title: Oripään lentokenttä

text:
Oripään lentokenttä sijaitsee 50 kilometriä Turusta koilliseen Oripään kunnassa Varsinais-Suomessa Hirvikoskentien eli seututie 210:n varrella. Lentokentältä on kahden kilometrin matka Oripään keskustaan.
Lentokenttää ylläpitää Turun Lentokerho ry. Kotikenttänään Oripäätä pitää myös Turun Seudun Riippuliitäjät ry sekä joukko muita lentoharrastajia. Polttoainepiste on kerhon ylläpitämä. Kiitotie 14/32 aurataan tarvittaessa, joten lentokenttää voi käyttää myös talvella. Kentällä on neljä lentokonehallia.


title: Oripään lentokenttä

text: Lentokentällä järjestetään joka toinen vuosi OKRA-maatalousnäyttely. Vuonna 2009 sinne pystytettiin Suviseurojen seura-alue. Heinäkuussa 2013 Oripään kentällä järjestettiin purjetaitolennon MM-kilpailut.


title: Pitäjä

text: Pitäjä (aikaisemmin myös pitäjäs) on Suomessa jo esihistoriallisena aikana käytetty sana, joka on ollut erilaisten hallinnollisten ja kirkollisten paikallisyhteisöiden nimenä 1800-luvulle asti. Sen jälkeen kun maaseudullekin 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, sanaa on epävirallisesti käytetty tarkoittamaan maalaiskunnan aluetta.


title: Pitäjä

text: Vastaava ruotsinkielinen termi on "socken", jolla Ruotsissa yleensä tarkoitetaan Ruotsin entisten kuntien alueita sellaisina kuin ne olivat ennen vuonna 1952 toteutettua tai myöhemmin toteutettuja kuntauudistuksia. Norjan ja tanskan kielissä sana esiintyy muodossa "sogn".


title: Pitäjä

text: Suomen kielessä sanalla pitäjä on alun perin tarkoitettu Länsi-Suomen esihistoriallisen ajan paikallisyhteisöjä. Nimitys johtuu todennäköisesti siitä, että pitäjät muodostuivat alkujaan kestitys- ja uhripitojen järjestämistä varten, joskin toisen selityksen mukaan sana viittaisi vieraalle verottajalle toimeenpantuihin pitoihin. Pitäjät kehittyivät myöhemmin itsehallinnollisiksi yhteisöiksi, joiden puitteissa hallinnoitiin ja jaettiin oikeutta. Kristinuskon päästyä voitolle maassa alettiin pitäjiksi () nimittää sekä kirkollisia seurakuntia että valtionhallinnollisia alueyksiköitä.


title: Pitäjä

text: Ruotsin sana "socken" ja sen tanskalainen vastine "sogn" on johdettu verbistä "söka", tanskaksi "søge", jonka merkitsee "etsiä", mutta myös "hakeutua". Sillä tarkoitettiin aluetta, jonka väestö kokoontui eli "hakeutuu" samalle kulttipaikalle tai myöhemmin samaan kirkkoon. Esihistoriallisena aikana sana on todennäköisesti merkinnyt myös oikeuspiiriä.


title: Pitäjä

text: Erään mahdollisen selityksen kirkkopitäjien alkuperälle Pohjoismaissa on kehittänyt kielitieteilijä Stefan Brink. Pohjoismaissa harjoitetun lähetystyön ensimmäisessä vaiheessa 900- ja 1000-luvuilla mahtimiehet Skandinaviassa ja Islannissa rakennuttivat yksityisestä aloitteestaan kirkkoja tiluksilleen. Todennäköisesti tämä ei vielä johtanut varsinaiseen kirkolliseen jaotukseen. Vasta 1000-luvun lopulla ja 1100-luvulla kirkkoa alettiin johtaa keskitetysti, mikä johti muun muassa hiippakuntien perustamiseen. Tähän aikaan kuninkaat rakennuttivat "valtakirkkoja" strategisesti tärkeille paikoille Norjan Trøndelagiin sekä ilmeisesti myös eräille seuduille Ruotsiin, kuten Itä-Götanmaan, Hälsinglandin ja Gotlannin kruununtiloille. Vasta tämän jälkeen muodostuivat todelliset kirkkopitäjät, mikä läheisesti liittyi kymmenysten käyttöönottoon. Keskeisille paikoille sijoitettujen pitäjänkirkkojen ympärille perustettiin hautausmaat, jotka olivat koko seudun yhteisiä, ja samalla tilojen omat hautausmaat jäivät pois käytöstä. Niinpä 1200-luvulla hylättiin esimerkiksi Ångermanlandin Skelettåkern, joka todennäköisesti sijaitsi erään yksityisten toimesta rakennetun kirkon ympärillä ja jossa kristillisiä hautauksia oli suoritettu jo noin vuodesta 1000 saakka.


title: Pitäjä

text: Tanskassa pitäjien () katsotaan muodostuneen jokseenkin lyhyen ajan kuluessa. Jo 1000-luvulla Adam Bremeniläinen mainitsi, että Tanska oli jaettu suureen määrään pitäjiä. Sjællandin ja Skånen kirkkolaeista noin vuodelta 1170 ilmenee, että pitäjälaitos oli jo täysin kehittynyt. Kun Tanskaan 1800-luvulla perustettiin kunnallinen itsehallinto, vanhoista kirkkopitäjistä muodostettiin "pitäjäkuntia" ("sognekommun"), jotka pysyivät itsenäisinä kuntina vuoden 1970 kuntauudistukseen saakka.


title: Pitäjä

text: Tanskassa vanhat kirkkopitäjät olivat pinta-alaltaan pieniä, usein vain yhden kylän käsittäviä. Jo 1100-luvun lopulla maassa oli 2350 kirkkoa. Juuri ennen vuoden 1970 kuntauudistusta maassa oli noin 1300 kuntaa.


title: Pitäjä

text: Norjalaiset kääntyivät kristinuskoon pitkälti voimakkaiden kuninkaiden vaikutuksesta. Tämä johti siihen, että kuninkaat saivat suuren vaikutusvallan myös kirkon organisaatioon. Olavi Tryggvenpoika (n. 968–1000) rakennutti kirkkoja rannikolle, kun taas Olavi Haraldinpoika (Pyhä Olavi, hallitsijana 995–1030) piti huolen siitä, että jokaiseen lääniin oli rakennettava pääkirkko, ja hän otti huolekseen myös papiston palkkauksen. Myöhemmin muodostuivat seurakunnat kirkkoineen läänejä pienemmiksi alueellisiksi yksiköiksi. Norjassa oli myös joukko yksityisten omistamia kirkkoja, joita paikalliset mahtimiehet olivat rakennuttaneet tiluksilleen. Täten Norjaan muotoutui julkisten ja yksityisten eriasteisten kirkkojen järjestelmä, joka myöhemmin vahvistettiin lailla. Esikuva tälle järjestelylle saatiin mahdollisesti Englannista, josta useimmat lähetyssaarnaajatkin olivat maahan saapuneet. Siellä oli jo ennestään eri asteisten kirkkojen muodostama organisaatio, joka ulottui katedraalikirkoista tavallisiin pitäjänkirkkoihin ja yksityisiin kappeleihin. Kaikkiaan Norjassa oli keskiajan lopulla noin 1200 kirkkoa.


title: Pitäjä

text: Vuoteen 1837 saakka pitäjä () oli Norjan kirkon pienin hallinnollinen yksikkö. Sen jälkeen perusyksiköksi tuli seurakunta ("prestagjlede", vuodesta 2004 lähtien "prosti"), joka voi käsittää yhden tai useamman pitäjän. Se on pitäjänpapin virkapiiri, ja sitä johtaa rovasti.


title: Pitäjä

text: Pitäjällä säilyi kuitenkin tietynlainen itsehallinnollinen asema ei-kirkollisissa asioissa. Paikallisilla pitäjäkunnilla, joita johtivat pitäjänvaltuutetut kihlakunnanraadissa, oli suuri merkitys kunnallisen itsehallinnon kehityksessä. Parantuneiden kulkuyhteyksien vuoksi paikallisten pitäjäkuntien merkitys väheni ajan mittaan, ja ne lakkautettiin hallinnollisina yksikköinä vuonna 1950.


title: Pitäjä

text: Monet tutkijat ovat yrittäneet selvittää, missä määrin Ruotsin kirkkopitäjien () alkuperä ulottuu esikristilliseen aikaan. Kysymystä ovat tutkineet muun muassa Stefan Brink ja Johan Kraft, jotka molemmat ovat päätyneet siihen, ettei asiasta voida sanoa mitään yleistävää koko Ruotsin osalta, vaan pitäjien muodostuminen on tapahtunut tavalla Ruotsin eri maakunnissa.


title: Pitäjä

text: Stefan Brinkin mukaan pitäjät Götanmaalla muodostuivat siten, että talonpojat liittyivät jo olemassa olleeseen kirkkojen ryhmään muodostaakseen kantokykyisiä yksiköitä. Kunkin pitäjän muodosti joukko ihmisiä riippumatta mistään vanhemmasta alueellisesta jaotuksesta. Öölannin ja Gotlannin pitäjät muodostuivat todennäköisesti 1100-luvulla, Itä-Götanmaalla ja Länsi-Götanmaalla vuosien 1150 ja 1250 välillä. Sveanmaalla kehitys oli samankaltainen, mutta kirkkopitäjät näyttävät monissa tapauksessa muodostuneen jo aikaisemmin voimassa olleen ledung-jaon mukaisiksi. Sveanmaan keskiosissa ensimmäiset pitäjät muodostuivat 1100-luvulla, viimeiset 1200-luvulla. Ensimmäiset Norlannin pitäjät, Uumajaa ja Bygdeåta myöten, lueteltiin Sexårsgärdissä vuodelta 1314. Ne olivat ilmeisesti syntyneet vuosien 1150 ja 1300 välillä maantieteellisesti läheisistä asutuksista, ja pitäjänkirkot rakennettiin kuninkaankartanoiden, hautakumpujen ja uhripaikkojen läheisyyteen.


title: Pitäjä

text: John Kraft kiinnitti huomiota siihen, että Ruotsin pitäjäjako suurelta osin perustui esikristillisen ajan satakuntalaitokseen ja laivakuntajärjestelmään. Hän on osoittanut maakunta maakunnalta, millä tavoin tämä vastaavuus ilmenee.


title: Pitäjä

text: Ruotsissa pitäjät asukkaineen saivat itsenäisen aseman, jota kanoninen oikeus ei tuntenut. Maakuntalakien kirkkokaarissa, esimerkiksi Länsi-Götanmaan laissa papisto ja pitäjäläiset olivat kaksi osapuolta, joilla oli vastavuoroiset oikeudet ja velvollisuudet.


title: Pitäjä

text: Jo keskiajalla pitäjät saivat muun muassa Gotlannissa myös tehtäviä, jotka eivät suoranaisesti liittyneet kirkkoon. Niissä pitäjän asukkaat saattoivat tietyissä tapauksissa toimia tuomareinakin. Tästä käytännöstä saivat alkunsa myöhemmin kehittyneet viralliset pitäjänkokoukset. Ruotsin kuntien ja niiden itsehallinnon alkuperä liittyy täten läheisesti vanhoihin kirkkopitäjiin.


title: Pitäjä

text: Jotkut Ruotsin pitäjistä jakautuivat vuodesta 1682 lähtien hallinnollisesti ruotuihin. Samaan ruotuun kuuluvilla talonpojilla oli yhteisesti vastuullaan erilaisia tehtäviä, erityisesti sotamiesten mutta myös köyhäinhoidon järjestäminen.


title: Pitäjä

text: Etelä- ja Keski-Ruotsissa pitäjäjako vakiintui varhain, eikä siihen enää uskonpuhdistuksen jälkeen tehty perusteellisia muutoksia. Metsäseuduilla oli kuitenkin siellä täällä kappeliseurakuntia, jotka vähitellen saattoivat erota erillisiksi seurakunniksi ja samalla omiksi pitäjikseen. Tämä oli yleistä varsinkin Norlannissa sekä Ruotsiin tuohon aikaan kuuluneessa Suomessakin. Ruotsissa on ollut enimmillään noin 3000 pitäjää.


title: Pitäjä

text: Pitäjäjaon kehityksestä eri puolilla Ruotsia tehdyt tutkimukset ovat osoittaneet nämä erot erityisen selvästi. Niinpä esimerkiksi Öölannissa ja Gotlannissa jaotukseen ei vuosien 1686 ja 1862 välisenä aikana tehty juuri lainkaan muutoksia. Sen sijaan nykyisten Västerbottenin ja Norrbottenin läänien alueella pitäjien lukumäärä kaksinkertaistui samalla aikavälillä. Siitä huolimatta monet pitäjät pohjoisimmassa Ruotsissa olivat vielä tämän jälkeenkin huomattavan laajoja, minkä vuoksi monia niistä on jaettu pienempiin osiin vielä vuoden 1862 jälkeen. Etelä-Ruotsissakin joillakin seuduilla, esimerkiksi Pohjois-Blekingessä, kehitys oli samansuuntainen kuin Norlannissa. Alla oleva karttasarja esittää Ylä-Norlannin pitäjäjaon kehitystä.


title: Pitäjä

text: Ruotsin vuoden 1862 kunnallisasetuksilla, jotka tulivat voimaan 1. tammikuuta 1863, lakkautettiin pitäjänkokouksen johtamat kirkkopitäjät hallinnollisina alueina. Niiden tilalle perustettiin Ruotsin kunnat, joiden alue kuitenkin oli sama kuin Ruotsin kirkon seurakuntien. Kunnan ylin päättävä elin oli kunnanvaltuusto. Koska kuntien alue oli yleensä sama kuin vanhojen pitäjien, säilyi niiden alueellinen identiteetti ennallaan. Myöhemmin Ruotsin kuntajakoa on kuitenkin perusteellisesti muutettu vuosien 1952 ja 1971 kuntauudistuksissa, jotka suuresti vähensivät kuntien lukumäärää.


title: Pitäjä

text: Viime aikoina myös Ruotsin kirkon seurakuntia on enenevässä määrin yhdistetty lähinnä taloudellisista syistä.


title: Pitäjä

text: Kustaa Vaasan hallinnollisten uudistusten yhteydessä Ruotsiin perustettiin "maakirjapitäjät" (), joilla oli merkitystä ennen kaikkea verohallinnossa. Niiden alueet olivat yleensä, mutta eivät aina samat kuin kirkkopitäjien. Kun kuitenkin oli joukko poikkeuksia, joissa kirkko- ja maakirjapitäjien alueet poikkesivat toisistaan, tällaisia alueita käsittelemään asetettiin vuonna 1882 erityinen komitea. Sen työn tuloksena maakirjapitäjien alueet päätettiin muuttaa kirkkopitäjien mukaisiksi.


title: Pitäjä

text: Kun kirkkopitäjät vuonna 1862 lakkautettiin hallinnollisina yksikköinä, muutos ei vaikuttanut maakirjapitäjiin, joilla säilyi niiden entinen merkitys kiinteistöjaotuksen yksikkönä maaseudulla. Ne menettivät kuitenkin tärkeimmän merkityksensä, kun maaverot myöhemmin lakkautettiin, ja vuonna 1908 maakirjat päätettiin korvata maa- ja kiinteistörekisterillä. Muutoksen toteuttaminen kesti kuitenkin aikansa, ja maarekisteri saatiin valmiiksi vasta vuonna 1931. Sen mukaisesti maakirjapitäjät muutettiin 1. heinäkuuta 1936 "maarekisteripitäjiksi". Kaupungeissa, useimmissa kauppaloissa sekä joissakin taajaväkisissä yhdyskunnissa sijaitsevia kiinteistöjä ei merkitty maarekisteriin, vaan erilliseen kiinteistörekisteriin. Vuosien 1976 ja 1995 välillä kiinteistötietojärjestelmä uudistettiin, minkä jälkeen kiinteistöt lueteltiin kunnittain. Tämän jälkeen maarekisteripitäjiä ei hallinnollisina yksikköinä enää ole olemassa.


