title: Töölö

text: Vuonna 1640 Helsinki siirrettiin Vantaanjoen suulta Töölön kylään tuolloin kuuluneelle Vironniemelle, ja 1643 Kuningatar Kristiina lahjoitti koko Töölön Helsingille lisämaaksi. Nykyinen Töölö oli pitkään maaseutumaista aluetta, josta kaupunki 1800-luvulla vuokrasi joukon huvilatontteja. Huvilapalstoja oli kaikkiaan 25. Niihin kuuluivat muiden muassa Arkadia, Berga, Edet, Fjälldal (Tunturilaakso), Hagasund (Hakasalmi), Hesperia, Humleberg (Humalisto), Rosavilla (Ruusula), Stengård (Kivelä), Salli, Savila ja Toivo. Monien villojen nimet elävät nykyisen Töölön kadunnimissä. Töölöön kuuluivat 1800-luvulla myös Dal (Laakso) sekä Wikberg, joka käsitti koko Eläintarhan ja Alppipuiston alueen.


title: Töölö

text: Kaupungin kasvaessa Gustaf Nyström ja Lars Sonck suunnittelivat alueelle asemakaavan, joka vahvistettiin vuonna 1906 ja jonka mukaisesti Töölö vähitellen rakennettiin osaksi Helsingin kantakaupunkia. Asemakaava määritteli Töölön ennen kaikkea asuntoalueeksi, eikä kaupungin liikekeskusta laajentunut Töölöön. Kasvavan pääkaupungin julkisen rakentamisen paine kuitenkin sai aikaan sen, että ennakkosuunnitelmista poiketen Etu-Töölöön tuli useita oppilaitoksia ja kulttuurirakennuksia sekä Eduskuntatalo. Etu-Töölön asemakaava poikkeaa täysin perinteisestä ruutukaavasta. Tähän ovat syynä paitsi alueen kallioisuus myös kaavoitusajankohdan ihanteet. Erityisesti Lars Sonckin sanotaan ihailleen keskiajan kaupunkien vapaasti syntynyttä ja vaihtelevaa muotoa. Ihanteet muuttuivat kuitenkin 1910-luvulla klassisemmiksi, ja kaupungin asemakaava-arkkitehti Bertel Jung korjaili kaavaa muodoiltaan suoraviivaisemmaksi ja avoimemmaksi. Vuoden 1917 asemakaavan uudistuksessa varattiin myös lisää tilaa puistoille ja julkisille rakennuksille. Viheralueiden puute oli yksi ongelma, josta Sonckin ja Nyströmin asemakaavaa tuoreeltaan moitittiin.


title: Töölö

text: Suurin osa Töölön kivitaloista on rakennettu 1910-30-luvuilla. Töölö oli aikansa suurin ja tärkein kaupunkirakentamiskohde Suomessa. 1920-luvulla rakentamisen painopiste oli Etu-Töölössä, 1930-luvulla edettiin Taka-Töölöön ja sieltä Meilahteen. Uusi kaupunginosa oli alusta asti leimallisesti keskiluokan asuinalue. Asemakaavoitusvaiheessa yhtenä tavoitteena oli vielä ollut vähävaraisten asuntopulan helpottaminen, mutta lopulta Töölöön toteutui vain yksi työväenasuntokortteli Hietaniemenkadun varrelle. Kaupunki huutokauppasi tonttimaat yksityisille rakentajille, ja rakennusmestarit perustivat tonteille asunto-osakeyhtiöitä, joiden osakkeet myytiin usein jo rakennusaikana. Vuodesta 1924 alkaen osakeyhtiöitä perustettiin myös vuokraamistarkoituksessa. Etu-Töölö rakennettiin nousukaudella, ja sinne syntyi ajan mittapuun mukaan varsin suuria, 4-6 huoneen asuntoja. 1930-luvulla rakennetussa Taka-Töölössä asunnot ovat huomattavasti pienempiä.


title: Töölö

text: Töölössä on kolme korkeakoulua, Sibelius-Akatemian toimipisteet Töölönkadulla ja Nervanderinkadulla sekä Kauppakorkeakoulu ja Svenska Handelshögskolan, molemmat Runeberginkadun varrella. Lallukan taiteilijakoti sijaitsee Etelä-Hesperiankadun varrella. Töölössä sijaitsee myös Töölön yhteiskoulu.


title: Töölö

text: Töölön kirjasto sijaitsee Topeliuksenkadun varrelle 1970 valmistuneessa rakennuksessa. Aiempi kirjastorakennus sijaitsi Mannerheimintiellä Hotelli Crowne Plazan (entinen Hotelli Hesperia) kohdalla olleessa pienessä kivirakennuksessa, joka oli valmistunut Napoleonin sotien aikana.


title: Töölö

text: Töölössä sijaitsee monia merkittäviä kulttuurirakennuksia, kuten Suomen Kansallisooppera ja -baletti, Suomen kansallismuseo, Helsingin Musiikkitalo, Finlandia-talo ja Taidehalli.


title: Töölö

text: Töölö oli jakautunut kahteen seurakuntaan, Töölön seurakuntaan ja Taivallahden seurakuntaan, kunnes seurakunnat yhdistyivät 1.1.2011. Kaupunginosassa on neljä kirkkoa, Töölön kirkko, Temppeliaukion kirkko, ruotsinkielisen metodistiseurakunnan Kristuskyrkan ja ruotsinkielisen luterilaisen Olaus Petrin seurakunnan Olaus Petrin kirkko, joka aiemmin kuului Ruotsin kirkolle.


title: Töölö

text: Soutustadion sijaitsee Merikannontien varrella. Se valmistui Hilding Ekelundin suunnitelmien mukaan 1940 Olympialaisia varten. Olympiastadionin ympärille on keskittynyt paljon urheilutiloja, kuten Pallokenttä, Kisahalli, Uimastadion ja Jäähalli. Töölöstä on kotoisin Töölön Vesa, josta myöhemmin kehittyi Helsingin Jokerit. Helsingin IFK:n jääkiekkojoukkue pelaa kotiottelunsa Helsingin jäähallissa.


title: Töölö

text: Kaupunginpuutarha eli Talvipuutarha sijaitsee Töölönlahden pohjukassa Olympiastadionin vieressä. Talvipuutarha avattiin yleisölle 1893. Siellä on vuoden mittaan eriaiheisia sisustuksia.


title: Töölö

text: Töölössä on paljon kansallisestikin merkittäviä nähtävyyksiä ja paikkoja. Etu-Töölöstä Taka-Töölöön mentäessä tulevat vastaan seuraavat paikat:


title: Töölö

text: Töölössä on myös kuuluisia perinteisiä ravintoloita: Messenius, Lehtovaara, Elite ja Perho.


title: Luettelo yliopistoista

text: Tämä on luettelo yliopistoista. Yhdysvaltojen yliopistot yms. korkeakoulut ovat omana luettelonaan Luettelo Yhdysvaltojen yliopistoista ja korkeakouluista.


title: Luettelo yliopistoista

text: "Yliopistot":


title: Luettelo yliopistoista

text: "Valtiolliset korkeakoulut":


title: Venäjän–Japanin sota

text: Venäjän–Japanin sota käytiin vuosina 1904–1905 Japanin ja Venäjän keisarikuntien välillä. Sota päättyi monien aikalaisten yllätykseksi Japanin voittoon, ja maan suurvaltakauden voi katsoa alkavan konfliktin päättäneestä Portsmouthin rauhansopimuksesta. Sota aiheutti Venäjällä voimakasta yhteiskunnallista liikehdintää, niin sanotun vuoden 1905 vallankumouksen, joka johti lopulta perustuslailliseen monarkiaan. Suomen suuriruhtinaskunnassa levottomuudet johtivat ensimmäisen sortokauden päättymiseen ja vuoden 1906 eduskuntauudistukseen. Carl Gustaf Emil Mannerheim oli sodassa mukana.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Venäjän–Japanin sotaa on kuvailtu ensimmäisen maailmansodan harjoitukseksi. Sitä on toisinaan pidetty ensimmäisenä nykyaikaisena sotana.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Sekä Venäjällä että Japanilla, mutta myös Britannialla ja Saksalla oli laajentumispyrkimyksiä Itä-Aasiassa 1800-luvulta alkaen. Suurvaltapoliittisesti sodan mahdollisti Britannian ja Japanin välinen sopimus, joka varmisti Britannian siirtokunnat Tyynellämerellä ja salli Britannian keskittyä kilpavarusteluun Saksaa sekä Ranskaa vastaan. Japanille sopimus varmisti Venäjän jäämisen ilman liittolaisten tukea. Edellisen Kiinan–Japanin sodan jälkeen 1895 Venäjän, Saksan ja Ranskan kolmiliitto oli vienyt Japanilta sen voitot Kiinassa.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Japani katkaisi diplomaattisuhteensa Venäjään 6. helmikuuta 1904.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Sota alkoi, kun Japani hyökkäsi 8. helmikuuta 1904 menestyksellisesti Venäjän laivastotukikohtaan Port Arthuriin (nykyisin Lüshunkou) ilman sodanjulistusta. Venäjän keisarikunnan laivasto menetti komentajansa amiraali Stepan Makarovin 13. huhtikuuta 1904 taistelulaiva "Petropavlovskin" ajettua japanilaisten miinakenttään. Tämän jälkeen vara-amiraali Wilhelm Withöft päätti odottaa vahvistuksia Euroopasta.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Ensimmäinen maataistelu Kiinan ja Korean rajalla Jalu-joella päättyi japanilaisten voittoon, ja venäläiset pysyivät puolustuskannalla odottaen vahvistuksia Siperian rautatietä pitkin. Japanilaiset kärsivät suuria tappioita hyökätessään venäläisten linnoitettuja asemia vastaan, mutta venäläiset eivät hyödyntäneet asemaansa. Japani voitti mantereella muun muassa Mukdenin taistelun Mantšuriassa.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Japani aloitti Port Arthurin sataman saarron. Kun Venäjän laivasto viimein tuli ulos Port Arthurista, se oli vain yritys paeta eteneviä Japanin joukkoja. Seuranneessa Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta 1904 kumpikaan puoli ei kärsinyt merkittäviä menetyksiä, mutta venäläiset perääntyivät takaisin Port Arthuriin yhtä taistelulaivaa lukuun ottamatta. Withöftin lippulaiva "Tsesarevitš" pakeni kiinalaiseen satamaan, jonne se internointiin sodan loppuun asti, mutta Withöft itse sai surmansa.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Vuoden 1904 taisteluissa japanilaiset menettivät kaksi taistelulaivaa miinoihin. Port Arthur antautui lopulta 2. tammikuuta 1905 ja japanilaiset nostivat sen satamasta neljä upotettua taistelulaivaa, jotka liitettiin Japanin laivastoon.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Japanilaiset ajoivat venäläiset pois Mukdenista maaliskuuhun 1905 mennessä. Koko tämän ajan Venäjän Itämeren laivasto oli purjehtinut Itämereltä Hyväntoivonniemen kautta ja Intian valtameren läpi kahdeksan kuukauden ajan kohti Tyynenmeren rannikkoa. Joukkoon kuului 11 taistelulaivaa.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Tsushiman meritaistelu käytiin 27.–28. toukokuuta 1905 Venäjän amiraali Zinovi Rožestvenskin johtaman Venäjän Itämeren-laivaston ja Japanin amiraali Tōgō Heihachirōn johtaman laivaston välillä. Taistelussa Japani tuhosi Venäjän Itämereltä lähettämät alukset. Venäjän 11:stä taistelulaivasta seitsemän upposi ja neljä jäi japanilaisille. Japanilaiset menettivät vain kolme torpedovenettä. Venäjän miestappiot olivat 4 830 miestä, Japanin 117.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Venäjän laivasto menetti sodassa 28:sta taistelulaivastaan 17, loput kahdeksan olivat Mustallamerellä, josta ottomaanit eivät päästäneet niitä Bosporinsalmen läpi, ja kaksi oli vanhentuneina korjattavana Itämerellä. "Tsesarevitš" palasi Venäjän Tyynenmeren laivaston vahvuuteen sodan päätyttyä.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Rauha maiden välillä solmittiin Yhdysvaltain presidentin Theodore Rooseveltin välityksellä. 5. syyskuuta 1905 solmitussa Portsmouthin rauhansopimuksessa Venäjä luovutti Japanille Port Arthurin, Liaotungin niemimaan ja Sahalinin eteläosan sekä tunnusti Korean niemimaan Japanin etupiiriin kuuluvaksi. Voitto Venäjästä nosti Japanin suurvallaksi ja sotilasmahdiksi.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Tsushiman taistelun kokemuksia tutkittiin tarkasti jälkikäteen. Uusi merisodan taktiikka sai Britannian amiraliteetin ensimmäisen merilordin John ”Jackie” Fisherin kehittämään vuonna 1906 uudenlaisen taistelulaivan, "HMS Dreadnoughtin", josta tuli kaikkien varsinaisten nykyaikaisten taistelulaivojen äiti.


title: Venäjän–Japanin sota

text: Nikolai Rimski-Korsakovin ooppera "Kultainen kukko" valmistui pian sodan jälkeen, ja se kiellettiin, koska se oli satiiri epäonnisesta Japanin-sotaretkestä. Rimski-Korsakov oli entinen meriupseeri ja oli vastustanut sotaa ankarasti.


title: Jääkäriliike

text: Jääkäriliike oli Suomen miesylioppilaiden piireissä vuoden 1914 loppupuolella käynnistynyt ja Jääkäripataljoona 27:n muodostumiseen johtanut aktivistien aloite sotilaskoulutuksen hankkimiseksi Suomen Venäjästä irrottautumista varten. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä 1914 oltiin Suomessa aluksi ensimmäisen sortokauden aikaisen vastarintaryhmittymän kagaalin ja vanhojen aktivistien piireissä varovaisia asennoitumisessa muuttuvaan tilanteeseen. Miesten ylioppilaspiireissä taas syntyi jääkäriliike, joka otti päämääräkseen Suomen aseellisen irrottamisen Venäjästä. Jääkärikoulutuksen 1915–1918 aloitti kaiken kaikkiaan 1 895 vapaaehtoista. Heistä 1 261 (67 %) osallistui Suomen sisällissotaan. Osallistuneista kaatui taisteluissa 128 (10 %) ja haavoittui 238 (19 %).


title: Jääkäriliike

text: Talvisotaan osallistui kaikenlaisissa sotatehtävissä rintama- ja kotijoukoissa sekä armeijan siviilihallinnollisissa tehtävissä 774 jääkäriä, joista kaatui 24 (3 %) sekä haavoittui 19 (2 %). Mannerheim-risti myönnettiin 20 entiselle jääkärille. Kenraalikuntaan ylennettiin 49 jääkäriä. Jääkäriliikkeen laajennettua sen sosiaalinen pohja leveni kattaen kaikki kansankerrokset. Suhteessa väkilukuun eniten jääkäreitä värväytyi Kortesjärveltä (alue nykyään osa Kauhavan kaupunkia), joka tällä perusteella ilmoitti olevansa "jääkäripitäjä".


title: Jääkäriliike

text: Itsenäisyysliikkeen keskuskomitea piti välttämättömänä kansanarmeijan muodostamista. Sotilaskoulutusta ei voinut Suomessa saada, joten sitä haettiin ulkomailta. Tammikuussa 1915 Saksa ilmoitti valmiudestaan kouluttaa 200 suomalaista. Osittain salateitse lähes kaksi sataa nuorta miestä siirtyi ensin Ruotsiin ja sieltä edelleen Saksaan koulutettaviksi Pfadfinder-kurssille (kyse oli partioliikkeeseen viittaavasta peitenimestä).


