title: Wivi Lönn

text: Lönn haki tyttökoulun tilauksen vuoksi apurahaa opintomatkaa varten. Nyströmin suosituksesta Lönnille myönnettiin apuraha, jonka turvin hän pystyi tekemään laajan opintomatkan Eurooppaan. Nyström oli todennut Konkordia-liitolle kirjoittamassaan suosituskirjeessä Lönnillä olevan hyvät edellytykset arkkitehdin uralle. Lönn halusi paneutua tyttökoulun tehtävään huolellisesti, ja kesällä 1898 tehdyn matkan pääkohde oli Skotlanti, joka tunnettiin Pohjoismaissa graniittiarkkitehtuurista. Lönn vaikuttui brittiläisestä koulusuunnittelusta ja alkoi suunnittelussaan soveltaa periaatetta, jossa koulun tilat ryhmiteltiin avointen hallien ympärille. Tampereen tyttökoulu edustaakin aiemmasta poikkeavaa suomalaista kouluarkkitehtuuria. Lönn suunnitteli luokkahuoneet hallitilojen ympärille ja sisäänkäynnille avaran tilan ulkovaatteita varten. Itse rakennuksessa oli nähtävissä suomalaisen arkkitehtuurin muutosvaihe. Rakennuksen pääovi oli ollut vielä piirustuksissa goottilainen kevytrakenteinen pariovi, mutta siitä muodostui kuitenkin kansallisromanttinen painava tammiovi.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin uraa kuvastavat hänen koulutyönsä, ja hänen tiedetään tehneen yli 30 koulusuunnitelmaa. Kaikkia ei kuitenkaan toteutettu, mutta Yleisten rakennusten ylihallitus tarjosi taitavaksi tiedetylle arkkitehdille koulujen suunnittelijan paikkaa. Lönn kieltäytyi kunniasta, koska hän halusi säilyttää itsenäisen asemansa. Tampereen suomalainen tyttökoulu valmistui 1902. Jo se toi hänelle mainetta suomalaisen koulusuunnittelun mahdollisena uudistajana. Maine kasvoi entisestään, kun hän voitti Tampereen Aleksanterin koulun (1903) suunnittelukilpailun. Kilpailuvoittoja pidettiin erittäin tärkeinä arkkitehtuurin alan julkisuuden saavuttamiseksi. Lönnin maine taitavana koulurakennusten suunnittelijana takasi hänelle useita muitakin koulutöitä. Hän voitti esimerkiksi Mikkelin Suomalaisen yhteiskoulun (1907) ja Tampereen kauppaoppilaitoksen (1911) suunnittelukilpailut. Aleksanterin koulu muistutti selvästi Tampereen tyttökoulua. Portaikkoja ja auloja koristivat holvistot ja niitä tukevat pylväät, jotka loivat linnamaisen vaikutelman. Sisätilat suunniteltiin suorastaan jyhkeiksi. Kauppaoppilaitos edustaa 1910-luvun punatiiliarkkitehtuuria. Siihen Lönn sai todennäköisesti inspiraatiota Tanskasta, jossa hän oli vieraillut kahdesti vuoden 1909 aikana.


title: Wivi Lönn

text: Lönn osallistui useisiin arkkitehtuurikilpailuihin. Hän voitti kuusi kutsukilpailua yksin ja sai useita palkintosijoja Armas Lindgrenin kanssa tekemistään töistä. Lönnin menestystä ei hyväksytty täysin mukinoitta. Kun hän voitti vuonna 1903 Aleksanterin koulun kutsukilpailun, miespuoliset kollegat valittivat ratkaisusta ja kyseenalaistivat Lönnin pätevyyden. Palkintolautakuntaakin syytettiin osaamattomaksi, mutta esimerkiksi arkkitehti Birger Federley puolusti Lönnin työtä. Valitukset eivät menneet läpi, mutta myöhemmin Lönniltä evättiin mahdollisuus toteuttaa kilpailuvoittoehdotuksensa Tampereen vapaaehtoisen palokunnan talosta, jonka suunnittelutyö annettiin Heikki Tiitolalle.


title: Wivi Lönn

text: Lönn aloitti 1900-luvun alussa yhteistyön vanhan opiskelutoverinsa Armas Lindgrenin kanssa. Arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen oli lakkautettu 1905, minkä jälkeen Lindgren hakeutui yhteistyöhön Lönnin kanssa. Heidän ensimmäisiä yhteisiä töitään olivat ylioppilaskunnan Osakuntatalo, Tallinnan Estonia-teatteri ja Helsingin kauppakujan suunnitelmat. Viimeksi mainittua oli luomassa myös Bertel Liljequist. Lönnin ja Lindgrenin yhteistyössä tekemien rakennusten työnjakoa on pohdittu usein, mutta erityisesti Uuden ylioppilastalon kohdalla Lönn oli tilojen ja pohjakaavojen alkuperäinen suunnittelija. Viimeisessä työstövaiheessa Lindgren ja Lönn suunnittelivat yhdessä tilajärjestelyjä ja teknisiä ratkaisuja. Lönn suunnitteli perinteisesti usein miehille kuuluneet rakenneratkaisut ja Lindgren julkisivujen koristeet, vaikka aikalaiset luulivat asian olevan päinvastoin. Uusi ylioppilastalo oli hyvän yhteistyön tulos, vaikka se saikin aikalaisiltaan kritiikkiä. Sen tornista on tullut Kansallismuseon ja aseman tornin ohella Helsingin keskustan keskeisimpiä maamerkkejä. Lönnin ja Lindgrenin suurin yhteinen työ oli vuonna 1913 valmistunut Estonia-teatteri.


title: Wivi Lönn

text: Lönnillä oli laaja tuttavapiiri, mikä vaikutti asiakaskunnan muodostumiseen. Hänet tunnettiin myös taloudellisena arkkitehtinä, minkä ansiosta esimerkiksi Tampereen talouskoulu antoi 1902 Lönnille suunnittelutyön. Hän tuli tunnetuksi naisjärjestöissä, kun hän suunnitteli 1906 Helsinkiin Ebeneser-lastentarhaseminaarin. Lönn voitti vuonna 1907 Tampereen keskuspaloaseman suunnittelukilpailun. Se herätti jälleen keskustelua, ja kilpatoverit arvostelivat erityisesti työn julkisivua. Tampereen kaupunki antoi kuitenkin Lönnille työn lisäksi stipendin ulkomaista opintomatkaa varten. Graniitista rakennettu paloasema kuuluu arkkitehti Ilmi Haapion mukaan Lönnin uran parhaimpiin. Se edustaa kansallisromantiikkaa.


title: Wivi Lönn

text: Lönn muutti vuonna 1911 Tampereelta Jyväskylään Seminaarinmäelle itselleen suunnittelemaansa huvilaan. Lönnillä oli ilmeisesti useita syitä muuttaa Jyväskylään. Hän on itse maininnut muun muassa paenneensa Tampereelta kiirettä ja puhelinta. Lönnin työmäärä Tampereella oli niin valtava, että varsinaisiin suunnittelutöihin hän oli pystynyt keskittymään lähinnä viikonloppuisin ja öisin. Hänen veljensä Ville ja Emil asuivat myös jo ennestään kaupungissa. Lisäksi on väitetty, että Lönn olisi kyllästynyt Tampereella mieskollegoiden esittämään kritiikkiin.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin Jyväskylän-toimisto oli pienempi kuin Tampereella. Hänellä oli sielläkin apunaan vähintään yksi rakennusmestari ja osan aikaa insinöörikin. Lönn oli jo ennen muuttoaan suunnitellut Jyväskylään joitakin rakennuksia. Ensimmäinen niistä oli vuonna 1904 valmistunut Kuokkalan kartano. Veljelleen Villelle Lönn suunnitteli 1908 Juomatehtaan isännöitsijän talon, toimitusjohtaja I. W. Pesoniuksen talon vuonna 1910 ja kauppias E. F. Nousiaisen talon vuonna 1911. Lönn suunnitteli vuonna 1912 neljä huvilaa. Kaksi niistä oli Jyväskylän seminaarin lehtorille Kaarle Oksalalle, yksi tohtori Martti Airilalle ja yksi Emil-veljelle. Lisäksi Lönn piirsi 1913 kaupunginkamreerin Anton Heinosen talon ja vuonna 1914 maanmittausinsinööri J. F. Karpion talon. Nämä kaikki sijoittuivat Seminaarinmäelle, ja Lönn saattoikin sanoa suunnitelleensa ”melkein kokonaisen kaupunginosan”.


title: Wivi Lönn

text: Asuintalojen lisäksi Lönn suunnitteli Jyväskylään muitakin rakennuksia. Kaupunki oli tilannut jo vuonna 1912 uuden kansakoulun rakennuksen. Pelastusarmeijan uuden rakennuksen ja uimalaitoksen Lönn suunnitteli vuonna 1914 ja postitalon lisärakennuksen vuonna 1915. Lönn jatkoi Jyväskylässä myös koulurakennusten suunnittelua. Naantalin kasvatusopillinen käsityö- ja talouskoulu rakennettiin 1911, Jyväskylän kansakoulu 1912, Rauman yhteislyseo 1912, Lappeenrannan kansakoulu 1912–1913, Kristiinan Suomalainen yhteiskoulu 1913/1915. Vuonna 1914 Lönn piirsi valmiiksi Rovaniemen yhteiskoulun, Säynätsalon kansakoulun ja Jämsän kansanopiston suunnitelmat. Keski-Pohjanmaan kansanopiston ja Nuolialan koulun suunnitelmat valmistuivat vuonna 1917.


title: Wivi Lönn

text: Jyväskylässä Lönn ystävystyi Hanna Parviaisen kanssa, jonka isä Johan Parviainen oli perustanut 1897 sahan Säynätsaloon. Lönnin ja Parviaisen ystävyyssuhde oli läheinen, ja he muun muassa matkustelivat paljon yhdessä ympäri Eurooppaa. Heillä oli huoneisto Pariisissa.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin uran aktiivinen vaihe kesti jonkin verran yli 15 vuotta. Hän keskittyi 1920-luvullakin enää muutamiin suuriin tilaustöihin ja kieltäytyi useista tarjouksista Parviaisen kanssa tekemiensä matkojen takia. Lönnin äidin mielestä ystävyys Parviaiseen verotti uraa arkkitehtinä. Äidin kehotuksesta Lönn oli ostanut vuonna 1919 Helsingin Kulosaaresta talon, johon oli muuttanut. Se ei kuitenkaan lopettanut Lönnin ja Parviaisen ystävyyttä, sillä Parviainen rakennutti seuraavana vuonna itselleen talon viereiselle tontille.


title: Wivi Lönn

text: Lönn suunnitteli Hanna Parviaisen aloitteesta 1920-luvulla Parviaisen teollisuusyhtiölle työväenasuntotyyppejä, lastentarhan, vanhainkodin ja sairaalan. Hän myös kaavoitti saaren työntekijöiden omakotitaloja varten. Teollisuusyhtiön talouden romahdettua 1930-luvun alussa osa Lönnin suunnitelmista ei toteutunut. Lönn tutustui Parviaisen kautta muihinkin teollisuussukuihin, kuten Serlachiuksiin ja Schaumaneihin. Konttorirakennusten ohella hänen teollisuustöitään ovat G. A. Serlachius Oy:lle, Kankaan paperitehtaille ja Tikkakosken tehtaille rakennetut virka-asunnot. Lönnin suurin teollisuuslaitostoimeksianto oli Tampereen verkatehtaan uusi varastorakennus sekä muutamien muiden rakennusten muutostyöt. Verkatehdas oli monimuotoinen ja laaja projekti, sillä pelkästään makasiini oli noin 70 metriä pitkä. Sen lisäksi Lönn laajensi muun muassa Theodor Höijerin piirtämää konttorirakennusta. Verkatehtaan rakennukset olivat 1970-luvulla Tampereella pitkällisten kiistojen kohteena, ja vuonna 1977 suurin osa rakennuksista päätettiin purkaa.


title: Wivi Lönn

text: Lönn muutti vuonna 1927 NNKY:n taloon Helsingin Pohjoiselle Rautatienkadulle. Parviainen oli lahjoittanut talon rakennusrahastoon kymmenen miljoonaa markkaa, ja Lönn teki piirustukset Aili Ahteen kanssa. Parviaisen tekemän lahjoituksen ansiosta Lönnille ja Parviaiselle oli talosta varattu huoneisto. Parviaisen kuoleman jälkeen Lönn asui rakennuksessa yksin kuolemaansa asti.


title: Wivi Lönn

text: Lönn vetäytyi 1930-luvun alussa käytännössä kokonaan arkkitehdin tehtävistä. Hänen viimeinen merkittävä työnsä oli vuoden 1944 Sodankylän observatorio. Lönn oli observatorion johtajan Eyvind Sucksdorffin täti. Lönn suunnitteli hänelle ilmaiseksi observatorion päärakennuksen. Suunnitelmat unohtuivat muutamaksi vuodeksi, ja rakennus valmistui vasta vuonna 1950.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin luopuminen urasta sijoittui aikaan, jolloin rakennustyyli vaihtui 1920-luvun klassismista funktionalismiin. Lönn on itse sanonut, että uudet tyylisuunnat ja erityisesti uudet rakennusmateriaalit olivat ajaneet hänen ohitseen. Tästä syystä hän oli katsonut viisaimmaksi lopettaa. Uran päätyttyä Lönn seurasi edelleen aktiivisesti arkkitehtuurin suuntauksia ja rakentamista.


title: Wivi Lönn

text: Lönn kuoli 94-vuotiaana Helsingissä. Hänet haudattiin kotikaupunkinsa Tampereen Kalevankankaalle.


title: Wivi Lönn

text: Lönn ei mennyt koskaan naimisiin eikä saanut lapsia. Hän ei kuitenkaan asunut kuin tilapäisesti yksin ennen äitinsä kuolemaa vuonna 1924. Äiti Mathilda Lönn vastasi pitkään tyttärensä taloudenpidosta. Mathilda ja Wivi Lönn asuivat yhdessä Tampereella, Jyväskylässä ja Helsingissä. Heidän suhteensa oli lämmin, ja Mathilda-äiti kannusti tytärtään urallaan. Lönnien kanssa asui myös palvelija Hilda Myllymäki.


title: Wivi Lönn

text: Lönn ei pitänyt puheiden pitämisestä eikä huomiosta, ja siksi häntä on välillä luonnehdittu ujoksi ja syrjäänvetäytyväksi. Sukulaisten mukaan Lönn oli vaatimaton, ystävällinen ja hienotunteinen, ja yksityishenkilönä häntä pidettiin sosiaalisena ja vieraanvaraisena. Hänellä olikin laaja ystävä- ja tuttavapiiri. Arkkitehtinä hän oli itsenäinen, määrätietoinen, sisukas ja luotti omiin kykyihinsä. Hän rakasti arkkitehtuuria ja uppoutui toisinaan työhönsä unohtaen syödä. Lönn keskittyi työhönsä niin kokonaisvaltaisesti, ettei hänellä juuri ollut harrastuksia. Hän hoiti kuitenkin puutarhaa, matkusteli sekä keräsi taidetta ja taide-esineitä.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin ainoa työn kanssa kilpaillut harrastus oli matkustelu. Varhaisista matkoista monet olivat lyhyitä ja suuntautuivat yhteen tai kahteen kaupunkiin, mutta myöhemmin hän teki jopa kolmen kuukauden mittaisia matkoja. Matkoihin liittyi kuitenkin usein myös työaspekti, sillä hän perehtyi arkkitehtuurikohteisiin myös työn kannalta. Lönnin matkakumppanina ennen ensimmäistä maailmansotaa oli usein häntä tyttökoulussa opettanut Aina Lindell. Myös opiskelutoveri Stina Östman-Beutinger oli vakituinen matkaseuralainen, ja Armas Lindgrenin kanssa Lönn teki erityisesti työhön liittyviä matkoja. Hanna Parviaisen kanssa Lönn teki vuoden 1921 jälkeen ainakin 14 Euroopan-matkaa. Lönn asui matkoillaan muun muassa Östman-Beutinerin luona Saksassa sekä perheystävä ja diplomaatti Pontus Artin luona Moskovassa.


