title: Ansa Ikonen

text: 1940-luvun lopussa Ikonen näytteli naispääosan Serpin epookkikomediassa "Katarina, kaunis leski". Veikeästi keimailevan Katarina Thorwöstin roolia pidettiin suorastaan luotuna Ikosen näyttelijänlaadulle. Valkokankailla Katarinana keimaili Eeva-Kaarina Volanen. August Strindbergin näytelmä "Eerik XIV" oli arvostelumenestys. Ikonen näytteli Kaarina Maununtytärtä ja suoritui valjuksi luonnehditusta roolistaan kohtalaisesti. Eerikinä oli Joel Rinne, jonka psykologisesti vivahteikasta luonnetutkielmaa ylistettiin lähes täydelliseksi.


title: Ansa Ikonen

text: Ikosen teatteriuran suuri menestysrooli oli Lady Teazle Richard Brinsley Sheridanin tapakomediassa "Juorukoulu". Suomen Kansallisteatterissa näytelmän ensiesitys annettiin kevätkaudella 1950 ohjaajanaan Wilho Ilmari. Sir Peter Teazle sai tulkitsijansa Uuno Laaksosta. Näyttelijäkaartia pidettiin ”mahdollisimman edullisena”: Ikosen ja Laakson lisäksi mukana olivat muun muassa Aku Korhonen, Unto Salminen, Joel Rinne ja Henny Waljus.


title: Ansa Ikonen

text: Helsingin olympiavuonna 1952 Ikosen taiteellinen voitto teatterilavalla oli Noran rooli Henrik Ibsenin näytelmässä "Nukkekoti". Samana vuonna tähtipari Ikonen ja Palo näyttelivät toistensa kanssa Simo Penttilän teoksessa "Sankari pimeästä". Vuonna 1957 suosikkipari näytteli George Bernard Shaw’n kappaleessa "Amerikan keisarinna". Siinä Ikoselle lankesi vaihteeksi kevytkenkäisen naisen rooli. Seuraavana vuonna Ikonen oli mukana Kansallisteatterin näytelmissä "Kuukausi maalla" ja "Cyrano de Bergerac".


title: Ansa Ikonen

text: Vuosikymmenen lopussa Ikonen näytteli Vanda-nimistä viettelijätärtä Waltarin näytelmässä "Miljoonavaillinki". Kappaleen ohjasi Edvin Laine. "Miljoonavaillingin" elokuvaversiossa 1961 Ikosen rooli vaihtui naispääosaan hyveellisenä Ryhtilän vaimona. Elokuvassa Vandaa näytteli 24-vuotias Liana Kaarina.


title: Ansa Ikonen

text: Ikonen palasi "Juorukoulun" Lady Teazlen rooliin vuonna 1960, jolloin hän vietti 25-vuotistaiteilijajuhlaansa. Näytelmä oli saanut uuden suomennoksen, jossa roolihenkilöiden nimet oli käännetty: Lady Teazle muuntui rouva Karstaksi. Teatterikriitikko Sole Uexküllin mielestä Ikosen suoritus oli valloittavanraikas ja tervejärkinen. Hän huomioi ”ansa-ikosmaisen komediennetyön”, älykkään ja nasevasti replikoidun. Vuonna 1961 Ikonen näytteli jälleen Serpin kappaleessa "Katupeilin takana" ja piti 25-vuotisjuhlakiertueen, jolla esitettiin Melchior Lengyelin ja Lajos Bírón näytelmää "Keisarinna".


title: Ansa Ikonen

text: Eräs Ikosen teatteriuran tähtihetkiä oli Juulian rooli Maria Jotunin näytelmässä "Tohvelisankarin rouva" vuonna 1962. Kantaesityksensä yhteydessä 1924 näytelmä oli aiheuttanut pienen skandaalin. Vuonna 1963 Ikonen näytteli Tauno Palon kanssa Muriel Sparkin komediassa "Filosofiantohtorit". Näytelmässä on koko joukko naisrooleja; Ikonen näytteli Catherinea. Samana vuonna hänellä oli rooli Molièren komediassa "Porvari aatelismiehenä".


title: Ansa Ikonen

text: 1960-luvulla Ikosen teatteriura alkoi hiljetä, ja pääroolien tilalle tuli vähitellen vaatimattomia sivurooleja. Vuosikymmenen loppupuoliskolla hän näytteli muun muassa teoksissa "Päämaja" (1966), "Tuomio" (1967) ja "Auringon lapset" (1969).


title: Ansa Ikonen

text: Tauno Palo järjesti juhlakiertueen 35-vuotisen teatteriuransa kunniaksi 1968. Kiertueella oli mukana myös Ansa Ikonen, näytelmänä oli Leo Lenzin "Rakkautta ristiin rastiin" ja Ikonen näytteli rouva Laura Palokangasta. Ikonen alkoi kärsiä työpulasta 1970-luvulle tultaessa.


title: Ansa Ikonen

text: Vuonna 1971 oli Ikosen 35-vuotistaiteilijajuhlan vuoro. Näytelmänä oli Molièren luonnekomedia "Ihmisvihaaja", jossa Ikonen tulkitsi Celimènen roolin. Niin ikään 1971 Ikosella oli rooli Ödön von Horváthin näytelmässä "Wienerwaldin tarinoita". Seuraavana vuonna Ikonen näytteli Tuuli Reijoselta tilatussa kirjenäytelmässä "Nuori Ida Aalberg". Nimiroolin tulkitsi Kyllikki Forssell. Samaisena vuonna Ikonen oli mukana Honoré de Balzacin komediassa "Liikemies" ja Teuvo Pakkalan näytelmässä "Tukkijoella". Jälkimmäisestä tuli menestyskappale, jonka merkeissä Ikonen teki vierailun lapsuudenkaupunkiinsa Pietariin, jota tuolloin kutsuttiin nimellä Leningrad.


title: Ansa Ikonen

text: Uransa myöhäiskautena Ikonen näytteli muun muassa Alfred de Mussetin draamassa "Lorenzaccio" (1974), Hella Wuolijoen ja Bertolt Brechtin näytelmässä "Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti" (1975) ja Lorcan näytelmässä "Veren häät" (1976). Hänen Kansallisteatterin vuosiensa viimeisiä näyttämötehtäviä olivat vapaaherrattaren rooli Wuolijoen näytelmässä "Justiina" (1977) ja rouva Savénin rooli Minna Canthin "Papin perheessä" (ensi-ilta 6. syyskuuta 1978). "Papin perhettä" esitettiin Pienellä näyttämöllä 126 kertaa aina vuoteen 1981 ja se keräsi lähes 35 000 katsojaa. Savénin roolin tekivät samassa tuotannossa myös Maija Karhi ja Aino Lehtimäki.


title: Ansa Ikonen

text: Vuonna 1976 Ikonen toteutti Ida Aalberg -teemaisen matineaesityksen "Tableau vivant eli Kuvia Ida Aalbergin taiteilijauralta". Mukana olivat muun muassa Kyllikki Forssell ja Eeva-Kaarina Volanen.


title: Ansa Ikonen

text: Ansa Ikonen jäi Suomen Kansallisteatterista eläkkeelle vuonna 1978.


title: Ansa Ikonen

text: Ikonen aloitti jäähyväiskiertueensa kevättalvella 1981. Näytelmänä oli Sidney Howardin "Äiti rakastaa", jonka ohjasi Seppo Kolehmainen. Ikonen näytteli keskushenkilöä, rouva Phelpsiä. Elokuva-arvostelija Paula Talaskivi piti Phelpsin roolia täysosumana. Hän arvioi: ”Hän [Ikonen] ei pyri näyttelijänä miellyttämään – –. Hän haluaa tehdä hyvää työtä, perusteellisesti tutkittua ja älyllisesti tulkittua.”


title: Ansa Ikonen

text: Vaikka Ansa Ikonen muistetaan ensisijaisesti lukuisista elokuvarooleistaan, hänen näyttelijän uransa painopiste oli teatterissa, päinvastoin kuin Helena Karan ja Regina Linnanheimon, jotka olivat leimallisesti filmitähtiä. Sekä teatteri- että elokuvataide olivat Ikoselle mieluisia, eikä hän nostanut kumpaakaan toisen yläpuolelle. Hän kuitenkin totesi teatterin olevan pohjana elokuvatyöskentelylle. Elokuvatyö oli hektistä, kun taas teatterissa rooleja oli aikaa pohjustaa ja syventää. Elokuvassa rooleja taustoittava tieto oli hankittava itse. Teatterinäytelmät tehtiin kokonaisuuksina, elokuvat sen sijaan pätkittäin.


title: Ansa Ikonen

text: Ansa Ikosen elokuvauran alku oli vaikea. Suomi-Filmin tuottajaohjaaja Erkki Karu sanoi hänelle suoraan, ettei hän sovellu elokuva-alalle. Ikonen pääsi kuitenkin statistiksi Karun elokuviin "Meidän poikamme ilmassa – me maassa" (1934) ja "Syntipukki" (1935). Lisäksi hän esiintyi parissa mainoselokuvassa. 1930-luvun puolivälissä Suomi-Filmin johtoon astui Risto Orko. Lannistumaton Ikonen tiedusteli häneltä elokuva-alan töitä; näyttelijäntehtäviä ei ollut, mutta klaffitytön paikka järjestyi. Avustajan tehtävät saivat jäädä, kun ohjaaja Valentin Vaala kiinnostui Ikosesta ja halusi hänet suunnitteilla olleen romanttisen komediansa "Kaikki rakastavat" (1935) toiseen naispääosaan, jossa hän näyttelisi Tauno Paloa vastaan. Hangon rannoilla kuvatun komedian varsinainen pääpari oli Jalmari Rinne ja Birgit Nuotio, mutta Ikonen ja Palo veivät päähuomion.


title: Ansa Ikonen

text: Vaala piti Ikosta poikkeuksellisen lahjakkaana komediennena, ja heidän seuraava yhteistyönsä, avioliittokomedia "Vaimoke" (1936) teki Ikosesta lopullisesti suomalaisten suosikin. Se merkitsi myös Ansan & Taunon läpimurtoa suomalaisen elokuvan suurimmaksi tähtipariksi. Vaala opetti Ikoselle elokuvanäyttelemisen keinot, sen että elokuvarooli on elettävä. Näin Ikonen sisäisti elokuvatyön erot suhteessa teatterityöskentelyyn.


title: Ansa Ikonen

text: "Vaimoke" perustuu Hilja Valtosen kirjeromaaniin. Kuvauskäsikirjoituksen elokuvaan teki toimittaja Tauno Tattari, joka siirsi tapahtumat talviseen aikaan ja päätti uuden vuoden vastaanottoon viipurilaisessa ravintolassa. Osa Puijon talvikuvista epäonnistui ja niitä oli paikattava studio-otoksilla, joihin Ikosen mukaan lavastettiin lumikinokset lakanoilla ja naftaliinilla. Ikonen sai roolistaan vain 5 000 markan palkkion.


title: Ansa Ikonen

text: Kahden komedian jälkeen seurasi kaksi draamaelokuvaa: Orkon ohjaama "Ja alla oli tulinen järvi" (1937), jossa Ikosella oli sivuosa sekä Vaalan ohjaama "Koskenlaskijan morsian" (1937), joka oli kolmas Ansa & Tauno -elokuva. Ikonen oli sangen epäuskoinen sen suhteen, että hänen olisi tulkittava maalaistyttöä valkokankaalla. "Koskenlaskijan morsiamesta" tuli yleisö- ja arvostelumenestys paitsi Suomessa, myös Ruotsissa.


title: Ansa Ikonen

text: "Koskenlaskijan morsiamesta" Ikonen vaati oleellisesti korkeampaa kuvauspalkkiota kuin "Vaimokkeesta". Naisnäyttelijöille maksettiin tuohon aikaan huomattavasti heikompia palkkioita kuin heidän mieskollegoilleen. Ikonen sai Suomi-Filmiä edullisemman sopimuksen Suomen Filmiteollisuudelta (SF), joten hän siirtyi ”Särkän talliin”. Vaalalle Ikosen päätös oli pettymys, sillä hänen suunnitelmissaan tähtipari Ikosta ja Paloa varten olisi alettu räätälöidä elokuvakäsikirjoituksia.


title: Ansa Ikonen

text: SF-yhtiön leivissä Ikosen ensimmäiset elokuvatyöt olivat melodraama "Kuin uni ja varjo" sekä komedia "Kuriton sukupolvi". Molemmat saivat ensi-iltansa syksyllä 1937. Ikonen tutustui näyttelijöihin Eino Kaipaiseen (1899–1995) ja Unto Salmiseen (1910–1972); kumpaisenkin kanssa hän teki vastaisuudessa runsaasti yhteistyötä sekä valkokankaalla että puhenäyttämöllä. Ensin mainitussa elokuvassa Ikonen näytteli Ylitalon rampaa tytärtä Eliinaa. Ylitalon Johannaa näytteli Ester Toivonen ja isäntää Yrjö Tuominen. Teos on Ikosen ja Kaipaisen ensimmäinen yhteiselokuva. Aikalaisarvioissa se keräsi niin kiitosta kuin kritiikkiäkin. Eräässä arviossa todetaan: ”"Kuin uni ja varjo" on ennen kaikkea Ansa Ikosen elokuva – se pätee tämän hetken suomalaisen elokuvataiteen valoisimpana, herkimpänä ja liikuttavimpana tyttöhahmona.”


title: Ansa Ikonen

text: Vuonna 1937 alkoi Ikosen ja Särkän neljännesvuosisadan mittainen yhteistyö. Sen aikana he tekivät kaksitoista elokuvaa, joista useat olivat Ikosen henkilökohtaisia suosikkeja. Marraskuussa 1937 tuli ensi-iltaan Wilho Ilmarin ohjaama "Kuriton sukupolvi", joka perustuu Mika Waltarin samannimiseen näytelmään. Siinä Ikonen on naispääosassa Marjana, miespääosan teki Uuno Laakso. Tulevina vuosina Ikonen näytteli useissa Waltarin kirjoittamissa näytelmissä ja niiden pohjalta tehdyissä elokuvissa.


title: Ansa Ikonen

text: Vuonna 1938 Ikonen teki naispääosat komediaelokuvissa "Rykmentin murheenkryyni" ja "Olenko minä tullut haaremiin", jotka molemmat perustuvat hauskoille väärinkäsityksille. Ensin mainittua on pidetty Suomen ensimmäisenä sotilasfarssina. Jälkimmäinen on ajalle tyypillinen kaupunkikomedia, jonka keskiössä on kotiapulaista tarvitseva poikamiesasunto. Theodor Luts vastasi molempien elokuvien kuvauksesta. Hän oli aikoinaan tyrmännyt täysin Ikosen elokuvatähtihaaveet, mutta nyt hän totesi: ”Kamera rakastaa tuota Ansaa.”


title: Ansa Ikonen

text: Suosikkipari Ansa & Tauno palasi valkokankaille keväällä 1939 Suomen sisällissodan jälkimaininkeihin sijoittuvassa draamassa "Jumalan tuomio". Helenan rooli oli Ikoselle tuttu jo teatterilavalta. Kriitikot pitivät elokuvaa ennen kaikkea Ikosen voittona, ja hänen roolitulkintaansa ylistettiin. Elokuva jäi silti "SF-paraatiin" verraten vähälle huomiolle. Kesällä 1939 alettiin kuvata Yrjö Nortan ohjaamaa musiikkielokuvaa "SF-paraati". Siinä Ikonen ja Palo ovat juuri sellainen romanttinen pääpari, jollaisena kansa heidät tahtoi. Aikalaisarvioissa ”ensimmäinen suomalainen oikea revyyelokuva” toivotettiin pienin varauksin tervetulleeksi. Georg Malmstén sävelsi elokuvaan useita musiikkikappaleita, joista sittemmin tuli ikivihreitä iskelmiä.