title: Jääkäriliike

text: Suomalaiset koulutettiin Lockstedtin leirillä Holsteinissa. Vuoden 1915 syksyllä Saksa päätti nostaa suomalaisosaston vahvuuden 2 000 mieheen. Suomessa aloitettiin koko maata kattava salainen värväys. Vilkkainta värväystoiminta oli Uudellamaalla, Pohjanmaalla ja Karjalassa. Seuraavana keväänä joukosta muodostettiin Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27 majuri Maximilian Bayerin johdolla.


title: Jääkäriliike

text: Venäjä sai tiedon jääkäriliikkeestä syyskuussa 1915. Kiinnijääneistä 19:stä 13 vietiin Pietariin Špalernajan vankilaan, jonne oli vangittu myös 60 muuta aktivistia, muun muassa Vihtori Kosola, Artturi Leinonen, Esko Riekki, Aarne Sihvo ja Kyösti Wilkuna. ”Kalterijääkärit” vapautettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917.


title: Jääkäriliike

text: Pataljoona otti osaa taisteluihin Venäjää vastaan Baltiassa. Jääkärit vannoivat valan Suomen lailliselle hallitukselle Liepājan kirkossa. Syksyllä 1917 Suomeen tuli 60 jääkäriä. Jääkärit olivat hakeneet koulutusta taisteluun Venäjää vastaan, mutta Suomeen palaamisen aikaan alkuvuodesta 1918 tilanne oli merkittävästi muuttunut. Venäläisjoukkojen lisäksi vastapuolella oli Punakaartiksi järjestäytynyttä oman maan työläisväestöä. Tästä syystä noin kolmasosa jääkäreistä jätti palaamatta Suomeen. 950 miehen suuruinen pääjoukko kuitenkin saapui Vaasaan 25. helmikuuta 1918 ja siirtyi pääosin hallituksen joukkojen riveihin. He katsoivat kyseessä olevan nimenomaan "Suomen vapaussodan", jossa tosiasiallisesti ratkaistaisiin pääsisikö maa "vapaaksi" Venäjän vallan alta. Kaikki jääkärit eivät olleet niin uskollisia hallinnolle kuin yleisesti on uskottu. Pian jääkärien Suomeen palattua jääkärikonfliktiin liittyvistä syistä joukko jääkäreitä teki epäonnistuneen pommiattentaatin kenraali Mannerheimin esikuntajunaan.


title: Jääkäriliike

text: Sodan jälkeen valtaosa jääkäreistä palasi siviilielämään. Pääosa oli työläisiä, pienviljelijöitä ja toimenhaltijoita, joka viides oli suorittanut ylioppilastutkinnon. Joitakin jääkäreitä nousi talous- tai kulttuurielämän huipulle. Osa jatkoi sotilasuralla. Muutamia jääkäreitä siirtyi Neuvosto-Venäjälle. Valtaosa jääkäreistä osallistui talvi- ja jatkosotaan.


title: Jääkäriliike

text: Yhteensä 49 jääkäriupseeria sai kenraalin sotilasarvon, heidän joukossaan jalkaväenkenraalit Erik Heinrichs, Kaarlo Heiskanen, Taavetti Laatikainen, Armas-Eino Martola, Aarne Sihvo, Alonzo Sundman, Paavo Talvela ja Väinö Valve. Jääkäreiden vaikutus Suomen puolustusvoimien kehittämisessä oli hyvin suuri 1950-luvulle asti. Viimeinen jääkäri, jääkärikenraali Väinö Valve kuoli 1995.


title: Jääkäriliike

text: Jääkäriliikettä tutkineen filosofian tohtori Matti Lackmanin mukaan jääkärit syyllistyivät maanpetokseen Venäjällä tuolloin voimassa olleen lain perusteella.


title: Jääkäriliike

text: 1900-luvun alun aktivismi, jonka aatteellinen perillinen jääkäriliike on, syntyi vastauksena venäläistämistoimenpiteiden ja eräiden suomalaisten myöntyväisyyden yhdessä luomaan tilanteeseen, jossa Suomen itsehallinnollinen asema oli uhattuna ja lait tuntuivat menettäneen merkityksensä. Oman suomalaisen sotaväen lakkauttaminen ja suomalaisille syntynyt uhka joutua palvelemaan venäläisissä joukko-osastoissa Venäjän maaperällä vaikutti voimakkaasti mielialoihin.


title: Jääkäriliike

text: Aktivistien mielestä vallitseva laiton tilanne oikeutti ja velvoitti tarvittaessa vastaamaan väkivaltaan väkivallalla. Aktivismin ohjelma esitettiin vuonna 1903, ja aktiivinen vastustuspuolue perustettiin seuraavana vuonna. Näiden varhaisten aktivistien toiminnassa tulevia jääkärien ja aktivistien toimintamuotoja ennakoivat muun muassa asetoimitukset, kuten "SS John Graftonin" matka, suojeluskuntien synty suurlakon aikana sekä puolisotilaallisen Voimaliiton perustaminen 1906. Vallankumoukselliset rauhattomuudet Venäjällä tukahduttivat nämä toimintamuodot vielä vuoden 1906 kuluessa.


title: Jääkäriliike

text: Toinen sortokausi alkoi kehkeytyä vuoden 1908 lopulla ja sai taakseen Venäjän lain voiman kesäkuussa 1910 kestääkseen Venäjän keisarikunnan loppuun vuoden 1917 maaliskuuhun. Suomen itsenäisyysajatusta pidettiin vireillä aktivistien puoluetoiminnassa muun muassa Framtid–Vastaisuus-lehdessä, kunnes sen lakkauttaminen 1910 päätti vanhan aktivismin kauden.


title: Jääkäriliike

text: Yliopiston osakunnissa itsenäistymisajatusta vaalittiin eri muodoin. Toukokuussa 1914 pidetyn promootiojuhlan puheissa itsenäistymisajatus tuotiin julki laajasti, vaikka varovaisesti muotoillen. Promootiotoimikunnassa esiintyy monia tulevia jääkäriliikkeelle merkittäviä miehiä: Kai Donner, Väinö Kokko, Pehr Norrmén ja Yrjö Ruuth (myöh. Ruutu).


title: Jääkäriliike

text: Suomi asetettiin sotatilaan 30. heinäkuuta 1914: Venäjän sotilasjohto pelkäsi Saksan nousevan maihin ja hyökkäävän Suomen kautta. Kriittisiä kohteita eri puolilla Suomea alettiin linnoittaa "vallitöihin" palkattujen suomalaisten voimin mutta venäläisessä johdossa. Nämä työt aiheuttivat työvoimapulaa esimerkiksi maataloudessa. 17. marraskuuta julkaistiin laaja venäläistyttämisohjelma, joka lopullisesti käynnisti jääkäriliikkeeseen johtaneen toiminnan.


title: Jääkäriliike

text: Venäläistyttämisohjelman julkaiseminen mursi padot. Jo samana päivänä pidettiin useita toisistaan riippumattomia kokouksia, joissa hahmoteltiin vastarinnan muotoja ja toteuttamista. Kerrotaan esimerkiksi, että kun Väinö Kokko, Yrjö Ruuth ja Väinö Tiiri pitivät neuvoa Gardinin ravintolassa, oli samassa paikassa koolla opiskelijoita, joiden joukosta tultiin tunnetun kolmikon luo vaatimaan toimenpiteitä. Samoihin aikoihin eräät yksittäiset ylioppilaat liittyivät vapaaehtoisina Venäjän armeijaan saadakseen sotilaskoulutuksen ja sotakokemusta. Myöhemmin muutama tällainen "etuajassa" ollut henkilö jopa karkasi Venäjän armeijasta ja siirtyi jääkäriksi. Jääkäriliikkeen alettua vastaavaa ei enää esiintynyt.


title: Jääkäriliike

text: Itsenäistymisliikkeen järjestäytymisen katsotaan alkaneen 20. marraskuuta 1914 Pohjalaisten osakuntien talossa Ostrobotnialla pidetystä kokouksesta (päivämäärä ei ole yksiselitteinen, sillä pöytäkirjaa ei salaamissyistä pidetty). Kokouksessa oli noin 20 osanottajaa eri osakunnista sekä vanhasuomalaisesta ylioppilasjärjestö Suomalaisesta Nuijasta. Suoranaisen alun sijasta tämä kokous pikemminkin merkitsi useiden pienempien ryhmien kokoontumista yhteen, eräänlaista kriittisen massan muodostumista.


title: Jääkäriliike

text: Kokous totesi muun muassa Pehr Norrménin sanoin, että passiivinen vastarinta on menettänyt merkityksensä ja on lähdettävä valtiopetoksen tielle, koska vastapuolikin (venäläiset) oli hylännyt lain. Suomi oli irrotettava Venäjän yhteydestä. Kun keskusteltiin ulkomaisesta avusta, Väinö Kokko – Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan kuraattori – piti Saksan apua tärkeänä, jopa ainoana mahdollisuutena. Kokouksen jäsenet julistautuivat aktivistisen liikkeen väliaikaiseksi keskuskomiteaksi. Yhteyttä oli otettava sekä mahdollisiin koulutuksen järjestäjiin että vanhempiin poliitikkoihin ja aktivisteihin ynnä sosialistien edustajiin.


title: Jääkäriliike

text: Marraskuun lopulla 1914 vahvistui ajatus lähettää Tukholmaan neuvottelija tunnustelemaan sotilaskoulutuksen mahdollisuuksia Saksan entisen Helsingin-konsulin Albert Goldbeck-Löwen kautta. Walter Horn ja Bertel Paulig nimettiin neuvottelijoiksi, koska he tunsivat yhteyshenkilön ennestään ja heidän saksan kielen taitonsa oli erinomainen. Matka naamioitiin urheiluyhteyksien ylläpidoksi ruotsalaisiin järjestöihin (Suomen puolelta peitteenä oli Suomen Palloliitto).


title: Jääkäriliike

text: Saksa ei ollut ainoa vaihtoehto tukijaksi ja koulutuksen järjestäjäksi tässä vaiheessa. Ruotsin ilmapiiriä tiedustelemaan matkusti vuodenvaihteessa 1914–1915 useita pieniä ryhmiä eri osakunnista. Vierailujen kohteina olivat lukuisat julkisuuden henkilöt niin kirkon, tiedeyhteisön kuin lehdistönkin osalta. Ruotsalaiset isännät osoittivat kiinnostusta Suomen tilanteeseen ja vakuuttuivat siitä, että Suomessa hanke edusti myös suomenkielisiä piirejä, mutta varsinaiseen kysymykseen vastaus oli ilmeinen: mitään aktiivista tukea Suomen itsenäistymiselle ei olisi luvassa.


title: Jääkäriliike

text: Samalla kun sotilaskoulutuksen mahdollisuuksia tunnusteltiin ulkomailta, järjestettiin myös kotimaassa omatekoista koulutusta: luettiin kirjallisuutta ja kohennettiin kuntoa muun muassa hiihtoharjoituksin. Ampumaharjoituksiakin pitivät ne, joilla aseita ja patruunoita oli käytössä. Sabotaasitoimintaan valmistauduttiin pioneerialan opiskelulla tekniikan opiskelijoiden johdolla. Myös vakoilutoimintaa saksalaisten hyväksi koetettiin organisoida.


title: Jääkäriliike

text: Herman Gummerus, Walter Horn ja Bertel Paulig olivat lähettäneet 8. joulukuuta 1914 Saksan sotaministeriölle raportin, jossa kuvailtiin mielialoja Suomessa sekä toivottiin aseapua ja 150 vapaaehtoisen koulutusta Saksalta. Koulutettujen tehtävänä olisi tukea saksalaisten joukkojen maihinnousua Suomeen samalla kun maassa puhkeaisi kansannousu Venäjää vastaan.


title: Jääkäriliike

text: Omalla tahollaan maaperää Saksassa muokkasi Saksaan muuttanut suomalaissyntyinen varatuomari Fritz Wetterhoff. Jo syyskuussa Wetterhoff oli esittänyt Suomeen tehtävästä maihinnoususta suunnitelman, joka oli varsin samankaltainen kuin aktivistien Gummeruksen johdolla tekemä suunnitelma. Olennaista olisi vastarinnan kunnollinen valmistelu ja saksalaisten joukkojen tuki.


title: Jääkäriliike

text: Suomalaisten vapaaehtoisten koulutusasia eteni päätökseen Saksan sotaministeriön tiloissa 26. tammikuuta 1915 järjestetyssä kokouksessa, jossa oli mukana edustus sotaministeriön lisäksi ulkoministeriöstä ja kahdesta eri esikunnasta.


title: Jääkäriliike

text: Päätöksen pääkohtia olivat:


title: Jääkäriliike

text: Kehotus alkaa lähettää vapaaehtoisia saavutti Wetterhoffin välittämänä Herman Gummeruksen Tukholmassa 1. helmikuuta 1915. Suomeen tieto välitettiin salasähkeenä, joka näennäisesti käsitteli Harald Öhquistin Saksassa oleskelevan isän vointia: ""Lääkäri toivoo täydellistä toipumista kahden viikon kuluessa.""


title: Jääkäriliike

text: 25. helmikuuta saapui Lockstedtiin ensimmäiset 55 koulutettavaa "partiolaiskursseille" (Pfadfinderkursus). Heidän matkansa oli johtanut ensin Tukholmaan ilmoittautumaan Herman Gummerukselle. Matkat selitettiin esimerkiksi opintoihin liittyviksi. Tukholmassa vaihtuivat monien nimet, karsittiin tarpeettomat varusteet ja saatiin saksalaiset passit sekä matkarahat loppumatkaan. Ruotsissa edettiin Malmön kautta Trelleborgiin, josta lauttayhteys vei Saksaan Sassnitziin. Junamatkan päässä Berliinissä oli vastassa Wetterhoff apulaisineen. Matkan viimeinen osuus vei ensin Hampuriin ja edelleen Lockstedter Lageriin (nykyinen Hohenlockstedt).


title: Jääkäriliike

text: Perillä kurssi jaettiin kahdeksi komppaniaksi ja osallistujille annettiin peiteroolin mukaiset partiolaisasut sekä saksalaiseen partionjohtajaan viittaava nimitys "Feldmeister". Vaikutelmaa täydensi se, että kurssin johtaja majuri Maximilian Bayer oli myös Saksan partiopoikaliikkeen (Jugendwehr) johtaja.


title: Jääkäriliike

text: Sopimuksessa pfadfinderiten koulutuksesta korostettiin muun muassa Saksan kulttuuriin ja ”sotilaalliseen henkeen” tutustumista. Vaikka kurssiaika oli vain muutamia viikkoja, siihen oli näin ollen kaavailtu muun muassa opintomatkoja.


title: Jääkäriliike

text: Aikalaismuistelmissa korostetaan, että suomalaiset kaipasivat aitoa tuntumaa saksalaiseen koulutukseen, mutta ”"he saivat pian huomata, ettei heidän opetuksessaankaan noudatettu saksalaisen sotilaskasvatuksen, vaan pikemmin partiopoikakasvatuksen metodeja"”. Peiterooli tuntui siis ulottuvan ulkoisten puitteiden ohella myös koulutuksen sisältöihin.


title: Jääkäriliike

text: Aluksi isäntien otteet vaikuttivat koulutettavista jopa liian herrasmiesmäisiltä, kun kurssin johtajan ja varsinaisten kouluttajien näkemykset koulutuksesta vielä etsivät muotojaan: ”"Suomalaisia kohdeltiin varovaisesti ja hellin käsin. Vasten tahtoa elettiin ’herroiksi’."” Taustalla oli majuri Bayerin näkemys, että neuvokkaita vapaajoukkojen johtajia suomalaisista saataisiin pikemminkin partiolais- kuin sotilasopein. Bayerin arvoihin liittyi myös, että aluksi oli oluenkin nauttiminen suomalaisilta kiellettyä. Pian saatiin kuitenkin huomata, että majuri Bayer jäi painotuksineen vähemmistöön varsinaisiin kouluttajaupseereihin, kapteeneihin "Bade", "Heldt", "Just" ja "Knaths", nähden.


