title: Juhannus

text: Juhannusta vietettiin alun perin vuoden pisimpänä päivänä, mutta katolinen kirkko siirsi juhlapäivän 400-luvun alkupuolella kesäkuun 24. päivään ja nimesi sen puoli vuotta ennen joulua syntyneen Johannes Kastajan syntymäpäiväksi. Juhlan nimeksi vakiintui ajan myötä juhannus, joka on Johannes-nimen vanha muoto Samalla kirkko halusi antaa uuden, kristillisen, merkityksen Euroopassa yleisesti vietetylle keskikesän juhlalle


title: Juhannus

text: Pohjanmaalla on ollut käytössä juhannuskuusi, joka eroaa joulukuusesta siinä suhteessa, että kuusi karsittiin latvatupsuun asti. Kuusi sai seistä pihalla ainakin kekriin saakka syksyllä.


title: Juhannus

text: Ahvenanmaalla ja suomenruotsalaisella rannikkoalueella on pystytetty juhannussalkoja ("midsommarstång" eli "majstång"), joka koristellaan lehdin ja kukin. Salkojen on ajateltu kuuluneen skandinaaviseen pakanalliseen hedelmällisyysriittiin. On myös esitetty, että keskiajan Hansa-kauppiaat toivat salkoperinteen Pohjoismaihin, jolloin tapa olisi sukua Manner-Euroopassa vappuna pystytettäville saloille.


title: Juhannus

text: Juhannuskokkojen polttaminen liittyy keskieurooppalaiseen tapaan polttaa tulia kevään juhlan yhteydessä. Suomessa juhannuskokkoja poltettiin maan itäisissä ja pohjoisissa osissa, mistä tapa levisi 1900-luvun aikana koko maahan. Aikaisemmin maan länsiosissa poltettiin ennen juhannusta helavalkeita ja pääsiäiskokkoja. Jälkimmäinen perinne elää edelleen Pohjanmaalla. Myös syksyllä mikkelin tai kekrin aikaan poltettiin kokkoja. Kokkojen on joskus selitetty liittyvän auringonpalvontaan, useimmin niiden on katsottu liittyvän satoisuuden sekä karjan ja ihmisten menestyksen tuottamiseen sekä pahan torjuntaan.


title: Juhannus

text: Juhannuksena on tehty runsaasti erilaisia juhannustaikoja. Tunnetuimpia ovat erilaiset lemmentaiat. Taioilla pyrittiin takaamaan naimaonni, näkemään tuleva puoliso tai saamaan haluttu henkilö puolisoksi. Juhannustaioista monet tehtiin alasti. Naimaikäiset tytöt koettivat saada selville tulevan sulhasensa esimerkiksi kiertämällä kolmesti saunan ympäri ja kurkistamalla lakeisesta sisään tai katsomaan keskiyöllä alastomana lähteeseen. Juhannussaunassa valmistauduttiin houkuttelevammaksi kosinnan kohteeksi lukemalla loitsuja ja kylpemällä kukista tehdyllä Vastalla. Juhannuspäivä oli suotuisa enteiden katsomiselle. Silloin katsottiin säitä, satovuotta ja karjaonnea. Kaikenlaiset oudot tapahtumat olivat luonteenomaisia juhannusyölle. Aaveiden ajateltiin vaeltavan ja aarnivalkeiden palavan.


title: Juhannus

text: Suomalaisiin juhannusperinteisiin kuului aiemmin suursiivous. Juhannuskoristeet ovat olleet pääasiassa kukkia ja lehviä. Pihoille on tehty lehtimajoja ja huoneisiin ripoteltu haavan- ja pihlajanlehtiä. Portaiden, ovien ja ikkunoiden pieliin pystytettiin juhannuskoivuja. Koivunoksista myös sidottiin tuoreita vihtoja.


title: Juhannus

text: Juhannussaunassa käytiin jo päivällä, jotta illalla oltaisiin puhtaina valmiina vastaanottamassa yötöntä yötä. Juhannussauna saatettiin koristella juhannuskoivuin tai tuorein lehvin.


title: Juhannus

text: Juhannus on ollut Suomessa aiemmin vilkkainta avioliittoaikaa, mutta nykyisin juhannushäät ovat harvinaisempia. Talonpoikaiskulttuurissa häitä vietettiin tavallisesti satovuoden lopussa eli syksyllä. 1800-luvun alussa ajankohtana yleistyi kesäkuu, koska maataloustöissä oli tuolloin väliaika. Varsinaisesti kesähäät yleistyivät vasta 1900-luvulla.


title: Juhannus

text: Varsinkin 1950-luvulla Aavasaksalle saapui joka vuosi juhannuksena suuri joukko matkailijoita keskiyönauringon juhliin. Vanhoja juhannusperinteitä vaalitaan vuosittain etenkin Helsingin Seurasaaressa järjestettävissä perinteisissä juhannusjuhlissa.


title: Juhannus

text: Suomen lipun juhlapäivän ajankohtaa pohdittiin vuonna 1926. Kirjailija Maila Talvion ehdotus juhannuspäivästä voitti. Viralliseksi liputuspäiväksi juhannus tuli vuonna 1934.


title: Juhannus

text: Juhannusta edeltävä perjantai on "juhannusaatto". Se ei ole pyhäpäivä, mutta useimmilla työpaikoilla se on vakiintuneen käytännön mukaisesti vapaapäivä. Kaupat saivat silloin vuosina 2009–2015 voimassa olleen lain mukaan olla auki vain kello kahteentoista, ennen vuotta 2009 kolmeentoista asti päivällä.


title: Juhannus

text: "Juhannuspäivää" vietetään Suomessa ja Ruotsissa kesäkuun 20.–26. päivälle osuvana lauantaina. Aiemmin juhannusta vietettiin viikonpäivästä riippumatta 24. kesäkuuta, Suomessa vuoteen 1954 ja Ruotsissa vuoteen 1952 saakka. Esimerkiksi Norjassa, Virossa ja Latviassa juhannusta juhlitaan edelleen aina 24. kesäkuuta.


title: Juhannus

text: Nykyisinkin suomalaisiin juhannusperinteisiin kuuluvat juhannuskoivut ja -kukat, juhannussauna sekä ruotsinkielisillä alueilla lehvin ja kukin koristellut juhannussalot. Useiden suomalaisten tapana on viettää juhannus kesämökillä. Monet käyttävät juhannuksena runsaasti alkoholijuomia.


title: Juhannus

text: Perhe- ja paikallisyhteisöjuhlista ovat juhannusjuhlat laajentuneet jopa laajoiksi yleisötapahtumiksi kuten konserteiksi. Suomen vanhin juhannusfestivaali on Himos Festival. Yksi pisimpään järjestetyistä juhannusjuhlista on ollut Lentäjien juhannus Kauhavalla lentosotakouluksi muuttuneen ilmasotakoulun lentokentällä.


title: Juhannus

text: Kaupungeista maalle menoa juhannuksena on arvosteltu joukkotiedotusvälineissä 1970-luvun alkupuolelta saakka. Syitä kesäviikonlopuille tyypilliseen suureen kuolleisuuteen ovat juhannusliikenteen aiheuttamat liikenneonnettomuudet ja hukkumiset, joihin suurena syynä on alkoholin runsas käyttö. Esimerkiksi vuoden 2000 juhannuksena Suomessa kuoli 25 ihmistä. On kuitenkin vuosia, jolloin juhannuksen viileästä säästä johtuen aiheutuu vähemmän hukkumisonnettomuuksia kuin tavallisena lämpimänä kesäviikonloppuna.


title: Juhannus

text: Juhannusta vietetään tyypillisesti kesäisessä säässä päivälämpötilan vaihdellessa +20 asteen molemmin puolin. Juhannussää on kuitenkin vuosittain vaihtelevaa. Toisinaan voi etelässäkin jäädä +15 asteen ylittäminen haaveeksi, mutta joskus helleraja on mennyt helpostikin rikki. 2000-luvun aikana tosin ei ole ollut yhtään juhannusta jolloin helleraja olisi mennyt laajoilla alueilla rikki paikallisia hellerajan ylityksiä lukuun ottamatta.


title: Gavrilo Princip

text: Gavrilo Princip [ɡǎʋrilɔ prǐntsip] (25. heinäkuuta 1894 Obljaj, Bosnian vilajet, Itävalta-Unkari – 28. huhtikuuta 1918 Terezín, Pohjois-Böömi, Itävalta-Unkari) oli Bosnian serbeihin kuulunut opiskelija, joka ampui Itävalta-Unkarin kruununperillisen, arkkiherttua Frans Ferdinandin ja tämän vaimon herttuatar Sophien Sarajevossa 28. kesäkuuta 1914. Tämä Sarajevon laukauksina tunnettu murha johti Itävalta-Unkarin sotatoimiin Serbiaa vastaan, mikä monimutkaisten liittosopimusten takia toimi laukaisevana tekijänä ensimmäisen maailmansodan syttymiselle.


title: Gavrilo Princip

text: Gavrilo Principin isä oli postinkantaja. Perheen yhdeksästä lapsesta kuusi kuoli jo vauvana ja Gavrilonkin terveys oli jo nuoruudesta asti pahasti heikentynyt. Kouluvuosina Sarajevossa hän radikalisoitui ja liittyi Nuori Bosnia -serbiryhmään, joka ajoi Bosnian ja Hertsegovinan liittämistä Serbiaan. Myöhemmin hän liittyi salaiseen terroriryhmään Musta käsi, jolla oli läheiset yhteydet Serbian armeijan tiedustelupalveluun.


title: Gavrilo Princip

text: Kesäkuun lopulla 1914 Princip osallistui arkkiherttuan murhaan Sarajevossa. Kun Nedeljko Čabrinovićin pommi oli lentänyt ohi arkkiherttuan autosta – ajajan väistettyä kranaatin – ja kun viisi muutakaan salaliittolaista ei kyennyt hyökkäämään, murhasuunnitelma näytti epäonnistuvan. Frans Ferdinand päätti kuitenkin vierailla sairaalassa tapaamassa aikaisemman pommihyökkäyksen uhreja. Princip oli edelleen asemissa lähellä Latinalaista siltaa, kun hän huomasi arkkiherttuan auton ajavan ohi, sen käännyttyä risteyksestä väärään suuntaan. Princip syöksähti auton luo ja ampui FN Browning M1910 -pistoolilla herttuatar Sophieta vatsaan. Principin toinen laukaus osui Ferdinandia kaulaan. Sekä arkkiherttua että herttuatar vietiin kuvernöörin asunnolle, jossa he kuolivat haavoihinsa.


title: Gavrilo Princip

text: Princip yritti tappaa itsensä ensin ottamalla syanidia, mutta hän oksensi myrkyn ulos (Cabrinovićille oli käynyt aikaisemmin samalla tavalla, ilmeisesti salaliittolaisia oli petetty ja heille oli myyty tehottomampaa myrkkyä). Sen jälkeen hän yritti ampua itsensä, mutta häntä estettiin toteuttamasta aiettaan. 19-vuotias Princip oli liian nuori (täytti vain 27 päivää myöhemmin 20) saamaan kuolemanrangaistusta, joten hänet tuomittiin pisimpään mahdolliseen vankeusrangaistukseen, 20 vuotta. Princip lähetettiin Böömin pohjoisosan Terezíniin, jossa häntä pidettiin huonoissa oloissa, jotka entisestään pahenivat maailmansodan takia. Hän kuoli tuberkuloosiin.


title: Gavrilo Princip

text: Gavrilo Princip on kiistelty henkilö Serbiassa sekä Bosnia ja Hertsegovinassa. Serbit pitävät häntä sankarina ja hänen tekojaan kuvaillaan serbialaisissa historian oppikirjoissa "suurina vapauden tekoina", kun taas bosnien ja kroaattien mielestä Princip oli terroristi. Principin unelma yhtenäisestä serbien johtamasta valtiosta inspiroi serbejä vastustamaan bosnien ja kroaattien päätöstä julistaa Bosnia ja Hertsegovina itsenäiseksi serbijohtoisen Jugoslavian hajotessa 1992. Principistä elämäkerran vuonna 2014 julkaisseen brittiläisen toimittajan Tim Butcherin mukaan Princip "leikki nationalismin tulella".


title: Mongolilaiset kielet

text: Mongolilaiset kielet on kolmentoista pääasiassa Keski-Aasiassa puhuttavan kielen muodostama kielikunta. Jotkut tutkijat ovat yhdistäneet mongolilaiset kielet turkkilaisten kielten ja tunguusikielten kanssa altailaiseksi kielikunnaksi, mutta nykyään kielikuntien välillä ei yleensä katsota olevan geneettistä yhteyttä, vaikka eri kielikuntien kielet typologisesti muistuttavatkin toisiaan.


title: Mongolilaiset kielet

text: Mongolilaiskielten kehityksessä erotetaan kolme jaksoa:


title: Mongolilaiset kielet

text: I. Muinaismongolin kausi päättyi n. v. 1200. Tältä kaudelta ei ole kirjallisia muistomerkkejä, mutta on päätelty, että oli kaksi päämurretta, joista toisesta tuli kirjamongolin perusta.


title: Mongolilaiset kielet

text: II. Keskimongolin kaudelta (1200–1500) on paljon kielimuistomerkkejä. Tšingis-kaanin ja hänen jälkeisenä aikana mongoli oli jopa maailmankielen asemassa. Itämurteella kirjoitettuja dokumentteja on verraten paljon, ja länsimurteella on säilynyt arabialais- ja persialais-mongolilaisia sanastoja, joita muslimioppineet laativat 1200- ja 1300-luvulla. Etelämurteesta ei ole säilynyt kirjallisia jälkiä.


title: Mongolilaiset kielet

text: III. Nykymongolin kausi alkoi buddhalaisen renessanssin ja sen mukanaan tuoman runsaan kirjallisuuden myötä. Mongolit kääntyivät buddhalaisiksi n. v. 1575, minkä jälkeen ruvettiin kääntämään teoksia sanskritista, kiinasta ja tiibetistä. Nykykielet jakaantuvat itä- ja länsiryhmään.


title: Mongolilaiset kielet

text: Kirjamongoli oli itämongolien kirjakieli. Sitä käytettiin vain kirjoittamiseen, ja ero puhekieleen oli valtava jo sen alkukaudella, 1200-luvulla. 1900-luvun alussa kirjakieli oli edelleen sama kuin 1500- ja 1600-luvulla vakiintunut klassinen muoto; sanasto oli tosin olojen muuttuessa tietysti uudistunut. Tätä uiguurilais-mongolilaisella aakkostolla kirjoitettavaa kielimuotoa käyttävät yhä Kiinan puolen mongolit. Mongolian puolella alettiin käyttää vuoden 1950 jälkeen kyrillistä kirjaimistoa. Burjaatin ja kalmukin kieltä on kirjoitettu 1930-luvulta alkaen kyrillisin kirjaimin.


title: Mongolilaiset kielet

text: Mongolilaisten kielten luokittelusta ei ole päästy yhteisymmärrykseen. Tässä on kolme erilaista, osin ristiriitaista, luokittelua eri lähteistä:


title: Mongolilaiset kielet

text:
Itäinen ryhmä
Läntinen ryhmä
Muut


title: Mongolilaiset kielet

text:
Itäinen ryhmä
Läntinen ryhmä


title: Mongolilaiset kielet

text:
Itämongolilainen haara
Länsimongolilainen haara


title: Mongolilaiset kielet

text: Mongolikielten tutkimuksen eräs edelläkävijä oli suomalainen Gustaf Ramstedt. Mongolikielten ohella hän tutki myös korean ja japanin kieliä ja toimi muun muassa Suomen suurlähettiläänä Japanissa.


