vahvisti Yhdysvaltain tukea briteille. "Parhaat vuodet" (1946) kertoo kolmesta kotiin palaavasta veteraanista ja heidän sopeutumisestaan siviilielämään. Elokuva hahmotti rintamalle joutumattomille veteraanin palaamisen ongelmia. Wyler sai molemmista elokuvista parhaan ohjaajan Oscar-palkinnon. Molemmat palkittiin myös parhaan elokuvan Oscar-palkinnolla.


title: William Wyler

text: 1950- ja 1960-luvuilla Wyler ohjasi vielä muutamia merkkiteoksia. "Loma Roomassa" (1954) esitteli Audrey Hepburnin suurelle yleisölle ja toi Hepburnille ensimmäisen Oscar-palkinnon. "Ben-Hur" (1959), hollywoodilaisen suurelokuvan klassikko, toi Wylerille kolmannen ohjaaja-Oscarin. Ben-Hur sai yhteensä yksitoista Oscaria.


title: William Wyler

text: Viimeisen elokuvansa Wyler ohjasi vuonna 1970. Terveysongelmien takia hän ei sen jälkeen enää työskennellyt ohjaajana. Hän kuoli vuonna 1981, ja hänet haudattiin Glendaleen Kaliforniaan.


title: Anti Pathique

text: Anti Pathique, oikealta nimeltään Anti Nõmmsalu (s. 21. elokuuta 1966) on virolainen muusikko ja kirjailija. Pathique on soittanut kitaraa ja bassokitaraa muun muassa Vennaskondissa. Hän on myös kirjoittanut kirjoja yhdessä Tõnu Trubetskyn kanssa.


title: O2Jam

text: O2Jam on e-Gamesin luoma tietokonepeli, joka kuuluu niin kutsuttuihin soittopeleihin. Peliä pelataan tietokoneen näppäimistöllä lukien näytöllä rullaavia nuotteja. Peli on ilmainen, mutta osa sisällöstä on maksullista.


title: O2Jam

text: Peliä pelataan E-Gamesin palvelimien välityksellä. Pelaaminen yleensä tapahtuu muiden pelaajien kanssa kilpaillen, mutta myös yksin pelaaminen on mahdollista. Pelaamista varten asennetaan tietokoneelle erillinen asiakasohjelma.


title: O2Jam

text: O2Jam muodostaa oman tyylinsä tuomalla pelihahmot vahvasti esiin. Alussa luodaan pelipalvelimelle oma hahmo, jota kehitellään tasoittain. Pelissä on kahdenlaista rahaa: gemit ja e-pisteet. Gemejä saadaan pelaamalla peliä sekä menestymällä moninpelissä. E-pisteitä ostetaan oikealla rahalla E-Gamesin Internet-kaupasta. Itse pisteiden käyttö tapahtuu asiakasohjelman avulla. Pisteillä voi ostaa hahmolleen vaatetusta, hiustyylejä jne. Uusien pelattavien kappaleiden ostaminen on myös mahdollista.


title: Venäjän hätätilaministeriö

text: Venäjän hätätilaministeriö (Министерство Российской Федерации по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий, yleensä МЧС России, MTšS) on liittovaltiotasoinen palo- ja pelastustointa sekä siviilikriisinhallintaa suorittava Venäjän federaation ministeriö.


title: Venäjän hätätilaministeriö

text: Ministeriöllä on kuusi aluekeskusta, Iljušin Il-76 -kuljetuskoneita ja erityisvälineitä ja se osallistuu siviilikriisinhallintaan katastrofialueilla myös ulkomailla.


title: Venäjän hätätilaministeriö

text: Yhteistyössä Euroopan avaruusjärjestön (ESA) kanssa se kykenee vastaanottamaan tietoja katastrofialueesta myös satelliittien välityksellä.


title: Venäjän hätätilaministeriö

text: Ensimmäisenä hätätilaministerinä on ollut ministeriön perustamisesta, vuodesta 1994 lähtien Sergei Šoigu, joka johti jo vastaavaa edeltävää organisaatiota. Nykyään ministerinä on Vladimir Andrejevitš Putškov.


title: Venäjän hätätilaministeriö

text: Sen alku on Venäjän sosialistisen federaation korkeimman neuvoston puhemiehistön päätöksessä 17. kesäkuuta 1990 pelastusjoukkojen perustamisesta. 27. joulukuuta 1990 joukko perustettiin. valtiokomitean arvoisena, mikä on samalla hätätilaministeriön vuosipäivä. 30. heinäkuuta 1991 joukosta tuli Venäjän sosialistisen federaation valtionkomitea (Государственный комитет РСФСР по чрезвычайным ситуациям (ГКЧС РСФСР)).


title: Venäjän hätätilaministeriö

text: 19. marraskuuta 1990 hätätilakomiteaan yhdistettiin siviilipuolustuksen esikunta, jolloin sen tehtävät laajenivat myös siviilipuolustukseen.


title: Venäjän hätätilaministeriö

text: Hätätilaministeriö osallistuu suurten onnettomuuksien pelastustoimintaan kaikkialla Venäjän federaatiossa sekä humanitaariseen siviilikriisinhallintaan ulkomailla.


title: CONCACAF

text: CONCACAF () on Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen jalkapalloliitto. Lisäksi liittoon kuuluvat Etelä-Amerikasta Suriname, Guyana ja Ranskan Guayana. Liitto perustettiin vuonna 1961 NACF:n ja CCCF:n fuusioituessa.


title: CONCACAF

text: Tärkein CONCACAF:n järjestämä kilpailu on CONCACAF Gold Cup.


title: Rikoskirjallisuus

text: Rikoskirjallisuus eli "dekkarikirjallisuus" on kirjallisuuden genre, joka käsittelee rikoksia, niiden tutkintaa ja tutkijoita sekä rikollisia ja heidän motiivejaan. Rikoskirjallisuuden kenttä on laaja vaihdellen ”kuka sen teki?” -tyyppisistä perinteisistä dekkareista yhteiskunnallisiin ja rikoksentekijän psykologiaa tutkiviin teoksiin. Päähenkilönä voi olla harrastajaetsivä tai poliisi, joskus juristi, tuomari tai rikollinenkin. Yleisin rikoskirjallisuudessa esiintyvä rikostyyppi on murha.


title: Rikoskirjallisuus

text: Rikoskirjallisuuden aloittaja oli lähinnä Edgar Allan Poe, jonka kolme 1840-luvun alun "C. Auguste Dupin" -kertomusta yhdessä "Kultakuoriaisen" kanssa loivat pohjan dekkarien loogiselle ongelmanratkaisulle ja poliiseihin nähden ylivertaisen nerokkaan yksityisetsivän hahmolle. Myös Poen rikoksen psykologiaa tutkineet tarinat – muiden muassa "Sinä olet se mies", "Perverssiyden paholainen", "Musta kissa" – olivat uraauurtavia. Myöhemmin 1800-luvulla Fjodor Dostojevski tutki rikoksen psykologiaa vielä syvemmin, mutta hänen teoksiaan voi tuskin luokitella rikoskirjallisuuteen, sillä vaikka etenkin romaanissa Rikos ja rangaistus on myös joitain dekkarinomaisia piirteitä, ovat ne suhteessa kokonaisuuteen vähäisiä. 1900-luvun alussa Arthur Conan Doylen alun perin sanomalehdissä jatkokertomuksina ilmestyneet Sherlock Holmes -kertomukset nostivat lajityypin suosioon. Sherlock Holmes pohjasi sekä hahmojen että rakenteen puolesta vahvasti Poen "C. Auguste Dupin" -tarinoihin.


title: Rikoskirjallisuus

text: 1920- ja 1930-luvut tunnetaan rikoskirjallisuuden kultakautena. Tällöin kehittyi niin sanottu ”kuka sen teki?” ("whodunit") -tyyppinen dekkari. Enemmistö kauden kirjoittajista oli brittejä, kuten Agatha Christie, Dorothy L. Sayers, Josephine Tey. Jotkut kuten John Dickson Carr yhdysvaltalaisia, mutta brittiläistä koulukuntaa noudattavia. Tyypillinen kultakauden ”kuka sen teki?” -dekkari koostuu muun muassa seuraavista aineksista:Tyypillistä kultakaudelle oli niin sanottu suljetun huoneen arvoitus: suppeassa mielessä sillä tarkoitetaan ruumiin löytymistä tilasta (esimerkiksi lukitusta huoneesta), jonne murhaajan ei mitenkään olisi pitänyt päästä tai josta hän ei olisi voinut päästä pois. Laajemmin termillä tarkoitetaan mitä tahansa mahdottomilta tuntuvissa olosuhteissa tapahtunutta murhaa. John Dickson Carr omisti laajan tuotantonsa lähes yksinomaan suljetun huoneen arvoitukselle. Suljetun huoneen arvoituksen esitteli Edgar Allan Poe tarinassaan "Rue Morguen murhat".


title: Rikoskirjallisuus

text: Kultakauden dekkarit olivat usein kaavamaisia ja henkilökuvaukseltaan ohuita ja keskittyivät lähes yksinomaan murhaajaan henkilöllisyyteen ja murhan tekotapaan. Rikosten tutkintaa ja motiiveja leimasi usein epäuskottavuus. Tästä syystä korkeakirjalliset piirit pitivät ja pitävät niitä usein halpa-arvoisina.


title: Rikoskirjallisuus

text: Nykyisin ”kuka sen teki?” -tyyppistä dekkaria ei puhtaassa mielessä enää juuri viljellä, mutta nykyinenkin rikoskirjallisuus hyödyntää sen osatekijöitä (usein postmodernissa mielessä, kuten Umberto Econ aatehistoriallinen dekkari "Ruusun nimi").


title: Rikoskirjallisuus

text: 1930-luvulla Yhdysvalloissa syntyi ”lämminhenkisen” brittidekkarin vastapainoksi niin sanottu kovaksikeitetty koulukunta. Sen perustaja oli Dashiell Hammett, joka yhdessä Raymond Chandlerin ja Ross Macdonaldin kanssa muodosti ”kovaksikeitetyn dekkarin kolmion”. Joskus kovaksikeitetyn koulukunnan ydinjoukkoon luetaan myös väkivaltainen ja oikeistolainen Mickey Spillane sekä James McCain ("Postimies soittaa aina kahdesti").


title: Rikoskirjallisuus

text: Kovaksikeitetty koulukunta loi rikoskirjallisuudelle uuden stereotyyppijoukon, joka vaikutti etenkin elokuvaan, niin sanottuun "film noiriin". Tyypillinen päähenkilö on 35–45-vuotias yksityisetsivä, joka on yksinäinen, riippumaton ja ”kovapintainen”. Dekkari kantaa aina asetta, ei epäile käyttää sitä ja joutuu tarinan kuluessa usein pahoinpitelyn kohteeksi. Vihjeiden antajia ja vasikoitaan hän tapaa hämyisissä baareissa ja kujilla. Toisaalta dekkari liikkuu myös hienostopiireissä vain todetakseen ne moraalisesti yhtä rappeutuneiksi kuin alamaailman. Tietoja hän saa vasikoiltaan usein rahalla ostamalla, joskus uhkailemalla tai pahoinpitelemällä. Etsivän suhde poliiseihin on kaksijakoinen tai jopa vihamielinen. Dekkarilla on yleensä oma, riippumaton moraalisäännöstönsä, mutta hän ei ole ”maailmanparantaja” vaan pikemminkin havainnoija. Toinen kovaksikeitetyn dekkarin stereotyyppihahmo on "femme fatale", vaarallinen nainen, joka pyrkii viettelemään päähenkilön.


title: Rikoskirjallisuus

text: Kultakauden brittidekkareissa rikosten syynä nähtiin tyypillisesti yksittäisten henkilöiden moraalinen vajavuus (etenkin Agatha Christie), kun taas yhteiskunta ja suurin osa ihmisistä oli kunnollisia. Maailma ja yhteiskunta olivat pohjimmiltaan sopusointuisia ja murha vain väliaikaisesti järkytti niitä: syyllisen jäätyä kiinni tasapaino palautui. Kovaksikeitetyssä dekkarissa rikollisuuden syyt ovat enemmänkin koko yhteiskunnassa ja yleisessä ihmisluonnossa eikä yksittäisissä ihmisissä tai tapahtumissa. Kovaksikeitetty etsivä tietää, ettei yksittäisten rikosten ratkaiseminen paranna maailmaa ja on siksi kyynisempi kuin kultakauden salapoliisi.


title: Rikoskirjallisuus

text: Toisin kuin kultakauden dekkarissa, kovaksikeitetyssä dekkarissa ei ole niinkään oleellista se, miten rikos tehtiin tai kuka sen teki, vaan pikemminkin miksi se tehtiin. Kultakauden dekkareissa ei, toisin kuin kovaksikeitetyissä, juurikaan esiinny suoraan esitettyä väkivaltaa (alussa tapahtuvaan murhaan vain viitataan). Tyypillisenä miljöönä kultakauden dekkareissa on maaseutuidylli, kovaksikeitetyssä taas suurkaupungin kadut.


