title: Heinjoki

text: Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 11 koulupiiriin.


title: Heinjoki

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Heinjoen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.


title: Heinjoki

text: Heinjoen kirkonkylän nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien "Veštševo", mutta kylällä ei ole enää hallinnollista merkitystä. Lähes koko entinen Heinjoen kunnan alue sekä entisen Äyräpään kunnan pääosa kuuluivat 2000-luvulle tultaessa Leningradin alueen Viipurin piirin Ristseppälän ("Žitkovo") kyläneuvostoalueeseen, jonka keskuskylä, Ristseppälä, sijaitsee entisen Heinjoen kunnan kaakkoisosassa. Vuodesta 2006 alueet kuuluvat Kähärin ("Gontšarovo") maalaiskuntaan.


title: Heinjoki

text: Heinjoen alueella sijaitsee myös Heinjoen asemanseutu ("posjolok pri stantsii Veštševo").


title: Marika Fingerroos

text: Marika Kristiina Tupila (o.s. Fingerroos, s. 29. maaliskuuta 1979 Ruukki) on suomalainen malli ja laulaja. Hän on opiskellut Vaasan ammattikorkeakoulun liiketalouden linjalla. Nykyään opiskelee Seinäjoen ammattikorkeakoulussa agrologiksi.


title: Marika Fingerroos

text: Fingerroos tuli julkisuuteen kesällä 2004 kyläkauppias Vesa Keskisen rakastajattarena. Lehdistö lanseerasi nopeasti uuden termin salarakas, jota alettiin käyttää runsaasti puhekielessä sekä keltaisen lehdistön parissa muissakin tapauksissa.


title: Marika Fingerroos

text:
Vuonna 2005 Fingerroos avioitui Jani Ollilan kanssa ja erosi hänestä vuonna 2014. Heillä on yhteinen, kesällä 2009 syntynyt poika. Fingeroos synnytti eri isälle helmikuussa 2016 poikalapsen. Fingerroos avioitui heinäkuussa 2016 ja otti aviomiehensä sukunimen.
Fingerroos on levyttänyt Martina Aitolehden kanssa nimellä Salarakkaat.


title: Hiittinen

text: Hiittinen () oli Varsinais-Suomessa sijainnut Suomen kunta. Se erotettiin Kemiön kunnasta omaksi kunnakseen vuonna 1861, ja liitettiin vuonna 1969 Dragsfjärdiin. Vuodesta 2009 alue on ollut osa Kemiönsaaren kuntaa.


title: Hiittinen

text: Hiittinen on edelleen käytössä nimenä Kemiönsaaren kunnan saaristolle. Hiittisten naapurikunnat olivat Bromarv, Dragsfjärd, Hanko, Nauvo ja Västanfjärd.


title: Hiittinen

text: Hiittisistä on löytynyt Suomen ainoa tunnettu riimukiven kappale. Siellä oli viikinkien idäntien pysähdyspaikka, ja Rosalan ja Hiittisen välinen Kirkkosalmi on mainittu jo varhaisissa lähteissä. Vakituisen asutuksen ajoittaminen on hankalaa, mutta saarilta on tehty esinelöytöjä 800-luvulta. 1200-luvulla Hiittisen saarelle rakennettiin kristillinen kappeli, joka hylättiin 1600-luvulla nykyisen puukirkon valmistuttua.


title: Hiittinen

text: Hallinnollisesti Hiittinen on kuulunut Kemiön pitäjään. Saarilla on ollut oma kappalainen 1600-luvusta lähtien, ja seurakunta ja kunta itsenäistyivät vuonna 1861. Hiittinen liitettiin Dragsfjärdiin 1969, joka puolestaan yhdistyi vuonna 2009 Kemiönsaaren kuntaan.


title: Hiittinen

text: Hiittinen koostuu yli 2 000 saaresta ja luodosta. Saariston pääsaaret ovat Rosala ja Hiittinen. Merenkulkulaitoksen yhteysalus M/S Aura liikennöi Kasnäsistä Rosalan saarelle, josta on tieyhteys Hiittisten kylään.


title: Hiittinen

text: Saariston pohjoisimpiin saariin on siltayhteys Kemiöstä. Muita merkittäviä saaria, joilla on vakituista asutusta ovat muun muassa Högsåra, Biskopsö ja Vänö. Pääsaarten eteläpuolella saaristo harvenee ja kasvillisuus saarilla vähenee. Örö ja Bengtskär ovat näistä saarista tunnetuimmat.


title: Hiittinen

text: Hiittisten suurimmat kylät ovat Hiittinen, Högsåra, Kasnäs ja Rosala, joista Rosala on väkiluvultaan suurin. Hiittisten kylässä seurakunnan kirkonkylä ja siellä sijaitsee monet tärkeät palvelut ja Hiittisten puukirkko.


title: Hiittinen

text: Hiittisten VPK valittiin vuoden vapaapalokunnaksi vuonna 2008. Palokunnalla on sammutusauto ja miehistönkuljetusauto käytössään.


title: Hiittinen

text: Bergö, Biskopsö, Bolax, Böle, Hiittinen (Hitis), Holma, Högsåra, Kakskiela (Kaxskäla), Kasnäs, Rosala, Stubbnäs, Tunhamn, Vänoxa, Vänö


title: Hiittinen

text: Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Hiittisissä ei ollut lainkaan taajamia.


title: Hiittinen

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Hiittisten väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.


title: Hiittinen

text: Hiittinen oli vuodesta 1963 kaksikielinen kunta, jossa enemmistön kieli oli ruotsi, sitä ennen yksikielisesti ruotsinkielinen. Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan Hiittisten 901 asukkaasta suomenkielisiä oli sata ja loput 801 ruotsinkielisiä. Ruotsinkielisten osuus väestöstä oli 88,9 prosenttia.


title: Hiittinen

text: Hiittisissä toimii evankelisluterilainen Kemiönsaaren seurakunnan Hiittisten kappeliseurakunta. Kirkkosaaren Kirkkosalmen rannalla oli 1200-luvulta alkaen puusta rakennettuja kappeleita hautausmaineen. Näistä viimeisintä käytettiin vuoteen 1637, jolloin päätettiin rakentaa uusi kappeli Hiittisten kylään, paikalle, jonka vieressä sijaitsee nykyinen kirkko. Tätä kappelia käytettiin uuden kirkon rakentamiseen asti. Vuonna 1674 Hiittisistä tuli Kemiön seurakunnan alainen kappeliseurakunta. Nykyisen ristikirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1685 ja sen kerrotaan valmistuneen 1686. Vuonna 1695 Hiittinen sai itselleen jaetun kappalaisen, jolla oli asunto Hiittisissä, ja vuodesta 1706 lähtien se sai oman vakituisesti paikkakunnalla asuvan saaristokappalaisen. Vuonna 1861 Hiittisten kunnan itsenäistyessä syntyi myös itsenäinen Hiittisten seurakunta. Vuonna 1969 se sai yhteisen talouden Dragsfjärdin seurakunnan kanssa. Vuonna 2009 siitä tuli Kemiönsaaren seurakunnan kappeliseurakunta.