title: Pitäjä

text: Maanmittauksessa vanhaa pitäjäjakoa käytetään edelleen, mutta tässä tarkoituksessa se ”jäädytettiin” sellaiseksi kuin se oli ennen uudistusta. Tämä jaotus on yhä merkitty rekisterikarttoihin, eikä sitä enää muuteta. Ruotsin maanmittaushallituksen paikannimitietokannassa ja karttahaku-toiminnossa entisten pitäjien nimet esiintyvät paikannimityypillä "asutusnimi" ("bebyggelse").


title: Pitäjä

text: Nykyisin Ruotsissa ei ole virallista pitäjäjakoa. Pitäjä () on kuitenkin hyvin yleisessä käytössä oleva käsite, sillä monissa yhteyksissä tarvitaan muuttumattomana pysyvää paikkakuntajakoa. Kuntia ja seurakuntia jaetaan tai yhdistetään tarpeen mukaan, mutta koska pitäjät eivät enää ole hallinnollisia yksiköitä, niiden alueita ei muuteta.


title: Pitäjä

text: Esiintyy kuitenkin eri mielipiteitä siitä, mistä lähtien pitäjien on katsottava pysyneen muuttumattomina. Joidenkuiden mielestä oikea ajankohta on vuosi 1863, jolloin maalliset kunnat ja kirkolliset seurakunnat erotettiin toisistaan. Toisten mielestä pitäjillä olisi tarkoitettava Ruotsin entisten kuntien alueita sellaisina kuin ne olivat ennen vuoden 1952 suurta kuntauudistusta (toisaalta eräitä maalaiskuntia oli liitetty toisiin kuntiin jo ennen sitä). Tämän vuoksi on vaikea muodostaa yleistä sääntöä siitä, mitä alueita on sanottava pitäjiksi – asia riippuu kussakin tapauksessa paikallisesta käytännöstä ja identiteettikäsityksistä.


title: Pitäjä

text: Ruotsin pitäjät, kuten maakunnatkaan eivät siis enää ole virallisia juridisia tai kameraalisia yksiköitä, mutta ne ovat maantieteellisiä alueita, jotka perustuvat vanhempaan poliittiseen jakoon, kulttuuriseen yhteenkuuluvuuteen ja maantieteellisiin erityispiirteisiin, joihin ihmiset edelleen samastuvat. Pitäjäjakoa käyttävät murteiden ja paikannimien tutkijat sekä historioitsijat ja arkeologit. Rekisteriyksikköinäkin niitä käyttävät muun muassa Riksantikvarieämbetet, Naturhistoriska riksmuseet ja Nordiska museet. Kasvitieteilijät käyttävät pitäjiä kasvien löytöpaikkojen ja levinneisyysalueiden ilmoittamiseen, sillä he katsovat tarvitsevansa maantieteellistä jaotusta, jota ei muuteta poliittisista ja hallinnollisista syistä. Ruotsin kotiseutuyhdistysten toimialueena on yleensä pitäjä. Maakuntien tavoin pitäjät kuuluvat Ruotsin aineettomaan kulttuuriperintöön.


title: Pitäjä

text: Sukututkimuksessa käytetään pitäjien ja kaupunkien sijasta rekisteriyksikköinä yleensä Ruotsin kirkon seurakuntia sellaisina kuin ne olivat tutkittavana ajankohtana. Tämä johtuu siitä, että Ruotsin kirkko vastasi väestökirjanpidosta heinäkuun 1991 alkuun saakka, jolloin se siirtyi veroviranomaisille. Ihmisten syntymä, kuolema, avioliitto sekä maahan- ja maastamuutto rekisteröitiin seurakuntien kirkonkirjohin. Myös Ruotsin tilastollisen keskustoimiston ("Statistiska centralbyrån") väestönlaskennoissa, jollainen viimeksi toimeenpantiin vuonna 1990, seurakunta on Ruotsin pienin alueellinen yksikkö.


title: Pitäjä

text: Myöhemmin alettiin yhä yleisemmin vaatia, että väestökirjanpidon pienimpinä yksikköinä olisi seurakuntien sijasta käytettävä pitäjiä. Aiheena oli toisaalta Ruotsin kirkon ja valtion ero, jonka vuoksi väestökirjanpidon aluejaonkin pitäisi olla kirkosta riippumaton, toisaalta se, että Ruotsin kirkon seurakuntajakoa on yhä enemmän muutettu ja se vastaa enää harvoissa tapauksissa vanhaa pitäjäjakoa, varsinkaan suurkaupungeissa. Toisaalta on huomautettu, ettei vanha pitäjäjakokaan enää varsinkaan suurkaupunkien läheisyydessä juuri vastaa asutuksen nykyistä rakennetta. Vuonna 2007 Ruotsin valtiopäivät hylkäsivät asiaa koskeneen hallituksen esityksen, mutta myöhemmin on otettu käyttöön vanhaa pitäjäjakoa suurin piirtein vastaava piirijako.


title: Pitäjä

text: Nykyisin Ruotsi on jaettu piireihin, jotka alueeltaan vastaavat Ruotsin kirkon seurakuntia sellaisina kuin ne olivat 31. joulukuuta 1999, jolloin Ruotsin kirkon asema valtionkirkkona lakkasi. Maaseudulla ne suurelta osin vastaavat vanhoja pitäjiä (muutamien pitäjien seurakuntia oli yhdistetty jo aiemmin), mutta suurimmat kaupungit ovat jakautuneet kukin useaan piiriin. Ne eivät ole itsehallinnollisia alueita, mutta niitä käytetään aluejaon yksikköinä väestökirjanpidossa ja kiinteistörekisterissä.


title: Pitäjä

text: Suomessakin kirkkopitäjät syntyivät kristinuskon levitessä. Ne muodostuivat usein esihistoriallisten pitäjien pohjalta. 1600-luvulta lähtien kirkkopitäjissä alkoi vahvistua seurakunnallinen itsehallinto, jonka päättävä elin oli pitäjänkokous.


title: Pitäjä

text: Suomessa kirkkopitäjiä oli selvästi vähemmän kuin muissa Pohjoismaissa. Vielä keskiajan lopulla Suomessa oli vain 136 seurakuntaa. Ne olivat kuitenkin hyvin eri laajuisia eri osissa maata. Niinpä Varsinais-Suomessa monet pitäjät (ja sen mukaisesti alueen kunnat viimeaikaisiin kuntaliitoksiin saakka ja osittain vieläkin) olivat pinta-alaltaan pieniä, vain muutaman kymmenen neliökilometrin laajuisia, kun taas Itä- ja Pohjois-Suomen harvaan asutuilla seuduilla monet pitäjät (ja nykyiset kunnat) ovat useiden tuhansien neliökilometrien laajuisia.


title: Pitäjä

text: Kirkkopitäjät lakkautettiin vuoden 1865 kunnallisasetuksessa. Uusiksi maallisiksi paikallishallintoalueiksi perustettiin kunnat, jotka vastasivat alueiltaan vanhoja kirkkopitäjiä tai niiden kappeliseurakuntia, ja pitäjänkokoukset korvattiin kuntakokouksilla. Kaupungeissa maallinen hallinto oli jo alun pitäenkin erkaantunut seurakunnallisesta päätöksenteosta, koska kaupunkeja johti raati ja maistraatti.


title: Pitäjä

text: Hallintopitäjät olivat Suomessa keskiajalta peräisin olleita hallinnollisia ja oikeudellisia piirejä. Ne muodostettiin 1300- ja 1400-luvun vaihteessa ja saattoivat erota alueiltaan kirkkopitäjistä. Erityisesti näin oli Turun lähellä ja Hämeessä. Hallintopitäjät muodostettiin verojen kantamiseksi ja ne olivat samalla käräjäpiirejä. Niiden tärkein hallintoelin oli käräjät. Keskiajalta 1700-luvulle saakka paikallishallinnolliset ja oikeudelliset asiat käsiteltiin samoissa kokouksissa. Hallintopitäjän alue jakautui edelleen pienempiin hallinnollisiin yksiköihin, esimerkiksi neljänneskuntiin tai kolmanneskuntiin. Hallintopitäjän tärkein virkamies oli nimismies. Useampi hallintopitäjä muodosti yhdessä kihlakunnan, joka oli kihlakunnantuomarin virkapiiri.


title: Pitäjä

text: Kirkkopitäjät saivat uudella ajalla enemmän valtaa myös maallisissa asioissa ja näin hallintopitäjien merkitys väheni. 1700-luvulla paikallishallinnon tärkeimmäksi elimeksi nousi pitäjänkokous, joka toimi kirkkopitäjässä. Hallintopitäjät hävisivät lopullisesti 1870-luvulla, kun vuoden 1865 kunnallisasetuksessa seurakuntajaon pohjalta perustettiin kunnallinen ja oikeudellinen aluejako.


title: Pitäjä

text: Sen jälkeen kun maaseudullekin 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, sanaa "pitäjä" on epävirallisesti käytetty tarkoittamaan kunnan aluetta. Virallisestikin termiä käytettiin vielä 1900-luvun alkupuolella maakirjassa. Sanaa on vakiintuneesti edelleen käytetty myös muun muassa murteiden, historian ja kansanperinteen tutkimuksessa.


title: Pitäjä

text: Kun kuntajako maaseudulla oli Ruotsin tavoin pitkään sidoksissa seurakuntajakoon, pitäjä-käsitteen merkitys oli käytännössä selvä: pitäjän alue oli aina sama kuin vastaavan kunnan ja seurakunnan. Sanan merkitys kävi kuitenkin epämääräisemmäksi sen jälkeen, kun vuonna 1925 säädetty laki teki mahdolliseksi muuttaa kuntajakoa kirkollisesta jaosta riippumatta. Sanaa pitäjä ei voitu enää kiistattomasti käsittää kunnan synonyymiksi, eikä sille myöskään vakiintunut sellaista merkitystä, että sillä olisi aina tarkoitettu nimenomaan seurakunnan aluetta.


title: Pitäjä

text: Kun Suomessa on viime vuosikymmeninä suoritettu suuri joukko kuntaliitoksia ja uusiakin liitoksia on suunnitteilla, Kotimaisten kielten keskuksen nimistönhuolto on suosittanut, että pitäjä-nimitystä käytettäisiin entisistä maaseutumaisista kunnista, jotka on liitetty toiseen kuntaan, erotukseksi toisaalta nykyisistä kunnista ja toisaalta pienemmistä kaupunginosista ja kylistä.


title: Pitäjä

text: Ehdotettu "pitäjä"-terminologia ei toistaiseksi ole vakiintunut yleissuomalaiseksi käytännöksi, mutta muutamissa lakkautetuissa kunnissa kuten Kiihtelysvaarassa ja Kesälahdessa paikalliset kylä- ja asukasyhdistykset ovat tehneet virallisen aloitteen, että näiden entisten kuntien alueista käytettäisiin virallisestikin pitäjä-nimitystä. Hollolassa taas on tehty valtuustoaloite, että lakkautetun Hämeenkosken kunnan alueesta käytettäisiin kaikissa virallisissa yhteyksissä nimitystä "Hämeenkosken pitäjä". Parikkalan kunnassa on virallisestikin päätetty, että entisen Uukuniemen kunnan alueesta käytetään nimeä "Uukuniemen pitäjä". Toisaalta kun Kuopioon on vuosien kuluessa liitetty Riistaveden, Vehmersalmen, Karttulan, Nilsiän, Maaningan ja viimeksi Juankosken kunnat; vuonna 2016 jokaiseen näistä päätettiin perustaa lähidemokraattiseksi toimielimeksi "pitäjänraadit". Kun Mikkelin maaseurakunta vuoden 2013 alussa lakkautettiin, tuli siihenastisen Mikkelin maaseurakunnan kirkon nimeksi "Mikkelin pitäjänkirkko". Samoin vuoden 2007 alussa lakanneen Heinolan maaseurakunnan kirkon nimeksi tuli "Heinolan pitäjänkirkko".


title: Pitäjä

text: Kirkkopitäjän käsite vastaa kanonisen oikeuden käsitettä "parochia", jolla tarkoitetaan kirkollisen organisaation perusyksikköä, yhden papin virkapiiriä. Samaa alkuperää on englannin kielen sana "parish". Englannissa "parish" on, paitsi kirkollinen, myös maallinen hallintoalue, jollaisena siitä käytetään usein myös nimitystä "civil parish".


title: Ihmisryöstö

text: Ihmisryöstö eli kidnappaus () on rikos, jossa henkilö kaapataan eli hänen vapautensa viedään vastoin hänen tahtoaan. Englanninkielisen sanan "kidnapping" alkuperäinen tarkoitus on kirjaimellisesti "lapsenryöstö", mutta nykyisin sen käyttö on laajentunut koskemaan kaikkia vapaudenriistoa koskevia tapauksia.


title: Ihmisryöstö

text: Ihmisryöstöt ovat rikollisryhmien yleinen rahanansaitsemiskeino epävakailla alueilla. Motiivina ovat lunnasrahat. Esimerkiksi Nigerian öljyntuotantoalueilla Nigerin deltassa on kaapattu noin 100 ulkomaalaista vuodessa. Heidät vapautetaan keskimäärin 500 000 dollarin lunnasrahoja vastaan.


title: Ihmisryöstö

text: Nykyään kidnappaus on maailman yleisimpiä rikoksia ja FBI:n etsintäkuuluttamista suurin osa on kidnappaajia.


title: Vaahterantervatäplä

text: Vaahterantervatäplä ("Rhytisma acerinum") on erityisesti vaahteran lehdillä elävä sieni, joka tekee lehdet ruskealaikkuisiksi. Laikut ilmaantuvat lehtiin syyskesäisin. Ne ovat ensin vaaleanvihreitä tai keltaisia, ja muuttuvat myöhemmin ruskeiksi tai mustiksi. Tervatäplä on yleinen Keski- ja Etelä-Suomessa kaikkialla, missä kasvaa vaahteroitakin. Sienestä ei ole juurikaan haittaa puun hyvinvoinnille.


title: Vaahterantervatäplä

text: Eräiden tutkimusten mukaan tervatäplää voidaan käyttää rikkidioksidin bioindikaattorina; seuduilla, joiden ilman rikkidioksidipitoisuus on korkea, esiintyy suhteessa vähemmän tervatäplää.


title: Optinen tähtitiede

text: Optinen tähtitiede on tähtitieteen tutkimuksen osa-alue, jonka havainnot tehdään kaukoputken avulla pääasiassa näkyvän valon sekä myös sitä ympäröivien pitkäaaltoisen infrapunasäteilyn sekä lyhytaaltoisen ultraviolettisäteilyn taajuudella. Optinen tähtitiede kattaa aallonpituudet 400–800 nanometriä. Tutkimusmenetelmiä ovat valokuvaus filmille tai nykyisin lähinnä valoherkälle elektroniselle kennolle, kohteen lähettämän valon määrää mittaava "fotometria", valon jakautumista aallonpituuden suhteen tutkiva "spektroskopia" sekä valon polarisaation astetta määrittelevä "polarimetria".