title: Rikoskirjallisuus

text: 1900-luvun loppupuolella rikoskirjojen painopiste siirtyi murhaajan henkilöllisyyden selvittämisestä enemmän rikoksen taustalla olevien motiivien ja yhteiskunnallisten seikkojen kuvaamiseen. Etenkin kylmän sodan aikana suosittu lajityyppi oli vakoilukirjallisuus, jonka tunnetuin edustaja lienee Ian Fleming James Bondeineen, mutta arvostetuin John le Carré. Patricia Highsmith pyrki tunnotonta sosiopaattia kuvaavilla Ripley-romaaneillaan irrottautumaan perinteisestä moraalisesta kantaaottavuudesta. Ruth Rendellin poliisiromaanit käsittelivät yhteiskunnallisia epäkohtia ja P. D. Jamesin romaanit pohtivat moraalikysymyksiä.


title: Rikoskirjallisuus

text: Thomas Harris, tunnetuimpana työnään Hannibal Lecter -tetralogia, on nykyään suositun sarjamurhaajafiktion tunnetuimpia ja laadukkaimpia edustajia. Lajityypillä on yhtymäkohtia myös kauhukirjallisuuteen.


title: Rikoskirjallisuus

text: Eräs keskeinen uudemman rikoskirjallisuuden lajityyppi on poliisiromaani. Tähän lajityyppiin liittyvät muun muassa ruotsalaisten Maj Sjöwallin ja Per Wahlöön 1960- ja 70-luvuilla kirjoittamat, kansainvälisesti tunnetut ruotsalaiseen ”kansankotiin” arvostelevasti suhtautuvat Komisario Beck -yhteiskuntadekkarit. Myöhemmin samaa perinnettä jatkoi Henning Mankell Kurt Wallander -kirjoillaan.


title: Rikoskirjallisuus

text: Vuonna 2005 kuollut Ed McBain kirjoitti poliisin toimintaa tarkasti kuvaavaa "87. piiri" -laatusarjaa, joka on toiminut esikuvana monille televisiosarjoille, kuten "Hill Street Blues" ja "NYPD Blue". James Ellroy tunnetaan Yhdysvaltain poliittista lähihistoriaa ruotivista, erityisen mustista teoksistaan.


title: Rikoskirjallisuus

text: Pohjoismaiset dekkarit ovat erittäin luettuja muun muassa Euroopassa, varsinkin ruotsalaiset, koska ne tarttuvat vahvasti yhteiskunnan varjopuoliin ja kuvaavat poliisin elämää usein hyvinkin realistisella tavalla. Suomalaisia Eurooppaan myytyjä rikoskirjailijoita ovat muun muassa Leena Lehtolainen, Ilkka Remes ja Taavi Soininvaara. Ruotsalaisia suosittuja kirjailijoita ovat Maj Sjöwall sekä Per Wahlöö, Henning Mankell, Liza Marklund, Håkan Nesser ja Stieg Larsson. Norjasta ovat Jo Nesbø sekä Karin Fossum, Tanskasta Leif Davidsen sekä Islannista Arnaldur Indriðason ja Yrsa Sigurðardóttir. Parhaalle pohjoismaiselle dekkarille jaetaankin arvostettu Lasiavain-palkinto.


title: Rikoskirjallisuus

text: Eräänä suomalaisen dekkarin pioneerina voidaan pitää Marton Taigaa (oik. Martti Löfberg) ja hänen 1930-luvun "Komisario Kairala" -novellejaan. Komisario Kairala oli periaatteessa väritön mutta erittäin terävä rikostutkija.


title: Rikoskirjallisuus

text: Suomalaisen rikoskirjallisuuden tunnetuimpiin romaaneihin lukeutuvat Mika Waltarin "Komisario Palmu" -kirjat, joista kaksi ensimmäistä noudattaa juonikuvioltaan lähinnä englantilaisen kultakauden traditiota: murhaaja löytyy tunnetusta piiristä ja paljastetaan vasta lopussa, yllätyshakuisesti. Viimeisessä, alun perin elokuvakäsikirjoitukseksi tilatussa "Tähdet kertovat, komisario Palmu" -romaanissa ”kuka sen teki?” -kuvio on sen sijaan rikottu. Komisario Palmun hahmo on saanut vaikutteita muiden muassa komisario Kairalasta.


title: Rikoskirjallisuus

text: Lehtimies Outsider kirjoitti humoristisia rikoskertomuksia, lähinnä ”kansainvälisten seikkailijoiden” Kalle-Kustaa Korkin ja Pekka Lipposen seikkailuista. Mauri Sariolan menestyksekkäät Olavi Susikoski -kirjat ovat olleet kiisteltyjä paitsi laadun, myös poliittisten kantojensa puolesta.


title: Rikoskirjallisuus

text: Suomalaisista nykydekkaristeista kirjallisesti arvostetuin lienee Finlandia-ehdokkaanakin ollut Matti Yrjänä Joensuu, joka oli ammatiltaan poliisi ja kirjoitti kaunistelemattomia, yhteiskunnallista näkökulmaa sisältäviä poliisiromaaneja. Pentti Kirstilä puolestaan loi pitkän Hanhivaara-sarjan. Rikoskirjallisuus on nykyisin suosituimpia kirjallisuudenlajeja Suomessa. Tunnetuimpia nykyisiä suomalaisia rikoskirjailijoita ovat Leena Lehtolainen, Markku Ropponen, Reijo Mäki, Ilkka Remes, Harri Nykänen ja Jarkko Sipilä.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Avoin taivas -sopimukseen () liittyneet valtiot sallivat tarkkailu- ja ilmakuvauslentojen suorittamisen toistensa ilmatilassa vastavuoroisuusperiaatteella. Tämä asevalvontaan liittyvä sopimus allekirjoitettiin Helsingin Etyk-seurantakokouksessa 24. maaliskuuta 1992 ja se on osa Etyjin asevalvontasopimusten verkostoa.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Sopimus tuli voimaan 1. tammikuuta 2002, kun 20 sopimusvaltiota oli ratifioinut sen. Ennen voimaantuloa sopimusta sovellettiin väliaikaisesti ja lentoja tehtiin vuosina 1996–2001 yli 350. Suomi liittyi sopimukseen 10. helmikuuta 2003 osallistuttuaan toimintaan sitä ennen tarkkailijana. Suomen laboratoriona tässä toiminnassa on pääesikunnan alainen Topografikunta.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Avoin taivas -sopimus tehtiin lähinnä Naton ja entisen Varsovan liiton jäsenmaiden sekä Neuvostoliiton hajotessa itsenäistyneiden valtioiden kesken. Sopimuksella haluttiin vahvistaa rauhaa, lujittaa vakautta ja yhteistyöhön perustuvaa turvallisuutta kylmän sodan jälkeisessä maailmassa. Luotu ilmakuvausjärjestelmä lisää osaltaan luottamusta valtioiden välillä, kun niiden sotilastoimilta edellytetään suurempaa avoimuutta ja läpinäkyvyyttä.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Kuvauslentojen ilmakuva-aineisto on erittäin merkittävää asejärjestelmien todentamisessa asevalvonnassa. Aineistoa voidaan käyttää myös konfliktien estossa ja kriisinhallinnassa sekä tarkkailtaessa ympäristön tilaa. Vaikka satelliitit pystyvät kuvaamaan sotilaskohteita tarkasti, niin sopimus on silti tärkeä: kaikilla valtioilla ei ole käytössään satelliitteja ja lennoilla otetut kuvat ovat halpoja, hyvin tarkkoja ja oikea-aikaisia. Ennen kaikkea sopimuksella luodaan luottamusta ja avoimuutta valtioiden välille.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Sopimusvaltioita on 34: Alankomaat, Belgia, Bosnia ja Hertsegovina, Bulgaria, Espanja, Georgia, Islanti, Italia, Kanada, Kreikka, Kroatia, Latvia, Liettua, Luxemburg, Norja, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Slovakia, Slovenia, Suomi, Tanska, Tšekki, Turkki, Ukraina, Unkari, Valko-Venäjä, Venäjä, Viro, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Kirgisia on allekirjoittanut sopimuksen, mutta ei ole ratifioinut sitä. Kyproksen anomus on ratkaisematta.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Kuvaus- ja siirtolento voidaan tehdä vain sopimukseen liittyneen maan yli. Siirtolennot tehdään kuvausaukot peitettyinä. Koko sopimusvaltion alue on kuvattavissa, myös aluevedet ja mantereesta erilläänolevat saaret. Lennot ovat sallittuja myös demilitarisoiduilla alueilla, kuten Ahvenanmaalla ja Huippuvuorilla.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Toisen valtion alueen tarkkailu on mahdollista kaikissa sääoloissa ja kaikkina vuorokaudenaikoina, koska voidaan käyttääKäytettävien kuvausvälineiden tulee olla jokaisen sopimusvaltion hankittavissa. Valokuvaus- tai videokameran maaerotuskyky ei saa olla 30 senttimetriä parempi. Infrapunakeilaimen maaerotuskyky ei saa olla 50 senttimetriä parempi eikä SAR-tutkan maaerotuskyky 3 metriä parempi.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Kuvausjärjestelmät katsastetaan ennakkoon lentämällä pilvettömällä säällä, valoisana vuorokaudenaikana erotuskykytestikentän yli. Jokaisella sopimusvaltiolla on oikeus nimetä henkilöitä osallistumaan tällaiseen katsastukseen.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Jokaisella sopimusvaltiolla on oikeus pyytää ja saada haltuunsa kopioita tarkkailulennolla tehdyistä tallenteista. Näin valtiot saavat kerätyksi paljon enemmän tietoa kuin pystyisivät keräämään itse tekemillään lennoilla.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Lentojen kokonaislukumäärät on tarkoin kiintiöity valtion koon mukaan. Kukin valtio on oikeutettu suorittamaan tarkkailulentoja ja kukin valtio on velvollinen sallimaan tarkkailulennon alueensa yli. Kukin sopimusvaltio saa tehdä yhtä monta lentoa toisen valtion yli kuin toisella valtiolla on oikeus tehdä sen itsensä yli.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Tarkkailulento suoritetaan ennaltanimetyllä lentokoneella ja siitä on ilmoitettava viimeistään 72 tuntia ennen tarkkailtavaan valtioon saapumista. Valtion on myös järjestettävä erotuskykytestikenttä kuvausjärjestelmien katsastusta varten.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Tarkkailuilma-aluksen tulee olla kiinteäsiipinen ja aseistamaton. Toiminnassa käytettävät lentokonetyypit on nimettävä ennakkoon ja jokaisella sopimusvaltiolla on oikeus osallistua koneen ja sen kuvausjärjestelmien katsastukseen.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Tarkkailtava valtio voi itse antaa käyttöön lentokoneen. Jos niin ei tapahdu, niin tarkkaileva valtio voi valita käytettävän koneen, joko oman tai jonkun toisen valtion omistaman. Koska sopijamaat saavat muodostaa keskenään ryhmiä, niin usein tarkkailulennot ovat useamman valtion yhdessä tekemiä jollakin tarkoitukseen varustetulla erikoiskoneella.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Esimerkiksi Alankomaiden, Belgian, Espanjan, Italian, Luxemburgin, Kanadan, Kreikan, Norjan, Portugalin ja Ranskan muodostama ryhmä ("Pod Group") käyttää Kanadan ilmavoimien C-130 Hercules -konetta. Sen ulkoinen polttoainetankki on muunnettu kuvausjärjestelmille sopivaksi säiliöksi. Kukin maa maksaa koneen käytöstä sillä tekemiensä lentojen määrän ja pituuden mukaan.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Kaikissa käytettävissä koneissa ei ole kaikkia sallittuja tarkkailujärjestelmiä. Bulgaria, Romania, Tšekki ja Ukraina on nimennyt koneekseen Antonov An-30 -koneen, jollaisia Venäjä on nimennyt itselleen kolme kappaletta. Venäjällä on lisäksi kolme Tupolev Tu-154 -konetta. Unkarin koneena on Antonov An-26 ja Ruotsin Saab 340. Yhdysvallat käyttää kolmea kappaletta Boeing 707:n sotilasversiota OC-135B. Turkin käytössä on kaksi CASA CN-235 -konetta ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla BAe HS748:n sotilasversio Andover PR MK1. Saksa ei ole nimennyt itselleen uutta konetta sen jälkeen kun sen Tupolev Tu-154M tuhoutui Etelä-Atlantilla 13. syyskuuta 1997.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Lentokoneeseen pitää lentomiehistön ohella mahtua ennalta nimetty käyttöhenkilöstö. Lisäksi tarkkailtava valtio saa asettaa kaksi lennon valvojaa ja tulkin sekä yhden valvojan kutakin kuvausjärjestelmän käyttöpaikkaa kohden. Käytettävissä koneissa on tyypistä riippuen 16 (Andover) – 39 (OC-135) paikkaa. Tarkkailuhenkilöstö nauttii diplomaattien erioikeuksia ja vapauksia.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Sopimusvaltiot perustivat Wieniin neuvoa-antavan toimikunnan ("Open Skies Consultative Commission"), joka tulkitsee sopimusta. Se voi myös tehdä siihen muutoksia ja ratkaista uudet liittymishakemukset. Toimikunnan päätökset tehdään yksimielisesti, niin että kaikki sopimusvaltiot voivat ne hyväksyä.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Tarkkailulentokoneiden käyttöä ympäristön tilan seuraamisessa tultaneen lisäämään tulevaisuudessa. Koneita on aiemminkin käytety suurten luonnonmullistusten ja onnettomuuksien seurannassa.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Vuonna 1997 Oderjoen tulviessa Saksan tarkkailukone kuvasi koko aluetta Neissejoelta Itämerelle kymmenen päivän ajan. Saksa luovutti kuvia myös Puolan ja Tšekin käyttöön.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Marraskuussa 1998 Yhdysvaltain kone kuvasi hurrikaani Mitchin tuhoja Hondurasissa ja Nicaraguassa. Vuonna 2000 Yhdysvaltain kone kuvasi Ranskassa ja Saksassa metsätuhoja, joita Lothar-myrsky aiheutti kaatamalla puita yli 200 miljoonaa kuutiometriä.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Espanjan käyttämä kone kuvasi öljylauttoja, joita syntyi kun Prestige-tankkeri upposi Espanjan rannikolla 20. marraskuuta 2002.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Ensimmäisen tarkkailulentonsa Suomi teki Saksaan vuonna 1997. Toisena Suomen lentona oli tarkkailulento Venäjällä 22.–26. kesäkuuta 1998. Tämä lento tehtiin Venäjän ilmavoimien Antonov An-30B -koneella. Suomalaiset saivat mukaansa filmit, jotka oli kuvattu koneen kameroilla.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Venäjä lensi Suomessa 27. heinäkuuta–1. elokuuta 1998. Suomi teki valvontalennon Venäjälle 9.–13. huhtikuuta 2001. Suomi lensi Yhdysvalloissa heinäkuussa 2001. Yhdysvaltain ilmavoimien OC-135B-kone kuvasi Suomessa 8. elokuuta 2001.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Suomi lensi Norjassa 2.–4. syyskuuta 2002 Kanadan ilmavoimien Lockheed C-130 Hercules -koneella yhdessä Ruotsin ja Benelux-maiden kanssa.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Yhdysvallat lensi Suomessa OC-135B -koneella 6.–9. kesäkuuta 2003. Venäjä lensi Suomessa 21.–25. kesäkuuta 2004.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Suomi lensi tarkkailulennon Ruotsissa 16.–19. toukokuuta 2005. Koneena käytettiin Ruotsin tarkkailukonetta Saab 340 "OS-100". Lennon tarkoituksena oli kouluttaa suomalaista henkilöstöä käyttämään Ruotsin koneen järjestelmiä. Ukraina lensi Suomessa 4.–8. heinäkuuta 2005 Ukrainan Antonov An-30B -koneella. Suomi lensi Venäjän ilmatilassa 8.–12. elokuuta 2005. Koneena oli Ruotsin ilmavoimien Saab 340 "OS-100" -kone, jota lensi 6-henkinen ruotsalaismiehistö mukanaan yhdeksänhenkinen suomalaismiehistö. Venäjä lensi tarkkailulennon Suomen ilmatilassa 3.–7. lokakuuta 2005 Antonov An-30B -koneella.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Suomi lensi 19. maaliskuuta 2006 alkaen Open skies -lennon Venäjällä.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Alkujaan yhdysvaltalaisten Avoin taivas -ehdotuksen tarkoituksena oli 1950-luvulla tarjota mahdollisuus luvalliseen ilmavalokuvaukseen luottamusta lisäävänä toimena. Kylmän sodan aikana Yhdysvallat ja Neuvostoliitto ampuivat kymmeniä toistensa lentokoneita alas pääosin luvattoman ilmatiedustelun vuoksi.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower ehdotti Neuvostoliiton Nikolai Bulganinille vastavuoroista ilmatarkkailua Geneven tapaamisessa 21. heinäkuuta 1955, mihin Neuvostoliitto ei suostunut.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Aloite oli seurausta tiedusteluun käytettyjen yhdysvaltalaisten RB-29-koneiden alasampumisesta 7. marraskuuta 1954 Hokkaidon lähellä. Yhdysvaltain ilmavoimien niin ikään tiedustelutarkoituksiin käyttämä pommikone RB-47 oli 8. toukokuuta 1954 joutunut neuvostoliittolaisten MiG-15- ja MiG-17-koneiden takaa-ajamaksi ja se onnistui vain vaurioituneena palaamaan lentotukikohtaansa Britanniaan lentotankattuna.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Yhdysvaltain tiedustelulennot Neuvostoliiton ilmatilassa johtivat laajaa kansainvälistä huomiota herättäneeseen U-2:a lentäneen Gary Powersin alasampumiseen vappuna 1960.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Suunnitelman vastavuoroisista kuvauslennoista otti uudelleen esille Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush vuonna 1989. Hän ehdotti Ety-kokouksessa tällaisia lentoja luottamusta lisääväksi toimeksi maiden välille. Neuvottelut NATO:n ja Varsovan liiton välillä alkoivat helmikuussa 1990. Saman vuoden kesäkuussa NATO-maat ehdottivat sopimusta jatkoksi niille todentamistoimille, joista sovittiin Wienissä "tavanomaisia aseita Euroopassa, TAE," koskevissa neuvotteluissa. Vuoden 1990 TAE-sopimus koski panssarien, tykkien, taistelukoneiden ja helikopterien vähentämistä.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Jo aiemmin Tukholman asiakirjassa vuodelta 1986 oli sovittu luottamusta ja turvallisuutta lisääväksi toimeksi tietojenvaihto asevoimista ja sotaharjoituksista. TAE-neuvotteluissa ei kuitenkaan ollut rittävästi aikaa sopia ilmatarkkailun yksityiskohdista. Ennakkovalmisteluista kuitenkin sovittiin ja Kanada teki ensimmäisen Avoin taivas -koelennon Unkarissa vuonna 1990. Neuvotteluja tarkkailulennoista jatkettiin ja sopimus allekirjoitettiin vuonna 1992.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Sopimus astui voimaan vasta vuonna 2002, sen jälkeen kun Venäjä ja Valko-Venäjä olivat ratifioineet sen. Ennen virallista voimaantuloaan sopimusta toteutettiin tilapäisesti vilkkaan koelentotoiminnan muodossa.