title: Hiittinen

text: Hiittisten pitäjäruoaksi äänestettiin 1980-luvulla silakasta ja perunasta valmistettu "gammelmosters strömmingsrätt".


title: Hiitola

text: Hiitola on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalassa Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Hiitolan pinta-ala oli 423,2 km² ja asukasluku 8 265 (1939). Nykyisin Hiitolan pohjoisosa kuuluu Karjalan tasavaltaan ja eteläosa Leningradin alueeseen. Karjalan tasavaltaan kuuluva osa muodostaa pääpiirteittäin Hiitolan maalaiskunnan. Hiitolan asemakylä on nykyään Hiitolan alueen keskus, kun entinen kirkonkylä on ollut neuvostoaikana sotilaskohde (Kulikovo), ja sen lakkauttamisen jälkeen on muuttunut siviilikyläksi. Hiitolan alue jakautuu Laatokan saariston rikkonaiseen maisemaan idässä ja asumattomaan erämaahan lännessä. Varsinaisesti asuttuja alueita ovat Asila, Pukinniemi, Tiurula ja Vaavoja sekä entinen Hömmön alue, jolle on annettu nimeksi Taunan tai Tounan. Kaikki muut entiset kylät ovat enimmäkseen autioituneet.


title: Hiitola

text: Hiitolan ortodoksinen väestö kuului Tiurulan ortodoksiseen seurakuntaan. Hiitolan väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin Keski- ja Pohjois-Satakunnan kuntiin: Ahlainen, Honkajoki, Kankaanpää, Karvia, Kullaa, Luvia, Merikarvia, Nakkila, Noormarkku, Pomarkku, Pori, Porin mlk, Siikainen ja Ulvila.


title: Hiitola

text: Alakokkola, Asila, Haapalahti, Haukkavaara, Hiitola (Kirkonkylä), Huiskonniemi, Hännilä, Iitula, Ivankoski, Kavonsalmi, Kilpola, Kopsala, Koukunniemi, Kuoksjärvi, Kyläjärvi, Kylälahti, Kylät, Laurola, Lipola, Mustola, Nehvola, Petkola, Piimälä, Pohjiinkylä, Pukinniemi, Päijälä, Raivattala, Siisiönmäki, Sirsjärvi, Telkinniemi, Tenhola, Tiurula, Tounaa, Tujula, Ulaskanniemi, Unkola, Uusikylä, Vaavoja, Valtola, Veijala, Yläkokkola.


title: Hiitola

text: Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 15 koulupiiriin.


title: Hiitola

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Hiitolan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.


title: Hinnerjoki

text: Hinnerjoki oli Satakunnassa sijainnut kunta, jonka alue liitettiin Euraan vuonna 1970. Vuonna 1995 alueella oli 521 asukasta. Hinnerjoen puukirkko on rakennettu alkujaan vuonna 1755, ja se rakennettiin uudelleen vuonna 1799. Hinnerjoki erotettiin Laitilan seurakunnasta omaksi seurakunnakseen viimeistään vuonna 1759. Tällä hetkellä Hinnerjoen kylässä asuu noin 900 henkeä.


title: Hinnerjoki

text: Hinnerjoen halki virtaa samanniminen joki, joka Lapin kunnan puolella muuttuu Lapinjoeksi. Se saa alkunsa enimmäkseen entisen Honkilahden puolella olevasta Koskeljärvestä.


title: Hinnerjoki

text: Hinnerjoen naapurikunnat olivat Eura, Lappi, Laitila, Karjala ja Honkilahti.


title: Hinnerjoki

text: Hinnerjoen vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1953


title: Hinnerjoki

text: Hinnerjoelle asutettiin viime sotien jälkeen Metsäpirtin siirtoväkeä.


title: Hinnerjoki

text: Hinnerjoen kirkonkylä kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.


title: Hinnerjoki

text: Vaaljoen kylässä on vaikuttanut vuoden 1890 tienoilla rukoilevaisuuden pohjalta syntynyt herätysliike.


title: Hinnerjoki

text: Hinnerjoki, Korpi ja Vaaljoki.


title: Hinnerjoki

text: Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Hinnerjoella oli yksi taajama: kirkonkylä (660 asukasta).


title: Hinnerjoki

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Hinnerjoen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.


title: Honkilahti

text: Honkilahti () oli Satakunnassa sijainnut Suomen kunta.


title: Honkilahti

text: Honkilahti muodostettiin vuonna 1657 Euraan kuuluvaksi rukoushuonekunnaksi ja se erosi Eurasta omaksi kunnakseen vuonna 1904. Kunta liitettiin 1970 takaisin Euraan. Honkilahdella on puukirkko, jonka on suunnitellut Tuomas Samuelinpoika Rahvonius vuonna 1759. Se sijaitsee Koskeljärven pohjoispäässä. Kuntaan kuului myös useita kilometrejä Pyhäjärven rantaviivaa.


title: Honkilahti

text: Vuonna 1960 94,36 %:ssa kotitalouksista oli sähköt. Honkilahden väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1957, jolloin asukkaita oli 1887. Tuolloin väestötiheys oli 16,13 asukasta neliökilometriä kohden.


title: Honkilahti

text: Honkilahden naapurikunnat olivat Eura, Lappi, Hinnerjoki, Laitila, Karjala, Mynämäki, Yläne ja Säkylä.


title: Honkilahti

text: Honkilahden vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers ja se vahvistettiin vuonna 1951.


title: Honkilahti

text: Honkilahdelle asutettiin viime sotien jälkeen Räisälän siirtoväkeä. Auvainen, Haveri, Honkilahti (Kirkonkylä), Komoinen, Lellainen, Löyttylä, Mannila


title: Honkilahti

text: Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Honkilahden taajamat olivat kirkonkylä (284 asukasta) ja Mannila (293 asukasta). Kumpaakaan ei lasketa enää nykyään taajamaksi.


title: Honkilahti

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Honkilahden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.


title: Ami Hauhio

text: Aimo Robert ”Ami” Hauhio (14. kesäkuuta 1912 Viipuri – 16. joulukuuta 1955) oli suomalainen taiteilija, sarjakuvantekijä, kuvittaja, sanomalehti- ja pilapiirtäjä, kartanpiirtäjä ja kivipiirtäjä. Hän oli Viipurin Taiteilijaseuran ja Suomen Taidepiirtäjien Liiton jäsen (myös johtokunnassa). Suomen Taidepiirtäjien Liiton varapuheenjohtajana hän oli 1948. Hauhio muistetaan erityisesti yhtenä oman aikansa merkittävimmistä suomalaisista sarjakuvapiirtäjistä ja suomalaisen science fictionin edelläkävijänä.


title: Ami Hauhio

text: Hauhio teki runsaat 300 kirjan- ja lehdenkantta. Yleisradio vanha pyöreä logo, jossa lukee RADIO, on Hauhion piirtämä.