title: Wivi Lönn

text: Naisarkkitehtien yhdistys Architecta kutsui Lönnin kunniajäsenekseen vuonna 1952, ja vuonna 1957 hän sai yhdistyksen ansiomerkin. Lönnin 85-vuotispäivän kunniaksi lyödyn kunniamerkin suunnitteli kuvanveistäjä Aarre Aaltonen tyttärensä, arkkitehti Liina-Kristiina Aaltosen avustamana. Lönn sai 1959 professorin arvonimen.


title: Wivi Lönn

text: Tampereelle Aleksanterin koulun seinään kiinnitettiin 1986 Lönnin muistolaatta. Kuvanveistäjä Mauno Kivioja suunnitteli laatan Aaltosten muotoileman kunniamerkin pohjalta. Helsingissä paljastettiin vuonna 2006 Hotelli Helkan seinään kiinnitetty muistolaatta. Architectan järjestämän suunnittelukilpailun voitti arkkitehtiopiskelija Roni Koski-Tuuri.


title: Wivi Lönn

text: Wivi Lönnin mukaan on nimetty monia kohteita. Tampereella ja Savonlinnassa on hänen nimeään kantavia saleja, ja Tampereen Lions Club -järjestö on nimetty hänen mukaansa. Jyväskylässä on lisäksi Wivi Lönnin katu.


title: Wivi Lönn

text: Lönn kuului 1800-luvun lopulla pioneerisukupolven naisiin, jotka hakeutuivat erikoiskoulutukseen. Hän oli ensimmäinen omaa arkkitehtitoimistoa johtanut nainen. Hän jäi kuitenkin ajalleen poikkeukselliseksi henkilöksi, sillä suurin osa naisarkkitehdeistä työskenteli vielä pitkään joko miestensä toimistoissa tai valtion rakennushallinnossa. Lönn oli kuitenkin pitkään rakentamisen kirjoitetussa historiassa melko tuntematon hahmo. Hänen elämäntyötään oli alettu arvostaa jo 1950- ja 1960-luvulla erilaisten palkintojen ja arvonimien osalta, mutta taidehistorian tutkimus kiinnostui hänestä vasta 1980-luvulla. Sen jälkeen Lönniä on alettu nostaa esiin eurooppalaisena arkkitehtuurin naispioneerina. Suomessa naiset nousivat itsenäisiksi suunnittelijoiksi paljon aiemmin kuin muissa Euroopan maissa.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin tyyli oli ajalleen tyypillistä, eikä se juuri poikennut muiden johtavien arkkitehtien tyylistä. Hän seurasi myös läheltä monien muiden suomalaisten arkkitehtien tuotantoa. Hän oli Gustaf Nyströmin oppilas ja alainen ja työskenteli jonkin aikaa Onni Tarjanteen ja Lars Sonckin kanssa. Lönnin omaan tyyliin vaikutti selvästi myös hänen ystävyyssuhteensa Armas Lindgreniin.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin päätyöt syntyivät 1900-luvun alkukymmenillä, jolloin jugend oli vallitseva tyyli. Lönn edusti kuitenkin enemmän kansainvälistä kuin kansallisromanttista tyyliä ja toisaalta pikemminkin käytännöllistä kuin erityisen omaperäistä. Varhaiskauden julkisissa rakennuksissa on selkeitä romantiikan piirteitä. Hän siirtyi hiljalleen rationaalisempaan suuntaan, ja 1900-luvun alun ihanteista hän irrottautui viimeistään Armas Lindgrenin kanssa tekemissään yhteissuunnitelmissa. Lönnin suunnittelemissa julkisivuissa oli vain vähän koristeita, ja ne olivat edellisiin tyyleihin verrattuna askeettisia. Lönnin suunnittelemia rakennuksia hallitsi usein mahtava torni, ja julkisivuissa saattoi olla arkkitehtuuria keventäneitä koristepäätyjä.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin vahvuutena voidaan pitää taidokkaita pohjaratkaisuja, joiden ansiosta hän voitti useita kilpailuja. Lönn toteutti annetut tehtävät mielellään mahdollisimman käytännöllisellä ja yksinkertaisella tavalla. Hän säästi taitavasti rakennuskuutioita ja kustannuksia ja oli taloudellisuutensa ansiosta monien tilaajien suosiossa. Taitavuus tilaratkaisuissa näkyi erityisesti valoisissa ja vapaissa pohjakaavoissa. Lönn osasi sijoittaa rakennukset maastoon. Hän hyödynsi tonttien tarjoamat mahdollisuudet ja sijoitti huoneet valon mukaan.


title: Wivi Lönn

text: Lönn pyrki materiaaleissaan aitouteen. Hän jätti usein siksi luonnonkiven, puun ja puhtaaksimuurauksen näkyviin. Rapattuja pintoja hän ei juuri käyttänyt.


title: Wivi Lönn

text: Lönn oli koulussa matemaattisesti lahjakas ja taitava piirtäjä. Hän suoritti uransa aikana usein lujuuslaskelmat itse. Hän laski itse esimerkiksi kattotuolien, palkkien ja kupolien rakenteet. Hän hoiti myös rakennustyömaidensa valvonnan. Piirustuksissa Lönn käytti usein jo luonnosvaiheissa viivoitinta ja merkitsi piirustuksiin tarkat mitat. Perspektiivipiirustuksia hän teki vain kilpailutyöihin.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin koko tuotannosta ei ole olemassa täydellistä luetteloa. Suomen arkkitehtuurimuseossa on huomattavasti Lönnin eri aikoina tekemiään piirustuksia, mutta nekään eivät kata hänen koko uraansa. Lisäksi osassa ei ole päiväystä, eikä kaikkia suunnitelmia ole edes tunnistettu.


title: Wivi Lönn

text: Lönnin tuotannon painotus on erityisesti kouluissa sekä lasten ja vanhusten hoitoon tarkoitetuissa rakennuksissa. Keskeisimmässä asemassa olivat koulut, joihin kuului myös tavallisista kouluista poikkeavia talouskouluja ja kansanopistoja. Koulut olivat yksityistalojen jälkeen Lönnin tuotannon yleisin talotyyppi. Kirkkorakennuksia Lönn ei saanut suunniteltavakseen kuin muutamia. Pispalan rukoushuoneen lisäksi hänen suunnitelmiin kuuluvat pari pappilaa ja toteutumaton Amurin rukoushuone. Ainoa merkittävä pankki- tai liikerakennus oli vuonna 1911 suunniteltu Oulun säästöpankin rakennus (nyk. tiloissa Säästöpankki Optia). Tämän lisäksi hän suunnitteli muutamia maaseutupankkeja ja apteekkeja. Teollisuuslaitoksille Lönn sen sijaan suunnitteli 1910–1920-luvuilla useita rakennuksia.


title: Algot Untola

text: Algot Untola, alun perin Algoth Tietäväinen, kirjailijaniminä Maiju Lassila ja Irmari Rantamala (28. marraskuuta 1868 Tohmajärvi – 21. toukokuuta 1918 Helsinki), oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Tietäväisten sukuun syntyneelle pojalle annettiin nimeksi Algoth, mutta hän muutti nimensä myöhemmin Algot Untolaksi.


title: Algot Untola

text: Untolan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Wilhelm Tietäväinen ja Maria Simontytär Hakulinen. Isä kuoli vuonna 1881, ja seuraavana vuonna Algotin äiti meni uusiin naimisiin. Pojan isäpuolen alkoholinkäyttö aiheutti perheelle ongelmia. Koulussa hyvin menestynyt Algot pääsi sukulaisten avustuksella 1887 Sortavalan seminaariin, josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi 23. elokuuta 1891.


title: Algot Untola

text: Untola toimi opettajana Raahessa, Kälviällä ja vuodesta 1893 lähtien Viipurissa, mutta sitten hän vaihtoi alaa ja siirtyi vuonna 1900 puutavarakauppiaaksi Pietariin.


title: Algot Untola

text: Pietarissa Untola meni 1903 naimisiin Therese Marie Johanna Küstringin kanssa. Avioliitto päättyi kuitenkin nopeasti erään version mukaan siksi, että Therese Marie olisi ollut hermafrodiitti, toisen version mukaan taas Untola jätti vaimonsa heti häiden jälkeen. Avioliitto pysyi kuitenkin muodollisesti voimassa vuoteen 1913 saakka, jolloin Untola sai virallisen eron.


title: Algot Untola

text: Pietarissa Untola liittyi mukaan sosialistivallankumouksellisten toimintaan ja kertoi itse olleensa avustajana mukana Venäjän sisäministeriä von Plehweä vastaan 28. elokuuta 1904 tehdyssä pommiattentaatissa. Plehwen murhan jälkeen Untola pakeni Suomeen ja toimi opettajana ensin Lohjalla Lohjansaaren koulussa 1904–1905 ja sen jälkeen Kaustisella Vintturin koulussa 1905–1907.


title: Algot Untola

text: Kaustisella ollessaan Untola alkoi kirjoittaa suomalaisen puolueen Kokkola-lehteen heti vuoden 1905 suurlakon jälkeen ja seuraavana vuonna hän alkoi kirjoittaa lehteen pakinoita "Liisan Antti" ja "Maamies"-nimimerkeillä. Näiden pakinoiden herättämän huomion vuoksi Untola palkattiin myöhemmin suomalaisen puolueen vaaliagitaattoriksi. Vuonna 1905 Untola oli tavannut Lohjalla leskirouva Olga Jasinskin, jonka kanssa hän asui yhdessä vuoteen 1907 saakka. Suhde päättyi, kun parin yhteinen lapsi kuoli ja kiivaan riidan lopuksi Jasinski kaatoi rikkihappoa Untolan sukupuolielimille.


title: Algot Untola

text: Juha Hurmeen mukaan Untola ei sukuelintensä tuhouduttua enää kirjoittanut miehen nimellä.


title: Algot Untola

text: Opettajantoimen jätettyään Untola työskenteli ensin suomalaisen puolueen agitaattorina Vaasan läänin pohjoisessa ja itäisessä vaalipiirissä ja sitten vuosina 1908–1909 Satakunta-lehden päätoimittajana Porissa. Untola aloitti kirjailijanuransa julkaistuaan keväällä 1909 osittain omaelämäkerrallisen "Harhama"-romaaninsa.


title: Algot Untola

text: Untola kirjoitti monilla kirjailijanimillä, joita olivat Maiju Lassila, Irmari Rantamala, Väinö Stenberg, J. I. Vatanen, Liisan-Antti ja Jussi Porilainen. Untolan tunnetuimmat teokset ovat Irmari Rantamalan nimellä 1909 julkaistu "Harhama" ja Maiju Lassilan nimellä vuonna 1910 ilmestynyt "Tulitikkuja lainaamassa". Untola kieltäytyi ottamasta vastaan jälkimmäisestä kirjasta voittamaansa valtion palkintoa. Asuessaan Kouvolassa Untola kirjoitti vuosina 1911–1912 useita näytelmiä kuten "Kun lesket lempivät", "Kun ruusut kukkivat", "Luonnonlapsia" ja "Nuori mylläri". Pelkästään 1912 Untola julkaisi 9 kirjaa eri salanimillä. Kaikkiaan Untola kirjoitti eri nimillä yli 20 kirjaa, viimeisen kirjansa "Turman talo" hän julkaisi 1916 Irmari Rantamalan nimellä.


title: Algot Untola

text: Untola kannatti aluksi Suomalaista puoluetta, mutta riitaantui ja liittyi SDP:hen. Kesällä 1916 Untola kirjoitti Työmies-lehteen kolme "Porvarikirjettä", jotka olivat hänen jäähyväisensä Suomalaiselle puolueelle. Syksystä 1917 lähtien Untola toimi Työmies-lehden vakituisena avustajana ja sittemmin toimittajana.


title: Algot Untola

text: Panu Rajalan mukaan Työmies-lehdessä Untola ("Irmari Rantamala") "kiihotti punakaarteja surmaamaan luokkaviholliset viimeiseen mieheen, jotta uusi punainen huomen veressä kirkastuisi" ja hän vielä erikseen kehotti tappamaan muun muassa kirjailija Juhani Ahon.


title: Algot Untola

text: Untola oli sisällissodassa punaisten puolella. Hän oli Työmies-lehden toimituksessa Helsingin valtaukseen saakka ja lehden 12. huhtikuuta ilmestynyt viimeinen numero oli Untolan yksin toimittama. Viimeinen numero ehdittiin painaa mutta sen jakelu jäi kesken saksalaisten joukkojen edettyä Helsingin keskustaan.


title: Algot Untola

text: Untola vangittiin Helsingin valtauksen jälkeen, ja hän kuoli 21. toukokuuta 1918 epäselvissä olosuhteissa. Häntä oltiin kuljettamassa Helsingistä laivalla Suomenlinnaan teloitettavaksi. Jotkut tahot väittävät Untolan hypänneen veteen aikeinaan pako. Toiset sanovat, että Untola olisi ammuttu laivan kannelle ja sitten heitetty veteen. Leo Lindstenin kirjassa "Maiju Lassila – legenda jo eläessään" on Untolan viimeisistä vaiheista seuraava kuvaus:


title: Algot Untola

text: Ajan henkeä kuvaa, että senaattori A. Osw. Kairamo oli juuri Untolan kuolinpäivän aattona lähettänyt Suomenlinnan komendantille kirjeen, jossa hän kiinnitti tämän huomiota siihen, että vankien joukossa pitäisi olla yksi kaikkein pahimmista kansankiihottajista, Untola. Komendantin sanatarkka vastauskirje kuului näin: ”Senaattori K. Herra A. Osw. Kairamo. Herra Senaattorin kirjailija Maiju Lassilaa koskevan ystävällisen kirjeen johdosta toukokuun 20. päivältä minulla on ilo ilmoittaa, että kuten päivälehdistä on jo käynyt ilmi, kyseessäoleva mies on jo ammuttu. Suurimmalla kunnioituksella/Carl von Wendt.”


title: Algot Untola

text: Myös kirjailija ja Untolan kirjojen kustantaja Eino Railo, Toivo T. Kaila, kirjailijat Kyösti Wilkuna ja Toivo Tarvas sekä senaattori Oswald Kairamo olivat mukana Untolaa kuljettaneessa laivassa, ja heidän oli tarkoitus seurata Untolan teloitusta.


title: Algot Untola

text: Algot Untola haudattiin teloitettujen punaisten joukkohautaan Santahaminan vankileirille. Vuonna 1939 Untolan jäännökset siirrettiin Hietaniemen hautausmaalle.


title: Laitos (yliopisto)

text: Laitos on yliopistolla hallinnollinen yksikkö, joka vastaa yhden tai useamman samaan aihepiiriin liittyvän tieteenalan opetuksesta ja tutkimuksesta. Läheisten tieteenalojen laitokset kuuluvat yleensä samaan tiedekuntaan.


title: Laitos (yliopisto)

text: Laitosten tehtävät vaihtelevat eri yliopistoissa, samoin niiden sisäinen hallinnollinen malli. Laitosta johtaa laitoksen johtaja tai esimies, jonka useimmissa yliopistoissa on oltava professori.


title: Laitos (yliopisto)

text: Laitoksen tasolla hoidetaan käytännön tutkimus- ja opetustyö sekä niiden koordinointi.