title: Optinen tähtitiede

text: Optinen tähtitiede muodostaa valtaosan havaitsevasta tähtitieteestä. Maan ilmakehä päästää näkyvän valon lähes esteettä pinnalle asti, toisin kuin useimmat muut aallonpituudet, joten useimmat maanpäälliset tähtitieteen havaintovälineet ovat nimenomaan optisia kaukoputkia. Avaruudessa päästään kuitenkin suurempaan tarkkuuteen pienemmillä laitteilla, koska siellä ilmakehän virtaukset eivät aiheuta kuviin ylimääräistä epäterävyyttä. Myös maanpäälliset kaukoputket sijaitsevat usein kuivilla ja vuoristoisilla seuduilla, jossa sää on mahdollisimman usein selkeä ja ilma sisältää mahdollisimman vähän vesihöyryä. Tähtitieteen harrastus keskittyy lähes yksinomaan optiseen tähtitieteeseen.


title: Veiksel

text: Veiksel (, , , , , ) on Puolan läpi virtaava joki. Sen pääuoman pituus on 1 064 kilometriä.


title: Veiksel

text: Joen valuma-alue on 194 000 neliökilometriä. Tämä kattaa suuren osan Puolaa ja alueita myös Slovakiasta, Ukrainasta ja Valko-Venäjästä. Joen keskivirtaama on 1 100 kuutiometriä sekunnissa. Veiksel laskee Gdańskinlahteen Itämeressä.


title: Veiksel

text: Joen pääuoman varrella sijaitsevat muun muassa Krakovan, Varsovan, Toruńin ja Gdańskin kaupungit. Jokisuiston muissa haaroissa ovat muun muassa Tczew, Malbork ja Elbląg.


title: Narjan-Mar

text: Narjan-Mar (, nenetsiksi Няръянa мар, ″punainen kaupunki”) on Nenetsian autonomisen piirikunnan pääkaupunki Euroopan puoleisen Venäjän koillisosassa Barentsinmereen laskevan Petšoran varrella 110 km joen suulta. Arkangeli sijaitsee 1 097 kilometriä lounaaseen.


title: Narjan-Mar

text: Paikallishallinnossa Narjan-Mar muodostaa oman kaupunkipiirikunnan.


title: Narjan-Mar

text: Kaupungissa vallitsee ankara subarktinen ilmasto. Tammikuun keskilämpötila vaihtelee −12 asteesta −22 celsiusasteeseen, heinäkuun keskilämpötila on +6 – −13 °C. Keskimääräinen vuosisademäärä on noin 350 millimetriä.


title: Narjan-Mar

text: Lokakuussa 1929 paikkakunnalle päätettiin rakentaa asutuskeskus. Maaliskuussa 1931 alun perin nimellä Beloštšelje () tunnettu taajama nimettiin Narjan-Mariksi. Huhtikuun 9. päivänä 1934 tehdyllä päätöksellä tuolloin jo runsaan 8 000 asukkaan Narjan-Marin taajama muutettiin kaupungiksi. Laajemman kaupunkipiirin alueella asui noin 14 000 henkeä vuonna 1926 ja 13 000 tuhatta 1939. Kaupungin ensimmäinen asemakaava vuodelta 1936 kuvasi kantakaupungin tieverkon; ydinkaupunki rakentui pääosin kaksikerroksisten puutalojen pohjalle. Vuonna 1960 laadittu kaava salli kaupungin keskustaan jo korkeampiakin tiilirakennuksia.


title: Narjan-Mar

text: Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Narjan-Marissa asui 21 658 henkeä. Tämä oli hieman yli puolet koko Nenetsian autonomisen piirikunnan väestöstä (42 090 as.).


title: Narjan-Mar

text: Oheinen taulukko kuvaa Nenetsian ja Narjan-Marin kaupunkipiirin ("gorsovet" (ven. горсовет), "gorodskoi okrug" (ven. городской округ)) väkiluvun kehitystä vuosien 1959–2010 suoritettujen väestönlaskentojen mukaan.


title: Narjan-Mar

text: Kaupunki on tärkeä kalastuskeskus ja siellä on kalan- ja lihanjalostus- sekä sahateollisuutta. Kaupungissa on piirikunnallisesti tärkeä satama ja lentokenttä. Sataman käyttökausi ulottuu kesäkuun puolivälistä lokakuun puoliväliin; jäänmurtajien avustamana tarvittaessa marraskuun loppuun.


title: Narjan-Mar

text: Kaupungissa toimii Nenetsian piirikunnallinen museo. Lisäksi kaupungissa on aiemman Pustozjorskin kaupungin kulttuuriin ja historiaan keskittyvä museo.


title: Malbork

text: Malbork () on kaupunki Malborkin piirikunnassa Pommerin voivodikunnassa Puolan luoteisosassa. Kaupungin asukasluku oli 38 950 vuonna 2015. Kaupunki perustettiin vuonna 1274 Marienburgin linnan edustalle. Itse linna on suurikokoinen Saksalaisen ritarikunnan päälinna, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Tannenbergin taistelu vuonna 1410 muutti voimasuhteita niin, että linna puolalaistui.


title: Radiotähtitiede

text: Radiotähtitiede eli radioastronomia on tähtitieteen tutkimuksen osa-alue, jossa tutkitaan maailmankaikkeuden fyysisiä prosesseja niiden lähettämän radiosäteilyn perusteella. Koska radioaallot ovat huomattavasti pidempiä kuin valoaallot (yhdestä millimetristä useisiin kilometreihin), tarvitaan niiden havaitsemiseen suuria yksittäisiä antenneja tai pienempiä antenneja, jotka toimivat yhdessä.


title: Radiotähtitiede

text: Radioteleskoopissa on paraboloidin muotoinen antenni, joka heijastaa tietystä taivaan osasta tulevat radioaallot vastaanottimeen, joka puolestaan havaitsee ja vahvistaa signaalin käyttökelpoiseksi tiedoksi. Data voidaan koostaa väärävärikuvaksi, jossa tietty väri edustaa tiettyä radioaallonpituutta. Eräät radioteleskoopit, kuten Arecibon radioteleskooppi Puerto Ricossa, ovat niin suuria, että niitä ei voida suunnata kuin hyvin rajoitetusti. Interferometrian avulla toisistaan kaukana sijaitsevia radioteleskooppeja on yhdistetty toimimaan yhden suuren teleskoopin tavoin. Jopa eri puolilla maapalloa sijaitsevien teleskooppien havaintoja on kyetty yhdistämään, kun niiden tuottamaan dataan on liitetty tarkka aika atomikellosta ja yhdistämällä tulokset jälkeenpäin.


title: Radiotähtitiede

text: Radiotähtitieteen merkittävimpiä tutkimuskohteita ovat kaukaiset pulsarit, kvasaarit sekä radiogalaksit, jotka alun perin löydettiin radioteleskoopeilla. Radiotaajuuksilla tehdyt havainnot ovat osoittaneet, että galaksien massat ovat luultua suurempia, mikä on osaltaan johtanut pimeän aineen olemassaolon paljastumiseen. Kosminen taustasäteily puolestaan on mustan kappaleen radiosäteilyä. Radiotähtitieteen tutkimuskohteita on myös omassa aurinkokunnassamme, kuten Auringon aktiivisuuden mittaus ja Venuksen pinnan tutkakuvaus.


title: Pietarsaaren seutukunta

text: Pietarsaaren seutukunta () on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu viisi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 154.


title: Pietarsaaren seutukunta

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Suupohjan rannikkoseutu

text: Suupohjan rannikkoseutu () on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 153. Varsinainen Suupohjan seutukunta sijaitsee rannikkoseudun itäpuolella Etelä-Pohjanmaalla.


title: Suupohjan rannikkoseutu


title: Lohjan seutukunta

text:
Lohjan seutukunta oli yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsi Etelä-Suomen läänissä, Uudenmaan maakunnassa. Kun seutukunta yhdistettiin vuoden 2009 alussa Helsingin seutukuntaan, siihen kuului kuusi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero oli 012.
__notoc__


title: Raaseporin seutukunta

text:
Raaseporin seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Uudenmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 014. Lankapuhelinsuuntanumerona seutukunnassa on käytössä Hangossa ja Raaseporissa 019 sekä Inkoossa 09.
__notoc__


title: Raaseporin seutukunta


title: Sudenpentujen käsikirja

text: Sudenpentujen käsikirja on Disneyn sarjakuvamaailmassa seikkailevan Sudenpennut-partiojärjestön kuuluisa käsikirja, joka sisältää lähes kaiken mahdollisen tiedon. Se esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1954 Carl Barksin tarinassa "Atlantiksen arvoitus". Kirjan tekijä on nimetön, eivätkä erään tarinan mukaan edes Sudenpentu-järjestön johtohahmot tiedä kirjailijaa.


title: Sudenpentujen käsikirja

text: Käsikirja on taskukokoinen teos, mutta teoksesta löytyy lähes kaikki tarvittava tieto erittäin nopeasti. Se sisältää esimerkiksi tietoja kadonneista aarteista, tarkkoja historiallisia ja teknisiä tietoja, ja oppaita niin ihmis- kuin eläinkieltenkin puhumiseen (myös tuhansia vuosia sitten kuolleiden kielten, joita eivät hallitse edes tutkijat). Kaikki käsikirjan tieto on löydettävissä laajasta hakemistosta, jota jokaisen sudenpennun tulee osata käyttää nopeasti vaaratilanteessakin. Se ei kuitenkaan sisällä sellaisia tietoja, jotka sudenpennun pitäisi tietää ollakseen sudenpentu.


title: Sudenpentujen käsikirja

text: Sarjakuvassaan "Kadonneen kirjaston vartijat" Don Rosa loi käsikirjalle historian, joka selittää sen kaikkitietävyyden. Rosan mukaan kirjan pohjana ovat muinaisen Aleksandrian kirjaston papyruskääröt, jotka sisälsivät kaiken antiikin ajan tiedon. Tämä kokoelma säilyi erilaisina kopioina läpi historian, ja siihen lisäsivät tietoa lukuisat oppineet, kuten Kristoffer Kolumbus ja Marco Polo. Kokoelma päätyi lopulta sir Francis Draken haltuun, joka sijoitti sen Pohjois-Amerikan länsirannikolle perustamaansa linnakkeeseen, salaiseen maanalaiseen huoneeseen. Myöhemmin Julle Ankanpää perusti samalle paikalle Ankkalinnan, löysi kokoelman ja antoi siitä muodostetun, vuonna 1901 painetun kirjan pojalleen Kornelius Ankanpäälle. Tämä perusti Sudenpentu-järjestön Aleksandrian kadonneen kirjaston vartijoiden innoittamana.


title: Sudenpentujen käsikirja

text: Varsinaista käsikirjaa saavat käyttää vain sudenpennut, mutta Don Rosan mukaan käsikirjasta on olemassa myös sudenpentujen kokelaille tarkoitettu pienoisversio, joka sisältää ”vain parin tietosanakirjasarjan aineiston”.


title: Salehard

text: Salehard (vuoteen 1933 asti "Obdorsk", , ’niemimaan talo’, ) on Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan pääkaupunki Luoteis-Siperiassa lähellä Poluin ja Obin yhtymäkohtaa. Salehard on maailman ainoa kaupunki, joka sijaitsee täsmälleen napapiirillä.


title: Salehard

text: Salehard on sekä kaupunki että piirikunnan alainen kaupunkipiiri. Kaupunkipiirissä oli vuoden 2010 väestönlaskennan lopullisten tulosten mukaan yhteensä 42 845 asukasta, joista kaupungin puolella asui 42 544 ja maaseudulla 301 henkeä.


title: Salehard

text: Salehard on tärkeä kaupunki Obin varrella. Siellä on lentoasema ja kalasäilyketeollisuutta ja hieman satamatoimintaa, joskin suurempi satama on Objoen vastarannalla. Myös lähin rautatieasema on Obin vastarannalla Labytnangissa, josta on rautatieyhteys Uralvuorten yli Komin puolelle Vorkutaan ja edelleen muualle Venäjälle.


title: Salehard

text: On huomioitava, että kaupungin tai kaupunkipiirin rajoissa on tapahtunut muutoksia. Esimerkiksi vuoden 1970 väestönlaskentaan tultaessa piirikuntaan oli perustettu Salehardin (gorsovet) lisäksi esimerkiksi Labytnangi (gorsovet) Objoen vastarannalle.


title: Salehard

text: Arkeologisten löytöjen perusteella Salehardin alueella on ollut asutusta jo yli 2 000 vuotta sitten. Venäläiset valloittajat rakensivat nykyisen kaupungin kohdalla sijainneen hantikylän paikalle "Obdorsk"-nimisen kasakkalinnoituksen vuonna 1595. Ensimmäinen kirkko Obdorskiin rakennettiin vuonna 1602 ja pysyvän venäläisen asutuksen katsotaan paikkakunnalla alkaneen 1635. Paikallisen hantiväestön käännyttäminen kristinuskoon oli hidasta vielä 1600-luvulla. Obdorskin ruhtinas Tayshin kääntyi kristityksi 1600-luvun alussa. Kääntyminen oli kuitenkin vain nimellistä ja hän yllytti kansaansa kapinoimaan Venäjän valtaa vastaan. Tämän vuoksi venäläiset tappoivat hänet 1607. Vuonna 1714 Munkki Feodor käännytti joukon hantiruhtinaita (mm. Obdorskin) kristityksi ja vuonna 1726 hän yritti tuloksetta käännyttää myös Obdorskin hanteja uuteen uskoon. Vuonna 1731 Obdorskin linnoitus rakennettiin uudelleen ja sinne sijoitettiin 50 miehen suuruinen kasakkajuokko suojelemaan linnoitusta ja paikallista hantiväestöä nenetsien hyökkäyksiltä. Vuonna 1891 Obdorskissa oli 876 asukasta, joista 378 oli venäläisiä.


title: Salehard

text: Obdorskista tuli Jamalin Nenetsian hallintokeskus 10. lokakuuta 1930. Paikkakunta nimettiin vuonna 1933 Salehardiksi, ja kaupunki siitä tuli 1938.


title: Salehard

text: Lähin yhä käytössä oleva rautatieyhteys Obin vastarannalta Labytnangista Vorkutaan valmistui 1951; radanrakennustyö oli paljolti Stalinin ajan pakkotyötä. Vuonna 2008 hyväksytyn Venäjän rautateiden pitkän ajan strategiaohjelman mukaan Salehardin rautatieyhteydet saattavat parantua lähivuosina merkittävästi. Suunnitelmissa on liittää piirikunnan suurkaupungit pääkaupunkiinsa osin entistä Stalinin ajan linjausta noudattavalla, Nadymiin johtavalla radalla. Nadymistä johtaa jo rata Novyi Urengoihin, Gubkinskiin, Nojabrskiin ja edelleen muun muassa Hanti-Mansian Surgutiin. Lisäksi Uralvuoriston itäpuolitse aiotaan rakentaa vuoteen 2030 mennessä uusi rahtiliikennettä palveleva rautatieyhteys. Se kulkisi reittiä Salehard– Hanti-Mansian Berjozovon piirin Saranpaul– Sverdlovskin alueen Ivdelin kaupunkipiirin Polunotšnoje.


title: Kunnianloukkaus

text: Kunnianloukkaus on luonnollista henkilöä kohtaan kohdistuva asianomistajarikos, josta rangaistaan rikoslain mukaan.