title: Jääkäriliike

text:
Kurssilaisten määräkin kasvoi vähitellen, saavuttaen kolmessa viikossa noin 180:n vahvuuden. Osa kurssilaisista alkoi kuitenkin olla poissa vahvuudesta erilaisilla komennuksilla.
Partiopojan asusta huolimatta oli suomalaisilla vapaaehtoisilla 28. helmikuuta lähtien hallussaan tärkein sotilaan tunnusmerkki – ase: venäläinen kolmen linjan kivääri M/91, joita saksalaiset olivat saaneet runsaasti sotasaaliiksi. Valintaa oli helppo perustella silläkin, että suomalaiset tulisivat joka tapauksessa mahdollisessa itsenäisyystaistelussaan turvautumaan venäläisiltä vallattuihin aseisiin.


title: Jääkäriliike

text: Pistoolit ja käsikranaatit kuuluivat varustukseen. Ensimmäisiä raskaampia aseita – kahta Maxim-konekivääriä – kurssi sai sen sijaan odotella huhtikuun puoleenväliin saakka.


title: Jääkäriliike

text: Ensimmäisten päivien hapuilun jälkeen koulutus hakeutui asenteiltaan preussilaisen sotilaskoulutuksen uomiin, vaikka sisältö olikin poikkeavaa, koulutettiinhan sivistyneitä, vapaaehtoisia ”sivilistejä”.


title: Jääkäriliike

text: Lauerman luonnehdinnan mukaan pfadfinderit saivat ”jokseenkin samanaikaisesti alokkaalle, kadetille, sotakorkeakoulun oppilasupseerille ja hiukkasen partiolaisjohtajallekin kuuluvaa opetusta”. Koulutettaville pyrittiin luomaan valmiuksia johtaa niin ryhmää, joukkuetta kuin ”välttävästi komppaniaakin”. Teoriaopetuksessa sivuttiin aiheita aina rykmenttitasolle asti.


title: Jääkäriliike

text: Koulutuksen sisältö ja laajuus muuttuivat sitä mukaa kuin kurssin pituutta vähin erin kasvatettiin. Alkuperäisessä suunnitelmassa syrjään jätetty sulkeisjärjestys samoin kuin tupapalveluskin tulivat kuulumaan ohjelmaan.


title: Jääkäriliike

text: Maaliskuussa oli saatu ensimmäiset ylennykset zug- ja gruppenführerien (joukkueen- ja ryhmänjohtajien) arvoihin, mikä ennakoi mahdollisuutta, että kurssia laajennettaisiin.


title: Jääkäriliike

text: Huhtikuussa 1915 annettiin kaiken kaikkiaan neljä eri lupausta kurssien pidentämisestä; esimerkiksi 2. päivänä kerrottiin, että kurssi kestäisi 16. huhtikuuta saakka ja 14. huhtikuuta ilmoitettiin jatkosta toukokuulle. Epävarmuus raastoi mieliä: ei tiedetty, mikä olisi itse kunkin tulevaisuus kurssin jälkeen. Alun perin neliviikkoinen poissaolo kotimaasta oli venynyt jo kuukausiin.


title: Jääkäriliike

text: Heinäkuussa saatiin riekaleiksi kuluneiden ja vastenmielisiksi käyneiden partiolaispukujen tilalle oikeat sotilaspuvut: Saksan jalkaväen kenttäharmaat. Pfadfinder-aika oli päättynyt, ja kurssilaiset olivat nyt "musketöörejä".


title: Jääkäriliike

text: Itsenäisyysliike astui seuraavaan vaiheeseen. Ostrobotnian kokouksen alkumuodosta oli myös liikkeen organisaatio laajentunut ja monipuolistunut.


title: Jääkäriliike

text: Liikkeen "esikuntana" voidaan pitää A.K:ta ("Aktionskommittén", "Toimintakomitea" tai "Aktiivinen komitea"). Siinä olivat edustettuina eri puolueet, vanha ja nuori aktivismi sekä vanhan väen upseerit, jotka myöhemmin järjestäytyivät M.K:si ("Militärkommittén", "sotilaskomitea"). Ahti (1999) on luonnehtinut MK:ta "entisten Haminan kadettien toveripiiriksi".


title: Jääkäriliike

text: Aktiivista komiteaa tuki C.K. ("Centralkommittén", "Keskuskomitea"), joka oli vanhemman polven poliitikkojen muodostama ryhmä. Siihen kuului muun muassa valtioneuvoksia (Edvard Hjelt, Alexis Gripenberg), senaattoreita (Hugo Rautapää) ja professoreita (Rafael Erich, Edward Westermarck). Ruotsalaisen kieliryhmän edustus oli vallitseva. Se, että myös vanhasuomalaisia (Rautapää ja Samuli Sario) liittyi mukaan, osoitti heidän asenteensa muuttumista.


title: Jääkäriliike

text: Aktiivisen komitean keskeinen käytännön toimija oli kesäkuusta 1917 lähtien "työjaosto". Sen toiminta puolestaan naamioitiin metsäalan yritykseksi. Yritys, nimeltään Uusi Metsätoimisto, sijaitsi Helsingissä osoitteessa Yrjönkatu 25. Näennäisesti "toimisto" osti ja myi puutavaraa ja muita metsän antimia sekä välitti työntekijöitä metsätyömaille. Tällä voitiin verhota todelliset tehtävät, joista merkittävin oli suojeluskuntatoiminnan käynnistäminen eri puolilla maata. Uuden metsätoimiston keskeisin hahmo oli maisteri Elmo E. Kaila.


title: Jääkäriliike

text: Tukholmassa toimi vuodesta 1916 alkaen vaikutusvaltainen Suomen itsenäisyysliikkeen Ulkomaanvaltuuskunta. Sen kautta olivat olemassa yhteydet Ruotsiin ja Saksaan. Seuraavan vuoden syksyllä valtuuskunta alistettiin A.K.:lle, joka sai siitä yhteyselimen saksalaisiin päin.


title: Jääkäriliike

text: Saksassa liikkeen asioita oli hoitanut Fritz Wetterhoffin johtama "Büro Wetterhoff". Wetterhoffin jouduttua saksalaisten epäsuosioon perustettiin marraskuussa 1916 uusi, riippumattomampi yhdyselin Das Finnländische Büro, jota johti Samuli Sario. Hänen mukaansa ja edeltäjän nimimallilla toimistoa kutsuttiin myös "Büro Sarioksi". Riippumattomuuden hinta oli vaatimattomuus: Wetterhoffin toimiston arkisto ja kontaktit eivät olleet käytettävissä ja rahaakin puuttui.


title: Jääkäriliike

text: Sosialistien edustus puuttui näistä elimistä. Vaikka yhteistyöstä porvarien kanssa kieltäydyttiin, oli itsenäistymisajatus kannatettava. Muun muassa K. H. Wiik, Oskari Tokoi ja Yrjö Mäkelin tukivat jääkäriliikettä. Viimeksi mainitun poika Leo Mäkelin liittyi jääkärien riveihin 14. helmikuuta 1916.


title: Jääkäriliike

text:
Suomen "vapautusliikkeen" monitahoisen organisaation tiivistää Ahti (1999) seuraavasti:
""Suomessa toimi AK, Uusi metsätoimisto ja MK. Tukholmassa oli Ulkomaanvaltuuskunta ja Nikolai Mexmontanin Sotilaskomitean alainen esikunta, Berliinissä Samuli Sarion toimisto ja viimein Liepājassa Jääkäripataljoona ja sen edustajat.""


title: Jääkäriliike

text: Suomen itsenäistymisen kannalta oli Venäjän vallankumous onnekas tapahtuma, mutta niin oli myös Saksan tappio ensimmäisessä maailmansodassa. Professori Matti Lackmanin mukaan Saksa ei välittänyt Suomen vapaudesta, vaan tuki jääkäreitä samasta syystä kuin bolševikkejakin: päämääränä oli heikentää Saksan vihollista Venäjää. Saksa ei myöskään päästänyt jääkäreitä Suomeen, ennen kuin katsoi sen tarpeelliseksi. Jääkäreillä ei ollut paljoa mahdollisuuksia vaikuttaa tähän asiaan. Lisäksi Saksa suunnitteli tekevänsä Suomesta oman vasallivaltionsa.


title: Jääkäriliike

text: Kun pfadfinder-joukon laajentaminen pataljoonaksi hyväksyttiin keisari Vilhelm II:n 28. elokuuta 1915 allekirjoittamalla käskyllä, lisättiin rekrytointia alkuperäiseen joukkoon nähden moninkertaiseksi. "Suuri värväys" tuli kestämään syyskuusta 1915 toukokuuhun 1916.


title: Jääkäriliike

text: Pataljoonan vahvuus – neljä kiväärikomppaniaa, konekiväärikomppania ja pioneerikomppania – edellytti normivahvuuksien mukaan 1 439:ää miestä. Pois lukien tästä pfadfinderit sekä saksalainen päällystö ja alipäällystö, nettotarve oli noin 1 200 miestä. Pataljoonan – tässä vaiheessa Ausbildungstruppe Lockstedtin – komentaja majuri Bayer esitti tarpeeksi kuitenkin jopa 2 000 miestä mahdollisesti ajatellen, ettei suomalaisia käännytettäisi takaisin, vaan yksikköä laajennettaisiin tai uusia perustettaisiin tilanteen mukaan.


title: Jääkäriliike

text: Värväystoiminnan organisoinnissa keskeistä oli ylioppilaiden "osakuntatoiminta" ja pienemmässä määrin myös muut miesopiskelijoiden yhteisöt. Aktiivisen komitean ja ylioppilaskunnan välisenä yhteytenä toimi maisteri Kai Donner. Ylioppilasaktiivit värväsivät opiskelutovereitaan ja tekivät matkoja maakuntiin hankkiakseen rekryyttejä sekä tukeakseen ja käynnistääkseen paikallisvärväystä.


title: Jääkäriliike

text: Jotta jääkäriliike saisi laajan ja monipuolisen osallistuja- ja kannattajajoukon, pyrittiin värvääjiä hankkimaan eri yhteiskuntaryhmistä. Lauerman sanoin: "Värvärien joukossa oli työläisiä, työnjohtajia ja käsityöläisiä, maanviljelijöitä, opettajia, pappeja ja lukkareita, jopa joku poliisiviranomainenkin."


title: Jääkäriliike

text: Paikallisvärväreitä oli helpoin löytää Pohjanmaalla ja Karjalassa. Muualle oli lähetettävä ylioppilasvärväreitä Helsingistä ja kutsuttava jääkäreitä Saksasta. Tunnettuja värvääjäjääkäreitä ovat muun muassa Aarne Sihvo ja Sulo-Weikko Pekkola.


title: Jääkäriliike

text: Iivari Kauranen on kertonut omasta värväyksestään seuraavasti:


title: Jääkäriliike

text: Kuvauksessa esiintyy useita kuvaavia elementtejä:Sitä, että värväri tunsi jääkäriliikkeen hyvin, voidaan ehkä pitää poikkeuksellisena; taustatiedot saattoivat usein olla heikkojakin ja kuvaukset matkan tarkoituksesta epämääräisiä. Kertomuksessa esiintyvä avomielisyys taas kertoo siitä, että ollaan ehkä varomattomia, läsnä olevat tunnetaan ja myöhemmin ollaan jääkäriliikkeen tukialueella, Etelä-Pohjanmaalla. Täällä saatettiin jopa järjestää avoimesti "värväysiltamat" tai "lähtötanssit".


title: Jääkäriliike

text: Tyypilliset rekryytit eivät tuossa vaiheessa enää olleet kielitaitoisia, kokeneita matkaajia, jotka opiskeluasioissaan pistäytyisivät ulkomailla: Kauranen kertoo lainauksen jälkeisessä osassa, että matka Jyväskylästä Ala-Härmän Volttiin oli hänen ensimmäinen junamatkansa. Kemin etappi on paljastunut (20. tammikuuta 1916) tai juuri paljastumassa ja joudutaan kiertoteihin.


title: Jääkäriliike

text: Eri vaiheiden ja odotusten jälkeen rajanylitys tapahtuu Torniosta hiihtäen paikallisoppaan johdolla. Haaparannasta matka jatkuu "Halkokonttorissa" toimivan jääkärin johdolla eteenpäin. Ruotsin halki matkataan ummikkoina jatkoyhteyden selvittävän paperilapun turvin. Loppuosa reitistä on tavanomainen: Malmö–Trelleborg–Sassnitz. Kauranen ja neljä muuta rekryyttiä ovat perillä Lockstedter Lagerissa 28. tammikuuta 1916 tullakseen osaksi koulutuspaikan mukaan nimettyä Lockstedtin harjoitusjoukkoa.


title: Jääkäriliike

text: Lockstedtin harjoitusjoukko perustettiin virallisesti 2. syyskuuta 1915. Aluksi käytettävissä olivat vain alkuperäiset pfadfinderit, nyt lukumäärältään 143. Heistä ylennettiin 6 joukkueenjohtajaa (Zugführer), 30 ryhmänjohtajaa (Gruppenführer) ja niin ikään 30 ryhmän varajohtajaa (Hilfsgruppenführer).


title: Jääkäriliike

text: Syyskuun puolivälin paikkeilla Ausbildungstruppe Lockstedt sai ensimmäiset uudet alokkaansa, aluksi pääasiassa vankileireille internoitujen suomalaisten joukosta sillä aikaa kun värväys Suomessa vasta käynnistyi.


title: Jääkäriliike

text: Miesten tulo joukko-osastoon kiihtyi syksyn ja alkutalven kuluessa niin, että marraskuussa voitiin perustaa kolmas ja joulukuun lopulla neljäs komppania. Vuoden 1916 alussa vahvuus oli 881 miestä ja tuhannes rekryytti astui palvelukseen 13. tammikuuta.


title: Jääkäriliike

text: Vajaat 200 saksankielentaitoista pfadfinder-tarjokasta ujutettiin Tukholmaan ja eteenpäin esimerkiksi opintomatkojen varjolla. Lockstedtin harjoitusjoukon miehistön värväystä ja kuljetusta varten oli suunniteltava erityyppinen organisaatio. Rajan laillinen ylitys vaikeutui jo syksyn 1915 kuluessa ja helmikuussa 1916 se sulkeutui täysin "jääkäri-ikäisiltä" 19–35-vuotiailta miehiltä, kun passeja ei enää myönnetty.


title: Jääkäriliike

text: Jälkeenpäin laaditussa etappiteiden kartassa on Suomen ja Ruotsin puolella yhteensä 52 etappikohdetta, osan kuvatessa yksittäistä taloa, osan kokonaista paikkakuntaa. Säilyneitten etappitalojen seinissä on tästä kertovia muistolaattoja.


title: Jääkäriliike

text: Eräs tunnetuimpia etappitaloja oli Juho Alfred Heikkisen eli Hallan ukon ja hänen vaimonsa Licin asuma Hallan talo Hyrynsalmen Hallavaarassa. Hallan etappia johti Friedel Jacobson.


title: Jääkäriliike

text: Haaparannan–Tornion alue muodosti maailmansodan tilanteessa merkittävän kansainvälisen solmukohdan. Jääkärietappi toi oman lisänsä paikkaan, joka oli ennestään tärkeä "vakoilun, salaisen politiikan,Venäjän vallankumouksellisen toiminnan, pakolaisten, salakuljetuksen [ja] prostituution" harjoittamiselle. Tässä keitoksessa kiehui yhtenä sattumana "Halkokonttorin" peitenimellä toimiva jääkärietappi.


title: Jääkäriliike

text: Tornion etapin oli perustanut Eero Heickell (Kuussaari) jo vuoden 1915 alussa pfadfinder-kurssilaisten rajanylityksen tukemiseksi.