title: Ansa Ikonen

text: Vuonna 1940 Ikonen nähtiin valkokankaalla neljän elokuvan pääosassa, joista kahdessa hän näytteli Tauno Palon kanssa. "Serenaadi sotatorvella" sai ensi-iltansa uudenvuodenpäivänä 1940. Elokuvan keskushenkilö oli edellissyksynä edesmennyt Kaarlo Angerkoski. Ansa & Tauno -elokuvien sarjassa "SF-paraati" on huomattavasti merkittävämpi kuin "Serenaadi sotatorvella". Sen ensi-ilta oli talvisodan takia siirretty toukokuuhun 1940.


title: Ansa Ikonen

text: Lokakuussa 1940 ensi-iltaan tuli epookkidraama "Runon kuningas ja muuttolintu", joka oli kuvattu ennen "SF-paraatia". Siinä Ikosen rooli oli Emilie Björkstén, runoilija Johan Ludvig Runebergin nuori ihastus. Runebergiä näytteli Eino Kaipainen. Särkkä oli aloittanut teoksen suunnittelun jo 1937. Elokuva aiheutti kiivasta keskustelua lehdistössä, sillä ei pidetty sopivana ruotia Suomen kansallisrunoilijan yksityiselämää julkisesti. Talvisodan jälkeisissä tunnelmissa "Runon kuningas ja muuttolintu" sai kuitenkin positiivisen vastaanoton, eikä sen katsottu loukkaavan Runebergiä. Emilien rooli oli Ikoselle todellinen toiveiden täyttymys: hän arvosti roolihahmonsa ominaisuuksia, älykkyyttä ja itsenäisyyttä. Lisäksi rooliin kuului runsaasti pukuloistoa. Ikoselle teos oli eräs hänen uransa kohokohdista. Joulun alla 1940 sai ensi-iltansa "Oi, kallis Suomenmaa", jossa Ikonen näytteli niin ikään Kaipaista vastaan. Välirauhan aikana kuvattu elokuva on aikansa hengen mukaisesti tyylipuhdasta isänmaallista paatosta.


title: Ansa Ikonen

text: Kevättalvella 1941 kuvattiin Hannu Lemisen esikoisohjaus "Täysosuma". Tyypilliseen ”vanhan” suomalaisen elokuvan tapaan sen juoni rakentuu väärien henkilöllisyyksien varaan. Siinä Ikonen näytteli Aku Korhosta vastaan. Jatkosodan puhkeaminen siirsi elokuvan valmistumista ja ensi-iltaa marraskuuhun 1941.


title: Ansa Ikonen

text: "Kulkurin valssia" alettiin kuvata loppukesästä 1940. Sen taustalla on ruotsalainen kansanlaulu "Vandrarvalsen". Kuvaukset saatiin valmiiksi vuoden loppuun mennessä. Myös "Kulkurin valssin" juoni perustuu väärinkäsityksiin ja vääriin henkilöllisyyksiin. Tauno Palo näytteli kulkuri-Arnoldin osan ja Ansa Ikonen hänen ihastustaan, kartanonneito Helenaa. Elokuva on pitkälti Palon show’ta; Ikonen tulee tarinaan mukaan puolen välin paikkeilla. "Kulkurin valssissa" näytteli sivuroolia myös Regina Linnanheimo, joskaan ei samoissa kohtauksissa Ikosen kanssa. Elokuvan ensi-ilta oli tammikuussa 1941. Aikalaiskriitikot ottivat teoksen vastaan varovaisen myönteisesti. Yleisömenestys oli ennenkokematon, ja elokuvasta muodostui ajan myötä suomalaisen elokuvataiteen klassikko. Sen katsojaluku kohosi puoleentoista miljoonaan ja oli katsotuin suomalainen kunnes Edvin Laineen "Tuntematon sotilas" vuonna 1955 keräsi vielä suuremman yleisön.


title: Ansa Ikonen

text: Ikonen muisteli Elokuva-Aitta -lehdessä vuonna 1948: ”"Kulkurin valssi" oli kaikkein mahdottomin filmaus, mihin koskaan olen osallistunut.” Joenrantakohtausta kuvattaessa oli ongelmia sateisen sään kanssa, ja Ikosen roolihahmolle kuulunut ja kohtauksessa tarvittu päivänvarjo oli unohtunut studioon.


title: Ansa Ikonen

text: Vuonna 1942 Ikonen näytteli kahdessa ensi-iltaelokuvassa. Alkusyksystä nähtiin Toivo Särkän ohjaama melodraama "Uuteen elämään", jossa Ikonen näytteli Unto Salmisen parina. Jouluna 1942 tuli valkokankaille Orvo Saarikiven ohjaustyö "Rantasuon raatajat", jossa Ikonen näytteli maalaisroolin, Rantasuon Maijan. Eino Kaipainen näytteli Rantasuon Taavettia, ja kumpainenkin roolihahmo uhkui hyveellisyyttä. Elokuva perustuu Urho Karhumäen romaaniin "Rantasuon sankarit". Ikonen piti sekä romaanista että Maijan osastaan. Vaikka maalaisrooleja ei pidetty aivan Ikosen omimpana alana, hänelle itselleen ei ollut merkitsevää oliko roolihahmo maalainen vai kaupunkilainen. Muistelmissaan Ikonen painottaa, että roolihenkilön vahvuus ja mielenkiintoisuus saivat hänet panostamaan roolisuoritukseen. 1860-luvun nälkävuosiin ajoittuva "Rantasuon raatajat" oli sekä arvostelu- että yleisömenestys.


title: Ansa Ikonen

text: Talvella 1943 sai ensi-iltansa "Tyttö astuu elämään", jossa Ikosen vastanäyttelijänä oli jälleen Kaipainen. Elokuvan ulkokuvia otettiin Hangossa, joka oli juuri vapautunut neuvostomiehityksestä. Tunnelma siellä oli synkkä verrattuna samoilla seuduilla 1935 kuvatun "Kaikki rakastavat" -teoksen aikaisiin tunnelmiin. Mika Waltarin käsikirjoittamassa elokuvassa Ikonen näyttelee poispilattua yläluokkaista helsinkiläisneitoa, joka pestautuu lotaksi. Sota-ajan patriotismia edustava elokuva pantiin sodan jälkeen esityskieltoon. Siitä säilyi pelasteduplikaatti, jonka ääni on osin tuhoutunut. Ikosen roolisuoritus Ellinä sai tunnustusta, vaikka häntä pidettiinkin tuoreeksi ylioppilastytöksi ”liian vanhana” ja osaa muutenkin epäkiitollisena.


title: Ansa Ikonen

text: "Vaivaisukon morsiamessa" Ikonen näytteli sekä Kaipaisen että Palon kanssa. Elokuva on traaginen maalaistarina, joka perustuu Jarl Hemmerin alkuperäisnäytelmään. Ulkokuvat otettiin Keuruulla kesällä 1943. Valkokankaille "Vaivaisukon morsian" tuli tammikuussa 1944. Ikonen sai suorastaan ylistäviä arvioita suorituksestaan Annana: hänen tulkinnassaan nähtiin syvää sielukkuutta, herkkyyttä ja älykkyyttä. Kotimaisen Elokuvan Palkitsemislautakunta valitsi "Vaivaisukon morsiamen" vuosien 1943–1945 parhaaksi elokuvaksi. Marraskuussa 1944 Ikonen sai kaikkien aikojen ensimmäisen naispääosan Jussi-patsaan Annan roolistaan. Kyllikki Väre palkittiin naissivuosasta samassa elokuvassa.


title: Ansa Ikonen

text: Loppuvuonna 1943 maisteri Särkkä otti Ikoseen yhteyttä ja ehdotti tätä ohjaajaksi suunnitteilla olevaan elokuvaan "Nainen on valttia". Elokuvan käsikirjoituksen teki Mika Waltari – sen juoni perustuu jälleen kerran vääriin henkilöllisyyksiin. Toinen keskeinen aihe on kinastelu vakavan klassisen musiikin ja kevyen operettimusiikin taiteellisista arvoista. Särkkä piti teemaa Ikoselle sopivana. Myös Ikonen koki aiheen omakseen, näyttelijän ominaisuudessa. Ohjaajan kyvyistään hän ei ollut lainkaan vakuuttunut. Vain kerran aiemmin Suomessa oli nainen ohjannut pitkän elokuvan, Glory Leppänen vuonna 1936.


title: Ansa Ikonen

text: Alkuun vastahakoinen Ikonen lämpeni Särkän idealle tutustuttuaan käsikirjoitukseen. Hän ihastui sen nokkeluuteen ja omintakeisiin henkilöihin. Elokuvamaailma oli tuolloin hyvin miesvaltainen, ja Ikonen arveli että miesohjaajiin tottuneet työntekijät loukkaantuisivat, jos nainen alkaisi heitä komennella. Elokuvan alkuvalmistelut olivat jo pitkällä, koneisto oli käynnistetty ja Ikonen pyrki parhaansa mukaan hallitsemaan sen. Kuvausten aikana Kannas murtui ja osa näyttelijöistä joutui lähtemään suoraan studiosta sotarintamalle vievään junaan. Helmikuussa 1944 Neuvostoliitto teki kolme suurpommitusta Helsinkiin. Rekvisiitasta oli pulaa, lavastukset piti kyhätä kokoon pikavauhtia, miespääosan esittäjä Unto Salminen sairastui ja aikataulutus oli poikkeuksellisen tiukka. Ikosen itsensäkin ihmetykseksi "Nainen on valttia" saatiin valmiiksi, sen ensiesitys oli loppukesällä 1944. Yleisömenestys oli kohtalainen. Kriitikot korostivat Ikosen suoriutumista ”yllättävän hyväksi” poikkeusolot huomioiden. Hänen roolisuorituksensa jäikin arvioissa ohjaustyön varjoon.


title: Ansa Ikonen

text: Orvo Saarikiven ohjaama teos "Suomisen Olli rakastuu" sai ensi-iltansa jouluna 1944. Neljännessä Suomisen perheen vaiheista kertovassa komediassa Ikonen näytteli laulunopettaja Tuulia Tähtistä vastaparinaan Ollia näytellyt Lasse Pöysti. Elokuva oli sekä arvostelu- että yleisömenestys. Lokakuussa 1945 Ikonen näytteli Pelastusarmeijan luutnanttia elokuvassa "Nokea ja kultaa". Miespääosan teki elokuvan ohjaaja Edvin Laine, lapsirooleissa nähtiin Veli-Matti Kaitala ja Ritva Åberg. Ikosen äiti Adele Ikonen kuoli kuvausten aikana. Hänen oli kuitenkin työnnettävä surunsa taka-alalle suoriutuakseen vaativasta roolista. "Tähtiaika"-muistelmissaan Ikonen korostaa, että näyttelijän yksityiselämän merkittävät tapahtumat, kuten syntymät ja kuolemat, eivät saa näkyä roolisuorituksissa.


title: Ansa Ikonen

text: Ikosen tähdittämien elokuvien ensi-illoissa seurasi parin vuoden tauko. Elokuussa 1947 valkokankaille tulivat teokset "Pikku-Matti maailmalla" ja "Pikajuna pohjoiseen". Jälkimmäinen oli arvostelumenestys ja sai kaksi Jussi-palkintoa. Elokuvan miespääosissa olivat Eino Kaipainen ja Leif Wager. "Pikajuna pohjoiseen" jäi Ikosen ja Wagerin ainoaksi yhteiselokuvaksi. Fenno-Filmin tuottama elokuva oli Ikoselle poikkeuksellinen loikkaus vieraaseen yhtiöön; muutoin hän näytteli ainoastaan Suomi-Filmin ja Suomen Filmiteollisuuden tuotannoissa. Lastenseikkailu "Pikku-Matti maailmalla" oli Ikosen uralla erikoisuus, sillä siinä hän esitti ”kevytkenkäistä naista”. Jotta hän olisi ollut roolissaan uskottava, hänen hiuksensa värjättiin tummiksi.


title: Ansa Ikonen

text: Maaliskuussa 1948 sai ensi-iltansa yhdeksäs Ansa & Tauno -elokuva, Edvin Laineen ohjaama "Laitakaupungin laulu". Sitä varten rakennettiin kokonainen katu rakennuksineen studion sisälle. ”– – ja katu oli oikeaa hiekkaa, joka kävellessä narskui jalkojen alla ihan aidosti”, Ikonen kuvailee muistelmissaan. Aikalaiskriitikot arvioivat elokuvan teennäiseksi ja moralisoivaksi. Vuonna 1949 Ikonen näytteli Valentin Vaalan ohjauksessa ensimmäisen kerran sitten "Koskenlaskijan morsiamen" (1937). Elokuva oli epookkidraama "Jossain on railo". Ikonen tulkitsi kartanonrouvaa vastanäyttelijöinään Santeri Karilo ja Ekke Hämäläinen. Kriitikot kiittivät Ikosta ryhdikkäästä ja kypsästä roolisuorituksesta.


title: Ansa Ikonen

text: Helmikuussa 1950 oli jälleen Ansa & Tauno -elokuvan vuoro. Ohjaajana oli Matti Kassila ja filmauksena "Professori Masa", jonka olivat käsikirjoittaneet nimimerkit Arijoutsi ja Topias. Teema oli ajankohtainen: työläisten lakkoilu. Kassilan ja Ikosen yhteistyö jatkui elokuvassa "Tyttö kuunsillalta" vuonna 1953. Siinä Ikosen vastanäyttelijänä oli Joel Rinne. Elokuva rakentuu puhelimitse kerrottujen muisteloiden varaan ja se sai erinomaiset arvostelut. Alkuaan kuunnelmaksi tarkoitetun teoksen oli käsikirjoittanut Hella Wuolijoki, joka lähetti Ikoselle kiitoskirjeen onnistuneesta suorituksesta tohtori Pepi Varalana.


title: Ansa Ikonen

text: Vuonna 1950 Ikoselle tarjottiin elokuvan "Ratavartijan kaunis Inkeri" naispääosaa, mutta hän kieltäytyi elokuvaan kuuluneen saunakohtauksen takia.


title: Ansa Ikonen

text: Vuoden 1951 alussa ensi-iltansa sai Waltarin käsikirjoittama ja Vaalan ohjaama komedia "Gabriel, tule takaisin", jossa pääosia tulkitsivat Tarmo Manni, Emma Väänänen ja Salli Karuna. Ikosella oli sivuosa Rosa Pakkalana. Juonitteleva ja vilpillinen Rosa poikkesi jälleen tyypillisistä Ikosen näyttelemistä hyveellisistä naishahmoista.


title: Ansa Ikonen

text: Wuolijoen tekstiin perustuva teos "Vihaan sinua – rakas" tuli ensi-iltaan marraskuussa 1951 ja sai kiittävät arvostelut. Siinä Ikonen näytteli jälleen Edvin Lainetta vastaan. Laine myös ohjasi elokuvan. Filmi on avioliittokomedia, jossa Ikosen näyttelemällä perheenäidillä Leena Karnalalla on kolme lähes aikuista lasta. Laine näytteli hänen aviomiestään Esa Karnalaa, joka hullaantuu Leena Häkisen esittämään tasokkaaseen toimistovirkailijaan Kirsti Lumioon. Lasten rooleissa näyttelivät Lasse Pöysti, Eija Inkeri ja Eila Peitsalo. Myös Jalmari Rinne esiintyy merkittävässä sivuroolissa.


title: Ansa Ikonen

text: Vuoden 1952 alkumetreillä ensi-iltaan tuli Vaalan ohjaama epookkikomedia "Kulkurin tyttö". Parikymppinen Tea Ista teki elokuvassa valkokangasdebyyttinsä. Ikonen näytteli yläluokkaista Olivia Metteriä ja sai myönteistä palautetta suorituksestaan. Martti Larnin käsikirjoitukseen pohjautuva teos ei kuitenkaan kokonaisuutena lämmittänyt aikalaiskriitikkoja.


title: Ansa Ikonen

text: Toivo Särkkä ohjasi Waltarin komediasta "Rakas lurjus" samannimisen elokuvan, joka sai ensi-iltansa keväällä 1955. Komediaa oli esittänyt kesäkiertueilla kolmikko Ansa Ikonen, Edvin Laine ja Joel Rinne. He roolittivat myös elokuvaversion pääosat, joten se valmistui pikavauhtia. Aivan kuten näytelmä, myös elokuva oli katsojamenestys.