title: Kunnianloukkaus

text: Kunnianloukkaukseen syyllistyy rikoslain mukaan se, joka "esittää toisesta valheellisen tiedon tai vihjauksen siten, että teko on omiaan aiheuttamaan vahinkoa tai kärsimystä loukatulle taikka häneen kohdistuvaa halveksuntaa" tai muuten halventaa toista.


title: Kunnianloukkaus

text: Vanhassa vuoden 1889 rikoslaissa erotettiin toisistaan törkeämpi "herjaus", joka merkitsi paikkansapitämättömän tiedon tai vihjauksen levittämistä toisesta siten, että se voi "saattaa hänet halveksimisen alaiseksi tahi haitata hänen elinkeinoansa tai menestystään", ja toisaalta lievempi "solvaus", joka merkitsi toisen loukkaamista muulla tavalla. Rikoslakia yksinkertaistettiin vuonna 1999 niin, että nämä nimikkeet yhdistettiin "kunnianloukkaukseksi".


title: Kunnianloukkaus

text: Kunnianloukkauksesta on erotettava Suomessa erikseen rangaistavaksi säädetty yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen, joka merkitsee paikkansapitävän tiedon levittämistä toista loukkaavalla tavalla.


title: Kunnianloukkaus

text: Kunnianloukkauksen täyttymistä arvioitaessa ydinkysymys on usein se, onko väite tai vihjaus ollut totta vai onko se virheellinen. Lähtökohtaisesti oikean tiedon esittäminen ei ole kunnianloukkaus.


title: Kunnianloukkaus

text: Oikeushenkilöllä ei ole sellaista kunniaa, jota voitaisiin loukata. Kunnianloukkaus saattaa kohdistua oikeushenkilön parissa työskenteleviin ihmisiin tai johonkin rajattuun henkilöpiiriin tai sen osaan.


title: Kunnianloukkaus

text: Kunnianloukkauksia on perinteisesti pidetty vähäpätöisinä rikoksina. Kun sensaatioita tavoitteleva lehdistö nousi Suomessa 1970-luvun alussa merkittäväksi, käsiteltiin myös kunnianloukkausjuttuja, joissa rangaistuksena saattoi olla ehdollinen vankeus. Tämän hetken tietoliikenneoloissa nämä säännökset ovat hyvinkin keskeisiä; henkilön kunniaa voidaan loukata myös esimerkiksi sähköpostissa, tekstiviestissä, verkkosivuilla, keskustelupalstoilla tai blogissa.


title: Kunnianloukkaus

text:
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen mukaan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklan takaamaa sananvapautta ei ole oikeus käyttää
totuudenvastaisten tai perustelemattomien väitteiden julkistamiseen luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä. Tietoa ei saa julkaista vahingoittamistarkoituksessa. Sananvapautta voidaan rajoittaa, mikäli menettelyllä turvataan muiden ihmisten tärkeämpien perusoikeuksien toteutuminen.


title: Kunnianloukkaus

text:
Tältä osin kunnianloukkaus poikkeaa oleellisesti yksityiselämän loukkaamisesta; jälkimmäisenä voidaan pitää myös paikkansapitävän tiedon levittämistä.
Suomen rikoslaissa (39/1889) kunnianloukkaus on asianomistajarikos eli syyte nostetaan pääasiassa vain, mikäli kunnianloukkauksen uhri sitä vaatii. Rikokselle on tavallinen ja törkeä tekomuoto:
Törkeästä kunnianloukkauksesta laki sanoo:
Kuolleen osalta oli aikaisemmin voimassa 20 vuoden suoja-aika. Nykyään vainajan muiston suojalla ei ole määräaikaa, mutta mitä pidempään kuolemasta on kulunut, sitä heikompi suoja on.


title: Kunnianloukkaus

text:
Rikoslain 24. luvun yksityiskohtaisesta perustelusta:
Vain 11% kunnianloukkauksista tehdyistä rikosilmoituksista päätyi syytteeseen vuonna 2013. Rikosilmoituksia kunnianloukkauksista vuonna 2013 tehtiin 1 463 kappaletta. Niistä vain 146 johti syytteeseen. Tapauksista 56 oli törkeitä kunnianloukkauksia. Niistäkin vain joka viides johti syytteeseen ja sama määrä syytteistä luopumiseen.


title: Kunnianloukkaus

text: Yleisin esitutkinnan rajoittamisen syy oli teon arvioiminen laadultaan vähäiseksi. Lähes puolet esitutkinnan keskeyttämisistä vuonna 2013 perusteltiin tällä niin sanotulla "seuraamusluonteisella rajoittamisella". Syyttäjille tuli vuonna 2006 mahdollisuus rajoittaa esitutkintaa, jos rikoksen selvittäminen kävisi liian kalliiksi suhteessa seuraamuksiin. Tätä oikeutta on käytetty kunnianloukkausjutuissa, mikä rajoittaa niiden etenemistä syytteeseen. Tämä niin sanottu "kustannusperuste" vastasi 10 prosenttia epäilyjen hylkäämisistä.


title: Kunnianloukkaus

text: Valtakunnansyyttäjä Matti Nissinen on ehdottanut kunnianloukkauksen osittaista dekriminalisointia.


title: Kunnianloukkaus

text: Yle on uutisessaan esittänyt kolme tapausta, joissa esitutkinta kunnianloukkauksesta on eri syistä lopetettu: Toimittaja Aarno Laitinen sai vuonna 2003 kunnianloukkaussyytteen kirjoittamastaan pakinasta, joka oli julkaistu Iltalehdessä marraskuussa 2000 otsikolla "Ilmiantajien paratiisi". Kirjoituksessa hän oli väittänyt verotarkastajan antaneen salassa pidettävää aineistoa tiedotusvälineille ja siten syyllistyneen virkamiehen salassapitovelvollisuuden rikkomiseen. Vuonna 2005 antamassaan tuomiossa Turun hovioikeus katsoi, ettei Laitisella ollut ollut riittävää näyttöä väitteelleen kantajan syyllistymisestä rikokseen, minkä lisäksi Laitinen oli esittänyt kantajasta ja tämän poliittisesta toiminnasta loukkaavia väitteitä tavalla, joka oli ollut omiaan aiheuttamaan kantajalle vakavaa haittaa ja yleistä halveksuntaa. Oikeus tuomitsi Laitisen törkeästä kunnianloukkauksesta 2 780 euron sakkoihin sekä Laitisen ja Iltalehden julkaisijan Alma Median maksamaan kantajalle yhteisvastuullisesti 7 500 euron korvaukset henkisistä kärsimyksistä. Korkein oikeus ei pitänyt elokuussa 2006 antamassaan päätöksessä kunnianloukkausta törkeänä ja alensi korvaussumman käräjäoikeuden langettamaan 3 500 euroon.


title: Kunnianloukkaus

text: 15-vuotias koulupoika, joka laittoi videon opettajansa laulamisesta koulun vappujuhlassa youtube-sivustolle otsikolla "Karaoke of the mental hospital" ja nimeten opettajan, tuomittiin 2007 kunnianloukkauksesta 90 euron sakkoihin, 800 euron korvauksiin sekä maksamaan opettajan oikeudenkäyntikuluja 2 000 euron arvosta. Pojan vanhempien mukaan opettajaan oli yritetty ottaa yhteyttä asian sovittamiseksi, mutta tämä oli vältellyt kontakteja. Tapaus oli tiettävästi ensimmäinen laatuaan Suomessa ja sen odotettiin linjaavan tulevia tapauksia.


title: Kunnianloukkaus

text: Helsingin Sanomien toimittaja sai 2008 Helsingin käräjäoikeudessa sakkoja törkeästä kunnianloukkauksesta. Tuomio tuli uutisjutun otsikosta, jossa Espoon kaupungin väitettiin valheellisesti tilanneen konsulttityön entiseltä liikuntajohtajaltaan. Oikeudessa ei selvinnyt, kuka virheellisen otsikon kirjoitti. Sakkotuomion sai ulosmenevistä jutuista vastuussa ollut toimittaja. Uutisen kirjoittajan syytteet oikeus hylkäsi.


title: Kunnianloukkaus

text: Jussi Halla-aho teki 2009 poliisille tutkintapyynnön uutisoinnista, jossa häntä kutsuttiin "ulkomaalaisvastaiseksi" ja "rotutohtoriksi". Johtava kihlakunnansyyttäjä määräsi esitutkinnan lopetettavaksi, koska näyttöä rikoksesta ei ollut. Päätöksen perusteluissa todettiin, että kunnianloukkauksena ei pidetä arvostelua, joka kohdistuu toisen menettelyyn muun muassa politiikassa, ja joka ei selvästi ylitä sitä, mitä voidaan pitää hyväksyttävänä. Perusteluissa myös todetaan, että Halla-aho on itse muodostanut poliittista imagoaan esittämällä voimakkaita mielipiteitä maahanmuutto- ja rotuasioissa, ja hänet tunnetaan yleisesti myös väitelleenä tohtorina.


title: Kunnianloukkaus

text: Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 2014 ulkomaalaistaustaisen miehen kunnianloukkauksesta sakkoihin, kun hän haukkui pysäköinnintarkastajia rasisteiksi ja fasisteiksi heidän kuvatessaan tapausta, jossa he olivat kirjoittamassa toiselle ulkomaalaistaustaiselle miehelle sakkoa.


title: Kunnianloukkaus

text: Vihtiläinen iäkäs mies tuomittiin 2013 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa Lohjalla törkeästä kunnianloukkauksesta kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. Syytteen mukaan vastaaja oli levittänyt kuolleista henkilöistä valheellisia tietoja tai vihjauksia siten, että se oli omiaan aiheuttamaan kärsimystä vainajan läheisille. Käräjäoikeus katsoi, että vastaaja oli menettelyllään toimittanut loukkaavan esityksen eri medioita käyttäen lukuisten ihmisten saataville.


title: Kunnianloukkaus

text: Bussikuskin suorittama seksuaalissävyinen ehdottelu asiakkaalle tuomittiin 2017 syksyllä Keski-Suomen käräjäoikeudessa kunnianloukkaukseksi.


title: Kunnianloukkaus

text: Helsingin käräjäoikeus tuomitsi neljä naista laulaja Tomi Metsäkedon kunnian loukkaamisesta 25 päiväsakkoon lokakuussa 2018. Naiset olivat Facebookissa ja Twitterissä syksyllä 2017 julkaisemissaan kirjoituksissa väittäneet Metsäkedon syyllistyneen seksuaalirikoksiin ja käyttäneet hänestä halventavia ilmaisuja. Kirjoittelu oli liittynyt lokakuussa 2017 virinneeseen Metoo-kampanjaan. Oikeus katsoi kirjoitusten aiheuttaneen Metsäkedolle vahinkoa, yleistä halveksuntaa ja henkisiä kärsimyksiä. Kukaan tuomituista ei ollut koskaan tavannut Metsäketoa henkilökohtaisesti. Lisäksi oikeus tuomitsi syytetyt korvaamaan Metsäkedon oikeudenkäyntikulut.


title: Kunnianloukkaus

text: Helsingin käräjäoikeus tuomitsi MV-verkkojulkaisun perustajan Ilja Janitskinin yhteensä 16 rikoksesta, muun muassa kolmesta törkeästä kunnianloukkauksesta, yhden vuoden ja kymmenen kuukauden ehdottomaan vankeuteen lokakuussa 2018. Oikeus katsoi, että MV-verkkolehdessä oli julkaistu useita asianomistajia loukkaavia ja rasistisia kirjoituksia, jotka olivat sisältäneet valheellisia tietoja ja halventavia vihjauksia sekä henkilöiden yksityiselämään liittyviä arkaluonteisia asioita. Oikeuden päätöksen mukaan kirjoitusten tarkoituksena oli ollut henkilöiden maineen tuhoaminen ja ammattitaidon kyseenalaistaminen julkisuudessa ja toiminnan olleen asianomistajia kohtaan äärimmäisen loukkaavaa. Oikeus katsoi Janitskinin MV-julkaisun päätoimittajana päättäneen kaikesta siinä julkaistusta ja levitetystä materiaalista riippumatta siitä, kuka oli materiaalin lehden lukuun alun perin kirjoittanut. Samassa yhteydessä oikeus tuomitsi dosentti Johan Bäckmanin yhden vuoden ehdolliseen vankeuteen törkeästä kunnianloukkauksesta, yllytyksestä törkeään kunnianloukkaukseen ja vainoamisesta sekä kolmannen henkilön, MV-julkaisun keskustelupalstan ylläpitäjänä toimineen naisen, kolmen kuukauden ehdolliseen vankeuteen törkeästä kunnianloukkauksesta ja kolmesta muusta rikoksesta. Lisäksi syytetyt tuomittiin maksamaan asianomistajille korvauksia yli 185 000 euron arvosta.


title: Loviisan seutukunta

text: Loviisan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Uudenmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kaksi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 202.Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Herjaus

text: Herjaus oli vuoden 1889 Suomen rikoslaissa määritelty kunnianloukkaus. Nykyisin voimassa olevassa rikoslaissa herjausta ei enää tunneta, vaan sen ovat korvanneet kunnianloukkauksesta annetut säännökset. Herjaus poistui rikoslaista vuonna 2000. Herjaus oli vakavampi rikos kuin solvaus, koska sen rangaistusasteikko oli solvausta ankarampi.


title: Herjaus

text:
Säännökset herjauksesta sellaisina, kuin ne olivat vuoden 1889 rikoslain 27. luvussa ennen kuin luku kumottiin.
Nykyisessä rikoslaissa rikosnimikkeet ovat kunnianloukkaus ja törkeä kunnianloukkaus, jotka on määritelty herjauksesta poikkeavalla tavalla.


title: Radioteleskooppi

text: Radioteleskooppi on radiotähtitieteessä käytettävä havaintoväline, jolla tehdään havaintoja sähkömagneettisen spektrin radiosäteilyn alueen aallonpituuksilla. Aaltojen keräämiseen käytetään tavallisesti suurta parabolista peiliantennia. Radioteleskoopit ovat tavallisesti hyvin suurikokoisia, verrattuna vaikkapa valon havainnointiin käytettyihin optisiin kaukoputkiin, koska radioaaltojen aallonpituus on huomattavasti valoa pitempi. Usein radioteleskooppeja on yhdistetty toisiinsa interferometrian avulla, jolloin ne toimivat yhtenä suurena teleskooppina.


title: Radioteleskooppi

text: Maailman suurin yksittäinen radioteleskooppi on Venäjällä sijaitseva RATAN-600, jossa on maan tasalla oleva rengasmainen 576 metrin läpimittainen antenni. Euroopan suurin radioteleskooppi on halkaisijaltaan 100 metriä ja sijaitsee Effelsbergissä Saksassa. Se oli maailman suurin täysin suunnattava radioteleskooppi, kunnes 100 × 110 metrin kokoinen "Green Bank" -teleskooppi otettiin käyttöön vuonna 2000. Suomen merkittävin 13,7 metrinen radioteleskooppi sijaitsee Metsähovin radiotutkimusasemalla Kirkkonummella.


title: Radioteleskooppi

text: Tehokkain radioteleskooppi on Puerto Ricossa sijaitseva Arecibon radioteleskooppi, jonka 305 metriä halkaisijaltaan oleva antenni on rakennettu maaston luonnolliseen syvennykseen eikä se siten ole itsessään lainkaan ohjattavissa. Lautanen on muodoltaan pallomainen, jotta vastaanottimen asentoa voidaan muuttaa ottamaan vastaan lautasen heijastamia signaaleja noin 40 asteen levyisellä vyöhykkeellä zeniitin ympärillä. Kiinan FAST (Five hundred meter Aperture Spherical Telescope) radioteleskooppi on maailman suurin. Radioteleskoopin halkaisija on nimensä mukaisesti 500 metriä.