title: Avoin taivas -sopimus

text: Ennen nykyistä monikansallista sopimusta oli voimassa vain yksi kahdenvälinen sopimus: Romanian ja Unkarin vuonna 1991 tekemä Avoin taivas -sopimus.


title: Lars Erik Taxell

text: Lars Erik Taxell (6. huhtikuuta 1913 Vaasa – 7. lokakuuta 2013 Turku) oli suomalainen poliitikko ja yksityisoikeuden ja yleisen oikeusopin professori. Hän oli Ruotsalaisen kansanpuolueen järjestyksessä viides puheenjohtaja vuosina 1956–1966.


title: Lars Erik Taxell

text: Taxell suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1936 ja valmistui Helsingin yliopistosta lakitieteen kandidaatiksi vuonna 1938, sai varatuomarin arvon vuonna 1939 ja väitteli lakitieteen tohtoriksi vuonna 1946. Hän oli Åbo Akademin yksityisoikeuden opettaja ja Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden opettaja vuosina 1940–1946, Åbo Akademin yksityisoikeuden vt. professori vuosina 1946–1948 ja Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden vt. professori vuosina 1946–1976 sekä Åbo Akademin yksityisoikeuden ja yleisen oikeustieteen professori vuosina 1948–1976. Taxell toimi yliopiston rehtorina 1950–1957 ja kanslerina 1982–1984.


title: Lars Erik Taxell

text: Taxell oli Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen vuosina 1953, 1958, 1963, 1968 ja 1971 sekä vuosina 1974–1981. Hän oli valtakunnanoikeuden jäsen kaksi kautta vuosina 1978–1981 ja 1982–1985.


title: Lars Erik Taxell

text: Lars Erik Taxell on ministeri Christoffer Taxellin isä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri.


title: Lars Erik Taxell

text: Taxellille myönnettiin Knut ja Alice Wallenbergin säätiön palkinto, joka annetaan ansioista oikeustieteen alalla. Palkinnon arvo on miljoona Ruotsin kruunua. Lisäksi hän oli oikeustieteen (Tukholman yliopisto 1975 ja Lundin yliopisto 1984), teologian (Helsingin yliopisto 1980) ja filosofian (Turun yliopisto 1981) kunniatohtori. Hän sai hopeisen Axel Lille -mitalin vuonna 1966 ja hopeisen Axel Olof Freudenthal -mitalin vuonna 1981. Vuonna 1973 hänet kutsuttiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi.


title: K. H. Wiik

text: Karl Harald Wiik (13. huhtikuuta 1883 Helsinki – 29. kesäkuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja vasemmistolainen poliitikko. Hän loi poliittisen uransa suurelta osin Suomen Sosialidemokraattisessa Puolueessa (SDP), mutta oli sotavuosina perustamassa siitä erkaantunutta Sosialistista eduskuntaryhmää ja sittemmin Suomen Kansan Demokraattista Liittoa (SKDL). Hän säilytti koko ikänsä vakaumuksensa johdonmukaisena kautskylaisena sosialistina, mikä ajoi hänet ristiriitoihin sekä sosiaalidemokraattien että kommunistien kanssa.


title: K. H. Wiik

text: Wiik oli kansanedustajana 1911–1918, 1922–1929, 1933–1941 ja 1944–1946 sekä presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1925, 1937 ja 1940.


title: K. H. Wiik

text: Wiik syntyi Helsingissä ruotsinkieliseen porvarisperheeseen; hänen isänsä Frithiof Wiik oli ammatiltaan kauppias. Wiik aloitti poliittisen toimintansa varhain. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1900 ja liittyi seuraavana vuonna Suomen Ruotsalaiseen Työväenliittoon. Hän oli vasta 19-vuotias, kun hänet seuraavana vuonna, 1902, valittiin liiton puheenjohtajaksi. Wiik aloitti toimittajanuransa avustamalla ruotsinkielisiä työväenlehtiä, ja vuosina 1903–1907 hän oli Arbetaren-lehden toimittaja. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen hän alkoi esiintyä myös suomenkielisissä järjestöissä. Sosialidemokraattisessa puolueessa hän aluksi vierasti puhdasoppista linjaa ja oli kiinnostuneempi kansallisista harrastuksista. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1910, ja hänet palkattiin Työväen Arkiston hoitajaksi Yrjö Sirolan jälkeen, missä tehtävässä sitten jatkoikin muiden toimiensa ohella vuoteen 1929.


title: K. H. Wiik

text: Wiik valittiin SDP:n puoluetoimikuntaan vuonna 1910. Hän asettui ensi kerran ehdokkaaksi eduskuntavaaleissa 1911 ja tuli heti valituksi. Wiikin ”marxilais-kautskylainen” linja alkoi hahmottua näihin aikoihin. Kielitaitoisena nuoresta Wiikistä tuli jo 1910-luvulla SDP:n kansainvälisten yhteyksien asiantuntija, ja hän piti samanaikaisesti yhteyttä sekä jääkäriliikkeeseen että Venäjän bolševikkeihin, joiden molempien hän uskoi voivan auttaa Suomen itsenäistymistä. Lenininkin hän oli tavannut ensi kerran jo 1910. Suomeen paennut Lenin majoittui elokuussa 1917 päivän ajaksi Wiikin kotiin Helsingin maalaiskunnan Malmilla. Wiik kuului Edvard Gyllingin ja Kullervo Mannerin ohella Suomen sosiaalidemokraattien valtuuskuntaan, joka neuvotteli Suomen itsenäisyydestä Leninin kanssa Smolnassa 27. joulukuuta 1917. Lupaus Suomen itsenäisyyden tunnustamisesta annettiinkin juuri heille, jo ennen Suomen senaatin edustajien Carl Enckellin ja K. G. Idmanin saapumista paikalle.


title: K. H. Wiik

text: Vuosien 1917–1918 Suomen sisällissotaan johtaneessa kehityksessä Wiik yritti puoluetoimikunnassa jarrutella vallankumouslinjaa viimeiseen asti. Kun Väinö Tannerin kaltaiset oikeistososialidemokraatit jättäytyivät sivuun radikalisoituneen puolueen toiminnasta, Wiik yritti viimeiseen asti mukana pysymällä estää väistämättömän. Kun puoluejohto 25. tammikuuta 1918 lopullisesti päätti kumoukseen ryhtymisestä, Wiik erosi protestiksi puoluetoimikunnasta. Hän kieltäytyi ottamasta poliittista vastuuta vallankumoushallinnossa, mutta suostui toimimaan kielenkääntäjänä ja sihteerinä Yrjö Sirolan alaisuudessa kansanvaltuuskunnan ulkoasiainosastossa. Sodan jälkeen Wiik piilotteli oman turvallisuutensa vuoksi maan alla kevääseen 1919 saakka, sillä valkoiset rankaisivat monia kapinaan syyttömiäkin työväenliikkeessä toimineita. Tänä aikana hän kirjoitti syksyllä 1918 tilityksen "Kovan kokemuksen opetuksia: Sananen Suomen työväelle", jossa hän arvosteli sotaan johtanutta kehitystä ja hahmotteli työväenliikkeen uutta, rauhanomaisempaa linjaa.