title: Ansa Ikonen

text: 1950-luvun puolivälissä saivat ensi-iltansa kaksi viimeistä Ansa & Tauno -elokuvaa. "Isän vanha ja uusi" on Serpin kirjoittama huvinäytelmä, jonka kantaesitys oli Helsingin Kansanteatterissa syyskuussa 1953. Matti Kassila ohjasi aiheesta elokuvan, tavallaan suosikkipari Ansan & Taunon 20-vuotisjuhlaelokuvaksi. Ikonen näytteli ”isän vanhaa” Armi Pekanpäätä ja Palo itse isää Mauri Pekanpäätä. ”Isän uutena” eli Babsina nähtiin Hillevi Lagerstam. Merkittävissä sivurooleissa esiintyivät muun muassa Eino Kaipainen sekä suomalaisen elokuvan nuoret tähdet Elina Pohjanpää ja Marjatta Kallio. "Isän vanha ja uusi" rakentuu koomisille tilanteille, joissa uuden vaimonsa pintaliitoon väsynyt Mauri pyrkii sabotoimaan uuden avioliittonsa ja saamaan takaisin vanhan kunnon Arminsa. Lagerstamin ja Palon roolitulkintoja ylistettiin lehdistössä, mutta Ikonen jätti aikalaiskriitikot viileiksi. Kassilan mukaan Ikonen ei ollut roolissa ”niin hyvä kuin monissa muissa osissaan”. Serp oli pannut ”juttuun kovasti omia tunteitaan”, sillä hänen aviomiehensä Aki Salminen oli Kassilan mukaan hieman naisiinmenevä. Ikosen tulkittaviksi tuli koko joukko arkisia ja kielteisiä tunteita, jotka sopivat huonosti hänen näyttelijänlaatuunsa. "Isän vanha ja uusi" tuli ensi-iltaan kesäkuussa 1955.


title: Ansa Ikonen

text: Viimeinen Ansa & Tauno -elokuva sai ensi-iltansa 12. lokakuuta 1956. "Ratkaisun päivät" -elokuvan ohjasi Hannu Leminen. Ikosen näyttelemä sairaanhoitaja Leena Auer ja Palon näyttelemä majuri Yrjö Hartti rakastuvat toisiinsa. Heidän rakkautensa tiellä on kuitenkin synkkä salaisuus: Yrjö tappoi Leenan aviomiehen jatkosodan loppuvaiheessa. Elokuva oli jopa esityskiellossa 1970-luvun puolivälissä, koska sitä pidettiin neuvostovastaisena. Tammikuussa 1958 sai ensi-iltansa Ikosen toiseksi viimeinen pääosaelokuva, Jack Witikan ohjaama "Äidittömät". Ikosella oli professorinrouvan osa, sama jota hän oli näytellyt kappaleen teatteriversiossa. Elokuvan osajako oli pääosin sama kuin teatterissa. Nopeasti ja vähin kustannuksin valmistunut teos sai nuivan vastaanoton. ”Samat näyttelijät esittivät samoja roolejaan, samat ohjaajat ohjasivat entisillä ideoillaan”, Ikonen latasi muistelmissaan.


title: Ansa Ikonen

text: 13. lokakuuta 1961 oli elokuvan "Miljoonavaillinki" ensiesitys. Ikonen esitti naispääosassa rouva Ryhtilää. Elokuvan ohjasi Toivo Särkkä ja se perustuu Mika Waltarin samannimiseen näytelmään. Vielä kerran Ikonen oli saanut tehdä elokuvatyötä itselleen tuttujen ihmisten kanssa. Rouva Ryhtilä oli hyveellisen naisen rooli, sellainen, joihin Ikonen oli tottunut neljännesvuosisataisen elokuvauransa varrella. Vastanäyttelijänä herra Ryhtilän roolissa oli Helge Herala. Ikonen oli näytellyt myös pitkään ja menestyksekkäästi Vanda-vampin osaa kappaleen teatteriversiossa. "Miljoonavaillingin" yleisömenestys oli hyvä, mutta aikalaiskriitikot suhtautuivat siihen penseästi.


title: Ansa Ikonen

text: Kuusitoista vuotta valkokangasuransa päättymisen jälkeen Ikonen avusti yhdysvaltalaisen Don Siegelin elokuvassa "Telefon" ("Puhelin"). Ikoselle oli tarjottu vaatimatonta sivuosaa Donald Pleasencen näyttelemän Nicolai Dalchimskyn äitinä ja hän oli suostunut oitis. Hänen päämotiivinsa oli halu nähdä yhdysvaltalaisten tapa tehdä elokuvaa ja kuinka elokuvan teko oli muuttunut hänen tähtiajoistaan. "Telefon" oli paitsi Ikosen elokuvauran pieni epilogi, myös hänen ainoa esiintymisensä värielokuvassa. Vuonna 1987 Ikosella oli äänirooli lyhytelokuvassa "Rusinoita".


title: Ansa Ikonen

text: Ikonen näytteli kahdessa televisioelokuvassa: "Viehättävä vaimoni" (1963) ja "Robinson Crusoe Jr" (1976). Lisäksi hän teki sivuroolin 1960-luvun suomalaisessa suosikkisarjassa "Me Tammelat". Vuosina 1969–1970 Ikonen näytteli viipurilaista rouvaa Ester Erhomaan romaaniin perustuvassa televisiosarjassa "Matleena ja päärynäpuu". Vuosina 1966–1967 Ikonen oli yhdessä Tauno Palon kanssa vakioesiintyjänä Yleisradion viihdeohjelmassa "Tullaan tutuiksi".


title: Ansa Ikonen

text: Teatteri- ja elokuvauransa ohella Ikonen näytteli useissa radiokuunnelmissa. Hänellä oli roolitehtävä muun muassa kuunnelmissa "Kaksintaistelu ateljeessa" (1938) ja "Vahtonen ei vedä vesiperää" (1963). Kuunnelmassa "Pohjalaisia" (1954) Ikonen näytteli Tauno Palon kanssa päähenkilön Erkki Harrin jälkikasvua.


title: Ansa Ikonen

text: 24. marraskuuta 1935 ensi-iltansa saaneesta "Kaikki rakastavat" -elokuvasta tuli ensimmäinen Ansa & Tauno -elokuva. Kun elokuvaa alettiin kuvata, Ikonen ja Palo tunsivat toisensa vain pintapuolisesti. Romanttisen pääparin oli määrä olla Jalmari Rinne ja Birgit Nuotio, mutta elokuvan mainonnassa Ikonen ja Palo nostettiin heidän ohitseen. Elokuvayleisö halusi nähdä vastaisuudessakin nimenomaan Ansan ja Taunon valkokankaiden romanttisena parina.


title: Ansa Ikonen

text: Elokuvatyöskentelyssä Ikonen ja Palo sopivat alusta alkaen yhteen. Ikosen oli helppo näytellä Palon kanssa. Palo suhtautui Ikoseen luontevasti ja teki nuoreen näyttelijättäreen vaikutuksen eläytymisellään ja aitoudellaan. Yksityisihmisinä he eivät alkuun varsinaisesti edes pitäneet toisistaan. Paloa ei liiemmin miellyttänyt Ikosen suorasukainen tapa esittää mielipiteensä. Vähitellen Ikonen alkoi arvostaa Ansa & Tauno -yhteistyötä. Palosta ja Ikosesta tuli hyviä ystäviä, kunhan oppivat pitämään toisistaan. Monien yllätykseksi Palo ja Ikonen eivät tosielämässä olleet aviopari, joksi heitä oltiin luultu. Tauno Palo kertoo muistelmissaan, että häneltä aina joskus saatettiin kaupungilla kysäistä, kuinka vaimonne Ansa Ikonen voi.


title: Ansa Ikonen

text: Kaikkiaan Ansa & Tauno -elokuvia tehtiin täysi tusina:Toinen Ikosen kanssa usein nähty miesnäyttelijä oli Eino Kaipainen, joka oli häntä neljätoista vuotta vanhempi. Palon kanssa Ikonen teki työtä vaistonvaraisesti, Kaipaisen kanssa hän neuvotteli asiat etukäteen. Ikonen ja Kaipainen näyttelivät toisiaan vastaan kuudessa elokuvassa; kaikkiaan heille kertyi kahdeksan yhteistä elokuvaa:Lankonsa Joel Rinteen kanssa Ikonen näytteli jo elokuvauransa alussa, mutta varsinaisia vastanäyttelijöitä he olivat vasta vuoden 1953 elokuvassa "Tyttö kuunsillalta".


title: Ansa Ikonen

text: Muistelmissaan Ikonen mainitsee Palon lisäksi Kaipaisen ja Edvin Laineen miehiksi, joita vastaan hänen oli helppo näytellä. ”Väkevän älyllinen” Joel Rinne sen sijaan oli vaikeampi vastanäyttelijä.


title: Ansa Ikonen

text: Ikonen ja Jalmari Rinne nähtiin usein samoissa elokuvatuotannoissa, ei kuitenkaan lemmenparina. Esimerkiksi "Kulkurin valssissa" he eivät olleet edes samoissa kohtauksissa. Teatterissa he sen sijaan toisinaan näyttelivät rakastavaisia, esimerkiksi opereteissa. Ikoselle nämä tilanteet olivat helpompia kuin Rinteelle, jonka oli vaikea näytellä helliä tunteita Ikosen tulkitsemaa hahmoa kohtaan. Olihan taustalla joka tapauksessa aito tunne.


title: Ansa Ikonen

text: Ansa Ikosen ominaispiirteitä olivat hohtavan vaaleat hiukset, suuret ruskeat silmät ja ”kunnollisen ihmisen” imago: hän näytteli viattomia tervehenkisiä nuoria ja myöhemmin vastuullisia äitejä. Vain harvat hänen roolihahmoistaan olivat paheellisia tai huikentelevia. Ikosen harvinaisiin ominaisuuksiin kuului niin kutsuttu fotogeenisyys. Hänen valovoimansa välittyi ennen kaikkea kameran välityksellä, ja hän tiedosti erikoislaatunsa.


title: Ansa Ikonen

text: Ikosen suosio ja näkyvyys kasvoivat huimasti "Vaimokkeen" (1936) jälkeen. Kriitikot kutsuivat häntä tulevaisuuden lupaukseksi ja pian häneen liitettiin termit ”maan ensimmäinen tähti” ja ”eurooppalaisen luokan tähti”. Samoja termejä käytettiin myös muun muassa Hanna Tainista ja Regina Linnanheimosta. "Elokuva-Aitan" lukijat äänestivät Ikosen parhaaksi suomalaiseksi naisnäyttelijäksi 1938. "Seura"-lehti järjesti äänestyksen Suomen suosituimmista filmitähdistä 1941, ja Ikonen nousi suosituimmaksi. Hän säilytti suosionsa vuosisadan loppuun asti. Ikosen tähtikuvan olennaisia piirteitä oli yhtäältä lyyrinen herkkyys, toisaalta poikatyttömäinen vallattomuus.


title: Ansa Ikonen

text: Ikosen varhaisimmat merkittävät elokuvatyöt Suomi-Filmin komedioissa – eritoten "Vaimokkeen" Kirsti Leivo – kuuluivat niin sanottuun flapper-tyyppiin. Termi viittaa 1900-luvun alkupuolella uudenaikaisena pidettyyn naistyyppiin: koulutettuun, naimattomaan ja taloudellisesti omillaan toimeentulevaan nuoreen naiseen. Suomen Filmiteollisuuden palveluksessa Ikosen tähtikuva muuttui romanttisemmaksi, mutta perusvireeltään hänen tulkitsemansa naiset olivat edelleen moderneja. Myös sijaiskärsijän roolit tulivat mukaan. Vakavien elokuvatehtävien kohdalla kriitikot kuvailivat Ikosta ”autereiseksi”, ”herkäksi” ja ”lyyriseksi”.


title: Ansa Ikonen

text: Elokuvan "Runon kuningas ja muuttolintu" ensi-illan kynnyksellä Ikosen uraa varjosti skandaalinpoikanen, sillä hän oli juuri avioitunut vastaeronneen Jalmari Rinteen kanssa ja synnyttänyt tälle lapsen. Ikonen näytteli teoksen naispääosan, eikä häntä haluttu leimata moraalittomaksi. Ennakkomainonnassa asia ratkaistiin esittämällä Ikonen pienen tyttövauvan äitinä ja näyttelijättärenä. Lapsen isä Jalmari Rinne ei ollut lehtikuvissa mukana.


title: Ansa Ikonen

text: Toisen maailmansodan jälkeen Ikosen elokuvaroolit olivat lähinnä vastuullisia aikuisia naisia, vaikka mukaan mahtui jokunen elämänhallintansa menettänyt hahmokin. Ammattinsa puolesta yhteiskunnallista sosiaalista vastuuta kantavaa naista Ikonen näytteli muun muassa elokuvassa "Nokea ja kultaa" (1945). Hyveellisiä perheenäitejä hän tulkitsi muun muassa elokuvissa "Vihaan sinua – rakas" (1951) ja "Isän vanha ja uusi" (1955). Olivian rooli epookkikomediassa "Kulkurin tyttö" (1952) oli paluu tyttörooleihin. Vanhojen naisten roolit jäivät Ikosen tähtikuvan ulkopuolelle, sillä hänen valkokangasuransa päättyi 47-vuotiaana.


title: Ansa Ikonen

text: Ikonen ja Tauno Palo tekivät yhteistyötä myös levytysstudiossa. Marraskuussa 1940 he levyttivät "SF-paraatista" tuttuja musiikkikappaleita, kuten ”Nuoruuden sävel”. Vuonna 1974 Ikonen ja Palo levyttivät albumin "Ansa & Tauno", jolle ikuistettiin muun muassa ”Kulkurin valssi” ja ”Vaimoke”. Restauroituina ja uudelleen masteroituina Ikosen lauluja on sisällytetty vuonna 2008 julkaistulle CD-albumille "Tauno Palo – 100 vuotta". Kaikkiaan Ikonen levytti yksitoista musiikkikappaletta.


title: Ansa Ikonen

text: Ansa Ikosen näyttämötehtäviä olivat muun muassa:


title: Skanneri (täsmennyssivu)

text: Skanneri voi tarkoittaa seuraavia:


title: Irwin

text: Irwin voi tarkoittaa seuraavia:Muita merkityksiä:


title: Johnny Ramone

text: Johnny Ramone (oikealta nimeltään John William Cummings; 8. lokakuuta 1948 Long Island, New York – 15. syyskuuta 2004 Los Angeles, Kalifornia) oli punk rock -yhtye Ramonesin kitaristi.


title: Johnny Ramone

text: Johnny Ramone ei juurikaan osallistunut kappaleiden säveltämiseen. Ensimmäisten Ramones-levyjen kappaleet silti kirjattiin kaikkien nimiin. Myöhemmin julkaistuista hänen nimiinsä kirjattiin esimerkiksi Dee Dee Ramonen kanssa ”Psycho Therapy”, ”Wart Hog”, ”Endless Vacation”, ”Freak Of Nature” ja ”I Lost My Mind”. Durango 95-kappaleen hän sävelsi itse.


title: Johnny Ramone

text: Johnny Ramone soitti yhtyeissä jo 1960-luvulla, kuten Tangerine Puppetsissa, jossa oli tulevista Ramones-jäsenistä myös Tommy Ramone (Thomas Erdelyi).


title: Johnny Ramone

text: Musiikillisen uransa lisäksi Johnny Ramone esiintyi useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa (muun muassa Simpsoneissa). Johnny Ramone oli poliittisesti oikealla ja julistautui republikaaniksi ja George W. Bushin kannattajaksi. Johnny Ramone oli naimisissa Joey Ramonen entisen tyttöystävän, Lindan, kanssa.


title: Johnny Ramone

text: Johnnyn suosikkikitara oli Mosrite Ventures II -mallinen. Kenties Kurt Cobain päätyi siksi samaan suhteellisen harvinaiseen kitaraan.


title: Johnny Ramone

text: Johnny Ramone kuoli kotonaan Los Angelesissa syyskuussa 2004 viisi vuotta sairastamaansa eturauhassyöpään. Johnny alkoi kaveerata monien Hollywood-tähtien, muun muassa Nicholas Cagen, Lisa Marie Presleyn ja Rob Zombien kanssa ennen kuolemaansa.