title: Radioteleskooppi

text: Very Large Array (VLA) on New Mexicossa Yhdysvalloissa sijaitseva radioteleskooppiryhmä, jonka 27 kappaletta 25-metrisiä teleskooppeja on yhdistetty toisiinsa interferometrian avulla. Vielä suurempi ryhmä on Giant Metrewave Radio Telescope (GMRT) Intiassa, joka koostuu kolmestakymmenestä halkaisijaltaan 45-metrisestä teleskoopista 25 kilometrin suuruisella alueella. Pitkien aallonpituuksien tutkimista varten on Euroopassa suunnitteilla Low Frequency Array (LOFAR), jossa suuria määriä pieniä radioantenneja joiden peruslinja on Alankomaissa 100 kilometriä ja muualla Euroopassa 1500 kilometriä. Teleskooppien suunniteltu yhteispinta-ala olisi neliökilometrin suuruinen.


title: Radioteleskooppi

text: 1900-luvun alussa yritettiin havaita Auringon radiosäteilyä. Yritykset kuitenkin epäonnistuivat vastaanottimien alhaisen herkkyyden vuoksi. Kokeissa tutkittiin lisäksi pitkiä aallonpituuksia, jotka ionosfäärin vuoksi eivät pääse maanpinnalle saakka. Ensimmäiset havainnot taivaalta tulevasta radiosäteilystä tehtiin vuonna 1932, kun amerikkalainen insinööri Karl Jansky tutki ukkosen radioliikenteelle aiheuttamia häiriöitä 20,5 MHz:n taajuudella (14,6 m).


title: Porvoon seutukunta

text:
Porvoon seutukunta () on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Uudenmaan maakunnassa. Siihen kuuluu neljä kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 201.
__notoc__


title: Porvoon seutukunta

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Solvaus

text: Solvaus oli vuoden 1889 rikoslaissa määritelty kunnianloukkaus. Nykyisin voimassa olevassa rikoslaissa solvausta ei enää tunneta, vaan sen on korvannut kunnianloukkauksesta annetut säännökset. Solvaus poistui rikoslaista vuonna 2000. Solvaus oli pienempi rikos kuin herjaus, koska rangaistukset solvauksesta olivat lievemmät.


title: Solvaus

text: Nykyisessä rikoslaissa rikosnimikkeet ovat kunnianloukkaus ja törkeä kunnianloukkaus, jotka on määritelty solvauksesta poikkeavalla tavalla.


title: Ålands landsbygd

text: Ålands landsbygd () on yksi Suomen seutukunnista ja se sijaitsee Ahvenanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu yhdeksän kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 212.


title: Ålands landsbygd


title: Valtatie 20

text: Valtatie 20 on Oulun Tuirasta Kiimingin, Pudasjärven ja Taivalkosken kautta Kuusamoon johtava valtatie. Tien pituus on 218 kilometriä. Oulun seudulla tietä kutsutaan myös "Kuusamontieksi". Viitostien ohella valtatie 20 on tärkein Koillismaalle suuntautuvan liikenteen väylä.


title: Valtatie 20

text: Tien alkupäässä Oulun ja Kiimingin välillä tien liikennemäärät ovat verraten suuria, mutta Kiimingin kirkonkylän jälkeen ja etenkin Pudasjärven ja Kuusamon välillä liikennemäärät ovat huomattavasti pienempiä ja liikenne pääosin sujuvaa. Erityispiirteenä on kuitenkin hirvieläinonnettomuuksien, etenkin porokolarien suuri määrä.


title: Valtatie 20

text: Tie kulkee seuraavien kuntien kautta: Oulu – Pudasjärvi – Taivalkoski – Kuusamo.


title: Valtatie 20

text: Tie alkaa nelikaistaisena Bertel Jungin tie -nimisenä Tuiran kaupunginosasta Kemintien eli yhdystien 8156 liittymästä Tuiran ratapihan eteläpuolelta. Tie risteää Tulliväylän kanssa ja alittaa Oulun–Tornion rautatien paikallisten keskuudessa "Miljoonamonttuna" tunnetussa liittymässä, jossa tien nimi muuttuu Kuusamontieksi. Edelleen idempänä Laanilassa tie risteää Nelostien kanssa ja yhdystien 8300 kanssa Hintassa.


title: Valtatie 20

text: Tie jatkuu nelikaistaisena, aiemmin yleisesti "Korvensuorana" tunnettuna suorana tieosuutena ja risteää Raitotien kanssa Korvensuoran ja Ruskon kaupunginosien rajalla. "Korvensuorana" tunnettu osuus päättyy Hönttämäen eritasoliittymään, jonka jälkeen tie muuttuu kaksikaistaiseksi Korvenkylässä hieman ennen entistä Kiimingin kunnanrajaa.


title: Valtatie 20

text: Korvenkylän jälkeen tie kulkee Välikylän läpi, jossa siitä siitä haarautuu Ylikiiminkiin johtava seututie 833, ja sivuaa Jäälin taajamaa, Jäälinjärveä ja Honkasta ennen saapumistaan Kiimingin kirkonkylään. Kiimingin kirkko sijaitsee noin kilometrin päässä valtatieltä.


title: Valtatie 20

text: Kiimingissä valtatie risteää Haukiputaalle ja Ylikiiminkiin johtavan seututien 848 kanssa, ja ylittää Kiiminkijoen ennen Yli-Iihin johtavan seututien 849 risteystä.


title: Valtatie 20

text:
Kiimingin kirkonkylän ohituksen jälkeen tienvarren asutus vähenee merkittävästi ja tien linjaus suoristuu. Myös tien liikennemäärät pienenevät oleellisesti. Tie kulkee Hannuksen kaupunginosan ja Arkalan kylän läpi.
Oulun ja Pudasjärven kunnanrajalla sijaitsevalta Hirvisuon levähdyspaikalta lähtevät pitkospuut, jotka muodostavat luontopolun tienvarren suoalueella. Seuraava tienvarren kylä on pieni Levo-ojan kulmakunta, jonka jälkeen haarautuvat tiet Kipinän ja Panuman kyliin. Valtatieltä lähtevän Hetekyläntien risteyksessä sijaitsee Niemitalon Juustolan toimitilat ja kahvio.


title: Valtatie 20

text: Kipinän jälkeen seuraava tienvarren kylä on entinen kestikievarikylä Taipaleenharju, jonka maamerkkejä ovat harjun laella seisovat puiset tuulimyllyt. Taipaleenharjun jälkeen asutus tihenee asteittain.


title: Valtatie 20

text: Pudasjärven kaupungin keskustaajama Kurenalus sijaitsee Iijoen rannoilla. Tie kulkee lähes keskustan halki Pudasjärven kirkonkylän jäädessä tien pohjoispuolelle.


title: Valtatie 20

text: Pudasjärven ja Taivalkosken välisen osuuden porokolaritilastot ovat synkät, ja tieosuus onkin eräs harvoja tieosuuksia Suomessa, joilla porokolarin riskistä varoitetaan erikseen opastetauluin.


title: Valtatie 20

text: Iijoen ylityksen jälkeen tiestä haarautuu Rovaniemelle johtava kantatie 78, ja Hirvaskoskelle saakka kantatie 78 ja valtatie 20 ovat samaa tietä. Keskustaajaman ja Hirvaskosken välinen asutus on harvaa, merkittävin yksittäinen taloryhmä tunnetaan nimellä Jatko. Kantatie 78 Paltamoon erkanee Hirvaskosken kylän pohjoispuolella ennen Korentokylää.


title: Valtatie 20

text: Ennen Pintamon kylää Poijulassa tiestä haarautuu Iso-Syötteelle ja edelleen Ranualle johtava seututie 858. Pintamojärven valtatie kiertää pohjoispuolitse, ja Koillismaan vaaramaisemat alkavat erottua voimakkaampina.


title: Valtatie 20

text: Pudasjärven ja Taivalkosken kunnanrajan jälkeen tie kulkee pienen Jurmun kylän lävitse ennen saapumistaan Taivalkosken keskustaan, jossa tiestä haarautuvat Suomen pisin seututie, seututie 800 Puolangan suuntaan ja seututie 863 Posion suuntaan.


title: Valtatie 20

text: Taivalkosken jälkeen ensimmäinen merkittävä kylä on Inkee, joka sijaitsee hieman valtatien pohjoispuolella tien vanhan linjauksen varrella. Inkeen jälkeen tie kulkee pienen Visalan kulmakunnan halki ennen saapumistaan Kuusamon Kuolion kylään. Viimeinen kulmakunta ennen Kuusamon keskustaa on Kuolion ja keskustan puolivälissä sijaitseva Tavela. Taivalkoski-Kuusamo -väli on ainoa osa tiestä jolla on ohituskaistoja.


title: Valtatie 20

text: Valtatie 20 päättyy Kuusamon keskustaajaman lounaislaidalle Torankiin, jossa se Torangin portin itäpuolella päättyy valtatien 5 liittymään.


title: Valtatie 20

text: Valtatie 20:n vilkkaimmat osuudet ovat heti tien alkupäässä Oulussa: Laanilassa ja Hintassa valtatien 4 ja yhdystien 8300 liittymien välillä tietä ajaa lähes 30 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Hintan ja Korvenkylän välillä keskimääräinen liikennemäärä on noin 15 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Korvenkylän ja Kiimingin kirkonkylän välillä tietä ajaa vielä keskimäärin noin 10 000 ajoneuvoa vuorokaudessa, mutta Kiimingin jälkeen liikenne vähenee oleellisesti: liikennemäärä vaihtelee välillä 1 300–3 900 ajoneuvoa vuorokaudessa, joskin vilkkaimmassa kohdassa Pudasjärven keskustaajaman kohdalla tietä käyttää keskimäärin 8 500 ajoneuvoa vuorokaudessa.


title: Valtatie 20

text: Koillismaalle ei nykyisin ole enää lainkaan rautatieyhteyttä, joten tavarakuljetukset ovat täysin maantiekuljetusten varassa. Raskaan liikenteen määrä valtatiellä 20 ei kuitenkaan ole erityisen suuri. Enimmillään se on Oulussa Korvensuoran kohdalla, jossa tietä pitkin ajaa hieman yli 1 500 raskaan liikenteen ajoneuvoa vuorokaudessa. Enimmäkseen raskaan liikenteen määrä jää kuitenkin selvästi alle 500 ajoneuvon vuorokaudessa.


title: Valtatie 20

text:
Valtatie 20 sijaitsi jokseenkin nykyisellä paikallaan jo vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä. Merkittävin ero nykyiseen on, että tuolloin tie kulki Taivalkosken kirkonkylän pohjoispuolitse nykyisten teiden 8610, 863 ja 8631 kautta. Nykyinen tie on rakennettu pääosin 1950- ja 1960-luvuilla. Valtatien alkupäässä Oulussa oleva Bertel Jungin tie valmistui alun perin Kiertotie-nimisenä syksyllä 1999. Aiemmin valtatie 20 päättyi Tulliväylän risteykseen.
Tien alkupäässä Oulussa oleva Hintan ja Korvenkylän välinen kuuden kilometrin osuus oli aikanaan yksi Suomen vilkasliikenteisimmistä kaksikaistaisista teistä. Tien rakentaminen nelikaistaiseksi alkoi marraskuussa 2006, ja parannettu tie avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 2008, joskin osia tiestä oli otettu käyttöön jo aiemmin. Nelikaistaistamisen kanssa samassa yhteydessä rakennettiin myös uudet Raitotien ja Liitintien eritasoliittymät sekä parannettiin 1990-luvulla rakennettua Hönttämäen eritasoliittymää. Lisäksi seututien 833 liikennevalo-ohjattu liittymä siirrettiin Kiimingin Välikylään noin 1,5 kilometriä aiemmasta liittymästä Kuusamoon päin. Tien kustannusarvio oli 29,5 miljoonaa euroa. Hanke rahoitettiin tavanomaisesta poikkeavalla mallilla, jossa nopeuttaakseen hankkeen toteutumista Oulun kaupunki rahoitti hankkeen rakennusaikana ja valtio maksoi rakentamiskustannukset kaupungille takaisin vuonna 2009. Korkokulut jäivät Oulun kaupungin maksettavaksi.


title: Valtatie 20

text: 1920- ja 1930-luvuilla suunniteltiin myös rautatieyhteyttä Oulusta Kuusamoon ja edelleen Paanajärvelle (nyk. Venäjän puolella). Tämä Oulu–Kuusamo -rautatiesuunnitelma ei kuitenkaan toteutunut, vaikka sen laskettiin olevan kannattavuudeltaan Pohjois-Suomen paras.


title: Valtatie 20

text: Alustavia suunnitelmia on tehty myös tien rakentamisesta nelikaistaiseksi Kiimingin kirkonkylälle saakka. Kiimingin ja Kuusamon välillä tie on nykyisiin liikennemääriin nähden pääosin riittävä, eikä osuudelle ole rakenteilla tai suunnitteilla merkittäviä investointeja.


title: Ålands skärgård

text: Ålands skärgård () on yksi Suomen seutukunnista ja se sijaitsee Ahvenanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kuusi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 213.


title: Ålands skärgård

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Erna (partio)

text: Ernaksi kutsutaan toisen maailmansodan aikana Suomessa sotilaskoulutuksen saaneista virolaisista muodostettua partiota, joka toimi Neuvostoliiton miehittämässä Virossa tiedustelu- ja sissitehtävissä vuonna 1941.


title: Erna (partio)

text: Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan 1939-1940 aikana ja sen jälkeen pakeni Virosta joukko virolaisia Suomeen. Neuvostoliitto oli syksyllä 1939 saanut Viron hallituksen myöntymään haluamaansa tukikohtasopimukseen, jonka perusteella Neuvostoliitto otti haltuunsa maa-, lento- ja laivastotukikohtia Virossa. Neuvostoliitto käytti Virosta saamiaan lentotukikohtia muun muassa Suomea vastaan tehtyihin ilmahyökkäyksiin talvisodan aikana.


title: Erna (partio)

text: Neuvostoliiton painostus Viroa kohtaan kasvoi kesällä 1940 järjestettyjen kyseenalaisten vaalien jälkeen. Vaaleissa ehdokkaina sai olla vain kommunisteja tai heille myötämielisiä ehdokkaita. Vaalien jälkeen Viro liitettyi Neuvostoliittoon neuvostoliittolaisten sotilaiden painostaessa läsnäolollaan riigikogua Andrei Ždanovin johdolla. Alkoi Viron tasavallan 1. miehityskaudeksi kutsuttu ajanjakso. Vakiinnuttaakseen valtansa Neuvostoliitto käynnisti joukkokarkotusten sarjan, jossa kymmeniä tuhansia virolaisia kuljetettiin Siperian pakkotyö- ja joukkotuholeireille valtionpäämies Konstantin Päts perheineen mukaan lukien.


title: Erna (partio)

text: Viron muuttuessa neuvostotasavallaksi Suomeen paenneita virolaisia miehiä liittyi Suomen armeijaan, sai sotilaskoulutuksen, vannoi sotilasvalan ja sai jatkokoulutusta sissitehtäviin. Saksalaisten käynnistäessä Operaatio Barbarossan eli hyökkäyksen Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941 virolaismiehistä koottu pieni osasto sai kutsumanimen Erna ja partion osa lähetettiin Suomen armeijan sotilaina parin viikon kuluttua Espoon Soukasta pikamoottoriveneillä Viroon, Kolgan lahdelle Tallinnasta itään, lähelle Salmistun kylää. Erna-partion tehtävänä oli toimia Viroa miehittäviä neuvostojoukkoja vastaan, sitoa miehitysjoukkoja ja radioida tiedustelutuloksia Suomen kautta.