title: Uuno Hirvonen

text: Uuno Ilmari Hirvonen (24. joulukuuta 1898 Rautu – 26. kesäkuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka tunnetaan paremmin kirjailijanimellään Simo Penttilä (myös Akseli Koskensalpa, Artturi Koskensalpa). Hän kirjoitti aikoinaan hyvin suosittuja seikkailuromaaneja, joista myöhempään tuotantoon kuuluva Punavyö-sarja on tunnetuimpia. Hirvonen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.


title: Uuno Hirvonen

text: Hirvonen oli Uusi Suomi -lehdessä toimittajana 1919–1923, toimitussihteerinä 1923–1937 ja toimituspäällikkönä 1937–1958. Hän toimi myös Suomen Näytelmäkirjailijaliiton puheenjohtajana 1942–1946.


title: Uuno Hirvonen

text: Hänen tunnetuimpia sankareitaan ovat herra ja ylhäisyys kenraaliluutnantti T. J. A. Heikkilä, Kalpea Kamala, Punavyö ja salapoliisin töitä harrastava helsinkiläinen varatuomari Kaarlo Rautamo. Punavyö seikkaili Arizonassa ja T. J. A. Heikkilä Meksikossa.


title: Uuno Hirvonen

text: Penttilä käsikirjoitti myös komediallisia jännityselokuvia, joiden pääosia näytteli Joel Rinne. Niitä olivat kolme "Kuollut mies" -elokuvaa, "Valkoisen neilikan velho" (sankarin nimi oli Lauri Liesi!) ja "Kolmastoista koputus". Penttilä voitti Suomi-Filmin vuonna 1940 järjestämän käsikirjoituskilpailun, joka oli siis alku useammallekin elokuvalle. Ohjaajana oli yleensä Ilmari Unho. Sitä ennen Simo Penttilä oli jo tosin ohjannut ja käsikirjoittanut (yhdessä Lauri Ahon kanssa) mustavalkoisen mykkäelokuvan "Meren ja lemmen aallot" (1926).


title: Uuno Hirvonen

text: "Kuollut mies" -elokuvien päähenkilö on eversti Rainer Sarmo, joka on entiseltä nimeltään Dettman, siis "kuollut mies". Jo ensimmäisessä elokuvassa "Kuollut mies rakastuu" (1942) päähenkilöllä on uskollisena apurinaan Reino Valkaman näyttelemä majuri Mikko Vehmer. Kaverusten seikkailut jatkuivat elokuvissa "Kuollut mies vihastuu" (1944) ja "Kuollut mies kummittelee".


title: Uuno Hirvonen

text: "Herra ja ylhäisyys" filmattiin vuonna 1944. Tauno Palo oli kenraaliluutnantti T. J. A. Heikkilä ja doña Camilla Maria Teresa Escajadillon roolissa oli Regina Linnanheimo. Elokuvan vuoropuhelu on hauskaa, mutta Jorma Nortimon ohjaus kömpelöä. Pahvinen Nummelan lentokentälle pystytetty satu-Meksiko tuo mukaan tahatonta komiikkaa.


title: Uuno Hirvonen

text: Toisen maailmansodan jälkeen Penttilän "Kalpea Kamala" -romaanit joutuivat kiellettyjen kirjojen listalle. Yleensäkin "kirjallinen eliitti" piti hänen romaanejaan roskaviihteenä, varsinkin "kalpeita kamalia", jotka pilasivat lukevan nuorison ja rahvaan maun. Tähän asenteeseen saattoi vaikuttaa vahvasti myös Penttilän sankarihahmonsa T.J.A. Heikkilän suuhun istuttama lohkaisu: "Kun kuulen sanan kulttuuri, poistan revolveristani varmistimen." Lause kuultiin alkujaan saksalaisen kirjailijan Hanns Johstin näytelmässä "Schlageter", mutta väitetään usein tulleen m.m. Goebbelsin tai Göringin suusta.


title: Uuno Hirvonen

text: Simo Penttilä käsikirjoitti myös 1630-luvulle sijoittuvan seikkailukomedian "Sadan miekan mies" (1951), jolla tavoiteltiin amerikkalaisten historiallisten seikkailuelokuvien tunnelmaa Errol Flynnin tyyliin. Tämän elokuvatarkastamo palkitsi langettamalle elokuvalle korkean 15 prosentin rangaistusveron.


title: Teknillinen yliopisto

text: Teknilliset yliopistot harjoittavat tieteellistä tutkimusta ja vastaavat teknillisen alan korkeimmasta koulutuksesta. Vuoden 2005 jälkeen alin suoritettava tutkinto on ollut tekniikan kandidaatti, mutta tutkinto-oikeus annetaan jo pyrkimisvaiheessa aiempaan tapaan diplomi-insinöörin (DI), arkkitehdin ja maisema-arkkitehdin tutkintoihin. Näiden tutkintojen jälkeen teknillisissä yliopistoissa voi jatkaa opiskelua tekniikan lisensiaatiksi tai tekniikan tohtoriksi.


title: Teknillinen yliopisto

text: Suomessa on kaksi teknillistä yliopistoa, koko- ja ikäjärjestyksessä Tampereen teknillinen yliopisto ja Lappeenrannan teknillinen yliopisto. Lappeenrannassa on mahdollisuus opiskella myös kauppatieteitä.


title: Teknillinen yliopisto

text: Suurin tekniikan alan yliopistotasoinen kouluttaja on kuitenkin Aalto-yliopisto Espoossa. Näiden lisäksi teknillistä yliopistokoulutusta antavat Oulun yliopiston, Vaasan yliopiston ja Åbo Akademin teknilliset tiedekunnat sekä Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta.


title: Teknillinen yliopisto

text: Ensimmäinen Suomeen perustettu teknillinen yliopisto oli Teknillinen korkeakoulu, joka aloitti toimintansa 1908. Sen juuret ovat kuitenkin kauempana, sillä teknillinen opetus aloitettiin Suomessa 1849 perustamalla teknilliset reaalikoulut Helsinkiin, Turkuun ja Vaasaan. Helsingin teknillisen reaalikoulun nimi muutettiin vuonna 1872 Polyteknilliseksi kouluksi, seitsemän vuotta myöhemmin vuonna 1879 Polyteknilliseksi opistoksi ja 1908 Teknilliseksi korkeakouluksi. Vuoden 2010 alusta Teknillinen korkeakoulu muodosti Aalto-yliopiston yhdessä Helsingin kauppakorkeakoulun ja Taideteollisen korkeakoulun kanssa.


title: Teknillinen yliopisto

text: Åbo Akademin kemiallis-teknillinen tiedekunta perustettiin 1920 huolehtimaan osaltaan Suomen ruotsinkielisestä DI-koulutuksesta. Oulun yliopiston teknillinen tiedekunta aloitti toimintansa vuonna 1959. Tampereelle perustettiin vuonna 1965 Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu, joka itsenäistyi 1972 Tampereen teknilliseksi korkeakouluksi. Vuonna 1969 perustettiin Suomen kolmas teknillinen korkeakoulu Lappeenrantaan.


title: Teknillinen yliopisto

text: Vuonna 2003 vaihtuivat Tampereen ja Lappeenrannan teknillisten korkeakoulujen nimet teknillisiksi yliopistoiksi. Vuonna 2006 Åbo Akademin kemiallis-teknillinen tiedekunta lyhensi nimensä teknilliseksi tiedekunnaksi.


title: Teknillinen yliopisto

text: Vaasan yliopisto aloitti DI-koulutuksen yhteistyössä Teknillisen korkeakoulun kanssa vuonna 1990. Noin puolet opinnoista suoritettiin Vaasan yliopistossa, jonka jälkeen tutkinto viimeisteltiin Teknillisessä korkeakoulussa. Turun yliopistossa DI-koulutus aloitettiin vuonna 1999 yhteistyössä Åbo Akademin kanssa. Turun yliopisto vastasi opinnoista kandidaattitasolle asti ja Åbo Akademi siitä eteenpäin DI-tutkintoon. Vuodesta 2004 lähtien Vaasan ja Turun yliopistoilla on ollut oikeus myöntää itsenäisesti teknis-tieteellisiä tutkintoja.


title: Teknillinen yliopisto

text: Suomalaisten teknillisten yliopistojen kaltaisia yliopistoihin luettavia tai niihin rinnastettavia instituutioita on erityisesti Pohjoismaissa, saksankielisissä maissa sekä Hollannissa. Sen sijaan esimerkiksi Yhdysvalloissa teknillistä yliopistoa vastaavaa termiä "Institute of Technology "käytetään kuvaamaan myös sellaisia instituutioita, joilla ei ole oikeutta myöntää tohtorintutkintoja.


title: Teknillinen yliopisto

text: Tunnettuja ulkomaisia teknillisiä yliopistoja:


title: Beta Lyrae -muuttuja

text: Beta Lyrae -tyyppinen pimennysmuuttuja niin on lähekkäinen kaksoistähti, että toinen tähti on painovoiman ansiosta venynyt soikeaksi. Tähdet pimentävät vuorotellen toisiaan, ts. niiden ratojen kaltevuus on lähellä havaitsijan suuntaa.


title: W Ursae Majoris -muuttuja

text:
W Ursae Majoris -pimennysmuuttuja (W UMa -tähti, EW-tähti) on tähtipari, jossa kaksi toisiaan koskettavaa tähteä kiertää hyvin lähekkäin toisiaan. Tähdet peittävät eli pimentävät toisiaan vuorotellen. Tähdet ovat yleensä vain hieman eri kokoisia. Kun tähdet loistavat rinnakkain, niistä tulee enemmän valoa kuin silloin, kun tähdet osittainkin peittävät toisensa.
Tähden valonvaihtelu on jatkuvaa, ja kaksi valokäyrässä olevaa minimiä ovat melkein yhtä syviä. Molemmat tähdet täyttävät Rochen silmukan. Näiden tähtien kromosfääri on myös hyvin aktiivinen.


title: W Ursae Majoris -muuttuja

text:
W Ursae Majoris -tyypin tähdet ovat niin sanottuja kosketuskaksoistähtiä, jotka pimentävät jatkuvasti toisiaan. Tähdillä on yhteinen kaasukehä. Näillä tähdillä havaitaan monesti Aurinkoa suurempaa aktiivisuutta, purkauksia ja voimakas kromosfääri.
Tämäntyyppiset tähdet ovat monesti myöhäistä spektrityyppiä G ja K olevia pääsarjan tähtiä, ts. ne muistuttavat omaa Aurinkoamme.
Aurinkoa kuumemmille A- ja F-tyypin tähdille jakso on 0,4–0,8 vuorokautta, G- ja K-tyypin tähdille 0,22–0,4 vuorokautta.
Aurinkoa kuumempia A- ja F-tyypin tähtiä sanotaan A-tyypin W Ursae Majoris -muuttujiksi, Auringon lämpöisiä tai kylmempiä G- ja K-tyypin tähtiä W-tyypin W Ursae Majoris -muuttujiksi. Kokonaismassa on monesti välillä 0,5–1,5 Auringon massaa. Massojen suhde on usein 2:1, mutta se saattaa olla jopa 10:1. Kirkkauden vaihtelut ovat monesti 0,9 magnitudia. W Ursae Majoris -tähtiä on 10 % pimennysmuuttujista.


title: W Ursae Majoris -muuttuja

text:
W Ursae Majorisin spektrityyppi on F8Vp+F8Vp,
kirkkaudenvaihtelu 7,75–8,48 ja jakso noin 8 tuntia.


title: Kirkkosävellaji

text: Kirkkosävellajit ovat alkujaan keskiaikaisessa gregoriaanisessa laulussa käytettyjä sävellajeja.. Kun vastaavia asteikkoja esiintyy muissakin yhteyksissä kuin keskiaikaisessa kirkkomusiikissa, niistä käytetään nykyisin myös nimitystä moodi.


title: Kirkkosävellaji

text: Erilaisia kirkkosävellajeja katsottiin alkujaan olevan kahdeksan, myöhemmin (1500-luvulta lähtien) kaksitoista. Jokainen niistä käsitti yhden oktaavin laajuisen sävelalan, joka koostui pentakordista ja tetrakordista. Pentakordi on viiden ja tetrakordi neljän sävelen muodostama asteikko ilman kromaattisia muutoksia.


title: Kirkkosävellaji

text: Kaikki kirkkosävellajit perustuivat diatoniseen asteikkoon. Niistä jokaisessa oli oktaavin laajuisessa asteikossa sävelten välissä kaksi puoliaskelta ja viisi kokoaskelta. Täten ne kaikki voidaan sopivalta sävelkorkeudelta soittaa soittaa pianolla ja muilla kosketinsoittimilla pelkästään valkoisia koskettimia käyttämällä.


title: Kirkkosävellaji

text: Jokaisella kirkkosävellajilla oli "päätössävel" eli "finalis", johon sävelmät päättyivät. Sen mukaan, liikkuuko melodia perussävelen yläpuolella vai myös alapuolella, kirkkosävellajeja kutsutaan joko "autenttisiksi" tai "plagaalisiksi". Autenttisissa kirkkosävellajeissa melodia liikkuu perussävelen yläpuolella, jolloin asteikon muodostavat perussävelestä alkava ja kvinttiä ylempänä olevaan säveleen ulottuva pentakordi sekä siitä perussävelen oktaaviin ulottuva tetrakordi. Plagaalisissa kirkkosävellajeissa järjestys on päinvastainen, tetrakordi on perussävelen alapuolella, joten melodia liikkuu sekä perussävelen ylä- että alapuolella. Penta- ja tetrakordin yhdistelmästä syntyy näin kahdeksansävelinen sävelasteikko. Päätössävelen lisäksi kussakin kirkkosävellajissa oli toinenkin muita tärkeämpänä pidetty sävel, "tuba", josta käytettiin myös nimityksiä "tenor", reperkussio- tai resitointisävel.


title: Kirkkosävellaji

text: Keskiajalla 900-luvulta lähtien kirkkosävellajeja katsottiin yleensä olevan kahdeksan. Ne muodostivat neljä paria, joista jokainen käsitti yhden autenttisen ja yhden plagaalisen sävellajin, joilla oli sama päätössävel ("finalis").


title: Kirkkosävellaji

text: Kirkkosävellajien nimet tulivat käyttöön 900-luvulla. Ne omaksuttiin antiikin Kreikan musiikkiopista, jossa käytetyt termit kuitenkin tulkittiin virheellisesti. Tämän vuoksi eri asteikkojen antiikin aikaiset ja keskiaikaiset nimet eivät vastaa toisiaan. Plagaalisten sävellajien nimet olivat muutoin samat kuin vastaavien autenttistenkin, mutta nimen eteen lisättiin etuliite "hypo".


title: Kirkkosävellaji

text: Alkuperäiset kirkkosävellajit olivat seuraavat:Käytännössä lyydisissä sävelmissä esiintyi asteikon neljännen sävelen, h:n sijasta usein siitä puoliaskelen verran alennettu b, ja vastaavasti doorisissa sävelmissä asteikon kuudennen sävelen, h:n sijasta niin ikään b. Näin muunnettuna lyydisestä asteikosta tuli aivan nykyisen F-duuriasteikon ja doorisesta nykyisen luonnollisen d-molliasteikon kaltainen. Tällaisia muunnoksia ei kuitenkaan katsottu eri sävellajeiksi ennen kuin 1500-luvulla, jolloin Heinrich Glarean lisäsi järjestelmään seuraavat neljä sävellajia:.Eri kirkkosävellajien intervallirakenne on mahdollista havainnollistaa esimerkiksi soittamalla pianolla pelkästään valkoisia koskettimia. Valkoiset koskettimet c:stä c:hen muodostavat autenttisen joonisen asteikon, d:stä d:hen autenttisen doorisen asteikon jne. "Tavallinen" duuri on siis jooninen ja "tavallinen" (luonnollinen) molli aiolinen. Plagaalinen jooninen asteikko ulottuu g:stä ylempään g:hen, mutta välissä oleva c on perussävelenä; vastaavasti plagaalinen doorinen asteikko ulottuu a:sta a:han, mutta välissä oleva d on perussävelenä jne.