title: Lazarus

text: Lazarus on avoimen lähdekoodin graafinen ohjelmointiympäristö ja käyttöliittymäkirjasto FreePascalille.


title: Lazarus

text: Lazarussa on monialustainen käyttöliittymäkirjasto, jota kutsutaan Lazarus Component Library:ksi (LCL).


title: Lazarus

text: Lazaruksen käyttöliittymän kielen voi vaihtaa. Valittavana on myös suomennettu käyttöliittymä.


title: Lazarus

text: Lazarus tukee monia tietokantoja, kuten Firebird, InterBase, MySQL ja SQLite.


title: Lazarus

text: Tuettuna on myös PostScript-tiedostomuoto.


title: Lazarus

text:
Grafiikassa tuettuna on mm. seuraavat kuvatiedostomuodot: *.png, *.xpm, *.ppm, *.pgm *.bmp ja .ico sekä lisäkirjastoilla lisää (kuten DXF ja SVG).
Monipuolisten kaavioiden eli diagrammien tekoon on vakiona mukana TAChart-komponentit.


title: Lazarus

text: Salaus- ja tiivistealgoritmit voidaan hoitaa DCPcrypt-komponentilla.


title: Lazarus

text: Pelien tekoon tarjolla on mm nxPascal ja Castle Game Engine pelimoottorit.


title: Lazarus

text: Lazarus toimii mm. seuraavissa käyttöjärjestelmissä:


title: Esihistoria

text: Esihistoria tarkoittaa aikaa ennen kirjoitustaidon käyttöönottoa. Historiaksi nimitetään esihistorian jälkeistä aikaa, jota voidaan tutkia kirjallisista lähteistä. Yli 99 % ihmiskunnan olemassaolon ajasta on ollut esihistoriaa. Esihistoriaa tutkivista tieteistä merkittävin on arkeologia.


title: Esihistoria

text: Esihistoria päättyi Mesopotamiassa ja Egyptissä noin vuonna 3000 eaa. Muualla maailmassa siirtyminen esihistoriasta varhaishistoriaan tapahtui huomattavasti myöhemmin. Suomessa katsotaan historian alkavan 1100- ja 1200-lukujen mittaan. Jotkin Amazonin sademetsien ja Papua-Uuden-Guinean eristäytyneet alkuperäiskansat elivät esihistoriallista aikaa ainakin 1950- tai 1960-luvulle saakka.


title: Esihistoria

text: Kivikausi on useimmiten esihistoriallinen aikakausi, ja esimerkiksi Pohjoismaissa sitä ovat myös pronssikausi ja rautakausi. Esimerkiksi Lähi-idän korkeakulttuureissa pronssikausi puolestaan oli jo historiallista aikaa.


title: Togo

text: Togon tasavalta eli Togo on valtio Länsi-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat lännessä Ghana, idässä Benin ja pohjoisessa Burkina Faso. Etelässä se rajoittuu Guineanlahteen, jonka rannikolla sijaitsee maan pääkaupunki Lomé. Maan talous perustuu maanviljelyyn: kahvi, kaakao ja puuvilla ovat sen kulmakivet. Sijainti kauppareittien varrella on tehnyt ulkomaankaupasta ja tuotteiden välitystoiminnasta tärkeää jo vuosisatojen ajan. Maan rajat ovat siirtomaaisäntien vetämät, ja sen sisällä heimoristiriidat ovat jämähtäneet etelän ja pohjoisen vastakkainasetteluksi.


title: Togo

text: Portugalilaiset saapuivat Togon rannikolle 1400-luvun puolivälissä. Orjakauppa hidasti pitkään alueen kehitystä.


title: Togo

text: Etelän ewet sekä pohjoisen kotokolit ja tšokossit muodostivat keskitetysti hallittuja heimoliittoja. Etelässä harjoitettiin maanviljelyä ja käsityöammatteja, meren rannalla kalastusta ja pohjoisessa karjanhoitoa sekä metsästystä ja keräilytaloutta. Seudun kautta kulkeneet kauppareitit edistivät tavaravaihdon kehitystä.


title: Togo

text: Saksa solmi vuonna 1884 evejen hallitsijan Mlapa III:n kanssa protektoraattisopimuksen, jonka mukaan osa rannikkoseudusta joutui saksalaisten hallintaan. Saksan eteneminen sisämaahan kohtasi pitkään ankaraa vastarintaa. Paikallinen väestö joutui viljelemään puuvillaa, kahvia ja kaakaota, tekemään pakkotöitä ja maksamaan korkeita veroja. Maataloustuotteiden vientiä varten rakennettiin rautatietä ja Lomén satama.


title: Togo

text: Britannia ja Ranska valtasivat alueen ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1914. Versailles’n rauhassa Togon länsiosasta tehtiin Britannian ja itäosasta Ranskan mandaattialue. Kansainliitto vahvisti maiden välisen rajan vuonna 1922. Brittiläinen Togomaa liitettiin Britannian Kultarannikkoon vuonna 1923.


title: Togo

text: Nykyistä Togoa vastaavaa Ranskan mandaattia hallitsi ranskalainen ylikomissaari. Käytännössä alue oli siirtomaa, jonka eteläosa tuotti Ranskaan vietäviä maataloustuotteita. Kulkuyhteyksien puuttumisen takia maan pohjoisosa oli eristetty rannikosta. Mandaattien lakkauttamisen jälkeen vuonna 1946 Ranskan Togosta tuli Ranskan hallitsema YK:n huoltohallintoalue.


title: Togo

text: Toisen maailmansodan jälkeen ranskalaiset laajensivat alueen itsehallintoa. Ensimmäiset poliittiset puolueet perustettiin 1940-luvun lopulla. Vuonna 1956 säädettiin yleinen äänioikeus. Samana vuonna Ranskan Togo julistettiin autonomiseksi tasavallaksi, jonka raha-asiat, puolustus ja ulkomaansuhteet jäivät edelleen Ranskan ylikomissaarin päätettäviksi. Vuoden 1958 vaaleissa itsenäisyysmieliset Togon yhtenäisyyden komitea ja Juvento-puolue voittivat suurimman osan edustajainkokouksen paikoista ja Sylvanus Olympio muodosti hallituksen.


title: Togo

text: Britannian hallitsemalla Länsi-Togon huoltohallintoalueella järjestettiin vuonna 1956 YK:n valvoma kansanäänestys, jossa 58 prosenttia äänestäjistä kannatti alueen liittämistä itsenäistymässä olleeseen Kultarannikkoon. Vuodesta 1957 lähtien entinen Länsi-Togo eli Voltan alue kuuluu Ghanaan. Maiden välisen rajan jakaman ewe-kansan kohtalo aiheutti alkuvaiheessa ristiriitoja Ghanan ja Togon välillä.


title: Togo

text: Togo julistettiin itsenäiseksi tasavallaksi 27. huhtikuuta 1960. Huhtikuussa 1961 pidetyissä vaaleissa Olympio valittiin presidentiksi ja Togon yhtenäisyyden puolue (entinen komitea) sai kansalliskokouksen kaikki paikat. Tammikuussa 1962 siirryttiin yksipuoluejärjestelmään.


title: Togo

text: Vallan keskittämiseen tyytymätön oppositio teki tammikuussa 1963 sotilaiden tuella vallankaappauksen, jonka aikana presidentti Olympio murhattiin. Hallituksen johtajaksi tuli Togon kansan demokraattisen liiton johtaja Nicolas Grunitzky, joka samana vuonna valittiin presidentiksi. Grunitzkyn johtama monipuoluehallitus pyrki vakauttamaan maan poliittista tilannetta.


title: Togo

text: Tammikuussa 1967 armeija teki vallankaappauksen esikuntapäällikkö Gnassingbé Eyadéman johdolla. Marraskuussa 1969 Eyadéman hallitus perusti Togon kansan liiton, josta myöhemmin tuli maan ainoa sallittu puolue. Tammikuussa 1972 järjestetyssä kansanäänestyksessä Eyadéma valittiin Togon presidentiksi. Vuonna 1979 pidettiin presidentin- ja parlamenttivaalit, joiden yhteydessä vahvistettiin maan uusi perustuslaki.


title: Togo

text: Gnassingbé Eyadéma oli Togon presidentti aina kuolemaansa asti 5. helmikuuta 2005. Togon siirryttyä monipuoluejärjestelmään Eyadéma valittiin vaaleilla uudestaan virkaansa vuosina 1998 ja 2003. Eyadéman kuoltua armeija siirsi vallan presidentin pojalle Faure Gnassingbélle vastoin maan perustuslakia. Vuonna 2007 järjestettiin vihdoin maan ensimmäiset melko vapaat vaalit.


title: Togo

text: Vuonna 2009 presidentin velipuolta syytettiin vallankaappaushankkeesta.


title: Togo

text: Togon siirtyminen demokratiaa kohti pysähtyi entisen presidentin Gnassingbe Eyadéman kuoltua vuonna 2005. Perustuslain mukaan parlamentin puhemiehestä (Fambaré Ouattara Natchaba) olisi pitänyt tulla presidentti hetkeksi ennen kuin uudet vaalit ehdittäisiin järjestää. Armeija nosti kuitenkin Eyadéman pojan Faure Gnassingbén valtaan. Huhtikuun 2005 vaaleissa Gnassingbé valittiin virkaan selvällä enemmistöllä. Vuoden 2010 vaaleissa hänet valittiin toiselle kaudelle yli 60 prosentilla äänistä.


title: Togo

text: Hallitusta johtaa pääministeri, joka yhdessä presidentin kanssa nimittää hallituksen. Parlamentin 81 jäsentä valitaan vaaleilla viiden vuoden välein. Vuonna 2007 valitussa parlamentissa Rassemblement du Peuple Togolais -puolueella on ehdoton 50 paikan enemmistö, Union of Forces for Change (UFC) nosti paikkamääränsä 27:ään, Action Committee for Renewal CAR sai loput neljä paikkaa.


title: Togo

text: Togo on pieni rannikkovaltio, jolla on rantaviivaa 56 kilometriä. Maa koostuu pääasiassa kahdesta savannivyöhykkeestä, jotka erottaa toisistaan mäkinen seutu. Etelässä savanni muuttuu rannikkovyöhykkeeksi, jossa on laguuneja, soita ja järviä. Maan korkein kohta on Mont Agou 986 metrissä.


title: Togo

text: Metsien tuhoutuminen kaskiviljelyn ja polttopuiden keräämisen takia on merkittävä ympäristöongelma, samoin etenkin kalastusta haittaava vesien sastuminen ja kaupunkialueiden ilmansaasteet.


title: Togo

text: Ilmastoltaan Togo on trooppinen. Pääkaupunki Loméssa on kaikkien kuukausien keskimääräinen ylin lämpötila 28–33 astetta ja keskimääräinen alin 22–25 astetta. Rannikko on kuivinta aluetta, vaikka eteläosa saakin kaksi sadekautta. Pohjoisella puoliskolla ainoa sadejakso on kesäkuulta syyskuulle. Kuivana kautena harmattan-tuuli on yleinen.


title: Togo

text: Vuoden 2010 arvioiden mukaan maassa oli seitsemän yli 50 tuhannen asukkaan kaupunkia. Väestönlaskentatiedot ovat vuodelta 1981, ja 30 vuodessa kaupungistuminen on ollut huomattavaa.


title: Togo

text: Kéranin kansallispuisto on Togon suosituin luontonähtävyys. Se sijaitsee maan pohjoisosassa ja siihen kuuluu Koumongou-joen tulvatasanko. Togon suurin koskematon metsäalue on Fazao-Malfakassan kansallispuisto maan keskiosassa Ghanan rajalla. Se kattaa savannia, tiheää metsää ja ruohikkoisia kukkuloita. Fosse aux Lionsin kansallispuisto on perustettu 1954 suojelemaan elefantteja. Siellä on myös monia apinoita. Togodon suojelualue maan kaakkoisosassa keskittyy puhvelien ja antilooppien suojeluun.


title: Togo

text: Togo on jaettu viiteen alueeseen ("région"), jotka ovat pohjoisesta etelään lueteltuina Savanes, Kara, Centrale, Plateaux ja Maritime. Alueet on vuorostaan jaettu 35 prefektuuriin, joista viisi muodostettiin vuonna 2009.


title: Togo

text: Togo on riippuvainen maanviljelystä jonka palveluksessa on 65 prosenttia työvoimasta. Kaakao, kahvi ja puuvilla muodostavat yhteensä noin 40 prosenttia vientituloista. Tuonti- ja vientikauppa on perinteisesti suuri tulonlähde, mutta alueen levottomuudet ovat pienentäneet sen merkitystä. Teollisuudessa fosfaatinlouhinta on selvästi tärkein toimiala, mutta se on kärsinyt viime aikoina fosfaatin maailmanmarkkinahintojen romahduksesta ja lisääntyneestä kilpailusta.


title: Togo

text: Merkittävimmät luonnonvarat ovat fosfaatti, kalkkikivi ja marmori. Merkittävimmät vientituotteet ovat fosfaatti, puuvilla, kahvi ja kaakao.


title: Togo

text: Togossa on kahdeksan lentopaikkaa, joista kahdella on päällystetty kiitotie. Rautateitä on 532 kilometriä ja päällystettyä maantietä 2 376 kilometriä. Satamakaupungit ovat Kpeme ja Lomé.


title: Togo

text: Maan sisäistä liikennettä hoitavat kuusi-, yhdeksän- tai 16-paikkaiset tilataksit. Kaupunkien välillä kulkee pikavuoroja. Myös moottoripyöriä toimii takseina, niitä kutsutaan nimillä "taxi-moto" eli "zemi-john".


title: Togo

text: Väestö muodustuu 37 etnisestä ryhmästä. Etelän ewet, minat ja pohjoisen kabyet ovat tärkeimmät ryhmät. Togon väestöstä peräti 99 prosenttia koostuu afrikkalaisista kansoista. Maan virallinen kieli on ranska. Eteläosan puhutuimmat kielet ovat ewe ja gen ja pohjoisen kabye sekä dagomba.


title: Togo

text: Noin puolet togolaisista kuuluu luonnonuskontoihin. Kristittyjä on noin 29 prosenttia ja muslimeja 20 prosenttia.


title: Togo

text: Vuonna 2007 arvioitiin, että HIV:n kantajia oli noin 3,3 prosenttia aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 130 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 41 000 henkeä, mutta sitä sai vain viidennes heistä, noin 8 000 henkeä. Lääkitystilanne oli parantunut, vuonna 2004 lääkettä sai kuusi prosenttia tarvitsijoista.


title: Togo

text: Gnassingbé Eyadéman diktatuurin alkuun asti Togossa eteläisten ewejen kulttuuri oli dominoivassa asemassa, ja vain ranskalaiset vaikutteet ajoivat sen yli. Vuodesta 1967 alkaen presidentti pyrki tasoittamaan etelän etumatkaa kulttuurilisissa poliittisissa ja sosiaalisissa asioissa. Hän otti mallia Zairen diktaattori Mobutun "authenticité"-politiikasta. Alkuperäisenä tavoitteena oli edistää kaikkia Togon moninaisia kulttuureita, mutta lopputuloksena oli kaksinapaisuus etelä-pohjoinen. Myöhemmin käsitys togolaisuudesta on haudannut alleen kabaye-heimoidentiteetin.