title: Jääkäriliike

text: Haaparannan etappikeskus puolestaan syntyi pfadfindereiden Heikki Kekonin ja W. E. Tuompon sinne suuntaaman tiedotus- ja tiedustelumatkan jatkokomennuksena, kun Lockstedtin harjoitusjoukon perustamisesta oli saatu varmuus ja etapille tulisi näin käyttöä.


title: Jääkäriliike

text: Kemin etappi perustettiin 3. syyskuuta 1915, jolloin Heickell neuvotteli asiasta muun muassa Konstu Pietilän ja Arvi Hällforsin kanssa. Kemissä etappi sijaitsi "Juho Heiskasen" omistamassa matkustajakoti Osulassa. Etappi joutui ilmiannon kohteeksi ja sen toiminta katkaistiin 6. tammikuuta 1916 lähettämällä Helsinkiin sähkösanoma ""Potilas ei saavu"".


title: Jääkäriliike

text: Tästä huolimatta Osulan isäntä Juho Heiskanen pidätettiin. Hänestä tuli ensimmäinen "špalerniitti" eli Pietarin Špalernajan vankilaan teljetty aktivisti. Myöhemmin heitä kutsuttaisiin "kalterijääkäreiksi".


title: Jääkäriliike

text: Kaupunkiolosuhteissa etappi saatettiin perustaa sopivan liikeyrityksen yhteyteen. Esimerkiksi Oulussa toimi konttoristi "Amatus Johanssonin" ylläpitämä toimintapiste Högstenin herrainvaateliikkeessä. Samassa kaupungissa "Iikka Castrén" huolti ja majoitti jääkäriliikkeen nimissä liikkuvia Valion toimitiloissa. Paikallisen työväenlehden Kansan Tahdon lehtimiehet Yrjö Mäkelin ja Hannes Uksila kokosivat värvätyt lehden toimitukseen, josta heidät ohjattiin "Jaakko Kemppaisen" vaatturiliikkeeseen ja sieltä joko jään yli tai Tornion kautta Ruotsiin.


title: Jääkäriliike

text: Etappitiet johtivat rajan yli pohjoisesta alkaen Muoniossa, Kangasjärvellä, Pellossa, Tengeliössä, Palovaarassa, Karungissa, Torniossa ja Haaparannalla. Merenkurkun yli kuljettiin Jepualta ja Voltista alkavilla etapeilla, joiden kohtaamispiste oli Holmön saarella. Kulkijoiden määrällä mitattuina tärkeimmät ylityspaikat olivat Kemin-Haaparannan sekä Tornion reitit. Kemin etapin paljastuttua ja Merenkurkun ollessa yhtenäisessä jäässä muodostui Etelä-Pohjanmaalta Uumajaan johtavan reitin merkitys suureksi.


title: Jääkäriliike

text: Etappitoiminta pyrittiin aluksi eristämään värväyksestä, mutta myöhemmin nämä toiminnot väistämättä sekoittuivat, vaikka se kasvattikin turvallisuusriskiä. Lackman mainitsee esimerkkinä, kuinka etappireitin varrella Pohjois-Ruotsin Seittenkarissa vaikuttaneet etappimiehet värväsivät siellä työskennelleistä suomalaisista metsätyömiehistä ainakin 20 miestä Saksaan.


title: Jääkäriliike

text: Vuoden 1915 loppupuolella majuri Bayer arvioi, että Ausbildungstruppe Lockstedtin miesten koulutus täydentyisi tarkoituksenmukaisesti rintamakokemuksella. Hän otti asian puheeksi liikkeen suomalaisten johtomiesten – Adolf von Bonsdorffin, Rafael Erichin ja Samuli Sarion – kanssa, kun nämä olivat vierailemassa Lockstedter Lagerissa.


title: Jääkäriliike

text: Suostumus asiaan saatiin maaliskuussa 1916 ja liikekannallepanokäsky annettiin 3. toukokuuta 1916. Harjoitusjoukon rintamakelpoiseksi arvioitu osa nimitettiin Kuninkaalliseksi jääkäripataljoona 27:ksi (Königlich Preussisches Jägerbataillon Nr. 27). Koulutukseen vielä jäävä täydennysosa sai harjoitusjoukon vanhan nimen Ausbildungstruppe Lockstedt.


title: Jääkäriliike

text: Tyytymättömyyttä ja purnausta ilmeni jääkärien joukossa sekä suoranaisten olosuhteiden että epätietoisuuden vuoksi. Monilla Suomesta "suuren värväyksen" aikaan saapuneilla ei ollut selkeää käsitystä odotettavissa olevasta tilanteesta (kun sitä ei ollut värväreilläkään). Vaikka jääkäripataljoona toisaalta oli suomalainen yritys ja yhteisö, se oli toisaalta vain yksi saksalaisen sotilaskurin alainen yksikkö. Niinpä kurittomuutta kitkettiin kovin ottein. Ensimmäiset vakavampiin rettelöinteihin syyllistyneet lähetettiin sotaoikeuteen ja sieltä vankileireille.


title: Jääkäriliike

text: Erityinen rangaistusosasto perustettiin Zerkstenin kartanoon kymmenen kilometrin päähän rintamalinjasta vuoden 1916 syksyllä. Osastoa komensi vääpeli Höfelmeyer. Kurinpitokeinoina käytettiin pakkotahtisen harjoittelun ohella ruuatta jättämistä, pimeässä putkassa istuttamista sekä pakkasessa pitämistä. Zerksteniin viedyt "jermut" eivät kuitenkaan olleet lannistettavissa eikä osasto saavuttanut tarkoitustaan: rangaistusosastoon komennetut eivät "palanneet järjestykseen".


title: Jääkäriliike

text: Pataljoonaa varten perustettiin marraskuussa 1916 erityinen rangaistuskomppania, Altona-Bahrenfeldin työkomennuskunta, joka toimi tykistövarikossa Hampurin lähellä. Yhteensä tähän osastoon, "bahrenfelttareihin", päätyi Lackmanin mukaan 216 miestä (Lauerman 1966 laskelmissa 224 miestä). Palvelus oli raskasta ja sitä vaikeutti suuresti vielä sekin, että rangaistusosastolaisten esimiehet puhuivat pelkästään saksaa. Ravinto puolestaan oli niukkaa ja yksipuolista.


title: Jääkäriliike

text: "Bahrenfelttarien" kehnoista olosuhteista kantautui tietoa pataljoonaan, mikä osaltaan lisäsi tyytymättömyyttä pääjoukossa. Rangaistuskomppanian tilannetta ei kuitenkaan korjattu, ennen kuin Špalernajan vankilasta vallankumouksen myötä vapautunut Zugführer Aarne Sihvo, myöhempi Puolustusvoimien komentaja, vieraili Bahrenfeldissa. Sihvo totesi, että rangaistuskomppania tulisi aiheuttamaan särön jääkärien ulkoiseen kuvaan, kun heidän paluunsa Suomeen tulisi ajankohtaiseksi. Omakohtaisiin, tuoreisiin vankilakokemuksiinsa verraten hän saattoi ymmärtää bahrenfelttareiden ahdingon.


title: Jääkäriliike

text: Vain viisi bahrenfelttaria palasi rangaistuskomppaniasta pataljoonaan, lopuista työkuntoiset sijoitettiin pääosin siviilitöihin teollisuuslaitoksiin. Bahrenfelttarit saattoivat palata Suomeen vasta vuoden 1918 sodan päätyttyä, pääosa syksyllä 1918. Jälkeen jääneitä eli Saksassa surkeissa oloissa; jotkut olivat lähteneet maasta omin avuin ja kaikkien kohtalo ei koskaan selvinnyt.


title: Jääkäriliike

text: Kun laajamittainen värväys oli aloitettu syyskuussa 1915, jääkäriliikkeen asia ei ollut enää vain pienten piirien tiedossa ja sen paljastuminen jossain muodossa olisi vain ajan kysymys.


title: Jääkäriliike

text: 28. syyskuuta päivätty raportti kenraalikuvernööri Seynille osoittaa venäläisten jo tuntevan jääkäriliikkeen toiminnan ytimen: Suomessa "harjoitetaan voimakasta kiihotusta suomalaisen nuorison, eritoten ylioppilaitten, saattamiseksi saksalaisiin upseerikouluihin, joissa heidät valmistettaisiin kapinan johtajiksi Suomeen".


title: Jääkäriliike

text: Jääkäriliikkeen paljastumisesta ei puutu sen paremmin tragikoomisia kuin syvästi traagisiakaan piirteitä:


title: Jääkäriliike

text: Venäjän Haaparannan varakonsuli sai jääkäritarjokkaalta kyselyn matkarahoista Saksaan. Tieto matkarahoista oli oikea, mutta osoite väärä: Haaparannassa oikea paikka olisi konsulintoimiston sijasta kaiketi ollut "Halkokonttori".


title: Jääkäriliike

text: Torniossa vangittiin 23. joulukuuta 1915 pfadfinder Edvard Bruhn. Bruhn oli hoitanut yhtä jääkäriliikkeen värväyselimistä, ns. "Liisankadun toimistoa" Helsingissä. Kiinni jouduttuaan vasta 21-vuotias Bruhn paljasti kuulusteluissa tietonsa. Jo ennen kiinni joutumistaan Bruhn oli herättänyt huomiota "kevytmielisellä" elämäntyylillään, jonka seurauksena epäiltiin muun muassa värväykseen ja etappeihin liittyviä muistiinpanoja joutuneen vääriin käsiin. Hänet olikin tarkoitus toimittaa turvallisuussyistä pois maasta, mutta matkaseurue joutui varjostuksen kohteeksi ja kohtalokkaaseen tarkastukseen Tornion asemalla. Vapauduttuaan vallankumouksen yhteydessä Bruhn taisteli sekä Suomen että Viron vapaussodissa, ja kaatui vuonna 1919 Virossa.


title: Jääkäriliike

text: Vuosina 1916–1917 jääkäriliikkeeseen kohdistunutta viranomaistutkintaa johti venäläinen tutkintatuomari Nikolai Maškevitš. Vangittujen jääkärivärvärien oikeudenkäynnit alkoivat joulukuussa 1916 ja päätodistusaineistona olivat Maškevitšin keräämät tiedot ja tunnustukset. Prosessi keskeytyi vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen seurauksena, kun väkijoukko vapautti vangitut ja tuhosi pääosan asiakirjoista.


title: Jääkäriliike

text: Lackmanin mukaan Brest-Litovskin rauhan täydennysneuvottelujen aikaan elokuussa 1918 Berliinissä ryhmä sinne jääneitä jääkäreitä toimitti SKP:n perustavalle kokoukselle välitettävän kirjeen, jossa kertoivat olevansa halukkaita yhteistyöhön. Kirje ei kuitenkaan herättänyt kiinnostusta, sillä SKP:ssä jääkäreitä pidettiin lahtareina, vaikka osa heistä oli proletariaattia, kuten työläisiä ja merimiehiä. Ryhmä Berliinin punajääkäreitä kotiutettiin myöhemmin syksyllä, ja heistä osa ryhtyi yhteistyössä järjestämään organisaatiota punaisten kanssa. Hanke hyytyi, kun salainen poliisi eli Yleisesikunnan osasto III pidätti muutamia.


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolina () on osavaltio Yhdysvaltain itärannikolla. Sen pääkaupunki on Columbia. Englanti perusti Etelä-Carolinan siirtokunnan 1665. Etelä-Carolina on ollut Yhdysvaltain osavaltio vuodesta 1788. Osavaltion asukasluku vuonna 2014 oli noin 4,8 miljoonaa.


title: Etelä-Carolina

text: Osavaltion kaksi yli 100 000 asukkaan kaupunkia ovat Columbia (133 358) ja Charleston (127 999).


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolinalla on kaksi naapuriosavaltiota: Pohjois-Carolina ja Georgia. Kaakosta osavaltio rajoittuu Atlantin valtamereen.


title: Etelä-Carolina

text: Kaksi kolmasosaa Etelä-Carolinan alueesta on Atlantin rannikkotasankoa. Maasto nousee tasaisesti kaakosta kohti luodetta. Sen luoteispuolella on Piedmontiksi kutsuttu kukkula-alue, jonka korkeus vaihtelee 120-400 metriä merenpinnan yläpuolella.


title: Etelä-Carolina

text: Vuoden kuumin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Charlestonissa on melkein 31 astetta. Kylmintä on tammikuussa, keskimääräinen alin +6 astetta.


title: Etelä-Carolina

text: Hurrikaanit ja trooppiset myrskyt tulevat toisinaan Etelä-Carolinan rannikolle. Vuosina 1901-2009 ne rantautuivat Etelä-Carolinaan 27 kertaa. Voimakkaimmat olivat Hurrikaani Hazel vuonna 1954 ja Hurrikaani Hugo vuonna 1989.


title: Etelä-Carolina

text: Ennen eurooppalaisia Etelä-Carolinan alueella eli useita intiaaniheimoja, joista suurimmat olivat cherokeet ja catabwat.


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolina oli yksi Kolmestatoista siirtokunnasta. Se vastusti brittien verotusta Siirtokuntien kongressissa vuosina 1774 ja 1775. Itsenäisyyssodassa sen maaperällä käytiin 137 taistelua.


title: Etelä-Carolina

text: Yhdysvaltojen sisällissota alkoi Etelä-Carolinasta, joka oli sekä ensimmäinen unionista eronnut osavaltio, että ensimmäisen Yhdysvaltain sisällissodan aloittaneen taistelun tapahtumapaikka (Fort Sumter lähellä Charlestonia).


title: Etelä-Carolina

text: Sisällissota oli raskas, osavaltio menetti viidesosan miespuolisesta väestöstään ja sen talous oli riekaleina. 1900-luvun alussa talous alkoi kohentua, enimmäisenä virisi tekstiiliteollisuus ja sen perässä muita tuotannon aloja. Kansalaisoikeusliike lopetti rotuerottelun 1960-luvun lopussa melko rauhallisesti, paitsi että poliisi ampui Orangeburgissa kolme mielenosoitukseen osallistunutta mustaa miestä.


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolinan lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 46 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 124 jäsentä. Tuomarien valinnasta päättävät kaikki 170 parlamenttiedustajaa yhteisessä istunnossa.


title: Etelä-Carolina

text: Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.


title: Etelä-Carolina

text: Osavaltio on jaettu 46 piirikuntaan.


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolinan bruttokansantuote vuonna 2010 oli 164 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista 27. tilalla.


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolinan tuloveroprosentti kuuluu Yhdysvaltojen eteläosan korkeimpiin. Vuonna 2016 osavaltio kantoi tuloveroa enimmillään seitsemän prosenttia.


title: Etelä-Carolina

text: Vuonna 2013 osavaltion viidestä suurimmasta työllistäjästä neljä toimi terveydenhuollon alalla, kakkossijalla oli BMW:n tuotantolaitokset Greerin kaupungissa.


title: Etelä-Carolina

text:
Etelä-Carolinassa on kaikkiaan 27 lentoasemaa.
Osavaltiossa on myös kolme satamaa; Charleston, Georgetown ja Port Royal.


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolinan asukkaista 68,4 % on valkoisia. Osuus on pienempi kuin Yhdysvalloissa keskimäärin (77,9 %).