title: Kirkkosävellaji

text: Kun kirkkosävellajien kaltaisia asteikkoa esiintyy muussa kuin keskiaikaisessa kirkkomusiikissa, niistä käytetään nykyisin usein nimitystä "moodi". Moodeista käytetään edelleen usein samoja nimiä kuin vastaavista keskiaikaisista autenttisista kirkkosävellajeista. Täydellisyyden vuoksi on järjestelmään lisätty vielä seitsemäs, "lokrinen" moodi, jolloin jokaiselta diatonisen asteikon säveleltä alkaa oma moodinsa. Täten moodit ovat seuraavat:


title: Kirkkosävellaji

text: Jokaisen kirkkosävellajin tai moodin perussäveleksi voidaan valita mikä tahansa muukin kuin edellä sellaiseksi mainittu sävel, mutta tällöin osa asteikon sävelistä on korotettava tai alennettava, samoin kuin duurissa ja mollissakin silloin, kun perussävelenä on jokin muu kuin edellisessä c, jälkimmäisessä a. Esim. c-jooninen moodi on tavallinen C-duuriasteikko, mutta c-doorinen moodi on c-molliasteikko, jossa 6. sävel korotettu/palautettu (as -> a). F-fryyginen moodi taas muistuttaa f-mollia, jossa 2. sävel alennettu (g -> ges).


title: Kirkkosävellaji

text:
Kirkkosävellajit olivat keskiajalla nimensä mukaisesti käytössä ennen kaikkea kirkkomusiikissa. Myös maallisessa taidemusiikissa ne olivat laajalti käytössä 1600-luvulle saakka, jolloin duuri ja molli ne syrjäyttivät. Vielä Johann Sebastian Bachin musiikissa niitä esiintyy jonkin verran.
Näitä moodeja, siis muita kuin duuri- ja mollisävelasteikkoja, käytetään etenkin jazz-musiikissa. Myös kansanmusiikissa muut kuin duuri- ja mollisävelasteikot ovat tavallisia. Kansanmusiikin vaikutuksesta kirkkosävellajit tulivat jossakin määrin uudelleen käyttöön myös 1800- ja 1900-lukujen taidemusiikin suuntauksissa, varsinkin kansallisromanttisissa suuntauksissa.


title: Kirkkosävellaji

text: Keskiaikaisessa musiikin teoriassa kunkin kirkkosävellajin "perussäveleksi" (päätössäveleksi, "finalis") katsottiin aina se sävel, johon melodia päättyy. Eräät myöhemmät musiikkitieteilijät ovat kuitenkin keskiaikaisia sävelmiä tutkimalla päätyneet tulkitsemaan kirkkosävellajien tonaalisen luonteen osittain toisin. Tämän käsityksen ne olisivat duurin ja mollin muunnelmia, joista muutamissa melodia päättyy muuhun kuin perussäveleen; tällöin "finalis" olisikin näissä tapauksissa itse asiassa käsitettävä dominantiksi (asteikon viides sävel) tai teräsäveleksi (asteikon toinen sävel). Tulkintaa on perusteltu sillä, että melodian keskellä olevan säkeen päättyminen näihin säveliin on uudemmassakin musiikissa aivan yleistä, mutta tämän tulkinnan mukaan keskiaikaiset kirkkosävelmät olisi erityisen vaikutelman aikaansaamiseksi usein tarkoituksella lopetettu näihin, ikään kuin kesken, jotta kuulija jäisi odottamaan jatkoa.


title: Kirkkosävellaji

text: Toisaalta vaikka kaikkiin kirkkosävellajeihin katsotaan yleensä kuuluvan "h"-sävel alentamattomana, käytännössä sen tilalla esiintyy varsinkin doorisissa ja lyydisissä sävelmissä siitä alennettu "b"-sävel niin usein, että se mahdollisesti olisikin katsottava asteikkoon varsinaisesti kuuluvaksi ja "h" muunnesäveleksi. Tällöin nämä kirkkosävellajit olisivat täsmälleen nykyisen luonnollisen mollin ja duurin kaltaisia; esiintyyhän toisaalta tyypillisissä duurisävelmissäkin neljäs ja mollisävelmissä vastaavasti kuudes sävel varsin usein korotettuna.


title: Kirkkosävellaji

text: Tämän perusteella esimerkiksi Ilmari Krohn on tulkinnut kirkkosävellajit tonaalisesti seuraavasti:


title: Kromosfääri

text: Kromosfääri eli värikehä on Auringon ympärillä sijaitseva kaasukehä. Sen paksuus on noin 2 000 kilometriä ja lämpötila noin 10 000 K eli paljon korkeampi kuin Auringon pinnalla. Auringonpimennyksen aikana kromosfääri näkyy punaisena renkaana Auringon ympärillä.


title: Kromosfääri

text: Kromosfääri nähdään vedyn punaisessa H-alfa-viivan valossa. Kromosfäärin alla on Auringon pinta eli fotosfääri ja yllä kuuma korona. Fotosfäärin ja kromosfäärin välillä on 500 kilometrin paksuinen kerros jossa lämpötila nousee 4 500 kelvinistä 6 000 kelviniin. Kromosfäärin ja koronan välillä on noin 2 000 kilometrin paksuinen siirtymäkerros, jossa kineettinen lämpötila nousee asteittain jopa miljoonaan asteeseen.


title: Kromosfääri

text: Muilla tähdillä on havaittu fotosfäärin ja kromosfäärin aktiivisuuteen liittyviä spektriviivoja.


title: Koronagrafi

text:
Koronagrafi on laite, jolla peitetään Auringon tai tähden säteily esimerkiksi tummalla metallilevyllä.
Koronagrafi on keksitty vuonna 1930. Laitteen tarkoitus on estää kaukoputkeen Auringosta tai tähdestä tuleva kirkas valo, niin että esimerkiksi Auringon korona ja purkaukset tai tähden lähellä olevat himmeät kohteet erottuvat. Koronagrafilla nähdään esimerkiksi Beta Pictoriksen ja Fomalhautin pölykiekko.


title: Koronagrafi

text: Koronagrafi voi olla tulevaisuudessa merkittävä havaintoväline kuvattaessa eksoplaneettoja.


title: Koronagrafi

text: Koronagrafia on kehitetty vuoteen 2007 mennessä siten, että itse tähden lisäksi voidaan peittää tähteä ympäröivät interferenssirenkaat. Tällöin tähden mahdollinen eksoplaneetta on paljon helpompi havaita kuin aiemmin.


title: Doorinen

text: Doorinen merkitsi musiikin teoriassa alun perin erästä muinaiskreikkalaista sävellajia ja siihen liittyvää asteikkoa. Myöhemmin sana tuli tarkoittamaan siitä selvästi poikkeavaa keskiaikaista kirkkosävellajia sekä siihen liittyen nykyisin sellaista diatonista asteikkoa, joka esimerkiksi pianon valkoisilla koskettimilla ulottuu D:stä seuraavaan, oktaavia korkeampaan D:hen mutta joka voidaan myös transponoida muulle korkeudelle, jolloin C:stä alkavassa doorisessa asteikossa E ja H on alennettu Es- ja B-säveliksi.


title: Doorinen

text:
Doorinen sävellaji (oikeastaan "harmonia" tai "tonos") sai nimensä kreikkalaisen heimon, doorilaisten mukaan. Siinä oli oktaavissa kaksi tetrakordia eli neljän sävelen jaksoa, joita erotti toisistaan kokoaskel, ja asteikko johti nimellä "hypate meson" tunnetusta sävelestä toiseen, jonka nimenä oli "nete diezeugmenon". Siitä oli kolme muotoa:
Kreikkalaisessa musiikissa asteikot luettiin nykyisestä käytännöstä poiketen tavallisesti ylhäältä alaspäin.


title: Doorinen

text: Doorisen asteikon muunnoksena oli käytössä myös "hypodoorinen" asteikko. Se saatiin doorisesta asteikosta siirtämällä sen ylempi tetrakordi oktaavia alemmaksi, jolloin tetrakordeilla oli yksi yhteinenkin sävel, sekä lisäämällä alimmaksi yksi kumpaankaan tetrakordiin kuulumaton sävel. Täten asteikon sävelet olivat A G F E | E D C H | A. Jos molemmat tetrakordit yhdistettiin ja lisättiin ylimmäksi yksi sävel, saatiin miksolyydinen asteikko, joka oli sama, joka myöhemmin on tullut tunnetuksi "lokrisena" asteikkona. Siinä sävelet olivat siis H | A G F E | D C H A


title: Doorinen

text: Kreikkalaisen käsityksen mukaan kuhunkin sävellajiin liittyi erilainen eetos. Doorista sävellajia pidettiin sielua vahvistana. Platon olisi ihannevaltiossaan sallinut vain dooriseen sekä ekstaattisena pitämäänsä fryygiseen sävellajiin perustuvan musiikin.


title: Doorinen

text: Bysanttilaisen ortodoksisen kirkon piirissä kehittyi varhain kahdeksan sävellajin järjestelmä, octoechos, jota käyttivät mallinaan myös länsieurooppalaiset musiikkiteoreetikot, kun he 800-luvulta alkaen kehittivät oman sävellajien järjestelmänsä. Koska tämä järjestelmä näytti yhteensopivalta sen kanssa, mitä Boethius oli kirjoittanut teoksensa "De institutione musica", syntyi virheellinen käsitys, että bysanttilainen oktoechos olisi periytynyt sellaisenaan suoraan antiikin Kreikasta. Alkujaan termi doorinen oli kuitenkin tarkoittanut yhtä perinteisen kreikkalaisen teorian mukaista "harmoniaa" (monimerkityksinen termi, jolla voitiin tarkoittaa muun muassa kahdeksan säveltä sisältävää oktaavia), mutta toisella vuosisadalla Klaudios Ptolemaios käytti sitä, samoin kuin kuutta muutakin, tarkoittamaan määrittelemiään seitsemää "tonoi"ta eli transpositioavainta. Neljäsataa vuotta myöhemmin Boethius tulkitsi Ptolemaioista latinaksi ja tarkoitti niillä edelleen transpositioavaimia, ei asteikkoja. Kun länsieurooppalainen musiikin teoria 800-luvulla ensimmäisen kerran muotoiltiin, samat nimet, joihin lisättiin vielä "hypermiksolyydinen" (myöhemmin "hypomiksolyydinen"), saivat jälleen uudet merkitykset tuntemattoman tekijän laatimassa tutkielmasta "Alia Musica". Tästä tutkielmasta laadittiin myöhemmin "Nova expositio" -niminen kommentaari, jossa nämä termit lopulta tulivat tarkoittamaan kahdeksaa diatonista oktaavilajia, toisin sanoen asteikkoa.


title: Doorinen

text: Edellä mainittua "autenttista" doorista asteikkoa pidettiin keskiaikaisessa musiikin teoriassa ensimmäisenä asteikkona. Järjestysluvun 2 sai samat sävelet sisältävä asteikko, joka alkoi kvartin tai kvintin verran päätössäveltä (D) alempaa, A- tai G-sävelestä ja päättyi kvintin, joskus sekstinkin verran päätössävelen yläpuolelle (A tai H). Se oli doorisen asteikon "plagaalinen" vastine, jota sanottiin myös hypodooriseksi sävellajiksi.


title: Doorinen

text: Sama asteikkomalli, mutta aloitettuna kvarttia tai kvinttiä alempana päätössäveltä eli D:tä


title: Doorinen

text: Keskiaikaisen teorian mukaan dooriseen asteikkoon kuului sen kuudentena sävelenä alentamaton H-sävel, mutta sen sijasta saattoi "erikoisluvalla" esiintyä siitä alentamalla saatu B-sävel. Tavallisimmin alentamaton kuudes sävel esiintyi nousevassa, alennettu laskevassa sävelkulussa. Kun kuudes sävel esiintyi alennettuna, doorisesta sävellajista tuli täysin aiolisen sävellajin ja samalla luonnollisen mollin kaltainen. Lisäksi asteikon seitsemäs sävel esiintyy doorisessa sävellajissa usein korotettuna, jolloin se saa johtosävelen luonteen. Täten asteikon transponoimattomassa eli D:stä alkavassa muodossa esiintyy usein C:n sijasta Cis ja H:n sijasta laskevassa sävelkulussa B.


title: Doorinen

text: Nykyaikainen doorinen moodi, jota esimerkiksi Mily Balakirev on nimittänyt "venäläiseksi molliksi", on keskiaikaisesta kirkkosävellajista poiketen täysin diatoninen asteikko. Se voidaan soittaa pianon valkoisilla koskettimilla alkaen D:stä seuraavaan, oktaavia ylempänä olevaan D:hen saakka, tai transponoituna muulle sävelkorkeudelle, jolloin on käytettävä myös mustia koskettimia siten, että koko- ja puoliaskelet esiintyvät aina seuraavassa järjestyksessä:


title: Doorinen

text: Näille käytetään myös englanninkielisiin termeihin "tone" ja "semitone" perustuvia lyhenteitä:


title: Doorinen

text: Se voidaan käsittää asteikoksi, jossa on perussävelestä luettuna on pieni terssi ja pieni septimi, suuri sekunti ja suuri seksti sekä puhdas kvartti ja kvintti.


title: Doorinen

text: Duuriasteikko voidaan muuntaa dooriseksi asteikoksi aloittamalla asteikko kokoaskelen verran perussävelen yläpuolelta, C-duurissa siis D:stä. Doorinen asteikko itsessään on kuitenkin mollin luontoinen, koska D:stä tulee tällöin uuden sävellajin perussävel, ja uuden asteikon kolmas sävel eli mediantti, F, on pienen terssin verran perussävelen yläpuolella. Näin ollen doorisen asteikon perussävelelle muodostettu kolmisointu on mollikolmisointu.


title: Doorinen

text: Esimerkkejä doorisesta moodista ovat:


title: Doorinen

text: Doorinen asteikko on symmetrinen, sillä laskevassa asteikossa koko- ja puoliasteikot toistuvat samassa järjestyksessä kuin nousevassakin: T-S-T-T-T-S-T.


title: Doorinen

text: Luonnollisesta molliasteikosta tai sitä vastaavasta aiolisesta moodista doorinen asteikko eroaa vain siinä, että sen kuudes sävel on puoliaskelen verran korkeampi. Sen toonika- ja dominanttisoinnut eli I ja V asteen soinnut ovat mollikolmisointuja mutta subdominantti- eli IV asteen sointu duurikolmisointu, kun taas aiolisessa moodissa sekin on mollisointu. Dominantin mollisointu toisaalta erottaa doorisen asteikon myös harmonisesta mollista, jossa dominanttisointu on duurikolmisointu. Nousevasta melodisesta molliasteikosta doorinen asteikko eroaa siinä, että sen seitsemättä säveltä ei ole korotettu.


title: Doorinen

text:
Sekaannusta saattaa aiheuttaa se, että nykyinen doorinen moodi muistuttaa lähinnä muinaiskreikkalaista fryygistä "harmoniaa" sen diatonisessa muodossa. Sen sijaan muinaiskreikkalainen doorinen "harmonia" muistuttaa nykyistä fryygistä moodia.
Seuraavat nykyisen suomalaisen virsikirjan virret:


title: Doorinen

text: Doorista asteikkoa vastaava raga intialaisessa musiikissa on "Kāfi".


title: Fryyginen

text: Fryyginen merkitsi musiikin teoriassa alun perin erästä muinaiskreikkalaista sävellajia ja siihen liittyvää asteikkoa. Myöhemmin sana tuli tarkoittamaan siitä selvästi poikkeavaa keskiaikaista kirkkosävellajia sekä siihen liittyen nykyisin sellaista diatonista asteikkoa, joka esimerkiksi pianon valkoisilla koskettimilla ulottuu E:stä seuraavaan, oktaavia korkeampaan E:hen mutta joka voidaan myös transponoida muulle korkeudelle, jolloin C:stä alkavassa fryygisessä asteikossa D, E, A, H on alennettu Des-, Es-, As- ja B-säveliksi.


