title: Populaatio

text: Levinsin metapopulaatiorakenteessa on kyse niin pienistä paikallispopulaatioista, että ne on suuressa riskissä kuolla sukupuuttoon. Manner-saari-populaatioissa pysyvältä mannerpopulaatiolta syntyy migraation seurauksena uusia paikallispopulaatioita pienempiin elinympäristöihin, kuten saarille. Vaikka metapopulaatio onkin turvassa mannerpopulaation vahvuuden ansiosta, uusissa elinympäristöissä elävillä populaatiolla on riski hävitä. Jäännemetapopulaatiorakenteella tarkoitetaan tilannetta, jossa lajin elinympäristölaikkoja on niin harvassa, että uusia paikallispopulaatioita ei enää todennäköisesti synny. Paikallispopulaatioita ei tästä johtuen juurikaan synny, ja metapopulaatio pienenee ajan kuluessa. Jäännemetapopulaatiota on erityisesti rakenteeltaan muuttuneissa elinympäristöissä. Lähde-nielumetapopulaatioissa on paikallispopulaatioita, jotka elävät rajatussa mutta suotuissa elinympäristössä, joissa syntyvyys on kuolleisuutta suurempi. Tällaisista lähdepopulaatioista muuttaa yksilöitä niin sanottuihin nielupopulaatioihin, jotka puolestaan elävät heikommissa elinympäristöissä. Tällaiset populaatiot eivät selviäisi ilman lähdepopulaatiosta tapahtuvaa migraatiota.


title: Populaatio

text: Saman populaation yksilöt elävät ekologisessa vuorovaikutuksessa keskenään. Yksilöt eivät kuitenkaan luonnontilaisessa elinympäristössä jakaudu yleensä tasaisesti koko alueelle. Yksilöiden tilajakaumalla tarkoitetaan sitä, miten yksilöt ovat jakautuneet elinalueelleen ja sitä miten tämä vaikuttaa yksilöiden vuorovaikutussuhteisiin. Tilajakauma voi olla tasainen, satunnainen tai kasautunut.


title: Populaatio

text: Tilajakaumat ovat käytännössä lähes aina jossain määrin kasautuneita. Kasautumista aiheuttavat sekä populaation sisäiset että ulkoiset syytä. Sisäinen syy voi liittyä esimerkiksi lisääntymiseen, ja toisaalta ulkoinen syy voi olla ympäristön aiheuttama. Satunnainen tai jopa satunnaista tasaisempi tilajakauma, jossa yksilöiden etäisyys on lähes vakio, viittaa voimakkaaseen tilakilpailuun. Tällaisia tilajakaumia syntyy esimerkiksi populaatioon, jossa yksilöt puolustavat reviiriään.


title: Populaatio

text: Populaatioekologiassa populaation rakenteella tarkoitetaan esimerkiksi yksilöiden ikäjakaumaa ja sukupuolten lukusuhdetta. Isommalla alueella voidaan tutkia myös yksilöiden jakautumista pienempiin populaatioihin. Ikärakenteella tarkoitetaan yksilöiden jakautumista ikäluokkiin, jotka valitaan lajin kannalta tarkoituksenmukaisesti. Ikärakenteessa ilmenevät lajikohtaiset erot liittyvät useimmiten niiden biologiaan tai ekologiaan.


title: Populaatio

text: Sukupuolten lukusuhteella tarkoitetaan koiraiden ja naaraiden lukumääräsuhdetta. Suvullisesti lisääntyvillä lajeilla molempia sukupuolia esiintyy yleensä yhtä paljon, esimerkiksi nisäkkäillä ja linnuilla sukupuolten lukusuhde 50:50 on lähes vakio. Monia poikkeuksia tästä säännöstäkin on kuitenkin olemassa. Populaation sukupuolijakauma voi muuttua ajan myötä, sillä esimerkiksi aikaisin keväällä kaikki lentävät sitruunaperhoset ovat koiraita ja naarat alkavat lentää vasta myöhemmin. Kevään kuluessa pariutumisvalmiiden koiraiden määrä pienenee naaraiden määrään suhteutettuna, jolloin niin sanottu sukupuolien toiminnallinen lukusuhde muuttuu.


title: Frenologia

text: Frenologia on näennäistiedeoppi, jonka mukaan ihmisen persoonallisuus voidaan nähdä kallon muodoista (”kuhmuista”). Frenologia todettiin puoskaroinniksi 1900-luvun alkupuolella. Ihmisen persoonallisuuden piirteet liitetään frenologiassa tiettyihin aivoalueisiin: Mitä suurempi aivoalue on, sitä merkittävämpi tämän alueen edustama piirre on ihmisen persoonallisuudessa. Aivoalueen suuruus taas heijastuu kallon pintaan, jonka muodoista persoonallisuutta pystytään analysoimaan.


title: Frenologia

text: Johann Spurzheim määritteli frenologian viisi keskeisintä periaatetta. Hänen mukaansa aivot ovat mielen elin. Mieli puolestaan koostuu noin kolmesta tusinasta kyvistä, joista osa on älyllisiä ja osa tunteellisia, ja jokaisella kyvyllä on puolestaan oma alueensa aivoissa. Jokaisella henkilöllä on oma märäänsä jokaista kykyä, ja jos jotain kykyä on normaalia enemmän, se näkyy sen aivoalueen koossa. Koska kallo vastaa muodoiltaan aivoja, kykyjen määrä voidaan mitata kallon muodoista.


title: Frenologia

text: Frenologian kehittäjä Franz Joseph Gall oli käyttänyt puhdasta empirismiä menetelmän kehittämiseen. Hän oli käytännössä sattumanvaraisesti valinnut jokaisen kyvyn alueen aivoissa. Gall oli itse sijoittanut aivojen 26 niin sanottua elintä.


title: Frenologia

text: Frenologian kehitti 1700-luvun lopulla lääkäri Franz Joseph Gall. Hän alkoi noin vuonna 1792 kerätä ihmisten ja eläinten kalloja ja tekemään niistä aivomuotteja, joiden avulla hän pystyisi tutkimaan niiden rakennetta. Gall etsi erityisesti kalloja, jotka olivat kuuluneet huomattavista ominaispiirteistä tunnetuista yksilöille. Hän halusi esimerkiksi rohkeiksi tai käteviksi tiedettyjen henkilöiden tai murhaajien kalloja. Gall huomasi tutkittuaan useiden nuorten taskuvarkaiden pään muotoja, että monilla niistä oli kohouma juuri korvien yläpuolella.


title: Frenologia

text: Gall kutsui uutta alaansa ”aivojen doktriiniksi”, organologiaksi ja myöhemin ”aivojen fysiologiaksi”. Hän ei hyväksynyt muita nimiä, kuten frenologiaa eikä kraniologiaa. Englantilainen luonnontieteilijä Thomas Ignatius Maria Forster keksi vuonna 1815 termin frenologia, joka levisi 1820-luvulla yleiseen käyttöön.


title: Frenologia

text: Gall alkoi vuonna 1796 luennoida Wienissä uusista tutkimuksistaan. Niissä hänen avustajansa leikkeli aivoja. Gallin avustajana aloitti vuonna 1804 nuori lääketieteen opiskelija Johann Spurzheim. Gallista tuli luentojansa ansiosta tunnettu hahmo Wienissä. Keisari Frans II kielsi kuitenkin luennot joulukuussa 1801. Määräyksessä mainittiin useita syitä kiellolle. Myöhemmin kiellon taustalle on väitetty olleen paikallinen papisto, mutta monet papit olivat todellisuudessa jopa innostuneita Gallin menetelmästä.


title: Frenologia

text: Kielto oli frenologialle jopa suotuisa asia, sillä Gall lähti maaliskuussa 1805 Euroopan-kiertueelle Spurzheimin kanssa. Kiertue kesti yli kaksi ja puoili vuotta ja Gallin menetelmästä tuli kansainvälinen sensaatio ja todella suosittua oppineiden ja varakkaiden keskuudessa. Gall kävi kumppaniensa kanssa yli 50 kaupungissa.


title: Frenologia

text: Spurzheim alkoi kiertää myös itsenäisesti, ja hän piti ensimmäisen oman luentonsa Lontoossa 1813. Yhdysvaltojen Bostoniin hän meni vuonna 1832. Manner-Euroopasta menetelmä levisikin sekä Englantiin että Yhdysvaltoihin, ja siihen uskoivat muun muassa kirjailija Arthur Conan Doyle, luonnontieteilijä Alfred Russel Wallace ja runoilija Walt Whitman. Siitä tuli huomattavan suosittua, ja monet kävivät mittauttamassa päänsä frenologilla.


title: Frenologia

text: Frenologia sai jo hyvin varhain ensimmäiset tieteelliset kriitikkonsa. Ranskan instituutti keräsi vuonna 1808 Georges Cuvier'n johtaman ryhmän, joka tutkittuaan frenologiaa totesi, ettei sillä ole tieteellistä pohjaa. Monet tieteilijät yrittävät toistaa Gallin kokeita, mutta he eivät saaneet samanlaisia tuloksia.


title: Frenologia

text: Ranskalainen Pierre Flourens kirjoitti vuonna 1843, kuinka frenologian taustalla oleva oletus aivojen ja kallon muotojen vastaavuudesta on virheellinen. Hän todisti oletuksen vääräksi tutkimalla eläimiä poistamalla osia niiden aivoista.


title: Frenologia

text: Frenologian tutkimus alkoi hiipua, mutta se ei ole hävinnyt missän vaiheessa koknaan. Sillä on seuraajia edelleen 2000-luvulla.


title: Frenologia

text: Vaikka frenologia osoitettiinkin näennäistieteeksi, sillä on ollut vaikutuksia moderniin neurologiaan. Frenologian ansiosta tutkijat alkoivat kiinnostua älyllisten toimintojen sijoittamiseen tietyille aivon alueille. Gallin frenologia sijoitti aivojen kartalle erilaisia persoonallisuuksia, mutta moderni neurotiede puolestaan on kartoittanut erilaisia perustaitoja, kuten matemaattisten laskutoimitusten suorittamisen tai kielten tulkitsimisen.


title: Fysiognomia

text: Fysiognomia (< ) on näennäistiede, jonka mukaan ihmisen ulkomuoto, erityisesti kasvonpiirteet, ovat yhteydessä henkilön persoonallisuuteen. Sen avulla ajateltiin esimerkiksi henkilön luonteenpiirteiden olevan pääteltävissä kasvonpiirteistä ja ruumiin ominaisuuksista. Fysiognomia on läheistä sukua frenologialle.


title: Fysiognomia

text: Fysiognomia on erittäin vanha oppi, sillä siihen on viittauksia jo Vanhassa testamentissa. Ensimmäiset havainnot opin kehittyneistä muodoista ovat 400-luvun eaa. Kreikasta. Nykyaikojen ensimmäisenä fysiognomina pidetään sveitsiläistä pastoria Johann Kaspar Lavateria, joka eli (1741—1801). Fysiognomia oli suosittua erityisesti 1700- ja 1800-luvuilla.


title: Fysiognomia

text: Fysiognomia perustuu antiikin ajalle tyypilliseen ajatteluun ruumiin ja sielun molemminpuoleisista kytköksistä. Ajattelun tausta voidaan nähdä jo hippokraattisissa teksteissä: niissä ruumiin ja sielun vuorovaikutus oletetaan suoraksi, ja sieluun perinteisesti liitettyjä kykyjä käsitellään usein ruumiin ominaisuuksina.


title: Fysiognomia

text: Fysiognomisin menetelmin pyrittiin tunnistamaan ja tekemään jaotteluja hyviin ja huonoihin piirteisiin. Toinen yleinen jaottelu tehtiin maskuuliinisten ja feminiinisten piirteiden välillä. Miehisyyteen yhdistyivät usein sellaiset positiiviset piirteet kuten jalous, oikeudenmukaisuus, kunnianhimo ja urheus; naisiin taas nautinnonhalu, hillittömyys, salakavaluus ja pelkuruus. Usein tehtiin myös ikään liittyviä erotteluja, sekä vertailuja eläinkuntaan.


title: Fysiognomia

text: Fysiognomia oli käytännönläheinen oppi; siitä haluttiin hyötyä kanssaihmisten ominaisuuksien, etenkin huonojen ominaisuuksien, tunnistamiseen. Siksi fysiognomiaa käsittelevät teokset olivat usein luettelonomaisia, sisältäen ulkoisten piirteiden kuvauksia ja niitä vastaavien sielullisten ominaisuuksien kuvauksia. Tulkinnat keskittyivät usein miehiin, ja myös useimmat kuvaillut ihmistyypit ovat miehiä; tavoitteena vaikuttaa usein olleen arvio henkilön luotettavuudesta ja kyvykkyydestä esimerkiksi politiikassa ja liiketoimissa. Teoreettinen puoli on teoksissa usein vähäisempää, eikä fysiognomian toimivuutta perustella kovin syvällisesti.


title: Fysiognomia

text: Antiikin aikana ajateltiin yleisesti esimerkiksi, että pohjoiset kansat, joiden iho ja silmät ovat vaaleat; hiukset vaaleat ja karkeat; sekä ruumis rehevä, ovat luonteeltaan tyhmänpuoleisia mutta kuumaverisiä ja urheita. Eteläiset kansat, joiden iho on tumma sekä hiukset kiharat ja pehmeät, ovat puolestaan arkoja, nopeaälyisiä, kieroja, valehtelemaan taipuvaisia ja nautinnonhaluisia.


title: Fysiognomia

text: Näiden väliin kreikkaiset sijoittivat ihannetyyppinä itsensä; heidän ulkonäkönsä edusti harmonista keskiväliä. Roomalaiset omaksuivat myöhemmin saman ajattelun, kuitenkin sijoittaen itsensä ihannetyypiksi.


title: Fysiognomia

text: Antiikin kenties tunnetuin fysiognominen teos on Pseudo-Aristoteleen "Fysiognomia".


title: Fysiognomia

text: Toinen tunnettu teos on Markos Antonios Polemonin aihetta käsitellyt teos. Polemonin teoksen kreikankielinen teksti on kadonnut, mutta se tunnetaan toisaalta arabiankielisenä käännöksenä ("Leidenin Polemon") että erilaisina kreikankielisinä katkelmina ja parafraaseina. Teos jakaantuu kahteen kirjaan, joista ensimmäinen käsittelee kokonaisuudessaan silmiä, "sielun paljastavia portteja", ja toinen muita merkkejä, joita tulkitaan suhteessa silmiin.


title: Fysiognomia

text: Kolmas merkittävä fysiognominen teos on niin kutsuttu "Anonymus Latinus", joka on tuntemattoman kirjoittajan kirjoittama laaja latinankielinen teos. Teosta on toisinaan pidetty Apuleiuksen kirjoittamana. Se perustuu varhaisempiin teoksiin, erityisesti Polemonin teokseen.