title: Johnny Ramone

text: Johnny valittiin "Rolling Stone" -lehden kaikkien aikojen kitaristi -äänestyksessä sijalle 16.


title: Elvis (täsmennyssivu)

text: Elvis voi viitata seuraaviin:


title: Tietojärjestelmä

text: Tietojärjestelmä on ihmisistä, tietojenkäsittelylaitteista, tiedonsiirtolaitteista ja ohjelmistoista koostuva järjestelmä, jonka tarkoituksena on tietojen käsittelyn avulla tehostaa tai helpottaa jotain toimintaa tai tehdä se ylipäätään mahdolliseksi. Käsitteenä tietojärjestelmä on siis laajempi ja monitahoisempi ilmiö kuin tietokoneohjelma tai -ohjelmisto, joiden synonyyminä sitä usein käytetään.


title: Tietojärjestelmä

text: Esimerkiksi kirjaston lainausjärjestelmä on tietojärjestelmä, joka koostuu kirjaston virkailijoista, asiakkaista, erilaisista lomakkeista, tietokoneista, tietokannasta, tietokoneohjelmista jne. Asiakas voi vaikkapa täyttää kaukolainapyynnön paperilomakkeelle ja virkailija syöttää siitä tarpeelliset tiedot koneelle. Tietokoneohjelma toimittaa kaukolainapyynnön sellaiseen kirjastoon, jossa kirja on saatavissa ja ilmoittaa siitä kyseisen kirjaston virkailijalle, joka hakee halutun kirjan hyllystä ja postittaa sen asiakkaan omaan kirjastoon. Saapuneesta kaukolainasta lähtee ilmoitus asiakkaalle esimerkiksi sähköpostitse tai postikortilla ja asiakas voi noutaa tilaamansa kirjan omasta kirjastostaan.


title: Tietojärjestelmä

text: Tietojärjestelmän rakentaminen on osa systeemityötä. Sen rakenteen kuvaa sen arkkitehtuuri.


title: Sauvakävely

text: Sauvakävely on ulkoliikuntamuoto, jota harjoitetaan sauvojen avulla, jotka ulkoisesti muistuttavat hiihtosauvoja mutta on suunniteltu erityisesti sauvakävelyyn.


title: Sauvakävely

text: Sauvakävelyä on harrastettu Suomessa jo kymmenien vuosien ajan. Ensimmäisiä "hiihtokävelijöitä" olivat hiihtäjät, jotka käyttivät sauvoja harjoitellessaan esimerkiksi vaelluksilla, rinteillä ja soilla. Varsinaisen sauvakävelyn keksijää ei voi nimetä, sillä laji on kehittynyt vähitellen ja monen tahon toimesta.


title: Sauvakävely

text: Kouluhallituksen ylitarkastaja Leena Jääskeläinen levitti sauvakävelytietoa sekä opettajien täydennyskoulutuksessa että kouluille lähetetyssä materiaalissa. Kouluhallituksen lisäksi projektissa mukana olivat Suomen Hiihtoliitto ja Työväen Urheiluliitto. Jääskeläisen johdolla YLE:n urheilun Väliaika - ohjelmassa esiteltiin sauvakävelyä, jossa malleina oli Myyrmäen lukion tyttöjä. Toimittajana oli Antero Karapalo. Ensimmäinen julkinen sauvakävelyesiintyminen tapahtui Tampereella Finlandia kävelyssä, jossa Jääskeläinen oli 3000 osanottajan joukossa ainut sauvoja käyttävä. Lähes 40 kilometrin matkalla mukana olivat muun muassa Tuomo Jantunen Suomen Ladusta. Jääskeläinen innosti Jantusta ottamaan sauvakävelyn Ladun ohjelmaan. Kun vuonna 1998 paljastettiin Lauri Pihkalan 130-vuotissyntymäpäivänä pronssinen Nina Sailon veistämä patsas Olympiastadionin viereen, niin paikalle piti tulla hiihtämällä Maunulan majalta. Huonon lumitilanteen vuoksi matka taitettiin Tuomo Jantusen johdolla sauvakävellen. Patsaan paljastuspuheen piti Tahko Pihkala-seuran puheenjohtajana toiminut Leena Jääskeläinen.


title: Sauvakävely

text: Suomessa sauvakävelystä alkoi tulla suosittua vuonna 1997. Silloin lanseerattiin ensimmäiset Exel-merkkiset sauvakävelysauvat eli Nordic Walking -sauvat. Suomen Latu ja Suomen urheiluopisto ryhtyivät samaan aikaan kehittämään sauvakävelytuotteita ja koulutuksia. Lajin suosio kasvoi nopeasti, ja sen ympärille luotiin koulutusohjelmia, seminaareja ja opetusvideoita. Vuonna 2004 Suomessa oli tutkimuksen mukaan jo 760 000 sauvakävelijää. 2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen lopulla kansainvälisessä sauvakävelyliitossa INWA:ssa oli 17 jäsenmaata ja harrastajia maailmalla arviolta seitsemän miljoonaa.


title: Sauvakävely

text: Sauvakävelysauvat ovat lyhyemmät kuin maastohiihtosauvat. Normaali sauvan pituus on 0,7 × henkilön pituus. Kyynärnivelen tulee olla noin 90 asteen kulmassa, kun sauvat ovat käsissä ja kyynärpäät kiinni kyljissä. Sauva voi myös olla hiukan tätä pitempi tai lyhyempi; pitemmällä sauvalla liikerata on pitempi, joten aktiiviset ja kokeneet kuntoilijat tai paljon hiihtäneet voivat käyttää sellaista.


title: Sauvakävely

text: Sauvassa on kahva sekä hihna, jossa voi olla korkeuden ja kireyden säätömahdollisuus. Kahvasta otetaan kevyt, puristamaton ote. Sauvan kärjessä on kevytmetallipiikki, joka varmistaa pidon jäisessä maastossa. Asfaltilla kävelyä varten käytetään tassua, joka kiinnitetään sauvan kärkeen. Yleisimmin kävelysauvat on valmistettu kevyestä alumiinista, hiilikuidusta tai komposiittimateriaaleista.


title: Sauvakävely

text: Erityisille jalkineille ei ole tarvetta, vaikka markkinoilla on kenkiä, joita on markkinoitu sauvakävelyyn suunnitelluiksi. Hyvin istuva kävely-, juoksu- tai vaelluskenkä käy sauvakävelijän tarpeisiin.


title: Sauvakävely

text: Sauvakäveltäessä hartiat pidetään rennosti alhaalla, jolloin sauvatyöntö on rento, laaja ja tehokas eikä aiheuta lihasjännitystä. Ote sauvoista on kevyt, ei puristava. Sauvoja pidetään takaviistossa, eikä sauvan kärkeä milloinkaan tuoda vartalolinjan eteen. Kärki osuu maahan vastakkaisen jalan kantapään takana. Sauvoja pidetään lähellä vartaloa, eikä kyynärpäitä levitetä sivulle, vaan työntö tehdään suoraan edestä taakse. Vartaloa pidetään pienessä etunojassa, jolloin sauvoja voidaan hyödyntää tehokkaammin ja keskivartalon lihakset aktivoituvat. Vartaloa kierretään käveltäessä, mikä aktivoi vatsa- ja selkälihaksia sekä ylläpitää selkärangan liikkuvuutta. Sauvatyönnön lopuksi kämmen avataan, mikä tehostaa lihastyötä ja pidentää askelpituutta.


title: Sauvakävely

text: Ylämäkeen käveltäessä vartalo on kallistunut enemmän eteen kuin tasamaalla. Käsiä käytetään voimakkaasti. Alamäessä askeleet ovat lyhyemmät, painopiste alempana ja polvet hieman koukussa. Sauvatyöntö on heikompi kuin ylämäessä.


title: Sauvakävely

text: Kävelyyn verrattaessa sauvakävelyssä voimaa tuotetaan jokaisella askeleella myös sauvoen. Sauvakävelijä käyttää enemmän koko lihaksistoaan ja paljon tehokkaammin ja saa siten kunnon kohoamaan sellaisilla osa-alueilla, joita ei saavuteta kävellen (rinta-, leveät selkä-, käsivarren ojentaja-, olkapää-, vatsa-, suorat selkä- ja muut ryhtilihakset). Sauvakävellen voi energiankulutus nousta yksilötasolla jopa 46 % korkeammaksi kuin kävellen. Sauvakävelyn on myös todettu lisäävän ylävartalon lihasten kestävyyttä 38 % alkutasoon nähden vain kahdessatoista viikossa.


title: Sauvakävely

text: Sauvakävelyharjoitusten paremmat tulokset johtuvat siitä, että suorituksessa käytetään laajempia lihasryhmiä:Sauvakävelytoiminnan kehittymisen aikana on luotu useita järjestöjä sauvakävelyn edistämiseksi:


title: Michael Cimino

text: Michael Cimino (3. helmikuuta 1939 New York – 2. heinäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen ohjaustyyliään on verrattu Stanley Kubrickiin, vaikka ohjaajien elokuvat eivät ole kovinkaan samanlaisia. Cimino tuli kuuluisaksi elokuvalla "Kauriinmetsästäjä" (1978).


title: Michael Cimino

text: Michael Ciminon synnyinpäiväksi annetaan useimmiten 3. helmikuuta 1939. Synnyinajasta on kuitenkin ristiriitaista tietoa, kuten monista muistakin Cimimon elämän yksityiskohdista. Hän kuitenkin syntyi New Yorkissa ja kasvoi Long Islandilla. Hänen isänsä oli musiikkituottaja ja äitinsä vaatesuunnittelija.


title: Michael Cimino

text: Cimino aloitti yliopistouransa Michiganin osavaltionyliopistossa, mutta opiskeli myöhemmin maalaustaidetta, arkkitehtuuria ja taidehistoriaa Yalen yliopistossa. Maisteriksi hän valmistui Yalesta 1963 pääaineenaan maalaustaide.


title: Michael Cimino

text: Cimino aloitti uransa New Yorkissa mainosohjaajana ja teki mainoksia useille suurille yrityksille, kuten United Airlinesille ja PepsiColle.


title: Michael Cimino

text: Cimino jätti mainosalan 1970-luvulla ja muutti vuonna 1971 Los Angelesiin toimimaan käsikirjoittajana. Hän pääsi käsikirjoittamaan tieteiselokuvaa "Hiljainen pako" (1972) ja Clint Eastwoodin toista Likainen Harry -elokuvaa "Magnum .44" (1973). Eastwood vaikuttui Ciminon työstä ja antoi tälle ohjattavaksi buddy-elokuvan "Rajut kaverit" (1974). Se menestyi hyvin elokuvateattereissa, ja Jeff Bridges oli siitä ehdolla parhaan miessivuosan Oscariin.


title: Michael Cimino

text: Ciminon toinen elokuva oli hänen läpimurtonsa "Kauriinmetsästäjä", josta hän voitti parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon. Itse elokuva palkittiin parhaana elokuvana. "Kauriinmetsästäjä" oli ensimmäinen ison budjetin elokuva, joka käsitteli Vietnamin sotaa. Se kuvasi aihettaan sekä sotatantereella että kotirintamalla.


title: Michael Cimino

text: Cimino itse viittaasi välillä sihen, että elokuva perustui hänen omiin kokemuksiinsa tai tarinoihin, joita hän kuuli Vietnamissa 1968. Cimino ei kuitenkaan sotilasuransa aikana ollut rintamalla, vaan hän vietti kuuden kuukauden ajan reservijoukoissa.


title: Michael Cimino

text: Cimino sai "Kauriinmetsästäjien" menestyksen jälkeen United Artists -studiolta vapaat kädet seuraavaan elokuvaansa. Vuoden 1892 Johnsonin piirikunnan sotaa, jossa olivat vastakkain karjanomistajat ja eurooppalaiset uudisasukkaat, käsitellyt elokuva sai nimen "Portti ikuisuuteen". Sen tuotanto venyi pahoin, ja lopulta se valmistui 11 kuukautta myöhässä. Sen budjetti paisui 44 miljoonaan dollariin, vaikka siihen oli alkujaan varattu 11,5 miljoonaa.


title: Michael Cimino

text: "Portti ikuisuuteen" sai ensi-iltansa vuoden 1980 lopulla, ja kriitikot lyttäsivät sen heti. Elokuvaa esitettiin ensin 219 minuuttia pitkänä, mutta siitä leikkattiin nopeasti 70 minuuttia lyhyempi versio. "Portti ikuisuuteen" oli taloudellinen katastrofi, ja se oli osaltaan aiheuttamassa United Artistisin kaatumista. Yhtiö myytiin MGM:lle 1981.


title: Michael Cimino

text: Cimino vetäytyi epäonnistuneen "Portti ikuisuuteen" -elokuvan jälkeen hetkeksi pois alalta. Hän palasi lopulta 1985, jolloin hän ohjasi rikoselokuvan "Lohikäärmeen vuosi". Sitä syytettiin kielteisten aasialais-amerikkalaisten stereotypioiden levittämisestä. Ciminon kolme viimeistä elokuvaa, "Sisilialainen" (1987), "Epätoivon tunnit" (1990) ja "Sunchaser – viimeinen matka" (1996) jäivät vähälle huomiolle.


title: Michael Cimino

text: Cimino kirjoitti vuonna 2001 romaanin "Big Jane" ja teki myöhemmin yhteistyötä Francesca Pollockin kanssa kirjaan "Conversations en miroir". Cimino ohjasi vielä lyhytelokuvan Cannesin elokuvajuhlien 60-vuotissynttäreitä muistamaan tehtyyn antologiaan "To Each His Own Cinema".


title: Michael Cimino

text: Cimino eristäytyi julkisuudesta viimeisinä vuosinaan, ja hänen agenttinsa kuvasi häntä ”Hollywoodin Howard Hughesiksi”. Cimino kävi myös useissa kauneusleikkauksissa, jotka muuttivat selvästi hänen ulkonäköään. Muuttunet piirteet nostivat huhuja mahdollisesta sukupuolenvaihdosleikkauksesta, jonka Cimino kuitenkin tyrmäsi.


title: Michael Cimino

text: Cimino kuoli heinäkuussa 2016 kotonaan Los Angelesissa.


title: Michael Cimino

text: Cimino suosi maisema- ja miljöökuvia mahdollisimman laajalla kulmalla. Jotkut kriitikot ovat moittineet Ciminoa liiallisesta kauniiden kuvien maalailusta kerronnan edistämisen sijasta.


title: 4 (luku)

text: 4 (neljä) on luonnollinen luku, joka tulee luvun 3 jälkeen ja jota seuraa luku 5. Esseetyylisessä tekstissä neljä kirjoitetaan yleensä kirjaimin.


title: 4 (luku)

text: Luku 4 saadaan korottamalla luku 2 toiseen potenssiin. Neljä on toiseksi pienin parillinen kokonaisluku ja pienin kokonaisluku, jolla on vähintään kaksi tekijää lukua itseään huomioon ottamatta. Neljä on myös toiseksi pienin neliöluku.


title: 4 (luku)

text: Nelikulmainen monikulmio on nelikulmio. Tasasivuista ja suorakulmaista nelikulmiota kutsutaan neliöksi. Myös avaruuskappale tetraedrissä on neljä kulmaa.


title: 4 (luku)

text: 4:n neliöluku on 16 ja kuutioluku 64.


title: Vuonohevonen

text: Vuonohevonen (myös norjanvuonohevonen) on pienikokoinen ja voimakas norjalainen hevosrotu. Vuonohevonen on vaaleankellertävän ja mustavalkojouhisen hallakkovärinsä vuoksi melko helposti tunnistettava rotu. Lisäksi vuonohevosten harja on viikinkiajoista lähtien ollut tapana leikata tunnusomaisesti pystyksi siten, että keskellä olevat tummat jouhet tulevat näkyviin. Rodun rotumääritelmä jopa edellyttää, että vuonohevosen harja on leikattu.