title: Ami Hauhio

text: Sota-aikana Lukemista Kaikille -lehdessä seikkaili Hauhion piirtämä "Ismo Lento, rajaseudun poika". Sen oikeudet omisti Tekijätoimisto. ja tämä syndikoitu sarja ilmestyi ilmeisesti myös muissa lehdissä.


title: Ami Hauhio

text: Olavi Kanervan ja Reino Helismaan kirjoittama, Hauhion piirtämä suomalaisen science fiction -sarjakuvan klassikko "Maan mies Marsissa", jossa kuitenkin huoletta kopioitiin Alex Raymondin sarjaa "Flash Gordon", ilmestyi ensi kerran Isku-lehdessä jatkosarjana vuosina 1940–1941. Sen olivat käsikirjoittaneet Olavi Kanerva ja Reino Helismaa. "Maan mies Marsissa" julkaistiin myös albumina vuonna 1947, mutta julkaisu ei sisältänyt kaikkia sivuja ja sarjakuvan kuvajakoa oli muutettu. Vuonna 2011 Zum Teufel! julkaisi "Maan miehen Marsissa" alkuperäisen kuvajaon mukaisessa albumimuodossa.


title: Ami Hauhio

text:
Hauhion sarjakuvia julkaistiin säännöllisesti Pellervo-lehdessä jatkosarjoina. Esimerkiksi 1947–1950 ilmestyi science fiction -seikkailu "Koltan perintö", joka oli jatkoa Valojuova-lehdessä vuosina 1944–1946 ilmestyneelle sarjakuvalle. Seinäjoen sarjakuvaseura julkaisi "Koltan perinnön" albumina vuonna 1984. Pellervossa ja Lasten Maailma -lehdessä julkaistiin Hauhion sarjakuvaversioita nuortenkirjallisuuden tunnetuimmista teoksista (esimerkiksi "Aarresaari" värillisenä Pellervossa, viimeinen osa 7/1961).
Seura-lehdessä ilmestyi vuonna 1950 jatkosarjana (n:ot 36–47) Hauhion piirtämä Pekka Lipponen ja Kalle-Kustaa Korkki -sarjakuva. Vuonna 1952 Olavi Kanervan päätoimittamassa Seikkailujen maailma -lehdessä ilmestyi myös Hauhion "Lentävä lautanen" -sarjakuva, jonka Kanerva oli kirjoittanut. Edellä mainittujen teosten ohella Hauhio piirsi monia muitakin seikkailu- tai huumorisarjakuvia.


title: Ami Hauhio

text: Hauhion tyyliin vaikutti selvästi Flash Gordonin piirtäjä Alex Raymond ja muuta yhdysvaltalaiset tekijät, mutta hänen tyylinsä oli kulmikkaampaa ja kankeampaa. Hänen alkuperäispiirroksiaan on säilynyt vähän.


title: Ami Hauhio

text: Timo Kokkilan kokoama Hauhion elämäntyötä esittelevä näyttely on Tampereella Finlaysonilla TR1-galleriassa kesällä 2014 elokuun loppuun asti.


title: OpenVMS

text: OpenVMS, alkujaan VMS (Virtual Memory System), myöhemmin myös VAX/VMS, on Digital Equipment Corporationin 1970-luvun loppupuolella kehittämä moniajava monen käyttäjän käyttöjärjestelmä, joka oli suosittu varsinkin 1980-luvulla. Alun perin se oli tarkoitettu vain DEC:n omille VAX-minitietokoneille, mutta siirrettiin myöhemmin myös Alpha- ja IA-64-suoritinarkkitehtuureille. Sitä pidetään yleensä suhteellisen vakaana ja luotettavana järjestelmänä, ja sitä on käytetty muun muassa pankeissa, teollisuudessa ja yliopistoissa, yleensä erilaisissa palvelintehtävissä.


title: OpenVMS

text: OpenVMS:n oikeudet omistaa tällä hetkellä Hewlett-Packard. Yhtiötä, samoin kuin edellisiä omistajia, on arvosteltu siitä, ettei se markkinoi järjestelmää aktiivisesti.


title: OpenVMS

text: "Roadmap"-suunnitelman mukaan käyttöjärjestelmä on tulossa x86-64 alustalle vuonna 2018.


title: OpenVMS

text: OpenVMS on perinteisesti kilpaillut Unixin kanssa, ja siinä on käytetty myös joitakin samoja teknisiä ratkaisuja, mutta se on yleiseltä toteutukseltaan melko erilainen.


title: OpenVMS

text: Käyttöjärjestelmän komentokielenä toimii DCL (DIGITAL Command Language) ja ikkunointijärjestelmänä X:än perustuva DECwindows. Tiedostojärjestelmänä on tavallisesti ODS-2, jonka kanssa yleensä käytetään tiedostojen ja tietueiden hallintaan järjestelmää nimeltään RMS (Record Management Services). Tiedonsiirrossa käytettyjä tietoliikenneprotokollia ovat muun muassa DECnet ja TCP/IP. Yleisiä tekstieditoreita ovat EVE (Extensible Versatile Editor) sekä vanhempi EDT.


title: OpenVMS

text: Käyttöjärjestelmä tukee moniprosessointia 32 suorittimeen asti. Se on myös klusteritekniikoiden edelläkävijä; OpenVMS-klusterissa voi olla tarvittaessa 96 solmua () ja etäisyydet ovat enintään noin 800 km.


title: OpenVMS

text: Käyttöjärjestelmälle on saatavissa melko kattava valikoima erilaisia ohjelmointi- ja kehitystyökaluja sekä aiheeseen liittyvää muuta materiaalia. Yleisiä ajonaikaisia kirjastoja on saatavilla muun muassa merkkijonojen käsittelyyn, pääteriippumattomaan näytönkäsittelyyn sekä päivämäärän ja ajan esittämiseen. Näiden kirjastojen rutiineja voidaan kutsua eri kielistä, kuten symbolisesta MACRO-konekielestä, C++:sta tai Cobolista. Käyttöjärjestelmän ohjelmointikielten funktiokutsut on pyritty standardoimaan siten, että jollakin tietyllä kielellä kirjoitetut rutiinit voivat helposti kutsua jonkun toisen kielen rutiineja (), mikä helpottaa monikielisten ohjelmien kehittämistä.


title: OpenVMS

text: OpenVMS on tarvittaessa pitkälti POSIX-yhteensopiva. Sisäiseltä rakenteeltaan se perustuu perinteiseen monoliittiseen ytimeen (joskin DEC:llä kokeiltiin aikoinaan toteutusta myös Mach-mikroytimen päälle). Järjestelmä on suunniteltu sekä ositus- että myös jossain määrin reaaliaikakäyttöön.