title: Fysiognomia

text: Poseidoniokselta tunnetaan joitakin fysiognomisia ajatuksia. Galenos ei kehittänyt fysiognomista teoriaa, mutta piti oppia perusteltuna.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Molotov–Ribbentrop-sopimus (saks. "Deutsch-sowjetischer Nichtangriffspakt", ven. "Договор о ненападении между Германией и Советским Союзом") (myös Hitlerin–Stalinin sopimus) oli Saksan ja Neuvostoliiton välinen hyökkäämättömyyssopimus, joka solmittiin 23. elokuuta 1939. Sopimus sai nimensä maiden ulkoministereistä Joachim von Ribbentropista ja Vjatšeslav Molotovista, jotka allekirjoittivat sopimuksen.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Sopimuksen nojalla kumpikin osapuoli sitoutui olemaan liittymättä sellaiseen valtaryhmittymään, joka oli tähdätty toista sopimusosapuolta vastaan. Sopimukseen jätettiin kuitenkin eräs tärkeä aukko: siinä ei ollut tavanomaista mainintaa sopimuksen raukeamisesta, jos jompikumpi sopimusosapuoli aloittaisi itse sodan kolmatta valtiota vastaan.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Sopimuksen salaisessa lisäpöytäkirjassa sovittiin etupiirijaosta. Suomi, Baltian maat, Puola ja Romania olivat jaon kohteina. Näin suurvallat pystyisivät ilman toistensa uhkaa laajentamaan alueitaan. Saksa saattoi ryhtyä sotaan Puolaa ja mahdollisesti myös sen riippumattomuuden taanneita Britanniaa ja Ranskaa vastaan ilman pelkoa Neuvostoliiton hyökkäyksestä niiden tukemana. Samalla Neuvostoliitto valmistautui omiin operaatioihinsa Puolan, Suomen ja Baltian maiden osalta.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Saksa hyökkäsikin vain hieman yli viikko sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Puolaan (Puolan offensiivi). Neuvostoliitto hyökkäsi Puolan itäosaan 17. syyskuuta 1939 alkaen vain kaksi päivää sen jälkeen, kun se oli saanut aikaan rauhan Mongoliassa Mantšukuon nimissä sotaa käynyttä Japanin Kwantungin armeijaa vastaan käymästään rajasodasta, Halhin-Golin taisteluista.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Stalinin elämäkerran kirjoittaja, venäläinen kenraalieversti Dmitri Volkogonov on siteerannut Neuvostoliiton Berliinin-suurlähettilään raporttia keskustelusta, jonka tämä oli käynyt Hitlerin kanssa 3. syyskuuta 1939, kaksi päivää Saksan Puolaan kohdistaman hyökkäyksen alkamisen jälkeen. Raportin mukaan Hitler oli lausunut:


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Raportin viimeisessä lauseessa tarkoitettiin ensimmäistä maailmansotaa. Stalin oli alleviivannut viimeiset sanat paksulla punakynällä.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Molotov–Ribbentrop-sopimuksen solmimisen yhteydessä laadittiin salainen lisäpöytäkirja, jossa Itä-Eurooppa jaettiin Saksan ja Neuvostoliiton etupiireihin. Latvia, Viro ja Suomi määriteltiin lisäpöytäkirjassa kuuluviksi Neuvostoliiton etupiiriin. Myös Romanialle kuuluva Bessarabia annettiin sopimuksessa Neuvostoliitolle. Lisäksi Puolan kohtalon katsottiin ratkeavan myöhemmän kehityksen perusteella, tosin alustavaksi jakolinjaksi sovittiin joet Narew, Veiksel ja San. 28. syyskuuta 1939 tehdyllä lisäsopimuksella Liettua siirrettiin Neuvostoliiton etupiiriin ja vastaavasti rajaa Puolan alueella korjattiin natsi-Saksan hyväksi. Samana päivänä annetulla uhkavaatimuksella Neuvostoliitto pakotti kaikki kolme Baltian maata sallimaan puna-armeijan joukkojen sijoitus vuokrattaviin tukikohtiin niiden maaperälle.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Neuvostoliitto pyrki Molotov–Ribbentrop-sopimuksen suoman Saksan myötämielisen puolueettomuuden turvin miehittämään Suomen aloittaen talvisodan, joka päättyi alueluovutuksiin Neuvostoliitolle. Saksan voitettua Ranskan kesäkuussa 1940 Baltian maat liitettiin Neuvostoliittoon, ja Romania joutui taipumaan Bessarabian ja Pohjois-Bukovinan luovuttamiseen Neuvostoliitolle.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Perussopimus synnytti myös taloussopimuksia, muun muassa 11. helmikuuta 1940 ja tätä laajemman 10. tammikuuta 1941. Vielä huhtikuussa 1941 Saksa sopi Neuvostoliiton toimittavan miljoona tonnia öljyä.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Saksalaisia siirtyi Saksaan suunnitelman mukaisesti Neuvostoliitolle jääviltä alueilta.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Max Jakobson on kirjoittanut, että poliittisten aatteiden maailmassa Molotov–Ribbentrop-sopimus oli ”maanjäristys, jonka paineesta särkyivät illuusiot oikealla ja vasemmalla kuin ikkunaruudut”. Stalin uhrasi kansainvälisen kommunismin Neuvostoliiton valtiollisten etujen alttarille; kaikkien kommunistien oli yhtäkkiä unohdettava fasismin vastaisen taistelun tunnukset ja ylistettävä Saksan–Neuvostoliiton sopimusta ”suureksi valtiomiesteoksi”. Hitler puolestaan uhrasi bolševismin pelon, joka oli ollut hänen paras liittolaisensa porvarien kanssa ihmiskunnan pelastamiseksi kansainvälisen kommunismin kynsistä; kansallissosialismi paljastui pelkästään Hitlerin valtapolitiikan välikappaleeksi. Kaksi vuotta myöhemmin molemmat diktaattorit yrittivät korjata ideologiset menetyksensä selittämällä, että heidän keskinäinen sopimuksensa oli tarkoitettu yksinomaan harhautusmanööveriksi. Hitler väitti suunnitelleensa koko ajan sotaretkeä kommunismin isänmaata vastaan ja tehneensä sopimuksen välttyäkseen kahden rintaman sodalta. Stalin puolestaan selitti olleensa koko ajan tietoinen Hitlerin aikeista ja halunneensa voittaa aikaa varustautumiseen, koska hän ei luottanut länsivaltojen apuun. Saksassa vitsailtiin sopimuksen voimaantulon jälkeen, että myös Stalin vielä jonakin päivänä liittyy Antikomintern-liittoon.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Suomessa tieto Molotov–Ribbentrop-sopimuksesta otettiin aluksi vastaan huojentunein mielin, koska Saksan ja Neuvostoliiton välinen konflikti ja sen myötä Suomen joutuminen mukaan suursotaan näytti olevan vältetty. Varsin pian heräsivät kuitenkin epäilyt siitä, minkä hinnan Hitler oli maksanut selustansa turvaamisesta. Puolustusneuvoston puheenjohtaja, marsalkka Gustaf Mannerheim oli jo kesäkuussa 1939 pitänyt Saksan ja Neuvostoliiton välistä sopimusta Suomen tulevaisuuden kannalta pahimpana vaihtoehtona. Saksa pyrki torjumaan Suomessa heränneet huolestuneet huhut toimittamalla 27. elokuuta Suomen Tietotoimiston kautta lehdistölle tiedotteen, jossa vakuutettiin, että Molotov–Ribbentrop-sopimusta ei ollut tehty Suomen eikä Baltian maiden kustannuksella. Lähettiläs Wipert von Blücher kävi henkilökohtaisesti ulkoministeri Eljas Erkon luona esittämässä samantapaisia rauhoittavia selityksiä; tällöin hän ei itsekään vielä ollut tietoinen sopimuksen salaisesta lisäpöytäkirjasta. Muistelmissaan von Blücher kirjoitti saaneensa kuulla siitä vasta talvisodan päätyttyä, mutta Max Jakobsonin mukaan hänen on täytynyt saada tieto siitä viimeistään 7. lokakuuta 1939, jolloin Berliinistä Helsingin-lähetystöön saapuneessa sähkeessä kerrottiin Saksan ja Neuvostoliiton keskinäisestä vaikutuspiirijaosta.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Sopimus takasi käytännössä Saksan ja Neuvostoliiton yhteistyön Euroopassa runsaan vuoden ajaksi. Kun Neuvostoliitto halusi selvittää Saksan kantoja ajankohtaisiin asioihin marraskuussa 1940 ulkoasiainkansankomissaari Molotovin vierailulla Saksaan, osoittautui, ettei Saksa suostunut enää mihinkään Neuvostoliiton toivomuksiin. Molotov saapui Saksaan neuvotteluihin 10. marraskuuta 1940 joutuen palaamaan tuloksetta Neuvostoliittoon 12. marraskuuta 1940.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Molotovin neuvotteluista marraskuussa 1940 Adolf Hitler antoi selonteon 22. kesäkuuta 1941:


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Käytännössä Neuvostoliitto ei enää onnistunut lujittamaan asemaansa Itä-Euroopassa marraskuun 1940 jälkeen, kun taas siihen mennessä Saksa oli onnistunut valtaamaan Puolan lisäksi Belgian, Hollannin, Luxemburgin, puolet Ranskasta sekä pakottamaan Ranskan rauhaan, ja yrittänyt lannistaa Britannian lentopommituksin sopivaksi maihinnousulle.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Käytännössä Saksan ja Neuvostoliiton välirikko näkyi diplomatiassa Jugoslavian osalta, minkä seurauksena neuvostoliittolainen uutistoimisto TASS julkaisee 5. huhtikuuta 1941 tiedonannon, minkä mukaan Neuvostoliitto ja Jugoslavia ovat solmineet ystävyyssopimuksen samana päivänä. Jugoslaviassa oli tapahtunut vallankaappaus 27. maaliskuuta 1941, minkä tarkoituksena oli estää Jugoslavian ajautuminen akselivaltojen piiriin ja kääntää maan ulkopolitiikka. Kuitenkaan mitään käytännöllistä apua ei Neuvostoliiton ystävyyssopimuksesta ole, koska sen ratifioimisasiakirjojen vaihtamispaikaksi oli määrätty Belgrad, joka todennäköisesti Saksan hyökätessä joutuisi pian saksalaisten haltuun. Saksan tiedustelua 28. maaliskuuta 1941, miten Jugoslavia suhtautuisi jatkossa Jugoslavian 25. maaliskuuta 1941 Belvederen linnassa allekirjoittamaan liittymissopimukseen, totesi vallan kaapanneen hallituksen ulkoasiainministeri Ninštšiš, ettei sopimuksen allekirjoitusta peruta, mutta sopimusta ei myöskään todennäköisesti ratifioitaisi voimaan astuneeksi. Jugoslavia ei antanut Saksalle sen pyytämää selvitystä armeijansa liikekannallepanosta. Päivä jälleen TASS:n julkaiseman Jugoslavian ja Neuvostoliiton ystävyyssopimuksen jälkeen Saksa antoi 6. huhtikuuta 1941 muistiot Jugoslavialle Belgradissa ja Kreikalle Ateenassa, missä se perusteli sotilaalliset toimenpiteensä asemamaissa.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Molotov–Ribbentrop-sopimus raukesi Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Neuvostoliitto tunnusti virallisesti toisen maailmansodan alkuvaiheeseen liittyvät salaiset protokollat natsi-Saksan kanssa Mihail Gorbatšovin presidenttikaudella vuonna 1989. Samassa yhteydessä Neuvostoliiton duuma tuomitsi ne. Tätä ennen niiden olemassaolo oli jyrkästi kiistetty.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Läntisessä historiantutkimuksessa lisäpöytäkirja oli kuitenkin jo tunnettu pitkään. Sopimuksen salaisen lisäpöytäkirjan yhtään alkuperäistä kappaletta ei ollut löydetty arkistoista, mutta yhdysvaltalaiset joukot löysivät siitä otetun mikrofilmin toisen maailmansodan jälkeen. Lisäksi lisäpöytäkirjan olemassaoloa tukivat monet säilyneet Saksan johtajien keskustelut ja heidän keskustelunsa Neuvostoliiton edustajien kanssa sekä monet muut toissijaiset lähteet.


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Lisäpöytäkirjan kopio on Deutsches Historisches Museumin kokoelmissa


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: Salaisen lisäpöytäkirjan teksti suomeksi


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: «1. "Mikäli Baltian valtioihin (Suomi, Viro, Latvia, Liettua) kuuluvilla alueilla tapahtuu alueellisia tai poliittisia muutoksia, muodostaa Liettuan pohjoisraja Saksan ja SNTL:n etupiirien rajan. Tässä yhteydessä molemmat osapuolet tunnustavat Liettuan vaatimuksen Vilnan alueeseen."


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: 2. "Mikäli Puolan valtioon kuuluvilla alueilla tapahtuu alueellisia tai poliittisia muutoksia, Saksan ja SNTL:n etupiirien rajana kulkevat suunnilleen Narew-, Veiksel-, ja Sanjoet. Kysymys siitä pitävätkö molemmat osapuolet itsenäisen Puolan valtion säilyttämistä toivottavana, sekä miten tämän valtion rajat olisi vedettävä, voidaan ratkaisevasti selvittää vasta myöhemmän poliittisen kehityksen perusteella.--"


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: 3. "Kaakkois-Euroopan suhteen neuvosto-osapuoli korostaa kiinnostustaan Bessarabiaa kohtaan. Saksalainen osapuoli ilmoittaa, ettei sillä ole mitään poliittista mielenkiintoa näitä alueita kohtaan."


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: 4. "Molemmat osapuolet pitävät tämän pöytäkirjan erittäin salaisena."


title: Molotov–Ribbentrop-sopimus

text: "Moskova 23. elokuuta 1939"»


title: Materialismi (täsmennyssivu)

text: Materialismi on aineeseen liittyvä käsite, joka voidaan nähdä usealta kannalta:


title: Naturalismi

text: Naturalismi voi tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Panteismi

text: Panteismi (kreikan "pan", ’kaikki’ ja "theos", ’jumala’) on näkemys, jonka mukaan kaikkeus eli luonto on sama kuin jumala. Panteisti ei usko useisiin persoonallisiin jumaliin vaan yhteen jumalaan, joka on maailmankaikkeus ja sen aine, voimat ja luonnonlait. Panteismissa Jumalan ajatellaan olevan persoonaton ja ääretön, eikä jumalan lisäksi voi olla muuta todellisuutta.


title: Panteismi

text: Panteistisia ajatuksia esiintyy esimerkiksi hindulaisuuden Advaita Vedanta -koulukunnassa, joissain kabbalistisen juutalaisuuden suuntauksissa, kelttiläisessä henkisyydessä ja suufimystiikassa. Länsimaisen filosofian historiassa on ollut useita panteistisesti ajatelleita filosofeja. Panteistisia käsityksiä ovat kannattaneet esimerkiksi Giordano Bruno, Baruch Spinoza, Johann Wolfgang von Goethe, Friedrich von Schelling, Charles S. Peirce, William James, Ernst Haeckel ja Henri Bergson. Myös populaarikulttuurissa käsitellään joskus panteistisia teemoja, kuten elokuvissa "Tähtien sota", "Avatar" ja "Leijonakuningas".


title: Panteismi

text: Panteismista kirjoitti ensimmäisenä irlantilainen filosofi John Toland kirjassaan "Socinianism Truly Stated" (1705). Hän käytti adjektiivia ’panteistinen’, ja neljä vuotta myöhemmin eräs toinen kirjoittaja käytti ensi kertaa termiä ’panteismi’.


title: Essentialismi

text: Essentialismi eli olemusajattelu (, olemus) on käsitys, jonka mukaan asioilla on jonkinlainen sisäänrakennettu olemus, joka tekee niistä sellaisia kuin ne ovat. Siitä, millainen tämä olemus on, käsitykset vaihtelevat.