title: K. H. Wiik

text: Wiik palasi politiikkaan ja SDP:n puoluetoimikuntaan vuonna 1919, jossa hän edusti nyt keskilinjaa; oikealla olivat puoluetta johtaneet ”tannerilaiset”, vasemmalla Eino Pekkalan kaltaiset vasemmistososialistit, jotka siirtyivät vuonna 1920 kommunistien kanssa perustamaansa Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Tämän jälkeen Väinö Huplin, J. W. Kedon ja Wiikin johtama ”keskusta” muodosti SDP:n vasemman laidan.


title: K. H. Wiik

text: Wiik erosi toiseen kertaan puoluetoimikunnasta vuonna 1920, tällä kertaa protestina puolueen linjaukselle Ahvenanmaan kysymyksessä. Hän kannatti Ahvenanmaan oikeutta erota Suomesta samalla logiikalla kuin oli kannattanut Suomen oikeutta erota Venäjästä. Wiik oli 1920–1921 SDP:n ruotsinkielisen pää-äänenkannattajan "Arbetarbladetin" päätoimittaja ja jatkoi lehden avustajana sen jälkeen 1939 asti. Hän palasi eduskuntaan vaaleissa 1922. Kun puolueen ”keskusta” onnistui vuoden 1926 puoluekokouksessa väliaikaisesti selättämään Tannerin, valittiin Wiik SDP:n puoluesihteeriksi. Puoluesihteerinä hän pyrki pysyttelemään ryhmäkuntien ulkopuolella ja saattoi jatkaa tehtävässä, vaikka tannerilaiset palasivatkin puolueen johtoon jo 1930-luvun alussa. Tannerin sosialidemokraattiseen vähemmistöhallitukseen Wiikiä ei otettu mukaan, mutta hän pysyi sille lojaalina.


title: K. H. Wiik

text: 1930-luvun kuluessa Wiikin ja Tannerin välit kriisiytyivät ideologisten erojen vuoksi. Wiik vastusti muun muassa Akateemisen Sosialistiseuran ”soihtulaisten” savustamista ulos puolueesta, samoin kuin SDP:n myönteiseksi kääntynyttä suhtautumista maanpuolustukseen. Hän vetäytyi puoluesihteerin paikalta vuonna 1936, mutta ei tällä kertaa eronnut puoluejohdosta. Hän kuului niihin harvoihin ei-kommunisteihin, jotka ennen talvisotaa peräänkuuluttivat Suomen ja Neuvostoliiton keskinäisen luottamuksen rakentamiseen perustuvaa ulkopolitiikkaa varustautumisen sijaan. Sodan sytyttyä Wiik tuki Suomen puolustautumista, mutta vastusti sodan jälkeen jatkettua ”kansallisen yksimielisyyden” vaatimusta ja poliittisten vapauksien rajoittamista sen varjolla. Tämä ajoi hänet puolueen kanssa lopulta täydelliseen välirikkoon.


title: K. H. Wiik

text: Kesällä 1940 Wiikin johtama SDP:n oppositioryhmä syrjäytettiin puolueen luottamustehtävistä, ja heidän kirjoitustensa julkaisu puolueen lehdissä lopetettiin, sillä heidän katsottiin olevan lähellä kommunistien perustamaa Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuraa. Wiik piti tosin etäisyyttä ”ryömäläisiin”, mutta puolusti tiukasti heidän poliittisia oikeuksiaan, samoin kuin koko SDP oli aikanaan puolustanut kommunistien toimintaoikeuksia Lapuan liikkeen uhatessa.


title: K. H. Wiik

text: Saadakseen äänensä kuuluviin Wiikin vasemmistoryhmittymä perusti heinäkuussa 1940 "Vapaa Sana" -nimisen lehden, jonka päätoimittajaksi Wiik tuli. Sen levikki ohitti lyhyessä ajassa "Suomen Sosialidemokraatin". Lehdessä julkaistiin joitakin naiivin ymmärtäväisiä kirjoituksia Baltian maiden yhdistämisestä Neuvostoliittoon, minkä vuoksi sen taustalla olevia tahoja ruvettiin SNS:n tavoin pitämään ”vihollisen viidentenä kolonnana”, ja SDP:nkin propagandassa nämä kaksi ryhmää leimattiin samaksi. Kirjapainot kieltäytyivät painamasta Vapaata Sanaa, ja siltä estettiin lopulta paperin saaminen, ja siksi se lakkautettiin vuoden 1941 alussa.


title: K. H. Wiik

text: Jo sitä ennen, syyskuussa 1940, Wiikin johtama ryhmä, jota alettiin kutsua ”kuutosiksi” (siihen kuului kuusi kansanedustajaa), erotettiin puolueesta ja eduskuntaryhmästä. He perustivat seuraavan vuoden alussa oman Sosialistisen eduskuntaryhmän. Erinäiset voimassa olleet poikkeustilasäädökset estivät uuden puolueen perustamisen, mutta eduskunnan puhujalavalla saattoi vielä esiintyä vapaasti. Jatkosodan alettua kuutoset muodostivat eduskunnassa ainoan sotaa vastustavan opposition (ja muutenkin ainoan opposition, sillä kaikki muut eduskuntapuolueet olivat mukana hallituksessa). Tällaista kansallisen yksimielisyyden rikkomista ei haluttu sallia, joten eduskunnan ollessa lomalla kaikki ryhmän kansanedustajat pidätettiin. Seitsemän ryhmän johtavaa poliitikkoa, Wiik listan kärjessä, tuomittiin poliittisessa oikeudenkäynnissä tekaistujen syytteiden nojalla valtiopetoksen valmistelusta vankeuteen. Wiik sai viiden vuoden vankeustuomion. Minkäänlaista protestia ei eduskunnassa tai julkisuudessa esiintynyt.


title: K. H. Wiik

text: Kaikki kuutosryhmäläiset vapautettiin heti jatkosodan päätyttyä välirauhansopimuksen perusteella, ja heidän jo menetetyiksi tuomitut paikkansa eduskunnassa palautettiin poikkeuslailla marraskuussa 1944. Katkeroitunut Wiik ei ollut halukas palaamaan takaisin SDP:hen, jonka hän katsoi sota-ajan toiminnallaan pettäneen työväen asian, vaan johti muutkin kuutoset yhdessä kommunistien kanssa perustamaan uutta yhteistyöpuoluetta. Hänet valittiin SKDL:n perustavassa kokouksessa lokakuussa 1944 sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Wiik halusi SKDL:stä uuden yhtenäisen marxilais-sosialistisen puolueen, mutta Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) suunnitelmissa oli kommunistien salaa johtama ”yleisdemokraattinen” järjestö, johon voitaisiin houkutella kansanrintamataktiikan mukaisesti edistyksellisiä porvareitakin. Tämä erimielisyys johti siihen, että Wiik syrjäytettiin SKDL:n johdosta jo kuukauden kuluttua hänen ollessaan ulkomaanmatkalla. Wiik valittiin vielä uudelleen eduskuntaan kevään 1945 vaaleissa SKDL:n listalta, mutta iän ja sairauksien vuoksi hänen panoksensa sodanjälkeiseen politiikkaan jäi lähinnä sotasyyllisyysasian puolesta puhumiseen. Viimeisinä aikoinaan hän kirjoitti myös artikkeleita Suomen työväenliikkeen historiasta, kunnes kuoli aivoverenvuotoon kotonaan kesäkuussa 1946.


title: K. H. Wiik

text:
Wiik asui Malmilla silloisessa Helsingin maalaiskunnassa, jonka kunnanvaltuuston puheenjohtajana toimi lyhyen aikaa. Wiikin syntymän satavuotisvuonna 1983 sai Malmin aseman lähellä sijaitseva kadunpätkä SKDL:n kaupunginvaltuutettujen ehdotuksesta nimekseen K. H. Wiikin katu. Helsingin kaupunginvaltuusto hyväksyi ehdotuksen vasta kun se perusteltiin valtakunnanpolitiikan sijasta Wiikin roolilla maalaiskunnan kunnallispolitiikassa.
Wiik oli naimisissa Työväen Arkiston hoitajan Anna Wiikin kanssa.


title: K. H. Wiik

text: Erkki Tuomioja on kirjoittanut K. H. Wiikistä kaksiosaisen elämäkerran, joka ilmestyi 1979 ja 1982.


title: Hans Hedtoft

text: Hans Hedtoft (21. huhtikuuta 1903 – 29. tammikuuta 1955) oli tanskalainen poliitikko, Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen puoluejohtaja 1939–1941, 1945–1955 ja pääministeri vuosina 1947–1950 ja 1953–1955. Hän organisoi merkittävästi vastarintaliikettä, ja hän teki pääministerinä aloitteen Tanskan liittymisestä Natoon.


title: Hans Hedtoft

text: Hedtoft tuli ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattisen puolueen puoluejohtajaksi Thorvald Staunining tilalle vuonna 1939. Natsit pakottivat hänen eroamaan asemastaan vuonna 1941, koska hän oli liian kriittinen Saksan miehitystä kohtaan Tanskassa. Hänen ensimmäinen toimensa oli progressiivisen verotuksen toteuttaminen. Pohjoismaiden puolustusliiton perustamisen epäonnistuttua hän teki pääministerinä aloitteen Tanskan liittymisestä Natoon vuonna 1949.


title: Hans Hedtoft

text: Lokakuussa 1950 hänen hallituksensa oli hävinnyt äänestyksessä voin hinnan nostamisesta, ja tämä häviö oli signaali hänen puolueensa tappiosta seuraavissa vaaleissa, joissa Erik Eriksenin Liberaalipuolueesta tuli yhdessä konservatiivipuolueen muodostettu hallitus 30. lokakuuta 1950.


title: Hans Hedtoft

text: Hans Hedtoft tuli ainoastaan sosiaalidemokraateista koostuvan hallituksen pääministeriksi 30. syyskuuta 1953. Hans Hedtoft kuoli sydänkohtaukseen Pohjoismaiden Neuvoston kokouksen aikana Tukholmassa 29. tammikuuta 1955. Hänen seuraajansa pääministerinä oli ystävänsä H. C. Hansen.


title: Stanisław Marcin Ulam

text: Stanisław Marcin Ulam (13. huhtikuuta 1909 – 13. toukokuuta 1984) oli puolalainen matemaatikko, jonka suurimmat saavutukset liittyvät Yhdysvaltojen ydinaseen kehittämiseen.


title: Stanisław Marcin Ulam

text: Ulam syntyi Lvivissä, joka silloin kuului Itävalta-Unkarin keisarikuntaan, nykyään Ukrainaan. Hän aloitti opintonsa Lvivin yliopistossa, mutta siirtyi 1938 Harvardiin ja sieltä Wisconsinin yliopistoon. Hänen ystävänsä John von Neumann kutsui hänet pian New Mexicoon salaiseen tehtävään, mikä käytännössä tarkoitti Los Alamosin ydinaseprojektia (Manhattan-projekti).


title: Stanisław Marcin Ulam

text: Ulam ryhtyi soveltamaan monimutkaisia integraaleja ketjureaktioiden laskemiseen – tietämättä, että Enrico Fermi oli jo käyttänyt vastaavanlaista metodia. Hän osoitti unkarilaisen Edward Tellerin varhaisen vetypommimallin virheelliseksi. Teller vastusti aluksi, mutta ymmärsi pian asian itsekin, ja loppujen lopuksi Ulam ja Teller patentoivat vetypommin siitä huolimatta, että myös Andrei Saharov oli tullut itsenäisesti samoihin tuloksiin.


title: Stanisław Marcin Ulam

text: Ulamin pääideoihin kuuluu fuusion käynnistäminen plutoniumin fission ja sähkömagneettisen säteilyn avulla, jolloin protonimateriaali saadaan tarpeeksi kuumenemaan. Hän myös kehitti Los Alamosin vuosinaan nykymuotoisen Markovin ketjuja käyttävän Monte Carlo menetelmän. Hän kaavaili myös ydinpolttoaineen käyttöä avaruusaluksissa ja sukellusveneissä.


title: Stanisław Marcin Ulam

text: Ulam kuoli Santa Fessä.


title: Nile City 105,6

text: Nile City 105,6 oli ruotsalaisen Killinggängetin tekemä televisiosarja. Sen ensimmäinen osa esitettiin Kanal 1 -kanavalla (nykyinen SVT1) 18. tammikuuta 1995.