title: OpenVMS

text: Käyttöjärjestelmän kehittäminen aloitettiin vuonna 1975 koodinimellä Starlet (VAXin koodinimi oli Star). Hanketta johti Roger Gourd, ja järjestelmän teknisestä suunnittelusta vastasivat pääasiassa Dave Cutler ja Dick Hustvedt. Monet alkuperäisen kehittäjätiimin jäsenistä olivat aikaisemmin osallistuneet PDP-11-minitietokoneen RSX-11M-käyttöjärjestelmän kehittämiseen, mikä näkyi myös siinä, miten VMS suunniteltiin.


title: OpenVMS

text: Alkuvaiheessa suurin osa VMS:ää toteutettiin MACRO-kielellä ja loput pitkälti korkeamman tason BLISS-kielellä. Käyttöjärjestelmän ensimmäinen virallinen versio julkaistiin vuonna 1978. VMS:n yhteydessä usein mainitun klusterituen järjestelmä sai versiossa 4.0 vuonna 1984, ja ikkunointijärjestelmä ilmestyi versiossa 5.1 vuonna 1989. Nimeä OpenVMS alettiin käyttää vuonna 1991, versiosta 5.5 lähtien. Vuotta myöhemmin ilmestyi ensimmäinen Alpha-arkkitehtuurille tarkoitettu versio. Ensimmäinen yleisesti saatavilla oleva IA-64-versio ilmestyi puolestaan vuonna 2005.


title: Ihantala

text: Ihantala (vuodesta 1948 ) oli luterilainen seurakunta ja sen kirkonkylä Viipurin maalaiskunnan pohjoisosassa. Ihantala muistetaan jatkosodan torjuntataisteluista, jotka tapahtuivat Ihantalan kirkonkylässä. Kirkonkylä tuhoutui täysin tässä Talin–Ihantalan taistelussa.


title: Ihantala

text: Ihantala, Juustila, Kaipola, Kilpeenjoki, Kilpeenjoki-Sydänmaa, Konkkala, Kurikkala, Kähäri, Lyykylänjärvi, Mannikkala, Nikoskela, Peronjoensuu, Pihkala, Repola-Lyykylä, Ryysylä, Syvälahti, Tali, Terävälä, Uusikartano, Ylivesi


title: Tietokoneavusteinen suunnittelu

text: Tietokoneavusteinen suunnittelu eli CAD () on tietokoneen käyttöä apuvälineenä etenkin insinöörien ja arkkitehtien harjoittamassa suunnittelutyössä.


title: Tietokoneavusteinen suunnittelu

text: Tietokoneavusteinen suunnittelu sisältää muun muassa numeerista laskentaa, 2D-piirtämistä, 3D-mallinnusta ja tietokonesimulointia:


title: Tietokoneavusteinen suunnittelu

text: Tietokoneella tehtävän suunnittelutyön monimutkaistuessa, esimerkiksi simulointien yhteydessä puhutaan usein "tietokoneavusteisesta tekniikasta" (CAE, ) erotuksena vanhemmasta, piirtämiseen liitetystä "CAD"-termistä.


title: Tietokoneavusteinen suunnittelu

text: Tietokoneavusteisen suunnittelun tuloksia on käytetty valmistustekniikan laitteiden "numeeriseen ohjaukseen" jo 1950-luvulta asti. Tällöin valmistustieto koneelle saadaan ilman välissä olevaa piirustusten tulkintavaihetta, suoraan tiedostoina. Esimerkiksi auton pellit saadaan leikattua teräsrullalta tarkasti oikean kokoisina tiedostojen perusteella. Menetelmästä käytetään lyhennettä "CNC" ( computerized numerical control), laitteesta nimitystä "NC-kone".


title: Tietokoneavusteinen suunnittelu

text: Järjestelmän ohjausta varten on 1980-luvulta lähtien kehitetty erityisiä "CAM-ohjelmia" – (, ). Ruiskupuristusmuoviosien, valuosien ja koneistettavien osien valmistuksessa CAD-CAM -tekniikka on yleinen menetelmä.


title: H-mollimessu (Bach)

text:
H-mollimessu (BWV 232) on Johann Sebastian Bachin uran loppupuolen suurteos. Hyvin monet messun osat ovat parodioita Bachin aikaisemmista teoksista, uudelleen sovitettuna ja yhdistettynä. H-mollimessu sisältää Bachin säveltämää musiikkia lähes kahdenkymmenenviiden vuoden ajalta ja siinä on valtava tyylien kirjo. Teoksessa yhdistyy jo lähes galantti kepeys raskaan hartaaseen renessanssikuoromusiikkiin sekä fuugaan ja italialaiseen konserttotyyliin.
Kaikista Bachin teoksista h-mollimessu jakaa ehkä voimakkaimmin mielipiteitä. Jotkut musiikkitieteilijät ja säveltäjät, esimerkiksi Carl Friedrich Zelter katsovat sen olevan ”luultavasti suurin musiikkitaideteos, minkä maailma on milloinkaan nähnyt”, kun taas toiset, jotka arvostavat tyylin yhtenäisyyttä, katsovat sen häviävän vertailussa esimerkiksi Bachin Matteus-passiolle.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Bach oli aikaisemmin, vuosien 1735 ja 1740 välisenä aikana, säveltänyt neljä huomattavasti lyhyempää messua (BWV 233–236), joista suurin osa oli ilmeisesti sävelletty Dresdenin hovia ja sen hallitsijaa vaaliruhtinas Fredrik August II:ta varten osoitukseksi hovisäveltäjän ahkeruudesta. Tätä näkemystä tukee se, että Dresdenin kirjoissa Bach oli merkitty nimenomaan kirkkomusiikin säveltäjäksi. Toisin kuin edeltäjänsä, h-mollimessua ei ollut tarkoitettu jumalanpalveluksissa esitettäväksi. Teoksen säveltäminen ei perustunut mihinkään tilaukseen, ja on hankala kuvitella sille mitään sopivaa käyttötarkoitusta aikansa virallisissa kirkonmenoissa.


title: H-mollimessu (Bach)