title: Togo

text: Togolaiset syövät yleensä kaksi tai kolme päivittäistä ateriaa, joiden perustana on hiilihydraattipitoinen aines, kuten kassava, maissi, riisi, jamssi tai ruokabanaanit. Päivä- ja iltaruoan kanssa tarjotaan mausteinen kastike, jossa on palmuöljyä tai maapähkinätahnaa ja jotain proteiinipitoista, kuten kalaa, lihaa tai papuja. Vihannesten syöminen rajoittuu paljolti porvaristoon.


title: Togo

text: Radio on tärkein joukkotiedotusväline; maassa toimii noin 80 radioasemaa. Maassa toimii myös kaksi valtiollista, kaksi yksityistä, yksi kaupallinen, yksi kristillinen ja yksi islamilainen televisiokanava. Ainoa päivittäin ilmestyvä sanomalehti on valtion omistama "Togo-Presse".


title: Togo

text: Togo on osallistunut olympialaisiin vuonna 1972 ja vuodesta 1984 alkaen. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan mitalin sai Benjamin Boukpeti vuonna 2008 melonnasta.


title: Togo

text: Togon jalkapallomaajoukkue on Afrikan keskikastia. Se selvisi jalkapallon MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran vuoden 2006 kisoissa. Fifan rankigissa heinäkuussa 2018 se oli sijalla 125. Maassa on sata seuraa, joissa pelaa 3 300 rekisteröityä pelaajaa.


title: Togo

text: Jääkiekkoilussa kenties menestynein togolaissyntyinen on nykyisin Suomessa asuva Ekue Tomety, joka pelasi kausilla 2009–2012 Oulun Kärppien A-juniorien SM-liigajoukkueessa.


title: Marxilaisuus

text: Marxilaisuus eli marxismi on Karl Marxin kirjoituksiin pohjautuva sosialistinen oppijärjestelmä sekä siihen perustuva yhteiskunnallinen aatesuuntaus. Marxilaisuudessa on monta toisistaan selvästi poikkeavaa suuntausta. Keskeinen jako kulki aiemmin länsimaisen akateemisen marxilaisuuden ja Neuvostoliitossa kehitetyn marxismi-leninismin välillä. Länsimaiden akateeminen marxilaisuus sanoutui suurelta osin irti jälkimmäisestä.


title: Marxilaisuus

text: Marxilaiseen filosofiaan kuuluvat materialistinen historiankäsitys, materialistinen dialektiikka ja paljon muita teoreettisen filosofian osa-alueita. Marxilainen filosofia on ollut suosituinta Manner-Euroopassa. Se on joskus luettu osaksi mannermaista filosofiaa. Erityisesti Frankfurtin koulukunta oli pitkään marxilaisuuden tunnettu edustaja. Eräs viime aikoina tunnettu marxilaista ajattelua edustava teos on ollut "Imperiumi".


title: Marxilaisuus

text: Yhteiskuntatieteellisessä tutkimuksessa marxilaisuudella on vahvat perinteet. Esimerkiksi politiikan tutkimuksessa kansainvälisten suhteiden teorioissa marxilaisuus oli pitkään yksi kolmesta koulukunnasta liberalismin sekä realismi-nationalismin rinnalla, nyttemmin tämä kenttä nähdään usein hajanaisempana. Marxilaista kansainvälisten suhteiden teoriaa edustavat nykyään esimerkiksi uusgramscilaiset hegemoniateoriat. Samoin esimerkiksi sosiologiassa marxismilla oli pitkään vahva asema. Taloustieteessä marxilaisuus ei sen sijaan koskaan ollut kovin vahvoilla länsimaiden yliopistoissa, joskin marxilaisia taloustieteen professoreja on edelleen suurten maiden pienissä yliopistoissa. Länsimaisissa taloustieteen suuntauksissa marxilaisuutta ovat edustaneet esimerkiksi monet riippuvuusteorian edustajat, ranskalainen regulaatiokoulukunta, sekä maailmanjärjestelmäteoria. Historiantutkimuksessa marxilaisuus on edelleen yksi teoreettinen vaihtoehto muiden joukossa. Marxilaisessa historiantutkimuksessa tärkeää on tuotantovälineiden ja tekniikan kehityksen vaikutus muuhun yhteiskuntaan.


title: Marxilaisuus

text: Suomessa marxilaista yhteiskuntatieteellistä keskustelua pitävät yllä Karl Marx -seura ja Marxilaisen yhteiskuntatieteen seura.


title: Marxilaisuus

text: Poliittisena aatejärjestelmänä marxismi perustettiin vaihtoehtona liberalismille sekä konservatismille, jotka olivat hallinneet länsimaista kulttuuria niin sanotulla modernilla aikakaudella. Marxilaisuus kansainvälisen kommunistisen liikkeen muodossa on myös ollut länsimaisen kapitalismin päävastustaja ainakin vuosina 1917–1991.


title: Marxilaisuus

text: Kommunististen puolueiden vallan romahtaminen 1900-luvun lopulla ei johtanut marxilaisuuden poliittista aatejärjestelmää kuolemaan, koska monet marxilaiset olivat hylänneet tukensa Neuvostoliitolle jo aiemmin. Suomessa 1970-luvulla esiintynyt ortodoksimarxilainen taistolaisuus oli länsimaissa suhteellisen poikkeuksellinen ilmiö. Esimerkiksi Ruotsin ja Norjan opiskelijapiireissä suosituin suuntaus oli maolaisuus, jonka kannattajat jäivät Suomessa pieneksi ryhmäksi. Karl Popper on esittänyt, ettei marxilaisuus täytä tieteen tunnusmerkkejä, sillä sen opit eivät ole edes periaattessa osoitettavissa vääräksi. Popperin mielestä Marxin ennusteet eivät myöskään toteutuneet, ja Marx muutti teoriaansa tilanteen mukaan, jolloin teoriasta tuli näennäistiedettä.


title: Tehosekoitin (yhtye)

text: Tehosekoitin oli vuonna 1991 Lahdessa perustettu rock-yhtye. Punk-vaikutteisella musiikilla aloittaneesta yhtyeestä onnistui muotoutua myöhemmin merkittävä suomirock-yhtye, jonka läpimurtohitti vuonna 1997 oli ”C'mon baby yeah!”. Yhtyeen muita tunnettuja kappaleita olivat muun muassa ”Pyydä tähdet taivaalta”, ”Asfaltti polttaa”, ”Pillitä, Elli, pillitä”, ”Maailma on sun”, "Valonkantaja" sekä ”Hetken tie on kevyt”. Yhtyeen kappaleiden sanoitukset kertovat muun muassa rakkaudesta ja huolettomasta rockläheisestä elämäntyylistä. Vuonna 1998 "Varoittava esimerkki" albumin arvostelussa yhtyeen musiikillisiksi vaikuttumiksi kuvattiin niin "Stray Cats, kapakkapiano, glamrock, menneiden vuosien kauniit muistot kuin Rauli Badding Somerjokikin." Glam-tyyliin viittasi myös laulaja Grundströmin habitus, joka oli samankaltainen kuin glam rock-legenda Marc Bolanin. Grundström kirjoitti myöhemmin vuonna 2008 kirjan Marc Bolanista.


title: Tehosekoitin (yhtye)

text: Monien muiden yhtyeiden tavoin Tehosekoitin aloitti uransa harjoittelemalla vaatimattomissa harjoitustiloissa. Kokoonpano vakiintui nopeasti seuraavaksi: Otto (laulu), Arska (kitara), Hanski (basso) ja Matti (rummut). Yhtyeen pitkäaikaisin ja kuuluisa bändikämppä sijaitsi Lahden Sopenkorvessa.


title: Tehosekoitin (yhtye)

text: Yhtye sai vuosina 1992–1993 Suomen pienessä punk-skenessä kulttimainetta, mutta koska suuret levy-yhtiöt eivät tarjonneet Tehosekoittimelle levytyssopimusta, kitaristi Ari ”Arska” Tiainen perusti oman levy-yhtiön. Levy-yhtiön yhtyeitä olivat muun muassa Apulanta ja Punaiset Messiaat.


title: Tehosekoitin (yhtye)

text: Tehosekoittimen ensimmäinen pitkäsoitto, popvaikutteinen "Rock'n'Roll" julkaistiin vuonna 1994. Yhtyeen kappaleet sävelsi valtaosin Matti Mikkola ja sanoituksista pääsääntöisesti vastasi Otto Grundström. Vasta vuonna 1997 julkaistu toinen levy, 1970-luvun rock-musiikkiin nojaava "Köyhät syntiset" toi yhtyeelle kaupallista menestystä. Albumin singlejulkaisu "C´mon Baby Yeah" nousi listaykköseksi.


title: Tehosekoitin (yhtye)

text: Kevättalvella 2001 Ari Tiainen lopetti keikkailut Tehosekoittimessa ja siirtyi yhtyeen manageriksi. Näihin aikoihin hän siirtyi Levy-yhtiön toimitusjohtajan työhön.


title: Tehosekoitin (yhtye)

text: Yhtye ilmoitti lopettavansa keikkailut vuonna 2004. Yhtye ilmoitti sen viimeiseksi esiintymiseksi jäävän Ankkarock-rockulkoilmamusiikkifestivaalit, jotka pidettiin Vantaalla tuon vuoden 1. elokuuta. Vuoden 2009 helmikuussa kuitenkin julkaistiin uutinen, jossa kerrottiin yhtyeen olemassa tekevän paluuta lavoille seuraavaksi kesäksi. Siinä luvattiin lisäksi, että yhtye tulisi tekemään kuusi keikkaa. Yhtye kertoi myöhemmin ettei ole tekemässä varsinaista comebackia vaan jäähyväiskiertueen. Yhtyeen vierailut ylsivät aina Oulun korkeudelle, jossa pidettiin ulkoilmakonsertti 15. elokuuta 2009 Suomi-ilmiö-festivaalissa. Tämän jälkeen yhtye on soittanut ainakin Otto Grundströmin 40-vuotisjuhlissa 5. marraskuuta 2016.


title: Väinö Havas

text: Väinö Rafael Havas (vuoteen 1906 asti Örling, etunimi esiintyy myös muodossa Wäinö, 15. elokuuta 1898 Lempäälä – 21. elokuuta 1941 Suojärvi) oli suomalainen kirkkoherra, lestadiolaisen uusheräyksen ja myöhemmin vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen saarnaaja, runoilija ja kokoomuksen kansanedustaja. Hän on Suomen historian ainoa rintamalla kaatunut istuva kansanedustaja. Häntä seurasi edustajantehtävässä Oskari Heikinheimo.


title: Väinö Havas

text: Väinö Havas oli kotoisin Lempäälästä, jossa hänen molemmat vanhempansa Oskar Samuel Örling ja Augusta Maria Böhling toimivat kirkonkylän kansakoulun opettajina. Vanhemmat toimivat aktiivisesti mm. raittius- ja nuorisoseurassa, jotka tulivat siten myös heidän lapsilleen jo varhain tutuiksi. Perhe suomensi nimensä Havakseksi vuonna 1906. Nimi otettiin koulua lähellä sijainneesta tutusta kalapaikasta, Havaslahdesta. Väinö Havaksen nuorempi veli oli runoilija ja kansakoulunopettaja Eero Havas ja hänen sisarensa lähetystyöntekijä Aili Havas.


title: Väinö Havas

text: Väinö Havas vihittiin papiksi 1921. Pian sen jälkeen hän avioitui Aunuksen retkellä tapaamansa lotan Saimi Adelia Kauhasen kanssa. Perheeseen syntyi kymmenen lasta. Havas toimi sotilaspastorina Lappeenrannassa sekä Oulussa, Rovaniemellä ja Kittilässä 1921–1927, Merijärven kirkkoherrana 1927–1935 ja Kivijärven kirkkoherrana 1935–1941.


title: Väinö Havas

text: 1920-luvulla Havas omaksui lestadiolaisen uusheräyksen, mutta hengellisen etsinnän jälkeen 20-luvun lopulla siirtyi vanhoillislestadiolaisuuteen. Hän teki vuosina 1925–1926 saarnamatkan Yhdysvaltoihin ja oli 30-luvulla vanhoillislestadiolaisten Lasten Siionin ja Siionin Lähetyslehden vastaava toimittaja.


title: Väinö Havas

text: Havas kirjoitti useita hengellisiä ja isänmaallisia runoja ja kirjoja. Neljä hänen runoistaan on valittu Virsikirjaan (numerot 291 "Kun tunnon taakan alla", 344 "Maan ja taivaan Luojan", 438 "Oi armahda, Kristus, niin kaita on tie" ja 574 "On kaunis synnyinmaamme"). Vanhoillislestadiolaisten Siionin laulut -kokoelmassa on sävellettynä 12 hänen runoaan. Joululauluista Taneli Kuusiston säveltämää "Oi saavu suuri rauhan juhla" ja Jaakko Linjaman säveltämää "He lauloivat voittoa taivaan" lauletaan paljon, samoin häälaulua "Anna sä, Herra, nyt siunaus taivaan".


title: Väinö Havas

text: Hengellisten laulujen lisäksi Sulho Rannan säveltämä isänmaallinen "Testamentti pojalleni" on tunnetuimpia Havaksen runoja.


title: Väinö Havas

text: Väinö Havas oli nuorena ylioppilaana yhdessä K.A. Tapolan kanssa keskeisiä puuhamiehiä kotipitäjänsä Lempäälän suojeluskunnan perustamisessa 1917, mutta hän joutui sittemmin piileskelemään Lempäälässä, kunnes valkoiset valtasivat pitäjän maaliskuun lopulla 1918. Sen jälkeen Havaskin pääsi veljensä Eeron kanssa lähtemään mukaan sotaan. Havas oli vapaaehtoisena mukana viidessä sodassa: Suomen sisällissodassa, heimosodissa Virossa Pohjan Pojissa ja Aunuksessa, talvisodassa ja jatkosodassa. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kapteeni ja toimi komppanianpäällikkönä jo heimosodissa. Havas oli Suur-Suomi-aatteen kannattaja mutta ei kuitenkaan kuulunut AKS:ään eikä äärioikeistoon.


title: Väinö Havas

text: Havas oli presidentin valitsijamiehenä 1931 ja 1937, ja hänet valittiin eduskuntaan 1939 kokoomuksen ehdokkaana. Talvisodan puhjettua Havas kuitenkin lähti rintamalle vapaaehtoisena. Kansanedustajista myös Heikki Niskanen ja Paavo Susitaival lähtivät sotaan vapaaehtoisina. Havas kaatui jatkosodan alussa 21. elokuuta 1941 Suojärven Suvilahdella ollessaan pysäyttämässä neuvostoliittolaista hyökkäysvaunua JR 50:n 6. komppanian päällikkönä. Hänet haudattiin Kivijärvelle.


title: Väinö Havas

text: Kirjailija Martta Haatanen julkaisi kaksi vuotta myöhemmin 1943 romaanin "Kirkastettu sydän", jonka pohjalta Ilmari Unho teki samannimisen elokuvan. Kirjalle ja siitä tehdylle elokuvalle Väinö Havas ja hänen elämänsä oli vahvana esikuvana.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuus on luterilainen lestadiolaisen herätysliikkeen suurin suuntaus, joka kuitenkin varsin paljon eroaa valtavirran luterilaisuudesta, muun muassa pitämällä ihmisen ääneen julistamaa synninpäästöä ainoana armovälineenä sekä kieltämällä kasteen uudestisynnyttävyyden. Sillä on kannattajia pääasiassa Suomessa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa, mutta jonkin verran myös Venäjällä, Kanadassa, Virossa, Norjassa, Iso-Britanniassa, Unkarissa ja Latviassa. Seurakuntia on syntynyt 1990–2010-luvuilla myös Sveitsiin, Saksaan, Ecuadoriin, Espanjaan, Keniaan, Gambiaan, Ghanaan, Togoon ja Senegaliin. Vaikka lestadiolaisuus syntyikin Ruotsissa, liikkeen pääkannatusmaa on Suomi. Eri arvioiden mukaan Suomessa on noin 80 000–150 000 vanhoillislestadiolaista. Suomen lestadiolaisista noin kahdeksan kymmenestä on vanhoillislestadiolaisia. Vuosina 2012 ja 2001 professori Jouko Talonen arvioi vanhoillislestadiolaisten määrän koko maailmassa olevan noin 115 000, joten se on ylivoimaisesti suurin lestadiolaisuuden haara maailmassa ja myös Suomessa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Itsestään vanhoillislestadiolaiset käyttävät heille annetun nimen lisäksi nimityksiä "uskovaiset", "Jumalan lapset", "siioni", "Jumalan valtakunta", "elävä kristillisyys", "kristillisyytemme". Joskus vanhoillislestadiolaisia kutsutaan myös "SRK-lestadiolaisiksi". Näin myös erotetaan SRK ja Suomen vanhoillislestadiolainen Rauhanyhdistys toisistaan. Suomessa vanhoillislestadiolaisuutta on kutsuttu myös "itälestadiolaisuudeksi" ja Pohjois-Amerikassa taas "konservatiivilestadiolaisuudeksi" (conservative laestadianism) ja "heidemanilaisuudeksi".