title: Essentialismi

text: Olemusajattelu on oppi, jolle Aristoteles loi perustan esittäessään "formaalisen syyn" muodoksi tai olemukseksi joka on pysyvä malli sille, millainen asian tulisi olla. Määritelmästä seuraa se, että luonnon tapahtumat ovat selitettävissä viittaamalla luontokappaleen olemukseen. Olemus on tietyn luontokappaleen luonnollisin tila, ja siten tuon luontokappaleen "oikea" tapa toimia.


title: Essentialismi

text: Olemusajattelun perustana on, että jokaisella luontokappaleella on jokin olemus, joka erottaa hänet kaikista muista luontokappaleista.


title: Essentialismi

text: Aristoteleen näkemys oli, että on olemassa erityinen idea tai muoto, joka määrittää olion esimerkiksi ihmiseksi. Platon oli ottanut tämän ajatuksen oman ideamaailmansa lähtökohdaksi ja hän määritti ihmisen sielun piirteeksi joka erottaa tämän kaikesta muusta. Vastaavaa näkemystä ovat sittemmin kannattaneet muun muassa René Descartes ja Immanuel Kant. Vastaavanlainen olemusajattelu on erittäin tyypillistä myös erilaisille kristillisille ihmiskäsityksille, joissa ihmiset nähdään toimivina sieluina osana korkeampaa suunnitelmaa.


title: Essentialismi

text: Olemusajattelu johtaa siihen, että ihmisen olemus sekä oikea ja väärä toiminta johdetaan luonnollisesta järjestyksestä, jota todellisuus itsessään noudattaa. Esimerkiksi keskiajalla kristilliset jumaluusoppineet puhuivat luonnonlaista, joka määrittää hyvän ja pahan.


title: Essentialismi

text: Olemusajattelua on sanottu naturalistisen virhepäättelyn yleisimmäksi muodoksi. Arkiajattelussa olemusajattelun on sanottu näyttäytyvän tapoina ajatella ”näin asia on” tai ”näin on aina ollut”.


title: Deismi

text: Deismi on käsitys, jonka mukaan kaikkeuden järjestelmällisistä piirteistä on vastuussa Jumala, joka ei kuitenkaan vaikuta kaikkeuden tapahtumien kulkuun luomisen jälkeen.


title: Deismi

text: Varsinkin ranskalaiseen valistukseen liittyi usein deismi suhteessa uskonnollisiin kysymyksiin. Deismin mukaan järkiperustein on syytä uskoa, että todellisuuden on luonut jokin jumala, mutta tästä jumalasta on mahdotonta saada tarkempaa tietoa. Keskeinen askel uskonnosta deismiin on luopuminen uskomisesta pyhien kirjojen totuudellisuuteen. Deistit yleensä ajattelivat, että koska Raamattu on väärässä monien luonnontieteellisten seikkojen suhteen, jumala ei ole voinut kirjoittaa sitä. Deistien mukaan heidän oppinsa ei vaadi uskoa, vaan perustuu yksinomaan järjen käyttöön. Deismin kannattajien mukaan deismi ei siis ole uskonto. Usein deismi luetaan teismin alalajiksi.


title: Deismi

text: 1700-luvulla deismi oli paljon yleisempää kuin ateismi. Silloisen luonnontieteen näkökulmasta maailman ja elollisen luonnon synty sattumalta vaikutti monien mielestä mahdottomalta. Tosin jo 1700-luvulla erilaisten materialismien keskuudessa oli paljon (usein kadonneiden eläinlajien fossiileihin liittyviä) näkemyksiä siitä, miten elämä olisi mahdollisesti voinut syntyä ilman jumalaa. Tunnettuja deistejä olivat esimerkiksi Voltaire, Thomas Paine ja Benjamin Franklin. Deismi sai luonnollisesti osakseen vastustusta kristillisten kirkkojen taholta.


title: Deismi

text: Deismiä on myöhemmin arvosteltu esimerkiksi siitä, että jos ainoa viite jumalasta on nykyisessä maailmassa vallitseva järjestys, niin silloin on perusteetonta käyttää järjestyksen luoneesta tahosta niin vahvaa ilmausta kuin ”jumala” ja pitää tyytyä toteamaan, että jokin tuntematon taho on vastuussa maailman järjestyksestä.


title: Deismi

text: Deistien kanta pääsi poliittisessa mielessä voitolle Ranskan suuressa vallankumouksessa 1789–1794. Aluksi Ranskan vallankumous oli ryhtynyt toteuttamaan valistusajattelun ohjelmaa. Kaikki feodaaliset laitokset ja erioikeudet lakkautettiin ja aatelisto lähti joukoittain maanpakoon. Papeista tehtiin valtion virkamiehiä (tarkemmin sanoen ”moraalin” virkailijoita) ja heiltä vaadittiin uskollisuudenvala uudelle hallitukselle. Lokakuussa 1793 konventti hyväksyi tasavaltalaisen kalenterin, joka katkaisi kaikki välit kristinuskoon – kaikki uskonnolliset juhlat korvattiin tasavaltalaisilla.


title: Deismi

text: Alettiin esittää täydelliseen ateismiin vieviä vaatimuksia. Marraskuussa 1793 päätettiin sulkea kaikki Pariisin kirkot. Kommuunijohtaja Anacharsis Clootz sai konventin tekemään päätöksen, jonka mukaan tunnetulle ateistiselle valistusajattelijalle Jean Meslierille pystytettäisiin muistomerkki.


title: Deismi

text: Toisaalta kommuunin ateistiset johtajat katsoivat, että kansanjoukot tarvitsisivat kaikesta huolimatta jotain palvottavaa. Niinpä he perustivat erityisen ”Järjen kultin”, jonka palvontapaikoiksi sisustettiin muutamia suljettuja kirkkoja. Deistinen Maximilien Robespierre esitti kuuluisassa puheessaan konventissa 7. toukokuuta 1794, että ei ole viisasta ottaa ateismia kansakunnan periaatteeksi. Robespierren mukaan moraalin takaavat ”Korkein olento” ja sielun kuolemattomuus. Robespierre ehdotti artiklaa, jonka mukaan ”Ranskan kansa tunnustaa Korkeimman olennon olemassaolon ja sielun kuolemattomuuden”. Hän julisti, että totuuteen on sekoitettava ”jotain keksittyä”. Ajan mittaan kansanjoukot eivät omaksuneet abstraktia deismiä, joka Napoleonin aikana hävisi, kun suhteet katoliseen kirkkoon palautettiin.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi (usein myös Ockhamin partaveitsi, säästäväisyyden periaate) on periaate, jonka mukaan ilmiöitä selittävien tekijöiden määrän tulee olla mahdollisimman vähäinen. Selityksistä tulee siis karsia kaikki ylimääräiset tekijät eli teorioiden tulee olla mahdollisimman yksinkertaisia. Occamin partaveitsen mukaan kilpailevista, yhtä selitysvoimaisista teorioista tulisi valita yksinkertaisin.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi on saanut nimensä englantilaisen fransiskaaniveli ja filosofi Vilhelm Occamilaisen mukaan. Nimitys ”partaveitsi” viittaa ajatukseen siitä, että periaate leikkaa teoriasta pois ylimääräiset oletukset tai teorian olettamasta ontologiasta pois ylimääräiset entiteetit. Periaate kuvasi alun perin Vilhelmin nominalistisen ajattelun taipumusta minimalismiin. Nykyisin se ymmärretään usein nyrkkisääntönä, joka suosii taloudellisuutta ja yksinkertaisuutta erityisesti tieteellisissä teorioissa.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsestä voidaan puhua yksinkertaisuusperiaatteena, jonka mukaan ei tule olettaa enempää kuin on tarpeen. Laajemman yksinkertaisuusperiaatteen mukaan yksinkertaisin selitys on todennäköisimmin paras selitys. Esimerkiksi metsässä karrelle palanut yksittäinen puu saattaa olla seurausta maahan laskeutuneesta lentävästä lautasesta tai sitten vaikkapa salaman iskusta. Occamin partaveitsen mukaan salamanisku on parempi selitys, koska se vaatii vähemmän oletuksia. Muinoin merikarttojen tutkimattomille alueille sijoitettiin mielikuvitushirviöitä, joiden uskottiin siellä vaanivan ihmisiä. Occamin partaveistä käytetään myös eliminoitaessa tämän kaltaisia oletuksia.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitselle on olemassa Albert Einsteinin aikoinaan esittämä tarkistuskorollaari, "Einsteinin hiomakivi", jonka mukaan teorian tulee olla mahdollisimman yksinkertainen, muttei liian yksinkertainen, ollakseen todennäköisimmin tosi. Sen mukaan monimutkaisempi teoria, joka selittää asiat yksinkertaisempaa paremmin ja aukottomammin, on todennäköisimmin tosi. Vilhelm Ockhamilaisen kiistakumppani Walter Chatton esitti partaveitselle ”antipartaveistä”: jos pienempi määrä entiteettejä ei riitä, oleta lisää.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi on puoleensavetävä ja intuitiivinen periaate, mutta on vaikeaa tarkasti muotoilla, mikä selitys on toista yksinkertaisempi. Ihannetilanteessa on kaksi teoriaa, joissa toisen lähtöoletusten (premissien) joukko sisältyy toisen lähtöoletusten joukkoon. Käytännössä teorioiden monimutkaisuutta ei juurikaan voi käsitellä näin yksinkertaisesti.


title: Occamin partaveitsi

text: Vilhelm Occamilainen (n. 1285–1349) tunnetaan merkittävänä nominalistina, mutta suuri yleisö tuntee hänet ennen kaikkea hänen mukaansa nimetystä periaatteesta, joka tunnetaan nimellä ”Occamin (tai Ockhamin) partaveitsi”: "entia non sunt multiplicanda praeter necessitatem" (”asioita ei tulisi monistaa tarpeettomasti”, toisin sanoen mikä voidaan selittää oletuksella vähemmästä määrästä entiteettejä on turha selittää oletuksella useammasta entiteetistä).


title: Occamin partaveitsi

text: Ajatus tiivistää Vilhelmin filosofiselle ajattelulle yleisen minimalistisen piirteen hyvin, mutta sitä ei ole löydetty mistään hänen teoksestaan sellaisenaan. Lähin, mitä häneltä tunnetaan ajatuksen suhteen, vaikuttaa olevan "numquam ponenda est pluralitas sine necessitate" (”moninaisuutta ei pidä olettaa tarpeettomasti”). Se esiintyy Vilhelmin teologisessa teoksessa "Quaestiones et decisiones in quattuor libros Sententiarum Petri Lombardi" (i, dist. 27, qu. 2, K), joka käsitteli Petrus Lombarduksen "Sentenssejä". Teoksessa "Summa Totius Logicae" (i. 12) Vilhelm esitti vastaavan säästäväisyysperiaatteen "frustra fit per plura quod potest fieri per pauciora" (”on turhaa käyttää useampia asioita siihen, mikä voidaan tehdä vähemmällä”).


title: Occamin partaveitsi

text: Periaate oli keskiajan filosofiassa yleinen, ja se voidaan jäljittää aikaisempien filosofien teoksiin: näihin lukeutuvat mm. Alhazen (965-1039), Maimonides (1138-1204), Duns Scotus (1265–1308), Tuomas Akvinolainen (n. 1225–1274) ja jopa Aristoteles (384–322 eaa.). Nimitys ”Occamin partaveitsi” esiintyy ensimmäisen kerran William Hamiltonin (1788–1856) teoksessa vuonna 1852, satoja vuosia Vilhelm Ockhamilaisen kuoleman jälkeen. Vilhelm ei siis varsinaisesti keksinyt hänen mukaansa nimettyä partaveistä, vaan se on liitetty häneen mahdollisesti siksi, että hän käytti sitä usein ja tehokkaasti. Vaikka Vilhelm esitti periaatteen monessa eri muodossa, sen tunnetuin muotoilu ei ole peräisin häneltä itseltään vaan John Poncelta vuodelta 1639.


title: Occamin partaveitsi

text: Ennen 1900-lukua ajateltiin yleisesti, että luonto itsessään on yksinkertainen ja siksi yksinkertaisemmat selitykset luonnon ilmiöistä olivat todennäköisemmin tosia. Tämä ajatus perustui esteettiseen arvoon, joka yksinkertaisuudella on inhimilliselle ajattelulle. Tuomas Akvinolainen muotoili tämän ajatuksen 1200-luvulla sanoen: ”jos jokin voidaan saavuttaa asiaankuuluvasti yhden avulla, on tarpeetonta tehdä se useamman avulla; koska havaitsemme, ettei luonto käytä kahta välikappaletta silloin kun yksi riittää”.


title: Occamin partaveitsi

text: Partaveitsen yleistä muotoa, jota käytetään valintatilanteessa kahden yhtä selitysvoimaisen hypoteesin välillä, voidaan perustella sillä, että yksinkertaisuudella on käytännöllistä arvoa. Hypoteesien tavoitteena on antaa jostakin ilmiöstä paikkansapitävä kuvaus, ja yksinkertaisuus on selitykselle arvokas piirre koska se tekee selityksestä helpommin ymmärrettävän ja hyödynnettävän. Näin jos kaksi hypoteesiä ovat yhtä selitysvoimaisia eikä kumpikaan vaikuta toista paikkansapitävämmältä, yksinkertaisempaa tulee suosia monimutkaisen sijasta, koska yksinkertaisuus on käytännöllistä.


title: Occamin partaveitsi

text: Eräs tapa, jolla teoria tai periaate voidaan oikeuttaa, on empiirinen menetelmä; toisin sanoen, jos yksinkertaisemmat selitykset vaikuttaisivat olleen useammin tosia kuin monimutkaisemmat, tämä tukisi Occamin partaveistä.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi ei kuitenkaan ole teoria siinä merkityksessä, että se olisi induktiiviseen päättelyyn perustuva malli, jota voidaan käyttää havaintojen selittämisessä ja ennustamisessa; sen sijaan se on heuristinen maksiimi valinnan tekemiseksi teorioiden välillä. Näin sitä ei voida oikeuttaa jotain toista hypoteettista vaihtoehtoa vasten, koska tämä johtaisi helposti kehäpäätelmään.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi voidaan nähdä täysin empiirisen tieteen ulkopuolisena periaatteena. Se on laajalti hyväksytty oletus tai keskustelutapa. On vain vähän empiiristä tukea sille ajatukselle, että todellisuus olisi yksinkertainen tai että yksinkertaisimmat selitykset olisivat todennäköisemmin tosia kuin monimutkaiset..


title: Occamin partaveitsi

text: Karl Popper katsoi, ettei yksinkertaisten teorioiden suosimista tarvitse perustella pelkästään käytännöllisin tai esteettisin perustein. Yksinkertaisuutta voidaan suosia hänen falsifioitavuuden periaatteensa perusteella: suosimme yksinkertaisia teorioita monimutkaisten sijaan siksi, että niiden empiirinen sisältö on suurempi ja koska ne ovat paremmin testattavissa. Toisin sanoen yksinkertaisempaa teoriaa voidaan soveltaa useammissa tapauksissa kuin monimutkaisia teorioita, ja siksi ne on helpompi osoittaa virheellisiksi tarvittaessa.