title: Nile City 105,6

text: Sarja kertoo Johan Rheborgin esittämästä Percy Nilegårdista, joka yrittää pyörittää radioasemaa erään paloaseman tiloissa. Paloasemaa johtaa Robert Gustafssonin esittämä transvestiittipalopäällikkö Greger. Henrik Schyffert esittää toimittaja Glenn Killingiä.


title: Kopra

text: Kopra on kookospalmun hedelmän eli kookospähkinän kuivattua siemenvalkuaista. Sen nimi juontuu malajalamin kielen sanasta "koppara", josta sana "copra" on lainattu alun perin portugalin kieleen. Sanaa "copra" on käytetty ensimmäisen kerran tiettävästi vuonna 1584. Koprasta tuotetaan kookosöljyä jauhamalla sitä ja keittämällä vedessä. Kopran valmistuksessa hedelmät rikotaan ja niistä erotetaan valkuainen, joka kuivatetaan auringossa. Tuotanto tapahtuu tavanomaisesti palmujen kasvualueella. Kopra on merkittävä vientituote monissa Oseanian saarivaltioissa.


title: Kopra

text:
Kopran valmistus alkaa siemenvalkuaisen kuivaamisella, mikä voidaan tehdä joko savustamalla, polttouunissa tai auringon alla. Aurinkokuivaus vaatii yksinkertaisimmillaan vain telineet ja riittävästi auringonvaloa. Kookospähkinät halkaistaan ja sisällä oleva kookosvesi valutetaan pois. Halkaistut hedelmät jätetään aurinkoon hedelmälihapuoli ylöspäin. Hedelmät saatetaan pestä homeen poistamiseksi. Muutaman päivän kuivauksen jälkeen siemenvalkuainen voidaan erottaa kuorista suhteellisen pienellä vaivalla, ja kuivausprosessia jatketaan muutamien päivien ajan. Aurinkokuivausta täydennetään yleensä polttouunissa tehtävällä kuivauksella. Polttouunin avulla siemenvalkuaisesta saadaan irti loputkin kosteudesta. Prosessi voidaan tehdä myös päinvastaisessa järjestyksessä asettamalla hedelmät ensin polttouuniin ja sitten auringonvaloon.
Menetelmissä on eronsa. Mikäli hedelmät kuivataan ensin auringossa, saattavat hedelmät altistua homeitiöille herkemmin. Jos taas hedelmiä kuivataan ensin polttouunissa, siemenvalkuainen saattaa kovettua ja jäädä näin osittain kosteaksi aurinkokuivauksesta huolimatta. Savustamalla tehtävässä kuivauksessa halkaistut hedelmät levitetään telineelle, ja alla poltetaan nuotiota. Savulle altistuminen saattaa parantaa hedelmälihan säilymistä ja estää sitä homehtumasta, mutta prosessi saattaa lisätä metsäpaloriskiä eikä lopputulos ole aina ennustettavissa. Intiassa vaihtoehtoisena menetelmänä pienikokoisia hedelmiä saatetaan kuivata kokonaisena jopa vuoden ajan. Tällä menetelmällä kuivattu kopra on makeaa, pehmeää, öljyistä ja väriltään tavanomaisen valkoisen sijaista kermaista.


title: Kopra

text: Kopra on perinteisesti raastettu, jauhettu hienoksi ja keitetty kookosöljyn erottamiseksi. Menetelmä on syntynyt alun perin Tyynenmeren saarikulttuurien keskuudessa, ja 1860-luvulla koprasta ja kookosöljystä tuli tärkeä vientituote Oseanian ja Etelä-Asian valtioille. Nykyisin kookosöljyn erottaminen tapahtuu mekaanisesti murskaamalla kopraa, jolloin saadaan kookosöljyä ja sivutuotteena korpamurskaa, jota käytetään muun muassa rehuna. Kookosöljyn erottamisen jälkeen jäljelle jäävä kopramurska sisältää 18–25 % proteiinia, mutta myös niin paljon ravintokuitua, ettei ihminen pysty sitä nauttimaan suuria määriä. Sen sijaan kopramurskaa syötetään usein märehtijöille.


title: Kopra

text: Aiemmin kauppalaivat keräsivät kopran ja kuljettivat sitä satamasta toiseen, mutta tänä päivänä on myös suuria plantaaseja, jotka tekevät itse kaikki tuotantovaiheet. Plantaaseilla kookospalmujen kasvatustiheys noin 100–160 yksilöä per hehtaari. Yhden palmun keskimääräinen sato vuodessa on 50–80 hedelmää, ja keskimääräinen tuotto vuonna 1999 oli 0,20 Yhdysvaltain dollaria per tuotettu kilogramma kopraa. Yhtä kilogrammaa varten vaaditaan noin kahdeksan hedelmää, mikä tarkoittaa arviolta 120–320 Yhdysvaltain dollarin vuosituottoa per hehtaari. Sittemmin kopran hinta on yli tuplaantunut maailmanmarkkinoilla, ja vuonna 2012 The Financial Times raportoi kopratonnin (1 000 kg) hinnaksi 540 Yhdysvaltain dollaria, mikä tarkoittaa 0,54 dollaria kilolta.


title: Kopra

text: Kopran huolellinen kuivaus on tärkeää, sillä kopra on erittäin altis alfatoksiineille. Alfatoksiinit ovat homesienten tuottamia terveydelle haitallisia mykotoksiineja, ja nämä toksiinit saattavat siirtyä lopputuotteiden mukana ihmiseen tai eläimiin, joille kopramurskaa on syötetty rehuksi. On mahdollista, että toksiinit saattavat edelleen päätyä eläimen lihan tai maidon mukana ihmisen ravintoketjuun. Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö havaitsi omissa selvityksissään, että hedelmien kuivaus oli usein riittämätöntä, mikä lisäsi kontaminaation riskiä. Filippiineillä laadunvalvontaan on pyritty panostamaan suorittamalla satunnaisia testejä, mutta kaikkien pientuottajien ja plantaasien valvonta on käytännössä mahdotonta. Epäonnistunut kuivaus lisää myös tuotannon taloudellisia riskejä.


title: Kopra

text: Valmistuksen sivutuotteena syntyvää kopramurskaa käytetään rehuna hevosille ja nautakarjalle. Murskan korkea öljy- ja proteiinipitoisuus ovat omiaan karjan lihottamiseen. Kopramurskan proteiini on kuumennettu, mikä tekee siitä tärkeän lähteen korkealaatuiselle proteiinille, joka ei hajoa märehtijöiden ruoansulatuksessa.


title: Kopra

text: Kopraa voidaan soveltaa myös biopolttoaineeksi.


title: Kopra

text: Suurin tuottajamaa on Filippiinit, missä vuosittainen tuotanto ylittää arvoltaan 80 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Suuri osa tuottajista on pienviljelijöitä, joille kopran valmistus muodostaa olennaisen osan tuloista. Monet Tyynenmeren saarivaltiot ovat taantuneet tuotannossa, poikkeuksena Papua-Uusi Guinea, Salomonsaaret, Tuvalu ja Vanuatu, joissa kopran tuotanto on merkittävä osa kansantaloutta. Intiassa Karnatakan seutu on tunnettu koprantuotannosta.


title: Kopra

text: Kopran kuljettaminen ilmateitse ilman erillistä kirjallista viranomaisen lupaa on kielletty sen spontaanin syttymisherkkyyden vuoksi.


title: Antti Virmavirta

text: Antti Juhani Virmavirta (s. 7. maaliskuuta 1959 Harjavalta) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa.


title: Antti Virmavirta

text: Virmavirta valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1985. Virmavirran tunnetuimpia televisiotöitä on hänen ja Jari Salmen varaan rakennettu sketsisarja "Pulkkinen", jota esitettiin Nelosella 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa kolmen tuotantokauden ja 35 jakson verran. Kyseisen ohjelman innoittamana tehtiin lyhytelokuva "Pulkkinen – Don’t Push the River" ja vuonna 2001 julkaistiin myös uusia sketsejä sekä musiikkia sisältänyt "Pulkkinen"-CD.


title: Antti Virmavirta

text: Vuonna 2003 Virmavirta näytteli televisiosarjassa "Rikospoliisi Maria Kallio". Hänen roolihenkilönsä oli Mikke Sjöberg. Syksyllä 2005 Virmavirta näytteli MTV3-kanavan "Firma"-sarjassa ja vuonna 2011 elokuvassa "Roskisprinssi". Vuonna 2008 tehdyssä historiallisessa draamasarjassa "Piru ja peijooni" Virmavirta esitti lähetystöneuvos Viktor Vladimirovia. Lisäksi 2014 Virmavirta näytteli tv-sarjassa "Ihan sama". Vuodesta 2017 hän on näytellyt yhtä pääosista Ylen draamasarjassa "Presidentti".


title: Antti Virmavirta

text: Virmavirta on naimisissa näyttelijä Minna Suurosen kanssa ja heillä on neljä lasta. Hänen setänsä on professori ja entinen päätoimittaja Jarmo Virmavirta.


title: Hedvig Eleonoora

text: Hedvig Eleonoora (23. lokakuuta 1636 – 24. marraskuuta 1715) oli Ruotsin kuningatar, Holstein-Gottorpin prinsessa ja vuodesta 1654 Kaarle X Kustaan puoliso. Hän otti osaa Kaarle XI:n holhoojahallitukseen vuosina 1660–1672 ja pojanpoikansa Kaarle XII:n holhoukseen vuodesta 1697.


title: Hedvig Eleonoora

text: Hedvig Eleonoora ja Kaarle X Kustaa vihittiin lokakuussa 1654 Tukholmassa. Avioliiton poliittinen merkitys oli suuri, sillä se tuki liittoa Ruotsin ja Holstein-Gottorpin ruhtinaskunnan välillä. Holstein-Gottorpilla oli pitkään ollut konflikteja Tanskan kanssa. Hedvig Eleonoora pysyi koko elämänsä uskollisena Holstein-Gottorpille, mikä vaikutti Ruotsin ulkopolitiikkaan ja jossain määrin jopa sisäpolitiikkaan.


title: Hedvig Eleonoora

text: Polittisesta taustasta huolimatta liitto oli onnellinen. Parin poika, tuleva Kaarle XI, syntyi 1655. Avioliitto ei kestänyt kuitenkaan kauan, sillä Kaarle X Kustaa kuoli jo vuonna 1660. Hän jätti valtakunnan puolisolleen ja holhoojahallitukselle, jonka jäseneksi nimitti veljensä. Parlamentti hämmentyi testamentista, ja perusti valtaneuvoston kuningattaren tueksi. Neuvosto ja parlamentti valitsivat uudeksi hallitsijaksi viisivuotiaan Kaarle XI:n, ja hänen sijashallitsijakseen neuvoston, jonka ulkopuolelle jätettiin kuninkaan veli. Temppua on pidetty osoituksena siitä, miten 24-vuotias Hedvig Eleonoora joutui Pietari Brahen pelinappulaksi. Leskikuningatar osallistui kaikkiin hallituksen istuntoihin kunnes hänen poikansa kasvoi täysi-ikäiseksi.


title: Hedvig Eleonoora

text: Vaikka Kaarle XI nai Tanskan prinsessa Ulriika Eleonooran vuonna 1680, voimakastahtoinen leskikuningatar oli edelleen valtakunnan ensimmäinen nainen. Miniän kuoltua nuorena Hedvig Eleonoora tuli pojanpoikansa Kaarle XII:n holhooja, ja vuonna 1697 hän oli jälleen sijaishallituksessa.


title: Hedvig Eleonoora

text: Hedvig Eleonoora eli vanhaksi ja kuoli 1715 sairastettuaan vain kaksi viikkoa.


title: Hedvig Eleonoora

text: Hedvig Eleonoora oli kiinnostunut taiteista, erityisesti maalauksesta ja arkkitehtuurista. Hän osti Drottinghlmin Magnus Gabriel De la Gardielta vuonna 1661, ja rakennutti sinne tulipalon jälkeen nykyisen Drottningholmin linnan, jossa nykyinenkin kuningasperhe asuu.


title: Hedvig Eleonoora

text: Hänen nimikkopyhätöksi on nimetty Tukholman Hedvig Eleonoran kirkko sekä Tornion Suensaaressa sijaitseva Tornion kirkko.


title: Leo Rainio

text: Kapteeni Leo Rainio oli nimimerkki, jota Armas J. Pulla käytti sekä yksin että yhdessä Mika Waltarin kanssa.


title: Leo Rainio

text: Pulla kirjoitti ensin yksin romaanin "Huimapää" (nimimerkillä Leo Rainio 1929) ja jatkokertomuksen "Aseveikot" (nimimerkillä Kapteeni L. Rainio 1931). Sitten Pulla ja Waltari kirjoittivat yhdessä nimimerkillä Kapteeni Leo Rainio seikkailuromaanit "Keisarin tekohampaat" (1931), "Punainen Madonna" (1932) ja "Älkää ampuko pianistia" (1932) sekä näytelmän "Isänmaan parhaat" (1932). Kun Waltari vetäytyi yhteistyöstä, Pulla kirjoitti vielä samalla nimimerkillä romaanit "Lempeä korvanleikkaaja" (1933) ja "Gangsterit ja seitsemän kääpiötä" (1945).