title: Erna (partio)

text:
Myöhemmin Erna-partion virolaisvapaaehtoisten vahvuutta lisättiin laskuvarjopudotuksella. Tämä laskuvarjohyppy oli samalla Suomen armeijan historian ensimmäinen operatiivinen laskuvarjohyppy- ja pudotus. Partio toimi tehokkaasti neuvostoliittolaisia vastaan ja siirtyi takaa-ajettuna noin 70 km Tallinnasta Tarton suuntaan olevan Ardun kylän lähettyvillä olevaan Kautlaan, jossa oli laajoja suoalueita. Partion mukaan oli liittynyt kymmeniä metsiin neuvostoliittolaisia ja heidän järjestämiään kutsuntoja paenneita metsäveljiä ja siviileitä.
Neuvostoliittolaiset takaa-ajajat, joista suurimpana yksikkönä oli kommunisteista koottu "hävityspataljoona", tavoittivat Ernan ja sen mukana olleen muun joukon Kautlassa, jossa käytiin kiivas taistelu osapuolten kesken. Taistelussa koettiin tappioita molemmin puolin. Erna-partio ja sen suojassa olevat pakolaiset pääsivät lopulta irtautumaan taistelusta. Taistelupaikalla on useita muistomerkkejä.


title: Erna (partio)

text:
Viron itsenäisyyden palauduttua erolla Neuvostoliitosta ja Neuvostoliiton purkauduttua 1991 heräsi Viron armeijan ja Kaitseliitin henkilöstön keskuudessa ajatus erillisen sotilasurheiluliiton perustamiseksi. Perustettu liitto sai nimekseen Erna Selts. Erna Selts järjestää vuosittain kansainvälisen kaukopartiokilpailun, jonka reitti pääpiirteissään noudattelee Erna-partion alkuperäistä reittiä. Erna-kilpailusta onkin kehittynyt vaativa, monipäiväinen, kansainvälinen kilpailu, johon osallistuu yhteensä noin 30 nelihenkistä partiota.
Erna Seltsin muu sotilasurheilutoiminta on laajaa ja lähinnä kansallista.
Suomalaiset ovat eri tavoin olleet mukana Erna-kilpailussa alusta saakka. Suomen Rauhanturvaajaliitto ry vastaa kilpailujen tuomaritoiminnasta yhdessä Maanpuolustuskoulutus ry:n sekä Pohjoismaisten rauhanturvaveteraanien kanssa.


title: Musiikkivideo

text: Musiikkivideo on populaarimusiikkiteoksesta sen markkinoimiseksi tehty filmi. Musiikkivideota voidaan pitää myös postmodernina taidemuotona.


title: Musiikkivideo

text: Alice Cooperin vuoden 1973 kappaleen Elected musiikkivideota pidetään ensimmäisenä musiikkivideona, jossa yhtyeen jäsenet näyttelevät jonkinlaisen juonellisen tarinan soittamisen sijaan. Kappale tehtiin parodioimaan Yhdysvaltain presidentinvaaleja. Queenin Bohemian Rhapsodyn musiikkivideo vuodelta 1975 oli merkittävä käänne siinä, että yhä useammat levy-yhtiöt alkoivat tehdä musiikkivideoita julkaistujen singlejen tueksi. 1970-luvun lopulla musiikkivideot yleistyivät ja jo 1980-luvulle tultaessa musiikkivideot olivat hyvin yleisiä. Yhdysvaltalainen MTV (”Music Television”) aloitti ensimmäisenä pelkkien musiikkivideoiden tauottoman esittämisen 1981.


title: Musiikkivideo

text: Alkujaan musiikkivideoissa ei ollut sen kummempaa tarinaa, vaan videossa näkyi lähinnä soittajia soittamassa ja laulamassa kappaletta, ja mahdollisesti myös muita lyhyitä pätkiä. Vuonna 1982 julkaistu Michael Jacksonin "Billie Jean" esitti katsojille tarinan. Tästä alkoi kertova musiikkivideoteollisuus.


title: Musiikkivideo

text: Michael Jacksonilla on hallussaan useita saavutuksia/ennätyksiä musiikkivideoiden osalta. Esimerkiksi "Thriller" on maailman menestynein musiikkivideo yhdeksän miljoonan kappaleen myynnillään ja "Scream" on maailman kallein musiikkivideo seitsemän miljoonan dollarin budjetillaan. "Ghosts" taas on maailman pisin musiikkivideo. Sen pituus on yli 38 minuuttia.


title: Musiikkivideo

text: Suomessa musiikkivideoteollisuus kehittyi hieman muita Länsi-Euroopan maita hitaammin, mutta 1990-luvulta lähtien myös suomalaisartistit ovat tehneet musiikkivideoita yleisemmin.


title: Viljankuivaamo

text: Viljankuivaamo on maatilarakennus, jossa kuivataan viljaa. Koska syksyisin on kosteaa ja kylmää, vilja on kuivattava säilyvyyden parantamiseksi. Kuivureilla viljan kosteusprosentti lasketaan 14 prosentin tienoille.


title: Viljankuivaamo

text: Tilan käytössä olevan kuivurin tilavuus hehtolitroina pitää olla tilan viljapinta-ala hehtaareina kerrottuna kolmella. Pienemmillä tiloilla voi olla yhteisiä kuivureita.


title: Viljankuivaamo

text: Kuivuri on hyvin kallis. Sen käyttöaika vuodessa on lyhyt, vain muutamia viikkoja syksyisin, mutta käyttöikä on yleensä pitkä, ellei kuivuri käy pieneksi ennen aikojaan. Toisaalta kuivureita on yritetty kehittää niin, että niille olisi käyttöä ympäri vuoden, esimerkiksi puuhakkeen kuivauksessa.


title: Viljankuivaamo

text: Myös heinänkuivaukseen ja joillekin erikoiskasveille on omanlaisensa kuivurit. Kotitalouskäyttöön valmistetaan pienoiskuivureita, jotka soveltuvat esimerkiksi marjojen, vihannesten ja sienten kuivaamiseen.


title: Viljankuivaamo

text:
Kylmäilmakuivaamo on edullisin kuivaamotyyppi. Kylmäkuivaamossa puhalletaan suuria määriä ulkoilmaa viljakerroksen läpi. Viljan siirrossa käytetään elevaattoria ja vaakakuljetinta.
Ongelmana kylmäilmakuivurissa on pitkä kuivausaika. Myös viljan siirtely voi olla työlästä. Lisäenergiana käytetään aurinkoa, öljykäyttöistä lämminilmapuhallinta, sähkövastuksia lämmittämään puhallusilmaa ja aurinkoenergian kerääjänä aurinkopaneelia.
Ilma voidaan ottaa myös konevarastosta, jossa seinät ovat suomulevystä. Ilma tulee seinien läpi ja sen suositellaan tulevan auringon puoleiselta seinältä, jottei maan kosteus tule mukaan. Ottoaukko ja poistoaukko sijoitetaan niin, ettei ilma pääse kiertämään.
Kylmäilmakuivaamoa käytetään pienillä tiloilla viljan varastokuivaamona. Viljaa tuuletetaan puhaltimella. Potkuripuhallin on yleisin.
Kylmäilmakuivuria voidaan käyttää myös lämminilmakuivurin kanssa yhdessä. Kylmäilmakuivuria voidaan käyttää ns. puskurikuivurina, jolloin voidaan puida suurempi ala kerralla, ilman, että tarvitsi pelätä viljan pilaantumista kuivuria odotellessa. Tällöin vilja laitetaan kylmäilmakuivuriin ennen lämminilmakuivuriin menoa, mikä säästää aikaa.


title: Viljankuivaamo

text: Kylmäilmakuivauksessa ei energiaa kulu alkusyksystä, sillä kuivaus onnistuu lämmittämättömällä ulkoilmalla. Myöhemmin syksyllä käytetään lisälämpöä, mutta lämmönnoston tarve on pieni.


title: Viljankuivaamo

text: Kylmäilmakuivuria ei voi viljan loppukuivatusvaiheessa käyttää sateella, sillä ilman kosteus siirtyy viljaan. Toinen ongelma on kuorettumisilmiö, jolloin viljakerros ei kuivu pinnalta. Tällöin viljakerros on ollut liian paksu, minkä takia viljaa pitäisikin sekoittaa, jotta kuivuminen tapahtuisi tasaisesti.


title: Viljankuivaamo

text:
Lämminilmakuivuri voidaan sijoittaa vanhaan rakennukseen tai rakentaa tai pystyttää kokonaan uusi rakennus tai pystyttää kuivuri ilman minkäänlaista rakennusta tai rakentaa kuivuri viljasiilojen keskelle. Tavallinen ratkaisu on valmis pakettikuivaamo.
Elevaattori nostaa viljan alhaalta ylöspäin, josta vilja kulkee jakajan kautta joko esipuhdistajan läpi kuivaussiiloon tai varastosiiloon. Lämminilmakuivuri on pitkälle koneistettu.


title: Viljankuivaamo

text:
Uuni on lämminilmakuivurin tärkein osa. Yleisin Suomessa viljan kuivaukseen käytettävistä kuivuriuuneista on ylipaineuuni, jossa lämmennyt ilma puhalletaan viljan läpi. Puhallusilman virtausnopeus ja ilman lämpötila on tärkeää säätää oikeaan suhteeseen viljan kosteuden ja määrän kanssa. Perinteisissä ylipaineuuneissa on polttoaineena öljy, mutta nykyisin myös hakkeella ja kaasulla toimivia kuivausuuneja on käytössä. Hakeuuneissa voidaan polttoaineena käyttää lähes mitä vain, esimerkiksi kuivattua haketta, turvetta, muovia, sahanpurua ja jopa metsätuoretta haketta. Pannussa kytee automatiikan ylläpitämä hiillos, joka on valmiina syttymään, kun virtaa kääntää sähköpääkeskuksesta. Automatisoiduimmissa kuivuriuuneissa on myös automaattinen polttoaineen syöttö, jossa sykelaskuri laskee polttoaineen määrää, jolloin laparuuvi työntää pesään lisää poltettavaa. Ainoastaan jäähdytys kestää hieman kauemmin kuin öljypannulla kuivattaessa, koska pesästä tulee lämmintä pidempään.
Alipaineuunissa ilma imetään viljan läpi, jolloin prosessista saadaan pölytön. Samalla uunin hyötysuhde paranee ja järjestelmä imee viljassa mahdollisesti olevat home- ym. itiöt mukaansa. Keski-Euroopassa ja Baltiassa alipaineuunit ovat jo yleisesti käytössä, ja niissä käytetään hyvin korkeita lämpötiloja. Suomessa ei kuitenkaan 120 asteen kuumuuden käyttö uuneissa ole sallittua paloturvallisuussyistä. Alipaineuunien rakenne voi olla putkimainen, jolloin lämpöliike pystytään ohjailemaan ja hallitsemaan perinteistä uunia paremmin. Myös kuivausilman lämpötilan ja ilmavirtauksen määrän säätö on helppoa. Alipaineuuni ei tarvitse ylipaineella toimivan uunin tavoin erillistä uunihuonetta, vaan se voidaan sijoittaa taivasalle kuivurirakennuksen viereen.


title: Viljankuivaamo

text: Lämminilmakuivauksessa 95 prosenttia kokonaisenergian kulutuksesta menee varsinaiseen kuivaukseen ja lämpöhäviöihin, loppu 5 prosenttia apulaitteisiin, kuten elevaattoreihin ja puhaltimiin.


title: Viljankuivaamo

text: Lämminilmakuivureita ovat kennokuivurit, verkkolavakuivuri, jatkuvatoiminen kuivuri ja vaunukuivuri


title: Viljankuivaamo

text:
Kennokuivuri on korkea siilo, jossa sisällä on yläpäässä kansi ja kannen alla tyhjiä ns. varasto elementtejä. Niihin varastoitu vilja estää sen, että kun vilja kuivuessaan kutistuu, niin että kuivuriin puhallettu kuivausilma ei karkaa. Varastokennojen alla on varsinaiset kuivauskennot eli harjakerrokset. Joka toisessa kerroksessa on lämminilmaharjoja ja joka toisessa on poistoilmaharjoja, joita pitkin kostea ilma kulkeutuu pois. Lämpöharjat on yhdistetty putkella kuivuriuuniin, joka puhaltaa lämmintä kuivausilmaa viljakerroksiin. Ja poistoharjat on yhdistetty kosteudenpoistoputkeen, joka tulee ulos kuivurirakennuksen vastakkaiselta puolelta kuin kuivurinuuni sijaitsee.
Harjakennostojen päädyissä olevilla sulkuluukuilla voidaan sulkea harjoja poiskäytöstä vajaiden viljaerien kuivausta varten. Kuivaussiilon pohjaosassa on syöttölaite pohjakartion yläpuolella.
Syöttölaitteen alla on pohjasulkuluukut, jotta kuivuria tyhjennettäessä vilja voidaan laskea syöttölaiteen ohi. Kuivurin toimiessa pohjakartiosta imee kosteutta pois kosteudenpoistoimuri, joka estää kosteuden tiivistymisen esimerkiksi elevaattoriin. Pohjakartiosta vilja valuu takaisin elevaattoriin avonaisen elevaattorin luukun kautta ja lähtee uudelle kierrokselle kuivuriin.
Kuivurin kennoston ja lämpöputken lämpöeristämisellä saavutetaan 10- 15% säästö energiakustannuksissa.
Ilmaharjakennokuivurissa tulo- ja poistoilmaputket ovat rinnakkain, tämä mahdollistaa korkeamman kuivauslämpötilan.
Yksi mahdollisuus järjestää lämminilmakuivuri on sivusolakenno. Siinä käytetään matalampaa kuivauslämpötilaa kuin ilmaharjakennokuivurissa. Tässä tyypissä tuloilmaputket ovat vaakatasossa.


title: Viljankuivaamo

text: Verkkolavakuivuria käytetään pienillä tiloilla. Se soveltuu myös erikoiskasvien kuivaukseen. Kuivattava tavara on verkon päällä ja lämmin ilma tulee verkon alta. Lämpötila on melko alhainen. Kuivauksen ja jäähdytyksen aikana tavaraa on sekoitettava, koska muutoin vilja kuivuu ja jäähtyy epätasaisesti. Tyhjennys tapahtuu kippaamalla tai säkittämällä.


title: Viljankuivaamo

text: Muuta kuivattavaa tavaraa on heinä. Pienpaalien kuivauksessa käytetään ritiläpohjaista kuivaamoa. Ilmankulkukanavistot rakennetaan asettelemalla paalit niin, että ilma kulkee tasaisesti niiden välissä. Kanaviston suulle laitetaan puusta rakennettu kehikko, jonka suulle puhallin asetetaan. Paalit paalataan melko löyhiksi, jotta kuivaustulos on paras mahdollinen.


title: Viljankuivaamo

text: Pyöröpaalikuivaamossa lattian voi tehdä koteloelementeistä tai materiaalista, mikä kestää traktorin painon lattian päällä ajettaessa. Täytetään koneellisesti etukuormaajaa käyttäen. Paaleja voidaan laittaa kaksi päällekkäin, mutta paalien väli rivissä on oltava kymmenen senttiä. Lattialla on reiät, joiden päälle paalit pinotaan ja reiästä puhalletaan ilmaa.