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolinassa on elänyt monia merkittäviä kirjailijoita. William Gilmore Simms kuului heistä menestyneimpiin. Julia Peterkin, joka kirjoitti ensimmäisenä mustana plantaasien elämästä, sai vuoden 1928 Pulizerin palkinnon. Archibald Rutledge oli ensimmäinen kansallisrunoilija. DuBose Heyward kirjoitti romaanin Porgy, jonka pohjalta tehtiin George Gershwinin säveltämä ooppera "Porgy ja Bess".


title: Etelä-Carolina

text: Dizzy Gillespiellä oli merkittävä osa jazzin kehityksessä. Useissa kaupungeissa on sinfoniaorkestereja.


title: Etelä-Carolina

text: Spoleton festivaali, jolla tuotetaan oopperaa ja esitetään tanssia, teatteria, klassista eurooppalaista musiikkia ja jazzia,järjestetään Charlestonissa vuosittain touko-kesäkuun vaihteessa. Festivaalilla käy vuosittain yleisöä 70 000–80 000 henkeä.


title: Etelä-Carolina

text: Etelä-Carolinassa ei ole yhtään huippuammattilaisjoukkuetta. Pohjois-Carolinassa pelaavien Carolina Hurricanesin ja Carolina Panthersin katsotaan kuitenkin edustavan koko Carolinaa. Yliopistourheilu on suosittua Etelä-Carolinassa. Clemson Universityn ja Etelä-Carolinan yliopiston amerikkalaisen jalkapallon kotiotteluihin saapuu säännöllisesti 80 000 katsojaa. Osavaltion useilla pienemmillä yliopistoilla on myös kattavat urheilupainotukset. Baseballin saralla osavaltiossa on useita ammattilais-, puoliammattilais ja eri amatööritasojen joukkueita. Alueella toimii myös oma juniorisarja Carolina League.


title: Etelä-Carolina

text: Autourheilu on suosittua Etelä-Yhdysvalloissa, ja niin myös Etelä-Carolinassa on useita moottoriurheiluratoja. Näistä tärkeimpänä monien NASCAR-tapahtumien isännöitsijä Darlington Raceway. Golfin harrastus on laaja-alaista osavaltiossa, ja Myrtle Beachissä on eniten golfkenttiä asukasta kohden.


title: Columbia

text: Columbia on erittäin yleinen nimi, jonka mukaan on nimetty monta paikkakuntaa ja muuta asiaa, varsinkin Yhdysvalloissa. Nimi tulee Kristoffer Kolumbuksesta.


title: Riika

text: Riika (, ) on Latvian pääkaupunki. Se sijaitsee Itämeren rannalla Väinäjoen suulla. Kaupunki on tärkeä alueellinen satamakaupunki ja teollisuuden keskus. Riika on myös Baltian maiden väkiluvultaan suurin kaupunki. Väkiluku on kuitenkin pudonnut jatkuvasti Latvian itsenäistymisen jälkeen (1991: 910 000, 2000: 764 329, 2013: 696 618). Noin 42,6 prosenttia Riian asukkaista on kansallisuudeltaan latvialaisia, venäläisiä on 39,8 prosenttia, valkovenäläisiä 4,1 prosenttia, ukrainalaisia 3,7 prosenttia, puolalaisia 1,9 prosenttia ja loput (7,9 %) muita kansallisuuksia.


title: Riika

text: Suomen kielessä kaupungin nimi Riika taipuu kuten siika: "Riika : Riiassa : Riikaan".


title: Riika

text: Arkeologisten todisteiden perustella Riiassa oli kauppakeskus jo 100-luvulla eaa. Kauppakeskus sijaitsi liiviläisten muinaisella asuma-alueella ja viikinkien Väinäjoen kautta kulkevan idäntien suulla.


title: Riika

text: 1100-luvun jälkipuoliskolla alueelle alkoi tulla saksalaisia kauppiaita ja ristiretkeläisiä. Vuonna 1158 Baltian saksalaiset kauppiaat perustivat kaupallisen asutuksen Liivinmaalle nykyisen Riian alueelle. Noin vuonna 1180 alueelle saapui kauppiaiden mukana myös Bremenin roomalaiskatolisen arkkipiispan lähettämä lähetyssaarnaaja Meinhard, joka käynnisti liiviläisten kastamisen ja muutamaa vuotta myöhemmin Ykskylän () kirkon ja kivisen linnoituksen rakentamisen Riiasta vajaa 30 kilometriä kaakkoon eli Väinäjokea ylävirtaan. Toinen linnoitus rakennettiin asukkaiden turvaksi tätä lähemmäksi, Väinäjoen saareen nykyisen Salaspilsin lähelle. Tässä vaiheessa seutu oli vielä Polatskin ruhtinaan veronkantoaluetta ja Baltian maiden asukkaiden käännytystyö kristinuskoon rauhanomaista. Vuonna 1186 Meinhard vihittiin Ykskylän piispaksi, mutta hän kuoli vuonna 1196. Hänen seuraajansa saapui käännytystyöhön paavin kannustaman ristiretkeläisjoukon mukana vuonna 1198, mutta uusi piispa sai pian surmansa taistelussa liiviläisten kanssa.


title: Riika

text: Vuonna 1200 Liivinmaan uusi piispa Albert von Buxhövden saapui Riikaan mukanaan 23 laivaa ja 500 aseistettua ristiretkeläistä. Seuraavana vuonna 1201 von Buxhövden perusti Väinäjoen ja sen vähäisen Rige-sivuhaaran väliselle liiviläisalueelle Riian kaupungin hallinnolliseksi, kirkolliseksi ja kaupalliseksi keskukseksi. Kaupunki oli ensimmäinen koko Liivinmaalla. Liivinmaan piispanistuin siirrettiin Ykskylästä Riikaan, jonne ryhdyttiin rakentamaan Neitsyt Marialle omistettua tuomiokirkkoa (peruskivi vuonna 1211). Vuonna 1202 Buxhövden perusti Riiassa kalparitariston ritarikunnan, jonka tavoitteena oli turvata tilapäisiä ristiretkeläisiä vakaampi ritarijoukko balttien käännytystyön turvaksi. Hän myös salli hopearahan lyömisen kaupankäynnin edistämiseksi.


title: Riika

text: Kalparitaristo kärsi tappion semgalleille Saulen taistelussa vuonna 1236. Tämän jälkeen ritaristo liitettiin Saksalaiseen ritarikuntaan, joka vakiinnutti saksalaisten valtakauden Vanhan-Liivinmaan alueella. Preussin ja Liivinmaan tavoin Riika tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan suojelukseen, vaikka sitä ei liitetty keisarikunnan alueisiin.


title: Riika

text: Riika kärsi 1200-luvuilla peräti viidestä tulipalosta, minkä seurauksena kaupungissa kiellettiin puurakennusten rakentaminen kaupunginmuurien sisäpuolelle. Kaupunki kehittyi silti kauppakeskukseksi, ja se liittyi Hansaliittoon vuonna 1282.


title: Riika

text: Kun Hansaliiton merkitys väheni, edelleen kasvanut Riika joutui yhä enemmän ulkomaiden poliittisen ja sotilaallisen mielenkiinnon kohteeksi. Uskonpuhdistuksessa maat, mukaan lukien Riika, siirtyivät protestanttisuuteen. Vuonna 1561 Riika sai 20 vuodeksi vapaakaupungin aseman.


title: Riika

text: Vuonna 1581 Riika joutui Puolan alaisuuteen, kunnes Ruotsin Kustaa II Aadolf valloitti kaupungin ja sen läheisyydessä sijainneen Daugavgrīvan linnoituksen kolmikymmenvuotisessa sodassa vuonna 1621.


title: Riika

text: Vuosien 1656–1658 Pohjan sodassa Riika joutui Venäjän miehittämäksi, mutta se palautui sodan jälkeen Ruotsille. Riika oli Ruotsin valtakunnan suurin kaupunki, jolla oli laajat itsehallinto-oikeudet. Vuonna 1683 ilmestyi ensimmäinen latviankielinen aapinen, ja vuonna 1698 Raamattu julkaistiin latviaksi.


title: Riika

text: Suuressa Pohjan sodassa vuonna 1710 Venäjän Pietari Suuri valloitti Riian, joka jäi Venäjälle sodan lopettaneessa Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721. Riiasta tuli yksi Venäjän tärkeimmistä satamakaupungeista, jollaisena se pysyi ensimmäiseen maailmansotaan saakka. 1900-luvun alkuun mennessä Riika oli tullut myös huomattavaksi teollisuuskaupungiksi, ja se oli Venäjän kolmanneksi suurin kaupunki Moskovan ja Pietarin jälkeen.


title: Riika

text: Valtiollisista muutoksista huolimatta baltiansaksalaiset pysyivät vuosisatojen ajan Riian suurimpana väestöryhmänä. Vuonna 1867 heitä oli 42,9 prosenttia kaupungin väestöstä. Kaupungin hallintokielenäkin oli saksa vuoteen 1891 saakka, jolloin sen syrjäytti tästä asemasta venäjä. Samoihin aikoihin kuitenkin latvialaiset nousivat kaupungin suurimmaksi väestöryhmäksi ja Riiasta kehittyi Latvian kansallisen heräämisen tärkein keskus.


title: Riika

text: Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1917 Saksa miehitti Riian. Seuraavan vuoden maaliskuussa Brest-Litovskin rauhansopimuksen mukaan Riika olisi joutunut Saksalle, mutta kun Saksa 11. marraskuuta 1918 joutui antautumaan länsiliittoutuneille, se ei voinut pitää aluetta hallinnassaan. Sen sijaan Latvia julistautui itsenäiseksi 18. marraskuuta, ja Riika tuli sen pääkaupungiksi.


title: Riika

text: Latvian itsenäistyttyä Riika menetti asemansa Venäjän kaupan keskuksena ja Britannia ja Saksa tulivat Latvian tärkeimmiksi kauppakumppaneiksi.


title: Riika

text: Toisen maailmansodan aikana Latvian ja sen mukana Riian miehitti ensin Neuvostoliitto kesällä 1940 ja seuraavana vuonna Operaatio Barbarossan jälkeen Saksa. Baltiansaksalaiset pitivät Saksaa vapauttajana, mutta Riian juutalaisväestö joutui suuresti kärsimään. Suuri osa Riian juutalaisista joutui kaupungin läheisyyteen perustetulle Kaiserwaldin keskitysleirille. Sodan aikana Latvia menetti melkein kolmasosan väestöstään.


title: Riika

text: Vuonna 1945 Riika joutui jälleen Neuvostoliiton miehittämäksi. Siitä tuli Latvian sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunki. Teollistumisen ja Neuvostoliiton asutuspolitiikan tuloksena kaupunkiin muutti suuri määrä venäläisiä, mikä muutti kaupungin väestörakenteen.


title: Riika

text: Neuvostoliiton hajottua Riiasta tuli 17. syyskuuta 1991 jälleen itsenäisen Latvian pääkaupunki. Vuonna 2004 Latvia liittyi Natoon ja Euroopan unioniin. Vuonna 2004 halpalentoyhtiöiden tulo johti matkailijoiden määrän kasvuun.


title: Riika

text: Riika sijaitsee Itämereen kuuluvan Riianlahden etelärannikolla Rigavan rannikkotasangolla. Kaupungin historiallinen keskusta kohoaa Väinäjoen rannalla noin kymmenen kilometrin päässä merestä. Maasto on alavaa ja hiekkapitoista tasankoa, jonka korkeus on 1–10 metriä merenpinnasta. Osa kaupungin alavimmasta alueesta on tulvaherkkää.


title: Riika

text: Riian ilmasto on kohtalaisen lämmin ja kostea, koska kaupunki sijaitsee lähellä merta. Kesät ovat viileät ja pilviset, ja heinäkuun korkeimpien vuorokausilämpötilojen keskiarvo on 21,7 °C. Talvet ovat melko lämpimät, ja suojasäitä on usein. Tammikuun keskimääräinen lämpötila on −5 °C. Maa peittyy lumeen tavallisesti joulukuun puolessavälissä, ja lumi sulaa maaliskuun puoleenväliin mennessä. Vuoden kaikista päivistä 40 prosenttia on pilvisiä.


title: Riika

text: Lähes kaikki tärkeät Latvian rahoituslaitokset sijaitsevat Riiassa, mukaan lukien Latvian keskuspankki. Ulkomainen kauppa Riian kautta on ollut kasvussa viime vuosina, ja kauppa on saanut uutta pontta 1. toukokuuta 2004 lähtien, jolloin Latvia liittyi Euroopan unioniin. Yli 50 prosenttia Latvian yhtiöistä on rekisteröity Riian alueella. Tämä näkyy myös Latvian kansantaloudessa. Maan bruttokansantuotteesta Riika toi vuonna 2009 kaikkiaan 55 prosenttia.


title: Riika

text: Liikevaihdoltaan Riian 10 suurinta yritystä olivat vuonna joulukuussa 2009 (liikevaihto miljoonaa LVL):


title: Riika

text: Riiassa valmistetaan noin puolet koko Latvian teollisuustuotannosta, keskittyen rahoitusalan yleishyödyllisiin palveluihin, ruokiin ja juomiin, lääkkeisiin, puunjalostus-, tulostus- ja julkaisutoimintaan, tekstiileihin ja huonekaluihin sekä tietoliikennelaitteiden valmistukseen.


title: Riika

text: Useimmat Latvian kansallisista valtateistä alkavat Riiasta. Kansainvälisistä maantiereiteistä merkittävimpiä ovat eurooppatiet E22 (eli valtatie A6 ja A10), E67 ("Via Baltica", valtatie A1 ja A7) ja E77 (A2 ja A8), jotka kulkevat myös Riian kautta tai ohi. Muita merkittäviä valtateitä ovat A3 ja A9.


title: Riika

text: Riian rautatieasemalta liikennöidään sekä lähi- että kaukoliikenteen junilla. Kansainvälistä henkilöliikennettä on erityisesti Venäjälle (Pietari ja Moskova) mutta myös Viron rajalle (Valka) ja Daugavpilsin kautta Liettuaan (esimerkiksi Vilna) ja ainakin kesäkaudella Valko-Venäjälle (Polatsk ja Minsk). Kansainvälisen liikenteen odotetaan lisääntyvän, jos Euroopan yhteisön Rail Baltica -ratahanke saa yhdistettyä Baltian maiden rataverkon nopeammalla yhteydellä Varsovaan 2010-luvun aikana.


title: Riika

text: Riian kansainvälinen linja-autoasema on merkittävä kaukoliikenteen keskus, jolla operoi runsas 30 linja-autoliikenteen yritystä. Vuonna 2009 linja-autoasemalta lähti päivittäin keskimäärin 458 vuoroa, joista 50 oli kansainvälisiä kaukoliikenteen reittejä. Vuositasolla linja-autoaseman kautta kulki 2,281 miljoonaa matkustajaa.


title: Riika

text: Riian satama on tärkeä meriliikenteen keskus niin rahti- kuin matkustajalaivoille. Riiassa käy vuosittain noin 60 000 laivamatkustajaa, eniten Ruotsista ja Saksasta. Latvian lipun alla purjehtiva Tallinkin matkustaja-autolautta M/S "Isabelle" liikennöi väliä Tukholma–Riika. Sataman rahtiliikenteen odotetaan kasvavan, koska kauppa on vilkastunut Latvian ja muiden entisen Neuvostoliiton valtioiden sekä Kiinan kansantasavallan välillä.


title: Riika

text: Useat matkailijat saapuvat lentäen Riian kansainväliselle lentoasemalle (RIX), joka on airBalticin kotikenttä ja Baltian suurin lentoasema. Lentoasema sijaitsee kymmenen kilometriä Riian keskustasta lounaaseen. Tätä vuonna 1973 toimintansa aloittanutta lentoasemaa nykyaikaistettiin vuonna 2001 kaupungin täyttäessä 800 vuotta. Maaliskuussa 2007 avattiin uusi eteläinen terminaali. Kiitotien pidentämistyöt valmistuivat lokakuussa 2008, jonka jälkeen lentokentälle on voinut laskeutua suuremmillakin konetyypeillä, joita ovat Airbus A340, Boeing 747, 757, 767 ja 777. Vuotuiset matkustajamäärät ovat kasvaneet vuodesta 1993 (310 000 matkustajaa) yli neljään miljoonaan vuonna 2009, Baltian suurimmaksi. Vuonna 2010 lentoasema sai palkinnon parhaasta yli viisi miljoonaa matkustajaa käsittelevästä lentoasemasta. Vuonna 2014 valmistui EU:n rahoittama kunnostushanke, jonka myötä lentoasema kykenee käsittelemään 5-6 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Pitemmän aikavälin kehityssuunnitelman mukaan Riika tähtää 14 miljoonan matkustajan lentoasemaksi vuoteen 2032 mennessä.