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisten toiminnan keskeinen tapahtuma on seurat. He kokoontuvat kirkkoihin, koteihin tai rauhanyhdistysten toimitaloihin seuroihin kuuntelemaan saarnoja ja laulamaan virsiä ja hengellisiä lauluja laulukirjastaan Siionin laulut. Suomen paikallisten rauhanyhdistysten kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys (SRK). SRK:n sisarjärjestö Ruotsissa on Sveriges Fridsföreningars Centralorganisation, Yhdysvalloissa Laestadian Lutheran Church, Togossa ELLT, ja Virossa Eesti Luterlik Rahuühendus. Viikoittaisten seurojen lisäksi SRK järjestää Suomessa vuosittain suviseurat. SRK ja sen sisarjärjestöt tekevät lähetystyötä useassa maassa ja julkaisevat kirjoja ja äänitteitä. Yhdistyksellä on kolme kansanopistoa ja viisi leirikeskusta, joilla järjestetään erilaisia leirejä kuten rippileirejä. Vanhoillislestadiolaiset tekevät lähetystyötä 16 maassa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuus on suurin 1900-luvun vaihteen lestadiolaisuuden hajaannuksessa toisistaan eriytyneistä suunnista. 1900-luvun vaihteen hajaannuksessa lestadiolaisuus jakaantui samperilaisiin, narvalaisiin, uusheräykseen, esikoislestadiolaisuuteen ja vanhoillislestadiolaisuuteen, joista on nykyään jäljellä kolme viimeksi mainittua suuntaa. Kemissä ja Teuvalla vaikuttaneet samperilaiset liittyivät uusheräykseen vuonna 1908 perustajansa Heikki Sandbergin kuoltua, ja narvalaisuuden molemmat suuntaukset, lindströmiläisyys ja kumpulaisuus ovat lakanneet olemasta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisesta liikkeestä on ollut useita hajaannuksia tämänkin jälkeen. Liike on voimakkaan yhteisöllinen ja sillä on joitakin opillisia erityiskorostuksia luterilaisuudesta. Tunnetuimpia vanhoillislestadiolaisuuden piirteitä ovat eksklusiivinen seurakuntaoppi, syntien julistaminen anteeksi sanoin "Kaikki synnit anteeksi Jeesuksen nimessä ja veressä" sekä torjuva suhtautuminen muun muassa televisio-ohjelmiin ja televisiovastaanottimen hankkimiseen kotiin, elokuviin ja teatteriin, julkisiin musiikkitilaisuuksiin kuten konsertteihin, populaarimusiikkiiin, meikkaamiseen, kilpaurheiluun, raskauden ehkäisyyn, homoseksuaaliseen käyttäytymiseen, alkoholin käyttöön ja esiaviollisiin suhteisiin. Nämä eivät ole kuitenkaan ehdottomia sääntöjä tai lakeja, vaan ohjeita uskonelämässä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Pohjois-Ruotsin saamelaisalueella toiminut pappi Lars Levi Laestadius tapasi tarkastusmatkallaan Åselessa vuonna 1844 lappalaisnaisen, joka on tunnistettu myöhemmin Milla Clemensdotteriksi. Tämä vaatimaton nainen kuului uuslukijaisuudeksi nimitettyyn liikeeseen. Laestadius koki Millan kanssa käymänsä keskustelun seurauksena hengellisen murroksen, jonka seurauksena hän aloitti voimakkaan käännytystyön alkoholisoituneiden saamelaisten keskuudessa. Melkein koko pohjoiskalotin alue raitistui ja syntynyttä herätystä alettiin viimeistään 1870-luvun lopulla kutsua lestadiolaisuudeksi. Liike levisi rajan yli sekä autonomisen Suomen alueelle että Pohjois-Norjaan saamelaisten kulkureittejä pitkin. Vaikka lestadiolaisuus syntyi Ruotsissa, se on saanut eniten kannattajia Suomessa. Leimallista liikkeelle ovat olleet useat hajaannukset eli eriseurat.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Lestadiolaisuus jakaantui viiteen osaan suuressa hajaannuksessa 1897–1900: samperilaisiin, narvalaisiin, esikoislestadiolaisiin, uusheränneisiin, ja vanhoillislestadiolaisiin, joista on nykyään jäljellä kolme viimeksi mainittua suuntaa. Kemissä ja Teuvalla vaikuttaneet vähälukuiset samperilaiset liittyivät uusheräykseen vuonna 1908 perustajansa Heikki Sandbergin kuoltua, ja narvalaisuuden molemmat suuntaukset - lindströmiläisyys ja kumpulaisuus - ovat lakanneet olemasta. Lindströmiläisyyden säännöllinen seuratoiminta loppui 1920-luvun puolivälin tienoilla Terijoella, vaikkakin yksittäisiä narvalaisia eli vielä vuonna 1945. Kumpulaisuuden jäljelle jääneet rippeet liittyivät käytännössä kokonaisuudessaan uusheräykseen sovintokokouksen seurauksena vuonna 1913. Tosin vielä talvisotaan asti kumpulainen suuntaus vaikutti uusheräyksen sisällä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisten nimitys juontuu siitä, että liikkeessä pyrittiin pitäytymään vanhoissa, perinteisissä opetuksissa. Aluksi uusheräyksen ja narvalaisuuden erkaannuttua 1897–1898, muita lestadiolaisia alettiin kutsua "vanhalestadiolaisiksi", mutta uusheränneitä ja narvalaisia "uuslestadiolaisiksi". Nykyään nimityksellä "vanhalestadiolaiset" tarkoitetaan lähinnä esikoislestadiolaisia, eikä niinkään vanhoillislestadiolaisia. Esikoislestadiolaisuus erkaantui muusta lestadiolaisuudesta Amerikassa jo vuonna 1894, mutta Euroopassa vasta noin vuosina 1900–1902 (paitsi Vesisaaressa jo vuonna 1886). Esikoislestadiolaisten erkaantumisen jälkeen 1894 Amerikassa, "eriseura" nimeltä haalilaiset liittyi ulkonaisesti takaisin Amerikan lestadiolaisuuden pääsuuntaan, joka oli sama ryhmä kuin nykyinen vanhoillislestadiolaisuus, paitsi että pieni määrä uusheränneitä erkaantui Amerikan vanhoillislestadiolaisista 1901–1902 perustaen kirkon nimeltä "United Peace Church." Suuren hajaannuksen jälkeen vanhoillislestadiolaisuuden sisällä on ollut tai siitä on erkaantunut muitakin hajaannuksia. Hajaannuksia on tapahtunut sekä Pohjois-Amerikassa että Euroopassa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1906 Suomen vanhoillislestadiolaiset perustivat "Jumalan valtakunnan työn" järjestelmällistämiseksi virallisen organisaation nimeltä "Lähetystoimen Päätoimisto", jonka kotipaikaksi tuli Oulu. Lähetystoimen johtokunta järjestyi 14. lokakuuta 1906 Joosef Patalan kotona. Vuonna 1909 johtokunnan vastuualue laajeni kattamaan myös Norjan ja Ruotsin. Vanhoillislestadiolaisten Siionin Lähetyslehti alkoi ilmestyä kuukausittain vuoden 1912 alusta lähtien. Vanhoillislestadiolaisten ensimmäinen suuri kokous pidettiin syksyllä 1906 Oulussa. Suuria kokouksia alettiin sen jälkeen järjestämään vuosittain ja niiden yhteydessä ruvettiin pitämään suuria seuroja, joita alettiin myöhemmin kutsua suviseuroiksi.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudesta erkani Pohjois-Savossa ja Viipurin läänissä vuonna 1907 pieni ryhmä nimeltä väyrysläisyys, jota kutsuttiin myös "uuven kirkon höyryksi". Väyrysläisiä oli eniten Nilsiässä Pohjois-Savossa, jossa Niilo Väyrynenkin asui. Väyrysläiset erosivat kirkosta ja yrittivät perustaa jopa oman kirkon. Viranomaiset laativat kuitenkin 16. tammikuuta 1908 kielteisen päätöksen väyrysläisten kirkon perustamishakemukselle, jonka jälkeen väyrysläiset päättivät haudata oman kirkkohankkeen, mutta toimittivat kuitenkin senkin jälkeen kasteen ja ehtoollisen sakramentit itse, koska eivät halunneet vastaanottaa sakramentteja epäuskoisilta papeilta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Väyrysläisyyttä kutsuttiin ensin pellikkalaisuudeksi ryhmän alkuvaiheiden johtajan Esko Pellikan mukaan, joka oli vanhoillislestadiolaisuudessa laajalti arvostettu saarnaaja ja hänet oltiin jopa valittu Lähetystoimen Päätoimiston luottamusmieheksi. Esko Pellikka kuitenkin luopui kirkostaeroamishankkeesta juuri ennen kuolemaansa (1907) saatuaan sairasvuoteella horrostilassa ilmoituksen että kirkostaeroamishanke ei ollut Jumalan tahdon mukaista. Esko Pellikan leski ja saarnaaja Niilo Väyrynen (1872–1924) kuitenkin jatkoivat itse sakramenttitoimituksia ja erkaantuivat vanhoillislestadiolaisuudesta noin parinkymmenen kannattajansa kanssa. Heillä oli muitakin saarnaajia Niilo Väyrysen lisäksi. Väyrysläiset "jakoivat" ehtoollista niin että kukin otti omilla käsillään suuhunsa leipää ja viiniä. Viimeiset havainnot väyrysläisistä ovat Viipurin läänistä Hiitolasta Suomen itsenäisyyden alkuvuosilta. Sen jälkeen väyrysläisyyttä ei ilmeisesti ole enää ollut olemassa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Toinen kirkostaeroamishanke tapahtui vanhoillislestadiolaisuudessa myöhemmin vuonna 1923, jolloin 23 vanhoillislestadiolaista erosi kirkosta Pyhännällä, mutta siitä ei tiedetä syntyneen hajaannusta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Väyrysläisyyden lisäksi varsinaisia itsenäisiä separatistisia lestadiolaisuuden ryhmiä tunnetaan vain yksi vanhaerikiineistä Norjassa vuonna 1994–1995 erkaantunut pieni ryhmä nimeltä kvaenangenilaisuus. Lestadiolaiset eivät kuitenkaan ole yleensä halunneet erota kirkosta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Taivalkoskella ja Pudasjärvellä 1900-luvun alkuvuosikymmenillä erkani pieni hurmahenkinen "lihanvapauden eriseura" nimeltä "Itäsyrjän eriseura" (tai alatalolaisuus) saarnaaja Olli Alatalon johdolla. Alatalolaisuus vaikutti erityisesti Pudasjärven itäosassa Itäsyrjän kylässä. Alatalolaisuus lakkasi olemasta kun eriseuran johtaja "teki parannuksen" ennen kuolemaansa ja tunnusti että oli "huorannut ja saarnannut". Lihanvapautta ja hurmahenkisyyttä esiintyi myös Kuusamossa, jossa saarnaajat Risto Veteläinen ja Herman Ahola yllyttivät sitä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudesta erkani Norjassa erikiinit (tai "erikiaanit", tai "Lyngenin suunta") vuonna 1910, johtajanaan "Junsan Erkki" eli Erik Johnsen. Erikiinit opettivat kasteessa tapahtuvaksi uudestisyntymisen, samoin kuten huttulalaiset 1860-luvulla, Iissä pidetty kiistaa aiheuttanut lestadiolaispappien kokous vuonna 1885, ja myöhemmin vuonna 1960 erkaantunut pappiseriseura. Erikiinit kuitenkin jatkoivat vielä yhteistyötä vanhoillislestadiolaisuuden yhteydessä Norjassa vielä tuolloin toimineiden lundbergilaisten eli Toomas Paaven ryhmän kanssa vuoteen 1925 asti. Erikiinit olivat lisäksi yhteistyössä Norjan uusheränneitten kanssa vuoteen 1951 asti, jolloin heidänkin välilleen tuli oppiriitoja.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1911 järjestettiin vanhoillislestadiolaisten ja uusherätyksen välillä sovintokokous. Kokouksessa muutamat uusheräyksen perustajat, muiden muassa Pietari Hanhivaara, pyysivät vanhoillislestadiolaisilta kokoukseen osallistuneilta synninpäästöä, mutteivät aikoneet hylätä uusherätystä eriseurana ja harhaoppina, vaikka myönsivätkin toimineensa siinä osittain liian lakihenkisesti, rakkaudettomasti ja käyttäneensä huonoja sanoja. Vanhoillislestadiolaiset eivät kuitenkaan suostuneet yhdistymään uusherätyksen kanssa, eivätkä suostuneet tunnustamaan heitä uskonveljikseen, koska uusheränneet eivät suostuneet tekemään henkilökohtaista parannusta väärästä opista ja eriseurasta. Sen johdosta uusheränneet syyttivät vanhoillislestadiolaisia "tuomiohenkisiksi".