title: Vuonohevonen

text: Vuonohevoset olivat alkujaan viikinkien ratsuja. Tiivisrunkoisina ja vahvoina ne ovat monikäyttöisiä: ne sopivat työhevosiksi vuoristotiloille traktorien asemasta, kuormajuhdiksi vaikeisiin maastoihin ja yhtä hyvin ratsuiksi kuin ajohevosiksikin. Vuonohevoset ovat rohkeita ja lujatahtoisia sekä hyviä rehunkäyttäjiä. Vuonohevosella on lisäksi rauhallinen temperamentti.


title: Vuonohevonen

text: Vuonohevosten säkäkorkeus on lähteestä riippuen noin 130–150 cm. Rotu luokitellaan kokonsa vuoksi toisinaan poniksi, mutta se on mittasuhteiltaan hevosmainen. Suomenhevosen tavoin vuonohevonen luetaan yleisroduksi. Väriltään vuonohevoset ovat aina hallakoita, yleensä tunnusomaisia ruunihallakoita joiden karva on vaaleankellertävä ja jouhet mustavalkoiset. Vuonohevosen rotumääritelmässä hyväksytään viisi eri hallakon sävyä: ylivoimaisesti yleisin ”pelkkä” hallakko eli ruunihallakko, harmaahallakko eli hiirakko, punahallakko eli rautiaanhallakko, keltahallakko eli voikonhallakko sekä valkohallakko eli ruunivoikonhallakko. Voikonhiirakoilla vuonohevosilla ei ole omaa värinimeä, mutta ne hyväksyttäneen yleensä hiirakoina.


title: Vuonohevonen

text: Toisinaan syntyy lähinnä kermanvalkoisia valkovoikkoja vuonohevosia, mutta väriä ei hyväksytä rotumääritelmässä. Hiirakot, rautiaan- ja valkohallakot olivat ennen melko harvinaisia, mutta nyt niitä on alkanut näkyä enemmän Suomessakin. Vuonohevosen tunnetuin tunnusmerkki on kaksivärinen (useimmiten mustavalkoinen) harja, joka leikataan pystyyn. Vuonohevosilla on aina myös hallakkoväriin kuuluva siima eli tumma juova selkää pitkin niskasta häntään; punahallakoilla siima on ruskea eikä erotu kovin hyvin. Harvinaisilla voikonhallakoilla siima on kellertävänvaaleana.


title: Vuonohevonen

text: Vuonohevonen on ilmeisesti melko alkukantainen rotu ja läheistä sukua przewalskinhevoselle, mahdollisesti myös Euroopassa eläneelle tarpaanille. Rotua on jalostettu ainakin 2 000 vuotta.


title: Vuonohevonen

text: Viikingit arvostivat vuonohevosia ja käyttivät niitä sekä ratsuina että maatöihin. Jalostusoriit valittiin pitkään tappeluttamalla oriita keskenään kuolemaan saakka. Hyviä taisteluoriita pidettiin arvossa ja oritaistelut olivat tärkeä osa elämää. Oritaisteluita järjestettiin erityisten tapahtumien kuten oikeudenkäyntien sekä juhlapäivien yhteydessä. Kristillinen papisto puuttui hevostaisteluihin, koska niihin liittyi myös alkoholin käyttöä ja tappeluita. Oritaisteluita pidettiin kuitenkin joillakin paikkakunnilla vielä 1800-luvulle asti.


title: Vuonohevonen

text: Keskiajalla Norjaan tuotiin merkittäviä määriä ulkomaisia hevosia, mutta ne eivät suurempiruokaisina vakiintuneet karaistuneen vuonohevosen rinnalle. Musta surma korosti entisestään vuonohevosen asemaa, kun jopa kaksi kolmannesta kansasta kuoli ja eläimet joutuivat elämään ilman omistajien huolenpitoa säiden armoilla. Ulkolaistaustaiset hevoset ja sekarotuiset vuonohevoset eivät selvinneet karussa ilmastossa.


title: Vuonohevonen

text: Viikingit veivät vuonohevosia Skotlannin läntisille saarille ja Islantiin. Vuonohevosia kasvatetaan Pohjoismaissa, pääasiassa Norjassa. Nykyaikoina niitä on viety myös Tanskaan, Saksaan ja muihin Keski-Euroopan maihin, missä niiden kestävyyttä pidetään suuressa arvossa. Vuonohevoset ovat Keski-Euroopassa jo niin yleisiä, että rotutaustaltaan epämääräisten keskieurooppalaisten hevosten ja ponien hallakkoväritys on tavallisesti lähtöisin vuonohevosristeytyksistä.


title: Vuonohevonen

text: Vuonohevosten tuontia Suomeen rajoitettiin pitkään, koska vuonohevosten ja muiden yleisrotujen pelättiin uhkaavan suomenhevosen asemaa. Maahan tuotiinkin lähinnä pieniä määriä rodun ruunia. EU-jäsenyyden myötä hevosten tuonti on vapautunut, ja Suomessa on nykyisin noin 300 vuonohevosta. Suomalainen vuonohevosten kantakirja avattiin vuonna 2000.


title: William Friedkin

text: William Friedkin (s. 29. elokuuta 1935 Chicago) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa 1960-luvun lopulla. Läpimurto tapahtui elokuvalla "Kovaotteiset miehet" (1971), jota pidetään poliisielokuvien klassikkona. Friedkin sai siitä ohjaus-Oscarin, kuten myös Gene Hackman pääosasuorituksestaan.


title: William Friedkin

text: Friedkinin "Manaaja" (1973) on maailman tunnetuimpia kauhuelokuvia ja aikansa järkyttäjä. Friedkinin "Yön kuningas" -elokuvaa (1980) on syytetty homovihasta, ja se on edelleen kiistanalainen elokuva. "" (1985) on moderni, kylmä rikostrilleri, joka perustuu elokuvan pohjana olleen romaanin kirjoittajan Gerald Petievichin omiin kokemuksiin entisenä Yhdysvaltain salaisen palvelun agenttina.


title: William Friedkin

text: "Murhaaja" (Rampage, 1987) oli yksi ensimmäisiä sarjamurhaajaelokuvia ja yksi Friedkinin kiistanalaisimpia elokuvia. Elokuva aiheena on kuolemantuomio ja se onko kuolemantuomio oikea rangaistus henkilölle, joka on murhannut brutaalisti yhteiskunnan jäseniä. Elokuva sai ensi-iltansa useimmissa Euroopan maissa 1980-luvun puolella, mutta Yhdysvalloissa Miramax päästi sen vasta vuonna 1992 teatterilevitykseen loppuratkaisua muutettuaan.


title: William Friedkin

text: Viimeksi Friedkin herätti keskustelua elokuvalla "Kunniavelka" (2000), jossa yhdysvaltalaista rauhanturvaajaa (Samuel L. Jackson) syytettiin siviilien joukkomurhasta eräässä operaatiossa Jemenissä.


title: Don Siegel

text: Donald (Don) Siegel (26. lokakuuta 1912 Chicago – 20. huhtikuuta 1991 Nipomo) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.


title: Don Siegel

text:
Siegel ohjasi 44 elokuvaa, kuten
"Puoliverinen" (1960),
"Tappajat" (1964),
"Säälimättömät" (1968),
"Kourallinen dynamiittia" (1970),
"Likainen Harry (1971)",
"Tappakaa Charley Warrick!" (1973),
"Revolverimies" (1976)) ja "Pako Alcatrazista" (1979).


title: Don Siegel

text: Agenttitrilleriä "Puhelin" (1977) hän kävi kuvaamassa myös Helsingissä, joka sai esittää Moskovaa. Venäläisagenttina tuossa elokuvassa nähtiin Charles Bronson ja suomalaisnäyttelijöistä huomattavimmat roolit oli Åke Lindmanilla, Ville-Veikko Salmisella ja Ansa Ikosella, jolle se jäi pitkän uran viimeiseksi elokuvaksi.


title: Teokratia

text: Teokratia (, "theokratía") tarkoittaa kirjaimellisesti jumalan valtaa. Nykyään sillä monesti tarkoitetaan valtiomuotoa, jossa uskonnollisilla instituutioilla tai johtajilla on suurin päätösvalta. Esimerkkejä teokraattisesta valtiosta ovat paavin johtama Vatikaanivaltio ja Iranin islamilainen tasavalta. Ensimmäinen tunnettu teokratian käsitteen käyttäjä oli juutalainen historioitsija Josephus (Josefus Flavius) 100-luvun lopulla.


title: China Miéville

text: China Tom Miéville (s. 6. syyskuuta 1972 Norwich) on englantilainen scifi- ja fantasiakirjailija. Miéville itse kuvaa tyyliään 1920-luvulta juontuvalla ilmauksella "weird fiction". Hänet yhdistetään myös weird fiction -käsitteen pohjalta ”uuskummaksi” ("New Weird") nimettyyn fantasiakirjallisuuden suuntaukseen, joka pyrkii tietoisesti erottautumaan kaupallisesta ja kliseisenä pitämästään fantasiasta. Koulutukseltaan Miéville on filosofian tohtori ja kansainvälisen oikeuden tuntija. Poliittisesti ja filosofisesti hän tunnustautuu marxilaiseksi ja kuuluu trotskilaiseen Socialist Workers Party -puolueeseen. Miéville pyrki parlamenttiin vuonna 2001, mutta saavutti vain vähän kannatusta.


title: China Miéville

text: Miévillelle tärkeitä vaikuttajia ovat olleet niin 1900-luvun alun pulp-henkinen tieteiskirjallisuus, moderni televisio- ja elokuvascifi kuin useat fantasia- ja kauhukirjailijatkin. Esikuvikseen hän on luetellut M. John Harrisonin, Michael Moorcockin, Thomas Dischin ja J. G. Ballardin, ja on usein puhunut myös H. P. Lovecraftin, Mervyn Peaken ja Gene Wolfen vaikutuksesta teoksiinsa. Nuoruusaikojensa roolipeliharrastuksen Miéville on sanonut näkyvän tuotannossaan pitkälle vietyinä magian ja teknologian järjestelminä.


title: China Miéville

text: Miéville on pyrkinyt erottamaan fantasiakirjallisuutta sitä hallitsevasta J. R. R. Tolkienin perinteestä. "Tarua sormusten herrasta" ja siitä alkunsa saanutta ”tolkienilaisen fantasian” suuntausta hän on arvostellut taantumuksellisuudesta, moralismista, seksismistä ja eskapismista. Väitteet ovat pitkälti samansuuntaisia kuin kirjailija Michael Moorcockin kuuluisassa esseessään ”Epic Pooh” esittämä kritiikki, josta Miévillekin kertoo Tolkien-vastaisuutensa olevan suureksi osaksi peräisin.


title: China Miéville

text: Miévillen vasemmistolaiset näkemykset ovat selvästi esillä hänen teoksissaan, joissa käsitellään luokkaristiriitoja, poliittista toimintaa ja väkivaltaa. Hän on kuitenkin todennut, ettei teosten keskeisenä innoittajana ole poliittinen vakaumus, vaan rakkaus science fictionia ja fantasiaa kohtaan. Poliittista näkökulmaa hän pitää mielenkiintoisena tapana tarkastella kauhufantasiamaailmaa, mutta korostaa, että teoksista nauttiminen ei edellytä lukijalta samanlaista poliittista kantaa kuin mikä hänellä itsellään on.


title: Kotiteatteri

text: Kotiteatteri on kotiin rakennettu tila tai huone, jolla pyritään elokuvateatterin kaltaiseen kuvan- ja äänentoistoon.


title: Kotiteatteri

text: Kotiteatterissa komponenteilta vaaditaan enemmän kuin televisiovastaanotin sisäänrakennetuilla kaiuttimilla. Tyypillisessä kotiteatterissa on seuraavia komponentteja. Alan harrastajat käyttävät lisäksi pimennysverhoja, himmennettyä valaistusta, korotettuja penkkejä ja muuta vastaavaa kokemuksen parantamiseksi.Kotiteatterin peruskivenä voi pitää isoa kuvaa, kuten oikeissakin elokuvateattereissa. Iso kuva voidaan luoda joko TV:tä tai videotykkiä käyttäen. HDTV-tasoiset laajakuvatelevisiot ovat kotiteattereissa varsin tavallisia. Laajakuvatelevisiolla on etunaan edullisuus, mutta videotykeillä päästään huomattavasti isompaan kuvaan. Haittapuolena halvimmilla tykeillä on lamppujen hinta, käyntiääni ja sijoitus.


title: Kotiteatteri

text: Äänipuolella on yleensä pyritty monikanavaisuuteen ja mahdollisimman värittymättömään toistoon kuten hifissäkin. Äänikanavia on tavallisesti kuusi tai enemmän: vähintään viisi koko taajuusalueen toistavaa kaiutinta ja yksi tai joskus useampikin bassokaiutin. Nykyisin voidaan luoda elokuvamainen ääni vain parista tasokkaasta kotiteatterin äänikanavasta.


title: Kotiteatteri

text: Tietotekniikan kehittyminen on tuonut myös tietokoneet kotiteattereihin. Kotiteatterikäyttöön tarkoitetun kotitietokoneen eli HTPC:n virittäminen asialliseen toimintakuntoon voi viedä oman aikansa, ja vaatii perehtymistä tietokoneen sekä käyttöjärjestelmän toimintaan. Käyttäjä saa vastineeksi sijoitukselleen monipuolisen ohjelmalähteen, jolla on mahdollista toistaa kaikki tunnetut formaatit. Käyttäjä voi myös lisätä elokuvaan verkosta haetun tekstityksen, tai mikäli kärsivällisyyttä riittää, luoda oman tekstityksensä. Lisäksi DVD:n kerroksenvaihdosta johtuva kuvan hetkellinen pysähtyminen on mahdollista eliminoida HTPC:llä.


title: Kotiteatteri

text: Tila pyritään yleensä akustoimaan niin, että seinäheijastuksien osuus korvaan saapuvasta äänestä olisi vähäinen ja seisovat aallot eivät kuuluisi häiritsevinä bassotaajuuksilla. Aina ei ole tarvetta käyttää kalliita akustiikkalevyjä; paksuja verhoja, kirjahyllyjä ja lattiamattoja oikein käyttämällä voi myös päästä toimivaan tulokseen. Akustoinnissa on silti syytä käyttää apuna ammattilaista parhaan lopputuloksen saamiseksi.


title: Kotiteatteri

text: Sopivan katseluetäisyyden laskentaan (tai vastaavasti videotykin koon sovittamiseen katseluetäisyyteen) kotiteatterijärjestelmän tai television katselua varten kuvaruudun koon perusteella on olemassa useitakin eri ohjeistuksia, tässä muutama:Videoprojektoritekniikan kehitys on ottanut huiman harppauksen 2000-luvulla. Kuvanlaadun suoraviivainen vertailu videokotiteatterin ja perinteisen 35 mm:n filmiä käyttävän elokuvateatterin välillä on varsin vaikeaa, sillä näissä kahdessa käytetään hyvin erityyppisiä tallennusmedioita ja esitystekniikoita, joissa on omat hyvät ja huonot puolensa.


title: Kotiteatteri

text: Kotiteatterin kuva toistetaan yleensä DVD- tai Blu-ray-levyltä, joista DVD:n erottelukyky on huomattavasti 35 mm:n filmiä heikompi. Blu-Ray yltää erottelukyvyltään jo lähelle 35 mm:n filmiä, mutta sekin häviää värintoisto-ominaisuuksiltaan hyvälle filmille. Lisäksi sekä DVD:n että Blu-Rayn kuvanlaatu kärsii aina jossain määrin digitaalisesta pakkauksesta.


title: Kotiteatteri

text: Elokuvateatterin kuvanlaatuun vaikuttavat muun muassa seuraavat seikat:


title: Walter Hill

text: Walter Hill (s. 10. tammikuuta 1942) on pitkän uran tehnyt yhdysvaltalainen toimintaelokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut myös westernejä, kuten "Lainsuojattomat" (1980), "Geronimo" (1993) ja "Hurja Bill" (1995). Hill luo toimintakohtauksissaan tavaramerkinomaisesti sumeilematonta, jopa röyhkeän ylitsepursuavaa väkivaltaa, joka tahtoo lipsua yliampuvuudessaan komiikan puolelle. Poikkeuksena moderni rikoselokuva "Keikkakuski" (1978), joka tosin on jäänyt vähemmälle huomiolle, mutta nauttii jonkinlaista kulttimainetta.