title: Viljankuivaamo

text: Jatkuvatoimisen kuivurin kysyntä ei ole vielä kovin suuri Suomessa. Suurin kysyntä suurtehokuivureilla on Baltian ja Ukrainan suurilla viljatiloilla.


title: Viljankuivaamo

text: Jatkuvatoimisen kuivurin uunit ovat toiminnassa koko kuivauksen ajan, jonka takia erillisiä täyttö- ja jäähdytysaikoja ei tarvita. Viljanjäähdytys tapahtuu kuivauksen aikana kuivurin alaosassa. Vilja ei kierrä jatkuvatoimisessa kuivurissa, minkä takia vilja ei ole yhtä tasalaatuista kuin muuten kuivattu vilja.


title: Viljankuivaamo

text: Viljankuivaus alkaa samoin kuin perinteisissä kuivureissa, mutta kun ensimmäistä erää on kuivattu tarpeeksi, suljetaan alimmaisen kuivauskennon ilmaluukut, jolloin kuuma ilma pääsee vain kahteen ylimpään kuivauskennoon ja alin kenno toimii ainoastaan jäähdytyskennona. Ilmaluukkujen säätö toimii jatkossa automaattisesti viimeiseen viljaerään asti. Viljaa lisätään koko kuivauksen ajan.


title: Viljankuivaamo

text: Jatkuvatoiminen kuivuri voidaan muuttaa tavalliseksi "eräkuivuriksi" alimman jäähdytyskennon ilmaluukut sulkemalla. Keskikanavan sulkuläppä avataan ja kennot muuttuvat kuivauskennoiksi. Lisäksi viljan jakaja käännetään niin, että vilja kiertää kuivurissa.


title: Viljankuivaamo

text:
Vaunukuivuri on pyörien päälle rakennettu kuivuri, jonka voi sijoittaa melkein mihin tahansa; ei tarvita perustus-, rakennustöitä. Joitakin asennustöitä joutuu tekemään. Vaunukuivuria voi käyttää ulkotiloissa tai sen voi sijoittaa esimerkiksi viljavaraston yhteyteen tai konehalliin – periaatteessa vain mielikuvitus on rajana.
Vaunukuivurin perustoimintaperiaate on samanlainen kuin missä tahansa muussakin lämminilmakuivurissa. Vaunukuivurin elevaattori on joko läppäelevaattori tai kuppielevaattori, lisäksi joissain malleissa elevaattori kiertää kuivurin ympäri.


title: Viljankuivaamo

text: Aikaisemmin vilja kuivattiin lyhteinä riihessä, jota lämmitettiin kiukaalla tai savu-uunilla. Viljan puinti tapahtui lattialla varstoilla lyömällä tai jaloin polkemalla. Tämä tehtiin ihmistyönä. Työ oli raskasta ja vei paljon aikaa, usein se jatkui pitkälle talveen. Viljan säilyvyys ja itävyys olivat kuitenkin hyvät.


title: Viljankuivaamo

text: Muutamin paikoin riihiä muutettiin kuivaushuoneiksi, kun luonnollisella vedolla toimivat kuivauslaitteet yleistyivät. Katossa oli ripustettuna ns. kuivauspattereita eli vakkeja, joihin vilja valutettiin kapeista aukoista pattereiden yläpuolelta. Patterit olivat varustettuna vinoilla säleseinillä, joiden kautta ilma pääsi kulkemaan viljan läpi. Raikasta ilmaa tuli uunin vierestä ja lämmettyään se kulki viljan läpi poistokanavaan ja rakennuksen katolta ulos. Uuni lämmitettiin tavallisesti päivällä ja vilja jätettiin yöksi pattereihin kuivumaan. Aamulla kuivunut vilja valutettiin kuivaushuoneen lattialle avaamalla pattereiden pohjat. Lattialta vilja säkitettiin.


title: Viljankuivaamo

text: Yleensä viljankuivaus jatkui läpi koko puintiajan. Joskus viljaa jouduttiin sen kosteuden takia kuivaamaan jopa kaksi vuorokautta. Jyvien kosteus todettiin puraisemalla tai veitsellä katkaisemalla.


title: Viljankuivaamo

text:
Seuraavaksi kuivaushuone muuttui eräänlaiseksi kuivauskaapiksi.
Tiiviissä lämmönpitävässä kaapissa oli säleseinäiset viljapatterit ja kaappi oli sijoitettu kuivaushuoneen päällä olevaan aukkoon. Lämmin ilma nousi kuivaushuoneesta kuivauskaappiin ja kulkeutui viljan läpi poistohormiin ja edelleen ulos.
Kaappikuivurit yleistyivät 1930-luvulla ja niitä käytettiin 1950-luvulle asti.


title: Viljankuivaamo

text:
1930-luvun loppupuolella kehitettiin koneellinen kuivuri, joka oli nykyisten kuivureiden perusmuoto. Kuivaussiilo rakennettiin päällekkäin kasattavista puisista laatikoista, joiden läpi kulki ristikkäisiä peltikanavia lämmintä kuivausilmaa ja kosteata poistoilmaa varten. Siilon yhdellä sivulla oli täyttösuppilo, josta lähtevällä elevaattorilla siilo täytettiin. Siilon pohjassa oli koneellinen purkain, joka tyhjensi siilon säkityselevaattoriin. Säkityselevaattorista vilja voitiin ohjata uudelleen täyttösuppiloon, jolloin täyttöelevaattorilla voitiin kierrättää viljaa.
Lämmönlähteenä toimi muurattu ilmaputkiuuni. Tulipesän päällä oli ns. tuubiputket, joiden kautta ulkoa imetty ilma painettiin lietsolla kuivaussiiloon. Lietsosta johti erillinen pienempi putki säkityselevaattoriin. Tällä vilja jäähdytettiin kuivuria tyhjennettäessä. Polttoaineena käytettiin puuta. Ylipaineen vuoksi ei pitänyt olla palovaaraa, mutta monet kuivurit paloivat silti.


title: Viljankuivaamo

text: Pienemmillä tiloilla oli yleisesti käytössä laatikkokuivureista kehitettyjä lavakuivureita, joita valmistettiin paljon 1950- 60-luvuilla. Ns. säkkikuivureita käytettiin myös. Näissä lämmin ilma ohjattiin säkeissä olevan viljan läpi. Vuonna 1950 tehdyn maataloustiedustelun mukaan tiloilla oli käytössä yhteensä noin 25 000 kaappikuivuria ja noin 840 koneellista kuivuria.


title: Viljankuivaamo

text: 1950-luvun loppupuolella alkoi Suomessakin kylmä- ja lämminilmakuivureiden kehitys, joka on johtanut nykyisiin lähes täysin automatisoituihin ja monipuolisiin tehokuivureihin.


title: Kyrönmaan seutukunta

text: Kyrönmaan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kaksi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 151.


title: Kyrönmaan seutukunta

text:
Kyrönmaa on aiemmin tarkoittanut suomenkielistä Etelä-Pohjanmaata, etenkin Kyrönjokilaaksoa.
__notoc__


title: Kyrönmaan seutukunta

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.


title: Vaasan seutukunta

text:
Vaasan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjanmaan maakunnassa. seutukunnassa oli asukasta. Seutukuntaan kuuluu viisi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 152.
__notoc__Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Ati

text: Ati voi tarkoittaa:


title: Aura (maanviljely)

text: Aura on työkalu tai myöhemmin maatalouskone, jota käytetään kyntöön eli maan muokkaamiseen vakoja avaamalla ja viiluja kääntämällä. Ennen auroja vetivät juhdat eli työhön käytettävät kotieläimet, mutta nykyisin auraa vetää traktori, jolloin siitä käytetään yleensä nimitystä kyntöaura erotuksena vaikkapa lumiaurasta. Maailman köyhimmillä alueilla kynnetään edelleen juhtien vetämillä auroilla.


title: Aura (maanviljely)

text: Aurat kytketään tavallisesti traktorin taakse, mutta eteen kytkettäviä auroja on tullut markkinoille. Aurojen siipien määrä on vuosien mittaan lisääntynyt ja kasvaa edelleen. Vanhat koneet eivät pystyneet vetämään kuin yksi- tai kaksisiipisiä auroja, sitten tulivat kolme- ja neli-, viisi- ja jopa kuusisiipiset aurat.


title: Aura (maanviljely)

text: Aurat luokitellaan niiden veto- ja kiinnitystavan mukaan nostolaiteauroihin, puolihinattaviin ja hinattaviin auroihin. Nostolaiteaurat ovat kiinni vain traktorin nostolaitteessa ja nousevat ilmaan kun nostolaite nostetaan ylös. Nostolaiteaurat ovat yleensä enintään 5-siipisiä. Siipien määrän kasvaessa tulee mahdottomaksi laittaa traktoriin tarpeeksi etupainoa ja onkin kehitetty puolihinattavat ja hinattavat aurat. Puolihinattavat aurat kiinnitetään traktorin nostovarsiin jättäen työntövarsi pois. Takana on erillinen kannatuspyörä jonka varassa auroja hinataan myös siirtoajossa. Kynnettäessä aurat lasketaan alas nostamalla kannatuspyörää. Hinattavat aurat taas kiinnitetään traktorin vetokoukkuun. Työsyvyyttä säädetään yleensä traktorin hydrauliikalla.


title: Aura (maanviljely)

text: Toinen jako on paluu- eli kääntöauroihin ja ns. sarka-auroihin. Nykyisin käytetään kääntöauroja, joiden idea on se että auroissa on päällekkäin kahdet siivet, joista toiset osoittavat eri suuntiin. Näin pellon päässä kiepautetaan aurat ympäri ja voidaan lähteä saman tien samaa vakoa pitkin kyntämään takaisinpäin. Tuloksena on pienempi määrä vesivakoja. Lisäksi edestakaisen ajon määrä vähenee kun pellon päässä ei tarvitse ajaa pellon toiseen laitaan jatkamaan kyntöä toiseen suuntaan. Sarka-aurat taas soveltuvat nimensä mukaisesti vanhanaikaiseen tapaan, jossa peltolohko on jaettu moneen sarkaan, jotka erotetaan toisistaan sarkaojilla. Tällöin yksi sarka on niin pieni, että kääntöaurojen vaatimus traktorin kääntämisestä ympäri veisi niin paljon tilaa, että on nopeampaa ajaa yhtä sarkaa ylös ja toista sarkaa alas, kuin kääntää traktori ympäri. Varsinkin isokokoiset nelivetoiset traktorit vaativat ison tilan käännökseen.


title: Aura (maanviljely)

text:
Aurojen suuren massan vuoksi kyntäessä käytetään etupainoja, myös neliveto ja välillä myös tasauspyörästön lukko ovat tarpeen kynnettäessä. Joihinkin vanhoihin auroihin sopii reunakyntölaite, jolla auroja saadaan siirrettyä sivusuunnassa traktoriin nähden.
Kaikki auran osat kiinnittyvät runkoon, joka on kiinni vetokoneessa joko nostolaitteessa kolmipistekiinnityksellä tai pelkästään nostovarsissa (2-pistekiinnitys) tai vetokoukussa.


title: Aura (maanviljely)

text: Nykyaikaisen auran tärkeimmät osat ovat siipi, joka kääntää maan, ja leikkuri, joka helpottaa tätä työtä tekemällä viillon maan pintaan. Siipeen voidaan lukea siihen yhteydessä olevat kärki ja maapala. Maalajista riippuen voidaan käyttää erilaisia siipiä, yleensä metalli- tai muovisiipiä. Muovisiipeä käytetään multaisilla mailla, koska multa tarttuu terässiipeen ja haittaa kyntöä. Sälesiipi on kevytvetoinen, puhdistuva, ja murtaa viilua tehokkaasti. Niitä valmistetaan sekä teräksisinä että muovipinnoitettuina. Niiden etu on myös vain tiettyjen osien kuluminen, jolloin ei tarvitse vaihtaa esimerkiksi kokonaisia siipiä. 'Säleet' on yleensä myös helppo irrottaa, jopa ilman työkaluja. Leikkureita on sekä kiekko- että veitsileikkureita. Aurassa saattaa olla myös esiaura. Leikkuri voidaan toki olosuhteiden niin salliessa jättää poiskin, mutta Suomessa mahdollisuus on teoreettinen.


title: Aura (maanviljely)

text: Suomen maanviljely perustui pitkään poltto- eli kaskiviljelyyn, siis kyntöön ilman maata kääntävää auraa. Pellot, jotka olivat hiesu-, savi- tai hiekkamaata, poltettiin, kynnettiin aatralla eli sahralla ja joskus pelkästään äestettiin risukarhilla. Kaskiviljely antoi ihmisille hyvälaatuista maata, mutta vain muutamaksi vuodeksi, ja kun pelto tuli hedelmättömäksi, se jätettiin ahoksi. Vasta keskiajalla alettiin oikeastaan kyntää peltoja siivellisellä auralla, koska savikkojen kovuus sitä vaati. Lounais-Suomessa pääasiassa kaskeamiseen perustunut viljely siirtyi peltopainotteiseksi viimeistään merovingiajalla, mutta monin paikoin Etelä-Suomessakin suurin osa viljasadosta tuli kaskesta vielä 1700–1800-luvuilla. Runsasmetsäisillä seuduilla kaskeaminen jatkui 1900-luvulle asti


title: Aura (maanviljely)

text: Vanhin ja yksinkertaisin kyntöväline oli yksikyntinen (huhta)koukku. Koukku tunnettiin 1300-luvulla myös veroterminä, mutta myöhemmin sitä nimitettiin kynneksi. Sitä käytettiin todennäköisesti 1200-luvulla, kuten löytynyt vannas todistaa. Varsinais-Suomessa ja Uudellamaalla, jossa peltoviljely yleistyi kaskiviljelyn tilalle, koukulla kynnettiin pisimpään tilapäiskaskilla. Tavallisesti hevonen veti auraa, mutta Keski-Uudeltamaalta länteen ja Etelä-Pohjanmaalla vetoeläimenä oli härkä.


title: Aura (maanviljely)

text: Huhtakoukun rakenne oli yksinkertainen, eikä siinä ollut metalliosia. Se ei uponnut syvälle, vaan vain repi pellon pintaa. Yksinkertaisimmillaan koukku oli vain puun tyvi, johon oli jätetty kaksi vastakkaisiin suuntiin sojottavaa juurta tai oksaa. Toista käytettiin karana, joka tunkeutui maahan, ja toista kurkena eli ohjaimena, jota pidettiin kädessä. Karaa ja kurkea yhdistävä vaakatasossa oleva puunrunko toimi vetotankona. Huuhtakoukun runko voitiin tehdä myös kahdesta osasta, ensiksi niin että vetopuusta kohoavaa juurta käytettiin kurkena, mutta kara tehtiin eri puusta ja liitettiin rungon alapuolelle.


title: Aura (maanviljely)

text: Toinen yksinkertainen auramalli oli hankoaura, joka tunnetaan myös alkuperäisillä nimillä atra, aatra ja sahra. Se on omaksuttu itäslaaveilta, ja se levisi 1100-luvulla Karjalankannaksen kautta karjalaisen vaikutuksen mukana Itä- ja Keski-Suomeen ja edelleen metsäsuomalaisten matkassa Keski-Skandinavian metsäseuduille asti. Hankoaurasta oli käytössä runsaasti erilaisia paikallisia malleja. Useimmilla Savon ja Karjalan paikkakunnilla eri hankoauratyypit olivat ainoita kyntövälineitä ja myös pellot kynnettiin niillä 1920–1930-luvuille saakka. Hankoaurasta tunnetaan myös erityinen kasken kyntöön kehitetty tyyppi, kaskuri, joka oli pysty, alapäästään kaksihaarainen ja rautakärjillä varustettu. Kaskuria käytettiin lehti- ja sekametsäkaskilla hevosen vetämänä. Se möyhensi maaperää ja sekoitti tuhkan maahan.