title: Carl Olof Tallgren

text: Carl Olof Kristian Tallgren (s. 28. tammikuuta 1927 Turku) on suomalainen eläkkeellä oleva poliitikko. Hän toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana ja järjestyksessään kahdeksantena puheenjohtajana vuosina 1974–1977 kolmen vuoden ajan.


title: Carl Olof Tallgren

text: Tallgren kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1945 ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1951. Hänestä tuli valtiotieteiden maisteri vuonna 1964. Åbo Akademi promovoi Tallgrenin filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1988.


title: Abur

text: Abur eli muinaispermiläiset aakkoset on suomalais-ugrilaisia komin ja komipermjakin kieliä kirjoittamaan käytetty muinainen aakkosto. Sen laati venäläinen lähetyssaarnaaja Stepan Hrap (fl. 1373–1395, myöh. Pyhä Tapani Permiläinen) 1300-luvulla. Aakkosto oli käytössä aina 1500- tai 1600-luvulle saakka, kunnes sen tilalle otettiin kyrillinen kirjaimisto.


title: Abur

text: Abur-aakkoset muotoiltiin kyrillisten ja kreikkalaisten aakkosten mukaan, mutta monet kirjaimet muistuttavat myös komien uskonnollisia "tamga"-merkkejä. Tällä tavoin komien perinteinen kulttuuri ja uskonto liitettiin kristinuskoon. Aakkostossa on 38 kirjainta, joita ei erotella pieniksi ja isoiksi kirjaimiksi. Kirjoitusta luetaan vasemmalta oikealle.


title: Olli Huttunen

text: Olavi “Olli” Huttunen (s. 4. elokuuta 1960 Kajaani) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1995 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.


title: Olli Huttunen

text: Suomen Palloliitto valitsi Huttusen Vuoden jalkapalloilijaksi 1982 sekä 1984, ja Urheilutoimittajain liitto 1984. Huttunen on valittu myös Palloliiton Gladiaattoriksi sekä Veikkausliigan Legendaksi.


title: Olli Huttunen

text: Huttunen aloitti pelaajauransa Kajaanin Palloilijoissa, mutta siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1978. Hän pelasi yhteensä 431 pääsarjaottelua Hakan riveissä. Huttusta enemmän pääsarjatason otteluita ovat pelanneet vain Rami Nieminen (459), Toni Huttunen (441) ja Ilkka Mäkelä (440).


title: Olli Huttunen

text: Pelaajana Huttunen voitti Suomen mestaruuden 1995 ja Suomen Cupin 1982, 1985 ja 1988.


title: Olli Huttunen

text: Huttunen pelasi A-maajoukkueessa 60 ottelua.


title: Olli Huttunen

text: Pelaajauransa jälkeen Huttunen liittyi Hakan valmennusryhmään ja vuosina 2002–2009 hän toimi seuran päävalmentajana. Elokuussa 2009 Haka tiedotti, että Huttusen ja seuran tiet tulevat eroamaan kauden jälkeen. Sopimus purettiin kuitenkin yllättäen jo syyskuun alussa. Pikapotkut aiheuttivat kohua, sillä Huttunen oli päätöksen aikaan Suomen maajoukkueen mukana Liechtensteinissä. Esimerkiksi entinen Haka-legenda Valeri Popovitš kritisoi seuran omistajan Sedu Koskisen toimintatapoja.


title: Olli Huttunen

text: Valmentajana Huttunen on voittanut Suomen mestaruuden 1998, 1999, 2000 ja 2004 sekä Suomen Cupin 1997, 2002 ja 2005.


title: Olli Huttunen

text: Huttunen toimi Hakassa myös urheilutoimenjohtajana 2010 ja toimitusjohtajana 2011.


title: Olli Huttunen

text: Huttunen toimi myös A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana vuodesta 2002 alkaen. Marraskuussa 2010 Huttunen toimi yhden ottelun ajan Suomen maajoukkueen päävalmentaja Palloliiton siirrettyä Stuart Baxterin sivuun tehtävästä.


title: Olli Huttunen

text: Syksyllä 2011 Huttunen solmi kolmivuotisen valmennussopimuksen VPS:n kanssa. Hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen keväällä 2014. Huttunen erotettiin kesäkuussa 2015 VPS:n jäätyä sarjataulukon viimeiseksi heikon alkukauden jälkeen.


title: Supermarine Spitfire

text: Supermarine Spitfire oli Yhdistyneen kuningaskunnan ja monien muiden liittoutuneiden ilmavoimien käyttämä toisen maailmansodan aikainen yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjä. Historiankirjoituksen ansiosta konetyyppi on yksi parhaiten tunnettuja toisen maailmansodan aikaisia ilma-aluksia. Koneita rakennettiin yli 20 300 kappaletta eri versioina koko sodan ajan. Ne palvelivat ympäri maailmaa aina 1950-luvulle asti.


title: Supermarine Spitfire

text:
Lentäjät pitivät koneen käsiteltävyydestä ja ketteryydestä. Konetta kehitettiin jatkuvasti erityisesti uusilla moottoriversioilla, Rolls-Royce Merlin -moottorin mahdollistaessa kehitystyön ja uudet korkeaoktaaniset polttoaineseokset. Työ tasasi Luftwaffen sodan alkuvaiheessa saaman etumatkan ja piti koneen suorituskyvyn tasavertaisena sodan loppuun asti. Tyyppi säilyi ennen kaikkea hävittäjänä Hawker Typhoonin ottaessa roolin maavoimien tukikoneena ja maahyökkäystehtävissä. Spitfiren ongelmana oli suhteellisen lyhyt toiminta-aika, mikä rajoitti esimerkiksi Yhdysvaltojen päiväpommitusten saattamista ja Normandian maihinnousun jälkeen Luftwaffen voimien aktiivista etsimistä ja tuhoamista.
Spitfiren ulkonäön tekivät tunnusomaiseksi elliptiset siivet ja kohokuomu.


title: Supermarine Spitfire

text: Spitfire oli mukaelma Supermarinen pääsuunnittelijan Reginald Joseph Mitchellin (20. toukokuuta 1895 – 11. kesäkuuta 1937) aikaisemmin suunnittelemasta F.7/30:stä.


title: Supermarine Spitfire

text: Spitfirestä tehtiin nelisenkymmentä erilaista versiota sodan aikana. Yksi niistä oli laivaston käyttöön suunnattu Seafire.


title: Supermarine Spitfire

text: Menestyksekkäitä lentäjiä tyypillä olivat esimerkiksi Johnnie Johnson 43. varmistetulla pudotuksellaan (Mk I–IX versioilla), Adolph ”Sailor” Malan 32 ja Eric Lock 23 pudotusta (Mk I–V kaatui 1941 ilmatorjuntatulessa)


title: Supermarine Spitfire

text: R. J. Mitchell oli voittanut kolme kertaa Schneider Trophyn vesitasoillaan käyttämänsä voimakkaan Napierin sekä enemmän käytetyn Rolls Royce moottorin ja virtaviivaisen suunnittelun asiosta. Nämä ominaisuudet olivat hyödyksi myös 1930, kun ilmailuministeriö haki uutta modernia yksitasohävittäjää. Ensimmäinen versio, Supermarine Type 224, oli avo-ohjaamoinen ja kiinteällä muotopellitetyllä laskutelineellä varustettu. Tarjouskilpailusta ei hyväksytty jatkoon yhtään konetta. Mitchell jatkoi kehittelyä omaan laskuunsa Vickersin tuella. Uusi suunnitelma sisälsi sisäänvedettävän laskutelineen, umpiohjaamon ja happilaitteet ja voimakkaamman Rolls-Royce PV-12 moottorin.


title: Supermarine Spitfire

text: Vuonna 1935 ilmailuministeriö järjesti uuden tarjouskilpailun, mutta uusikin Supermarinen tyyppi hylättiin, koska sen siipeen ei pystytty asentamaan vaadittua kahdeksan konekiväärin aseistusta. Mitchell haki siipiin mallia Heinkelin koneista, tosin aerodynamiikko Beverley Shenstone osoitti, ettei siipi ole suora kopio Heinkel He 70 -koneesta. Ellipsin muotoinen siipi kuitenkin täytti vaatimukset ja tyyppi 300 hyväksyttiin.


title: Supermarine Spitfire

text: Prototyyppi lensi 5. maaliskuuta 1936. Suorituskyky oli niin hyvä, että ministeriö tilasi heti 310 konetta maaliskuuhun 1939 mennessä Kaikkiaan koneesta tehtiin 24 päämallia ja näistä monia versioita.


title: Supermarine Spitfire

text: Tuotannon organisointi epäonnistui ja vielä 1938 kolmen ensimmäisen kuukauden aikana luvattiin vain 14 konetta. Tilanteen parantamiseksi ilmailuministeriö antoi Morris-autoyhtiön Lordi Nuffieldille tehtäväksi järjestää tuotanto uudessa tehtaassa valtion investoimana Castle Bromwichissa. Hän epäonnistui ilmailualan tehtaan johtamisessa eikä luvattu 60 koneen kuukausituotanto toteutunut. Vickers-yhtiö otti tehtaan hallintaansa. Yhtiön edustaja totesi työilmapiirin olevan välinpitämätön. Välineet olivat vajaakäytössä ja raaka-aineiden sekä valmistettujen osien hallinnointi olivat kaaoksessa. Lisäksi hän totesi Nuffieldin olevan vaikeuksissa hallita tilannetta.


title: Supermarine Spitfire

text: Muun muassa meritoimintakoneita valmistavalta Fairey-yhtiöltä pyydettiin ulkopuolinen lausunto. Tutustumiskäynnin teki Lordi Fairey itse. Hänen havaintonsa olivat yhtäpitäviä ja ilmailuministeri Lordi Beaverbrook erotti Lordi Nuffieldin. Tilannetta kuvannee, että eräs tehtaan vanhempi insinööri vaati siiven uudelleensuunnittelua niin päättäväisesti, että Supermarinelta avuksi tulleen tuotannon asiantuntijan oli varoitettava yhtiötään, joka ministeriön avulla kielsi tehtaan insinöörien omatoimiset muutokset koneen tuotantopiirustuksiin.


title: Supermarine Spitfire

text:
Jos kolmasosa aiotusta tuotannosta olisi toteutunut, olisi eteläisen Britannian rykmentit voitu varustaa Spitfireillä, minkä lisäksi koulutukseen ja reservissä olisi ollut riittävästi koneita ennen taistelua Britanniasta
Pommitukset aiheuttivat tarpeen hajauttaa tuotanto. Tästä oli taistelun ratkettua etuna, että eri tuotantolinjoilla voitiin samanaikaisesti kehittää ja tarvittaessa valmistaa muunnettuja tai kokonaan uusia versioita päätuotantomallin rinnalla.


title: Supermarine Spitfire

text: Vuonna 1938 ilmailuministeriö tilasi 1 000 konetta lisää uudelta tehtaalta. Vuonna 1939 tilattiin 200 konetta lisää Woolstonin tehtaalta ja vain muutama kuukausi myöhemmin vielä 450. Kokonaismäärä 2 160 kappaletta oli yksi kaikkien aikojen suurimmista lentokonehankinnoista. Woolston alkoi tuottaa Mk. I Spitfirea myöhään 1937 ja sen etulinjakäyttö alkoi elokuussa 1938. Vickersin organisoitua Castle Bromwichin tehtaat tuotanto siellä kohosi heinäkuussa 1940 23. koneeseen ja elokuussa 37. koneeseen kuukaudessa.


title: Supermarine Spitfire

text:
Mk. I:ssä oli 1030 hv (768 kW) Merlin Mk. II -moottori ja kaksilapainen puinen potkuri. Vain 77 konetta rakennettiin, ennen kuin siirryttiin käyttämään kolmilapaista de Havillandin valmistamaa alumiiniseospotkuria. Potkurien painot olivat 38 kg ja 159 kg.
Metallipotkuri oli kaksiasentoinen, lentoonlähtö ja matkalento. Potkuri paransi suorituskykyä huomattavasti. Lähtökiito lyheni 384 metristä 293 metriin, lakikorkeus kasvoi 9 450 metristä 10 500 metriin ja nopeus 580:sta 590:een km/h.
Myöhemmin koneisiin asennettiin hydraulisesti säätyvä automaattinen Dowty Rotol – tai de Havilland – vakiokierrospotkuri joka edelleen paransi lentoonlähtöä 206 metriin. Nousunopeus oli 7 min 42 sek 6 100 metriin. Puupotkurilla vastaava nousuaika oli 9 min 25 sek. Vakiokierrospotkuri painoi 227 kiloa. Ensimmäisten sarjojen koneissa oli tasakattoinen kuomu joka muutettiin tunnetuksi kohokuomuksi näkyvyyden parantamiseksi.