title: Walter Hill

text: Walter Hill oli elementissään erityisesti 1980-luvulla, jolloin hän ohjasi toinen toistaan tunnetumpia ja kovanaamaisempia toimintaelokuvia, kuten "Raivoisa ajojahti" (1981), "48 tuntia" (1982), "Liekehtivät kadut" (1984) ja "Oikeuden puolesta" (1987).


title: Raimo Summanen

text: Raimo Olavi Summanen (s. 2. maaliskuuta 1962 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkohyökkääjä. Hän toimi kevääseen 2017 asti Mestiksessä pelaavan Espoo Unitedin valmentajana.


title: Raimo Summanen

text: Summanen on valittu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 142.


title: Raimo Summanen

text: Summanen aloitti jääkiekkouransa JyP HT:ssä. Kansallinen läpimurto kuitenkin edellytti siirtoa Tampereen Ilvekseen Risto Jalon ketjukaveriksi. Ilves saavutti pronssia keväällä 1983 ja tamperelainen hyökkäyskaksikko valittiin saman vuoden MM-kisoihin, joissa ketjun kolmannen lenkin muodosti Petri Skriko. Summanen, Jalo ja Skriko olivat pelanneet menestyksellä jo nuorten maajoukkueessa.


title: Raimo Summanen

text: Entistä suuremmassa roolissa Jalon maajoukkueketju oli vuoden 1984 olympiaturnauksessa.


title: Raimo Summanen

text: SM-liigassa Summanen edusti useita seuroja, mutta pisimmän ajan hän edusti Ilvestä, jossa Summanen pelasi yhteensä viisi kautta. SM-liigassa hän voitti kolme Suomen mestaruutta, yhden hopean ja kolme pronssia. Henkilökohtaisina saavutuksina SM-liigassa hän voitti sen pistepörssin vuosina 1989 ja 1990. Hän voitti myös maalipörssin vuonna 1983 lukemalla 45, mikä oli ennätys kauteen 1987–88 asti, jolloin Arto Javanainen rikkoi sen kaksi maalia paremmalla lukemalla.


title: Raimo Summanen

text: NHL-uransa aikana pelaajana Summanen ehti edustaa kahta seuraa, Edmonton Oilersia ja Vancouver Canucksia. Oilersin voittaessa Stanley Cupin kauden 1983–1984 päätteeksi hän sai omistukseensa Stanley Cup -sormuksen ja oli mukana mestarijoukkueesta otetussa kuvassa. Koska Summanen kuitenkin pelasi Oilersissa tuon kauden aikana vain kaksi runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua, hän ei virallisten kriteerien mukaan ole Stanley Cup -voittaja. Hänen nimeään ei myöskään ole kaiverrettu Stanley Cup -pokaaliin.


title: Raimo Summanen

text: Myöhemmin urallaan Summanen ehti pelata ammattilaisena myös Keski-Euroopassa Sveitsissä. Summanen lopetti pelaajauransa kauteen 1994–1995 oltuaan voittamassa Suomelle sen ensimmäistä jääkiekon maailmanmestaruutta Ruotsin MM-kisoissa 1995. Maailmanmestaruuden lisäksi Summanen voitti maajoukkueessa pronssimitalin Kanada Cupissa vuonna 1991.


title: Raimo Summanen

text: Pelaajauran jälkeen Summanen siirtyi pian valmennustehtäviin Helsingin IFK:hon, jossa saavutti ensimmäisen Suomen mestaruutensa valmentajana kaudella 1997–1998. Hän voitti mestaruuden päävalmentajana myös Helsingin Jokereissa kaudella 2001–2002. Suomen mestaruuksien lisäksi Summasella on valmentajana myös kaksi SM-hopeaa. Summanen valittiin vuonna 2003 valmentamaan Suomen jääkiekkomaajoukkuetta, ja saavuttikin menestystä. Suomi saavutti toisen sijan jääkiekon maailmancupissa 2004.


title: Raimo Summanen

text: Summanen erotettiin erimielisyyksien vuoksi lokakuussa 2004, jonka jälkeen hän siirtyi Espoo Bluesin urheilutoimenjohtajaksi keväällä 2005 kolmen vuoden sopimuksella. Summanen ei ollut tehtävässä kuitenkaan kuin runsaan vuoden ajan ja hänet erotettiin kesäkuussa 2006.


title: Raimo Summanen

text: Summanen toimi seuraavaksi Rapperswilin päävalmentaja alle vuoden Sveitsin liigassa, ja hänet erotettiin joulukuussa 2009. Syyskuussa 2009 Summanen haukkui joukkueensa ja osoitti suosiota vastustajan maaleille eikä Rapperswilin pelaajat enää tämän jälkeen halunneet pelata valmentajalleen. Summanen oli myös hyökännyt sanallisesti joukkueen lääkärin kimppuun pukukoppikäytävällä. Summasen käytös johti tappiokierteeseen, jolla seurajohto perusteli potkut. Joulukuun puolivälissä seura tiedotti Summasen jatkavan joukkueessa muissa tehtävissä, kuitenkaan tarkentamatta asiaa vielä sen tarkemmin.


title: Raimo Summanen

text:
Helmikuussa 2010 Ilves Hockey Oy palkkasi Summasen tekemään selvitystä joukkueen urheilutoimesta ja strategiasta. Summasen oli määrä antaa selvityksensä Ilvekselle huhtikuun loppuun mennessä. Kuluneella kaudella Ilves oli jäänyt sarjataulukon hännille ja kannattajat olivat vaatineet uudistusta joukkueen johtoon.
Maaliskuussa 2010 Summanen siirtyi Venäjälle KHL-liigassa pelaavan Avangard Omskin päävalmentajaksi. Pestin oli tarkoitus kestää myös kauden 2010–2011.


title: Raimo Summanen

text: Tammikuussa 2011 Jaromír Jágr ylisti Raimo Summasta haastattelussa. Jagr kertoi pitävänsä Summasta älykkäänä valmentajana. Maaliskuun lopulla 2011 Summanen sai potkut Omskista riitannuttuaan pelaajiensa kanssa. Joulukuussa uutisoitiin Summasen palaavan Omskiin apuvalmentajanaan Aleksander Barkov.


title: Raimo Summanen

text: Kaudella 2011–2012 Summasen valmentama Avangard Omsk eteni KHL:n loppuotteluihin. Kesäkuussa 2012 Omsk teki Summasen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Seura olisi halunnut sopia kahden vuoden työsuhteesta mutta taipui lopulta Summasen tinkimättömiin vaatimuksiin lyhyemmän sopimuksen solmimisesta. 4. heinäkuuta 2012 Summanen kuitenkin erosi tehtävästään Avangard Omskin päävalmentajana, mikä tuli seuran johdolle heidän mukaansa täytenä yllätyksenä. Summasen oma näkemys oli se, että sopimuksen purku ei tullut Avangardille yllätyksenä vaan tapahtui yhteisymmärryksessä.


title: Raimo Summanen

text: Tammikuussa 2013 Summanen palasi valmentajaksi Helsingin IFK:hon. Hänet nimitettiin joukkueen päävalmentajaksi kesken kauden 2012–2013 irtisanotun Pasi Sormusen tilalle. Helmikuussa 2013 Summanen sai viiden ottelun toimitsijakiellon, kun SM-liigan kurinpitoryhmä katsoi hänen halventaneen Jokerien päävalmentaja Tomi Lämsää ”täysin epäurheilijamaisella, hyvän tavan vastaisella ja epäkunnioittavalla tavalla”. Summasen käyttämien ilmaisujen katsottiin myös vahingoittaneen merkittävästi SM-liigaa. Summanen vapautettiin päävalmentajan tehtävästä kesken seuraavan kauden, helmikuussa 2014.


title: Raimo Summanen

text: Joulukuussa 2016 Summanen aloitti Mestiksessä pelaavan Espoo Unitedin valmentajana. Toukokuussa 2017 Espoo United julkaisi uudet valmentajansa kaudelle 2017–2018. Raimo Summanen ei jatkanut joukkueen valmentajana.


title: Raimo Summanen

text: Maaliskuussa 2017 Summanen sai kahdeksan ottelun toimitsijakiellon huudeltuaan alatyylisesti vastustajajoukkue Hermeksen päävalmentajalle Antti Karhulalle, muun muassa nimittämällä tätä pedofiiliksi. Karhula toimitti Kokkolan poliisille tutkintapyynnön maaliskuun lopulla, ja syyskuussa asia eteni syyteharkintaan. Keski-Pohjanmaan käräjäoikeus tuomitsi Summasen helmikuussa 2018 kunnianloukkauksesta vajaan tuhannen euron sakkoihin. Lisäksi Summanen määrättiin maksamaan Karhulalle vahingonkorvauksena henkisestä kärsimyksestä 4 000 euroa. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun jääkiekon vaihtoaitiossa tapahtunutta huutelua käsiteltiin oikeudessa.


title: Raimo Summanen

text: Summanen julkaisi vuoden 2005 lopussa osakseen maailmancupin kohua herättäneiden tapahtumien johdosta kirjan "Meidän Päivä" (Teos), jossa ruoditaan paitsi Summasen aikaa jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana niin myös valotetaan taustoja Summasen matkasta huipputason jääkiekkoilijasta maajoukkueen päävalmentajaksi.


title: Raimo Summanen

text: Summanen oli aviossa Nenna Summasen kanssa 30 vuotta, kunnes vaimo jätti avioerohakemuksen heinäkuussa 2017. Heillä on vuonna 1992 syntynyt tytär ja 1995 syntynyt poika.


title: Subwoofer

text: Subwoofer (puhekielessä usein subbari) on kaiutin, joka on suunniteltu toistamaan erityisesti matalia eli alle 150 hertsin taajuuksia. Bassokaiuttimia käytettiin alun perin elävän musiikin esittämisessä, nykyään paljon myös kotiteattereissa sekä koti- ja autohifilaitteiden yhteydessä.


title: Subwoofer

text: Subwoofer on nimensä mukaan alataajuuskaiutin. Se syntyi terminä jo 1960-luvulla, mutta alaäänikaiuttimia alettiin käyttää autohifilaitteissa vasta 1980-luvun alussa. Kotihifiin ne yhdistettiin käytännössä 1990-luvulla Dolby Prologic -tekniikan myötä. Alkujaan alaäänikaiuttimet sijoitettiin elävän musiikin esittämislavan molemmin puolin eli bassoäänien toisto toteutettiin stereona. Nykyään kaiuttimet ryhmitellään lavan eteen, koska leveä muodostelma auttaa äänen suuntaamisessa kuuntelijoita kohti.


title: Subwoofer

text: Ihmisen kuuloalue alkaa noin 20 hertsistä ja subwoofer toistaa matalimmat 1-2 oktaavia. Todellisten soittimien matalimmat perusäänet ovat basson E-kieli n. 40 hertsiä ja urkujen n. 16 hertsin jalkioäänet. Käytännössä kaikki matalimmat äänet tuotetaan nykyisin synteettisesti.


title: Subwoofer

text: Subwooferien kotelot valmistetaan tavallisimmin puusta, MDF-levystä tai lastulevystä. Pienikokoisissa subwoofereissa kotelo on usein muovia. Harvinaisempia kotelomateriaaleja ovat vuolukivi, lasikuitu, hiilikuitu, betoni ja metallit.


title: Subwoofer

text: Yleisimmät kotelointiperiaattet ovat suljetut, refleksi- ja kaistanpäästötoteutukset. Kotelon pitää olla tukeva, koska varsinkin refleksikotelossa kotelon sisäiset paineenvaihtelut voivat olla suuria. Myös haitalliset resonanssit, joita syntyy kotelon värähdellessä ominaistaajuudellaan, edellyttävät tukevaa rakennetta. Kotelon sisäiset seisovat aallot vaikuttavat myös toistoon ja näkyvät yleensä impedanssivasteessa. Kotelon tukevuutta voidaan parantaa kasvattamalla seinämämateriaalin paksuutta ja jäykkyyttä tai lisäämällä kotelon sisälle tukirimoja tai -levyjä. Kaiutin voidaan myös rakentaa kahdesta sisäkkäisestä kotelosta, joiden väli täytetään esimerkiksi hiekalla. Vuorivillaa käytetään kotelon vaimentajana ja helpottamaan refleksikoteloiden hienoviritystä.


title: Subwoofer

text: Suljettu subwoofer-kotelo on helpoin toteuttaa, koska siinä virheiden mahdollisuus jää vähäisimmäksi. Refleksikotelon suunnittelu ja valmistaminen vaatii enemmän työtä, sillä kotelorakenteella aiheutetaan tahallisesti resonanssi, joka vahvistaa äänenpainetta resonanssitaajuudella, mutta vaimentaa äänenpainetta sitä matalammilla taajuuksilla. Kotelon tilavuus, putken halkaisija sekä putken pituus vaikuttavat tähän viritystaajuuteen. Resonanssin voi muodostaa myös passiivielementin avulla. Kaistanpäästökoteloissa hyödynnetään myös resonansseja niin, että ainoastaan halutut taajuudet pääsevät kaiuttimen ulkopuolelle refleksiputken tai passiivielementin kautta.


title: Subwoofer

text: Käytettävä kaiutinelementti on yleensä halkaisijaltaan 20–53 cm. Yksi kotelo voi sisältää useampia elementtejä. Kotelo mitoitetaan useimmiten elementin mukaan. Tärkeimmät elementin suunnitteluun vaikuttavat parametrit ovat:


title: Subwoofer

text: Vahvistin muuttaa linjatasoisen sähköisen signaalin jännitetasoltaan korkeammaksi ja tuottaa matalan lähtöimpedanssin, eli vahvistaa sähköistä signaalia. Vahvistuksen jälkeen sähköinen signaali on riittävän voimakas liikuttamaan kaiutinelementin kalvoa siten, että saadaan aikaan käyttökelpoinen äänenvoimakkuus.


title: Subwoofer

text: Subwooferia, joka sisältää oman vahvistimensa, kutsutaan aktiivisubwooferiksi ja subwooferia, jossa ei ole omaa vahvistinyksikköä, kutsutaan passivisubwooferiksi. Kaikki subwooferit tarvitsevat vahvistimen toimiakseen, kuten kaikki maailman kaiutinelementit. Suurin ero aktiivi- ja passiivisubwooferien välillä on, ettei passiivisessa subbarissa ole aktiivisia, subwooferkäyttöön räätälöityjä säätöjä, kuten alipäästösuotimen, vaihesäädön sekä subwooferin oman tasonsäädön muokkausmahdollisuuksia.


title: Subwoofer

text: Passiivista subwooferia ei pidä sekoittaa passiiviseen säteilijään, joka on pelkkä elementti ilman vahvistinkytkentöjä, jota käytetään mm. subwoofereissa.


title: Subwoofer

text: Aktiivisen subwooferin vahvistin koostuu tyypillisesti etuvahvistimesta ja päätevahvistimesta. Etuvahvistin sisältää signaalin muokkaukseen tarvittavat suotimet ja säädöt, esimerkiksi äänenvoimakkuuden säätimen ja rajataajuudeltaan säädettävän alipäästösuotimen, joka erottaa vain valittua rajataajuutta matalammat osat äänestä subwooferin toistettavaksi. Päätevahvistimen tehtävänä on vahvistaa etuvahvistimen muokkaama signaali kaiutinelementille sopivaksi.


title: Subwoofer

text: Alaäänikaiuttimen suositeltu paikka on pääkaiuttimien välissä 1–1,5 metrin päässä lähimmästä seinästä. Mahdollisen erillisvahvistimen äänenvoimakkuus ei saa olla liian korkea, jottei kokonaistoisto kärsi. Vaihe säädetään niin, että alaäänikaiuttimen sointi on tarkka ja integroituu hyvin pääkaiuttimien sointiin. Jakotaajuus asetetaan alas pääkaiuttimien alarajataajuuden tuntumaan. Yleensä kannattaa käyttää kahta alaäänikaiutinta, jolloin etuna ovat hyvät säätömahdollisuudet ja parempi integrointi pääkaiuttimiin. Takaseinän läheisyyttä voi hyödyntää sijoittelussa.