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1916 Norjassa Vesisaaressa vanhoillislestadiolaisuudesta erkani pieni ryhmä nimeltä "vanhalalaisuus". Jalmari (Hjalmar) Vanhalaa kiellettiin saarnaamasta koska häntä syytettiin epäsiveellisyydestä, mutta hän sai useita kymmeniä kannattajia Vesisaaressa. Jalmari Vanhala vastusti kovasti esikoislestadiolaisuutta, mutta kuitenkin hänen kuoltuaan vuonna 1921 vanhalalaiset liittyivät esikoislestadiolaisiin.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys aloitti toimintansa Lähetystoimen Päätoimiston jatkeena 10. syyskuuta 1917, jolloin Oulun rauhanyhdistyksen ylimääräisessä yleisessä kokouksessa valittiin SRK:lle johtokunta. SRK:n uuden johtokunnan ensimmäinen kokous pidettiin 16. syyskuuta 1917. Lähetystoimen Päätoimisto muutettiin SRK:ksi ilman mitään katkoa toiminnassa tai hallinnossa. Lähetystoimen Päätoimiston muuttuminen SRK:ksi tarkoitti lähinnä yhdistyksen tehtävien laajentumista ja yhdistyksen muuttumista virallisesti vanhoillislestadiolaisten paikallisyhdistysten yhteistyöelimeksi ja keskusyhdistykseksi.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: USA:ssa n 1921–1922 ylievankelinen pollarilaisuus erkani vanhoillisuudesta omaksi ryhmäkseen. Pollarilaisilla oli samanlainen "hölläläinen" oppi kuin suuressa hajaannuksessa erkaantuneessa samperilaisuudessa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Pyhännällä vuonna 1923 erosi kirkosta 23 vanhoillislestadiolaista, johon saattoi vaikuttaa paikkakunnalla toiminut kirkkoa voimakkaasti arvostellut saarnaaja Kaaperi Halonen. Joukko kinnulalaisia vanhoillislestadiolaisia oli vuonna 1923 jonkin aikaa sitä mieltä, että kirkosta kannattaisi erota. Vanhoillislestadiolaiset eivät kuitenkaan ole yleensä halunneet erota kirkosta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Kuopiossa vanhoillislestadiolaisista oli erkaantuneena lyhyen aikaa 1926–1927 pieni "eriseura" nimeltä "gröndahlilaisuus" johtajanaan saarnaaja Onni Gröndahl. Gröndahlilaiset syyttivät muita Kuopion vanhoillislestadiolaisia "samperilaisuudesta" eli hölläläisyydestä. Keväällä Onni Gröndahl teki kuitenkin "parannuksen" eriseurasta sekä erehdyksistään, ja niin myös kaikki hänen seuraajansa, joten gröndahlilaisuus lakkasi olemasta. 1930-luvun alussa Onni Gröndahl asetettiin uudelleen puhujaksi Kuopiossa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Pohjois-Amerikassa vuonna 1903 esikoislestadiolaisista erkaantuneen pikkuesikoisuuden ja uusheränneitten kanssa vuonna 1908 yhteistyöhön ryhtyneet ""suurseuralaiset"" erkanivat vanhoillislestadiolaisuudesta omaksi erilliseksi suuntaukseksi (""kirkkokuntalaisuus"", engl. "federation") vuonna 1927 ulkonaisestikin, jolloin he perustivat yhdessä uusheränneitten ja pikkuesikoisten kanssa kirkkokunnan nimeltä "The Apostolic Lutheran Church of America (ALCA)", jonka itsenäisiä paikallisseurakuntia ovat "ALC":t. Sen johdosta vuosina 1927–1928 "Finnish-Apostolic Lutheran Church" jakaantui "The Apostolic Lutheran Church of America":ksi ja "First Apostolic Lutheran Church":iksi "(FALC)". FALC kuuluu nykyään "töröläläisille", ja se on töröläläisten yksittäisten paikalliseurakuntien nimi. Myöhemmin vuonna 1934 Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa vanhoillislestadiolaisuudesta eronnut "rauhansanalaisuus" alkoi hengelliseen yhteistyöhön ALCA:n kanssa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1932 Viipurin seudulla vanhoillislestadiolaisuudesta erkaantui pienehkö ryhmä nimeltä kososlaisuus saarnaaja Juhana Alfred Kososen johdolla. Hajaannus kärjistyi vuonna 1932, jolloin Viipurilainen uusherännyt pastori Kustavi Lounasheimo "teki parannuksen" vanhoillislestadiolaisuuteen Wäinö Havaksen vaikuttamana. Kososlaiset nimittäin suhtautuivat hyvin epäluuloisesti ja negatiivisesti pappeihin, ja varsinkin entiseen uusheränneeseen pappiin. Sairastuessaan vakavasti "eriseuran johtaja" Juhana Kosonen "teki parannuksen" sairasvuoteellaan vuonna 1937, jonka jälkeen tämä ulkonainen hajaannus päättyi ja kososlaiset alkoivat taas yhteiseen seuranpitoon vanhoillislestadiolaisten kanssa. Kososlaisten oppi ja "kososlainen henki" jäivät kuitenkin yhä vaikuttamaan vanhoillislestadiolaisuuden sisälle aiheuttaen myöhemmin useilla paikkakunnilla kiistoja ja hajaannustakin vielä 1970-luvun lopulla asti.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1932 vanhoillislestadiolaisuudesta erkaantui Pohjois-Ruotsissa Tornionjokilaaksossa ja Suomessa Kolarin Sieppijärvellä pienehkö ryhmä nimeltä korpelalaisuus, jotka eivät hyväksyneet ähtäriläisen Toivo Korpelan erottamista puhujan tehtävästä. Aluksi Toivo Korpela saarnasi tämän lahkon johtajana suunnilleen samalla tavalla kuin muutkin vanhoillislestadiolaiset saarnaajat, joskin kärjekkäästi SRK:ta arvostellen. Korpelalaisuuden johtoon nousivat kuitenkin pian henkisesti sairaat pajalalaiset "profeetat" Sigurd Siikavaara ja Arthur Niemi, jotka johtivat korpelalaisuuden hurmahenkiseksi lahkoksi ("kristalliarkkiliike"), jossa muun muassa harjoitettiin rukoushuoneella orgioita ja alaikäisiäkin tuli raskaaksi. Nämä kaksi saarnaajaa katsoivat olevansa Ilmestyskirjassa mainitut kaksi lopun ajan säkkipukuista todistajaa. Kristalliarkkilahko alkoi laantua 1930-luvun lopulla, kun poliisi pidätti lahkon johtohenkilöt ja heidät tuomittiin vankilaan ja mielisairaalaan. Kristalliarkkiliike otti opillisia vaikutteita muun muassa Jehovan todistajilta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1934 suuri tuhansien henkilöiden ryhmä nimeltä rauhansanalaisuus erkani vanhoillislestadiolaisuudesta Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa saarnaaja Pauli Rantalan johdolla ja alkoi yhteistyöhön pikkuesikoisten, uusheränneitten ja "kirkkokuntalaisten" Pohjois-Amerikassa vuonna 1928 perustaman ALC-kirkkokunnan kanssa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1937 vanhoillislestadiolaisuudesta erkani Kalajoen seudulla pienehkö "hurmahenkinen" ryhmä nimeltä "ansamaalaisuus", johtajanaan "työmies" ja saarnaaja Juho Ansamaa. Ansamaalaisilla oli hyvin samanlainen oppi kuin samperilaisilla, pollarilaisilla ja simppalalaisilla. Juho Ansamaata syytettiin muun muassa laiskuudesta. Ansamaalaisia syytettiin ja epäiltiin myös "lihanvapaudesta" ja siveettömyydestä. Ansamaalaisuuteen liittyi paljon nuoria Kalajoella.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuuden sisällä vaikutti Porissa ja sen ympäristössä lakihenkinen nummilaisuus 1937–1938. Nummilaisuus ei kuitenkaan ollut varsinainen eriseura, koska heidän ei tiedetä järjestäneen erikseen omia seuroja. Nummilaisuus johtui siitä, että saarnaaja Leander Nummi oli rauhansanalaisten keskeisen saarnaajan Pauli Rantalan ystävä ja omaksui Rantalalta pikkuesikoisten lakihenkisyyttä. Nummilaiset syyttivät muita Porin vanhoillislestadiolaisia "pollarilaisuudesta" eli hölläläisyydestä. Nummi sai muun muassa paikallisia nuoria puhujia kannattajikseen. Muut nummilaiset kuitenkin tekivät parannuksen 1938 tai myöhemmin. Ainoastaan Leander Nummi erkani myöhemmin vanhoillislestadiolaisuudesta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1945 Antinpäivänä jotkut vanhoillislestadiolaiset SRK:n johdolla järjestivät yhdessä rauhansanalaisten kanssa yhteisen "sovintokokouksen" (Antinpäivän kokous), jonka kiistaa herättäneiden päätösten seurauksena ryhdyttiin järjestämään yhteisiä seuroja rauhansanalaisten kanssa. Tuollainen "hengellinen huoruus" sai kuitenkin osakseen jyrkkää vastustusta ja arvostelua vanhoillislestadiolaisten keskuudessa erityisesti saarnaaja Heikki Saaren johdolla. Pian useimmat "hengelliseen huoruuteen" syyllistyneet vanhoillislestadiolaiset puhujat ja SRK:n johtokunta kuitenkin myönsivät kokouksen päätökset ja yhteiset seurat rauhansanalaisten kanssa virheeksi ja synniksi, ja nöyrtyivät siitä parannukseen. Arvostelu "antinpäivän asioista" kuitenkin jatkui joillakin tahoilla voimakkaana SRK:ta ja Päivämies-lehteä kohtaan vanhoillislestadiolaisuuden sisällä, ja aiheutti kiistoja ja hajaannusta vielä 1950-luvun lopulla.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1950 vanhoillislestadiolaisuudesta erkaantui lähinnä Torniossa, Haaparannalla ja Rovaniemellä pieni ryhmä nimeltä "kauppilaisuus" haaparantalaisen radiokauppias Axel M. Kaupin johdolla. Kauppilaisilla eli "kirkasoppisilla" oli saarnaajina muun muassa Arvid Niska ja rovaniemeläinen Herman Kouri. Herman Kouri toimi myöhemmin myös näppäläisyydessä saarnaajana. Myöhemmin 1960-luvulla ainakin osa kauppilaisista liittyi näppäläisyyteen. Kauppilaiset syyttivät SRK:n johtokuntaa erityisesti hengellisestä huoruudesta liittyen vuoden 1945 Antinpäivän kokoukseen ja sitä seuranneisiin tapahtumiin.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Ruotsissa ja Norjassa vanhoillislestadiolaisuudesta erkani vuonna 1953 muutaman sadan hengen ryhmä nimeltä leskisläisyys Iivari Leskisen ja J. O. Axelssonin johdolla, vieden mukanaan vanhoillislestadiolaisten keskuselimen Ruotsissa (Laestadianska Missionsstyrelse). Leskisläiset antoivat pikkuesikoisten puhujien ja ei-lestadiolaisten pappien saarnata seuroissaan. Leskisläiset ryhtyivät yhteistyöhön Norjan Hans Nilsenin lestadiolaisryhmän kanssa (nilseniläisyys).


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1954 Simpeleellä erkani vanhoillislestadiolaisuudesta pieni pollarilaisvaikutteinen ryhmä nimeltä "jantuslaisuus", USA:sta Suomeen muuttaneen Maria Jantusen johdolla. Jantuslaisuus vei mukanaan Simpeleen Rauhanyhdistyksen. Jantuslaiset harjoittivat muun muassa niin sanottuja kylmiä hyppyjä "kiittämällä" ringissä pyörien, niin että joskus "tuolitkin kaatuivat".


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1955 Vaasan seudulla enimmäkseen Pirttikylässä erkaantui vanhoillislestadiolaisuudesta pieni ryhmä nimeltä "pirttikyläläisyys" (Pirttikylän eriseura), jotka liittyivät 1960-luvulla näppäläisiin. Nämä "suuruuden henkeen eksyneet" syyttivät SRK:n johtokuntaa erityisesti hengellisestä huoruudesta Antinpäivän kokoukseen 1945 liittyen.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1959 Taivalkosken seudulla erkani vanhoillislestadiolaisuudesta pieni ryhmä nimeltä "hietavalaisuus" Taivalkosken kirkkoherran E. Olavi Hietavan johdolla, vieden mukanaan Taivalkosken Jokijärven kylän Rauhanyhdistyksen. Hietavalaiset syyttivät SRK:n johtokuntaa muun muassa "Antinpäivän asioista". Näin kertoi saarnaaja Kalle Iinatti Päivämiehessä hietavalaisuudesta vuonna 1959:


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Ruotsissa norbergilaisuus (SKF) erkani Ruotsin vanhoillislestadiolaisuudesta 1957–1959 ja liittyi vuonna 1960 elämänsanalaisuuteen, joka erkani vanhoillislestadiolaisuudesta Suomessa vuonna 1960. SKF:n ja Suomen vanhoillislestadiolaisten välit katkesivat lopullisesti vasta tammikuussa 1961. Ruotsin vanhoillislestadiolaisten silloisen lähetysjärjestön Sveriges Kristna Fridsförbund (SKF) silloista puheenjohtajaa Paul Norbergia voidaan pitää norbergilaisuuden perustajana ja alkuvaiheen johtajana.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: 1960-luvun hajaannuksessa 1960–1961 pappiseriseura eli elämänsanalaisuus vei mukanaan noin kaksi kolmasosaa vanhoillisuuden papeista ja Ruotsin vanhoillislestadiolaisten keskusorganisaation Sveriges Kristna Fridsförbundin, sekä Norjan Rauhanyhdistyksen (Norske Kristne Fredsforening). "Pappislinjalaisuuteen" meni myös osa Unkarin vanhoillislestadiolaisista. Hajaannus herätti liikettä kohtaan mielenkiintoa tiedotusvälineissä. Elämänsanalaisuuden perustajina ja alkuvaiheen johtajina voidaan pitää Suomessa Leonard P. Tapanista, ja Ruotsissa SKF:n silloista puheenjohtajaa Paul Norbergia. Suuntaus sai kannatusta Ruotsissa, Norjassa, Unkarissa ja Suomessa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Lisäksi vastakkainasettelua aiheuttivat noihin aikoihin vanhoillisuuden yleisestä näkemyksestä poikenneet tiukat suhtautumiset: 1960-luvun kososlaisuus (mm rimpiläisyys, paasolaisuus ja näppäläisyys) ja 1970-luvun kuiva henki (muun muassa saarnaaja Heikki Saaren uusheräysvaikutteet eli "uusheräyksen henki").