title: Aura (maanviljely)

text: Hankoauralla pellon pinta murrettiin, möyhennettiin ja käännettiin, jolloin lanta sekoittui maahan. Vakojen avaamista eli maan kääntämistä varten peltoatrassa oli luottimeksi sanottu lastamainen lisäosa. Kaskessa luotinta ei käytetty, vaan maata raavittiin ja juuria katkottiin pelkillä atran sorkilla eli vantailla. Nurmen ja savimaiden kyntöön atra soveltui huonosti, ja heinänviljelyn yleistyttyä jouduttiin samalla hankkimaan muita auroja. Samoin kun pula hyvistä viljelysmaista pakotti siirtymään hikeviltä mailta savimaille, oli myös hankittava saville paremmin sopivia auroja.


title: Aura (maanviljely)

text: Noin ajanlaskun alusta (0–200 jaa.) suomen kieleen tuli skandinaaveilta tärkeitä lainasanoja, kuten "aura", "vannas" ja "pelto". Se osoittaa, että aura alkoi kehittyä. Kaariaura tehtiin kahdesta kappaleesta siten, että vetopuun kärkiosa yhdistettiin tappiliitoksella kara- eli peräpuuhun. Tappiliitos teki kaariauran voimakkaammaksi, ja se sai vielä tukevoitukseen poikkiorren, joka oli kaareva. Tämän mukaan syntyi nimitys kaariaura. Näin siemenet joutuivat järjestelmällisesti kynnettyjen vakojen rivikylvöön. Kaariaurassa ei ollut vielä vannasta, joka opittiin tuntemaan vasta viikinkiajalla, mutta Lounais-Suomessa vannasaura oli käytössä keskiajan alussa. Koska koukku ja kuokka olivat käytössä samaan aikaan, Vergilius mainitsi todennäköisesti kaariauran Georgicassa. 1900-luvun taitteessa kaariauroja löydettiin vielä relikteinä Vakka-Suomesta ja Etelä-Pohjanmaalta Korsholman ja Kaarlelan väliltä.


title: Aura (maanviljely)

text: Seuraava auratyyppi oli kehäaura, jota käytettiin keskiajalla Keski-Euroopan kosteilla savikkomailla. Kehäauran kehän etummaisessa laudassa, ns. miekkalaudassa, oli tapitus, jonka avulla vantaan ja vetopuun eli ojaksen välistä kulmaa voitiin säätää. Peräpuun ja miekkalauden kärkien välillä oli kurkiorsi. Kehäauran vieressä voitiin kävellä, ja sen vetämiseen tarvittiin vain yksi hevonen. Kehäaura tuli Ruotsista Länsi-Suomeen 1400-luvulla koukkuauran rinnalle. Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa sitä nimitettiin kosseliksi, Etelä-Pohjanmalla se oli arra. Tästä voidaan päätellä, että kehäaura oli levinnyt siinä määrin, että siitä kehittyi kolme auratyyppiä. Ensimmäinen levisi Merenkurkun yli Etelä-Pohjanmaalle, toinen Ahvenanmaan kautta Lounais-Suomeen ja kolmas vain Ahvenanmaalle. Parannus tehtiin 1500-luvulla, kun saatiin vantaan taakse liitettiin siipilaite, joka siirsi maata tehokkaasti auran sivulle.


title: Aura (maanviljely)

text: 1700- ja 1800-luvuilla eri keksijät kehittivät kehäauran uusia tyyppejä. Ensimmäinen oli Ephraim Carenius, joka keksi Huittisten auran vuonna 1759. Hänen parannuksensa oli, että kehäauraan lisättiin kaksi symmetrisesti maata auraavaa siipeä. Tyyppi tunnettiin myös Ala-Satakunnassa. Seuraavan kuuluisan kehitelmän teki maatalouskirjailija Jacob Tengström, ja sitä nimitettiin kiekka-auraksi. Se levisi Loimijokilaaksoon. Kiekka-auran tunnusmerkki oli lautasiipi, joka voitiin kääntää pultin varassa rungon puolelta toiselle ja joka työnsi maan sivulle. Myöhemmin kehäaura varustettiin viilillä eli viuhkalla, joka oli peräisin keskiajalta.


title: Aura (maanviljely)

text: Kehäauraa ei käytetty pitkään, koska 1700-luvulla Etelä-Pohjanmaalle ilmestyi kääntöaura eli närpiöläinen, joka levisi Taalainmaalta. Se ei vaatinut kyntäjän apua. Ensin puusiipi oli pellitetty, mutta myöhemmin se tehtiin kokonaan raudasta. Muita kääntöauran pohjalaisia alatyyppejä olivat Lapväärtin ja Ilmajoen aurat.


title: Aura (maanviljely)

text: Kääntöaura, jossa oli rautasiipi, tuli yleiseksi Länsi- ja osittain Itä-Suomessakin. Itä-Suomeen se tuli Venäjältä, joten sen nimi oli Etelä-Karjalassa luukka, ja Ruotsista tullutta kääntöauraa nimitettiin veltiksi. Myöhemmin kääntöauraan lisättiin myös nurmea viiltävä veitsi.


title: Aura (maanviljely)

text: 1760-luvulla valmistettiin valurantaisella kääntösiivellä varustettuja kaksikurkisia auroja sekä skotlantilaisen suunnittelija James Smallin tehtaassa että Carl Georgin tehtaassa Ängetolftassa. Kolmas tyyppi oli ultunalainen kääntöaura, joka sai palkinnon Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1855. Vuodesta 1850 lähtien Mustialan maatalousoppilaitoksessa tehtiin Smallin kehittämän auramallin mukaan suunniteltuja puurunkoisia yhden hevosen vedettäviä kääntöauroja. Vuonna 1858 Fiskarsin takomanufaktuuri otti auran mallistoonsa.


title: Aura (maanviljely)

text: Vuonna 1864 Moskovan näyttelyssä voitiin nähdä 30 suomalaista auraa. Helsingin maatalousmuseossa on rautarunkoinen veitsellä varustettu Högforsin kääntöaura vuodelta 1883. Koska rautaa sisältävät aurat olivat kalliita, niitä voitiin vuokrata maanviljelysseuroilta.


title: Aura (maanviljely)

text: Kääntöauralla oli suuri merkitys. Kynnettäessä aura irrotti maan viiluksi ja käänsi sen, jolloin viilut murtuivat. Niiden väliin jäi rakoja, ja huokoinen maa päästi kasvien juuret etenemään helpommin kuin tiivis, kyntämätön maa. Huokoset saattoivat myös varastoida vettä. Kun maasta tuli kuohkeampaa, se vilkastutti pieneliötoimintaa, josta syntyi kasveille käyttökelpoisia ravinteita. Kyntämällä saatiin mullatuksi myös kasvinjätteet ja karjanlanta. Kasvinjätteet nostivat muokkauskerroksen humuspitoisuutta, ja karjanlannan multaaminen hidasti typen haihtumista.


title: Aura (maanviljely)

text: Nykyisin käytetään nostolaite- ja puolihinattavien lisäksi vankkuriauroja ja etunostolaiteauroja. Vankkuriaura on periaatteessa samanlainen kuin puolihinattava tai hinattava aura, mutta siinä on vielä tukipyörien jälkeen siipiä. Nämä ovat tyypillisesti erittäin suurille vetokoneille soveltuvia laitteita.


title: Aura (maanviljely)

text: Pakkeri on jyrämäinen lisälaite, joka musertaa kokkareita ja tasaa viiluja, saaden aikaan hyvissä olosuhteissa jopa kylvövalmiin työjäljen. Sitä käytetään yleensä keskikokoisissa nostolaite- ja puolihinattavissa auroissa. Pakkeria varten aurassa täytyy olla 'käsivarsi', jolla pakkeri jätetään kyydistä tultaessa päisteeseen ja otetaan taas mukaan lähdettäessä työstämään toiseen suuntaan.


title: Aura (maanviljely)

text: Sänkikyntö eli 'on-land' kyntö on kehitetty kyntövaon pohjan tiivistymisen ehkäisemisen ja koneen vetopidon parantamisen vuoksi. Siinä auran kiinnityspiste sallii ensimmäisen viilun tekemisen kyntötraktorin pyörän tai telan ulkopuolelle, kun taas tavanomaisella auralla pyörä on edellisen vedon kyntövaossa. Kun pyörän on oltava vaossa, sen leveys rajoittuu kyntövaon leveyden mukaan. Peltomaan tiivistymisen ehkäisemiseksi ja vetopidon maksimoimiseksi olisi toivottavaa käyttää aina mahdollisimman leveitä pyöriä. Sänkikynnössä ei ole mitään esteitä jopa paripyörien käyttämiselle.


title: Aura (maanviljely)

text:
Joillakin maalajeilla on tarpeen syväkyntö. Se suoritetaan nykyäänkin valtavilla, jopa vain yksisiipisillä auroilla, joita vedetään useidenkin traktorien yhdistelmillä.Videoita kyntötyöstä
Auravalmistajia


title: Vakka-Suomen seutukunta

text: Vakka-Suomi on yksi Suomen seutukunnista, ja sen EU:n alueluokittelun mukainen LAU 1 -numero on 024. Seutukuntaan kuuluvat Uudenkaupungin ja Laitilan kaupungit sekä neljä muuta kuntaa. Aikaisemmin seutukuntaan ovat kuuluneet myös Mietoinen ja Mynämäki.


title: Vakka-Suomen seutukunta

text: Vakka-Suomessa on tehty neljä kuntaliitosta, joissa kaikissa on ollut kyse Uudenkaupungin ja jonkin sen naapurikunnan liitoksesta. Suluissa olevat vuosiluvut tarkoittavat vuotta, jolloin kuntaliitos tapahtui.Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Anna-Maria Tallgren

text: Anna-Maria Christina Tallgren (4. heinäkuuta 1886 Ruovesi – 12. maaliskuuta 1949 Helsinki) oli helsinkiläinen esseisti, arvostelija ja suomentaja.


title: Anna-Maria Tallgren

text: Tallgren syntyi rovasti Ivar Markus Tallgrenin ja Jenny Maria Montinin perheeseen. Kielentutkija O. J. Tuulio ja arkeologian professori A. M. Tallgren olivat hänen veljiään. Suoritettuaan yhteiskoulun Helsingin vanhassa suomalaisessa tyttökoulussa 1906 hän teki opintomatkoja Ranskaan, Italiaan ja Englantiin. Tallgren toimi Helsingin Sanomien kirjallisuustoimittajana 1910–1925, Valvojan toimituskunnan jäsenenä 1913–1922 ja Valtion kirjallisuuden asiantuntijalautakunnassa 1918–1925. Lisäksi hän oli dramaturgina Turun Teatterissa 1928–1929 ja Kansallisteatterin kirjallisena neuvonantajana 1931–1935. Hänet muistetaan keskeisenä vaikuttajana suomalaisessa kirjallisuudessa 1910- ja 1920-luvuilla.


title: Anna-Maria Tallgren

text: Tallgren vihittiin vuonna 1944 arkkipiispa Erkki Kailan (1867–1944) kanssa. Avioliitto oli Kailan toinen. Tallgren otti avioliiton solmittuaan käyttöön sukunimen Tallgren-Kaila.


title: Astrometria

text: Astrometria on tähtitieteen osa-alue, joka tutkii tähtien sekä muiden taivaankappaleiden paikkoja, etäisyyksiä ja ominaisliikkeitä taivaalla. Astrometria on luonut perustan taivaanmekaniikalle, tähtien liikkeiden tutkimukselle ja galaktiselle tähtitieteelle.


title: Astrometria

text: Astrometria on yksi vanhimmista tieteenlajeista, ja se kehittyi yksinkertaisesta tähtien paikanmäärityksestä. Astrometrian isänä voidaan pitää Hipparkosta, joka laati ensimmäisen kirkkausskaalaa käyttävän tähtiluettelon 100-luvulla eaa. Hipparkoksen käyttämä logaritminen skaala perustui silmin havaittuihin kirkkauksiin ja on yhä nykyisin käytössä perusperiaatteiltaan samanlaisena. Modernin astrometrian kehitti Friedrich Bessel teoksellaan "Fundamenta astronomiae", johon oli merkitty 3222 tähden keskimääräinen sijainti 1750–1762 tehtyjen havaintojen perusteella.


title: Astrometria

text: Astrometria on synnyttänyt merkittäviä keksintöjä ja edistysaskeleita tieteessä. Aurinkokelloa käytettiin kellonajan mittaukseen ja astrolabit sekä myöhemmin sekstantit auttoivat taivaan kulmien selvittämisessä. Tyko Brahe todisti planeettojen liikkeiden tarkoilla mittauksilla Kopernikuksen aurinkokeskisen maailmankuvan oikeaksi. Lopulta 1900-luvun alussa Henrietta Swan Leavitt havaitsi kefeidien muuttumisjakson ja luminositeetin olevan verrannollisia toisiinsa, kun läheisten kefeidien etäisyyksiä oli laskettu parallaksin avulla. Siten saatettiin laskea minkä tahansa kefeidin etäisyys, ja Edwin Hubble osoitti eräiden tähtisumujen sijaitsevan Linnunradan ulkopuolella muodostaen galakseja.


title: Astrometria

text: Euroopan avaruusjärjestön Hipparcos-satelliitti määritti vuosina 1989–1993 yli miljoonan tähden sijainnin astrometrisin menetelmin 20–30 millikaarisekunnin tarkkuudella. Myös Maata lähelle radallaan saapuvien asteroidien jäljittäminen tapahtuu astrometrian keinoin. Muiden tähtien ympäriltä on havaittu eksoplaneettoja mittaamalla niiden aiheuttamia pieniä muutoksia tähden näennäisessä sijainnissa, kun tähti ja planeetta kiertävät toistensa ympäri. Lisäksi astrometriaa on käytetty määrittämään pimeän aineen jakautumista galakseissa.


title: Salon seutukunta

text: Salon seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa. Siihen kuuluu kaksi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 022.


title: Salon seutukunta

text: Kesäkuussa 2006 valmistunut selvitys suositteli kaikkien Salon seutukunnan yhdistämistä yhdeksi kunnaksi. Kunnista kaikki paitsi Somero päättivätkin yhdistyä vuoden 2009 alussa.Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Loimaan seutukunta

text: Loimaan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Varsinais-Suomen maakunnassa. Siihen kuuluu kuusi kuntaa, sen seutukuntaluokitus on 025 ja se kuuluu EU:n alueluokituksen NUTS-luokkaan FI1C1. seutukunnassa oli asukasta.


title: Loimaan seutukunta

text: Yksi Loimaan seutukunnan alueista on "Auranmaa", johon kuuluvat kaikki seutukunnan kunnat Loimaata lukuun ottamatta. Siellä julkaistaan Auranmaan viikkolehti -nimistä lehteä.


title: Loimaan seutukunta

text: Loimaan seutukunta on myös osana Seutu-hanketta, joka on sisäasiainministeriön ja Suomen Kuntaliiton käynnistämä Seutukuntien tukihanke. Eduskunta on päättänyt jatkaa hanketta vuoden 2012 loppuun asti. Hankkeen tavoitteena on edistää kuntien vapaaehtoista yhteistyötä palvelutuotannossa, elinkeinopolitiikassa sekä ympäristön ja maankäytön kehittämisessä.