title: Järjestysluku

text: Järjestysluvulla voidaan tarkoittaa


title: Pohjola

text: Pohjola voi tarkoittaa seuraavia asioita:Pohjola on suomenkielinen sukunimi, jonka tunnettuja kantajia ovat muun muassa seuraavat henkilöt:


title: Pohjola

text: Pohjolaan liittyvät myös seuraavat:


title: Edinburgh

text: Edinburgh ([], [], ) on Skotlannin pääkaupunki. Edinburghista tuli Skotlannin pääkaupunki vuonna 1437, ja vuodesta 1996 lähtien se on ollut yksi Skotlannin paikallishallintoalueista. Skotlannin parlamentti perustettiin Edinburghiin vuonna 1999. Edinburghin uusi ja vanha kaupunki liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1995. Kaupungin asukasluku on 471 650 (2006), ja se on Glasgow’n jälkeen Skotlannin toiseksi suurin kaupunki.


title: Edinburgh

text: Edinburgh sijaitsee Skotlannin itärannikolla, Forthin vuonon ("firth") etelärannalla.


title: Edinburgh

text: Edinburghin nimen arvellaan olevan peräisin alueella eläneen kelttiläisen heimon linnoituksen nimestä "Din Eidyn" (Eidynin linnoitus). Toisten tietojen mukaan kaupunki on saanut nimensä Northumbrian kuninkaan Edwinin mukaan, joka perusti Edinburghin valtakuntansa pohjoiseksi rajalinnoitukseksi.


title: Edinburgh

text: Kaupunkia kutsutaan myös useilla lempinimillä. ”Auld Reekie” -nimitys (”vanha savuisa”) on peräisin ajalta, jolloin talojen lämmityksessä käytetyn hiilen ja puun synnyttämä savu peitti kaupungin verhoonsa. Kaupunkia kutsutaan usein nimellä ”Athens of the North” (”Pohjoisen Ateena”) muun muassa siitä syystä, että kaupunkien topografia muistuttaa toisiaan. Nimitys "Dunedin" juontuu gaelin sanoista "Dùn Èideann". Brittiläiset runoilijat ovat käyttäneet kaupungista nimityksiä "Britaine’s other eye" ja "yon Empress of the North". Skotit käyttävät Edinburghista nimiä "Edinburrie" ja "Embra". Kaupungin latinankielinen nimi on "Edina".


title: Edinburgh

text: Edinburghin alueella on asunut kelttiheimoja. Roomalaiset koettivat ottaa alueen hallintaansa ensimmäisen ja toisen vuosisadan aikana, siinä kuitenkaan onnistumatta.


title: Edinburgh

text: Ensimmäinen historiallinen viittaus Edinburghiin on 600-luvulta, jolloin mainitaan linnake Din Eidyn. Anglosaksit valloittivat linnakkeen 638 ja nimesivät sen Edinburghiksi. Lothianin maakunta, jossa Edinburgh sijaitsee, kuului tuolloin Northumbrian kuningaskuntaan, mutta skotit ja piktit valloittivat sen vuonna 954, ja vuonna 1018 se ja sitä ympäröivä Lothianin maakunta liitettiin lopullisesti Skotlantiin. Kuningas Malcolm III aloitti nykyisen linnan rakentamisen, ja linnan ympärille kehittyi vakituista asutusta. Kuningas David I teki Edinburghin linnasta kuninkaallisen linnan, ja hän myös perusti Edinburghiin Holyrood Abbeyn luostarikirkon vuonna 1128. Edinburghista tuli kasvava satamakaupunki.


title: Edinburgh

text: Englantilaiset valloittivat Edinburghin 1293, mutta skotlantilaiset valloittivat linnan takaisin Robert Brucen johdolla Skotlannin itsenäisyystaisteluissa. 1400- ja 1500-lukujen aikana Edinburgh kasvoi voimakkaasti, muttei laajentunut. Asukkaat rakensivat korkeita monikerroksisia kivitaloja kaupunginmuurien sisäpuolelle jättäen pääkadun lisäksi vain ahtaita kujia kulkureiteiksi. Vuonna 1500 Edinburghissa arvioidaan asuneen noin 12 000 ihmistä. 50 vuotta myöhemmin väkiluku oli 15 000.


title: Edinburgh

text: 1400-luvun aikana rakennettiin Holyroodin palatsi ja kuninkaan hovi muutti sinne tehden Edinburghista Skotlannin pääkaupungin. Hovi muutti pois 1603, mutta Skotlannin parlamentti säilyi kaupungissa aina vuoteen 1707 saakka. Edinburghin yliopisto perustettiin vuonna 1583.


title: Edinburgh

text: Edinburghia koettelivat 1500- ja 1600-lukujen aikana englantilaisten hyökkäykset, Skotlannin sisällissota ja useat ruttoepidemiat. Vuoden 1707 unionisopimuksen jälkeen Edinburgh menetti asemansa pääkaupunkina. 1700-luvun puoleenväliin tultaessa jatkuvasti kasvanut kaupunki kärsi ylikansoituksesta. Teollistumisen myötä kaupungista alkoi kehittyä yksi Euroopan pahimmista slummeista. Ahdingon helpottamiseksi rakennettiin vanhan kaupungin kokoinen uusi kaupunki, jossa oli väljempi ruutukaavoitus.


title: Edinburgh

text: Edinburgh jäi 1800-luvun aikana suuremmaksi ja taloudellisesti merkittävämmäksi kehittyneen Glasgow’n varjoon. Edinburgh tunnettiin pankkiirien ja lakimiesten kaupunkina, jossa oli kuitenkin huomattavaa köyhyyttä. Kaupunkikuvaa parannettiin voimakkaasti erilaisten puistojen, monumenttien, gallerioiden ja museoiden avulla ja Edinburgh jatkoi kasvuaan. 1800-luvun aikana väkiluku kasvoi yli 70 000:lla.


title: Edinburgh

text: 1900-luvun aikana kaupunkia uudistettiin ja laajennettiin valtavalla urakalla. 1960-luvun aikana herättiin tarpeeseen suojella historiallisia kaupunginosia. Useita erilaisia vuotuisia festivaaleja alettiin järjestää toisen maailmansodan jälkeen.


title: Edinburgh

text: Vuonna 1999 Skotlannin parlamentti avasi uudelleen ovensa Edinburghissa. Nykyinen parlamenttitalo valmistui vuonna 2004.


title: Edinburgh

text: Edinburgh sijaitsee Forthin vuonon rannalla. Kaupungin läpi virtaa Water of Leith -joki, joka laskee vuonoon. Edinburghia ympäröivät korkeat kukkulat. Kaupungin laidalla sijaitsee "Holyrood Park", jossa on tunnettu suuri kalliomuodostuma Salisbury Crags ja kaupungin korkein huippu Arthur’s Seat.


title: Edinburgh

text: Edinburghin keskusta jakautuu selvästi vanhaan ja uuteen kaupunkiin, jotka erottaa toisistaan puistovyöhyke, Princes Street Gardens. Molemmat kuuluvat nykyisin Unescon maailmanperintöluetteloon.


title: Edinburgh

text: Keskustan välittömässä läheisyydessä ovat myös South Siden ja Leithin kaupunginosat. South Sidessa sijaitsee muun muassa George Squaren aukio, jonka ympärillä ovat Edinburghin yliopiston tärkeimmät rakennukset.


title: Edinburgh

text: Edinburghin vanha kaupunki on muodostunut Edinburghin linnan ympärille. Siellä on säilynyt keskiaikainen asemakaava ja useita 1500-luvun rakennuksia. Siellä on myös joukko suuria aukioita, joiden laidoilla on julkisia rakennuksia kuten Saint Gilesin katedraali, oikeustalo ja Skotlannin kuninkaallinen museo.


title: Edinburgh

text: Katukuva on pitkälti samantapainen kuin monissa muissakin Pohjois-Euroopan keskiaikaisissa kaupungeissa. Koska vanha kaupunki on pinta-alaltaan pieni, sinne alettiin jo 1500-luvulla rakentaa useita jopa 11-kerroksisia rakennuksia. Teollistumisen varhaisvaiheissa taloihin rakennettiin myös maanalaisia kerroksia, joihin asutettiin varsinkin irlantilaisia maahanmuuttajia.


title: Edinburgh

text: Edinburgh oli 1700-luvulle saakka asukaslukuunsa nähden poikkeuksellisen pienialainen ja tiheään asuttu kaupunki, joka käsitti vain nykyisen vanhan kaupungin. Sen pohjoispuolelle alettiin rakentaa uutta kaupunginosaa vasta sen jälkeen, kun nuori arkkitehti James Craig vuonna 1766 voitti suunnittelukilpailun.


title: Edinburgh

text: Uuden kaupungin asemakaava on säännöllinen ruutukaava, joka vastaa valistuksen ajan rationalistista ajattelutapaa. Sen pääkatu on George Street, joka johtaa vanhasta kaupungista suoraan pohjoiseen. Sen molemmin puolin kulkevat samansuuntaisina Princes Street ja Queen Street. Princes Streetin varrella on useita Yrjöjen ajalta (1714–1830) peräisin olevia rakennuksia, ja siitä on tullut Edinburghin tärkein kauppakatu. Uuden kaupungin länsipäässä on St. Andrew Squaren aukio, itäpäässä Charlotte Square. Jälkimmäisen suunnitteli Robert Adam, ja sitä pidetään usein aikakautensa hienoimpiin kuuluvana aukiona.


title: Edinburgh

text: Edinburghissa järjestetään vuosittain elokuussa kolmiviikkoiset Fringe-festivaalit, jotka ovat maailman suurimmat taidefestivaalit.


title: Edinburgh

text: Kaupungin ehdottomasti suosituin nähtävyys on keskiaikainen Edinburghin linna, jossa vierailee vuosittain yli 1,2 miljoonaa kävijää.


title: Edinburgh

text: Vanhan kaupungin pääkatu "The Royal Mile" koostuu useasta erinimisestä tiestä ja kulkee linnasta Holyroodin palatsille. Palatsin vieressä on raunioitunut luostarikirkko Holyrood Abbey. Kadun varrella sijaitsee myös Saint Gilesin katedraali.


title: Edinburgh

text: Uuden kaupungin liepeillä sijaitseva Calton Hill on Yrjöjen aikakaudella rakennettu puisto, jossa sijaitsee lukuisia monumentteja. Muita monumentteja ovat Scott Monument ja Greyfriasin Bobby.


title: Edinburgh

text: Edinburghin museoita ja gallerioita ovat muun muassa Skotlannin kansallismuseo, Skotlannin kansallisgalleria, City Art Centre ja Museum of Childhood.


title: Edinburgh

text:
Kaupungissa sijaitsee Skotlannin parlamentti. Edinburghin eläintarha sijaitsee keskustasta länteen.
Edinburghissa pelaa kaksi Skotlannin valioliigan jalkapallojoukkuetta: Heart of Midlothian ja Hibernian.


title: Karjalan kieli

text: Karjala on uralilainen kieli, joka kuuluu suomalais-ugrilaisten kielten itämerensuomalaisten kielten pohjoisryhmään. Karjala on suomen läheisin sukukieli. Sen kaikkien murteiden puhujia yhteensä arvioidaan olevan 60 000–95 000, joten se on puhujamäärältään itämerensuomalaisista kielistä suomen ja viron jälkeen kolmanneksi suurin. Karjalaa puhutaan Venäjällä Karjalan tasavallassa eli Itä-Karjalassa, Suomessa sekä Venäjällä Tverin karjalaisalueilla. Karjalan kieli on sekä Venäjällä että Suomessa vakavasti uhanalainen.


title: Karjalan kieli

text: Karjalan kielen sisäiset murre-erot ovat suuret, eikä yhteisen kirjakielen luominen kaikille karjalaisille ole vielä onnistunut. Yleensä karjalan kielessä erotetaan kolme päämuotoa: varsinaiskarjala, aunuksenkarjala eli livvi sekä lyydi. Näistä varsinkin lyydi, karjalan ja vepsän välinen siirtymämurteisto, luetaan toisinaan omaksi kielekseen. Varsinaiskarjalassa erottuvat edelleen pohjoiset vienalaismurteet ja eteläisempi karjala, johon kuuluu myös Tverin karjalaissaarekkeiden kieli.


title: Karjalan kieli

text: Historiallisesti karjalan kieli polveutuu Laatokan länsiosan tuntumassa yli tuhat vuotta sitten puhutusta pohjoisitämerensuomalaisesta kielimuodosta, jota tutkimuksessa on tapana nimittää muinaiskarjalaksi. Saman kielimuodon jatkajia ovat Suomen Etelä-Karjalassa, Kannaksella ja inkerinsuomalaisten parissa puhutut suomen kielen kaakkoismurteet sekä Suomen Pohjois-Karjalan murre, joka kielitieteellisesti kuuluu suomen savolaismurteisiin. Lisäksi muinaiskarjalasta polveutuu inkeroisen kieli. Näitä ei kuitenkaan lueta karjalan kieleen kuuluviksi. Tavallisille suomalaisille karjalan kielen ja suomen kielen ns. karjalaismurteiden (so. kaakkois- ja itäisten savolaismurteiden) eronteko on usein epäselvä.


title: Karjalan kieli

text: Vielä 1950-luvulla karjalan kieli luokiteltiin usein suomen murteeksi. Kysymys siitä, onko karjala oma kielensä vai murre, on ollut pitkälti poliittinen. Siihen ovat vaikuttaneet myös "Kalevala," jonka pohjana olleen kansanrunouden alkuperäinen kieli, vienankarjala, on hyvin lähellä suomen kieltä, sekä karelianismin perinne, jonka mukaan karjalaisuus nähtiin jonkinlaisena alkuperäisen suomalaisuuden aarreaittana. 1930-luvulla ja jatkosodan aikana heimoaktivistit näkivät karjalan "suomalaisuuden" yhtenä syynä liittää Itä-Karjala osaksi Suomea.


title: Karjalan kieli

text: Karjalan alueen menetys toisen maailmansodan päätteeksi Neuvostoliitolle oli vakava isku karjalan kielelle. Suomessa karjalan kielen hiipumista on edesauttanut se, että karjalaiset nähtiin suomalaisina ja heidän kulttuurinsa ja kielensä sulautui hyvin nopeasti suomalaiseen kulttuuriin niiden samankaltaisuuden vuoksi. Toisaalta karjalaa saatettiin kieltää puhumasta esimerkiksi kouluissa tai jopa Karjalan liiton tilaisuuksissa. Nykyistä karjalan heikkoa tilaa voidaan pitää Suomessa vakavana ihmisoikeuskysymyksenä.


title: Karjalan kieli

text: Venäjällä karjalan kielen puhujien määrä on 1900-luvun jälkipuoliskolla jatkuvasti huvennut. Kun vuonna 1926 karjalaisia oli Karjalan tasavallassa yli satatuhatta ja Tverin karjalaisalueilla yli 140 000 ja näistä lähes kaikki puhuivat karjalaa, vuoden 2010 väestönlaskennassa karjalaa ilmoitti koko Venäjän federaatiossa puhuvansa enää 25 600. Näistä suurin osa kuuluu vanhempiin ikäluokkiin. Karjalan kielen siirtyminen lapsille ja nuorille on vakavasti vaarantunut. Jokseenkin kaikki Venäjän karjalaiset puhuvat venäjää, monet käytännössä jopa sujuvammin kuin karjalaa; heikommin venäjää osaavia on korkeintaan kaikkein vanhimmassa sukupolvessa. Venäjää käytetään yleensä kodin ulkopuolella ja etenkin kaupungeissa. Karjalan tasavallan asukkaista suuri enemmistö on venäjänkielisiä, ja näistä vain harva yleensä osaa karjalaa, joten karjalan kielestä on tullut perheiden ja maaseudun pienten karjalaisyhteisöjen sisäinen kieli.