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuuden sisällä vaikutti Tervolan ja Karungin seuduilla 1920-luvulta aina 1960-luvun lopulle asti sisäinen "eriseura" nimeltä "simppalalaisuus", joka lakkasi toimimasta "eriseuran" johtajan Erkki Vuokilan "tehdessä parannuksen". Simppalalaisuuteen liittyi salaripin merkityksen vähättelyä ja kuolemansynti-käsitteen sivuuttamista, kuten pollarilaisuudessa, ansamaalaisuudessa ja samperilaisuudessa. Simppalalaisuus sai nimensä Erkki Vuokilan talon nimen mukaan, koska he kokoontuivat yleensä sinne omiin seuroihinsa keskenään.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudesta erkani vuonna 1960 Kajaanin seudulla Hanna Rimpiläisen johdolla pieni ryhmä nimeltä "rimpiläiset", joita syytettiin kososlaisesta hengestä ja ringissä laulamisesta. Vanhoillislestadiolaisuudesta erkani vuonna 1964 Oulun seudulla Simo Näpän johdolla pieni ryhmä nimeltä näppäläisyys, johon sitten rimpiläiset ja vanhoillislestadiolaisuudesta 1950-luvulla erkaantuneet kauppilaiset ja pirttikyläläiset liittyivät. Näin muodostunut näppäläisyys liittyi 1970-luvulla vanhoillislestadiolaisista erkaantuneisiin töröläläisiin.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudesta erkani vuonna 1964 Oulun seudulla myös erittäin pieni ryhmä nimeltä "paasolaisuus" saarnaaja Yrjö Paason johdolla. Vanhoillislestadiolaisuudesta erkani vuonna 1969 Kuusamon seudulla erittäin pieni ryhmä nimeltä "poukkulalaisuus" Kuusamon silloisen kirkkoherran Antti Poukkulan johdolla, jota syytettiin lihanvapaudesta ja synninpäästön ja salaripin käyttämisestä pahuuden peitteenä. Erkki Reinikaisen mukaan poukkulalaisuuden aiheuttamien ongelmien korjaamista hankaloitti suositun saarnaajan Ville Suutarin puolusteleva suhtautuminen poukkulalaisuuteen.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: 1970-luvulla vanhoillislestadiolaisuudessa purkautuivat pitkään häirinneet ilmiöt julkiseen keskusteluun. Näillä monimuotoisilla ilmiöillä ja tapahtumilla on juurensa vanhoissa hajaannuksissa. Taustalla vaikuttivat erityisesti 1900-, 1930- ja 1960-lukujen hajaannukset. 1970-luvulla vanhoillislestadiolaisuuden sisällä vaikutti SRK:n näkemyksen mukaan myös niin sanottu "kososlainen henki", jonka SRK katsoo johtaneen muun muassa sillanpääläisyyden eriseuran syntymiseen. Vanhoillislestadiolaisuuden sisällä katsotaan esiintyneen 1970-luvulla kososlaisen hengen vaikutuksesta kireää ja lainomaista opetusta, mutta myös synnin luvallisuutta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1972 vanhoillislestadiolaisuudesta erkani ensin Ruotsissa lähinnä Morajärvellä, Luulajassa ja Töressä Sigurd Johanssonin johdolla televisiokiistan takia pieni ryhmä, jota kutsutaan nimellä morjärveläisyys tai johanssonilaisuus.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuosina 1972–1973 vanhoillislestadiolaisuudesta erkani yli puolet USA:n vanhoillislestadiolaisista Walter Törölän johdolla osittain televisiokiistan takia usean tuhannen kannattajan ryhmänä nimeltä töröläläisyys (FALC eli First Apostolic Lutheran Church), jotka ryhtyivät yhteistyöhön Ruotsin johanssonilaisten kanssa ja vanhoillislestadiolaisuudesta Suomessa 1964 erkaantuneen näppäläisyyden kanssa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Töröläläisyyden vietyä hajaannuksessa mukanaan vanhoillislestadiolaisten kirkkokunnan (FALC), joutuivat SRK:n yhteyteen jääneet Amerikan vanhoillislestadiolaiset perustamaan vuonna 1973 uuden organisaation nimeltä Association of American Laestadian Congregations (AALC). Vuonna 1996 AALC:n nimi muutettiin Laestadian Lutheran Church:iksi (LLC).


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Töröläläisyyden erkaantuessa vanhoillislestadiolaisuudesta erkani USA:ssa myös pieni ryhmä nimeltä "ruonavaaralaisuus" Nathan Ruonavaaran johdolla. Ruonavaaralaiset eivät hyväksyneet muun muassa joulupukkia. Ruonavaaralaiset ovat ainakin jossain määrin sulautuneet Amerikan rauhansanalaisiin.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuuden sisällä vaikutti erityisesti 1970-luvun loppupuoliskolla hyvin voimakkaasti niin sanottu "uusheräyksen henki". Uusheräyksen kuivan lakihengen keskeisin vaikuttaja oli iäkäs saarnaaja Heikki Saari, joka toimi pitkään SRK:n johtokunnassa työvaliokunnan jäsenenä. Uusheräyksen henki alkoi laantua vuonna 1979, kun Heikki Saari "teki parannuksen" "uudenheräyksen hengestä" ja hänet myös vapautettiin puhujan tehtävistä. 1970-luvun uusheräyksen hengen vaikutuksia oli muun muassa laajamittainen hengellinen väkivalta, joka näkyi toisten vanhoillislestadiolaisten kyttäämisenä, sekä ylilyönteinä ja lakihenkisyytenä (armo ei ollut aina avaraa) muun muassa hoitokokouksissa. Toisaalta Heikki Saaren toiminnassa katsotaan olleen positiivista se, että hän otti asioihin suorasanaisesti kantaa ja paljasti siten monet eriseurojen juonet ja hän oli usein harvojen joukossa väärää vastaan.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 1977 Suomessa erkani vanhoillislestadiolaisuudesta pienehkö ryhmä nimeltä sillanpääläisyys (SVR), jotka hekin ryhtyivät yhteistyöhön töröläläisten kanssa. Sillanpääläisten 21. elokuuta 1977 perustamaan Suomen vanhoillislestadiolaiseen rauhanyhdistykseen liittyi muutama sata henkilöä ja muutama puhuja. 1970-luvun kriisin yhteydessä vanhoillislestadiolaisuudesta erkani myös muita erittäin pieniä ryhmiä, joita ei kannata tässä eritellä. 1970-luvun lopulla vanhoillislestadiolaisuuden sisäinen tilanne rauhoittui suurelta osin. Vaikeuksista huolimatta seuratoiminta vilkastui 1970-luvulla ja esimerkiksi suviseurojen kävijämäärä kasvoi voimakkaasti.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: 1970-luvun jälkeen hajaannukset ovat vaimenneet, ja vain pari pientä paikallista kriisiä voidaan erottaa. Vuonna 1990 Neuvostoliiton "vanhat uskovaiset" kutsuivat Suomen vanhoillislestadiolaisia saarnaamaan Neuvostoliittoon, kun SRK:n lähetystyön mahdollisuudet avautuivat taas Venäjän Neuvostotasavaltaan vuosikymmenien tauon jälkeen. SRK:n lähetystyö on vakiintunut Venäjän seitsemällä alueella, sekä Virossa ja Latviassa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Neuvostoliitossa oli säilynyt vainoista, teloituksista ja yhteyksien ulkomaailmaan katkeamisesta huolimatta vanhoillislestadiolaisuutta useita kymmeniä henkilöitä, joita kutsuttiin "vanhoiksi uskovaisiksi". Vuonna 1990 uudelleen alkaneen lähetystyön tuloksena Neuvostoliitossa ja Venäjällä parannuksen tehneitä kutsuttiin puolestaan "uusiksi uskovaisiksi".


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudesta erkani 1990-luvulla Venäjällä "vanhojen uskovaisten" keskuudessa lähinnä Pietarin seudulla, erityisesti Volodarkassa pieni ryhmä nimeltä "anastasialaisuus", joilla oli Anastasia-niminen naispuhuja. Vuonna 1997 vanhoillislestadiolaisuudesta erkani lähinnä Yli-Iissä pieni ryhmä nimeltä "niemeläläisyys", jotka eivät hyväksyneet television katselua myöskään kodin ulkopuolella. Näistä kahdesta suuntauksesta ainakin niemeläläisyys on lakannut olemasta ennen 2010-lukua.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisten näkemyksen mukaan muut ryhmittymät ovat eronneet heistä perustaen oman seurakuntansa, minkä vuoksi kutsuvat muita suuntia eriseuroiksi.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: 1990-luvulla ja 2000-luvulla vanhoillislestadiolaisuus sai kannatusta uusissa maissa Keniassa, Togossa ja Ecuadorissa, joihin se levisi yksittäisten Eurooppaan töihin tai opiskelemaan tulleiden henkilöiden välityksellä. Vanhoillislestadiolaisten lähetystyö näissä maissa käynnistyi 2000-luvun alussa. 2000-luvulla vanhoillislestadiolaisuus levisi Togosta myös Ghanaan. 2010-luvun vaihteessa vanhoillislestadiolaisuus levisi myös Gambiaan suomalaisen turistin välityksellä. 2010-luvulla vanhoillislestadiolaisuus levisi Senegaliin gambialaisten siirtotyöläisten välityksellä, jolloin SRK aloitti lähetystyön myös Senegalissa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Toukokuussa 2011 SRK järjesti seuroja Turkin Mersinissä ja Adanassa, jolloin kymmenet Turkin kurdit kääntyivät vanhoillislestadiolaisiksi, mutta tämä herätys ei ollut kovin pitkäaikaista.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text:
Vanhoillislestadiolaisuus on luterilaisen kirkon herätysliike ja siksi sen oppi perustuu uskonpuhdistuksen toisen pääperiaatteen mukaisesti Raamattuun ("Sola scriptura"). Vanhoillislestadiolaisuudessa käytetään pääasiassa vuoden 1776 raamatunkäännöstä, joskin nykyisin hyväksytään käytettäväksi myös uusin vuoden 1992 suomennos. Vanhoillislestadiolaisuus eroaa kirkossa vaikuttavasta ortodoksiluterilaisuudesta joidenkin opinkappaleiden kohdalla. Näistä opinkappaleista käytiin 1960-luvulla keskustelua ja rajanvetoa niin sanotun pappiseriseuran irtauduttua vanhoillislestadiolaisuudesta. Keskustelu vanhoillislestadiolaisuuden opillisista linjoista voimistui muun muassa vuonna 2012 Tampereen piispan Matti Revon nostettua esiin liikkeen luterilaisesta kristinopista poikkeavat käsitykset.
Eräs keskeinen eroavaisuus on käsitys seurakunnasta ja kirkosta. Luterilaisen kristinopin mukaan kirkko on elävä kokonaisuus, jonka päänä on Kristus ja jonka jäseniksi tullaan kasteessa. Vaikka kristityt ovat erilaisia, heillä on yhteinen usko, joka liittää heidät Kristukseen ja toisiinsa. Kirkko on maailmanlaajuinen kristillinen yhteisö, universaali Kristuksen kirkko. Kirkko on siellä, missä julistetaan Jumalan sanaa ja jaetaan sakramentteja. Kirkon tehtävänä on toimia kristillisen sanoman levittämiseksi ja lähimmäisenrakkauden toteuttamiseksi.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolainen uskonoppi puolestaan perustuu niin sanottuun eksklusiiviseen eli muut ulos sulkevaan seurakuntakäsitykseen, jota liike perustelee Raamatulla ja luterilaisen kirkon tunnustuskirjoilla. Liikkeessä opetetaan, että vain uskovaisen antama synninpäästö on pätevä ja kelpaa Jumalalle. Ihminen voi pelastua vain Jumalan seurakunnan yhteydessä. Vanhoillislestadiolaisen opin mukaan luterilainen kirkko ei itsessään ole Kristuksen kirkko. Sitä pidetään lähinnä maallisena organisaationa. Vanhoillislestadiolaisuus ei katso piirissään olevan vain oikean, vaan peräti "ainoan kirkon". Vain Jumalan seurakuntaan kuuluvat ovat Kristuksen ruumis. Vain heidän keskuudessaan on mahdollista saada synnit anteeksi. Vain heidän yhteisönsä kautta johtaa tie iankaikkiseen elämään.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: SRK julkaisee opillisia asioita käsitteleviä kirjoja, kuten Juhani Uljaan kirjoittama "Peltoon kätketty aarre". Julkisessa keskustelussa on todettu puutteena, että vanhoillislestadiolaisuuden opista ei ole olemassa yhtenäistä kirjallista esitystä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisten mukaan sakramentit on otettava vastaan uskolla ja ne on tarkoitettu herättämään ja vahvistamaan uskonelämää.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudessa on muiden luterilaisten suuntien tapaan käytössä lapsikaste. Keskeinen ero useimpiin muihin suuntiin on käsitys, jonka mukaan lapsen syntyessä hänellä on lapsen usko, mutta myöhemmin hänen alkaessaan tehdä syntiä perisynnin vaikutuksesta tämä usko menetetään ja tilalle tulee epäusko, mikäli hän ei kasva Jumalan seurakunnan hoidossa. SRK:n julkaisema opillinen kirja "Peltoon kätketty aarre" kuvaa kasteen merkitystä:


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudessa opetetaan ehtoollisen olevan Jeesuksen asettama muistoateria. Se on tarkoitettu uskovaisille uskon vahvistukseksi. Tässä ilmenee vanhoillislestadiolaisen opin selvä poikkeama luterilaisesta kristinopista, jonka mukaan sakramentit ovat armonvälineitä, ja ehtoollinen on syntien anteeksiantamuksen, sovituksen ja lunastuksen ateria. Vanhoillislestadiolaisuudessa opetetaan, että ehtoolliselle tulee osallistua niiden, joilla synnit ovat jo varmasti anteeksi. Tästä syystä monet liikkeen jäsenet pyytävät erikseen synninpäästön papilta tai muilta vanhoillislestadiolaisilta ehtoolliselle tulijoilta juuri vähän ennen astumistaan nauttimaan ehtoollista. "Kirjassa Peltoon kätketty aarre" kerrotaan ehtoollisen merkityksestä:


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Avainten vallalla tarkoitetaan valtaa antaa syntejä anteeksi (päästää syntejä) ja myös valtaa olla antamatta anteeksi (sitoa syntejä). Vanhoillislestadiolaisuudessa syntejä julistetaan anteeksi "Jeesuksen nimessä ja veressä". Sitä pidetään evankeliumin ydinsanomana, jonka uskominen vapauttaa synnin ja kuoleman vallasta. Jo Laestadius julisti saarnoissaan syntejä anteeksi esimerkiksi Pajalan kirkossa vuonna 1849: "Uskokaat ennen kaikkia, kaikki Weljet ja sisaret; syntinne on kaikki anteeksi annettu Jeesuksen nimessä ja Weressä". Yleisin perustelu opetukselle on Raamatun kohta, jossa Jeesus antaa opetuslapsilleen vallan julistaa syntejä anteeksi. Erkki Reinikaisen mukaan näin toteutetaan Jeesuksen käskyä saarnata hänen nimessään parannusta ja syntein anteeksiantamusta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudessa opetetaan, että "Pyhä Henki toimittaa virkaansa puhuvana ja vanhurskauttavana ainoastaan Jumalan seurakunnassa Pyhän Hengen saaneiden ihmisten julistaman evankeliumin sovintosaarnan kautta". Saarnaviran katsotaan olevan niin miehillä, naisilla kuin lapsillakin.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisille maallinen esivalta edustaa myös jumalallista esivaltaa. Vanhoillislestadiolaisuudessa rangaistaan esivallan vastaisesta toiminnasta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudessa on aina erotettu hengellinen laki ja evankeliumi selkeästi toisistaan. Laki on jumalattomille tarkoitettu "kurittaja Kristuksen tykö" ja evankeliumi on "Jumalan voima jokaiselle sen uskovalle autuudeksi". Oppia lain kolmannesta käytöstä ei vanhoillislestadiolaisuudessa ole koskaan hyväksytty.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisten mukaan luterilaisuuden Tunnustuskirjat ovat sitovia, mikäli ne ovat sopusoinnussa Raamatun kanssa. Tunnustuskirjoja on tutkittava Raamatun valossa. Heidän mukaansa: "Evankelisluterilaisen tunnustuksen henkeä – sanottakoon se vielä kerran – parhaiten vaalitaan siten, että kysytään, mitä Raamattu, opetuksen ja uskon korkein auktoriteetti, kustakin opin kohdasta sanoo". Myös Tunnustuskirjojen sovinnonkaavan esipuhe kehottaa siihen: "Me uskomme, opetamme ja tunnustamme, että Vanhan ja Uuden testamentin profeetalliset ja apostoliset kirjoitukset ovat ainoa sääntö ja ohje, jonka mukaan kaikkia oppeja ja opettajia on arvosteltava ja tuomittava". Vanhoillislestadiolaisuuden suhde tunnustuskirjoihin on selvitetty perusteellisemmin kolmiosaisessa artikkelisarjassa "Vanhoillislestadiolaisuus ja tunnustuskirjat", joka on julkaistu vuoden 1961 "Päivämies"-lehdissä (numerot: 5, 6 ja 8).