title: Occamin partaveitsi

text: Elliott Sober esitti aiemmin Popperin tyyliin, että yksinkertaisuus kytkeytyy ”informatiivisuuteen”: yksinkertaisin teoria on informatiivisin sikäli, että esitettyihin kysymyksiin vastaamiseen tarvitaan vähemmän informaatiota. Sober on kuitenkin myöhemmin hylännyt tämän ajatuksen yksinkertaisuudesta, koska se ei onnistu tarjoamaan tietoteoreettista oikeutusta yksinkertaisuudelle. Hän katsoo nykyisin, ettei yksinkertaisuus riitä, ellei se heijastele jotakin perustavampaa. Hänen mukaansa filosofit ovat saattaneet tehdä sen virheen, että he ovat antaneet yksinkertaisuudelle olemassaolon "sui generis", vaikka se saa todellisuudessa merkityksen ainoastaan jossain tietyssä yhteydessä.


title: Occamin partaveitsi

text: Richard Swinburne kannattaa yksinkertaisuutta loogisin perustein: yksinkertaisin hypoteesi, jota tarjotaan selitykseksi jollekin ilmiölle, on todennäköisemmin tosi kuin mikään muu saatavilla oleva hypoteesi, toisin sanoen sen tuottamat ennusteet ovat todennäköisemmin tosia kuin muiden hypoteesien tuottamat ennusteet; ja periaate, jonka mukaan yksinkertaisuus on todistusaineistoa totuuden puolesta, on apriorinen tietoteoreettinen periaate.


title: Occamin partaveitsi

text: Swinburnen mukaan meillä on sisäsyntyinen taipumus suosia yksinkertaisuutta, ja pyrkimys yksinkertaisuuteen on arkijärjen mukaista. Koska empiirinen aineisto ei voi määrätä, mikä teoria on oikea (katso: alimääräytyneisyys ja Duhem–Quine-teesi), meidän tulee soveltaa "jotakin" kriteeriä määrittääksemme, mitä teoriaa tulisi käyttää. Koska olisi absurdia, ettei meillä ole mitään loogista menetelmää valita jokin hypoteesi äärettömän monen empiirisen aineiston kanssa yhteen sopivan hypoteesin joukosta, meidän tulisi valita yksinkertaisin teoria: ”tiede on joko irrationaalista tai yksinkertaisuusperiaate on perustavanlaatuinen synteettinen apriorinen totuus”.


title: Occamin partaveitsi

text: Eräs intuitiivinen peruste Occamin partaveitsen käytölle on suoraa seurausta todennäköisyysteoriasta: kaikki uudet lisäoletukset lisäävät virheiden mahdollisuutta. Jos oletus ei paranna teorian tarkkuutta, sen ainoa seuraus on, että se kasvattaa sitä todennäköisyyttä, että koko teoria on virheellinen.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveistä voidaan käyttää tieteellisen menetelmän apuna tilanteessa, jossa kaksi teoriaa selittävät saman havaintoaineiston yhtä hyvin. Tällöin teorioista valitaan vähiten oletuksia edellyttävä vaihtoehto. Occamin partaveitsi-periaatteen tarkoitus on ehdottaa yksinkertaisempien teorioiden "harkintaa" (monista syistä) kunnes monimutkaisempien teorioiden todistusvoima kykenee ylittämään yksinkertaisuuden periaatteen. Yksinkertaisin teoria on siten usein heikoin teoria, jonka tehtävänä on lähinnä siirtää todistuksen taakka monimutkaisempien teorioiden esittäjille.


title: Occamin partaveitsi

text: Tieteessä Occamin partaveistä käytetään joskus myös heuristisena sääntönä (”nyrkkisääntönä”), joka ohjaa tieteilijöitä teoreettisten mallien kehittämisessä, kuin sääntönä, joka auttaisi tekemään valintoja kahden kilpailevan mallin välillä. Tieteellisenä menetelmänä Occamin partaveitsi ilmaisee tietoteoreettista, ontologista ja heuristista keskustelutapaa, ei loogista periaatetta tai tieteellisen tutkimuksen lopputulosta.


title: Occamin partaveitsi

text: Fysiikassa säästäväisyyden periaate on ollut tärkeä heuristinen periaate muun muassa Albert Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian muotoilussa, Pierre Louis Maupertuis'n ja Leonhard Eulerin pienimmän vaikutuksen periaatteen kehityksessä ja soveltamisessa sekä Louis de Broglien, Richard Feynmanin ja Julian Schwingerin kvanttimekaniikan kehityksessä. Kemiassa Occamin partaveitsi on usein tärkeä heuristinen periaate reaktiomekanististen mallien kehittämisessä. Vaikka periaate onkin hyödyllinen reaktiomekanististen mallien kehittämisessä, sen on kuitenkin havaittu epäonnistuvan valitsemisessa julkaistujen mallien välillä.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi on usein säilyttävä, ”normaalitiedettä” ylläpitävä työkalu. On kuitenkin poikkeuksia, jolloin periaatteen soveltaminen on tehnyt tieteilijästä tieteen vastentahtoisen vallankumouksellisen; esimerkiksi Max Planck muotoili nykyisesti hyväksytyn kvanttihypoteesinsa ja piti siitä kiinni hyödyntäen Occamin partaveitsen logiikkaa. On kuitenkin myös tapauksia, joissa periaatteen väärinkäyttö on tukahduttanut tai hidastanut tieteellistä kehitystä johtuen lähinnä haluttomuudesta hyväksyä monimutkaisempia teorioita havaintoaineiston selittäjäksi. Esimerkiksi DNA hylättiin alun perin geneettisen informaation kantajana; kantajaksi oletettiin proteiinit, koska selitys vaikutti vielä tuolloin yksinkertaisemmalta.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi on looginen periaate, joka mukaan tieteilijä arvioi todennäköisesti yksinkertaisimmat mahdolliset selitykset havaintoaineistolle. Yksinkertaisuus ja monimutkaisuus ovat kuitenkin suhteellisia käsitteitä, joiden merkitys riippuu asiayhteydestä jossa niitä sovelletaan ja soveltajan ymmärryksestä. Ilman objektiivista kriteeriä yksinkertaisuudelle Occamin partaveitsi itsessään ei tue objektiivisten valintojen tekemistä.


title: Occamin partaveitsi

text: Eräs esimerkki on 1800-luvun fysiikan ongelma sähkömagneettisten aaltojen etenemisestä avaruudessa. Voi vaikuttaa siltä, että on monimutkaisempaa olettaa erillinen valon väliaine, eetteri, kuin katsoa valon yksinkertaisesti etenevän tyhjiössä. Kaikki aiemmin tunnetut aallot kuitenkin etenivät jonkin fysikaalisen aineen välityksellä, ja monien fyysikkojen mielestä vaikutti pitkään yksinkertaisemmalta postuloida erillinen aine kuin muodostaa teoria siitä, miten aallot kulkisivat ilman välittäjäainetta. Myöhemmin ajatus eetterin olemassaolosta hylättiin.


title: Occamin partaveitsi

text: Tieteen historia on osoittanut Occamin partaveitsen kannustaneen monimutkaisempien teorioiden esittäjiä tukemaan väitteitään uusin todistein eikä tukeutua yksinomaan kulloinkin käytettävissä olevaan aineistoon. Vaikka kulloinkin käytettävissä olevan aineiston kanssa yhteensopivista teorioista suositaan usein yksinkertaisinta, ne saattavat kehittyä ajan kanssa monimutkaisiksi, kun todisteita uusista havainnoista tehdään. Lisäksi eräs teorioiden piirre on, että teoria voi kehittyä yhä monimutkaisemmaksi rakenteensa (tai syntaksinsa) puolesta, kun sen ontologia (tai semantiikka) kehittyy samalla yksinkertaisemmaksi, tai päinvastoin. Eräänä esimerkkinä on usein mainittu suhteellisuusteoria.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsen ongelma on mahdollinen subjektiivisuus periaatteen hyödyntämisessä. Yksinkertainen teoria yhdestä maailmankuvasta näyttäytyy helposti yksinkertaisena, selkeänä, loogisena ja jopa itsestään selvänä, joka kyseenalaistaa sen kanssa ristiriitaiset, monimutkaisemmat teoriat, varsinkin jos ne vaativat lisäksi käsittämättömiä selityksiä ja järjettömiä lisäoletuksia. Occamin partaveitsi saattaa siten muuttua "ennakkoluulojen peiliksi".


title: Occamin partaveitsi

text: Jos useampi malli jostain luonnonlaista tekee täysin samat testattavissa olevat ennusteet, ne ovat samoja, eikä säästäväisyyden periaatetta tällöin tarvita niiden välillä valitsemiseksi. Esimerkiksi Newtonin, Hamiltonin ja Lagrangen mekaniikka ovat yhtäpitäviä. Fyysikot eivät ole kiinnostuneita hyödyntämään Occamin partaveistä sanoakseen, että kaksi malleista olisi vääriä. Vastaavasti ei ole tarvetta valita kvanttimekaniikan aalto- ja matriisimuotoilujen välillä.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsestä on pyritty kehittämään formaaleja esityksiä todennäköisyysteoriaan perustuen, jotta sitä voitaisiin soveltaa tilastollisessa päättelyssä. Tutkijat ovat esittäneet esimerkiksi yhteyttä Occamin partaveitsen ja Kolmogorov-kompleksisuuden välillä.


title: Occamin partaveitsi

text: Eräs alkuperäisen Occamin partaveitsen muotoilun ongelma on, että se soveltuu vain malleihin, jotka ovat selitysvoimaltaan yhtäsuuria (eli se suosii yksinkertaisempaa muuten yhtä hyvistä malleista). Partaveitsestä voidaan johtaa yleisempi muoto bayesilaisen mallivertailun avulla. Sitä voidaan käyttää sellaisten mallien vertailuun, jotka eivät sovi havaintoaineistoon samassa määrin. Tällöin on mahdollista muodostaa tasapaino mallin monimutkaisuuden ja selitysvoiman välillä. Erilaisia lähestymistapoja ovat muun muassa Akaiken informaatiokriteeri, Bayesin informaatiokriteeri, bayesilainen variaatio-oppiminen ja Laplacen approksimaatio.


title: Occamin partaveitsi

text: William H. Jefferys ja James O. Berger ovat pyrkineet yleistämään ja kvantifioimaan alkuperäisen partaveitsen oletus-käsitteen. He ovat määritelleet sen asteeksi, jolla malli pyrkii tarpeettomasti mukautumaan mahdolliseen havaintoaineistoon. Heidän ehdottamansa malli pyrkii tasapainottamaan teorian tuottamien ennusteiden tarkkuuden ja teorioiden terävyyden: teorioita, jotka tuottavat terävästi oikeat ennusteensa, suositaan enemmän kuin teoriota, jotka olisivat sisällyttäneet lisäksi suuren määrän mahdollisia tuloksia.


title: Occamin partaveitsi

text: Yleisimpiä Occamin partaveitsen sovelluksia on todistuksen taakka. Tämä tarkoittaa sitä, että minkä tahansa positiivisen väitteen tai teorian esittäjä joutuu antamaan sille todisteita. Tämä koskee erityisesti olemassaoloväitteitä.


title: Occamin partaveitsi

text: Vilhelm Occamilainen itse katsoi, ettei partaveitsen periaate salli minkään, tarpeettomankaan, asian olemassaolon "kieltämistä", ainoastaan kehottaa välttämään tarpeettomien asioiden olettamista. Tämä johtui siitä, että hänen mukaansa ihmiset eivät voi koskaan tietää, mikä on todella välttämätöntä ja mikä ei.


title: Occamin partaveitsi

text: Filosofiassa todistuksen taakkaa voidaan kuitenkin soveltaa esimerkiksi kysymyksiin universaalien, mentaalisen ja Jumalan olemassaolosta.


title: Occamin partaveitsi

text: Vilhelm Occamilaisen on usein katsottu itse soveltaneen partaveitsen periaatetta nominalistiseen kantaansa universaalikiistassa, vaikka kannalle on toisaalta ollut myös täysin erilliset logiikkaan nojaavat perustelunsa. Vilhelm kirjoitti, että filosofiassa monet virheet saavat alkunsa siitä väitteestä, että jokaista erillistä asiaa vastaa aina erillinen sana niin, että erillisiä entiteettejä on yhtä paljon kuin on erilaisia nimiä tai sanoja joilla niitä merkitään. Olemme siis taipuvaisia olettamaan, että kaikki sanat vastaavat jotain olemassa olevaa entiteettiä (käsiterealismi). Vilhelmin mukaan tämä johtaa kaikenlaisiin absurdeihin tilanteisiin, kuten ”aksidenssi inheroi inherenssin kautta”, ”khimaira ei ole mitään koska sillä on ei-mikyys”, ”mies on isä isyyden ansiosta” ja niin edelleen. Sanoisimme sen sijaan esimerkiksi, että ”mies on isä koska hänellä on poika”.


title: Occamin partaveitsi

text: George Berkeley oli subjektiivinen idealisti, joka katsoi, että koko todellisuus on selitettävissä yksistään mielen kautta. Hän hyödynsi Occamin partaveistä argumentoidessaan idealismin metafyysistä kilpailijaa, materialismia eli aineellista todellisuuskäsitystä, vastaan. Berkeleyn mukaan hänen metafysiikkansa ei tarvinnut ainetta ja siksi aine oli eliminoitavissa.


title: Occamin partaveitsi

text: 1900-luvun mielenfilosofiassa J. J. C. Smart hyödynsi Occamin partaveistä, kun hän tuki artikkelissaan ”Sensations and Brain Processes” (1959) tyyppi-identiteettiteoriaa sen avulla mieli-ruumis-dualismia vastaan. Dualistien mukaan kaikkeudessa on kahdenlaisia substansseja, fysikaalisia (mukaan lukien ruumis) ja mentaalisia (kuten mieli). Identiteettiteorian kannattajat sen sijaan katsovat kaiken olevan fysikaalista, mukaan lukien mieli ja tietoisuus, eikä mitään ei-fysikaalista ole olemassa (fysikalismi). Näistä kahdesta teoriasta, dualismista ja identiteettiteoriasta, jälkimmäinen vaikuttaa olevan yksinkertaisempi, koska se sitoutuu pienempään määrään erilaisia entiteettejä.


title: Occamin partaveitsi

text: Paul Churchland on myös käyttänyt Occamin partaveistä dualismia vastaan. Hänen mukaansa materialismin etuna on se, että fysikaalisten asioiden olemassaolo on varmaa, kun taas mentaalisten asioiden olemassaolo ei ole. Churchland kuitenkin sanoo, ettei tämä ole perusteluna vielä ratkaiseva dualismin ja materialismin välillä; ratkaisevaa on sen sijaan materialistisen näkemyksen suurempi selitysvoima neurobiologian tutkimustulokset huomioon ottaen.


title: Occamin partaveitsi

text: Dale Jacquetten mukaan Occamin partaveitsi on tärkein eliminativismin ja reduktionismin takana oleva perustelu mielenfilosofiassa. Eliminativismin mukaan sellaiset arkipsykologian ontologiaan kuuluvat entiteetit kuin ”ilo”, ”suru”, ”halu” ja ”pelko” ovat eliminoitavissa ja korvattavissa valmiin neurotieteen ontologialla.