title: Fryyginen

text: Fryyginen sävellaji (oikeastaan "harmonia" tai "tonos") sai nimensä kreikkalaisten itäpuolella Vähässä-Aasiassa asuneiden fryygialaisten mukaan. Siinä oli oktaavissa kaksi tetrakordia eli neljän sävelen jaksoa, joita erotti toisistaan kokoaskel. Fryygisestä asteikosta oli kolme muotoa:


title: Fryyginen

text: Kreikkalaisessa musiikissa asteikot luettiin nykyisestä käytännöstä poiketen tavallisesti ylhäältä alaspäin. Diatonisessa muodossa asteikon sävelet olivat samat, jotka nykyisin saadaan soittamalla pianon valkoisilla koskettimilla D:stä alaspäin seuraavaan D:hen saakka, nykyisillä sävelnimillä siis: D C H A | G F E D, mikä on käytännössä sama asteikko, joka nykyisin tunnetaan nimellä fryyginen. Diatonisessa muodossa asteikon sävelet olivat samat, jotka nykyisin saadaan soittamalla pianon valkoisilla koskettimilla D:stä alaspäin seuraavaan E:hen saakka, nykyisillä sävelnimillä siis: D C H A | G F E D. Kreikkalainen diatoninen fryyginen asteikko oli käytännössä sama kuin myöhempi keskiaikainen doorinen kirkkosävellaji ja nykyinen doorinen moodi.


title: Fryyginen

text: Kreikkalaisen käsityksen mukaan kuhunkin sävellajiin liittyi erilainen eetos. Fryygistä sävellajia pidettiin ekstaattisena., ja se olikin saanut tämän nimensä sen vuoksi, koska Vähän-Aasian fryygialaisilla oli kreikkalaisten keskuudessa villin, vapaan ja "ekstaattisen" kansan maine. Platon olisi ihannevaltiossaan sallinut vain fryygiseen sekä sielua vahvistavana pidettyyn dooriseen sävellajiin perustuvan musiikin.


title: Fryyginen

text: Sekaannuttavasti jotkut teoreetikot kuten Kleonides nimittivät "fryygiseksi" myös yhtä kolmestatoista kromaattisesta transponointitasosta riippumatta siitä, mistä intervalleista asteikko muodostui.


title: Fryyginen

text: Varhainen katolinen kirkko kehitti kahdeksan sävellajin järjestelmän, johon kuuluville sävellajeille keskiaikaiset musiikkiteoreetikot antoivat samoja nimiä, joita aikaisemmin oli käytetty antiikin kreikkalaisista "harmonioista". Nimi fryyginen annettiin kolmannelle näistä kirkkosävellajeista. Sen "autenttinen" muoto alkaa E:stä, joka on sävellajin päätössävel eli "finalis", ja ulottuu oktaavia ylempänä olevaan E:hen. Sen jakaa kahtia sävel "H", ja niinpä asteikon alussa on yhden puoliaskelen ja kolmen kokoaskelen muodostama pentakordi, lopussa yhden puoliaskelen ja kahden kokoaskelen muodostama tetrakordi:


title: Fryyginen

text: E F G A H + H C D E


title: Fryyginen

text: Tämän sävellajin ambitus ulottui yhden sävelaskelen alemmaksi D:hen. Asteikon kuudetta sävel, C:tä, pidettiin usein päätössävelen jälkeen asteikon tärkeimpänä sävelenä ("tuba"), joskin 1400-luvulla Johannes Tinctoriksen mielestä sellaisena olisi ollut pidettävä asteikon neljättä säveltä, A:ta.


title: Fryyginen

text: Yhdistämällä tetrakodrit ja asteikon alin sävel saadaan "hypofryyginen" sävellaji:


title: Fryyginen

text: Fryygiselle sävellajille on ominaista, että päätössävelen alapuolella on kokoaskel, yläpuolella puoliaskel. Tämän vuoksi, päinvastoin kuin sekä duurissa että harmonisessa mollissa, päätössävelen "yläpuolella" oleva sävel saa eräänlaisen johtosävelen luonteen. Tämä antaa fryygiselle sävellajille omalaatuisen "häilyvän" luonteen.


title: Fryyginen

text: Myöhempinä aikoina fryyginen kirkkosävellaji on usein käsitetty molliksi, jossa melodia tavanomaisesta poiketen päättyy asteikon viidenteen säveleen, huippusäveleen eli dominanttiin. Täten e-fryyginen olisi itse asiassa a-molli, jossa asteikon päätössävel, "finalis", johon sävelmät päättyvät, ei tonaalisessa mielessä olisikaan perus- vaan huippusävel. Vastaavasti hypofryyginen, eräissä tapauksissa autenttinen fryyginenkin kirkkosävellaji olisi d-molli, jossa sävelmä päättyy teräsäveleen eli asteikon toiseen säveleen ja jossa asteikon kuudes sävel, B, on tavallisimmin korotettu H:ksi. Tulkintaa on perusteltu sillä, että melodian keskellä olevan säkeen päättyminen asteikon toiseen tai viidenteen säveleen on uudemmassakin musiikissa aivan yleistä, mutta keskiaikaiset kirkkosävelmät olisi erityisen vaikutelman aikaansaamiseksi usein tarkoituksella lopetettu näihin, ikään kuin kesken, jotta kuulija jäisi odottamaan jatkoa.


title: Fryyginen

text: Nykyaikaisessa länsimaisessa musiikissa fryyginen moodi on sukua luonnolliselle mollille, joka tunnetaan myös aiolisena moodina. Fryyginen asteikko eroaa aiolisesta vain siinä, että sen toinen sävel on aioliseen verrattuna puoliaskelen verran alennettu. Seuraava kaavio esittää E:stä alkavaa fryygistä asteikkoa, "e-fryygistä". Siihen on merkitty tonaaliset asteet, jotka osoittavat, miten duuri ja luonnollinen molli voidaan muuntaa fryygiseksi moodiksi:


title: Fryyginen

text: Fryygisessä moodissa on siis perussävelen lisäksi pieni sekunti, pieni terssi, puhdas kvartti, puhdas kvintti, pieni seksti ja pieni septimi. Koko- ja puoliaskelet vuorottelevat seuraavasti: puoliaskel – kokoaskel – kokoaskel – kokoaskel – puoliaskel – kokoaskel – kokoaskel.


title: Fryyginen

text: Sekaannusta saattaa aiheuttaa se, että nykyinen fryyginen moodi muistuttaa lähinnä muinaiskreikkalaista doorista "harmoniaa" sen diatonisessa muodossa. Sen sijaan muinaiskreikkalainen fryyginen "harmonia" muistuttaa nykyistä doorista moodia.


title: Fryyginen

text: Fryyginen dominanttiasteikko saadaan korottamalla fryygisen asteikon kolmas sävel:


title: Fryyginen

text: Fryygistä dominanttiasteikkoa sanotaan myös "'espanjalaiseksi mustalaisasteikoksi", koska se muistuttaa flamencomusiikissa esiintyviä asteikkoja. Flamencomusiikki käyttää fryygistä asteikkoa sekä arabialaisen "maqām Ḥijāzī" -asteikon muunnelmaa, joka muistuttaa fryygistä dominanttiasteikkoa mutta jossa asteikon kuudes sävel on korotettu. Siinä esiintyy myös kaksimoodinen yhdistelmä, jossa asteikon toinen ja kolmas sävel esiintyvät vaihdellen toisinaan fryygisen asteikon mukaisesti alennettuina, toisinaan duuriasteikon mukaisina.


title: Fryyginen

text: Nykyaikaisessa jazzissa fryygistä moodia käytetään soinnuissa, erityisesti vaillinaisessa soinnussa sus4(9), jota toisinaan sanotaan fryygiseksi suspendoiduksi soinnuksi. E-fryygisessä moodissa saattaa esiintyä esimerkiksi sointu E-A-H-D-F.


title: Fryyginen

text: Fryygisen kirkkosävellajin mukaan on saanut nimensä myös "fryyginen lopuke", joka on tavallinen barokkimusiikissa, varsinkin Corellin, Händelin ja Bachin teoksissa. Se päättyy mollin dominanttisointuun, jota edeltää asteikon neljännen tai kuudennen asteen sointu ensimmäisenä käännöksenä. Esimerkiksi a-mollissa esiintyy tällöin ensin sointu a-c-f tai f-a-d ja sen jälkeen dominanttisointu gis-h-e.


title: Fryyginen

text: Fryygiselle sävellajille sukua on myös napolilainen sekstisointu, jossa molliasteikon toinen sävel esiintyy alennettuna.


title: Lyydinen

text: Lyydinen merkitsi musiikin teoriassa alun perin erästä muinaiskreikkalaista sävellajia ja siihen liittyvää asteikkoa. Myöhemmin sana tuli tarkoittamaan erästä keskiaikaista kirkkosävellajia sekä siihen liittyen nykyisin sellaista diatonista asteikkoa, joka esimerkiksi pianon valkoisilla koskettimilla ulottuu F:stä seuraavaan, oktaavia korkeampaan F:hen mutta joka voidaan myös transponoida muulle korkeudelle, jolloin C:stä alkavassa lyydisessä asteikossa F on korotettu Fis-säveleksi.


title: Lyydinen

text: Lyydinen asteikko sai nimensä Vähässä-Aasiassa sijainneen Lyydian valtakunnan mukaan.


title: Lyydinen

text: Kreikkalaisessa musiikissa asteikot luettiin nykyisestä käytännöstä poiketen tavallisesti ylhäältä alaspäin. Lyydinen asteikko eli "oktaavilaji" ulottui "parhypate hypaton" -nimisestä sävelestä "trite diezeugmenon" -nimiseen säveleen. Sen diatoninen muoto oli samanlainen kuin keskiaikainen jooninen kirkkosävellaji ja nykyinen duuriasteikko: C H A G | F E D C.


title: Lyydinen

text: Muiden sävellajien tavoin lyydisestä asteikostakin oli olemassa myös kromaattinen ja enharmoninen muoto. Kromaattinen lyydinen asteikko käsitti sävelet C, H, A, Gis, F, E, Dis ja C. Enharmonisen lyydisen asteikon sävelet olivat C, neljäsosa-asteen verran korotettu H, neljäsosa-asteen verran korotettu A, neljäsosa-asteen verran korotettu F, F, E, neljäsosa-asteen verran korotettu D ja C.


title: Lyydinen

text: Keskiaikaisessa ja renessanssin aikaisessa musiikin teoriassa "autenttinen lyydinen" sävellaji oli viides kirkkosävellaji, jossa päätössävelenä oli F ja "tuba" -sävelenä C. Käytössä oleva sävelala ulottui F:stä seuraavaan, oktaavia korkeammalla olevaan F:ään. Vastaava "plagaalinen lyydinen" eli "hypolyydinen" sävellaji ulottui päätössävelen F molemmin puolin C:stä seuraavaan, oktaavia korkeampaan F-säveleen.


title: Lyydinen

text: Periaatteessa lyydisessä sävellajissa neljäs sävel oli H, joka oli ylinousevan kvartin eli tritonuksen verran perussäveltä korkeammalla. Koska tritonusta kuitenkin pyrittiin välttämään, jo gregoriaanisessa laulussa tämä sävel kuitenkin useimmiten alennettiin puoliaskelen verran, B:ksi, jolloin lyydisestä asteikosta tuli täysin nykyisen F-duuriasteikon kaltainen. Kun toisaalta uudemmassakin musiikissa duuriasteikon korotettu neljäs sävel, esimerkiksi C-duurissa Fis tai F-duurissa H, on varsin yleisesti esiintyvä muunnesävel, monet alkujaan lyydisiksi katsotut sävelmät eivät mitenkään oleellisesti eroa myöhemmistä duurisävelmistä.


title: Lyydinen

text: Lyydinen moodi voidaan käsittää duuriasteikoksi, jossa neljäs sävel on korotettu puoliaskelen verran. Tällöin esimerkiksi C:stä alkavassa asteikossa esiintyy F:n sijasta Fis.


title: Lyydinen

text: Lyydisessä moodissa asteikon ensimmäisen, toisen ja viidennen asteen eli toonikan, supertoonikan ja dominantin soinnut ovat duurikolmisointuja. Neljännen asteen eli subdominantin sointu on vähennetty kolmisointu. Muut soinnut ovat mollikolmisointuja.Kirkkosävellajeja käytettiin vain harvoin 1700- ja 1800-luvuilla sävelletyssä klassisessa musiikissa. Lyydinen sävellaji esiintyy kuitenkin seuraavissa teoksissa:


title: Lyydinen

text:
1900-luvulla säveltäjät alkoivat jälleen käyttää kirkkosävellajeja entistä useammin. Esimerkkeinä voidaan mainita:
jälkeen seuraavat F- ja G-lyydiset osuudet.


title: Lyydinen

text: Pianisti ja säveltäjä George Russell kehitti "tonaalisen järjestelmän lyydisen kromaattisen käsitteen" (), jolla oli suuri vaikutus jazzmaailmassa. Siitä muun muassa Miles Davisin, John Coltrane, Ornette Coleman ja Woody Shaw saivat aiheen moniin sävellyksiinsä.Lyydistä asteikkoa vastaava raga intialaisessa musiikissa on "Kalyāna".


title: Miksolyydinen

text: Miksolyydinen merkitsi musiikinteoriassa alun perin erästä muinaiskreikkalaista sävellajia ja siihen liittyvää asteikkoa. Myöhemmin sana tuli tarkoittamaan siitä täysin poikkeavaa keskiaikaista kirkkosävellajia sekä siihen liittyen nykyisin sellaista diatonista asteikkoa, joka esimerkiksi pianon valkoisilla koskettimilla ulottuu G:stä seuraavaan, oktaavia korkeampaan G:hen, mutta joka voidaan myös transponoida muulle korkeudelle, jolloin esimerkiksi C:stä alkavassa miksolyydisessa asteikossa H on alennettu B:ksi.


title: Miksolyydinen

text: Termi miksolyydinen on peräisin antiikin kreikkalaisesta musiikinteoriasta. Kreikkalaisen miksolyydisen sävellajin keksi 600-luvulla eaa. elänyt runoilija ja muusikko Sapfo. Antiikin Kreikassa "miksolyydiseksi" nimitetty sävellaji oli kuitenkin kokonaan toinen kuin myöhempi samanniminen kirkkosävellaji tai nykyinen samanniminen moodi.


title: Miksolyydinen

text:
Kreikkaisen teorian mukaan miksolyydinen "tonos" käytti asteikkoa, ”oktaavilajia”, joka vastasi kreikkalaista
hypolyydistä asteikkoa käännettynä: diatonisessa muodossaan se oli asteikko, joka ylhäältä alaspäin luettuna
ulottui "paramese" -nimisestä sävelestä "hypate hypaton" -nimiseen säveleen. Siinä oli ylimpänä kokoaskel "paramesen" ja "mesen" välissä sekä sen jälkeen kaksi lyydistä tetrakordia, joista kummassakin oli kaksi kokoaskelta ja yksi puoliaskel. Tämä diatoninen muoto vastasi käytännössä asteikkoa, joka saadaan soittamalla pianon valkoisilla koskettimilla asteikko H:sta oktaavin verran alaspäin: H | A G F E | (E) D C H. Vastaavaa asteikkoa sanotaan nykyään lokriseksi. Miksolyydisestä asteikosta oli olemassa myös kromaattinen ja enharmoninen muoto. Kromaattisessa muodossa kumpikin tetrakordi käsitti pienen terssin ja kaksi puoliaskelta, enharmonisessa suuren terssin ja kaksi neljäsosa-askelta.