title: Supermarine Spitfire

text: Toisen maailmansodan alussa vain muutama yksikkö käytti Spitfirea ja Hurricane oli ainoa Manner-Euroopassa käytetty konetyyppi. Taistelun Britanniasta alkaessa 19 laivuetta käytti Spitfirea ja 27 Hurricanea. Lokakuun loppuun mennessä oli menetetty 565 Hurricanea ja 352 Spitfirea.


title: Supermarine Spitfire

text: Tässä vaiheessa tehtaat toimivat täydellä teholla ja konemenetykset voitiin korvata helposti, toisin kuin lentäjien menetykset. Hurricanen tuotantoa vähennettiin. Taistelukokemuksen sanelemana Mk I:n tuulilasiin asennettiin kiväärikaliiperisen aseen luodin kestävä 30 millimetrin panssarilasi ja polttoainesäiliöiden suojaksi 3 mm:n levy loivassa kulmassa osuvia luoteja vastaan. Sekä rintamalla että tuotannossa koneisiin asennettiin metallisiivekkeet ohjattavuuden parantamiseksi (kts. Mk II).


title: Supermarine Spitfire

text: Taistelun aikana 19. laivue sai käyttöönsä kahdella 20 mm:n Hispano Suiza Hs 404-tykillä aseistettuja Spitfireja, jotka nimettiin Mk. IB:ksi. Vanha kahdeksalla 7,7 mm:n Browning -konekiväärillä aseistettu malli sai tuolloin nimen Mk. IA.


title: Supermarine Spitfire

text:
Aluksi tykki osoittautui epäluotettavaksi. Ase oli suunniteltu asennettavaksi moottorin sylinterien väliin kuten ranskalaisessa Morane-Saulnier M.S.406 - hävittäjässä jolloin moottorin massa vaimensi rekyylin. Spitfiressä tykki asennettiin siiven asekuiluun kyljelleen mikä muutti patruunasyötön kulkua. G-voimat ja rekyyli aiheuttivat syötön juuttumisia eivätkä aseet usein toimineet lainkaan tai ampuivat vain muutaman laukauksen ennen häiriötä. Tykkiasennuksen ongelmat ratkaistiin pikaohjelmalla.
Marraskuussa 1940 lisää tykillä aseistettuja Spitfireja luovutettiin 92. laivueella ja koneen parhaaksi aseistukseksi havaittiin kaksi tykkiä ja neljä konekivääriä.


title: Supermarine Spitfire

text:
Kaiken kaikkiaan tilatuista 2 160 Mk. I -mallin koneesta 1 538 toimitettiin ennen kuin tuotanto siirtyi Mk. II malliin.
Viimeiset tuotantokoneet olivat 105 kg raskaampia sekä huippunopeudeltaan 20 km/h hitaampia kuin alkusarjojen koneet, mutta muutosten ansiosta tehokkaampia taistelukoneita. Lentäjän ei taistelussa esimerkiksi tarvinnut kiinnittää huomiota potkurin asetuksiin eri lentotiloissa automatiikan ansiosta ja moottorin antama teho saatiin aina parhaiten hyödynnettyä.


title: Supermarine Spitfire

text: Koneesta valmistettiin myös tiedusteluversio PR Type G, jossa oli mukana kaksi kameraa ja 29 Imp gal. polttoainesäiliö rungossa. Aseistus oli sama, kahdeksan kevyttä konekivääriä.


title: Supermarine Spitfire

text: Talven 1940/1941 aikana RAF sai hiukan hengähdysaikaa. Tänä aikana otettiin valmistukseen Tyyppi 329 Spitfire Mk. II. Sen suurin muutos oli 1175 hv (876 kW) Merlin XII -moottori, joka lisäsi nopeutta 15 solmua (28 km/h) ja nousunopeutta jonkin verran. Ohjaamoon asennettiin lisäpanssari lentäjän selkäpuolelle josta seurasi 34 kilon lisäpaino. Metallipäällysteiset siivekkeet olivat merkittävä parannus sekä Mk I että II mallien ohjattavuuteen.


title: Supermarine Spitfire

text: Ohjauksen muuttuminen raskaaksi suurissa nopeuksissa oli havaittu. Ominaisuus vaikeutti liikehtimistä ja syöksyistä oikaisua. Tuulitunnelikokeet paljastivat kangaspäällysteen pullistuvan muodostaan suuressa nopeudessa. Tämä aiheutti ohjainvoimien kasvun kohtuuttomaksi tai jopa tunteen siivekkeiden juuttumisesta. Kokeissa siiveke menetti aerodynaamisen muotonsa yli 645 km/h nopeudessa. Metallisiivekkeet toimitettiin pikatilauksena rintamayksiköihin.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. II:tä tuotettiin sekä IIA konekivääreillä aseistettuna versiona ja IIB tykillä aseistettuna versiona. Toimitukset olivat nopeita ja kaikki Mk. I:t korvattiin pian palvelukskäytössä ja ne siirrettiin koulutusyksiköihin. Koko Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat oli varustettu uusilla koneilla huhtikuussa 1941, ja kokonaisuudessaan Mk. II:ta rakennettiin 920 kappaletta.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. II :sta suunniteltiin tyyppi Mk II Long Range. Tässä mallissa koneen vasemmassa siivessä oli kiinteä 183 litran lisäpolttoainesäiliö. Malli suunniteltiin Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien siirtyessä hyökkäämään taistelun Britanniasta päätyttyä. Tällöin nousi esiin tarve pidemmän toimintamatkan hävittäjästä suojaamaan pommituslentoja. Versiota käyttivät useat laivueet koneiden siirtyessä yksiköistä toiseen. Kone oli suoritus- ja liikehtimiskyvyltään selkeästi perusmallia heikompi lisävastuksen ja -painon vuoksi, mutta oli arvokas saattohävittäjänä.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. II:n pärjätessä Luftwaffen hävittäjille, RAF pyysi koneeseen lisämuutoksia.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. III oli aerodynaamisesti parannettu versio, joka tasoitti rungon pintamuotoja ja teki kannuspyörästä sisäänvedettävän. Uudella Merlin XX moottorilla varustettuna sen piti saavuttaa 640 km/h huippunopeus. Kaksi protoyyppiä valmistui.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. IV oli vielä radikaalimpi muutos. Se perustui Mk. III:n runkoon, lisäksi siinä oli Rolls-Roycen 1 735 hv (1 100 kW) Griffon IIB-moottori. Nopeus nousi yli 680 km/h ja koneessa kokeiltiin kuuden tykin aseistusta. Kone nimettiin uudelleen Mk XX:ksi, jottei mallia sekoitettaisi PR-tiedustelumallien kanssa. Kuvassa on juuri Spitire PR Mk IV, joka oli ennen nimen muunnosta Mk I PR Type D.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. IV oli niin lupaava, että Mk. III -suunnitelma hylättiin sen hyväksi. Kone piti saada käyttöön lokakuuhun mennessä ja siitä piti tulla RAF:n pääasiallinen hävittäjä 1942 alusta, mutta toisin kävi. Vasta Mk. XII oli ensimmäinen Griffon-moottorinen Spitfire, joka saatiin palveluskäyttöön.


title: Supermarine Spitfire

text: Rolls-Royce Griffon moottorin käyttöönoton myötä noussut lentonopeus osoitti, kuinka kehittynyt Spitfiren siipi todella oli: normaalilla 0,83 Machin ja 0,86 Machin maksiminopeudella siivessä ei ilmennyt uusiakin siipimalleja vaivannutta äänennopeuden lähestymisen aiheuttamaa vapinaa.


title: Supermarine Spitfire

text: Myöhään 1940 Mk. II kohtasi uudet saksalaiset hävittäjät taistelussa. Messerschmittin 109:n uusin malli, Bf 109 F myös Franz (Friedrich) oli melko tasavertainen Mk. II:n nähden. Se voitti Mk. II:n nopeudessa ja nousukyvyssä, mutta myös kääntyi nopeammin kuin Spitfire yli 18 000 jalan (kuusi kilometriä) korkeuksissa.


title: Supermarine Spitfire

text: Tässä vaiheessa Mk. IV ei ollut valmis Bf 109 F:ää vastaan. Griffon-moottoria ei voitu ottaa käyttöön testeissä ilmenneen moottorin liian heikon jäähdytysjärjestelmän takia. Hätäratkaisuna käyttöön otettiin Mk V.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. V oli Mk. II varustettuna uudemmalla Merlin 45 -sarjan moottorilla. Moottori tuotti lentoonlähdössä 1 440 hv (1 074 kW), mutta suorituskyky parani suurissa korkeuksissa uuden kaksivaiheisen ja -nopeuksisen ahtimen asiosta. Vaikka ei ollutkaan Mk. IV:n veroinen, Mk. V kykeni pitämään puolensa 109 F:lle.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk.V tuli käyttöön syksyllä. Versio sai kritiikkiä lentäjiltä lisätyn varustelun aiheuttaman painopisteen siirtymisen vuoksi. Tämä korosti lento-ominaisuuksien muuttumista kuorman mukaan. Supermarine julkaisi ohjeen mekaanikoille varusteiden kuten happipullojen ja valoammusten sijoittamisesta, joita he eivät aina noudattaneet. Konetta oli vaikea säätää lentämään suoraan ilman jatkuvaa ohjaamista. Painopisteen siirtyminen aiheutti rakenteiden ylimääräistä rasitusta ja erityisesti Mk Vb -koneille sattui tuhoisia rakenteiden pettämisiä kesken lennon. Merlin 45 oli epäluotettavampi kuin muut Merlin- moottorit. Monet lentäjät kokivat koneen alitehoiseksi.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. IV:n Griffon-moottorin ongelmat jatkuivat ja kesti kaksi vuotta ennen kuin moottori voitiin ottaa käyttöön. Tällä välin Mk. V:sta tuli tuotetuin versio: 94 kpl MK. VA (kahdeksan konekivääriä), 3923 Mk. VB (tykit) ja 2447 Mk. VC (universaalisiipi).


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. V:llä oli kuitenkin suuria vaikeuksia pärjätä saksalaisten Focke-Wulf Fw 190:tä vastaan. Hätäratkaisuna koneesta typistettiin siivenkärjet ja ahdinta vaihdettiin, jolloin koneen nopeus parani alakorkeuksissa. Kuitenkin ketteryys kärsi, ja lentäjät kutsuivat tätä mallia nimellä "clipped, cropped and clapped" (katkottu, keritty ja kupansyömä). Yleisemmin koneen senhetkinen kehitys tuli päätökseensä. Uuden suunnittelun tarkoituksena oli Mk VIII -versio.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk V:llä tehtiin koe, jossa litteäkantaisiin niitteihin liimattiin koroke simuloimaan kohokantaista niittiä, jotka olivat edullisempia ja helpompia asentaa. Aerodynamiikka heikkeni hidastaen konetta jopa 32 km/h ja kohokantaista niittiä ei otettu tuotantoon.


title: Supermarine Spitfire

text: Kun Mk. V saatiin tuotantoon, kasvoi pelko siitä, että Luftwaffe alkaisi valmistaa massoittain Junkers Ju 86:n tapaisia korkealla hävittäjien ulottumattomissa lentäviä pommittajia. Uusi Spitfire-muunnos Mk. VI valmistettiin yläkorkeuksia varten. Siinä oli nelilapainen potkuri ja paineistettu ohjaamo. Paineistus ei tosin poistanut happinaamarin tarvetta, vaan sillä oli lähinnä psykologinen vaikutus. Huolimatta parannuksista se ei pärjännyt hyvin yläkorkeuksissa, eikä ollut lentäjiensä suosiossa.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. VII oli myös paineistettu malli. Lisäksi siinä oli muitakin parannuksia. Moottori oli uusi kaksivaiheisella ahtimella varustettu Merlin 61 ja runkoa vahvistettiin. Lisäksi siinä oli kaksi polttoainetankkia siivissä. Kuomu oli samantyyppinen taaksepäin avautuva kuin ei-paineistetussa versiossa, mikä helpotti mittariston sijoittelua.


title: Supermarine Spitfire

text: Siivekkeitä lyhennettiin 8½ tuumaa, koska aikaisemmat koneet olivat joissain tapauksissa hajonneet ilmassa syöksyn aikana. Tämä ei kuitenkaan auttanut vaivaan, joka johtui koneiden väärän kuormaamisen aiheuttamasta väärästä painopisteestä.


title: Supermarine Spitfire

text: 140 Mk. VII:ttä rakennettiin. Sarja oli viimeinen joka käytti Merlin 71 -moottoria ja se saavutti 45 100 jalan korkeuden ja erinomaisen suorityskyvyn korkealla.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. VIII oli Mk. VII ilman paineistettua ohjaamoa ja se oli tarkoitettu Spitfiren päätuotantomalliksi. Sen korvasi kuitenkin Mk. IX:n. Mk. VIII poikkesi Mk. VII:sta myös muilta osin. Joissain aikaisemmissa malleissa oli pidempi kärkiväli, mutta pääosassa ei. Mallista oli kaksi versiota: mataliin ja suuriin korkeuksiin, ja ne käyttivät moottoreina Merlin 66 ja Merlin 70 -malleja.