text:
Monien muiden Bachin teosten tavoin h-mollimessua ei sävelletty yhdellä kertaa, vaan ensimmäiset jaksot, Gloria ja Kyrie, sävellettiin jo vuosina 1724 ja 1731. Ne muodostavat itsenäisen teoksen BWV formula_1, jonka Bach lähetti Dresdenin hoviin hakiessaan sieltä hovisäveltäjän paikkaa vuonna 1733. Toisin kuin aikaisemmalla työnhakuyrityksellä, jolloin teosnäytteenä olivat Brandenburgilaiset konsertot, Bachia onnisti tällä kertaa, ja hän sai nimityksen Dresdenin hovin "Hofkapellmeisterikiäksi" vuonna 1736. "Kyrie" ja "Gloria" osat esitettiin ensimmäisen kerran Fredrik August II:n Puolan kuninkaaksi kruunaamisen yhteydessä vuonna 1733.
Messun muiden osien valmistumisajat eivät ole tarkaan tiedossa. Joidenkin tutkijoiden mukaan messun credon, jonka Bach nimesi "Symbolum Nicenumiksi", eli Nikean uskontunnustukseksi, sävellettiin vuosien 1742−45 välisenä aikana, kun taas toiset ovat sitä mieltä että se on sävelletty jo vuonna 1732. Messun muut osat on sävelletty todennäköisesti 1740-luvun loppupuolella. Bach viimeisteli messun viimeisenä elinvuotenaan, vuonna 1749. Tuolloin sävelletyt osat on kirjoitettu alkuperäiseen käsikirjoitukseen epävakaalla kädellä, mikä johtunee säveltäjän sairauksista.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Johann Sebastian Bachin kuoltua teoksen käsikirjoitus jäi hänen pojalleen Carl Philipp Emanuelille, joka tiettävästi esitteli sitä lukuisille oppineille ja keräilijöille. Hän myös esitti siitä osia: ainakin "Symbolum Nicenumin" hyväntekeväisyyskonsertissa Hampurissa vuonna 1786. 1800-luvun alussa ainakin Johann Nikolaus Forkel ja Joseph Haydn omistivat sen käsikirjoitukset ja myös Ludwig van Beethovenin tiedetään kahdesti pyrkineen hankkimaan siitä kopion. Teoksen julkaisi ensimmäistä kertaa Simrock-kustantamo Bonnissa vuonna 1845. "Bach-Gesellschaft" julkaisi teoksen vuonna 1856 ja korjatun edition vuotta myöhemmin, kun yhdistys oli saanut käsiinsä teoksen alkuperäiskäsikirjoituksen.


title: H-mollimessu (Bach)

text: "Neue Bach Ansgabe" julkaisi teoksesta uuden edition vuonna 1954 Friedrich Smendin toimittamana. Smend kiinnitti huomiota erityisesti teksen rakenteeseen neljänä erillisenä yhteennidottuna käsikirjoituksena ja toi esiin paljon uutta tietoa Bachin sävellysprosessista sekä sovitus- ja parodiointimenetelmistä. Editiota kritisoitiin kuitenkin laajasti sen käsikirjoitusvalinnoista, joista osa ajoittui Bachin kuoleman jälkeen. Christoph Wolffin tekemä uudempi editio on korjannut monia näistä puutteista. Teoksen alkuperäiskappaletta säilytetään Berliinin valtiollisessa kirjastossa.


title: H-mollimessu (Bach)

text: On epäilty, ettei koko teosta ole alun perin tarkoitettukaan esitettäväksi yhtenä kokonaisuutena. Tämän teorian tukena on ainakin kolme seikkaa: ensinnäkään Bach ei antanut teokselleen nimeä, vaan nimesi ainoastaan teoksen eri osat ja kansilehdet alkuperäiskäsikirjoituksessa; toiseksi, teoksen eri osat ovat sovituksiltaan ja esittäjiltään varsin erilaiset; ja kolmanneksi, teos on liian pitkä (noin kaksi tuntia) kirkollisia tarkoituksia varten.


title: H-mollimessu (Bach)

text: 1810-luvulla "Berlin Singakademie" harjoitutti koko teoksen ja sen osia esitettiin useasti seuraavien muutaman vuosikymmenen aikana. Ensimmäinen varma kokonaisesitys tapahtui kuitenkin vasta "Riedel-Vereinin" toimesta Leipzigissä vuonna 1859. Ensiesityksen jälkeen teosta ryhdyttiin esittämään useammin ja se nousi musiikkitieteiljöiden analyysin kohteeksi. Philipp Spitta ja Albert Schweitzer ovat löytäneet teoksesta luterilaisuutta ja katolisuutta yhdistäviä piirteitä.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Suomessa h-mollimessu on kuulunut Cantores Minores -poikakuoron ohjelmistoon muiden Bachin suurteosten, Matteuspassion, Johannespassion ja Jouluoratorion ohella sen perustamisvuodesta (1952) lähtien.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Bachin tuotannossa sävellaji h-molli liittyy usein passiiviseen kärsimykseen. Messun lisäksi Bach käytti tätä sävellajia passioissaan. H-mollimessun useimmat kohdat perustuvat Bachin aikaisemmista teoksista, lähinnä juuri kantaateista otettuihin teemoihin, jotka on sovitettu ja sanoitettu uudelleen messua varten. On myös arveltu, että keräämällä parhaina pitämiään osia eri kirkkovuoden sunnuntaita varten sävelletyistä kantaateista, Bach olisi pyrkinyt ”säilyttämään” kappaleet osana katolista messua, jota hän olisi ehkä pitänyt pysyvämpänä sävellysmuotona. Myös monien sellaisten messun osien, joiden alkuperää ei tunneta, on arveltu olevan lainauksia hävinnäistä uskonnollisista ja maallisista kantaateista


title: H-mollimessu (Bach)

text: Bach jakoi messun tekstin hyvin pieniin osiin, mikä helpotti aikaisemmin sävelletyn musiikin sovittamista uuteen ympäristöön ja sanoihin. Lainattavan teoksen ja messun kohdan tekstit muistuttavat joissakin messun kohdissa toisiaan, esimerkiksi glorian osaa "Gratias agimus tibi" (Kiitämme sinua) varten lainattiin kantaatin nro 29 kohtaa, jossa kuoro laulaa "Wir danken dir, Gott" (Kiitämme sinua, Herra).


title: H-mollimessu (Bach)

text: Teoksen keskeinen syklinen rakenne on "gloria"-jakson "Gratias agimus tibin" teeman toistuminen teoksen viimeisessä "Dona nobis pacem" osassa. Lisäksi sekä h-molli, että D-duuri sävellajit toimivat teoksen läpi eräänlaisina kiintopisteinä ja sävellajien vaihtuminen teoksessa on huolellisesti harkittua.


title: H-mollimessu (Bach)

text: H-mollimessussa Bachin onnistui sommittelemaan monimuotoisen musiikillisen materiaalin jäsennellyksi kokonaisuudeksi. Alkuperäiskäsikirjoituksesta voidaan nähdä, että Bach jakoi messun neljään pääjaksoon katolisen "missa ordinariumin" mukaisesti. Näistä ensimmäinen sisältää "kyrie" ja "gloria" osat, toinen uskontunnustuksen eli "credon" ja kolmas "sanctuksen". Viimeisen nimenä on "Osanna, Benedictus, Agnus Dei et Dona nobis pacem".