title: Miksolyydinen

text: Alkujaan termi miksolyydinen tarkoitti siis erästä perinteisen kreikkalaisen teorian mukaista "harmoniaa", mutta toisella vuosisadalla Klaudios Ptolemaios käytti sitä, samoin kuin kuutta muutakin, tarkoittamaan määrittelemiään seitsemää "tonoi"ta eli transpositioavainta. Neljäsataa vuotta myöhemmin Boëthius tulkitsi Ptolemaiosta latinaksi ja tarkoitti niillä edelleen transpositioavaimia, ei asteikkoja. Kun länsieurooppalainen musiikin teoria 800-luvulla ensimmäisen kerran muotoiltiin, samat nimet, joihin lisättiin vielä "hypermiksolyydinen" (myöhemmin "hypomiksolyydinen"), saivat jälleen uudet merkitykset tuntemattoman tekijän laatimassa tutkielmasta "Alia Musica". Tästä tutkielmasta laadittiin myöhemmin "Nova expositio" -niminen kommentaari, jossa nämä termit lopulta tulivat tarkoittamaan kahdeksaa diatonista oktaavilajia, toisin sanoen asteikkoa.


title: Miksolyydinen

text: Keskiaikaisen teorian mukaan miksolyydinen oli seitsemäs kirkkosävellaji. Se voitiin määritellä kahdella tavalla: diatonisena asteikkona, joka ulottui G:stä oktaavia korkeammalla olevaan G:hen, tai sävellajina, jonka päätössävel ("finalis") oli G ja jossa sävelala ulottui päätössävelen alla olevasta F:stä runsasta oktaavia korkeammalla olevaan G:hen. Toisinaan sitä laajennettiin ”erikoisluvalla” kummassakin päässä niin, että se ulottui päätössävelen alapuolella olevasta E:stä oktaavin ja kvartin verran korkeammalla olevaan A:han saakka. Päätössävelen D ohella siinä oli tärkeä melodinen tehtävä "tuba"-sävelellä D, joka oli vastasi seitsemännen psalmisävellajin tenoria. Tämä keskiaikainen teoreettinen konstruktio johti siihen, että termillä miksolyydinen tarkoitetaan nykyisin G:stä G:hen ulottuvaa diatonista asteikkoa.


title: Miksolyydinen

text: Edellä kuvattua miksolyydistä sävellajia sanottiin "autenttiseksi". Muiden kirkkosävellajien tapaan miksolyydisestä oli olemassa myös "plagaalinen" muunnos, "hypomiksolyydinen" eli "alempi miksolyydinen" sävellaji, jota keskiaikaisessa teoriassa pidettiin kahdeksantena sävellajina. Sekin voitiin määritellä kahdella tavalla, joko D:stä ylempään D:hen ulottuvana diatonisena asteikkona, jonka "finalis"-sävel G jakaa kahtia (siis D–E–F–G + G–A–B–C–D), tai sävellajina, jonka päätössävel oli G ja jonka sävellaji sen alapuolella olevasta C:stä päätössävelen yläpuolella olevaan E:hen saakka, siis runsaan oktaavin verran. Siinä "tuba"-sävelenä oli C, kahdeksannen psalmisävellajin tenori.


title: Miksolyydinen

text: Miksolyydinen asteikko muistuttaa G-duuriasteikkoa, josta se eroaa vain siinä, että asteikon seitsemäs sävel on puoliaskelen verran alempi. Toisinaan keskiaikainen miksolyydisen kirkkosävellaji on kuitenkin käsitetty sellaiseksi duurin muodoksi, jossa melodia tavanomaisesta poiketen päättyy asteikon viidenteen säveleen, huippusäveleen eli dominanttiin. Täten G-miksolyydinen olisi itse asiassa C-duuri, jossa asteikon päätössävel, "finalis" G, johon sävelmät päättyvät, ei tonaalisessa mielessä olisikaan perus- vaan huippusävel. Vastaavasti hypomiksolyydinen kirkkosävellaji olisi F-duuri, jossa sävelmä päättyy teräsäveleen eli asteikon toiseen säveleen ja jossa asteikon neljäs sävel, B, on tavallisimmin korotettu H:ksi. Tulkintaa on perusteltu sillä, että melodian keskellä olevan säkeen päättyminen asteikon toiseen tai viidenteen säveleen on uudemmassakin musiikissa aivan yleistä, mutta keskiaikaiset kirkkosävelmät olisi erityisen vaikutelman aikaansaamiseksi usein tarkoituksella lopetettu näihin, ikään kuin kesken, jotta kuulija jäisi odottamaan jatkoa.


title: Miksolyydinen

text: Nykyään miksolyydisellä tarkoitetaan asteikkoa, jossa koko- ja puoliaskelet seuraavat toisiaan muutoin samassa järjestyksessä kuin duuriasteikossa, paitsi että asteikon seitsemäs sävel on alennettu. Sitä sanotaan toisinaan myös "dominanttiasteikoksi"(, koska se rakentuu duuriasteikon dominantille. Siinä asteikon alennettu seitsemäs sävel muodostaa mediantin eli asteikon kolmannen sävelen kanssa tritonuksen. Asteikon etumerkintä on sama kuin sen duurin, jonka perussävel on kvintin verran alempana.


title: Miksolyydinen

text: Miksolyydistä sävellajia ei juuri käytetty klassisessa musiikissa, mutta nykyisin se on varsin yleinen jazzissa, funkissa, bluesissa ja rockmusiikissa. Lisäksi Itä-Euroopan juutalaisten klezmer-musiikissa käytetään yleisesti "Moloch" -asteikkoa, joka on sama kuin miksolyydinen asteikko.


title: Miksolyydinen

text:
Esimerkkejä miksolyydisistä asteikoista:
Doorista asteikkoa vastaava raga intialaisessa musiikissa on "Khamāj".


title: IRAS

text: IRAS ("InfraRed Astronomical Satellite") oli tähtitieteellinen satelliitti, joka kartoitti avaruuden kohteita infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Se laukaistiin avaruuteen 25. tammikuuta 1983 Yhdysvaltain Vandenbergin avaruuskeskuksesta. Satelliitin toteuttivat Alankomaat, Iso-Britannia ja Yhdysvallat. Alankomaiden työosuuden rahoitti sen avaruushallinto NIVR ja Yhdysvaltain osuuden NASA. Satelliitin toiminta-aika oli kymmenen kuukautta. Marraskuuhun 1983 mennessä se oli ehtinyt kartoittaa 96 % taivaasta neljään kertaan infrapunasäteilyn aallonpituuksilla. Tuona aikana se ehti löytämään 350 000 infrapunakohdetta avaruudesta.


title: IRAS

text: IRAS on rakenteeltaan lieriömäinen satelliitti, jonka kyljessä on aurinkopaneeli. Satelliitin korkeus on 3,6 m, leveys aurinkopaneeleineen 3,24 m ja pituus 2,05 m. Satelliitin laukaisumassa oli 1073 kg. IRAS-satelliitti laukaistiin Maata kiertävälle aurinkosynkrooniselle radalle noin 900 km:n korkeuteen, jossa sen radan inklinaatio oli 99 astetta. Satelliitin kiertoaika maapallon ympäri oli 102,9 minuuttia.


title: IRAS

text: IRAS-satelliitin tavoitteena oli kartoittaa taivaan kiinteitä infrapunakohteita, kuten tähtiä, niiden syntyalueita ja galakseja. Kartoitustyön ohella taivaalta löydettiin uusia liikkuvia kohteita, kuten pikkuplaneettoja ja komeettoja. IRAS:n avulla löydettiin kolme uutta pikkuplaneettaa ja kuusi komeettaa. Satelliitin löytämiä jaksollisia komeettoja ovat 126P/IRAS, 161P/Hartley-IRAS ja IRAS-Araki-Alcock.


title: IRAS

text: Satelliitin päämittalaite oli kaukoputki. Tämän Ritchey-Chretien -tyyppisen kaukoputken polttoväli oli 5,5 m ja objektiivin halkaisija 0,57 m. Kaukoputken valovoima oli 9,6. Satelliitin infrapunasäteilyä kokoavien peilien yhteispinta-ala oli 1 m². Varsinainen infrapunamittalaite oli sijoitettu kaukoputken polttopisteeseen. Se koostui 62 infrapunatunnistimesta. Lisäksi polttopisteeseen oli sijoitettu LRS-spektrometri ("Low Resolution Spectrometer"), joka mittasi avaruutta 8–22 mikrometrin aallonpituusalueella. Samassa yhteydessä oli myös CPC-fotometri ("Chopped Photometric Channel"), joka mittasi avaruutta 50–100 mikrometrin aallonpituusalueella. Kaukoputken mittauksien kulmatarkkuus oli 0,5 kaariminuuttia 12 mikrometrin aallonpituudella ja heikoimmillaan 2 kaariminuuttia 100 mikrometrillä.


title: IRAS

text: Kaukoputki mittalaitteineen oli sijoitettu nestemäisellä heliumilla jäähdytettyyn kammioon, joka mahdollisti mittalaitteiden toimintavakauden. Jäähdytyslämpötila oli 1,6 Kelviniä eli -272 celsiusastetta. Kylmää heliumia oli 720 litraa eli 77 kilogrammaa. Heliumin haihtumisen vuoksi, satelliitin toiminta-aika jouduttiin rajoittamaan kymmeneen kuukauteen.


title: IRAS

text:
IRAS kartoitti 96 % taivaasta neljä kertaa seuraavilla aallonpituuksilla: 12, 25, 60 ja 100
mikrometriä.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Formula 1 -kausi 1982 oli sarjan 33. kausi ja samalla yksi historian erikoisimmista kausista. Kaudella ajettiin 16 osakilpailua, joissa nähtiin 11 eri voittajaa. Mestaruuden vei lopulta vain yhden osakilpailun voittanut Keke Rosberg. Valmistajissa mestariksi palkittiin Ferrari.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Kauden aikana menehtyi kaksi kuljettajaa, joista Ferrarin Gilles Villeneuve kuoli Belgian GP:n aika-ajoissa sattuneessa kolarissa ja nuori tulokaskuljettaja Riccardo Paletti Kanadan osakilpailussa. Lisäksi Didier Pironi kolaroi itsensä hengenvaarallisesti ulos kauden viidenneksi viimeisen osakilpailun, Saksan GP:n, harjoituksissa. Ennen kolarointia Pironi oli MM-sarjan johdossa, mutta onnettomuudesta aiheutuneet jalkamurtumat päättivät hänen kilpauransa.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Kausi 1982 oli yksi F1-historian tasaisimpia. 16 osakilpailua sisältäneellä kaudella nähtiin 11 eri osakilpailuvoittajaa: Alain Prost, Niki Lauda, Didier Pironi, John Watson, Riccardo Patrese, Nelson Piquet, René Arnoux, Patrick Tambay, Elio de Angelis, Keke Rosberg ja Michele Alboreto. Voitot jakaantuivat seitsemälle eri tallille: Renault, McLaren, Ferrari, Brabham, Lotus, Williams ja Tyrrell.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Prost voitti kauden alussa kaksi ensimmäistä kilpailua. Kauden toisen kilpailun, Brasilian GP:n, voittoon hän nousi, kun edellä ajaneiden Piquet'n ja Rosbergin suoritukset hylättiin autojen alipainon vuoksi. Huomiota herätti myös Williams-kuljettaja Carlos Reutemannin lopettamispäätös. Williamsin tallipäällikkö Frank Williams palkkasi Rosbergin tallikaveriksi Derek Dalyn, kun edellisellä kaudella ajanut Alan Jones ilmoitti ennen kauden alkua siirtyvänsä muihin sarjoihin.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Kauden kolmannessa osakilpailussa Long Beachissa paluun F1-sarjaan tehnyt Niki Lauda ajoi McLarenilla voittoon ensi kertaa sitten kauden 1978. Keskeytyksestään huolimatta Prost jatkoi pistejohdossa.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Seuraavassa osakilpailussa San Marinon GP:ssä Imolassa huomiota herättivät eniten FOCA-yhdistykseen kuuluvien tallien Brabhamin, Williamsin, Lotuksen, McLarenin, Ligierin, Arrowsin, Marchin, Fittipaldin, Ensignin ja Theodoren muodostama boikotti FIA:ta kohtaan. Boikotti koski Piquet'n ja Rosbergin hylkäystä Brasilian GP:ssä. Ferrari-kuljettajat Pironi ja Villeneuve ajoivat helppoon kaksoisvoittoon, mutta vastoin tallin tahtoa Pironi ajoi ruutulipulle ennen Villeneuvea. Villeneuve vannoi, ettei enää koskaan puhuisi tallitoverilleen.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Belgian GP:ssä voittoon ajoi McLaren-kuljettaja Watson ohitettuaan viimeisillä kierroksilla pitkään johdossa ajaneen Rosbergin. Eniten huomiota sai kuitenkin Villeneuven kuolema aika-ajoissa tämän törmättyä Jochen Massin Marchiin. Auto lensi ilmaan ja osui keula edellä maahan. Villeneuve irtaantui repeytyneistä turvavöistään, lensi päin verkkoaitaa ja kuoli sairaalassa myöhemmin illalla niskanmurtumaan.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Kauden kuudes osakilpailu Monacon GP sisälsi mielenkiintoiset viimeiset kierrokset. Kolme kierrosta ennen maalia kärjessä ajaneen Prostin auto pyörähti shikaanissa ja hajosi kaiteeseen. Johtoon noussut Patrese pyörähti toiseksi viimeisellä kierroksella Loewsin mutkassa, johon auto sammui. Kärkipaikan ottaneen Pironin autosta loppui polttoaine, samoin kuin hänen jälkeensä kilpailun kärkeen nousseen Andrea de Cesariksen Alfa Romeosta. Patrese onnistui uudelleenkäynnistämään Brabhaminsa ja ajoi voittajana maaliin saaden palkintokorokkeelle rinnalleen kilpailun keskeyttäneet Pironin ja de Cesariksen.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Kauden puolivälissä Watson johti sarjaa 30 pisteellä. Häntä seurasivat Pironi (20), Prost (18) ja Rosberg (16). Pironi onnistui kuitenkin keräämään seuraavista kolmesta kilpailusta peräti 19 pistettä Watsonin jäädessä pisteittä. Watson ja Prost alkoivat pudota mestaruustaistelusta Rosbergin sinnitellessä mukana. Pironin mestaruus näytti melko varmalta ja hänestä olisi voinut tulla ensimmäinen ranskalainen F1-maailmanmestari, kun ero Rosbergiin oli 11 kilpailun jälkeen peräti 16 pistettä.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Kohtalo puuttui kuitenkin jälleen kerran tapahtumien kulkuun. Saksan GP:n vapaissa harjoituksissa satoi kaatamalla, mutta sarjaa johtanut Pironi päätti yrittää vielä yhtä nopeata kierrosta. Hän ei kuitenkaan nähnyt mitään sateen läpi, vaan törmäsi Alain Prostin Renault'hon ja katkaisi jalkansa. Monista leikkauksista ja toimenpiteistä huolimatta Pironi vannoi palaavansa Formula 1:iin, mikä jäi kuitenkin toteutumatta. Ilman tätä onnettomuutta Pironi olisi hyvinkin saattanut voittaa F1-mestaruuden.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Itse kilpailussa Saksan GP:n voittoon ajoi Villeneuvea tuurannut Patrick Tambay. Kilpailun johdossa ollut Nelson Piquet yritti ohittaa kierroksella Eliseo Salazaria, jolloin molempien kisa päättyi kolariin. Piquet'n ja Salazarin välille syntyi tappelu, jonka ratavirkailijat lopulta keskeyttivät.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Pironin onnettomuus antoi neljälle muulle kuljettajalle mahdollisuudet mestaruuteen (Rosberg, Watson, Prost, Lauda). Saksan GP:tä seuranneessa Itävallan GP:ssä Prostin mestaruusmahdollisuudet kariutuivat tekniseen vikaan ja keskeytykseen johtoasemasta viisi kierrosta ennen maaliviivaa. Kilpailun voitolla Prost olisi ollut vahvasti kiinni mestaruudessa. Voittoon ajoi Lotus-kuljettaja de Angelis vain 0,05 sekuntia ennen toiseksi tullutta Rosbergia.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Rosberg näytti lähes ratkaisseen mestaruuden hyväkseen kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa Sveitsin GP:ssä (joka ajettiin todellisuudessa Ranskan Dijonissa) ajettuaan ensimmäisenä suomalaisena F1-kilpailun voittoon. Hän siirtyi MM-sarjan johtoon kolmen pisteen erolla, kun enää kaksi osakilpailua oli jäljellä. Ainoat uhkaajat olivat Prost, Watson ja Lauda. Pironi puolestaan oli edelleen sairaalassa.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Viimeistä edellisessä kilpailussa Italian GP:ssä Rosbergilla oli mahdollisuus varmistaa mestaruus. Yritys epäonnistui hänen jouduttua käymään varikolla etusiiven hajoamisen vuoksi. Pysähdys vei aikaa lähes kaksi minuuttia, mikä pudotti Rosbergin lopulta kahdeksanneksi. Kilpailussa neljänneksi ajanut Watson piti itsellään vielä mahdollisuuden mestaruuteen.