title: Occamin partaveitsi

text: Uskonnonfilosofiassa Occamin partaveistä on usein sovellettu kysymykseen Jumalan olemassaolosta: jos Jumalan käsite ei auta kaikkeuden selittämisessä, tällöin voidaan väittää, että Jumala on epärelevantti ja tulisi ”leikata pois”. Ajatus perustuu siihen väitteeseen, että usko Jumalaan vaatii enemmän ja monimutkaisempia oletuksia kaikkeuden selittämiseksi kuin epäusko. Esimerkiksi Richard Dawkins väittää dokumentissaan "The Root of All Evil?", ettei mikään Lourdesin Neitsyt Marian aikaansaamista ihmeparantumisista vaadi selityksekseen Jumalan olemassaoloa; parantumiset ovat aina koskeneet tauteja, jotka olisivat voineet parantua myös itsekseen.


title: Occamin partaveitsi

text: Teistisen ajattelun historia on tuottanut monia argumentteja, jotka pyrkivät osoittamaan, ettei näin ole — että teorian ilman Jumala-oletusta kohtaamat vaikeudet ovat yhtä suuria tai suurempia kuin teorian, joka olettaa Jumalan. Esimerkiksi kosmologinen todistus esittää, että kaikkeudella tulee olla ensimmäinen syy, ja että tämä syy on Jumala; ja teleologinen todistus esittää, että kaikkeudessa havaitaan suunnittelua ja järjestystä, jonka tulee olla peräisin yliluonnollisesta älystä. Suurin osa tiedeyhteisöstä ei hyväksy tällaisia argumentteja, ja suosii selityksiä, jotka käsittelevät samoja ilmiöitä olemassa olevien tieteellisten mallien pohjalta. Jumalan olemassaoloa on kuitenkin puolustettu myös muunlaisilla perusteilla (muun muassa reformoitu epistemologia, presuppositionaalinen apologetiikka ja fideismi).


title: Occamin partaveitsi

text: Vaikka Occamin partaveistä käytetään nykyään usein teismiä vastaan, Vilhelm Occamilainen itse oli teisti. Hän katsoi, että tietyt kristilliset tekstit olivat tosiasiatietoa, ja niiden sanoma samanarvoista sekä logiikan että aistihavaintojen kanssa. Hänen mukaansa moninaisuutta ei tullut olettaa, ellei sitä voida osoittaa tarpeelliseksi (a) järjen, (b) kokemuksen tai (c) jonkun erehtymättömän auktoriteetin kautta; jossa viimeksi mainittu viittasi Raamattuun, pyhimyksiin ja tiettyihin kirkon (paavin) lausumiin. Vilhelmin mukaan selitystä, joka ei ole harmoniassa järjen, kokemuksen tai mainittujen lähteiden kanssa ei voida lukea päteväksi.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveistä voidaan käyttää myös väärin, jolloin siitä tulee argumentointivirhe. Occamin partaveitsi "ei" tarkoita, että ”yksinkertaisin selitys on oikea selitys”, vaan ”yksinkertaisin selitys on "todennäköisimmin" oikea selitys”. Väärinkäytön kaava on seuraava:Esimerkiksi klassinen fysiikka on teoriana yksinkertaisempi kuin myöhemmät fysiikan teoriat, mutta sitä ei tulisi silti suosia myöhempien teorioiden sijasta, koska se on niihin nähden virheellinen monilla tavoilla. Teorian ensimmäinen vaatimus on, että se toimii; että sen tuottamat ennusteet ovat oikeita, eikä sitä ole falsifioitu. Occamin partaveistä voidaan käyttää vasta sitten, kun teoriat ovat läpäisseet nämä testit, ja ollaan valintatilanteessa kahden tai useamman sellaisen teorian kanssa, joita havaintoaineisto tukee samassa määrin.


title: Occamin partaveitsi

text: Yksinkertaisimpia teorioita tulee siis suosia "ceteris paribus", muiden asioiden pysyessä muuttumatta. Tässä tapauksessa muihin asioihin kuuluu teorian saama tuki havaintoaineistolta.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveistä voidaan käyttää väärin myös liian pitkälle viedyssä skeptismissä:


title: Occamin partaveitsi

text: Tämä selitys ei kuitenkaan ota huomioon sitä, että kuukävelyhuijaus vaatisi niin laajamittaisen salaliiton, että sen luominen ja salassapitäminen olisi todennäköisesti kuukävelyjen todellista suorittamista vaativampaa.


title: Occamin partaveitsi

text: Galileo Galilei ivasi Occamin partaveitsen väärinkäyttöä "Dialogissaan". Siinä periaatetta käyttää Simplicio. Galilei tuo esille ironisesti, että jos todella haluttaisiin aloittaa pienestä määrästä erilaisia entiteettejä, tällöin kirjaimet voitaisiin ajatella perustaviksi, koska niitä käyttämällähän voitaisiin koostaa kaikki inhimillinen tietämys.


title: Occamin partaveitsi

text: Occamin partaveitsi on silloin tällöin kohdannut vastustusta niiltä, jotka ovat pitäneet sitä liian äärimmäisenä tai harkitsemattomana. Tunnetuin ”antipartaveitsen” muotoilu on peräisin Walter Chattonilta. Hän oli Vilhelm Occamilaisen aikalainen, ja kehitti oman antipartaveitsensä vastineena Vilhelmin ajatukselle: ”jos kolme asiaa eivät ole tarpeeksi jonkin selittämiseksi, tulee olettaa neljäs asia, ja niin edelleen”.


title: Occamin partaveitsi

text: Antipartaveitsiä ovat muotoilleet myös Gottfried Wilhelm Leibniz, Immanuel Kant ja Karl Menger. Leibnizin versio sai runsauden periaatteen (niin kuin Arthur Lovejoy on sitä kutsunut) muodon. Ajatuksen mukaan Jumala loi kaikkein monipuolisimman ja runsaimman kaikista mahdollisista maailmoista. Kant halusi rajoittaa Occamin partaveitsen seuraamuksia ja loi siksi oman vastapartaveitsensä: "entium varietates non temere esse minuendas" (”olevan monimuotoisuutta ei tulisi vähentää harkitsemattomasti”).


title: Occamin partaveitsi

text: Menger katsoi matemaatikkojen olevan liian säästeliäitä entiteettien suhteen, joten hän muotoili oman lakinsa, joka voidaan esittää kahdessa muodossa: ”entiteettejä ei tule vähentää siihen pisteeseen, että ne ovat riittämättömiä” ja ”on turhaa tehdä vähemmällä se mikä vaatii enemmän”. Vähemmän vakava mutta äärimmäinen versio antipartaveitsestä on Alfred Jarryn kehittämä ’patafysiikka, joka pyrkii näkemään kaikki kaikkeuden tapahtumat täysin erillisinä ja itsenäisinä tapahtumina, jotka eivät noudata mitään muita kuin omia lakejaan.


title: Occamin partaveitsi

text: Kaksi puuta on kaatunut tuulisena yönä. Harkitse molempia mahdollisia selityksiä:Vaikka molemmat selitykset ovat mahdollisia, Occamin partaveistä sovellettaessa meidän tulisi suosia ensimmäistä selitystä, koska ensimmäinen selitys on yksinkertaisempi ja se olettaa vähemmän entiteettejä.


title: Aleksi Mäkelä

text: Tane Aleksanteri ”Aleksi” Mäkelä (s. 20. marraskuuta 1969 Helsinki) on suomalainen ohjaaja ja tuottaja. Hän on ohjannut muiden muassa elokuvat "Häjyt" (1999), "Pahat pojat" (2003), kaksi "Vares"-elokuvaa (2004, 2007), "Matti" (2006), "Rööperi" (2009), "Kotirauha" (2011) ja "Kaappari" (2013). Vuonna 2009 Mäkelä sai elokuvataiteen valtionpalkinnon.


title: Aleksi Mäkelä

text: Aleksi Mäkelän isä oli näyttelijä Vesa Mäkelä.


title: Aleksi Mäkelä

text: Mäkelän ensimmäinen ohjaus oli vuonna 1988 valmistunut televisioelokuva "Uimataidoton", jonka pääosia esittivät Samuli Edelmann, Santeri Kinnunen ja Niko Saarela. Heistä tuli myöhemmin Mäkelän luottonäyttelijöitä yhdessä Kari Hietalahden ja Juha Veijosen kanssa. Mäkelän seuraava ohjaustyö oli vuonna 1989 televisioon valmistunut road movie "1249 km", jossa näytteli samoja näyttelijöitä kuin Mäkelän esikoisohjauksessa.


title: Aleksi Mäkelä

text: Seuraavana vuonna valmistui televisioelokuva "Olinkin jo lähdössä", jota seurasi Mäkelän ensimmäinen täyspitkä elokuva "Romanovin kivet". Elokuvan tuotti Spede Pasanen. Toimintaelokuva laman aikaisessa Suomessa maksoi runsaat viisi miljoonaa markkaa, ja se sai ensi-iltansa 26. marraskuuta 1993 Helsingissä. Paul Jyrälä voitti elokuvasta Jussin parhaasta äänisuunnittelusta.


title: Aleksi Mäkelä

text: Vuosina 1994–1995 Mäkelä ohjasi "Vintiöt"- ja "Shampanjaa ja vaahtokarkkeja" -televisiosarjat. Vuonna 1994 hän ohjasi toisen kokopitkän elokuvansa "Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat" kolmen miljoonan markan budjetilla. Elokuva sai useita Jussi-palkintoja: Juha Veijonen voitti parhaan miespääosan Jussin ja Mäkelä ensimmäisen ohjaus-Jussinsa. Elokuvan tuotti Mäkelän tuleva työllistäjä Markus Selin.


title: Aleksi Mäkelä

text: Vuosina 1996–2004 Mäkelä ohjasi televisiosarjoja "Peltiheikit", "Trabant Express", "Tähtitehdas", "Muodollisesti pätevä", "Äkkiä Anttolassa", "Kylmäverisesti sinun" sekä "Käenpesä".


title: Aleksi Mäkelä

text: Kahden kokopitkän elokuvan jälkeen Mäkelä ohjasi "Häjyt" (1999). Elokuvan tekeminen maksoi kuusi miljoonaa markkaa ja jäi suurmenestyksestä huolimatta lipputuloissa tappiolle. 327 000 suomalaista kävi katsomassa elokuvan teattereissa, ja miljoonat ovat nähneet sen lukuisissa televisioesityksissä. Elokuva sai seitsemän Jussi-ehdokkuutta, voittaen niistä yhden (Kalevi Haapoja, paras miessivuosa).


title: Aleksi Mäkelä

text: Lähes yhdeksän miljoonan markan budjetilla tehty "Lomalla"-elokuva valmistui vuonna 2000. Mäkelän ohjauksessa nähtiin vanhat tutut näyttelijät, joista Outi Mäenpää palkittiin Jussi -palkinnolla parhaasta naispääosasta.


title: Aleksi Mäkelä

text: Mäkelän ohjaamasta "Pahat pojat" -elokuvasta (2003) tuli yksi kaikkien aikojen suurimmista kotimaisista katsojamenestyksistä, jonka näki teattereissa yli 614 000 katsojaa. Ennen elokuvan ilmestymistä epäiltiin, pystyykö Mäkelä tekemään toisen "Häjyjen" kaltaisen hyvin suositun kotimaisen elokuvan. "Pahat pojat" keräsi lopulta viisi Jussi-ehdokkuutta ja kaksi voittoa (Paras kuvaus ja paras äänisuunnittelu).


title: Aleksi Mäkelä

text: "Pahojen poikien" jälkeen Mäkelä ohjasi Reijo Mäen suosittuihin dekkareihin pohjautuvan "Vares – yksityisetsivä" -elokuvan (2004). Hän ohjasi myös elokuvan jatko-osan, "V2 – Jäätynyt enkeli", joka sai ensi-iltansa vuonna 2007.


title: Aleksi Mäkelä

text: Vuonna 2006 Mäkelä julkaisi toistaiseksi suurimman menestyselokuvansa "Matin", joka perustui mäkihyppääjä Matti Nykäsen elämään. Elokuva teki historiaa keräten huikeat katsojamäärät vasta muutamassa päivässä ja rikkoen useita ennätyksiä. Mäkelä vahvisti elokuvalla paikkansa suurien suomalaisten kaupallisten ohjaajien joukossa.


title: Aleksi Mäkelä

text: Mäkelän vuonna 2009 ilmestynyt "Rööperi"-elokuva perustuu Harri Nykäsen ja Tom Sjöbergin "Rööperi – rikoksen vuodet 1955–2005" -kirjaan. Elokuva menestyi teattereissa hyvin.


title: Aleksi Mäkelä

text: Mäkelä ohjasi lokakuussa 2011 elokuvateattereihin ilmestyneen "Kotirauha"-elokuvan.


title: Aleksi Mäkelä

text: Vuonna 2013 ilmestyi Mäkelän 11. elokuva "Kaappari", joka perustuu liikemies Aarno Lamminpartaan vuonna 1978 aseella uhaten tekemään lentokonekaappaukseen. Pääosaa elokuvassa näyttelee Kari Hietalahti.


title: Aleksi Mäkelä

text: Mäkelän ohjasi vuonna 2014 ensi-iltaan tulleen elokuvan "Kummeli V", joka oli koomikkoryhmä Kummelin viides elokuva.


title: Aleksi Mäkelä

text: Mäkelän uusin elokuva on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut "Love Records – Anna mulle Lovee".


title: Transhumanismi

text: Transhumanismi (lyhennetään joskus >H tai H+) on kansainvälinen liike ja ajatussuuntaus, jonka mukaan ihminen voi järkevästi ohjatun tieteellisen ja teknisen kehityksen kautta ylittää nykyihmisyyden rajoitukset ja kehittää itseään paremmaksi niin ruumiillisesti, mielellisesti kuin yhteisöllisestikin. Transhumanistien mielestä esimerkiksi vanhenemisen tulisi olla vapaaehtoista ja ihmiskehon tiedostamattomien prosessien tulisi olla yksilön tietoisessa hallinnassa.


title: Transhumanismi

text: Transhumanistit katsovat, ettei ihminen nykymuodossaan edusta lajimme kehityksen päätepistettä vaan pikemminkin hyvää alkua, jonka jälkeen perinteinen evolutiivinen kehitys voi jäädä taka-alalle ja yksilölähtöinen ohjattu kehitys ottaa sen paikan.


title: Transhumanismi

text: World Transhumanist Association -liikkeen FAQ määrittelee transhumanismia laaja-alaisen konsensuksen pohjalta. Sen mukaan transhumanistit pyrkivät:


title: Transhumanismi

text: Transhumanistit tukevat yleisesti nousevia teknologioita, joista monet ovat kiistanalaisia, kuten nanoteknologia, bioteknologia, informaatioteknologia, kognitiivinen tiede, kryoniikka ja hypoteettiset tulevaisuuden teknologiat kuten ihmistä laajempaan ajatteluun pystyvä tekoäly ja mielen siirto.


title: Transhumanismi

text: Transhumanismin visiot perustavanlaatuisesti muuttuvasta ihmisyydestä ovat keränneet paljon kannatusta ja arvostelua useista eri näkökulmista. Tiedetoimittaja Ronald Bailey on kuvaillut transhumanismia "liikkeeksi, joka ilmentää ihmisyyden rohkeimpia, mielikuvituksellisimpia ja idealistisimpia tavoitteita", kun puolestaan ekonomi Francis Fukuyama on lausunut transhumanismin olevan "maailman vaarallisin idea."