title: Riika

text: Kaupungin sisästä liikennettä palvelee kattava linja-auto-, johdinauto-, raitiovaunu- ja reittitaksiverkosto. Lähijunia kulkee Jūrmalaan, Saulkrastiin, Aizkraukleen, Salaspilsiin, Tukumsiin ja Jelgavaan.


title: Riika

text: Riian historiallinen keskusta on vuodesta 1997 lähtien ollut yksi Unescon maailmanperintökohteista. Kaupunki on erittäin merkittävä sen laajan jugend-arkkitehtuurin takia, jota Unesco pitää vertaansa vailla olevana koko maailmassa.


title: Riika

text: Riian tärkeimpiä nähtävyyksiä on historialliseen keskustaan kuuluva Riian vanhakaupunki eli "Vecrīga", jossa on paljon historiallisia kortteleita ja jonne on vuosisatojen kuluessa noussut useita korkeita kirkkoja. Riian tuomiokirkko, jonka arkkitehtuuri yhdistelee muun muassa varhaisgotiikkaa ja barokkia, rakennettiin vuoden 1211 (peruskivi) jälkeisen vuosikymmenen aikana. Se on Baltian maiden suurin kirkko. Pyhän Pietarin kirkko on 123-metrinen rakennus, jonka ylätasanteelle voi nousta hissillä. Pyhän Jaakobin katedraali edustaa arkkitehtuurilliselta tyylisuunnaltaan varhaisgotiikkaa.


title: Riika

text: Vanhankaupungin läheisyydessä sijaitsee lukuisia jugendtyylisiä rakennuksia. Riiassa on monia tunnettuja aukioita, joista "Rats Laukumsilla" sijaitsee Riian nähtävyyksiin kuuluva Mustapäiden talo. Riian keskustassa sijaitseva viiden hehtaarin laajuinen "Vērmanes-puutarha" on Riian vanhin julkinen puisto.


title: Riika

text: Vanhassakaupungissa sijaitsee myös 42 metriä korkea, vuonna 1935 pystytetty Vapauden muistomerkki, joka kunnioittaa Latvian vapaussodan (1918–1920) aikana kaatuneita. Riian linnassa toimii Latvian historian museo ja presidentin kanslia.


title: Riika

text: Vuonna 1930 valmistuneella Riian keskustorilla käy joka päivä kymmeniä tuhansia asiakkaita. 368,5 metriä korkea Riian radio- ja televisiotorni on Euroopan kolmanneksi korkein rakennus.


title: Riika

text: Väinäjoen yli johtaa useita siltoja. Vanhin näistä on keskustan rautatiesilta (). "Kivisilta" () yhdistää Riian vanhankaupungin ja Pārdaugavan lähiön. "Saarisilta" () yhdistää Maskavas Forštaten ja Zaķusalan. "Kaapelisilta" () yhdistää vanhankaupungin Ķīpsalaan. Vuonna 2008 valmistui ensimmäinen osa uudesta "Eteläsillasta" ().


title: Riika

text: Latvian tasavallan presidentin kanslia toimii "Riian linnassa", Kaapelisillan kupeessa osoitteessa Pils laukums 3. Kesäkuussa 2013 presidentinlinnassa suoritettiin remonttia. Sen aikana 20. kesäkuuta 2013 syttyi tulipalo, joka tuhosi historiallista irtaimistoa sekä katto- ja lattiarakenteita.


title: Riika

text: Riian julkisivu kehittyy kaupungin uudistuessa. Latvian kansalliskirjaston rakentaminen alkoi syksyllä 2007 Väinäjoen rannalle. "Valon linna"ksi nimetty kansalliskirjaston uudisrakennus otettiin käyttöön vuonna 2014. Ķīpsalaan rakennetaan kolmea muuta korkeaa rakennusta – 25-kerroksista Da Vinci -kompleksia ja kahta 30-kerroksista Z-Towers-tornitaloa.


title: Riika

text: Riian korkein päättävä elin on kaupunginvaltuusto "(Rīgas dome)". Siihen kuuluu 60 valtuutettua, jotka valitaan neljän vuoden välein järjestettävissä kunnallisvaaleissa. Valtuutetut valitsevat keskuudestaan valtuuston puheenjohtajan, joka on samalla Riian kaupunginjohtaja, sekä kolme varakaupunginjohtajaa. Nykyinen kaupunginjohtaja (vuodesta 2009) on Nils Ušakovs, josta tuli ensimmäinen venäläinen, joka on valittu itsenäistyneen Riian kaupunginjohtajaksi. Kaupunginhallitukseen "(Rīgas domes prezidijs)" kuuluu kaupunginjohtaja sekä edustajia valtuuston poliittisista ryhmittymistä näiden valtuustopaikkamäärän mukaan.


title: Riika

text: Riika on jaettu seitsemään hallinnolliseen piiriin. Kolme näistä perustettiin 1. syyskuuta 1941, ja kolme muuta perustettiin lokakuussa 1969. Riiassa ei ole virallisia alemman tason hallinnollisia yksiköitä, mutta Riian kaupunginvaltuusto valmistelee suunnitelmaa, jossa Riika tulee koostumaan 58 kaupunginosasta. Nykyiset piirien nimet on vahvistettu 28. joulukuuta 1990.


title: Riika

text: Maaliskuun 2011 väestönlaskennan mukaan Riiassa oli 658 640 asukasta. Kaupungissa asuu siis noin kolmannes koko Latvian väestöstä. Riian väestöstä latvialaisia on 42,33 prosenttia, venäläisiä 41,03 prosenttia, valkovenäläisiä 4,19 prosenttia, ukrainalaisia 3,86 prosenttia, puolalaisia 1,99 prosenttia, juutalaisia 1,07 prosenttia ja loput 5,53 prosenttia muita kansallisuuksia.


title: Riika

text: Riian ja samalla koko Latvian väkiluku on ollut laskusuunnassa siitä lähtien, kun maa vuonna 1991 itsenäistyi Neuvostoliitosta.


title: Riika

text: Riian väkiluku oli suurimmillaan yli 900 000 vuosina 1989–1990, vähän ennen Latvian itsenäistymistä.


title: Riika

text: Huomautukset:


title: Riika

text: Koko Latvian koulujärjestelmä sai alkunsa vuonna 1211 perustetusta Riian tuomiokirkon koulusta. 1200–1500-luvuilla opetusta annettiin lähinnä saksan kielellä. 1500-luvun puolenvälin jälkeen myös latviankielistä opetusta kehitettiin. Itsenäistymisen jälkeen, vuoden 1919 lopulla, 8–14-vuotiaille lapsille tuli oppivelvollisuus. Samana vuonna Riikaan perustettiin Latvian yliopisto, maan ensimmäinen yliopisto.


title: Riika

text: Nykyäänkin Riika on Latvian sivistyksen keskus. Vuoden 2008 alussa 79 prosenttia koko Latvian korkeamman asteen opiskelijoista opiskeli Riian oppilaitoksissa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 13 valtion ja 14 yksityistä korkeakoulua (mukaan luettuna kaksi ulkomaisen korkeakoulun sivupistettä); koko Latviassa oli tuolloin 34 korkeakoulua. Lisäksi kaupungissa toimi 10 valtiollista ja 14 yksityistä ammattikorkeakoulua. Riian korkeakouluista tunnetuimpia ovat:Suurin osa Riian korkeakouluista on maksullisia, mutta valtiolta voi saada opiskeluun opintolainaa.


title: Riika

text: Vuonna 2014 Riika toimi Euroopan kulttuuripääkaupunkina.


title: Riika

text: Riian suosituimmat urheilulajit ovat jääkiekko ja koripallo. Jääkiekossa kaupunkia edustaa KHL:ssä pelaava Dinamo Riika. Dynamon kotihallina toimii vuonna 2006 avattu Riika-areena, joka toimi yhtenä vuoden 2006 jääkiekon MM-kilpailuiden pelipaikoista. Koripallossa pääsarjatasolla kaupunkia edustaa Barons LMT. Kaupungissa toiminut ASK Rīga voitti kolme Euroliigan mestaruutta, mutta seura lopetti toimintansa vuonna 2009. Riika-areena toimii Baronsien kotiareenana. Naisten koripallossa TTT Riga on voittanut 18 Euroliiga-mestaruutta.


title: Riika

text: Skonto FC on kaupungin menestynein jalkapallojoukkue, ja se pelaa Latvian pääsarjassa. Muita jalkapallojoukkueita ovat RFS/Olimps, FK Daugava Rīga ja FK Jaunība Rīga.


title: Riika

text: Riiassa järjestetään vuosittain Riian maraton, johon osallistui vuonna 2012 yli 18 000 juoksijaa 59 eri maasta. Vuonna 2018 osallistujia oli lähes 26 000, ja he edustivat 69 maata.


title: Riika

text: Riialla on ystävyyskaupunkeja sekä Euroopassa, Aasiassa, Pohjois-Amerikassa että Australiassa.


title: Kolmivaihevirta

text: Kolmivaihevirta (kolmivaihejärjestelmä) on yksi vaihtovirran muoto. Kolmessa vierekkäisessä johtimessa on sinimuotoinen, samantaajuinen ja yhtä suuri jännite. Jännitteiden välillä on 1/3 jakson (120°) vaihe-ero, jolloin vaiheista yhteensä käytettävissä oleva teho on koko ajan yhtä suuri. Vaihejohtimien lisäksi käytössä on usein nollajohdin. Kolmivaihevirtaa käytetään yleisesti, erityisesti voimansiirrossa, sillä vakiotehon käytöstä on joitakin käytännön etuja.


title: Kolmivaihevirta

text: Kolmea vaihetta merkitään nykyään sähköjärjestelmässä tunnuksilla L1, L2 ja L3. Aikaisemmat merkinnät vaiheille olivat R, S ja T. Vaihejohtimien värikoodi on yleensä ruskea, musta ja harmaa. Sähköjärjestelmän nollaa merkitään N:llä (tunnusväri sininen, vanhoissa asennuksissa harmaa, valkoinen tai vaaleansininen) ja suojamaata PE:llä (tunnusväri kelta-vihreä, vanhoissa asennuksissa punainen).


title: Kolmivaihevirta

text: Vaiheen ja nollan välistä jännitettä kutsutaan "vaihejännitteeksi U", joka Suomen pienjänniteverkossa on 230 V (formula_1). Vaiheiden välistä jännitettä kutsutaan "pääjännitteeksi". Verkon pääjännite on formula_2, Suomen pienjänniteverkossa 400 V.


title: Kolmivaihevirta

text: Puhekielessä kolmivaihevirtaa kutsutaan myös nimellä "voimavirta". Vastaavasti yksivaiheista virtaa kutsutaan "valovirraksi" tai "seinävirraksi". Kaikki nämä käsitteet viittaavat ensi sijassa tyypilliseen käyttötarkoitukseen, eivätkä niinkään sähkön "voimallisuuteen". Voimavirran kohdalla viitataan historiallisesti siihen, että kolmivaihevirralla on helpompi pyörittää mekaanista voimaa tuottavia moottoreita. Se on usein "voimallisempaa" kuin valovirta, kun sen tyypillinen käyttötarkoitus niin vaatii, mutta esimerkiksi laajat valaistusverkostot usein myös toimivat suuremmilla tehoilla valovirrasta kuin yksittäinen ns. voimavirtamoottori. Siksi nykykäytännössä on toivottavaa puhua nimenomaan kolmivaihevirrasta, ja tarpeen vaatiessa täsmentää erikseen jännite sekä virransietokyky, lopullisen tehon määreinä.


title: Kolmivaihevirta

text: Keski-Euroopassa, erityisesti ranskankielisessä Belgiassa, sekä Norjassa on edelleen käytössä kolmivaihejärjestelmiä, jossa 230 V saadaan kahden vaihejohtimen väliltä. Tällöin kumpikaan johdin ei ole nollajohdin ja mm. pistorasioiden molemmissa koskettimissa on hengenvaarallinen (noin 133 V) jännite maahan verrattuna. Tämän vuoksi tällaisessa järjestelmässä olevissa nykyaikaisissa asennuksissa kaikki johdonsuojakytkimet katkaisevat molemmat johtimet (ranskaksi "disjoncteur bipolaire"). Lisäksi vikavirtasuojakytkin (ranskaksi "dispositif différentiel à courant résiduel") kytkee sähköt pois, mikäli kyseisten kahden vaiheen välillä on virtaero. Tyypillisesti suoja laukeaa 30 milliampeerin erosta. Virtaero merkitsee sitä, että järjestelmässä on jossain vaiheen ja maan välinen virtapiiri, eli ongelmatilanne.


title: Kolmivaihevirta

text: Pohjois-Amerikassa yksityisasuntoihin ei tule kolmivaihevirtaa, vaan aina kaksi vaihetta ja nolla, joiden vaihe-ero on 180° ja niiden välistä saa siten 240 V. Yleensä yksityisasunnon kuorma on pääkytkimellä (katkaisijalla) rajattu 200 ampeeriin. 120 V vaihejännitteen mukainen 208 V kolmivaihejärjestelmä on kuitenkin käytössä. Esimerkiksi kaupallisissa kiinteistöissä pistokejännite (120V nollajohtimen ja vaiheen välillä) saadaan aikaan kolmivaiheisilla 120/208V, kolmio-tähti tai yksivaiheisilla 120/240V kuivamuuntajilla. Jäähdytys ja muu LVI-kuorma yleensä kytketään kaupallisissa ja teollisissa kiinteistöissä 277/480V kolmivaihejärjestelmiin, joita syötetään tähtijärjestelmän kolmen vaiheen ja nollajohtimen kautta jakelumuuntajilta.


title: Kolmivaihevirta

text: Kolmivaihekytkennässä vaihejännitteellä U ja verkon vaiheen virralla I saatava teho on 3·U·I. Esim. 3x16 A 3-vaihesulakkeiden maksimikuormitus on 3·230 V·16 A = 11 040 W.


title: Kolmivaihevirta

text: Kolmivaiheverkon tähtikytkennässä vaihejännitteellä U ja kuorman virralla I (=verkon vaihevirta) saatava teho on formula_3.


title: Kolmivaihevirta

text: Kolmivaiheverkon kolmiokytkennässä vaihejännitteellä U (=verkon pääjännite) ja kuorman virralla I saatava teho on formula_3. Tällöin verkon vaihevirta I on formula_5.


title: Messinki

text: Messinki on kuparin ja sinkin seos, jota voidaan valmistaa eri sekoitussuhteilla. Seossuhdetta muokkaamalla saadaan ominaisuuksiltaan erilaisia messinkejä, jotka voidaan yleisesti jaotella kolmeen pääryhmään: lyijytön messinki (kupari-sinkkiseos), lyijyllinen messinki ja erikoismessinki (lisätty myös muita seosaineita). Eri pääryhmillä ei kuitenkaan ole selkeitä yhteneväisyyksiä ryhmien sisällä, sillä messingin ominaisuudet vaihtelevat sinkin ja muiden seosaineiden määrien mukaan jolloin lyijytöntäkin messinkiä voi olla monenlaista.


title: Messinki

text: Messinkiä käytetään yleensä tilanteissa, joissa raaka-aineen tulee kestää korroosiota. Messinki on myös lujempaa kuin puhdas kupari. Yleisiä käyttökohteita messingille ovat lukot, ovenkahvat, kolikot, soittimet (kuten vaskipuhaltimet), vetoketjut, ruuvit sekä useat teollisuuden sovellutukset.