title: Formula 1 -kausi 1982

text: Watson epäonnistui mestaruudentavoittelussaan Las Vegasin osakilpailussa jäädessään Michele Alboreton taakse toiseksi, Rosbergin sijoituttua viidenneksi. Mestaruus alkoi kallistua Rosbergille jo aika-ajoissa kun Watson ajoi yhdeksänneksi ja Rosberg nousi hänen eteensä kuudenneksi. Paalupaikalta lähtenyt Alboreto ajoi rauhassa maaliin lähes puoli minuuttia ennen Watsonia. Rosberg varmisti maailmanmestaruutensa, ollen näin ensimmäinen suomalainen F1-maailmanmestari.


title: Luettelo Neuvostoliiton sotilaskoneiden Nato-koodeista

text: NATO antoi Neuvostoliiton sotilaslentokoneille koodit 1940-luvun lopusta, jotka periytyivät Venäjän valmistamille sotilaslentokoneille. 1990-luvulta alkaen myös NATO on alkanut puhua venäläisistä asejärjelmistä niiden venäläisillä tuotenimillä, mutta tämä käytäntö ei ole levinnyt angloamerikkalaisiin ase- ja ilmailualan tapahtumia raportoiviin joukkotiedotusvälineisiin.


text: Pommikoneiden koodinimet alkavat B-kirjaimella. B tulee englannin sanasta bomber, pommikone.Kuljetuskoneiden koodinimet ovat C-alkuisia, kuten Cargo. Näistä koneista on olemassa myös siviiliversioita.Hävittäjien koodinimet alkavat F:llä, Fighter. Koska koodinimiä on keksitty tiedustelun havaitsemille tai ennakoimille koneille, eri koodeja on annettu samoille koneille.Helikoptereiden koodinimet alkavat H:lla, Helicopter.M-kirjaimella alkavat koodinimet ovat ilmeisesti saaneet alkukirjaimensa englannin sanasta 'miscellaneous', sekalaista.


title: Grand Prix -autoilu

text: Grand Prix -autokilpailujen juuret ovat Ranskassa vuonna 1894 järjestetyissä autokilpailuissa. Ajan mittaan autokilpailut kehittyivät yksinkertaisista kaupungista toiseen suuntautuvista katuajoista todellisiksi autojen ja kuljettajien nopeutta ja kestävyyttä mittaaviksi koitoksiksi.


title: Grand Prix -autoilu

text: Erilaiset tekniset innovaatiot mahdollistivat autojen nopeuksien kohoamisen nopeasti yli 160 kilometriin tunnissa, mutta koska kilpailut käytiin varhaisvuosina poikkeuksetta yleisillä teillä, olivat sekä kuljettajien että sivustakatsojien kuolemaan johtaneet onnettomuudet varsin yleisiä.


title: Grand Prix -autoilu

text: Tiettävästi ensimmäisen suunnitellun autokilpailun oli määrä olla vuonna 1887 Pariisissa järjestettäväksi tarkoitettu lyhyehkö "La Velocipede" -nimeä kantanut kilpailu, joka kuitenkin peruttiin paikalle ilmestyttyä ainoastaan yhden osanottajan. Ensimmäinen varsinainen järjestetty kilpailu "hevosettomille vaunuille", kuten tuohon aikaan autoja kutsuttiin, oli 126 kilometrin mittainen kestävyysajo Pariisista Roueniin vuonna 1894, jonka järjesti sanomalehti "Le Petit Journal". Kilpailun voittoon ajoi kreivi De Dion höyrytraktorillaan, mutta kilpailun tuomaristo hylkäsi hänet ja myönsi palkinnon toisena maaliin tulleille Peugeot'lle ja Panhard-Levassorille. Voittajan keskinopeus oli 17 kilometriä tunnissa.


title: Grand Prix -autoilu

text: Seuraavina vuosina järjestettiin lukuisia vastaavaa kaavaa noudattaneita kilpailuita. Eräs tunnetuimmista oli ajo Pariisista Bordeaux'hon ja takaisin Pariisiin, joka ensimmäistä kertaa käytiin vuonna 1895. Kilpailu kesti yhteensä 48 tuntia ja 48 minuuttia, eikä lepotaukoja pidetty. Voittoon ajoi Emille Levassor Panhard-Levassorillaan, mutta koska hänen autossaan oli ainoastaan kaksi paikkaa vaaditun neljän sijasta, ei hän saanut 31 000 frangin palkintoa. Toinen merkillepantava osanottaja kilpailussa oli André Michelinin Peugeot, joka käytti ilmatäytteisiä renkaita ajalle tyypillisten umpikumien sijaan. Michelin joutuikin kilpailussa useaan otteeseen renkaanvaihtoon johtuen teiden heikosta kunnosta.


title: Grand Prix -autoilu

text: Kilpa-autoilua hallitsi vuosisadan loppuun saakka Panhard, kunnes autojen nopeus alkoi moottoritilavuuden kasvun myötä saavuttaa uusia mittasuhteita. Pian 7–8-litraiset koneet olivat arkipäivää. Myös autojen rungot kehittyivät, samoin jarrut ja renkaat. 1901 esiteltiin vallankumouksen 35-hevosvoimainen Mercedes, joka oli jo täysverinen kilpa-auto, ja myöhemmin moottoria kehitettiin 60-hevosvoimaiseksi.


title: Grand Prix -autoilu

text: Vuonna 1900 "New York Herald" ja Pariisissa ilmestyneen "Herald Tribune" -sanomalehtien amerikkalainen omistaja James Gordon Bennett, Jr. järjesti Euroopassa ensimmäisen kilpa-autojen Gordon Bennett Cupin, vuosittaisen autokilpailun, johon otti osaa kuljettajia eri puolilta maailmaa. Kustakin maasta sai osallistua kilpailuun kolme autoa. Bennettin esimerkin innoittamana rikkaan rautatiesuvun vesa William Kissam Vanderbilt II järjesti Atlantin toisella puolella New Yorkin Long Islandilla vastaavanlaisen Vanderbilt Cupin vuonna 1904. Näistä autokilpailuista vaikuttuneena sveitsiläissyntyinen ranskalaisten moottoriajoneuvojen valmistaja Louis Chevrolet muutti Yhdysvaltoihin ajamaan kilpaa. Hän ajoi vuonna 1911 General Motorsin perustajan W. C. Durantin alaisuudessa Buickia Indy 500 -kilpailussa. Durant ja Chevrolet perustivat yhdessä "Chevrolet Motor Car Companyn", mutta he riitautuivat kun eivät päässeet yhteisymmärrykseen valmistettavasta autosta. Durant olisi halunnut valmistaa "joka miehen" -autoja, kun taas Chevrolet luksusautoja. Chevrolet myi osuutensa firmasta Durantille, joka yhdisti firman myöhemmin GM:ään. Chevroletin nimi jäi kuitenkin elämään automerkissä.


title: Grand Prix -autoilu

text: Vuonna 1906 Automobile Club de France järjesti ensimmäinen ja tuohon aikaan ainoan "Grand Prix" (suom. ""suuri palkinto"") -nimeä kantaneen autokilpailun. Kaksipäiväisen kilpailun kotipaikkana toimi Le Mansin kaupunki, ja ratana toimi noin 105 kilometrin mittainen, karkeasti kolmion muotoinen yleisistä teistä koostunut rata, joka kumpanakin päivänä kierrettiin kuusi kertaa. Yhteen kierrokseen meni tuon ajan kalustolla aikaa noin tunnin verran. Grand Prix'hin otti osaa 32 kilpailijaa, ja erilaisia autonvalmistajia oli mukana 12 kappaletta. 1 260 kilometrin mittaisen kilpailun voittoon ajoi unkarilainen Ferenc Szisz Renault'lla.


title: Grand Prix -autoilu

text: 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä kilpa-autoiluissa oli mukana voimakkaita kansallismielisiä tunteita. Useat maat järjestivät omia autokilpailujaan, mutta vielä tuolloin järjestäytynyttä mestaruussarjaa ei ollut. Säännöt vaihtelivat maasta ja kilpailusta toiseen, ja tyypillisesti autoille oli säädetty enimmäis-, muttei vähimmäispainoa tavoitteena rajoittaa moottorin kokoa. 10–15-litraiset moottorit olivat melko yleisiä, tavallisimmin niissä oli enintään neljä sylinteriä ja alle 50 hevosvoimaa. Kussakin autossa oli ykköskuljettajan vierellä mekaanikko, eikä kilpailun aikana muiden kuin auton miehistön ollut sallittua koskea autoihin. Ensimmäisen Grand Prix'n voiton saavuttaneen Renault'n yhtenä salaisuutena olikin Michelinin kehittämät irrotettavat pyöränvanteet. Renkaiden vaihto sujui nopeammin, kun muut autokunnat joutuivat irrottamaan kumin vanteesta ja laittamaan uuden tilalle. Teiden heikon kunnon vuoksi renkaidenvaihdot olivat yleisiä.


title: Grand Prix -autoilu

text: Suurin osa alkuaikojen autokilpailuista järjestettiin tarkoitusta varten rakennettujen kilparatojen sijaan suljetuista yleisistä teistä koostuneilla pitkillä radoilla. Tällaisilla radoilla käytiin muun muassa vuoden 1906 ensimmäinen Grand Prix, kuten myös perinteiset Targa Florio (yli 100 kilometriä pitkä sisilialaisista kyläteistä koostuva rata), saksalainen Kaiserpreis (120 kilometriä) ja vuoden 1907 Grand Prix'in areenana toiminut Dieppe (noin 75 kilometriä), jotka kierrettiin useampaan kertaan.


title: Grand Prix -autoilu

text: Poikkeuksiakin oli, kuten vuonna 1907 kilpailukäytössä ollut kananmunan muotoinen soikio Englannin Brooklandsilla sekä kuuluisa Indianapolis Motor Speedway, jolla järjestettiin ensimmäinen Indianapolisin 500 mailin ajo vuonna 1911. Vuonna 1922 avattiin Italian Monzaaan huimapäinen Autodromo Nazionale Monza.


title: Grand Prix -autoilu

text: Valmistumisvuonnaan Monzassa järjestettiinkin ensimmäinen Ranskan ulkopuolella ajettu Grand Prix -nimeä kantanut kilpailu. Vuonna 1924 myös Belgia ja Espanja järjestivät omat GP:nsä, ja myöhemmin myös muita maita tuli mukaan Grand Prix -perheeseen. Virallisesti kilpailut eivät edelleenkään muodostaneet varsinaista mestaruussarjaa, vaan eräänlaisen löyhän autokilpailujen kokoelman vaihtelevin säännöin. Kuitenkin vuonna 1924 monet kansalliset moottorikerhot muodostivat kansainvälisen liiton, AIACR:n ("Internationale des Automobile Clubs Reconnus"), johon kuuluva CSI ("Commission Sportive Internationale") velvoitettiin määrittelemään yleispätevät säännöt Grand Prix -autoilulle sekä muille kansainvälisille autokilpailuille. Sääntöjen astuessa voimaan moottorin koko ja auton paino oli tiukasti rajoitettu. Säännöistä luovuttiin kuitenkin vuonna 1928, ja alkoi "Formula Libre" -nimellä tunnettu aika – kilpailuja järjestettiin lähes ilman minkäänlaisia rajoituksia. Vuosien 1927 ja 1934 välisenä aikana Grand Prix -kilpailujen määrä kasvoi räjähdysmäisesti. Kun vuonna 1927 kilpailuja oli viisi, 1929 jo yhdeksän ja 1934 peräti kahdeksantoista, mikä oli suurin määrä ennen toista maailmansotaa.


title: Grand Prix -autoilu

text: 1920–30-luvun tietämillä kilpa-autoiluun tuli mukaan monia autojen suunnitteluun ja kehitykseen vaikuttaneita nimiä:Vuonna 1933 Monacon Grand Prix'n yhteydessä ei ensimmäistä kertaa ratkaistu lähtöjärjestystä arvalla, vaan järjestettiin tarkoitusta varten erilliset aika-ajot, jossa lähtöruudukko ratkaistiin autojen nopeuden perusteella.


title: Grand Prix -autoilu

text: Kilpailevat autot oli maalattu maiden mukaan. Ranskalaiset autot olivat sinisiä, britannialaiset vihreitä, italialaiset punaisia, belgialaiset keltaisia ja saksalaiset valkoisia. Vuodesta 1934 lähtien saksalaiset lopettivat autojen maalaamisen sen jälkeen, kun Mercedes-Benz oli päätynyt moiseen ratkaisuun painon vähentämiseksi. Metallinväriset autot saivat myöhemmin tiedotusvälineissä nimen "Hopeanuolet".


title: Grand Prix -autoilu

text: Ranskalaiset autot, erityisesti Bugatti, mutta myös Delage ja Delahaye jatkoivat hallintaansa 1920-luvun loppupuolelle, kunnes kuvioon astuivat italialaiset Alfa Romeo ja Maserati, ja alkoivat säännöllisesti jättää taakseen ranskalaisia. Samaan aikaan saksalaiset kehittivät uuden, vesipisaran muotoisen auton, jolla ensimmäistä kertaa kilpailtiin Euroopan Grand Prix'ssa Monzassa.


title: Grand Prix -autoilu

text: 1930-luvun Saksassa natsit innostuivat autourheilusta ja alkoivat tukea Mercedes-Benziä ja Auto Unionia, jotta nämä toisivat kunniaa valtakunnalle. Nämä kaksi saksalaista automerkkiä dominoivatkin Grand Prix -ajoja vuodesta 1934 sodan syttymiseen asti voittaen kolmea lukuun ottamatta kaikki kilpailut. Noihin aikoihin autot olivat jo yksipaikkaisia – mekaanikko oli pudotettu kyydistä 1920-luvun alussa. Moottorit olivat ahdettuja, sylinterejä oli 8–16 kappaletta, hevosvoimia ne tuottivat yli 600 ja kävivät alkoholipolttoaineella.