title: Transhumanismi

text: Artikkelissaan "A History of Transhumanist Thought" filosofi Nick Bostrom mainitsee transhumanismin muinaisiksi edeltäjiksi esimerkiksi mytologiset tarinat, joissa ihmiset haluavat saavuttaa uudenlaisia kykyjä (muun muassa Gilgameš, Prometheus). Transhumanismin varsinaiset juuret löytyvät kuitenkin renessanssin humanismista ja valistusajalta. Bostromin mukaan Markiisi Condorcet oli ensimmäinen tunnettu ajattelija, joka spekuloi lääketieteen käyttämisestä ihmiselämän pidentämiseen. Suoria edeltäjiä transhumanistisille käsitteille löytyy myös J.B.S. Haldanen esseestä "Daedalus: Science and the Future" (1923), jossa Haldane ennustaa genetiikan ja muiden edistyksellisten tieteiden soveltamisesta ihmisen biologiaan olevan suurta hyötyä tulevaisuudessa.


title: Transhumanismi

text: Termin "transhumanismi" luonnosteli biologi Julian Huxley (Aldous Huxleyn veli ja Haldanen lapsuudenystävä) vuoden 1957 kirjassaan "New Bottles for New Wine". Hänen näkemyksensä aatteesta eroaa kuitenkin huomattavasti myöhempien transhumanistien 1980-luvulta eteenpäin käyttämästä merkityksestä. Vuonna 1966 futuristi FM-2030 (entiseltä nimeltään F.M. Esfandiary) opetti "ihmisyyden uusia konsepteja" The New School for Social Researchissa New Yorkissa ja alkoi käyttää termiä "transhuman" ("transitional human") tarkoittaen sillä yksilöä, joka valitsee uusia teknologioita, elämäntapoja ja näkökulmia, jotka edistävät siirtymää kohti "post-ihmisyyttä". Kryoniikan isänä tunnetun Robert Ettingerin kirja "Man Into Superman" (1972) popularisoi transhumanismin konsepteja edelleen.


title: Transhumanismi

text: 1980-luvulla transhumanistinen liike keskittyi pääasiassa Kaliforniaan, missä FM-2030, Natasha Vita-More, John Spencer Space Tourism Societysta sekä muut pioneerit järjestivät tapaamisia. Vita-More kirjoitti "Transhumanist Arts Statementin" vuonna 1982. Useita elämänpidennykseen, kryoniikkaan, avaruusmatkailuun ja futurismiin keskittyviä järjestöjä perustettiin samoihin aikoihin, mutta ne olivat erillään toisistaan ja vailla yhtenäistä maailmankuvaa tai filosofiaa. Modernimmassa muodossaan transhumanismin määritteli filosofi Max More esseessään "Transhumanism: Toward a Futurist Philosophy" (1990) ja ensimmäinen kansainvälinen transhumanistinen järjestö, Extropy Institute, perustettiin 1991.


title: Transhumanismi

text: Maailmanlaajuiseksi transhumanistisen liikkeen voidaan katsoa nousseen vasta internetin yleistymisen myötä 1990-luvun lopulla, kun erillään olleet yksilöt ja ryhmät linkittyivät toisiinsa. Nick Bostrom ja David Pearce perustivat World Transhumanist Associationin vuonna 1998. Extropy Institute päätti lopettaa toimintansa keväällä 2006, jolloin WTA:n rooli johtavana transhumanistisena järjestönä korostui entisestään.


title: Transhumanismi

text: Suomessa ensimmäiset transhumanistit löysivät toisensa keskustelulistojen kautta vuoden 2000 paikkeilla. Suomen Transhumanistiliitto perustettiin 2003.


title: Transhumanismi

text: Useimmat transhumanistit pyrkivät edistämään humanitaarisia periaatteita ja arvoja tieteellisen ja teknologisen kehityksen kautta, mutta transhumanismin erityinen fokus on kuitenkin teknologioiden soveltamisessa ihmiskehon paranteluun yksilöllisellä tasolla. Progressiiviset transhumanistit haluavat edistää tulevaisuuden teknologioiden käyttöä kaikkien ihmisten elämänlaadun parantamiseen innovatiivisilla sosiaalisilla järjestelyillä ja fyysisten sekä henkisten esteiden poistamisella, kun taas libertaristiset transhumanistit haluavat oikeuden itsensä ja jälkeläistensä paranteluun kehittyneellä teknologialla ilman yhteiskunnan väliintuloa.


title: Transhumanismi

text: Transhumanistien mielestä morfologinen vapaus (vapaus valita oma fyysinen ja henkinen olomuotonsa) tulisi tunnustaa ihmisoikeudeksi, jotta yksilöille taattaisiin periaatteellinen mahdollisuus kehittyä esimerkiksi kyborgiksi, virtuaalitodellisuuteen ladatuksi mieleksi, nanoroboteista koostuvaksi sumuksi tai miksi tahansa muuksi posthumaaniksi olennoksi. Transhumanistit näkevät yleensä myös yli-inhimillisen tekoälyn luomisen ja vahvan molekulaarisen nanoteknologian saavutettavissa olevina vaihtoehtoina, minkä vuoksi niihin liittyvät hyödyt ja riskit otetaan vakavasti. Näitä päämääriä silmällä pitäen transhumanistit pyrkivät ymmärtämään, arvioimaan ja kokoamaan tietoa ja sovelluksia kaikilta tieteen aloilta.


title: Transhumanismi

text: Käytännöllisemmällä tasolla transhumanistit yleensä kannattavat elämäntyylejä, joiden katsovat edistävän pitkää ikää, fyysistä hyvinvointia ja kognitiivista suorituskykyä, suosien myös marginaalisempia valintoja kuten kehonmuokkausta ja nootropiineja. Monet aktivistit pyrkivät edistämään transhumanististen päämäärien saavuttamista suoralla tutkimus- ja kehitystyöllä, tai epäsuorasti lahjoittamalla rahaa Methuselah Mouse Prizen tapaisiin hankkeisiin. Globaalit ja kansalliset foorumit ja yhteisöt tukevat transhumanistien välistä keskustelua ja yhteistyötä.


title: Transhumanismi

text: Transhumanismin sisällä on monia erilaisia ajattelusuuntauksia, mutta useimpien transhumanististen ajattelijoiden näkökulmat ovat hyvin monimutkaisia ja jatkuvasti kehittyviä, jolloin heitä on vaikea sijoittaa tarkasti tietyn alaotsikon alle. Joitakin selkeästi erottuvia suuntauksia ovat kuitenkin (aakkosjärjestyksessä):WTA:n tekemien kyselyjen mukaan suurin osa transhumanisteista on joko ateisteja, agnostikkoja tai muuten ei-uskonnollisia materialisteja. Vähemmistöön jää kuitenkin laaja kirjo erilaisia hengellisiä perinteitä tai näkökulmia, kuten buddhalaisuutta, kristillisyyttä ja hindulaisuutta. Jotkut uudemmat uskonnolliset liikkeet, kuten raelismi ja skientologia, jakavat tiettyjä piirteitä transhumanismin kanssa, mutta pääosin transhumanistit pitävät edellä mainittuja liikkeitä vahingollisina kultteina ja WTA:n vuonna 2002 tekemän lausunnon mukaan "ei-hyväksyttävinä transhumanistiseen yhteisöön".


title: Transhumanismi

text: Sekulaarista asenteestaan huolimatta monet transhumanistit tavoittelevat päämääriä, jotka on aikaisemmin yhdistetty pelkästään uskontoon, kuten kuolemattomuutta. Suurin osa transhumanisteista ei myöskään usko sielun olemassaoloon, mutta monet uskovat siihen, että ihmismielen voi teoriassa siirtää esimerkiksi koneeseen. Jotkut pyrkivät myös kontrolloimaan "spirituaalisia" kokemuksia tai muuttuneita tietoisuuden tiloja teknologian avulla.


title: Transhumanismi

text: Julkaisussa "Journal of Evolution and Technology" on julkaistu tutkimuksia uskon ja transhumanismin suhteesta. Artikkelit pohtivat uskonnon suhdetta transhumanismiin, erityisesti kristinuskon suhdetta.


title: Transhumanismi

text: Transhumanistiset teemat ovat nousseet esiin liikkeen kehittymisen ja teknologian kehittymisen ohessa enimmäkseen tieteiskirjallisuudessa. Nykyisin science fiction sisältää useita kuvauksia teknologisesti muokatuista ihmisistä ja yhteiskunnista, kun aikaisemmin kuvaukset olivat pääosin pessimistisiä ja varoittelivat ihmisyyttä muuttavien teknologioiden huonoista puolista. Näkyvimpiä esimerkkejä ovat muun muassa 1980-luvun kyberpunk-genre, Iain M. Banksin Kulttuuri, Vernor Vingen Rainbows End ja Orion's Arm -projekti. Transhumanistiset skenaariot ovat suosittuja myös elokuvien puolella, esimerkkeinä "Blade Runner", "RoboCop", "Gattaca", "Matrix" ja "X-Men", sekä tietokonepeleissä kuten "Deus Ex" ja "Halo".


title: Transhumanismi

text: Muiden taidemuotojen puolella esillä ovat olleet Natasha Vita-Moren lisäksi muun muassa performanssitaiteilijat Orlan ja Stelarc.


title: Pahat pojat (vuoden 2003 elokuva)

text: Pahat pojat on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Aleksi Mäkelän ohjaama komediallinen rikosdraama, joka perustuu löyhästi Koistisen veljesten (”Euran Daltonien”) elämään.


title: Pahat pojat (vuoden 2003 elokuva)

text: Veljeksiä esittävät Peter Franzén, Niko Saarela, Lauri Nurkse ja Jasper Pääkkönen sekä heidän isäänsä Joukoa Vesa-Matti Loiri. Outi Mäenpää näyttelee elokuvan alussa poikien äitiä Sirkkaa.


title: Pahat pojat (vuoden 2003 elokuva)

text: "Pahat pojat" on Suomessa viidenneksitoista katsotuin kotimainen elokuva ja toiseksi katsotuin 2000-luvulla tehty kotimainen elokuva Aku Louhimiehen "Tuntemattoman sotilaan" jälkeen. Elokuva voitti kaksi Jussi-palkintoa: Pini Hellstedt parhaasta kuvauksesta ja Jyrki Rahkonen parhaasta äänisuunnittelusta.


title: Pahat pojat (vuoden 2003 elokuva)

text:
Elokuva kertoo neljästä veljeksestä, Otto, Matti, Ilkka ja Eero Takkusesta, joilta skitsofreniaa sairastava, Raamattua omin päin tulkitseva isä Jouko on vienyt kaiken muun paitsi rakastamisen kyvyn. Pojat ovat kasvaneet kurinpitäjänään nyrkki ja sirppi. Pojat ovat siveellisyyden perikuvia, lukuun ottamatta erästä seikkaa: he ovat ryöstäneet useita rahapeliautomaatteja, bensiiniasemia, posteja ja pankkeja. Lisäksi mielisairaalasta karannut Jouko-isä yrittää saada itselleen poikien ryöväämät rahat, sillä hänen käsityksensä mukaan valtio on hänelle ne velkaa.
"Pahat pojat" -elokuvan näki elokuvateattereissa 614 628 katsojaa. Se on Suomen historian 14. katsotuin kotimainen elokuva.


title: Pahat pojat (vuoden 2003 elokuva)

text: Poliisiammattikorkeakoulussa tehtiin vuonna 2004 tutkimus "Pahat pojat" -elokuvan vaikutuksesta niin sanottuun jäljittelyrikollisuuteen. Tutkimuksessa todettiin elokuvan innostaneen jonkin verran samankaltaisiin rikoksiin.


title: SRAM

text: SRAM () eli staattinen RAM-muisti on puolijohdetekniikalla toteutettu muistityyppi.


title: SRAM

text: SRAM eroaa DRAM-muistista siten, että DRAM-muistikennon kondensaattoria on virkistettävä säännöllisesti, koska muutoin se kadottaa tietonsa. SRAM-muistisolu koostuu kiikkupiiristä, joka on toteutettu muutamalla transistorilla. Kiikkupiiri on asetetun tilansa säilyttävä eli staattinen niin pitkään kuin käyttöjännite on kytkettynä, joten tarvetta virkistykselle ei ole. SRAMista voidaan tehdä erittäin nopeaa, koska data voidaan lukea suoraan solun ulosmenolinjalta ilman erityistoimenpiteitä, ja SRAM voidaan valmistaa samalla nopealla logiikkaprosessilla kuin yleiskäyttöiset piirit. SRAM-muisti sijaitsee usein fyysisesti samalla mikropiirillä kuin sitä käyttävä suoritin, kun puolestaan DRAM sijaitsee omalla piirillään. SRAM vaatii n. 6−8 kertaa enemmän tilaa piiriltä kuin DRAM, eli samaan tilaan ja samalla hinnalla saadaan valmistettua 6−8 kertaa enemmän DRAM-muistia kuin SRAM-muistia, mistä syystä SRAMia käytetään lähinnä puskuri- ja välimuistina sekä esimerkiksi paristovarmennettuna asetusmuistina.


title: SRAM

text: SRAM-piirien rajapinta on tyypillisesti erilainen kuin DRAM-piirien; SRAM-piireillä on tyypillisesti täysleveä osoiteväylä, jolloin koko osoite voidaan syöttää kerralla, eikä osoitteen syöttämisestä useammassa osassa aiheudu ylimääräistä viivettä, kuten DRAMin kohdalla.


title: DRAM

text: DRAM () on luku- ja kirjoitusmuistin tyyppi, jossa jokainen bitti tallennetaan erilliseen kondensaattoriin. Koska kondensaattorin varaus ajan myötä häviää, muisti vaatii säännöllistä virkistämistä (toisin kuin staattisessa RAM-muistissa). Lisäksi muistisolun lukeminen purkaa kondensaattorin, joten jokaisen lukuoperaation jälkeen data pitää tallentaa takaisin muistisoluun.


title: DRAM

text: DRAM-muistista on kehitetty eri tyyppejä, mm. FPM, EDO, SDRAM ja DDR SDRAM.


title: DRAM

text: Ensimmäinen dynaaminen integroitu muistipiiri oli Intel 1103, jonka koko oli 1 kbit. 1 Mbit muistikoko saavutettiin 1984 ja 1 Gbit 1990-luvun lopulla.


title: DRAM

text:
DRAM-piirien muistiosoite koostuu kahdesta osasta, rivi- ja sarakeosoitteesta.
Näihin molempiin käytetään yhteisiä osoitelinjoja. Tyypillisesti osoitteen ylimmät bitit sisältävät rivin, alimmat bitit sarakkeen.


title: DRAM

text: Ensin valitaan aktivoitava rivi, ja kun muistipiiri on saanut rivin aktivoitua, sille ilmoitetaan tältä riviltä sarake, josta luetaan tai johon kirjoitetaan.


title: DRAM

text: Muistipiirien kapasiteetti ilmoitetaan tyypillisesti kilobitteinä sekä piirin datan leveytenä: esimerkiksi 2 Mbit × 32 tarkoittaa 32-bittistä kahden megabitin muistia eli kahdeksan megabitin kapasiteettia. Yksi osoite viittaa siis aina dataleveyden kokoiseen datamäärään. Kun muistin leveys on jotain muuta kuin prosessorin muistiosoituksen leveys (joka on yleensä 8 bittiä), koneen muistiohjain tekee muutoksen muistin käyttämien ja prosessorin käyttämien osoitteiden välillä.