title: Messinki

text: Useisiin muihin metalleihin verrattuna messingillä on hyvä korroosionsietokyky, se on vahvaa ja lujaa ja sitä voidaan muokata helposti. Messinki on muokattavuudeltaan käyttökelpoisempaa kuin esimerkiksi pronssi ja sinkki, ja muokattavuuden ansiosta messinkiä käytetään useissa erilaisissa sovelluksissa. Vaikka messinki sietää korroosiota, sille ominainen korroosioilmiö on sinkinkato. Korroosionkestävyyttä voidaan parantaa lisäämällä messinkiin alumiinia.


title: Messinki

text: Messingin sulamispiste on seossuhteista riippuen noin 900–940 °C. Punaisen messingin sulamispiste on hieman korkeampi, 1 000 °C, ja esimerkiksi keltaisen messingin sulamispiste on 930 °C. Muokkaamalla kuparin ja sinkin seossuhdetta voidaan valmistaa kovaa tai pehmeää messinkiä.


title: Messinki

text: Jo 4000 vuotta eaa. on merkkejä kupari-sinkkiseosten käytöstä Kiinassa, ja 100–200 vuotta eaa. niiden käyttö oli levinnyt laajalle alueelle Itä- ja Keski-Aasiaan. Varhaisimmissa muinaisesineissä käytetty messinki on kuitenkin ollut luonnon oma metalliseos, eikä kuparin ja sinkin tietoisesta seostamisesta ole todisteita näin varhaiselta ajalta. Todennäköisimmin varhaista messinkiä on valmistettu sulattamalla sinkkiä sisältävää kuparimalmia.


title: Messinki

text: Kreikkalaisten ja roomalaisten lähteiden mukaan nykyaikaisen messingin tapaisten seosten valmistaminen kuparista ja kalamiinista eli sinkkisilikaatista alkoi n. 100 vuotta eaa., jolloin messingin ensimmäinen tärkeä käyttökohde olivat messinkikolikot. Samalla aikakaudella messinkiä on valmistettu myös Intian alueella, jossa metallista sinkkiä oli saatavilla satoja vuosia ennen Eurooppaa. Tämä mahdollisti messingin valmistuksen suoraan metallisesta sinkistä ja kuparista, jolloin messingin sinkkipitoisuutta ja näin ollen valmiin seoksen ominaisuuksia voitiin kontrolloida paremmin.


title: Messinki

text: Keskiajalle asti messinki valmistettiin Euroopassa kalamiinista. Maailman kupariteollisuuden keskus sijaitsi tällöin Etelä-Walesissa Swanseassa, jonka lisäksi messinkiä valmistettiin myös mm. Kiinassa, Ruotsissa, Hollannissa ja Saksassa. Saksalaisen Aachenin kaupungin on raportoitu tuottaneen yli 13 000 tonnia messinkiä vuodessa vuonna 1559. Samoihin aikoihin suuria määriä messinkiä on laivattu myös Länsi-Afrikkaan, mikä kertoo messingin kysynnän kasvusta maailmanlaajuisesti. Messingin tärkeimpiä käyttökohteita keskiajalla olivat kirkkojen muistomerkit. Tältä ajalta on merkkejä myös kierrätyksestä, sillä muistolaattoja saatettiin käyttää uudelleen kääntämällä ne ja kaivertamalla uusi teksti.


title: Messinki

text: Ennen teollista vallankumousta villanvalmistus oli tärkein messinkiä käyttävä teollisuusmuoto. Koska messinkiä oli helppo valmistaa, ja se kesti hyvin konetyöstöä ja korroosiota, siitä muodostui tärkeä standardiseos erittäin tarkkojen instrumenttien, kuten kellojen ja navigointivälineiden, valmistuksessa.


title: Messinki

text: Teollisen vallankumouksen myötä messingintuotannon merkitys kasvoi entisestään. Vuonna 1738 englantilainen metallurgi William Champion patentoi menetelmän sinkin tuottamiseen tislaamalla kalamiinia ja hiiltä. Kankaankudontateollisuuden tarpeisiin tarvittiin neuloja, joita valmistettiin messinkilangasta. 1800-luvulla messingin valmistus ja käyttökohteet lisääntyivät entisestään. Vuonna 1832 englantilainen teollisuusyrittäjä ja poliitikko George Frederick Muntz keksi 60/40-messingin, joka mahdollisti edullisten, kuumatyöstettävien metallilevyjen valmistuksen. Nämä syrjäyttivät puulaivojen suojaamisessa käytetyt kuparilevyt. Ranskassa vuonna 1846 messingistä alettiin puolestaan valmistaa aseiden patruunoita. Hyvälaatuisten sauvojen valmistaminen edullisesti koki läpimurron vuonna 1894, kun Alexander Dick kehitti suulakepuristimen.


title: Messinki

text: Messinkejä voidaan nimetä muun muassa UNS-numeroinnilla, jossa messinkiä tarkoittavat C2***, C3*** ja C4***. Numeron kasvaessa messingin sinkkipitoisuus suurenee. C1*** on varattu puhtaalle kuparille. Lyijyttömiä messinkejä voidaan myös nimetä Ms**-lyhenteellä, jolloin ** korvataan kuparin prosenttiosuudella: esimerkiksi Ms63 sisältää 63 % kuparia. Tompakki on lyijyvapaata messinkiä, jonka kuparipitoisuus on korkea. Valkoiseksi messingiksi kutsutaan messinkiä, joka sisältää yli 50 % sinkkiä, keltainen messinki sisältää sinkkiä 33 % kun taas punainen messinki koostuu noin 85 % kuparista ja 15% sinkistä. Myös monille eri erikoismessingeille on vakiintunut omat nimensä ja tuotemerkkinsä.


title: Messinki

text: Lyijytön messinki ja tompakki sopivat hyvin plastista muodonmuutosta vaativaan työstöön kuten valssaukseen. Messinkiä käytetään jousista ja taidekäsitöistä hylsyihin, putkiin, sähköisiin kontaktipintoihin sekä rakennusteollisuuden kohteisiin, ja 50–55 % kuparia sisältävää messinkiä käytetään juotosmetallina.


title: Messinki

text: Lyijypitoista messinkiä käytetään mm. hiekka- ja painevalussa venttiilien, sovitteiden ja helojen tuotannossa. Alumiinia käytetään yksin seosaineena, kuten kondensaattorien alumiinimessingissä. Sitä voidaan käyttää myös raudan, mangaanin ja nikkelin kanssa mangaanipronssissa. Messingistä voidaan valmistaa profiileita, tankoja, nauhoja, pyöriä ja levyjä.


title: Messinki

text: Paljon kuparia sisältävä messinki (tompakki, punamessinki) on sävyltään keltaisen sijasta punertavaa. Sitä voidaan käyttää pieniin koriste-esineisiin tai koristeellisiin käyttöesineisiin korvaamaan puhdasta kuparia, sillä sen mekaaninen lujuus ja korroosionkesto ovat paremmat ja sävy vain hieman vaaleampi. Se voidaan päällystää esimerkiksi kromilla, alumiinilla tai hopealla. Kun pinnoite kuluu pois koholla olevista kohdista, niistä paljastuu kuparin sävy, mikä voi olla tarkoituksenmukainen taiteellinen tehoste.


title: Messinki

text: Messinkiä on helppo kierrättää, ja monissa maissa messingistä kierrätetään jopa 90 %. Kierrätyksen helppous riippuu osaksi siitä, että messinki ei ole ferromagneettinen aine. Tämän vuoksi se voidaan erotella rautaromusta voimakkaan magneetin avulla. Eroteltu messinkiromu sulatetaan ja muovataan harkoiksi, jotka muokataan edelleen haluttuun muotoon ja kokoon.


title: Jussi Björling

text: Johan Jonatan ”Jussi” Björling (5. helmikuuta 1911 Stora Tuna, Borlänge – 9. syyskuuta 1960 Tukholma) oli Ruotsin tunnetuin tenori, jota edelleen pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista oopperalaulajista. Hänet tunnettiin koko ikänsä lempinimellä Jussi, jonka hän sai lapsena suomalaissyntyiseltä isoäidiltään (Henrika Matilda Björling o.s. Lönnqvist, s. 1844 Pori ja k. 1918 Borlänge).


title: Jussi Björling

text: Jussi sai musiikkikoulutusta isältään David Björlingiltä (1873–1926) jo lapsena. Hän lauloi viisivuotiaana yhdessä isänsä ja veljiensä Göstan (1912–1957) ja Ollen (1909–1965) kanssa Björling-kvartetissa. He vierailivat jopa Yhdysvalloissa vuonna 1919. David Björling kuoli 1926, ja 1928 Jussi aloitti opinnot Tukholman konservatoriossa. Lisäksi hän opiskeli John Forsellin johdolla oopperakoulussa.


title: Jussi Björling

text:
Björling teki ensimmäisen oopperaesiintymisensä Tukholman oopperassa jo 19-vuotiaana ja debytoi tällöin "Don Giovannissa". Kritiikki oli kauttaaltaan suopeaa ja hänet kiinnitettiinkin Tukholman oopperaan vuosiksi 1931–1939. Björling esiintyi ahkerasti ja opetteli kaikkiaan 54 oopperaosaa. Kansainvälisen läpimurron Björling teki Kööpenhaminan Tivolin konsertissa 1934. Tämän jälkeen hän vierailikin useissa Euroopan pääkaupunkien oopperoissa sekä Yhdysvalloissa ensi kerran Carnegie Hallissa. Hän oli kiinnitettynä New Yorkin Metropolitan-oopperaan vuodesta 1938 aina kuolemaansa saakka.
Björling kärsi vakavasta alkoholiongelmasta, joka tuhosi hänen terveytensä. Björling sai sydänkohtauksen maaliskuussa 1960 ennen esitystä Lontoon Covent Gardenissa, mutta esiintyi siitä huolimatta. Hän kuoli puoli vuotta myöhemmin uuden sydänkohtauksen jälkeen.


title: Jussi Björling

text: Björling jätti jälkeensä laajan levytystuotannon. Se käsittää oopperaohjelmistoa, operettia, kansanlauluja sekä ruotsalaisia melodioita. Uransa alkuvaiheessa hän levytti myös "Erik Odde" -salanimen takana kevyempiä lauluja. Kuuluisin hänen tulkinnoistaan on joululaulu "O helga natt" (1959), joka Yleisradion joululaulujen toivekonserteissa päättää lähetyksen.


title: Jussi Björling

text: Jussi Björling konsertoi ahkerasti esittäen klassista liediä, romansseja sekä uutta musiikkia ja kuorosävellysten solistiosia. Oopperaohjelmisto koostui ensisijaisesti 1800-luvun italialaisesta ja ranskalaisesta oopperasta.


title: Jussi Björling

text: Jussi Björling -museo sijaitsee hänen synnyinkodissaan Borlängessä.


title: Jussi Björling

text: Jussi Björling vieraili ensimmäisen kerran Suomalaisessa Oopperassa 1943, jolloin hän lauloi Rodolfon roolin La Bohèmessa. Vuonna 1955 Björling vieraili ennen Amerikan-matkaansa Suomalaisessa Oopperassa. "Jussi" esiintyi Cavaradossina Puccinin "Toscassa" 10. maaliskuuta 1955 ja Verdin "Rigoletton" Herttuana 13. maaliskuuta. Ensimmäisen näytännön tulot Björling lahjoitti Uuden Ooppera- ja Konserttitalohankkeen Kannatusyhdistykselle. Jussi Jalas pianistinaan hän piti resitaalin B-messuhallissa, Helsingissä, 15. maaliskuuta esittäen aarioita, liedejä ja romansseja.


title: Jussi Björling

text: Björlingin levyttämällä joululaululla "O helga natt" on erityisasema suomalaisessa joulunvietossa; se on yksi niistä harvoista joululauluista, jotka ovat tunnetumpia nimenomaan muuna kuin suomenkielisenä esityksenä. Laulun "Oi jouluyö" suomensi ensimmäisenä Kyllikki Solanterä vuonna 1952, ja Johan Vikstedt teki oman käännöksensä nimimerkillä Martti Ojapuu vajaat kymmenen vuotta myöhemmin. Suomeksi laulun ovat levyttäneet muiden muassa Kalevi Korpi vuonna 1957 ja Mauno Kuusisto vuonna 1980, mutta Björlingin levytyksestä on tullut paljon suomenkielisiä versioita suositumpi. Yleisradiossa tuli tavaksi soittaa "O helga natt" jouluaaton vaihtuessa joulupäiväksi. Myöhemmin syntyi toinen perinne, kun Raimo Lintuniemen ja Jaakko Salonojan juontama puhelintoivekonsertti Jouluhaloo päättyi yli 20 vuoden ajan samaiseen lauluun. Tuottaja Veijo Miettinen kertoi, että Lintuniemi kuunteli Björlingin esityksen studiossa aina seisten.


title: Heinz Guderian

text: Heinz Wilhelm Guderian (17. kesäkuuta 1888 – 14. toukokuuta 1954) oli Saksan arvostetuimpia ja kuuluisimpia panssarikenraaleja ja eräs salamasodankäynnin taktiikan luojista. Hän toimi keskeisenä tekijänä saksalaisten panssarivaunujen kehityksessä maailmansotien välillä ja kehitti panssarisodankäynnin perusajatuksia innoittajanaan erityisesti J. F. C. Fuller. Guderianista tuli maailmankuulu hyökättyään kesällä 1940 ennenkokemattomalla nopeudella Sedaniin ja Maas-joen yli, seuranneesta rynnistyksestä Englannin kanaalille liittoutuneiden armeijoiden halkaisemiseksi, sekä tämän jälkeisestä syöksystään Ranskan läpi Sveitsin rajalle. Luonteeltaan hän oli kärsimätön, äkkipikainen ja suorapuheinen, mikä aiheutti riitoja kollegoiden ja esimiesten kanssa. Toisaalta Guderian olikin yksi niistä harvoista henkilöistä Adolf Hitlerin ympärillä jotka "Johtajan" kanssa eri mieltä ollessaan uskaltautuivat myös sanomaan sen. On merkillepantavaa, että vaikka Heinz Guderian oli toisen maailmansodan jälkeen kiinniotettuna, häntä ei tuomittu sotarikoksista.


title: Heinz Guderian

text: Heinz Guderian syntyi vanhassa länsipreussilaisessa Kulmin kaupungissa, joka sijaitsee nykyisessä Puolassa. Hänen isänsä oli preussilainen kenraali Friedrich Guderian, mutta hänen lähisukuunsa ei kuulunut muita ammattisotilaita. Heinzin sukuhistoriastaan löytyy lähinnä lainoppineita ja maanomistajia. Hänen äitinsä oli Clara Kirchhoff ja hänellä oli myös kaksi vuotta nuorempi veli Fritz. Isänsä toivomuksesta pojat valitsivat sotilasuran ja vuosina 1901–1907 Heinz opiskeli eri sotilasoppilaitoksissa. 1901 hän aloitti pikkuveljensä kanssa opinnot Karlsruhen kadettikoulussa, josta siirtyi Gross-Lichterfelden ylempään kadettikouluun 1903. Vuonna 1907 Heinz suoritti ylioppilastutkintoa vastaavan "reifeprufung"-tutkinnon. Vuonna 1907 hän liittyi asevoimiin kadetti-vänrikkinä palvellen isänsä alaisuudessa 10. Hannoverilaisessa jääkäripataljoonassa. Samana vuonna hän osallistui Metzin sotilaskorkeakoulun upseerikurssille, jonka päätteeksi hänet ylennettiin tammikuussa 1908 aliluutnantiksi ja jonka perusteella hänelle annettiin upseerinvirka.


title: Heinz Guderian

text: Ensimmäisessä maailmansodassa Heinz Guderian palveli viestiupseerina ja myöhemmin yleisesikuntaupseerina. Sodan jälkeen Guderian palveli rajajoukoissa Sleesiassa ja Baltiassa.