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuuden ja kirkon opit eroavat pääasiassa opetuksissa Raamatusta, lapsen uskosta, uskon syntymisestä, sakramenteista, sanan virasta ja seurakunnasta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Yhden oikean uskon perusteena on käsitys siitä, että Jumalan valtakunta on kulkenut läpi aikojen ja kansojen tarjoten kullekin kansalle vuorollaan etsikonajan. Palestiinan maaperältä elävä usko siirtyi hellenististen ja latinalaisten maiden kautta Saksaan, missä se sai erityisen siunauksen Lutherin työn vaikutuksesta. Valtakunta säilyi edelleen saksalaisessa pietismissä ja liikkui edelleen kohti pohjoista, kunnes se Ruotsissa lukijaisuuden välityksellä saavutti Lapin Marian ja Laestadiuksen. Näin pohjoiskalottialue saa viimeisinä aikoina pitää keskuudessaan Jumalan valtakuntaa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaiset ovat nähneet tärkeänä kirkkoon kuulumisen. Kirkosta eroaminen nousi keskustelun aiheeksi vuonna 1923 uuden uskonnonvapauslain myötä. Kokouksessa todettiin: "On Jumalan lauman ja evankeliumin työn tähden sekä kaiken rakkauden ja rauhan säilyttämiseksi välttämätöntä, että pysymme sen kirkon helmassa, jonka kirjoihin merkityt olemme niin kauan kuin sakramenttien pyhyys ja uskonopin tunnustuskirjojen mukainen oppi säilyy kirkossamme, eikä meitä uskomme tunnustamisen tähden pakoteta kirkosta eroamaan".


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Kirkosta erosivat vuonna 1907–1908 vanhoillislestadiolaisista erkaantuneet väyrysläiset (ks. historia, 1900-vuosikymmen) Pohjois-Savossa ja Viipurinläänissä. Lisäksi Pyhännällä vuonna 1923 erosi kirkosta 23 vanhoillislestadiolaista, johon saattoi vaikuttaa paikkakunnalla toiminut kirkkoa voimakkaasti arvostellut saarnaaja Kaaperi Halonen. Joukko kinnulalaisia vanhoillislestadiolaisia oli vuonna 1923 jonkin aikaa sitä mieltä että kirkosta kannattaisi erota. Vanhoillislestadiolaiset eivät kuitenkaan ole yleensä halunneet erota kirkosta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaiset järjestävät seuroja "Pyhän Raamatun ja evankelis-luterilaisen uskon, tunnustuksen ja opin pohjalta".


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaiset haluavat pysyä kirkossa "molemmin jaloin". He ovat myös aina päättäväisesti torjuneet kaikki kirkosta eroamiseen tähtäävät hankkeet. Pohjois-Amerikassa lestadiolaiset toimivat omana kirkkonaan, koska paikallinen luterilainen kirkko julisti lestadiolaiset pannaan ja oma kirkko perustettiin pakon edessä. Vuonna 1987 pidettiin SRK:n ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon välillä kokous, johon osallistui arkkipiispa, Lapuan ja Oulun piispat sekä SRK:n viisi edustajaa. Kokouksen jälkeen arkkipiispa totesi: "Vanhoillislestadiolaisuus hyväksytään kirkossa siitä huolimatta, että sen ja kirkon päälinjan välillä on tiettyjä eroja, kuten aikaisemminkin". Arkkipiispan mukaan vanhoillislestadiolaisten oppinäkemykset mahtuvat luterilaiseen tunnustukseen. Kokouksen sisällön arkkipiispa selvitti myös piispainkokoukselle.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: On asioita, joissa vanhoillislestadiolainen kulttuuri poikkeaa suomalaisesta valtaväestöstä ja joita pidetään yleisesti Raamatun varoittamana syntinä. Tällaisena nähdään muun muassa syntyvyyden säännöstelyn, esiaviollisen seksin sekä alkoholin käyttö. Sopimattomina pidettyjä asioita yhteisön keskuudessa ovat muun muassa hiusten värjääminen, korvakorujen ja meikin käyttö — ulkonäköä ei haluta epäjumalaksi — sekä niin sanotun "maailmallisen" eli "alkukantaisia viettejä" ruokkivan ja uskonelämää heikentävän musiikin — käytännössä kaiken populaarimusiikin — kuuntelu. Myös elokuviin ja Internetiin suhtaudutaan varauksin. Internetin hyötyinä korostetaan tiedon etsintää, viestintää ja yleisten asioiden hoitamista. Sen uskonelämää turmelevasta sisällöstä kuitenkin varoitetaan. Vanhoillislestadiolaisuudessa korostetaan, että sisältö ratkaisee, onko teos tai internet-sivu sopiva katsottavaksi tai luettavaksi. Vanhoillislestadiolaiset pitävät usein myös esimerkiksi gospel-musiikkia sekä suutelemista ennen avioliittoa sopimattomana.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudessa opetetaan uskonpuhdistuksen periaatteiden mukaisesti, että ihminen tulee vanhurskaaksi yksin armosta, uskon kautta, Kristuksen tähden ("Sola fide, sola gratia").


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Syntinä pidettyjä asioita ovat muun muassa Jumalan kieltäminen luojana, abortti, lapsirajoitus ja alkoholi. Jumalan katsotaan tarkoittaneen seksuaalisuuden avioliittoon. Samaa sukupuolta olevien seksuaalinen yhteiselämä tuomitaan, koska Jumala ei ole vanhoillislestadiolaisen ja laajemminkin konservatiivisen kristillisen käsityksen mukaan niin tarkoittanut. Taipumuksia tällaiseen ei kuitenkaan pidetä syntinä. Seksuaalisuutta ei saa toteuttaa väärässä muodossa. Nuorten seurustelussa ei sallita hyväilyä ja läheisyyttä, koska Jumala ei ole konservatiivisen kristillisen opin mukaan niin tarkoittanut. Itsetyydytystä, eläimeen sekaantumista ja sukurutsausta pidetään Raamattuun vedoten epänormaaleina. Himojen heräämistä huonon kirjallisuuden, television, sopimattoman vaatetuksen tai muun sellaisen välityksellä pyritään karttamaan. SRK:n mukaan "elävässä uskossa" ei kuitenkaan ole kysymys elämäntavasta, vaan "vanhurskas elää uskosta".


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Koulussa lestadiolaiset lapset voivat joutua kokemaan syrjintää valintojensa takia. Yhteiskunnan moniarvoistuminen näkyy kuitenkin myönteisempänä suhtautumisena liikkeen jäseniin. Esimerkiksi kouluissa vanhoillislestadiolaiset eivät enää törmää yhtä usein ennakkoluuloihin kuin 1980-luvulla.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisilla on jo Lars Levi Laestadiukselta tuttu kielteinen kanta alkoholiin. Hän taisteli aikanaan "viinan lohikäärmettä" vastaan ja omaksui täysraittiuden. Vanhoillislestadiolaisten mukaan kristitty ei voi Jumalan sanan valossa nauttia tai myydä alkoholia missään muodossa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Televisiosta keskusteltiin vuoden 1963 vuosikokouksessa ja päädyttiin siihen, että "ohjelmasisältönsä vuoksi televisio ei sovi kristittyyn kotiin". Televisiokysymys on noussut myöhemminkin esille, viimeksi vuoden 2006 suviseurojen tiedotustilaisuudessa. Tiedotusvälineille vastattiin, että vanhoillislestadiolaisuuden kielteinen kanta kotitelevisioon ei ole muuttunut.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Keskustelu televisiosta koulutuskäytössä nousi esille vuonna 1966. Tuolloin todettiin, että kaikki koulussa näytettävä opetusohjelma ei ole pahasta. Television käyttö opetuksen apuna havainnollistamisessa ei ole heidän mukaansa syntiä. Vanhoillislestadiolaiset lapset ovat kuitenkin pyytäneet vapautusta elokuva- ja teatterinäytöksistä. Kouluhallituksen kaikkiin kouluihin vuonna 1979 lähettämän kirjeen mukaan oppilas voidaan vapauttaa uskonnollisen vakaumuksen takia koulujen järjestämistä elokuva- ja teatteriesityksistä huoltajan niin halutessa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vuonna 2011 SRK:n puheenjohtaja Olavi Voittonen antoi lausunnon, jonka mukaan "lestadiolaiset ovat 'lasten suojelemiseksi' kieltäytyneet tv:stä kotien piirissä". "Opetusvälineenä se palvelee esimerkiksi koululaitoksessa."