title: DRAM

text: SDRAM toimii 3,3 voltilla, FPM ja EDO (pakkaus yleensä on SIMM) toimivat 5 voltilla.


title: DRAM

text: PC-tietokoneiden vanhemmissa emolevyissä oli mahdollista käyttää sekä SDRAM DIMMejä että EDO SIMMejä. Näissä tehonsyöttö oli erikseen DIMMille ja SIMMille, mutta dataväylä oli yhdessä. Jos molempia laittaa samalle emolevylle, SDRAMin 3,3 voltin tulo tuhoutuu hetken jälkeen SIMMin 5 voltin syöttöjännitteen vuoksi.


title: DRAM

text: DRAM-muistityyppejä on kehitetty useita eri versioita kuten: FPM, EDO, SDRAM, DDR, DDR2, DDR3 ja DDR4.


title: DRAM

text: PC-tietokoneissa nämä muistityypit ovat usein käytössä keskusmuistina ja ne liitetään tietokoneeseen muistikampoina. Muistikampoja on yksipuolisella liittimellä (SIMM) ja nykyään kaksipuolisella liittimellä (DIMM). Pieniä tietokoneita, kuten kannettavia, varten käyttöön tuli SODIMM ("Small Outline Dual In-line Memory Module") liitin. Aiemmin tietokoneissa on ollut käytössä mm. ZIF liitäntäisiä muistimoduuleja.


title: DRAM

text: Mobiililaitteissa kuten puhelimissa käytetään DRAM-muistien vähävirtaista versiota.


title: DRAM

text: PlayStation 4 käyttää vain GDDR5-muistia, joka on jaettu sekä CPU- että GPU- toimintojen välillä.


title: DRAM

text: FPM () on 1990-luvun alussa esitelty muistityyppi.


title: DRAM

text: Se sallii lukemisen samalta riviltä jokaisesta sarakkeesta kerralla siten, että vain sarakeosoitetta muutetaan. Aiemmin muistia luettiin sekä rivi että sarake asettamalla.


title: DRAM

text: FPM-muistin hakuaika oli tyypillisesti 100–60 ns.


title: DRAM

text: FPM-muisti ei ollut synkronoitu kellosignaaliin mutta tyypillisesti sen nopeus sopi prosessorien väylänopeuteen siten että prosessorilta kului peräkkäisen datan lukemiseen väyläkellojaksoja sarjan 5-3-3-3 verran eli esimerkiksi välimuistilinjan täyttäminen muistista neljässä kellojaksossa kului kokonaisuudessaan näiden summan verran väyläkellojaksoja eli 14.


title: DRAM

text: EDO () tuli käyttöön 1990-luvun puolivälissä.


title: DRAM

text: FPM poistaa datan lähdöstään aina, kun se alkaa hakea dataa uudesta osoitteesta. EDO pitää edellisen datan lähdössä kunnes uusi on löytynyt. Näin tarvittavien kellopulssien määrä vähenee yhdellä, ja tyypillisesti suoritin pystyy EDO-muistia lukemaan muistista kellopulssisarjalla 5-2-2-2 eli välimuistilinjan täyttäminen neljästä peräkkäisestä osoitteesta vie EDO-muistin kanssa 11 kellojaksoa.


title: DRAM

text: EDO-muistit toimivat tyypillisesti 70–50 ns nopeudella.


title: DRAM

text: SDRAM () esiteltiin 1996. SDRAM:in on myöhemmin syrjäyttänyt DDR SDRAM.


title: DRAM

text: SDRAM vaatii samalla tavalla virkistämistä kuin tavallinenkin DRAM. SDRAM on edeltäjistään poiketen synkronoitu kellosignaaliin, mikä mahdollistaa muistiväylän paremman liukuhihnoittamisen ja siten nopeamman peräkkäisen datansiirron. Hakuaikaa SDRAM ei kuitenkaan paranna vaan saattaa jopa hiukan huonontaa (koska pitää aina odottaa kellonreunaa ennen kuin muistille voi antaa komentoja). SDRAM pystyy antamaan peräkkäistä dataa ulos peräkkäisinä kellojaksoina. SDRAMit pystyvät siis tyypillisesti antamaan peräkkäisiä data-alkioita ajoituksella 5-1-1-1 eli neljän data-alkion kokoisen välimuistilinjan täyttämiseen kuluu 8 väyläkellojaksoa.


title: DRAM

text: SDRAM-muistien hakuaika ilmoitetaan kellojaksolukemina eli paljonko menee aikaa signaalin jälkeen ennen kuin piiri antaa dataa tai voidaan antaa seuraava ohjaussignaali piirille.


title: DRAM

text: CL ("CAS latency") on kellojaksomäärä jonka jälkeen sarakeosoitteen antamisesta piiri alkaa antaa dataa ulos. Se on tyypillisesti 2 tai 3 kellojaksoa. RAS-To-CAS latency ilmoittaa kellojaksoissa kuinka pian riviosoitteen antamisesta voidaan piirille antaa sarakeosoite. Tyypillisesti tämä latenssi on 2 tai 3 kellojaksoa.


title: DRAM

text: Jos luetaan dataa täysin uudesta osoitteesta, pitää siis odottaa molempien viiveiden summan verran, mutta jos luetaan dataa samalta riviltä kuin mistä viimeksi luettiin, riittää pelkkä CAS-viive.


title: DRAM

text: SDRAM-muisteja on valmistettu noin 66–200 MHz kellotaajuudella, tosin koneiden keskusmuisteiksi vain 66, 100 ja 133 MHz -standardeilla (alkuperäinen, PC100 ja PC133). Nopeammat ovat olleet erikoismuisteja näytönohjaimiin. Monet muistit pystyivät pienemmällä kellojaksolla toimiessaan pienempiin viiveisiin, muistin CAS-hakuaika 133 MHz:lla saattoi olla 3 kellojaksoa eli 22 ns, mutta 100 MHz:lla 2 kellojaksoa eli 20 ns.


title: DRAM

text: SGRAM () on näytönohjaimien grafiikkamuistiin tarkoitettu erikoistunut versio SDRAMista. Esimerkkejä toiminnoista ovat "Block Write" ja "Mask Write".


title: DRAM

text: SGRAM muistityyppiä käytetään standardeissa kuten GDDR5.


title: DRAM

text: DDR-SDRAM () on vuonna 2000 esitelty muistityyppi.


title: DRAM

text:
DDR-SDRAM on toiminnaltaan hyvin samanlainen kuin SDRAM-muistityyppi. Nimensä mukaisesti se kuitenkin kaksinkertaistaa siirrettävän tiedon määrän verrattaessa aiempaan SDRAM-muistiin.
DDR-SDRAM käyttää kellopulssin sekä nousevaa että laskevaa reunaa tiedonsiirtoon, josta viittaus nimessä olevaan kaksinkertaistumiseen.


title: DRAM

text: Tyyppinimityksellään DDR-SDRAM eroaa myös edeltäjistään. 100 MHz:n muistiväylässä toimivan muistin tyyppinimi on PC1600 ja 133 MHz:n väylässä PC2100. Nimitykset tulevat muistin hetkellisestä tiedonsiirtonopeudesta ilmoitettuna yksikössä MB/s, esimerkiksi PC1600 (8 tavua × 2 × 100 MHz = 1600 MB/s) ja PC 2100 (8 tavua × 2 × 133 MHz = 2100 MB/s). Edellisistä voidaan käyttää myös vanhentuneita nimityksiä PC200 ja PC266. Nopein standardoitu DDR toimii 400 MHz:n nopeudella ja sen mallimerkintä on PC3200.


title: DRAM

text: Tietoa siirretään DDR2-muistissa sekä nousevalla että laskevalla kellopulssilla, kuten DDR-muistissakin.


title: DRAM

text: DDR2 on suunniteltu suurta kellotaajuutta silmällä pitäen, ja muistin ydin toimii puolella kellotaajuudella ulkoiseen nähden, jolloin kellotaajuutta voidaan nostaa selvästi, koska sisäinen nopeus ei tule ongelmaksi. Lisäksi signalointia on parannettu ja jännitettä pienennetty DDR:stä.


title: DRAM

text: Samalla kellotaajuudella DDR2 on kaistanleveydeltään yhtä nopeaa kuin DDR, ja hakuajoiltaan jopa hitaampaa, mutta samalla valmistustekniikalla pystytään tekemään miltei kaksinkertaisella kellotaajuudella toimivia DDR2-muisteja DDR-muisteihin nähden.


title: DRAM

text: DDR2:ta seuraava kehitysaskel on DDR3-muisti. DDR3-muistit on suunniteltu kasvattamaan suorituskykyä ja alentamaan tehonkulutusta DDR2-muisteihin verrattuna. DDR3 käyttää 1,5 voltin jännitettä. DDR3-moduuli on ulkomitoiltaan samankokoinen kuin DDR2, mutta ei ole yhteensopiva sen kanssa. Muistimoduulin reunassa oleva lovi on eri paikassa, mikä estää muistin asentamisen DDR2-kantaan.


title: DRAM

text: DDR3:n sisällä on tapahtunut muutoksia. Esihakupuskuri on kahdeksanbittinen. Virtavuotoja on pyritty vähentämään kaksiporttisilla transistoreilla. DDR3-muistipiirit tarjoavat 64-bittisen kaistanleveyden. DDR3-muistikampoja voidaan laittaa kolme rinnakkain ja saada näin 192 bittiä leveä muistiväylä, mikäli emolevy tukee sitä. DDR3-muistipiirissä sisäinen hakuaika on kahdeksasosa dataväylän datansiirtonopeudesta. Muistipiiri kykenee lukemaan jokaisella sisäisellä kellojaksolla kahdeksan bittiä dataa. DDR3-teknologia on muuttunut sisäisesti DDR2-teknologiasta siten että siinä missä DDR2 turvautui T-Branch-arkkitehtuuriin, turvautuu DDR3 Fly-by-arkkitehtuuriin, joka on yksinkertaisempi ratkaisu kuin ensimmäisenä mainittu. Fly-byssä muistipiirit ketjutetaan sarjaan. Ketjun päässä on terminointi, jonka tarkoituksena on estää signaalia heijastumasta takaisin. Fly-bytä käytetään, jotta päästäisiin T-branchin rajoituksista suurilla kellotaajuuksilla.


title: DRAM

text: DDR3:a seuraava kehitys askel on DDR4. Se käyttää 1,2 voltin jännitettä. Sen kellotaajuus on alkaen 2133 MHz ja on jopa 3200 MHz.


title: DRAM

text: JEDECin standardimäärittelyn mukaan DDR4 muistin siirtonopeus on aluksi 1.6 GT/s pinnikohtaisesti mahdollistaen myöhemmin 3.2 GT/s siirtonopeuden pinnikohtaisesti.


title: DRAM

text: Muita DRAMiin perustuvia ei-yleistyneitä muistipiirityyppejä ovat SLDRAM, QDR SDRAM ja Rambus RDRAM.


title: DRAM

text: DDR-SDRAMin kilpailijana oli alkuaikoina Intelin tukema Rambus-yhtiön RDRAM, josta yhtiö päätti vuonna 1996 tulevan seuraavan muistityypin. Sitä tukeva emolevy esiteltiin 1999. DDR-SDRAM oli kuitenkin halvempaa valmistaa, lisäksi RDRAMin lisenssi, jonka vain harvat valmistajat hankkivat, oli kallis. Valmistajien vähyys lisäsi muistityyppien hintaeroa. Lisäksi vaikutusvaltaisen Tom's Hardwaren testissä RDRAMin suorituskyky oli korkeintaan 3 % parempi kuin SDRAMilla, ja joissain tapauksissa huonompi. Intel luopui RDRAMista kokonaan vuoteen 2003 mennessä.


title: DRAM

text: RDRAM:n ensimmäinen myyntiin tullut versio toimi 400 MHz:n kellotaajuudella ja DDR-periaatteella, jolloin sen teoreettinen kaista oli 1600 MB/s. 2×400 MHz:n toimintanopeuden vuoksi standardin nimeksi tuli PC800. Tämä nimeäminen oli myös syynä SDRAM-moduulien nimeämismuutokseen edeltävän PC133:n ja DDR:n PC1600:n välillä.


title: DRAM

text: Rambus-muisti pakattiin RIMM-muistimoduuliin. Muistin rakenteen vuoksi yhtään muistikampapaikkaa ei voinut jättää tyhjäksi, vaan ne oli täytettävä CRIMM-muistikammoilla.


title: DRAM

text: Uudempi Rambus-yrityksen ehdotus muistiarkkitehtuuriksi on XDR DRAM.


title: DRAM

text: GDDR on grafiikkakäyttöön kuten näytönohjaimiin erikoistunut versio DDR-muistista. GDDR-standardeja ovat esimerkiksi GDDR3 ja GDDR5.


title: DRAM

text: Mikropiirille integroitu DRAM-tyyppi.


title: DRAM

text: "Mobile DDR" (myös nimillä "mDDR", "Low Power DDR", tai "LPDDR") on vähävirtainen versio DDR-muistista mobiililaitteisiin.


title: DRAM

text: Variaatioita ovat mm. "LPDDR", "LPDDR2" ja "LPDDR4".


title: Materialismi

text: Materialismi eli aineellinen todellisuuskäsitys on ontologinen käsitys, jonka mukaan todellisuus on aineellinen, ja kaikki tosiasiat, mukaan lukien tietoisuutta ja mielentiloja koskevat, voidaan selittää yksinomaan materiaalisista tosiasioista lähtien. Materialismin mukaan kaikki olemassa oleva koostuu tai on palautettavissa aineeseen, aineellisiin voimiin tai fysikaalisiin tapahtumiin.


title: Materialismi

text: Filosofian käsiteluokittelussa ontologinen materialismi on monistinen ontologinen käsitys. Näin se eroaa dualistisista eli kaksijakoisista ja pluralistisista eli monijakoisista ontologioista. Monismin sisällä materialismi muodostaa jyrkän vastakohdan ontologiselle idealismille, jonka mukaan todellisuus on perimmäiseltä luonteeltaan henkinen.


title: Materialismi

text: Nykyaikana materialismin käsite on lähellä naturalismin käsitettä, koska fysiikassa aine käsitetään usein samaksi kuin luonnontieteellisten menetelmien tutkimuskohde yleensä.


title: Materialismi

text: Aineen luonteesta ja määritelmästä on käyty paljon filosofista keskustelua, samoin kuin monista muistakin tieteen ja filosofian avainkäsitteistä. Onko aine yhtä tyyppiä, josta kaikki on tehty ("hyle"), vai onko sitä montaa eri tyyppiä? Onko aine jatkuva substanssi, jota voi esiintyä monessa muodossa (hylemorfismi), vai koostuuko se suuresta määrästä erillisiä, muuttumattomia, jakamattomia ainesosia (atomismi)? Onko aineella omia ominaisuuksia, vai puuttuvatko ne siltä ("prima materia")?