title: Heinz Guderian

text: Vuonna 1913 Heinz avioitui Margarete Goernen kanssa. He saivat kaksi poikaa; Heinz Gunther syntyi 23. elokuuta 1914 ja Kurt 17. syyskuuta 1917. Molemmat taistelivat isänsä lailla Saksan riveissä toisessa maailmansodassa ja Heinz Gunther seurasi aikanaan isänsä jalanjälkiä Bundeswehrin panssarijoukkojen tarkastajaksi.


title: Heinz Guderian

text: Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Heinz Guderian erikoistui moottoroituun sodankäyntiin Versailles’n rauhansopimuksen mukaisesti 100 000 mieheen supistetussa Saksan armeijassa (). Sodan antama kokemus oli elintärkeää hänen myöhempien näkökulmiensa syntymiselle. Guderian hahmotti asemasodan rintamalinjoihin perustuvan sodankäynnin tuloksettomuuden ja ymmärsi radioyhteyksien tärkeyden modernissa liikkuvassa sodankäynnissä.


title: Heinz Guderian

text: Vuonna 1935 Saksa irtaantui yksipuolisesti Versailles’n rauhansopimuksen asevoimiin liittyneistä rajoitteista. Lokakuun 1. päivä Saksaan perustettiin sen kolme ensimmäistä panssaridivisioonaa. Näistä yhden komento – 2. PsD – annettiin tuolloiselle eversti Heinz Guderianille. Kahta muuta divisioonaa komensivat kenraaliluutnantit.


title: Heinz Guderian

text: Talvella 1936–1937 Guderian kirjoitti esimiehensä kenraali Lutzin opastuksella kuuluisan teoksensa "Achtung! Panzer!". Kirjassa käytiin läpi panssarivaunujen historiaa ja käyttötaktiikkaa, sekä hahmoteltiin millaiseksi Saksan panssarivoimat tulisi rakentaa. Teos oli aikanaan sangen suosittu ja kirjoittaja hankki siitä saamillaan tuloilla ensimmäisen autonsa. Autoa hän käytti panssarivaunujen liikkuvuuteen liittyneissä kokeiluissaan.


title: Heinz Guderian

text: Vuosi 1938 oli niin Guderianin elämässä kuin myös Saksalle ja Euroopalle vaiheikas. Alkuvuodesta Guderian ylennettiin kenraaliluutnantin arvoon. Vain päiviä myöhemmin hän sai komentoonsa XVI Armeijakunnan, Saksan ensimmäisen panssariarmeijakunnan. Tämä tapahtui 4. helmikuuta, samana päivänä, jolloin asevoimien ylijohdossa kenraalit von Blomberg ja von Fritsch laitettiin natsien juonittelun avulla viralta. Esikuntapäällikökseen Guderian sai kenraali Friedrich Pauluksen, kuuluisan 6. armeijan komentajan. Hän muisteli kuulleensa uudesta tehtävästään Berliinin kadulla ja lukeneensa vanhempien virkaveljiensä irtisanomisesta heti hankkimastaan sanomalehdestä. Niin kutsutun Blomberg–Fritsch-kriisin yhteydessä pois potkittujen upseerien joukkoon kuului myös Guderianin entinen esimies, ystävä ja yhteistyökumppani panssariaselajin kehittämisessä, moottoroitujen joukkojen tarkastaja kenraali Oswald Lutz.


title: Heinz Guderian

text: Maaliskuussa Guderian kutsuttiin Armeijan yleisesikunnan komentajan kenraali Ludwig Beckin puheille, jolloin tämä ilmoitti hänelle niin kutsutusta a"nschlussista" eli Hitlerin päätöksestä liittää Itävalta Saksaan. Guderianin tuli ottaa henkilökohtaiseen komentoonsa jälleen 2. PsD marssille Itävaltaan. Tämän lisäksi hänen komentoonsa tuli SS-divisioona "Leibstandarte Adolf Hitler". Itävaltaan lähetetyt joukot olivat sotamarsalkka Fedor von Bockin alaisuudessa. Guderianin johtamien divisioonien siirtyminen alkoi 12. maaliskuuta Passausta, jo kolmannen päivän aamuna siitä kun hän oli saanut tiedon ja marssikäskyn.


title: Heinz Guderian

text: Päätepiste oli Wien, jonne saavuttiin sakeassa lumipyryssä pikkutunneilla 13. maaliskuuta. Koska kyseessä ei ollut sotatoimi, Guderian sai pyydettyään Hitlerin henkilökohtaisen luvan koristella panssarimarssiin osallistuneet koneet lippusin ja kukkasin. "Anschlussia" on kutsuttu joissain tilanteissa tästä syystä myös leikillisesti "kukkaissodaksi" – nimitys on atsteekkien perua Kenraalin muistelmien mukaan saksalaiset otettiin Itävallassa vastaan sankoin iloitsevin väkijoukoin. Hänen mielestään panssarien koristeleminen olikin onnistunut ratkaisu. Näin Guderianin itsensä esittämä näkemys tapahtumista eroaa merkittävästi siitä, mitä Winston Churchill kirjoitti sodan jälkeen. Tämän mukaan itävaltalaiset eivät olleet lainkaan innostuneita saksalaisten saapumisesta, ja että marssi oli täynnä panssarivaunuihin liittyneitä teknisiä ongelmia, vaikka sää oli mitä parhain. Teknilliset ongelmat Guderian myönsi itsekin kirjoittaen sodan jälkeen: ”Saksan panssarijoukot saivat Itävallan miehittämisestä tärkeitä kokemuksia.”


title: Heinz Guderian

text: XVI Armeijakunta osallistui Tšekkoslovakian sudeettialueiden miehitykseen lokakuun alussa 1. PsD, sekä 13. ja 20. moottoroidulla jalkaväkidivisioonalla. Myös täällä saksalaiset otettiin vastaan riemuiten; ihmiset olivat pukeutuneet parhaimpiinsa, itkivät ja heittelivät kukkasia panssarivaunujen kansille. Mutta jo tätä ennen kesällä Heinz Guderian oli ollut ehdolla kenraali Beckin seuraajaksi yleisesikuntaan. Yleisesikunnan päällikkö vastusti Hitlerin lisäksi Saksan laajentumispolitiikkaa ja erosi tehtävästääni. Tehtävään valittiin kenraali Franz Halder. Guderianin uralle oli haitaksi, ettei hän ollut valmistunut sota-akatemiasta yleisesikuntaupseeriksi. Hän oli tullut kyllä hyväksytyksi oppilaitokseen, mutta ensimmäinen maailmansota keskeytti opinnot. Tähän tehtävään Guderian nousi kuitenkin lopulta kuusi vuotta myöhemmin. Mielenkiintoisena kuriositeettina Guderian ohittaa oman ehdokkuutensa sodanjälkeisissä muistelmissaan. Halderista Guderian totesi tämän olleen vanhakantainen jalkaväkimies, jonka alaisuudessa panssarijoukot joutuivat vastatuuleen.


title: Heinz Guderian

text: On laajalti tiedossa, että Guderian toimi myöhemmin sodan aikana ensin panssarijoukkojen tarkastajana, minkä jälkeen hänet nimitettiin armeijan yleisesikunnan päälliköksi. On heikommin tunnettua, että hän oli ehdolla yleisesikunnan päälliköksi jo vuonna 1938 ja toimi eräänlaisena panssarijoukkojen tarkastajana vielä saman vuoden lopulla. Sudeettialueiden miehityksen jälkeen maavoimien komentaja kenraali Walther von Brauchitsch tarjosi Guderianille varta vasten suunniteltua virkaa moottoroitujen joukkojen ja ratsuväen komentajana. Toimenkuva oli eräänlainen ylitarkastajan virka, jolla ei Guderian oman kertoman mukaan olisi ollut minkäänlaista oikeaa valtaa. Hän kutsuikin tehtävää ”nukkeviraksi”. Auktoriteetin puutteen lisäksi Guderian näki tehtävässä myös toisen miinuspuolen. Liikekannallepanon sattuessa viranhaltija olisi reservin jalkaväkiarmeijakunnan komentaja. Aluksi Guderian kieltäytyi ottamasta virkaa vastaan, mutta lopulta Hitler itse sai puhuttua Guderianin ympäri lupaamalla hänelle täyden tukensa aselajin kehittämisessä.


title: Heinz Guderian

text: Ottaessaan tehtävän vastaan Guderianista tehtiin lopulta myös aselaji- eli panssarikenraali. Tässä tehtävässä panssariaselajin kehittämiseksi Guderian toimi miltei vuoden. Sen keskeyttivät sotavalmistelut Puolaa vastaan. Elokuun 22. päivä 1939 von Brauchitsch määräsi hänet ottamaan komentoonsa XIX Armeijakunnan ja Puolan sotaretken valmistelut alkoivat.


title: Heinz Guderian

text: Syyskuussa 1939 Guderian toimi XIX armeijakunnan (3.PsD ja 2 moottoroitua jalkaväkidivisioonaa) komentajana hyökkäyksessä Puolaan. Ansioistaan Puolassa Guderianille myönnettiin 27. lokakuuta arvostettu rautaristin ritariristi. Hän itse kertoi sodan jälkeen kokeneensa sen olleen kunnianosoitus pitkäjännitteisestä työstä panssariaselajin rakentamiseksi siihen pisteeseen, millaiseksi se Puolan sotaretkellä osoittautui.


title: Heinz Guderian

text: Toukokuussa 1940 Guderian johti XIX armeijakuntaa (1., 2. ja 10.PsD) kymmenentenä päivänä alkaneessa hyökkäyksessä Ranskaan. Hän ylitti Luxemburgin rajan aamulla kello 05:30 1. PsD mukana. Hänen oma panoksensa sotatoimen strategiaan oli ollut vaatimaton. "Sirpinviiltoina" tunnetun operaatiosuunnitelman länsivaltojen lyömiseksi kehittänyt kenraali Erich von Manstein oli pyytänyt ”panssarimiehen” mielipiteen suunnitelmasta. Guderianin mielestä suunnitelma oli erinomainen, mutta onnistuakseen siihen pitäisi kiinnittää riittävän paljon panssarivoimia. "Mielellään ne kaikki", hän kirjoitti muistelmissaan "Erinnerungen eines Soldaten" vuonna 1952 ("S"otilaan muistelmat"", suom. Wolf H. Halsti -56).


title: Heinz Guderian

text: Neuvonpidossa johtajan päämajassa juuri ennen hyökkäystä kenraali selitti ajavansa Luxemburgin ja Belgian läpi läpi kolmessa marssirivistössä – yksi kullekin panssaridivisioonalle – ja saapuvansa neljäntenä päivänä Maas-joelle. Viidentenä Guderian esitti ylittävänsä joen. Hitlerin lisäksi kukaan muu paikalla olleista ei ymmärtänyt tiedustella mitä Guderian aikoisi ylityksen onnistuttua tehdä. Guderian vastasi, että ylemmän johdon ohjeista riippuen pitäisi hyökkäystä jatkaa joko kohti Pariisia tai Amiensia, mutta hän itse suosittelisi hyökkäämistä Amiensin kautta Englannin kanaalille. Paikalla ollut 16. armeijan komentaja kenraali Busch äyskähti, ettei tämä uskonut Guderianilla olevan mahdollisuuksia ylittää jokea lainkaan. Tähän panssarikenraali kertoo vastanneensa, ettei Buschin tarvitse murehtia tätä, sillä operaatio ei kuitenkaan missään tapauksessa jäisi Buschin joukkojen huoleksi.


title: Heinz Guderian

text: Guderian oli kuitenkin aliarvioinut nopeuden –mikä ei sinällään ole ihme, olihan aselaji ja sen keskitetty käyttö syviin operaatioihin ennen kokematonta sodankäyntiä. Kenraalin joukot aloittivat taistelun sillanpään luomiseksi Maas-joen länsipuolelle jo 13. toukokuuta, ja Guderian kertookin lähettäneensä henkilökohtaisen ilmoituksen onnistumisesta jo 13. päivänä kenraali Buschille. Ylimeno oli toteutettu kokonaisuudessaan 15. päivä. Kyseisinä päivinä käytiin ratkaiseva Sedanin taistelu, jossa saksalaiset löivät joelle puolustukseen asettuneet ranskalaisjoukot. Guderian sai ennen kuulumattoman ripeyden vuoksi lisänimen ”Schneller Heinz” (”Nopea Heinz”). Hän kertoo muistelmissaan, että risteillessään taistelun jälkeen rintamajoukkojen luona yhtymästä toiseen häntä tervehdittiin saavutetusta voitosta silminnähden riemastuneiden sotilaiden toimesta tällä lempinimellä. Toisaalta nopean hyökkäyksen aiheuttamat johtamiseen liittyvät ongelmat alkoivat nyt tulla esiin.


title: Heinz Guderian

text: 15. toukokuuta Guderian sai ilmoituksen Panssariryhmä von Kleistiltä, jonka alaisuuteen Guderianin XIX armeijakunta kuului, ettei hän saa enää laajentaa sillanpäätä Maasin länsipuolella. Seuraavana päivänä hän ymmärsi kuitenkin saaneensa jälleen liikkumisvapauden ja aloitti hyökkäämisen uudelleen. Asiassa oli kuitenkin väärinkäsitys. Guderian paljastaa kirjassaan, että hänen vielä tuolloin panssarien nopeaa etenemistä epäilevä esimiehensä, panssariryhmän komentaja kenraali von Kleist vaati tapaamista toukokuun 17. päivänä ja suoralta kädeltä haukkui Guderianin tämän panssarijoukkojen liian nopean etenemisen johdosta: se oli käskyn rikkomista. Guderian ei ryhtynyt perustelemaan ratkaisujaan vaan vaati oikopäätä eroa tehtävästään, pyyntö johon von Kleist myös saman tien suostui. Kun molempien esimies, Armeijaryhmä A:n komentaja kenraalisotamarsalkka Gerd von Runstedt kuuli tästä muutamaa tuntia myöhemmin, hän perui eroamisen ja lähetti kenraalieversti Listin sovittelemaan miesten välistä erimielisyyttä. Guderian sai nyt armeijaryhmän luvan jatkaa etenemistä ”väkivaltaisen tiedustelun” muodossa, kunhan armeijakunnan esikunta jäisi paikoilleen. Guderian kertoo muistelmissaan lähteneensä panssarien mukaan ja hoitaneensa yhteydenpidon esikuntaansa kaapelin kautta, jotteivät hänen omat esimiehensä voisi tarkkailla radioliikennettä.


title: Heinz Guderian

text: Guderianin johtaman armeijakunnan panssaridivisioonat saavuttivat ensimmäisinä Englannin kanaalin rannikon; vain kymmenen päivää hyökkäyksen alkamisen jälkeen eli 20. toukokuuta. Liittyen nopean etenemisen aiheuttamiin johtamishaasteisiin, Guderianilla ei ollut tuolloin vielä uusia toimintaohjeita. Seuranneena päivänä Guderian määrättiin hyökkäämään pohjoiseen päämääränä Kanaalin satamakaupunkien Boulogne, Calais ja Dunkerque valtaaminen. Hyökkääminen kanaalin rannalle oli jakanut liittoutuneet kahtia. Pohjoiseen oli näin motitettu "British Expeditionary Force", eli brittien siirtoarmeija. Guderian osoitti 1. PsD valtaamaan Calaisin 2. PsD ottamaan haltuunsa Boulognen ja 10. PsD hyökkäämään Dunkerqueen. Siirtoarmeijan kukistaminen ei kuitenkaan onnistunut. Ensimmäinen kohtalokas viivytys tapahtui siinä, että Guderianin vastustelusta huolimatta Panssariryhmä Kleist varasi 10. PsD reservikseen 22. päivä toukokuuta –samana päivänä kuin uudet ohjeet etenemisestä pohjoisen suuntaan piti laittaa toteen. 10. PsD oli armeijakunnan käytössä jälleen seuraavana päivänä, mutta aikataulusta oltiin jo jääty jälkeen. Guderian oli myös ehtinyt muuttaa suunnitelmaa hyökäten nyt 1. PsD voimin kohti Dunkerqueta.