title: H-mollimessu (Bach)

text: Teoksen avaa monumentaalinen ja fuugamainen "Kyrie eleison" (h-molli) adagiossa, joka on sävelletty kahdelle huilulle, kahdelle oboe d’amorelle, jousille, basso continuolle ja viisiääniselle kuorolle.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Sitä seuraa kahden sopraanon duetoksi sävelletty "Christe eleison" (D-duuri), jossa laulajia säestävät vain jousisoittimien ritornello ja basso continuo. Missan ensimmäisen osan päättää toinen "Kyrie eleison"-fuuga (fis-molli), jossa kromaattisen teeman aloittaa bassot, joiden jälkeen tenorit, altot ja sopraanot seuraavat järjestyksessä.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Kyrien hartaan ja murheellisen tunnelman jälkeen Gloria (D-duuri) on riemukasta musiikkia. Viisiäänistä kuoroa säestää kolme trumpettia ja patarummut. "Et in terra pax" on rauhallisempi ja alkaa "attacca" Glorian perään. "Laudamus ten" (A-duuri) esittävät soolosopraano ja -viulu jousien ja continuon säestäessä. "Gratias agimus tibi" (D-duuri) pohjautuu Bachin 29. kantaattiin, joka sävellettiin Leipzigin kaupunginvaltuuston virkaanastujaisiin 27. elokuuta 1731. Se on neliääninen fuuga, jossa kuoron äänet aloittavat yksi kerrallaan jälleen nousevassa järjestyksessä koko orkesterin säestäessä. Sopraanon ja tenorin duettona esittämästä "Domine Deus" -osasta (G-duuri) siirrytään ilman taukoa "Qui tollis peccata mundi" -osaan (h-molli), joka on peräisin vuonna 1729 sävelletystä 46. kantaatista "Schauet doch und sehet". Oboe d’amore ja alttosolistin aaria "Qui sedes ad dextram Patrista" seuraa bassoaaria "Quoniam tu solus sanctus" (D-duuri) kahden fagotin sekä continuon kanssa korkean käyrätorvisoolon säestämänä. Glorian päättää iloinen ja ylistävä, osittain fuugamainen, viisiääninen (SSATB) "Cum Sancto Spiritu".


title: H-mollimessu (Bach)

text: Musiikkitieteilijä Malcolm Boyd kuvailee "Symbolum Nicenum" -osaa holvikaarimaiseksi rakennelmaksi, jonka reunoilla on kaksi suurta kuoro-osuutta: "Credo" ja "Confiteor / Et expecto", holveina kaksi soolo-osuutta "Et in unum Dominum" ja "Et in Spiritum Sanctum" ja keskipilarina kolme koraalijaksoa.Credon aloittavat ja lopettavat "stile anticon" -tyyliin eli renessanssityyliin sävelletyt kuoro-osuudet, jotka on hyvin todennäköisesti sävelletty nimenomaan h-mollimessua varten. Ne ovat merkittäviä Bachin myöhemmän luomiskauden kontrapunktisia teoksia. Molempiin on lainattu osia gregoriaanisesta sävelmästä, josta Bach sommittelee Credo-jakson aloittavassa osassa "Credo in unum Deum" viisiäänisen fuugan. Fuugasta tulee myöhemmin seitsenääninen ensimmäisen ja toisen viulun tullessa mukaan. Sama teema toistuu Credo-jakson viimeisessä osassa "Confiteor unum baptisma".


title: H-mollimessu (Bach)

text: Credon toinen osa on enimmäkseen homofoninen. "Patrem omnipotentem" pohjautuu vuonna 1729 kirjoitettuun kantaattiin 171 "Gott, wie dein Name, so ist auch dein Ruhm". "Et in unum Dominum Jesum Christum" on sopraanon ja alton duetto, jota säestää kaksi oboe d’amorea, jouset ja continuo, ja sitä seuraavaa viisiäänistä kuoroa "Et incarnatus estiä" säestävät viulut ja continuo. "Crucifixus etiam pro nobis" on muodoltaan passacaglia ja sisältää toistuvan, kromaattisesti laskevan bassokuvion, joka on lainattu kantaatista 12 "Weinen, Klagen, Sorgen, Zagen". Bach sävelsi kantaatin jo vuonna 1714 Weimarissa ja on koko messun varhaisin sävelletty osa. Ylösnousemuksen riemua kuvaavassa viisiäänisessä kuoro-osassa "Et resurrexit tertia die" soittaa täysi orkesteri, jota lisäksi säestävät vielä trumpetit ja patarummut. Osan oletetaan olevan lainaus kadonneesta konsertosta.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Credon toinen soolo-osa "Et in Spiritum Sanctum" on basson laulama aaria, jota säestää kaksi oboe d’amorea. "Confiteor" on "stile anticon" tyyliin tehty sävellys, jonka keskellä tenorit laulavat cantus firmusta. Osa alkaa hidastua "moderato"-temposta, kun lauletaan "in remissionem peccatorum" (syntien anteeksiantamiseksi) päätyen lopulta surumieliseen "adagioon", jonka tekstinä on "Et expecto resurrectionem mortuorum" (Ja odotan kuolleiden ylösnousemusta). Bach korostaa sanan "mortuorum" (kuolleet) melankolisuutta, mutta sitten lauseen sanoma ikään kuin selviää: kyse ei olekaan kuolleiden suremisesta vaan ylösnousemuksen riemusta, ja musiikki saa juhlavan riemuitsevan sävyn (edelleen samaan tekstiin). Credo-jakson päättää vuonna 1729 sävelletyn hääkantaatin "Jauchzet, ihr erfreuten Stimmen" (BWV 120) uudelleensovitus, viisiääninen konserttofuuga, jonka da capo-jakson alkuosasta Bach poisti alku- ja loppuritornellot ja lisäsi siihen toisen sopraano-osan.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Sanctus (D-duuri), joka ensiesitettiin Leipzigissa joulupäivänä vuonna 1724, koostuu kuusiäänisestä kuoro-osuudesta (SSAATB). Kuoroa säestää kolme trumpettia, patarummut, kolme oboeta, jouset ja basso continuo. Sanctus alkaa rauhallisella "adagio"-osuudella, mutta siirryttäessä sanoihin "Pleni sunt coeli" se muuttuu reipastempoisemmaksi fugatoksi 3/8-sävellajissa.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Iloinen ja reipas Osanna (D-duuri) on johdettu kantaatista BWV 215 "Preise dein Glücke, gesegnetes Sachsen", joka sävellettiin Friedrich August II:n Puolan kuninkaaksi (August III:ksi) valitsemisen ensimmäisenä vuosipäivänä vuonna 1734. Kahta kuoroa (SATB + SATB) säestää koko orkesteri. Benedictus (h-molli) on kaunis huilun soinnittama tenoriaaria, jonka päätteeksi Osanna kerrataan.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Agnus Dei (g-molli) perustuu kantaattiin "Ach bleibe doch, mein liebstes Leben" (BWV 11), Taivaaseenastumisen oratorioon, joka sävellettiin vuoden 1745 helatorstaita varten. Se on alttoaaria, jota säestävät viulut ja basso continuo. Teoksen päättää "Dona nobis pacem" (D-duuri), jossa Gloria-jakson "Gratias agimus tibi" -osaa on muunneltu uusiin sanoihin sopivaksi. Teos loppuu kuoron ja koko orkesterin majesteettiseen D-duuri sointuun.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Ensimmäiset äänitykset messun osista löytyvät joukosta 12 tuuman savikiekkoja, jotka levy-yhtiö His Master's Voice taltioi Royal Albert Hallin konsertista vuonna 1926. Säilyneissä levyissä kuullaan "The Royal Choral Society"n suuren kuoron esittävän Edward Cuthbert Bairstown johdolla joukon koraaliosia innostuneesti ja hämmästyttävän hienovaraisesti.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Messu levytettiin ensimmäistä kertaa kokonaan vuonna 1929 kymmenen viikkoa kestäneen levytysjakson aikana, joka alkoi 18. maaliskuuta ja päättyi 31. toukokuuta. Taidemusiikin tuottaja Teri Noel Towen näkemyksen mukaan Albert Coatesin johtama tulkinta on hyvin epätasainen ja sisältää häikäisevän hienoja soolo-osuuksia (erityisesti Elisabeth Schumannin sopraano- ja Friedrich Schorrin basso-osat), mutta myös outoja balansseja kuoron ja orkesterin välillä, omituisen basso continuo -kokoonpanon (välillä piano ja joskus myös urut) ja hetkittäin suorastaan pahoja epävireisyyksiä. Koko mittavan teoksen äänittäminen oli selvästi haaste sekä esiintyjille että teknikoille, ja levy jäikin ainoaksi melkein kahden vuosikymmenen ajaksi.