title: Grand Prix -autoilu

text: 1923 AIACR:n kokouksessa Pariisissa keskusteltiin kansainvälisestä mestaruussarjasta. Ajatuksen painopiste oli kuitenkin enemmän autonvalmistajien kuin kuljettajien välisessä kilpailussa. Ensimmäinen Euroopan Grand Prix järjestettiin Monzassa samana vuonna, ja autonvalmistajien MM-sarja pyörähti ensimmäistä kertaa käyntiin vuonna 1925. Sarja koostui neljästä yli 800 kilometrin mittaisesta kilpailusta, jotka olivat Indianapolis 500, Euroopan Grand Prix, Ranskan Grand Prix ja Italian Grand Prix. Kuljettajien Euroopan mestaruussarja järjestettiin kymmenen vuotta myöhemmin, vuonna 1935, ja se käsitti kaikki merkittävimmät Euroopan maaperällä ajetut GP:t, jotka tunnettiin nimellä "Grandes Epreuves". Sarja kilpailtiin vuosittain vuoteen 1939 saakka, jolloin alkoi sota.


title: Grand Prix -autoilu

text: Vuonna 1946 järjestettiin neljä Grand Prix -nimeä kantanutta kilpailua. Ennen sotaa oli määritelty maailmanmestaruussarjan säännöt, mutta vasta vuonna 1947 AIACR uudelleenjärjestäytyi FIA:ksi ("Fédération Internationale de l'Automobile"), jonka päämaja sijaitsi Pariisissa. Vuonna 1949 se päätti, että seuraavana vuonna olisi määrä järjestää Grand Prix -kilpailuista koostuva kuljettajien MM-sarja, joka kantaisi nimeä Formula 1. Ensimmäinen F1-sarjan Grand Prix -kilpailu järjestettiin 13. toukokuuta 1950 Silverstonen radalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa.


title: Pahka

text: Pahkoiksi kutsutaan puissa esiintyviä epämuodostumia tai sairauksia, joiden arvellaan syntyvän mutaatiosta tai puun pinnan vauriosta. Siinä jokin puun jälsisoluista (pinnassa olevat paksuuskasvua aiheuttavat solut) alkaa jakautua muita nopeammin tuottaen samanlaisia soluja. Tätä tapahtumaa havainnollistaa hyvin esimerkiksi pahkan halkileikkauksessa näkyvät puun syyt. Näin muodostuu ajan saatossa joskus hyvinkin iso pahkura puun rungon kylkeen, oksaan tai juureen.


title: Pahka

text: Puiden pahkoista valmistetaan paljon käyttö- ja koruesineitä, kuten kuksia eli pahkakuppeja ja kulhoja. Suurista raidanjuuripahkoista voidaan valmistaa jopa huonekaluja.


title: Ortodontia

text: Ortodontia tulee sanana kreikankielestä ja tarkoittaa hampaan suoristamista eli oikomishoitoa. Ortodontiaan sisältyy kuitenkin hampaiden siirtämisen lisäksi kokonaisvaltainen leukojen kasvun ja purennan kehityksen ohjaaminen.


title: Ortodontia

text: Varsinaisen sysäyksen ortodontian kehitykselle antoi Edward H. Angle 1900-luvun alussa: hän loi pohjan nykyäänkin käytettävälle purentavirheiden luokitukselle ja hoidolle.


title: Ortodontia

text: Ortodonttista hoitoa annetaan esteettisistä ja toiminnallisista syistä. Suomessa toiminnalliset syyt ovat etusijalla. Yleensä terveyskeskuksessa toteuttavaa oikomishoitoa tehdään vain havaitun purennan toimintaa haittaavan purentavirheen vuoksi. Huonosti toimiva purenta saattaa aiheuttaa myös leukaniveloireita ja muita toiminnallisia häiriöitä. Tärkeimmiksi toiminnallisiksi syiksi hampaiden oikomishoitoon voidaan nimetä: avopurenta suun atualueella, ristipurenta sivualueella, etualueen ristipurenta, distaalipurenta ja hampaiden ahtaus. Esteettisin perustein tapahtuva oikominen on tehtävä yksityisellä sektorilla omaan laskuun.


title: Ortodontia

text: Normaali hampaiden oikomishoito kiinteällä kojeella kestää noin kaksi vuotta. Hoidon kesto riippuu tietenkin hoidon laajuudesta. Kun hammaskaaret on oikomishoidon avulla saatu tasaisiksi ja purenta on hyvä, on edelleen jonkin aikaa käytettävä ylläpitävää tukihoitoa, joka kestää yhdestä kahteen vuotta tai usein niin kauan, että lapsi ei enää kasva pituutta. Myös kasvun lakattua on usein tarpeellista pitää pysyvää kiskoa hampaiden sisäpinnalla. Tällöin yleensä alaleuan etuhampaiden taakse kiinnitetään metallilanka, joka varmistaa oikomishoidon tuloksen pysyvyyden. Joskus sitä täytyy pitää koko loppuelämän, jotta hampaiden asento ei vääristyisi uudestaan.


title: Ortodontia

text: Hampaiden oikomishoidon tekee mahdolliseksi se, että hampaaseen kohdistettu voima aiheuttaa juurta ympäröivässä leukaluussa sellaisia kudosmuutoksia, että hammas voi siirtyä luun sisällä. Hampaan siirtymisen ylipäätään mahdollistaa se, että leuassa on hampaiston alueella muusta aikuisen ihmisen kypsästä luustosta poiketen niin sanottua epäkypsää luuta; luun rakenne ei ole järjestäytynyt lamellaarisesti osteoneiksi vaan on hyvin epämääräinen, joustavampi ja helpommin uudelleen muotoutuva kuin muualla elimistössä. Kun hampaiden oikomishoito alkaa kiinteiden kojeiden avulla, on yleistä, että hampaat aluksi aristavat ja aiheuttavat jonkin verran ongelmia purtaessa. Sama pätee silloin, kun kojeita on kiristetty tai muutoin muokattu. Kivut kuitenkin lakkaavat muutaman päivän kuluttua. Tänä aikana on hyvä syödä pehmeämpää ruokaa. On kuitenkin tärkeää, että suurimman osan aikaa hampaiden oikomishoidossa hampaat eivät ole arkoja ja että voi syödä tavalliseen tapaan.


title: Ortodontia

text: Oikomishoidon läpivieminen vaatii paljon lapselta, vanhemmilta ja hoitavalta hammaslääkäriltä. Kojeita on pidettävä ohjeiden mukaisesti, satunnaisella käytöllä ei voida saada paljoakaan tuloksia aikaan. Kaikkien kojeiden vaikutus perustuu säännöllisyyteen. Jos motivaatiota hoidon kunnialliseen läpiviemiseen ei riitä, sitä ei ole järkevää aloittaakaan.


title: Ortodontia

text: Hyvä suuhygienia on tärkeää, kun hampaissa on oikomiskojeet. Oikomishoidosta aiheutuu huomattava kariologinen riski hampaistolle. Hampaiden reikiintymisriski kasvaa kojeita käytettäessä. Hampaiden ja kojeiden puhdistus tulee suorittaa säännöllisesti ja huolellisesti aamuin illoin. Vanhempien tulee tarkistaa lasten harjaustulos. On olemassa erityisiä oikomishammasharjoja, joilla hampaat saa puhdistettua huolellisesti oikomishoidon aikana. Niistä voi olla paljon apua. Tämän lisäksi on tärkeää käyttää fluorihammastahnaa ja välttää liiallista sokerin ja makeisten syömistä.


title: George Clooney

text: George Timothy Clooney (s. 6. toukokuuta 1961 Lexington, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja elokuvatuottaja sekä -ohjaaja. Hän on myös YK:n rauhanlähettiläs.


title: George Clooney

text: Clooney nousi tunnetuksi television sairaaladraamassa "Teho-osasto" (1994–1999). Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat muun muassa "Meren raivo", "Ocean’s Eleven – korkeat panokset" jatko-osineen, "Sietämätöntä julmuutta", "Eräänä kauniina päivänä", "Rauhantekijä", "Hämärästä aamunkoittoon" ja "Veteen piirretty viiva".


title: George Clooney

text: George Clooney syntyi 6. toukokuuta 1961 Lexingtonissa, Kentuckyssa. Hänen isänsä Nick oli tunnettu televisiotoimittaja ja tätinsä Rosemary Clooney laulaja ja näyttelijä. Clooneylla on isosisko Ada. Clooneylla on irlantilais-saksalais-englantilaiset sukujuuret.


title: George Clooney

text: Clooney esiintyi televisiossa ensi kerran viisivuotiaana isänsä juontamissa ohjelmissa. Perhe muutti isän työn vuoksi usein Kentuckyssa ja Ohiossa, ja vuonna 1974 he asettuivat Kentuckyn Augustaan. Clooney on kertonut olleensa koulussa hyvä oppilas, vaikka olikin enemmän kiinnostunut urheilusta kuin lukemisesta. Kuusitoistavuotiaana Clooney pääsi kokeilemaan Cincinnati Redsin baseball-joukkueeseen pääsyä, muttei saanut sopimusta. Clooney kävi collegea Northern Kentucky Universityssa ja opiskeli poliittista journalismia. Hän kuitenkin lopetti opintonsa pian päätettyään, ettei sovellu televisiojournalistiksi. Collegen jälkeen hän työskenteli Cincinnatissa kenkämyyjänä ja tupakanpoimijana.


title: George Clooney

text: Clooneyn näyttelijänura sai alkunsa, kun hänen serkkunsa Miguel Ferrer antoi Clooneylle työtä uudessa elokuvassaan. Elokuvaa ei koskaan julkaistu, mutta Clooney innostui elokuvan tekemisen myötä jälleen näyttelemisestä ja muutti Los Angelesiin. Siellä hän sai rooleja televisiosarjoissa kuten "The Facts of Life" (1985–1987), "Roseanne" (1988–1991), "Bodies of Evidence" ja "Rakkaat siskot". Hän näytteli myös joissain pienissä elokuvarooleissa kuten elokuvassa "Tappajatomaattien paluu" (1988). Hän ansaitsi jo tuolloin parisataatuhatta dollaria vuodessa, mutta kertoo ettei ollut kuitenkaan tyytyväinen uraansa.


title: George Clooney

text: Hittisarja "Teho-osasto" (1994–1999) teki Clooneysta tähden lähes yhdessä yössä. Hän esiintyi "Teho-osaston" tekemisen aikana ahkerasti myös monessa menestyselokuvassa. Vuonna 1999 hän jätti sarjan ja siirtyi kokonaan elokuviin. Hän sai Golden Globe -palkinnon parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa Coenin veljesten elokuvassa "Voi veljet, missä lienet?" (2000). Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli "Salaisen agentin tunnustukset" (2002). Hän tuotti poliittisen draaman "Syriana" (2005) ja näytteli siinä, voittaen seuraavana vuonna Oscar-palkinnon parhaasta sivuosasuorituksesta. Hän loukkasi selkärankansa elokuvan kuvauksissa ja joutui kahteen leikkaukseen. Clooneyn seuraava ohjaustyö "Good Night, and Good Luck." (2005) toi hänelle Oscar-ehdokkuudet parhaasta ohjauksesta ja parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Clooney sai ensimmäisen miespääosa Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta "Michael Clayton" (2007). Lisäksi Clooney oli elokuvasta muun muassa SAG- ja Golden Globe -ehdokkaana. Clooney voitti parhaan näyttelijän Golden Globe -palkinnon elokuvasta "The Descendants" (2011). Clooneyn tuottama "Argo" (2012) voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon 2013.


title: George Clooney

text: Poliittisesti Clooney on liberaali. Hän on vastustanut julkisesti Irakin sotaa ja arvostellut presidentti George W. Bushia. Clooney meni 2006 Sudanin Darfuriin tekemään videoraporttia alueen ongelmista sodan keskellä. Hän puhui julkisuudessa Darfurin kansanmurhaa vastaan ja perusti Not On Our Watch -järjestön auttamaan darfurilaisia. Hänet nimitettiin Yhdistyneiden kansakuntien rauhanlähettilääksi 2008.


title: George Clooney

text: "People"-lehti on nimennyt Clooneyn kahdesti ”maailman seksikkäimmäksi mieheksi”. Clooney on ollut kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli näyttelijä Talia Balsam. Syyskuussa 2014 Clooney meni naimisiin brittiläisen ihmisoikeusasianajaja Amal Alamuddinin kanssa.


title: Hammaslääkäri

text: Hammaslääkäri on hammaslääketiedettä harjoittava terveydenhuollon ammattilainen, joka diagnosoi ja hoitaa ihmisen suun ja purentaelimen sairauksia. Tyypillisimmät hoidot ovat esimerkiksi parodontaalisairauksien medisiininen ja kirurginen hoito, kovakudosten reikien paikkaus, hammas- ja ienproteesit sekä hampaiden kirurginen poisto.


title: Hammaslääkäri

text:
Hammaslääkärin ammattinimikkeeseen tarvitaan Suomessa hammaslääketieteen lisensiaatin (HLL) tutkinto.
Se on ylempi korkeakoulututkinto, jonka voi suorittaa Itä-Suomen, Oulun, Turun tai Helsingin yliopistossa. Opiskelijat saavuttavat välissä hammaslääketieteen kandidaatin (HLK) arvon, joka ei kuitenkaan ole varsinainen tutkinto.


title: Hammaslääkäri

text: Hammaslääketieteen lisensiaatti voi ammatillisena jatkotutkintona suorittaa erikoishammaslääkärin tutkinnon tai tieteellisenä jatkotutkintona väitellä hammaslääketieteen tohtoriksi (HLT).


title: Hammaslääkäri

text: Hammaslääkäreitä työskentelee niin yksityisillä vastaanotoilla kuin julkisessa terveydenhuollossa. Erikoistumattoman hammaslääkärin toimiin kuuluvat muun muassa tutkimuksen tekeminen, hammastarkastukset ja reikien paikkaus, juurihoidot, ienhoidot, erilaiset suukirurgiset toimenpiteet kuten hampaan poistot, limakalvobiopsioiden ottaminen sekä parodontologiset leikkaukset. Hammaslääkärillä on oikeus määrätä ja suorittaa röntgentutkimuksia, lausua hampaiston röntgenkuvia sekä määrätä lääkkeitä. Esimerkkejä erikoishammaslääkärin alasta puolestaan ovat oikomishoito, suu- ja leukakirurgia, suupatologia, röntgendiagnostiikka, kariologia, parodontologia sekä protetiikka. Hammaslääkäreitä työskentelee myös hallinnollisissa tehtävissä. Yksi tärkeimmistä vaikkakin harvinaisemmista hammaslääkärin erikoistehtävistä on ruumiiden tunnistaminen hampaiston perusteella.


title: Hammaslääkäri

text: Vanhat hammaslääkärin tutkintonimikkeet ovat:


title: Hammaslääkäri

text: Suomessa on noin 4 600 työssä olevaa hammaslääkäriä, joista noin puolet työskentelee terveyskeskuksissa ja puolet yksityishammaslääkäreinä.


title: Mira

text: Mira ("Omikron Ceti /ο Cet /ο Ceti") on Valaan tähdistössä sijaitseva kirkkaudeltaan muuttuva tähti, joka on myös kaksoistähti. Punainen jättiläistähti Mira A on luultavasti vanhin tunnettu muuttuja, joka ei ole supernova. Se näkyy välillä keskimääräisen kirkkaana tähtenä, välillä tähden kirkkaus painuu kiikarien näkymättömiin. Tähteä ei näy paljaalla silmällä suuren osan sen sykkimisjaksosta. Mira on pitkäjaksoisten Mira-tyyppisten tähtien prototyyppi.


title: Mira

text: Mira B on K-spektrityypin pääsarjan tähti, jonka ympärillä on kaasurengas. Vuonna 2007 todettiin, että B-tähdellä on esiplanetaarinen kiekko ja että se ei ole valkea kääpiö niin kuin pitkään on ajateltu. Esiplanetaarinen kiekko on syntynyt aurinkotuulesta, joka on myös synnyttänyt tähden ympärille valtavan, ultraviolettivalossa näkyvän komeettamaisen kaasupilven. Kaksoistähti on noin 420 valovuoden päässä Maasta.