title: Materialismi

text: Materialismi käsitetään usein identtiseksi fysikalismin kanssa, jonka mukaan kaikki olemassa oleva on fysikaalista tai päältää fysikaalista. Toisin kuin sana ”materialismi”, ”fysikalismi” kehittyi tietyssä teknisessä ja hyvin rajatussa, paremminkin kieli- ja tietoteoreettisessa kuin ontologisessa keskustelussa Wienin piirin sisällä 1930-luvulla. Fysikialismin kehittäjiä olivat Otto Neurath ja Rudolf Carnap, joiden katsotaan pyrkineen illmaisemaan termillä kannattamaansa näkemystä, että jokainen propositio olisi viime kädessä eriteltävissä merkityksensä suhteen ekvivalentiksi fysikaalisen proposition kanssa. Tämän määritelmän voi myös katsoa sallivan panpsykismin pitämisen fysikalistisena kantana – näkemys, jota esimerkiksi Galen Strawson on puolustanut. Sanalla materialismi on sitä vastoin ollut ontologiassa perinteisesti suppeampi merkitys; kyseessä on käsitys todellisuuden perimmäisestä luonteesta.


title: Materialismi

text: Samalla materialismi on yhdistetty fysikalismin mukana usein myös reduktionismiin, jonka mukaan yhdellä kuvaustasolla yksilöityjen olioiden tai ilmiöiden, jos ne ovat aitoja, on oltava selitettävissä toisella tasolla – tyypillisesti paljon perustavammalla tasolla, kuten fysiikan tutkimalla aineen tasolla – olevien olioiden ja ilmiöiden avulla. Joskus, kuten Demokritoksen atomismissa, Thomas Hobbesilla ja valistusajan materialismissa (La Mettrien "Ihmiskone", Laplacen materialismi), materialismi on yhdistynyt myös mekanismiin.


title: Materialismi

text: Gilbert Ryle pyrki osoittamaan teoksessaan "The Concept of Mind" (1949), että ruumista ja tajuntaa ei voida tarkasti erotella toisistaan. Niiden jyrkkä erottaminen oli hänen mukaansa kartesiolainen virhe.


title: Materialismi

text: Palauttavasta eli reduktiivisesta materialismista poikkeaa emergentti materialismi. Emergentti materialismi katsoo, että fysiikan tutkimien fyysisten ominaisuuksien lisäksi voi olla olemassa korkeamman tason ”emergenttejä” eli esiinnousevia ominaisuuksia.


title: Materialismi

text: Ihmistutkimuksessa ontologisen materialismin mukaan ihmismielen tiloja ja tapahtumia ei voi esiintyä itsenäisinä, aineellisista aivotoiminnoista irrallisina. Radikaalia materialismin muotoa edustavat eliminativistit, joiden mukaan arkipsykologian olettamia ajatuksia, uskomuksia ja tunteita ei ole olemassa. Reduktionistien mukaan mielentilat ovat olemassa, mutta ne ovat palautettavissa aivojen tai ruumiin tiloiksi samaan tapaan kuin esimerkiksi lämpö voidaan määritellä molekyylien liike-energiaksi. Emergentin materialismin mukaan ihmismieli on evoluution tuottama ominaisuuksien taso, jonka mahdollistaa ihmisen keskushermoston rakenne ja sosiaalinen vuorovaikutus kulttuuriympäristön kanssa. Vaikka ihminen rakentuu aineesta ja energiasta, hänellä on hallussaan lisäksi kulttuurievoluution tuottama henkinen perintö..


title: Materialismi

text: Koska materialismi kieltää henkiset olennot ja voimat, se yhdistetään usein ateismiin tai agnostismiin.


title: Materialismi

text: Antiikin kreikkalaisessa filosofiassa Thales, Anaksimandros, Leukippos, Demokritos, Epikuros ja jopa Aristoteles voidaan nähdä myöhemmän materialismin edelläkävijöinä. Joonialaiset luonnonfilosofit esittivät erilaisia todellisuuden luonnetta koskevia käsityksiä, jotka perustuivat usein johonkin klassiseen alkuaineeseen. Leukippos ja Demokritos kehittivät ensimmäisen järjestelmällisesti esitetyn materialistisen todellisuuden selityksen, atomiopin, jonka myöhemmin Epikuros ja hänen kannattajansa omaksuivat ajattelunsa pohjaksi. Roomalaisen Lucretiuksen teos "Maailmankaikkeudesta" esittelee näitä näkemyksiä runomuodossa. Atomiopin mukaan kaikki mikä oli olemassa oli joko ainetta tai tyhjää, ja kaikki ilmiöt olivat aineellisten perusosasten, atomien, erilaisten yhdistelmien ja liikkeen seurausta. Atomioppia kannatti myös muinaisessa Intiassa Nyaya-Vaisheshika -koulukunta (500–100 eaa.). Perinnettä pitivät yllä buddhalaiset atomistit.


title: Humanismi

text: Humanismi on länsimaissa renessanssin myötä noussut kulttuurivirtaus sekä aatteellisena käsitteenä ihmisyyteen perustuva elämänkatsomus. Humanismiksi alettiin 1800-luvun lopulla kutsua keskiajan ja uuden ajan taitteessa syntynyttä, antiikin sivistysihanteeseen perustuvaa, inhimillisyyttä korostavaa suuntausta. Antiikkiin pohjautuvaa humanismia on kutsuttu "klassiseksi humanismiksi". "Humanisti" tarkoittaa humanismin kannattajaa tai humanististen tieteiden tutkijaa tai opiskelijaa. Humanisti-sana on humanismi-sanaa vanhempi. Latinan "humanista" tarkoitti 1400-luvun lopulla antiikin kirjallisuuden opettajaa. Uskonnotonta humanismia kutsutaan sekulaarihumanismiksi.


title: Humanismi

text: Italian kielen sanalla "umanista" alettiin 1400-luvun lopulla viitata oppineeseen, joka opetti kielioppia, retoriikkaa, runoutta tai etiikkaa. Näihin oppiaineisiin viitattiin latinankielisellä käsitteellä "studia humanitatis". Tämän käsitteen alkuperä juontuu todennäköisesti 1300-luvulle, ja sillä ilmaistiin eroa ”inhimillisen” tutkimisen sekä jumaluusopin, luonnontutkimuksen ja ammatillisten oppiaineiden välillä. 1400-luvulta 1500-luvulle humanistit olivat erityisen kiinnostuneita antiikin Kreikan ja Rooman klassisen kirjallisuuden tutkimuksesta. Antiikin teoksista he löysivät ihmisihanteen, jonka he halusivat elvyttää. Italialaiset humanistit alkoivat korostaa ihmisen saavutuksia ja mahdollisuuksia, eivätkä enää nähneet ihmiselämää ensisijaisesti valmistautumisena tuonpuoleiseen elämään.


title: Humanismi

text: Sana "humanismi" esiintyy ensimmäistä kertaa saksan kielessä. Sanalla 'humanismus' viitattiin 1800-luvun alun Saksassa perinteiseen klassiseen koulutukseen, joka rakentui humanististen alojen ympärille. Myöhemmin Jacob Burckhardt viittasi humanismin käsitteellä 1400-luvun Italian ajatteluun vaikutusvaltaisessa kirjassaan "Italian renessanssin sivistys" (1860). Burckhardt ei puhunut humanismista ainoastaan oppiaineina vaan myös laajempana kulttuurivirtauksena.


title: Humanismi

text: Sekulaari humanismi on nimitys uskonnottomalle humanismille. Kansainvälisen humanistisen ja eettisen liiton IHEU:n määritelmän mukaan ”humanismi on kansanvaltainen eettinen elämänkäsitys, joka väittää, että ihmisillä on oikeus ja velvollisuus antaa merkitys ja muoto omalle elämälleen. Se pyrkii nykyistä inhimillisempään yhteiskuntaan inhimillisten ja muiden luonnollisten arvojen sekä inhimillisten kykyjen kuten järjen ja vapaan tutkimuksen avulla. Se ei ole jumalauskoinen, eikä se hyväksy yliluonnollista todellisuuskäsitystä.”


title: Humanismi

text: 1800-luvulla Britanniassa uskonnottomuus levisi yhteiskunnassa ja järjestäytyi. Uskonnottomien yhdistykset kutsuivat itseään vapaa-ajattelijoiden, sekularistien tai rationalistien yhdistyksiksi. Sanaa humanismi alettiin käyttää 1900-luvulla enenevässä määrin.


title: Humanismi

text: Suomessa kansainvälistä humanistiliikettä on edustanut vuodesta 1968 Suomen humanistiliitto. Järjestö julkaisee neljästi vuodessa "Humanisti"-lehteä. Periaateohjelmassaan liitto vaatii ajatuksenvapautta, arvovalloista vapaata ajattelua, pyrkimystä tietoon ja uskonnoista riippumatonta etiikkaa. Humanistisia juhlatapoja liitto pyrkii edistämään vuonna 1999 perustetun Prometheus-seremoniat Oy:n kanssa. Liitto on humanistiseen aatteeseen perustuvia aikuistumisleirejä vuodesta 1990 järjestäneen Prometheus-leirin tuki ry:n yhteisöjäsen.


title: Grafologia

text: Grafologia eli käsialantutkimus tarkoittaa 1900-luvun alusta peräisin olevaa ja projektiiviseen ilmaisuanalyysiin perustuvaa menetelmää ihmisen luonteenpiirteiden selvittämiseksi käsialasta. Se kehitettiin alkujaan psykologiseksi tutkimusmenetelmäksi, eikä sillä ole tekemistä ennustamisen tai mystiikan kanssa. Käsialan tutkimista harjoitetaan esimerkiksi persoonallisuuden, työtehtävään sopivuuden tai parisuhteen arviointia varten.


title: Grafologia

text: Useat skeptikot ja mekanisistisen tai kvantitatiivisen lähestymistavan omaksuneet tutkijat luokittelevatkin grafologian nykyisin näennäistieteeksi empiiristen ja tilastollisten todisteiden puuttumisen sekä taustalla olevan teorian epämääräisyyden ja tulkinnanvaraisuuden vuoksi. Tekniikkaa käytetään kuitenkin laajasti virallisissa ja epävirallisissa yhteyksissä eri puolilla maailmaa. Suomessa useimmat psykologit ovat yhtä mieltä siitä, ettei menetelmä empiirisesti toteennäyttämättömänä ole hyväksyttävä eikä käyttökelpoinen psykologisessa testauksessa. Grafologinen analyysi ei vallitsevan nykymääritelmän mukaan ole varsinainen psykologinen testi, sillä tutkittava tuotos ei perustu standardoituun ärsykeaineistoon, ellei sitten koulussa opittuja mallikirjaimia mielletä sellaiseksi. Ääritapauksissa grafologinen analyysi on rinnastettu suoraan astrologiaan, fysionomiaan ja frenologiaan. Aihetta koskeva alkuperäinen julkaisutieto on pääosin saksankielistä ja peräisin 1900-luvun ensimmäisiltä vuosikymmeniltä, eikä niissä ole sovellettu tämänhetkiseen tieteenfilosofiseen ajatteluun kuuluvaa ilmiöiden kvantitatiivista tutkimusta.


title: Grafologia

text: Grafologia on käsitteellisesti eri asia kuin käsiala-analyysi, jota käytetään muun muassa rikostutkinnassa selvittämään, kuka on kirjoittanut tutkimuksen alaisen tekstinäytteen. Käsialasta on yritetty tehdä päätelmiä jo ainakin antiikin Roomassa ja Kiinassa ajanlaskumme alussa. Kuitenkin varsinaisena ensimmäisenä grafologiatutkimuksena pidetään italialaisen "Camillo Baldi"n (1537—1634) vuonna 1622 kirjoittamaa teosta "Trattado come da una letterera missiva si conoscano la natura e qualita dello scriviente" ("Tutkimus menetelmästä tunnistaa kirjoittajan luonteenlaatu hänen kirjoituksestaan").


title: Grafologia

text: Erilaisilla projektiivisuuteen perustuvilla teorioilla on psykologiassa pitkä perinne. Niitä kehiteltiin erityisesti 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa, ja ne perustuvat yleisellä tasolla ajatukseen, jonka mukaan henkilö ilmentää persoonallisuutensa tiedostumattomia ominaisuuksia myös kaikessa inhimillisessä toiminnassaan. Siitä johdettuna ajatellaan, että henkilö sijoittaa ulkopuolisesti analysoitavissa olevaan toimintaansa juuri omalle persoonallisuustyypilleen ominaisia toimintapiirteitä.


title: Grafologia

text: 1900-luvun alkupuolella mm. saksalainen filosofi ja psykologi Ludwig Klages (1872-1952), psykologi Hans Jacoby sekä tšekkiläis-brittiläinen Robert Saudek (1880-1935) kehittelivät jo 1800-luvulla esiteltyjä psykologisia teorioita, joiden mukaan käsiala ilmaisee ihmisen persoonallisuutta samaan tapaan kuin vaikkapa ilmeet tai eleet. Tämä teoria perustui oletukseen ns. tahdottomista ilmaisuliikkeistä ja niiden välittymisestä kirjoittamiseen, sekä toisaalta näihin liikkeisiin liittyvästä alitajuisesta symboliikasta.


title: Grafologia

text: Esimerkkinä teoriaan liittyvästä perussymboliikasta Klages mainitsee sen, että ihmiset tyypillisesti pyrkivät assosioimaan sellaisia käsitteitä kuin "henki", "sielu" ja "korkeus" käytännön käsitteeseen kuten "ylös" tai "korkea", esimerkiksi käsitteissä "korkeatasoinen", "korkea ajattelu" ja "jumala on ylhäällä". Vastaavasti teorian mukaan esimerkiksi liike oikealle mielletään eteenpäin ja pois itsestä kulkevaksi liikkeeksi. Myös vaakatasoisella kirjoituspaperilla ihmiset mieltävät tällaisten suuntien olemassaolon. Näillä oletuksilla esimerkiksi kirjoitusrivin perusviivan yläpuolinen alue symboloi kirjoittajan aineettomia ja henkisiä ominaisuuksia ja alapuolinen alue puolestaan ruumiillisia ja vietillisiä piirteitä.


title: Grafologia

text: Klagesin teorian mukaan käsialasta voidaan päätellä kolme pääpiirrettä:


title: Grafologia

text: Grafologisen analyysin metodologia ei perustu yksittäisten käsialanpiirteiden mekanistiseen erottelemiseen, mittaamiseen ja pisteyttämiseen, vaan päinvastoin nimenomaan korostaa, ettei sellainen menetelmä ole käyttökelpoinen. Siinä korostetaan kokonaisuuden merkitystä enemmän kuin osiensa summana ja tulkitsijan intuitiota. Tällainen metodi on vastoin monien nykypsykologien näkemystä. Nykyaikaiset persoonallisuuden analysointiin käytettävät menetelmät perustuvat puolestaan nimenomaan käsitteiden mahdollisimman tarkkaan määrittelyyn ja erotteluun, tulosten pisteytykseen ja tilastolliseen päättelyyn.


title: Grafologia

text: Grafologisen teorian paikkansapitävyyden ja toimivuuden tarkka osoittaminen on osoittautunut vaikeaksi ellei peräti mahdottomaksi. Tästä seuraa suurin osa sitä vastaan kohdistetusta kritiikistä. Epäilijät katsovat, että subjektiiviset kokemukset grafologisen analyysin toimivuudesta perustuvat niin sanottuun illusoriseen korrelaatioon eli kuviteltuun yhteyteen. Monet grafologit taas puolustautuvat sillä, että persoonallisuus- ja käyttäytymispsykologian kaltaisten jo sinänsä jokseenkin subjektiivisten ja epäeksaktien ilmiöiden tutkiminen empiiris-eksaktilla metodilla on hankalaa jo sen vuoksi, että tutkittavien suureiden (luonteenpiirteet) täsmällinen määrittely ja mittaaminen on vaikeaa tai miltei mahdotonta.