title: Karjalan kieli

text: Karjalan tasavallassa karjalan kieltä suojelemaan on vuonna 2004 säädetty erillinen laki, mutta karjalalla ei ole virallisen kielen asemaa. Karjalaksi ilmestyy sanomalehti "Oma Mua," jossa nykyään julkaistaan kirjoituksia sekä aunuksen- että vienankarjalaksi, sekä satunnaisia artikkeleita muissakin lehdissä. Karjalan tasavallassa myös lähetetään säännöllisesti jonkin verran karjalankielistä radio- ja toisinaan tv-ohjelmaa. Karjalaa opetetaan joissakin Karjalan tasavallan ja Tverin karjalaisalueen kouluissa oppiaineena, mutta koulujen opetuskielenä sitä ei käytetä, eivätkä karjalan oppitunnit sielläkään, missä niitä on tarjolla, näytä kunnolla tukevan elävää kaksikielisyyttä tai karjalan kielen käyttöä koulun ulkopuolella.


title: Karjalan kieli

text: Karjalan kielen kirjallista viljelyä aloitteli Venäjällä 1800-luvulla ortodoksinen kirkko, joka julkaisi jonkin verran uskonnollista ja opetuskirjallisuutta. Lokakuun vallankumouksen jälkeen, kun monille Neuvostoliiton vähemmistöille kehitettiin kirjakieli, karjala jäi tämän kehityksen ulkopuolelle: Karjalan tasavallassa valtaa pitivät suomalaiset emigrantit, jotka ottivat käyttöön viralliseksi kieleksi venäjän rinnalle suomen. (Tämä järjestely sopi vienankarjalaisille, joiden oma kieli oli suomen kieltä hyvin lähellä.) Tverin alueen karjalaisille sitä vastoin kehitettiin 1930-luvun alussa latinalaiseen kirjaimistoon perustuva kirjakieli. Vasta 1930-luvun loppupuolella, kun poliittinen linja muuttui ja Karjalan tasavallan suomalaisjohdosta suuri osa joutui Stalinin vainojen uhriksi, suomi menetti virallisen kielen aseman, ja professori Dmitri Bubrih kollegoineen sai tehtäväkseen kehittää kaikille karjalaisille yhteisen kirjakielen, joka perustuisi kyrilliseen kirjaimistoon. Tämä kieli ehti olla käytössä vain pari vuotta: Suomen talvisodan ja Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan perustamisen yhteydessä viralliseksi kieleksi venäjän rinnalle palautettiin suomi. Näin Karjalasta tuli ainoa neuvostotasavalta, jonka "nimikkokansan" kieli ei saanut omaa kirjakieltään.


title: Karjalan kieli

text: Karjalan kirjakielen kehittämistä ja standardointia alettiin puuhata uudelleen 1980-luvun lopulla. Yhteistä kirjakieltä kaikille karjalaisille ei suurten murre-erojen takia ole edelleenkään pystytty kehittämään. Tällä hetkellä Venäjän Karjalassa käytetään kirjallisesti sekä aunuksen- että vienan-, jossain määrin myös eteläkarjalaa; tverinkarjalaiset ovat myös kehittäneet omaa kirjakieltään. Nämä kielet käyttävät kaikki latinalaista kirjaimistoa.


title: Karjalan kieli

text: Toiseen maailmansotaan asti karjalan kieltä puhuttiin Suomessa Raja-Karjalan alueella. Siihen kuuluivat Suojärvi, Salmi, Korpiselkä, Suistamo, Impilahti ja Soanlahti. Lisäksi karjalan kielen murteita käytettiin Ilomantsin itäosassa sekä Suomussalmen ja Kuhmon parissa vienalaiskylässä. Salmissa ja Suojärven itäosissa ns. Hyrsylän mutkassa puhuttu kielimuoto oli livviä eli aunuksenkarjalaa.


title: Karjalan kieli

text: Koska karjalan kieltä ei virallisesti pidetty omana kielenään vaan suomen murteena, tarkkoja tietoja karjalankielisten lukumäärästä ei ole, mutta eräänä lähtökohtana voidaan pitää Raja-Karjalassa asuneiden ortodoksien määrää, joka vuonna 1939 oli yli 36 000 henkeä. Näistä arviolta 29 000 henkeä puhui karjalaa äidinkielenään. Suomen karjalankielisten määrään vaikuttivat myös Itä-Karjalasta 1920-luvulla saapuneet Repolan ja Porajärven pakolaiset sekä vienankarjalaiset; vienalaisia muutti Suomeen tuhansia jo autonomian aikana, ja vuosina 1918–1922 heitä saapui pakolaisina arviolta 11.500, joista osa tosin palasi olojen rauhoituttua takaisin kotiseuduilleen. Täten voidaan uskoa, että Suomessa oli talvisodan alkaessa ainakin 33 000–34 000 henkeä, joiden äidinkieli oli karjala.


title: Karjalan kieli

text: Sotien jälkeen Raja-Karjalan maatalousväki sijoitettiin vuoden 1945 maanhankintalain mukaan Pohjois-Karjalaan, Pohjois-Savoon, Etelä-Kainuuseen ja osittain Pohjanmaalle. Suhteellisesti eniten karjalaisia sai Pohjois-Karjalan pohjoisin kunta Valtimo, johon sijoitettiin yli tuhat siirtokarjalaista pääasiassa Suojärveltä. Karjalankielisten keskittymiä muodostui myös suurimpiin asutuskeskuksiin, kuten pääkaupunkiseudulle, Lahteen, Jyväskylään, Joensuuhun, Kotkaan, Tampereelle ja Ouluun.


title: Karjalan kieli

text: Karjalan kielellä ei ole viime vuosiin saakka ollut virallista asemaa Suomen koululaitoksessa, eikä sitä ole opetettu kouluissa muuten kuin joidenkin yksittäisten opettajien harrastustoimintana. (Valtimon kunnassa, minne on aikoinaan tullut paljon rajakarjalaisia evakkoja, tällaista karjalan kielen harrastusta koulussa piti 1900-luvun lopulla yllä paikallinen opettaja ja karjalaisaktivisti Paavo Harakka.) Karjalan kieli on ollut lähes pelkästään puhekieltä, ja siten karjalaisyhteisöjen hajotessa myös kieli on hävinnyt. Selvitettäessä karjalankielisten määrää nykyään voidaan lähtökohdaksi ottaa se, että ennen sotia syntyneet ja karjalan kielen äidinkielenään oppineet puhuvat karjalan kieltä edelleen. Lukuun on lisättävä 1940-luvulla ja myöhemmin syntyneet, jotka ovat oppineet äidinkielenään karjalan. Heidän lukumääränsä arvioiminen on hankalaa, koska virallisia tilastoja ei ole ja koska osa lapsena karjalaa puhuneista on saattanut sen myöhemmin unohtaa. Suomeen on saapunut myös viime vuosina Venäjältä karjalankielisiä maahanmuuttajia, joiden määrästä ei ole tarkkaa tietoa.


title: Karjalan kieli

text: 1990-luvulla arvioitiin Suomessa olevan noin 5 000 karjalan puhujaa. Epävirallisten laskelmien mukaan karjalankielisiä olisi Suomessa vuonna 2001 ollut 11 000–12 000 henkeä. Kaikki näistä eivät välttämättä pystyneet aktiivisesti keskustelemaan karjalaksi, vaikka ymmärtävätkin puhetta. Sujuvien karjalan puhujien ja sitä päivittäin käyttävien määräksi on arvioitu noin 5 000 henkeä. Myös vuonna 2017 karjalan kielen asiantuntija professori Anneli Sarhimaa arvio karjalan puhujayhteisön kooksi Suomessa noin 5 000 henkeä. Tällä hän tarkoitti juuri päivittäistä kielen käyttöä. Vähintään melko hyvin tai hyvin kieltä osasi vuonna 2017 noin 11 600 henkeä. Lisäksi on noin 20 000 henkeä, jotka osaavat kieltä vähän tai ymmärtävät sitä. Vuodesta 2011 lähtien karjalan kielen on voinut ilmoittaa väestörekisteriin virallisesti äidinkielekseen, ja tätä mahdollisuutta on käyttänyt hyväkseen joitakin satoja henkilöitä.


title: Karjalan kieli

text: Kielen tutkimuksella ja opetuksella on vuoden 2009 alusta ollut Joensuun yliopistossa (nykyään Itä-Suomen yliopisto) professuuri, jota hoiti alkuvuodet vienankarjalainen Pekka Zaikov. Zaikovin jäätyä eläkkeelle hänen seuraajakseen valittiin vuonna 2015 Vesa Koivisto. Virka on maailman toinen karjalan kielen professuuri Petroskoin yliopiston jälkeen.


title: Karjalan kieli

text: Yle aloitti keväällä 2015 karjalankieliset radiouutislähetykset, jotka toteutetaan yhteistyössä Karjalan Kielen Seuran kanssa. Karjalaksi ilmestyy Suomessa myös verkkolehti "Karjal Žurnualu," ja useat suomalaiset karjalan kielen harrastajat ylläpitävät karjalankielisiä sivustoja, verkkoaineistoja, blogeja tai Facebook-ryhmiä. Suomen karjalaisissa on sekä aunuksen- että vienan- ja eteläisemmän varsinaiskarjalan puhujia, ja kaikkia näitä kieliä käytetään myös kirjallisesti Suomen karjalaisyhteisössä. Yhteisestä kirjakielestä on toisinaan ollut julkisuudessa puhetta, mutta toistaiseksi sellaista ei ole saatu aikaan.


title: Karjalan kieli

text: Joulukuussa 2009 tehdyssä asetusmuutoksessa Suomi lisäsi karjalan kielen Euroopan alueellisten tai vähemmistökielten peruskirjan suojelemien kielten joukkoon. Tällä päätöksellä kieli sai käytännössä vähemmistökielen aseman, mikä oikeuttaa mahdollisen rahallisen tuen hakemisen EU:lta kielen elvyttämiseen. Niin sanottua virallista vähemmistökielen asemaa karjalalla ei kuitenkaan ole, koska Suomen lainsäädäntö ei tunne "kansallisen vähemmistökielen" käsitettä. Tätä nykyä karjala on ainoa Suomen kotoperäinen vähemmistökieli, jota ei nimenomaisesti mainita perustuslaissa eikä muissakaan laeissa. Karjalan kielen tukemiseksi ei myöskään ole laadittu kielipoliittista toimintaohjelmaa, jollaiset Suomessa on paitsi kansalliskielillä suomella ja ruotsilla myös Suomen romanikielellä, saamelais- ja viittomakielillä.


title: Karjalan kieli

text: Karjalan kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen, joita toisinaan pidetään myös omina kielinään. Tarkempi murrejako voidaan esittää seuraavasti:


title: Karjalan kieli

text: Karjalan kieltä yhdistävät suomen kielen itäisiin murteisiin esimerkiksi pitkien "a-" ja "ä"-vokaalien diftongiutuminen ("moa" ‘maa’, "peä" ‘pää’), verbien yksikön kolmannen persoonan vartalovokaali "e":n labiaalistuminen "o:"ksi tai "ö":ksi ("mänöy" ~ "menöy" ‘menee’, "tulou" ‘tulee’) sekä tiettyjen konsonanttien liudentuminen (alkuperäisen) "i":n tai "j":n edellä ("män'i ~ men'i" ‘meni’, vrt. savolaismurteiden "mänj"). Suomen yleiskielestä poikkeavia ja useimmille itämurteillekin outoja äännepiirteitä taas ovat esimerkiksi "h":n säilyminen sanojen jälkitavuissa ("terveh" ‘terve’, "perttih" ‘pirttiin’, "kindahat" ‘kintaat’) sekä jälkitavujen pitkien vokaalien diftongiutuminen ("voattiet" ‘vaatteet’, "maguan" ‘makaan’).


title: Karjalan kieli

text: Suomalaisen silmään pistävä erikoispiirre on klusiilien "(k p t)" sekä "s":n soinnillistuminen sanan sisällä soinnillisessa ympäristössä: "poiga ~ poigu" ‘poika’, "lindu" ‘lintu’, "käzi" ‘käsi’. Tämä puuttuu kuitenkin vienalaismurteista, joissa "k, p" ja "t" ääntyvät samaan tapaan kuin suomessa.


title: Karjalan kieli

text: Karjalassa suomen "s":ää vastaa toisinaan suhu-"š," eri murteissa erilaisin ehdoin. Vienankarjalassa "s" on yleensä muuttunut suhu-"s:"n tapaiseksi, paitsi jos sitä seuraava "i" liudentaa sen. Aunuksenkarjalassa taas "š" tai sen soinnillinen muoto "ž" esiintyy tyypillisesti alkuperäisen "i":n jäljessä: "ižä" ‘isä’, "lašku" ‘laiska’, "muštan" (~ varsinaiskarjalan "muissan") ‘muistan’. Karjalassa esiintyy myös usein affrikaattoja (soinniton "tš" eli "č," soinnillinen "dž"), esim. "čondžoi" ‘kirppu’, "ruočči" ‘ruotsi, luterilainen (suomalainen)’.


title: Karjalan kieli

text: Astevaihtelu toimii karjalassa hieman toisin kuin suomessa. Aunuksenkarjalassa jotkin suomessa ja karjalassa vaihtelevat konsonanttiyhtymät eivät vaihtele lainkaan ("lähten" ‘lähden’), varsinaiskarjalassa taas vaihtelevat esimerkiksi "sk, st" ja "tk" ("muissan" ‘muistan’, "matan" ‘matkan’). Lyydissä astevaihtelu koskee vain kaksoiskonsonantteja, yksinäiskonsonantteja ei lainkaan.


title: Karjalan kieli

text: Muoto-opissa karjalan kielen tyypillisiä piirteitä ovat esimerkiksi verbien refleksiivitaivutus ("pezietšen ~ pežeten" ‘peseydyn’) sekä ns. passiivin käyttö monikon kolmannen persoonan sijasta ("hyö tullah" ‘he tulevat’, “he tullaan”).


title: Karjalan kieli

text: Suomalaisen silmään pistävät karjalan kielessä lukuisat venäläiset lainasanat. Niitä on vienalaismurteissa vähemmän kuin eteläisemmissä karjalan kielen murteissa.


title: Myllykosken Pallo -47

text: Myllykosken Pallo -47 (MYPA) on vuonna 1947 perustettu suomalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Myllykoski nykyisen Kouvolan kaupungin alueella. MYPAn miesten edustusjoukkue pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla 24 kautta (1975, 1992–2014) ja saavutti yhden Suomen-mestaruuden ja kolme Suomen Cupin voittoa. Seuran kotistadion on Saviniemen jalkapallostadion ja tunnusvärit punainen ja valkoinen.


title: Myllykosken Pallo -47

text: MYPAlle ei myönnetty Veikkausliiga-lisenssiä kaudeksi 2015 talousvaikeuksien vuoksi. Seura luopui myös saamistaan mahdollisuuksista pelata alemmilla sarjatasoilla, ja seuran hallitus päätti 20. helmikuuta 2015 hakea yhdistyksen konkurssiin. MYPAn juniori- ja harrastejoukkueiden toimintaa jatkoi vuonna 2015 perustettu MYPA juniorit.


title: Myllykosken Pallo -47

text: MYPA palasi edustusjalkapalloiluun kaudeksi 2017, kun se pelasi neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa. Ensimmäiset pelaajasopimukset tehtiin vuoden 2016 lopulla, tällöin aloitettiin myös harjoittelu tulevaa kautta varten.


title: Myllykosken Pallo -47

text: MYPA voitti Kolmosen lohkonsa kaudella 2017 ja teki paluun Palloliiton sarjoihin nousemalla Kakkoseen kaudeksi 2018.


title: Myllykosken Pallo -47

text: Jalkapallon tuolloin Sippolan kuntaan kuuluneeseen Myllykosken teollisuustaajamaan toi pesäpalloseurana vuonna 1929 perustettu Myllykosken Kilpa-Veikot, joka otti lajin ohjelmaansa vuonna 1933. Toisen maailmansodan jälkeen MyKV pelasi kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Maakuntasarjassa kaudet 1945–1946 ja 1946–1947, joista jälkimmäisellä seura voitti oman lohkonsa. Suomensarjan nousukarsinnoissa Porvoon Akilles oli kuitenkin parempi peräti maalein 9–0. Joulukuussa 1947 seura katsoi parhaaksi lopettaa jalka- ja jääpallotoimintansa ja perustaa uusi erikoisseura.