title: Supermarine Spitfire

text: Yhtä Mk. VIII:ttä käytettiin kokeiltaessa uutta takarunkoa ja kuplakuomua. Tarkoitus oli parantaa näkyvyyttä, koska monet Spitfire-lentäjät joutuivat vihollisen yllättämiksi koneen rungon selän aiheuttamasta ”sokeasta pisteestä”. Kokeilussa ilmeni kuitenkin ongelmia ja kuomua pidettiin liian klaustrofobisena.


title: Supermarine Spitfire

text: Tärkein ulkonainen ero aikaisempiin malleihin oli pitempi nokka ja uudet korkeusperäsimet. Merlin 66:n pituus oli suurempi kuin aikaisempien mallien, ja siksi runko oli nokasta jonkin verran pitempi kuin varhaisemmat mallit. Mk. VIII oli varustettu nelilapaisella potkurilla. Korkeusperäsinten ulkonaiset mitat olivat samat kuin aiemmilla malleilla, mutta niiden pinta-alaa oli kasvatettu korkeusvakaajaa hieman pienentämällä. Näin ne saatiin aerodynaamisesti kevyemmiksi.


title: Supermarine Spitfire

text: Ulkonaisia eroja Mk. VIII:llä ja Mk. IX:llä ei ollut.


title: Supermarine Spitfire

text: Suurin osa Mk. VIII:n tuotantokoneista vietiin Australiaan, jossa ne palvelivat Tyynenmeren rintamalla japanilaisia vastaan.


title: Supermarine Spitfire

text: Vuoden 1942 alussa oli painetta saada Merlin 61 -moottorilla varustetut Spitfiret tuotantoon. Mk. VII ja Mk. VIII käyttivät tätä moottoria, mutta ne eivät olleet tuotantovalmiita. Ratkaisuksi Mk. V -runkoon asennettiin uusi moottori. Mallinimeksi tuli Mk. IX. Mk. V:n rungossa ei ollut vahvistuksia uutta moottoria varten, mutta Mk. IX oli silti suorituskyvyltään paljon parempi kuin Mk. V. Suurin edistysaskel Mk. V:een nähden oli se, että Merlin 61 oli suoraruiskutusmoottori. Spitfirellä saattoi nyt suorittaa kaikki taitolentoliikkeet, mukaan lukien ulkopuolinen silmukka, tarvitsematta pelätä moottorin sammumista negatiivisen g-voiman muuttaessa polttoaineen virtausta kaasuttimessa. Tämä tuli yllätyksenä saksalaislentäjille, jotka olivat tottuneet siihen, etteivät Spitfire-lentäjät kyenneet seuraamaan heitä ulkopuoliseen silmukkaan. Ahdinta oli edelleen parannettu ja siihen lisättiin nestevälijäähdytin, jonka jäähdytin sijaitsi toisessa kotelossa siiven alla. Ahdin paransi nousu- ja suorituskyvyn korkealla paremmaksi kuin Fw 190 mallissa ja Me 109 G -versiolla. Ulkoisesti IX:n erottaakin parhaiten juuri kahdesta nestejäähdyttimestä.


title: Supermarine Spitfire

text: Syyskuun 1942 lopussa Luftwaffe alkoi käyttää Junkers Ju 86R -pommittajia hyökkäyksiin Englantia vastaan. Pommikoneet lensivät 41 000 jalan korkeudessa, eivätkä Spitfire Mk. VI:t saavuttaneet niitä. Vastaiskuksi kaksi Mk. IX:aa kevennettiin poistamalla niistä kaikki tarpeeton, mikä kevensi koneita yli 200 kiloa. Syyskuun 12. 1942 toinen koneista saavutti Ju 86R:n Southamptonin yllä 41 000 jalassa. Koneessa ei ollut tarpeeksi suorituskykyä pudotukseen, aina kun pommittaja oli tähtäimessä, kone sakkasi ja nokka putosi alas. Ju 86R pakeni saatuaan vain yhden osuman siipeensä, mutta sen osoittauduttua haavoittuvaksi, lisäpommituksia ei enää tullut. Egyptin yllä, elokuussa 1942 tapahtui Ju 86 P:n pudottaminen muunnellulla Spitfire V:llä, mikä tapahtui jopa 12 800 metristä, ilmataistelun alettua 11 275 metristä.


title: Supermarine Spitfire

text: Kesällä 1944 Mk. IX:een tehtiin monia parannuksia:


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. IX oli eniten tuotettu malli, yli 7 000 rakennettiin. Se pysyi tuotannossa läpi koko sodan ajan. Useat lentäjät pitivät konetta versiona, joka parhaiten yhdisti moottorin ja ominaisuudet tehokkaaksi kokonaisuudeksi.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. X ja Mk. XI olivat tiedustelumalleja, jotka perustuivat VII:n, VIII:n ja IX:n ominaisuuksiin. Kamerat asennettiin runkoon ohjaamon taakse. Kameroita oli kaksi pystysuoraa ja joskus yksi viistossa. Ensimmäiset XI:t rakennettiin marraskuussa 1942 ja ne olivat käytössä vuoteen 1944, jolloin ne korvattiin Mk. 19:llä.


title: Supermarine Spitfire

text: Spitfire Mk. X seurasi Mk. XI:tä ja oli lähes identtinen. Siinä oli paineistettu ohjaamo ja Lobelle-kuomu. Vain kuusitoista rakennettiin ja niitä käytettiin tiedusteluun korkealla.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. XII oli ensimmäinen Griffon-moottoria käyttänyt Spitfire. Ensimmäiset tulivat käyttöön lokakuussa 1942 ja kaksi RAF:n laivuetta varustettiin näillä koneillä. Griffon paransi huomattavasti suorituskykyä matalissa ja keskikorkeuksissa. Matalalla se oli yksi maailman nopeimmista koneista. Lentäjät eivät kuitenkaan päässeet hyödyntämään tätä etua, koska saksalaispilotit eivät mielellään antautuneet taisteluun alle 20 000 jalan. Nopeusetua päästiin hyödyntämään vasta kesällä 1944, jolloin Mk. XII:t ampuivat alas huomattavan määrä V-1-ohjuksia. Mk. XII poistettiin käytöstä syyskuussa 1944.


title: Supermarine Spitfire

text: PR Mk. XIII aikaisemman PR Type G:n parannettu versio kameroilla, mutta uudelle Merlin 32 -moottorilla. Siinä oli kevyt neljän .303 Browning konekiväärin aseistus. Ensimmäinen prototyyppi lensi maaliskuussa 1943. 26 Mk. XIII:ta muunnettiin tiedustelukoneiksi mallia PR Type G, Mk. II tai Mk. Vs. Niitä käytettiin Normandian maihinnousun valmistelun matalatiedusteluun.


title: Supermarine Spitfire

text: Ensimmäiset Griffon-moottoria käyttäneet Spitfiret kärsivät huonosta suorituskyvystä korkealla, koska moottorin ahdin oli vain yksivaiheinen. Vuoteen 1943 mennessä Rolls-Roycen insinöörit suunnittelivat uuden Griffon 61-sarjan moottorin, jossa oli kaksivaiheinen ahdin. Lopulta hiukan muunnettu malli, numeroltaan 65, päätyi Mk. XIV:hen. Parannus oli samanlainen kukonaskel kuin siirtyminen Mk. V:sta Mk. IX:ään. Ensimmäiset XIV-sarjan koneet perustuivat VIII-runkoon, myöhemmin otettiin käyttöön matalaselkäinen runko ja pisaranmuotoinen kuomu. Uusi E-tyypin siipi salli uuden aseistuksen.


title: Supermarine Spitfire

text: Ensimmäisiä koneita käytettiin V1-ohjusten torjuntaan, jossa Mk. XIV oli Spitfireista menestyksekkäin. Myöhemmin sitä käyttivät 2. taktiset ilmavoimat pohjoisen Keski-Euroopan yllä. Kaikkiaan 957 Mk. XIV:tä rakennettiin. Toisen maailmansodan jälkeen käytettyjä koneita myytiin moniin maihin: Belgian ilmavoimat osti 132, Intia 70 ja 30 tiedustelumallia Thaimaan ilmavoimille.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. XV ja 17 versiot oli varattu merivoimien Seafire-mallille.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. XVI oli identtinen Mk. IX:n kanssa, mutta sen moottorina oli Merlin 266. Moottori oli matalille korkeuksille tarkoitettu versio Merlin 66:sta ja sitä rakensi Packard Motor Company USA:ssa lisenssillä.


title: Supermarine Spitfire

text: Syy, miksi Mk. IX:llä ja XVI:lla oli eri sarjanumero, johtui brittiläisen ja amerikkalaisen tuuman mittaeroista. Vaikka Merlin-moottorien nimellismitat olivat samat, amerikkalainen tuuma oli tuhannesosia lyhyempi kuin brittiläinen tuuma, ja hienomekaniikan toleranssit aiheuttivat sen, etteivät amerikkalaiset ja brittiläiset varaosat olleet keskenään vaihtokelpoisia. Mikäli Packardin valmistamassa Merlinissä käytettiin Rolls-Roycen osia, se leikkasi helposti kiinni; toisin päin taas moottori ruikki öljyä. Brittiläisen ja yhdysvaltalaisen tuuman ero oikaistiin vasta 1954, jolloin molempien mitaksi määriteltiin tasan 25,4 mm.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. 18 oli Mk. XIV:n parannettu malli. Se oli identtinen moottori (Merlin 65) mukaan lukien, mutta siinä oli uusi, vahvempi siipi ja suuremmat polttoainesäiliöt. Lento-ominaisuudet olivat lähes identtiset, eikä mallia käytetty suorituskykykokeissa. Kuten Mk. XIV -mallia, siitä rakennettiin hävittäjä- ja tiedusteluversiot.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. 18 ei ehtinyt toiseen maailmansotaan. Sitä rakennettiin alkuvuodesta 1946, mutta vasta tammikuussa 1947 Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien laivue numero 60, joka oli sijoitettu Seletariin, Singaporeen otti käyttöön Mk. 18 -mallin. Myöhemmin myös yksikköjä Kaukoidässä ja Lähi-idässä varustettiin koneella. Noin 300 Mk. 18 -konetta rakennettiin, mutta ne eivät joutuneet taisteluihin Malaijin levottomuuksia lukuun ottamatta. Intian kuninkaalliset ilmavoimat osti 20 entistä RAF:n konetta 1947.


title: Supermarine Spitfire

text: Mk. 19 oli viimeinen Spitfiren valokuvaustiedustelumalli. Siinä yhdistettiin Mk. XI:n ominaisuudet Mk. XIV:n Griffon-moottoriin. Kahdenkymmenenviiden ensimmäisen koneen jälkeen malli varustettiin Mk. X:n paineistetulla ohjaamolla ja polttoainemäärä lisättiin 256 gallonaan.


title: Supermarine Spitfire

text: Ensimmäisen Mk. 19 otettiin palvelukseen toukokuussa 1944 ja sodan lopussa ne olivat lähes korvanneet aikaisemman Mk. XI -mallin. Kokonaisuudessaan 225 rakennettiin ennen kuin valmistus päättyi vuonna 1946. Koneita käytettiin RAF:n palveluksessa huhtikuuhun 1954. Viimeiset palveluslentonsa ne suorittivat 1963, kun kokeiltiin, kuinka English Electric Lightning -koneilla pitäisi hyökätä potkurikoneita vastaan. Tietoa tarvittiin, jos RAF olisi joutumassa taisteluihin Indonesiassa P-51 Mustangeja vastaan.


title: Supermarine Spitfire

text: Konetta hankittiin Ruotsin ilmavoimien Flygflottilj 11:lle 1948 50 kappaleen erä. Ruotsin ilmavoimat käyttivät S 31 mallinimen saaneita koneita vuoteen 1955.


title: Supermarine Spitfire

text: Vain muutama prototyyppikone käytti Mk. XX -mallimerkintää. Ensimmäinen kone oli DP 845, joka oli alun perin Mk. IV ja toimi prototyyppinä Mk. XII -sarjalle. Mk. IV -mallimerkintä siirrettiin uuteen käyttöön.


title: Supermarine Spitfire

text: Toinen kone, DP 851, käytti Griffon II -moottoria ensilennollaan elokuussa 1942. Joulukuussa koneeseen asennettiin Griffon 61 ja siitä tuli Mk. 21:n ensimmäinen prototyyppi.


title: Supermarine Spitfire

text: Aikaisin 1942 havaittiin, että uutta kaksivaiheisella ahtimella varustettua Griffon 61 -moottoria käyttävä Spitfire vaatisi vahvemman rungon, etenkin jäykemmät siivet. Lisäksi koneessa oli uusi halkaisijaltaan 7" suurempi potkuri ja sen vaatima korkeampi laskuteline. Ehdotettu malli sai merkinnän Mk. 21. Aseistukseksi vakiintui neljä tykkiä ilman konekiväärejä. Runko oli sama kuin Mk. XIV -mallissa.