title: H-mollimessu (Bach)

text: 1960-luvun lopulta alkaen Bachin musiikin esityksissä on enevässä määrin pyritty niin sanottuun historialliseen autenttisuuteen muun muassa periodisoittimia käyttämällä. Näitä esityksiä yhdistää yleensä orkesterien ja kuorojen aikaisempaa pienempi koko, nopeammat tempot ja laulajien ”ei-wagneriaaninen” laulutyyli. Ensimmäisen ”autenttisen” levytyksen Bachin ajan soittimilla teki Nikolaus Harnoncourt vuonna 1968. Levytys teki suuren vaikutuksen aikansa musiikkimaailmaan. Esityksen viisi häikäisevää solistia, periodisoittimista koottu orkesteri ja hienosti harjoitettu poika- ja mieskuoro, jonka koko vaihteli 16:sta 42:een, saivat aikaan suoraviivaisen mutta tunteisiin vetoavan esityksen.


title: H-mollimessu (Bach)

text: Vuonna 1982 Joshua Rifkinin h-mollimessun levytyksen myötä, jonka hän väitti olevan teoksen ensimmäinen todella alkuperäisversiolle uskollinen levytys, alkoi keskustelu barokkimusiikissa käytettyjen kuorojen koosta. Rifkin tarjosi joukon historiallisiin lähteisiin perustuvia argumentteja näkemyksen tueksi, jonka mukaan Bach käytti vain yhtä laulajaa kutakin äänialaa kohden. Väittely aiheesta on jatkunut sen jälkeenkin. Esimerkiksi muutama vuosi myöhemmin ilmestynyt John Eliot Gardinerin kuuluisa levytys perustuu näkemykseen, jonka mukaan Rifkin on vain osaksi oikeassa: osa perinteisesti kuoron esittämistä kohdista olisi todella tarkoitettu vain yksittäisten laulajien esitettäviksi, mutta useimmissa teoksen kohdissa näin ei ole. Joka tapauksessa h-mollimessun ja muiden barokkiteosten levytyksessä käytettyjen kuorojen koot ovat pienentyneet merkittävästi autenttisuutta tavoittelevien kapellimestareiden vaikutuksesta.


title: CAD

text: Cad tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Impilahti

text: Impilahti (karjalaksi "Imbilahti", ) on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Raja-Karjalassa, Laatokan rannalla, Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Vuonna 1939 Impilahden pinta-ala oli 904,3 km² ja asukasluku 12 891. Impilahden suurin taajama oli teollisuuskeskus Pitkäranta, hallinnollinen keskus Impilahden kirkonkylä.


title: Impilahti

text: Kunnan pääelinkeinoja olivat maa- ja metsätalous, mutta Impilahti oli myös vilkas teollisuuspitäjä. Pitkärannassa oli saha ja selluloosatehdas, ja kunnassa oli myös puuhiomo, tiilitehdas, meijeri, myllyjä, sahoja ja voimalaitoksia. Pitkärannassa myös louhittiin ja jalostettiin kuparimalmia ja jonkin verran rautaa, hopeaa ja tinaa. 1800-luvulla Pitkärannassa oli suuri pullotehdas.


title: Impilahti

text: Impilahden pitäjän aluetta ei vielä 1600-luvun alkupuolella merkitty maakirjoihin pitäjänä, vaan alue kuului Suistamon pogostaan. Suistamon mukana alue kuului vuodet 1651–1669 Salmin kreivikuntaan.


title: Impilahti

text: Pitäjä kuului Käkisalmen lääniin, josta vuonna 1721 tuli osa Vanhaa Suomea. Vuonna 1812 Vanha Suomi liitettiin Viipurin lääninä Suomeen. Vuoden 1868 alusta lähtien pitäjänkokousten sijaan alettiin Impilahdella pitää kuntakokouksia.


title: Impilahti

text: Ensimmäinen kansakoulu kuntaan perustettiin vuonna 1870 ja ensimmäinen höyrykoneen pyörittämä höyrysaha 1873. Vuonna 1932 valmistui Läskelä–Pitkäranta-rautatie. Sen varrella, kolmen kilometrin päässä Impilahden kirkolta sijaitsi laiturivaihde, joka nimettiin Impilahden mukaan.


title: Impilahti

text: Vuonna 1589 Impilahti mainitaan Sortavalan ortodoksisen emäseurakunnan kappelikuntana. Impilahden luterilainen seurakunta perustettiin 1638 käännyttämään Stolbovan rauhassa 1617 Ruotsin hallintaan siirtyneen Käkisalmen läänin ortodoksisia asukkaita. Aluksi jumalanpalvelukset pidettiin talollisten pirteissä tai käytiin Pälkjärven kirkossa, sillä seurakunnan oma kirkko valmistui vasta 1670-luvulla. Laajimmillaan Impilahden luterilaisen seurakunnan alueeseen kuuluivat Impilahden lisäksi Suistamon, Suojärven, Korpiselän ja Salmin pitäjät. Tosin alueella oli vain vähän luterilaisia asukkaita.


title: Impilahti

text: Impilahden luterilaiseen seurakuntaan kuului Pitkärannan rukoushuonekunta. Ortodoksisia seurakuntia Impilahdella oli kaksi Kitelä ja Pitkäranta. Kaikkien seurakuntien kirkot ovat tuhoutuneet sodissa tai niiden jälkeisenä aikana.


title: Impilahti

text: Haukkaselkä, Hippola, Hunttila, Huunukka, Hättilä, Janaslahti, Kerisyrjä, Kirkonkylä, Kitelä, Koirinoja, Koivuselkä, Kokkoselkä, Kytösyrjä, Leppäsilta, Metsäkylä, Mursula, Mäkisalo, Nietjärvi, Pitkäranta, Purovaara, Ruokojärvi, Räkäli, Sumeria, Syskyjärvi, Syskyä, Uomaa ja Välimäki.