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Televisiokysymyksessä ei ole kysymys itse laitteesta tai siihen liittyvästä tekniikasta, vaan sen kautta välitettävästä sisällöstä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Ehkäisy nousi vanhoillislestadiolaisuudessa keskustelun aiheeksi vuosien 1945 ja 1967 puhujien ja seurakuntavanhinten kokouksissa. Suomen evankelis-luterilainen kirkko omaksui myönteisen kannan ehkäisyvälineiden käyttöön vuonna 1952. Kristityt pitivät ehkäisyä paljon nykyistä yleisemmin syntinä 1900-luvun alkuun saakka, mutta kovin ajankohtaiseksi asia tuli vasta 1900-luvulla, kun väestönkasvun ongelmat suurkaupungeissa kärjistyivät ja toisaalta lääketieteellinen tietämys ihmisen lisääntymisestä alkoi levitä laajemmalle. Keskustelu ehkäisystä voimistui teollisuusmaissa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Suomessa sotavuodet olivat raskaalla tavalla vähentäneet työvoimaa. Väestön määrän kasvattaminen nähtiin keskeisenä kansallisen menestyksen tekijänä. Myös vanhoillislestadiolaiset keskustelivat aiheesta, ja vuoden 1945 puhujienkokouksessa muodostettiin kanta, jonka mukaan lestadiolaiset eivät hyväksy syntyvyyden säännöstelemistä. "Lapsirajoitus on syntiä kaikissa muodoissaan". Kysymys ehkäisystä nostettiin kuitenkin erityisenä huomion aiheena esiin vasta niin sanotun pappishajaannuksen jälkeen. Vuonna 1967 puhujien ja seurakuntavanhinten kokouksessa liikkeen puhujat leimasivat ehkäisyn synniksi. Päätöstä perusteltiin viidennellä käskyllä ja ehkäisyä pidettiin murhana. Myöhemmissä kannanotoissa on esitetty, että Jumala on elämän ja kuoleman Herra ja elämän luominen on hänen käsissään. Ihminen ei saa käyttää ehkäisyä, koska sillä ihminen vanhoillislestadiolaisen tulkinnan mukaan estää Jumalan luomistyötä. Myös aborttia pidetään syntinä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisten perheet ovat usein suuria, koska kunkin perheen lapsiluvun uskotaan olevan ennalta Jumalan tiedossa ja hänen säätämänsä. Lapsia pidetään Raamatun mukaisesti Jumalan lahjoina, joita "saadaan eikä hankita". Nykyään muualla yhteiskunnassa suurta lapsilukua pidetään usein outona, ja tämä opetus nouseekin usein korostetusti esille, esimerkiksi tiedotusvälineissä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Uskosta luopumista kutsutaan vanhoillislestadiolaisuudessa myös uskon kieltämiseksi. Vanhoillislestadiolaisen opin mukaan uskon voi kieltää sanoilla tai teoilla.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Tutkija Hanna Salomäen mukaan yhtä selkeää syytä liikkeen jättämiselle ei löydy, mutta hän arvelee, että tiukat normit, esimerkiksi "syntyvyyden säännöstelyn kielto", aiheuttavat ongelmia, jotka voivat muodostua syyksi erota liikkeestä. Myös liikkeen oppi itsestään ainoana pelastavana yhteisönä nousee hänen mukaansa usein esiin ja eroa yhteiskunnan valtavirtaan hän pitää suurena ja kasvavana. Saara Tuomaalan mukaan enemmän kuin uskosta, on kyse siitä, että syntyy johonkin kulttuuriin ja elää siinä. Jos siitä lähtee, identiteetti, elämäntapa, seksuaalisuus ja arvomaailma muuttuvat. Tuomaala kertoo, että vanhoillislestadiolaisuudessa oman yhteisön uskotaan olevan yhteydessä Jumalaan, kun taas muut eivät ole. Tästä syystä liikkeen jättäminen on suuri mullistus. Liikkeen sisäisten normien rikkojan katsotaan teoillaan jättäneen uskon ja hänen katsotaan kuuluvan niihin, jotka ovat matkalla helvettiin, Tuomaala jatkaa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Esikoislestadiolaisuudesta vanhoillisuus eroaa siinä, että ei uskota olevan mitään "esikoisten seurakuntaa", joka on maantieteellisesti sidottu herätyksen syntyalueille. Myös ajatus erillisestä hengellisestä hallituksesta eli "Lapin vanhimmista" torjutaan. Vanhoillisuudessa Laestadiuksella ei ole samanlaista asemaa opetusisänä kuin esikoisuudessa - esimerkiksi Laestadiuksen saarnoja ei lueta seuroissa. Esikoisuudessa esiintyvä opetus vaatetuksen ja sisustuksen yksinkertaisuudesta torjuttiin vanhoillisuudessa jo 1900-luvun vaihteessa. Esimerkiksi kravattia voi vapaasti käyttää vanhoillisuudessa, toisin kuin esikoisuudessa. Esikoislestadiolaisuuden perustajan Joonas Purnun mielestä vanhoillislestadiolaisilla oli synninpäästö liian löysässä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Uusheräyksessä hyväksyttiin opetus lain kolmannesta käytöstä ja siihen liittyvät käytännöt, joita vanhoillislestadiolaiset eivät hyväksyneet. Uusheräyksen alkuaikoina vanhoilliset vastustivat erityisesti uusheräyksen käytäntöä, jossa anteeksiantoa pantattiin, eikä syntejä uskallettu julistaa anteeksi. Vanhoillislestadiolaisuudessa haluttiin säilyttää laaja kaikkien syntien anteeksianto, jota saarnattiin "seiniä myöten". Uusheräys oli saanut paljon vaikutteita körttiläisyydestä, ja he muun muassa kielsivät pelastusvarmuuden mahdollisuuden.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Erikiinit eli Lyngenin suunnan edustajat uskovat että kasteessa tapahtuu uudestisyntyminen, ja ettei lapsilla ole elävää uskoa ennen kuin heidät on kastettu. Samanlaista oppia esiintyy muun muassa elämänsanalaisilla, joillakin pikkuesikoisilla ja uusheränneillä, ja on esiintynyt myös huttulalaisilla ja Iin pappeinkokouksella vuonna 1885. Vanhoillislestadiolaiset sen sijaan uskovat että "hengellinen uudestisyntyminen" voi tapahtua vain "äänellisen" synninpäästön kautta, joka vaikuttaa vain silloin, kun sen julistaa henkilö, jolla itsellä on Pyhä Henki. Lisäksi vanhoillislestadiolaiset uskovat, kuten kirkkoisä Irenaeus, että jokainen ihminen syntyy ensimmäisen kerran hengellisesti eläväksi jo olemassa olevaksi tulemisen hetkellä, eli hedelmöityksensä hetkellä. Lisäksi vanhoillislestadiolaiset uskovat että jos lapsi ei saa varttua "Jumalan valtakunnan armohoidossa", niin hän menettää elävän uskon suunnilleen varhaisnuoruudessaan, ellei kysymyksessä ole sellainen kehitysvammainen tai muu vastaava yksilö, joka säilyy lapsuuden uskossa myös ilman Jumalan valtakunnan armohoitoa vanhemmallekin iälle. Erikiinit ja vanhoillislestadiolaiset uskovat molemmat perisyntiin myös pienten lasten osalta, ja molemmat kannattavat myös lapsikastetta. Uudestikastamista on lestadiolaisuudessa esiintynyt vain joillakin haalilaisilla, mölleriläisillä ja heiskaslaisilla.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Pollarilaiset eivät pitäneet syntien erittelevää kertomista ripissä tarpeellisena. Vanhoillislestadiolaisuudessa syntien erittelevä tunnustaminen on tärkeä menettely hyvän omantunnon takia ja elävän uskon säilyttämiseksi. Pollarilaiset eivät myöskään hyväksyneet oppia kuolemansynneistä, eli he uskoivat, että vaikka uskovainen tekisi mitä tahansa, niin hän säilyy elävässä uskossa, kunhan vain "uskoo". Vanhoillislestadiolaiset sitä vastoin uskovat niin, että uskovainen voi kieltää uskon myös teoillaan, syyllistymällä johonkin kuolemansyntiin. Pollarilaisuuden kaltaisia oppeja esiintyi myös muun muassa simppalalaisuudessa, ansamaalaisuudessa ja samperilaisuudessa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Rauhansanalaisuuteen eli pikkuesikoisuuteen verrattuna vanhoillisuus on opillisesti yhtenäisempi. Rauhansanalaisuus on erityisesti Pohjois-Amerikassa jakaantunut sisäisesti. Vanhoilliset pitävätkin sitä esikoisuuden, uusheräyksen, entisten haalilaisten ja entisten vanhoillisten sekaseurana. Rauhansanalaisuus on väljempi liike, eikä esimerkiksi television katsominen kotona aiheuta pahennusta. Rauhansanalaisilla esiintyi varsinkin alkuvaiheessa myös kielteistä suhtautumista vapaaseen evankeliumiin. Tämä näkyi muun muassa rauhansanalaisuuden johtajan Pauli Rantalan toiminnassa, kun hän ei joskus suostunut julistamaan synninpäästöä sitä pyytävälle. Myös rauhansanalaisuutta edeltäneessä huru-brune-ryhmässä synninpäästöä usein pantattiin, kuten myös uusheräyksessä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Elämänsanalaisuuden synnyttyä jouduttiin tekemisiin opillisten kysymysten kanssa. Erimielisyyksien aiheina olivat esimerkiksi seurakunnan rajat, sakramenttikysymykset, avaintenvalta- sekä muutamat muut kysymykset. Elämänsanalaisten kaltaista oppia esiintyy myös erikiineillä, joillakin pikkuesikoisilla ja uusheränneillä, ja on esiintynyt myös huttulalaisilla ja Iin pappeinkokouksella vuonna 1885.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Töröläläisyys ja siihen liittyneet näppäläisyys, morjärveläisyys ja sillanpääläisyys eroavat vanhoillislestadiolaisuudesta muun muassa siten, että televisio hyväksytään uskovaisen kodin huonekaluksi, ja suhtautuminen on hyväksyvämpi eli "liberaalimpi" myös moniin muihin asioihin, joita vanhoillislestadiolaisuudessa pidetään syntinä tai uskonelämälle vahingollisena. Esimerkiksi töröläläiset suhtautuivat sallivasti esiaviolliseen seksiin, vaikkakin myös he pitivät sitä periaatteessa syntinä. Hajaannuksiin johti myös se, etteivät he suostuneet parannukseen vääristä hengistä, kuten kososlaisesta hengestä. Esimerkiksi entisillä kososlaisilla ja Walter Törölällä oli sellainen käsitys, että uskovainen saattoi syyllistyä Pyhän Hengen pilkkaan, jos teki parannuksen väärästä hengestä. Töröläläisillä esiintyi myös "harhaoppi", jonka mukaan paikallisseurakunnan kannanotot olisivat koko "Jumalan valtakunnan" kannanottoja.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaisuudesta ja alkulestadiolaisuudesta on eronnut paljon muitakin pieniä ja suurempiakin suuntauksia (esimerkiksi leskisläisyys ja narvalaisuus) hyvin moninaisista syistä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Kuten yhteisöissä aina, vanhoillislestadiolaisillakin on oma kielen vivahteensa, jota he kutsuvat "Kaanaan kieleksi". Kaanaan kielen viljely ei ole itsetarkoitus, mistä esimerkkinä on suviseuroihin järjestetty referointipalvelu, jossa toimittajat kuuntelevat puheet tarkasti ja perkaavat sieltä pois kaanaankieliset kokonaisuudet. Näin ulkopuolisen on helpompi ymmärtää saarnan perusidea. Vanhoillislestadiolaiset käyttävät usein Raamattunaan vuoden 1878 evankelis-luterilaisen kirkon virallisen painoksen mukaista käännöstä, joka pohjautuu Bibliaan eli Antti Litzeliuksen käännökseen vuodelta 1776. Syynä on käsitys siitä, että myöhemmissä käännöksissä on enemmän epätarkkuuksia. Bibliasta katsotaan myös välittyvän parhaiten uskonpuhdistuksen keskeisiä periaatteita. Monet saarnaajat käyttävät kuitenkin saarnoissaan monia eri käännöksiä, esimerkiksi vuoden 1992 käännöstä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: SRK:n kustannustoiminta alkoi vuonna 1906, kun edeltäjä Lähetystoimen päätoimisto julkaisi 16-sivuisen perustuskokouksen pöytäkirjan. Julkaisutoiminta on jaoteltu kirjoihin, lehtiin ja äänitteisiin. Liike ei juuri ottanut kantaa julkisuudessa olleisiin väitteisiin ennen 1980-lukua. Liike katsoi ajautuneensa pakkotilanteeseen ja vuonna 1980 ryhdyttiin avoimempaan tiedotuspolitiikkaan. Esimerkiksi suviseuroihin kutsuttiin toimittajia. Myös Internet-sivut, vuosikirjat ja kannanilmaisut ovat osa nykyistä avoimuutta.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Kirjat: Alussa julkaisutoiminta painottui lähinnä erilaisten kokousten pöytäkirjoihin, Raamattuun ja laulukirjoihin. Tärkein painettava kirja on vanha kirkkoraamattu eli Biblia. Sitä on painettu vuodesta 1923 lähtien ja painoksia on otettu yli 120 000. Nykyään vuosittaisia kirjajulkaisuja ovat SRK:n vuosikirja sekä suviseurajulkaisu. Kirjat jakautuvat aihealueittain Raamattuihin, laulukirjoihin, hartaus- ja opillisiin kirjoihin, runokirjoihin, kertomuskirjoihin, historiankirjoihin, opetuskirjoihin ja muihin kirjoihin. Vuodessa julkaistaan noin 8–10 kirjaa.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text:
Lehdet: "Päivämies", "Siionin kevät" ja "Siionin lähetyslehti" ovat SRK:n julkaisemia lehtiä. SRK:n pää-äänenkannattaja "Päivämies" ilmestyy keskiviikkoisin. Sen levikki on noin 23 200. Lehti kertoo vanhoillislestadiolaisuudesta ja sen toimintaympäristöstä sekä ottaa rakentavasti kantaa keskeisiin yhteiskunnallisiin ja kirkollisiin kysymyksiin. Lehti on poliittisesti sitoutumaton ja tarkoitettu kaikkien luettavaksi. "Siionin kevät" on hengellinen lastenlehti, jonka sisältöä ovat lapsille ymmärrettävässä muodossa olevat artikkelit Raamatun kirjoituksista, lasten puheet ja piirrokset sekä lasten kirjepalsta. "Siionin lähetyslehti" on SRK:n vanhin lehti. Lehteä on julkaistu vuodesta 1912 lähtien. Se kertoo vanhoillislestadiolaisten opetuksesta ja toiminnasta sekä lähetystyöstä. Lehtiä julkaistaan myös äänilehtinä. Jouluisin julkaistaan myös "Siionin joulu" -lehti.
Pohjois-Amerikassa LLC julkaisee kahta lehteä: "The Voice of Zion" ja "The Shepherd's Voice". Kirjoitukset ovat englanniksi, espanjaksi ja ranskaksi.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Äänitteet: Ensimmäisiä äänitteitä olivat vuonna 1976 ilmestyneet Siionin laulu- ja suviseurasaarnakasetit. Vuodesta 1976 vuoteen 2003 on suviseuroista julkaistu saarnakasettisarja, ja vuodesta 2004 CD-levysarja. Kaikki Siionin laulut julkaistiin 24 osan kasettisarjassa, jonka osat julkaistiin vuosina 1976–1988. Vuodesta 1993 SRK on julkaissut myös CD-levyjä, mutta tällöinkin osa äänitteistä julkaistiin ainoastaan kasettina. Ensimmäiset kolme CD-levyä olivat pääosin uudelleenmasteroitua tavaraa. Äänilehdet ilmestyivät kasetteina vielä vuonna 2004. Kasettien julkaisu loppui vuoden 2005 alusta. Nykyisin äänitteet julkaistaan kasettien sijasta CD-levyinä. Vuosittain julkaistaan noin 3–4 lauluäänitettä.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Siionin laulut on vanhoillislestadiolaisten laulukokoelma, jota on käytetty vuodesta 1916. Se on käännetty englanniksi, saksaksi, venäjäksi ja viroksi. SRK:n julkaisema uusi Siionin laulut -kokoelma, joka sisältää 367 laulua, otettiin käyttöön Tornion suviseuroissa kesällä 2016.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Lestadiolaiset perustivat ensimmäiset rauhanyhdistykset jo 1800-luvulla. Nimi "rauhanyhdistys" tulee Raamatun sanoista: "Hän on meidän rauhamme" (Ef. 2:14) ja se tarkoittaa Jeesuksen omilleen antamaa rauhaa. Suurimmat rauhanyhdistykset sijaitsevat Oulussa, Helsingissä, Jyväskylässä sekä Tampereella. Rauhanyhdistykset kuuluvat Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistykseen. Suomessa rauhanyhdistyksiä on 196, Venäjällä 8, Ruotsissa 5, Norjassa ja Virossa kummassakin yksi.Vanhoillislestadiolaisuus on levinnyt kaikkialle Suomeen. Sen vahvinta kannatusaluetta on silti edelleen Pohjois-Suomi eli Lappi, Pohjanmaa ja Koillismaa. Etelä-Suomessa eniten toimintaa on Helsingin, Turun ja Tampereen seuduilla. Kirkon nelivuotisraportin mukaan vanhoillislestadiolaisilla oli toimintaa kahdessa seurakunnassa kolmesta ja säännöllistä eli kuukausittaista toimintaa kolmanneksessa. Oulun hiippakunnassa toimintaa oli kerran kuukaudessa peräti 91 %:lla alueen seurakunnista. Vanhoillislestadiolaisilla on myös omat toimitilat 75 %:lla Oulun hiippakunnan seurakunnista. Oulun hiippakunnan jälkeen eniten toimintaa on Lapuan hiippakunnassa. Kattojärjestöllä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksellä on 199 omaa rekisteröityä paikallisyhdistystä, joissa pidetään seuroja viikoittain tai useammin.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vanhoillislestadiolaiset järjestävät seuroja Suomessa ja ulkomailla. Vanhoillislestadiolaisten seurat ovat hartaustilaisuuksia, joissa lauletaan Siionin lauluja ja virsiä, minkä jälkeen saarnaavat vanhoillislestadiolaiset papit tai maallikkosaarnaajat. Saarnoja pidetään yleensä kaksi, ja niiden välissä on väliaika, jolloin on kahvitarjoilu ja yleistä seurustelua. Seurapuheen johdannoksi saarnaaja lukee Raamatusta katkelman, jonka hän sitten selittää seurakunnalle. Saarnoja ei yleensä kirjoiteta etukäteen, vaan rukoillaan, että Jumala antaa puhuttavaa Pyhän Hengen kautta. Seuroja pidetään pääasiassa pari kolme kertaa viikossa rauhanyhdistyksissä ja epäsäännöllisemmin kirkoissa, seurakuntataloissa, kodeissa, sairaaloissa ja vankiloissa. Suurempia seuratapahtumia ovat SRK:n leirikeskusten juhannusseurat, suviseurat, opistoseurat Reisjärvellä, Keuruulla ja Ranualla ja Alajärven maakunnalliset kesäseurat. Niiden ajankohdat löytyvät seurakalenterista. Suomessa järjestetään vuosittain noin 12 000 seuratilaisuutta ja ulkomailla SRK järjestää noin 500 seuratilaisuutta. Suomessa on noin 30 seuratilaisuutta jokaista päivää kohti. Seuratilaisuudet ovat kaikille avoimia. Seurakuntia palvelee noin 120 pappia ja 780 maallikkosaarnaajaa. Pohjois-Amerikassa seurakuntia palvelee noin 68 saarnaajaa, joista suurin osa on maallikkosaarnaajia.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Suviseurat ovat vuosittainen seuratapahtuma. Suviseurat ovat jatkoa 1800-luvulla järjestetyille Lannavaaran kokouksille. Ne pidetään yleensä kesä–heinäkuun vaihteessa ja niiden pitopaikka vaihtelee vuosittain. Vuonna 2009 ne pidettiin Oripäässä. Suviseuroihin kokoontuu yleensä noin 70 000 ihmistä. Tilaisuus on avoin lähetystapahtuma ja sinne on vapaa pääsy. Osa ihmisistä vierailee paikalla autolla, mutta suuri osa majoittuu alueelle asuntovaunuihin, -autoihin sekä telttoihin. Peruspalvelut on pyritty turvaamaan siten, että suviseura-alueelta ei tarvitse poistua. Tärkein ohjelma ovat seurapuheet, joita pidetään noin 40. Saarnojen välillä lauletaan virsiä ja siionin lauluja. Suviseuroissa järjestetään myös ehtoollinen sekä jumalanpalvelus. Suviseuroissa toimii suviseuraradio ja myös internetin kautta voi kuunnella seuroja.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Vaikka seurat ovat päätoimintamuoto, järjestetään jokaiselle ikäluokalle omanlaista toimintaa: eläkeläiskerhoista päiväkerhoon. Lisäksi järjestetään myös erilaisia virkistymisleirejä ja kursseja. Kaikissa tapahtumissa pääasiana on uskonelämän hoitaminen. Toimintamuodot vaihtelevat paljon alueittain. Lapsi- ja nuorisotyöhön kuuluvat yläkouluilta, raamattuluokka, pyhäkoulu ja päiväkerho. Näitä tilaisuuksia pidetään vuodessa noin 19 300.


title: Vanhoillislestadiolaisuus

text: Raamattuluokassa perehdytään Raamattuun. Raamattuluokassa käyvät ovat iältään 10–15-vuotiaita. Opettajille järjestetään koulutustapahtumia noin 200 vuodessa. Raamattuluokkalaisia on noin 5 800.