title: Impilahti

text: Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 20 koulupiiriin.


title: Impilahti

text: Impilahden Koirinojan seutu tunnetaan talvisodan ankarista mottitaisteluista. Alueella on runsaasti venäläisten sotamuistomerkkejä, ja 2000-luvun alussa siellä paljastettiin sodan muistoksi monumentti Murheen risti.Entinen Impilahden kunnan alue kuuluu nykyisin pääasiassa Karjalan tasavallan Pitkärannan piiriin, jossa se on jaettu Impilahden maalaiskunnan ja Pitkärannan kaupunkikunnan kesken.


title: Impilahti

text: Kirkonkylän eteläpuolella ollut kookas Itä-Karjalan Kansanopisto on tuhoutunut raunioiksi. Sotien jälkeen toiminta siirrettiin Punkaharjulle. Useimmat Impilahden kylistä ovat jääneet tyhjiksi, eikä useimmissa ole edes rakennuksia.


title: Kuriilit

text: Kuriilit eli Kuriilien saaret (, tai 千島列島, "Chishima rettō", ""Tuhansien saarten saaristo"" tai 千島, "Chishima", ""Tuhannet saaret"") on saaristo Japanin suuren pohjoissaaren Hokkaidon sekä Venäjän Kamtšatkan niemimaan välisellä alueella Tyynessämeressä. Kuriilien tuliperäisten saarten ketju erottaa sen luoteispuolella sijaitsevan Ohotanmeren varsinaisesta Tyynestämerestä.


title: Kuriilit

text: Saariryhmä on historian kuluessa kuulunut niin Venäjälle kuin Japanille. Nykyään koko saaristo on Venäjän hallinnassa osana Sahalinin aluetta, mutta eteläisimpien saarten omistuksesta on valtioiden välille toisen maailmansodan jäljiltä jäänyt ratkaisematon aluekiista, Kuriilien kiista. Japani katsoo eteläisten saarten, jotka ovat Kunašir, Shikotan, Iturup sekä Habomai-saariryhmä, olevan osa sen Hokkaidōn prefektuuria. Japani käyttää näistä saarista nimitystä "Hoppō" (北方, "Pohjoiset territoriot").


title: Kuriilit

text: Ainun kielessä sana "kur", mistä saariryhmän japaniin lainattu ja venäläinen nimitys juontuu, tarkoittaa miestä.


title: Kuriilit

text: Saaria asuttanut alkuperäiskansa oli ainut. Japanin hallitus siirsi sen saariryhmään kuuluvalle Shikotanin saarelle ennen toista maailmansotaa.


title: Kuriilit

text: Vladimir Atlasov oli ensimmäisiä Kuriileille matkustaneita venäläisiä vuonna 1697. 1700- ja 1800-luvuilla aluetta tutkivat muiden muassa Danila Antsiferova, I. Kozyrevski, Ivan Jevreinov, Feodor Lužin, Martin Španberg, Ivan Krusenstern ja Vasili Golovnin.


title: Kuriilit

text: Venäjän keisari Aleksanteri I julisti vuonna 1821, että Kuriilit Urupista pohjoiseen kuuluvat Venäjälle. Vuonna 1822 Venäjä lähetti laivasto-osaston ottamaan haltuunsa Tyynenmeren saaria, minkä on katsottu olleen Venäjän Tyynenmeren laivaston historiallinen alku. Toimenpiteellään Venäjä vastasi brittien ja amerikkalaisten alkaneeseen valaanpyyntiin Ohotanmerellä.


title: Kuriilit

text: Kun Venäjän amiraali Jefimi Putjatin vuosina 1853-1855 pyrki avaamaan suhteet siihen saakka ulkomaisilta suljetun Japanin kanssa, tavoitteena oli myös ratkaista Sahalinia ja Kuriilien saaria koskevat hallinta- ja rajalinjakysymykset. Toisaalta samaan aikaan syttyi Krimin sota, jonka yhteydessä brittiläis-ranskalainen laivasto-osasto operoi Ohotanmerellä, mikä myös vaikutti neuvottelujen kulkuun. Venäjä otti tuolloin haltuunsa Amurin alueen ja Sahalinin saaren.


title: Kuriilit

text: Helmikuussa 1855 solmitussa Venäjän ja Japanin välisessä Shimodan sopimuksessa valtioiden raja Kuriileilla määriteltiin Iturupin ja Urupin saarten välillä kulkevaksi, linjalle johon Japani on nykyaikanakin vaatinut rajaa palautettavaksi. Sahalinin hallinta jäi kuitenkin ratkaisematta. Ratkaisua yritettiin 1860-luvulla etsiä muun muassa vaihtokaupoilla, joihin sisältyi Kuriilien saaria.


title: Kuriilit

text: Uudet rajat sovittiin 1875 Pietarin sopimuksella, jolla Japani sai haltuunsa koko Kuriilien saariketjun sekä kaupallisia etuoikeuksia Ohotanmereen. Venäjä sai vastavuoroisesti koko Sahalinin saaren.


title: Kuriilit

text: Venäjälle epäonnisessa Venäjän-Japanin sodassa Japani sai lisäksi haltuunsa Sahalinin saaren eteläosan vuonna 1905 solmitulla Portsmouthin sopimuksella. Ensimmäisessä maailmansodassa Venäjä ja Japani olivat liittolaisia. Sittemmin Venäjän seuraajavaltio Neuvostoliitto kuitenkin ilmoitti vuonna 1925, ettei se tunnusta vuoden 1905 Portsmouthin sopimuksen sitä kohtaa, minkä mukaan Etelä-Sahalin siirtyi Japanille.


title: Kuriilit

text: Toisessa maailmansodassa Neuvostoliitto oli pitkään puolueeton Japanin suhteen. Sodan loppuvaiheessa Jaltan konferenssissa 1945 Britannia, Yhdysvallat ja Neuvostoliitto kuitenkin sopivat, että Neuvostoliitto voisi ottaa haltuunsa Kuriilit ja Etelä-Sahalinin, mikäli se yhtyisi Japanin vastaiseen sotaan. Saksan antauduttua Neuvostoliitto liittyi sotaan Japania vastaan 9. elokuuta 1945. Japani antautui jo 14. elokuuta, ja Neuvostoliitto otti koko Kuriilien saariston haltuunsa 5. syyskuuta mennessä. Alueesta muodostettiin Habarovskin aluepiirin kuulunut Etelä-Sahalinin piiri vuonna 1947.


title: Kuriilit

text: Liittoutuneiden ja Japanin välisessä San Franciscon rauhansopimuksessa 1951 Japani suostui luopumaan kaikista aluevaatimuksista, jotka koskevat Sahalinin saarta ja Kuriileja. Se ei kuitenkaan ole katsonut neljän eteläisen saaren, Iturupin, Kunashirin, Shikotanin ja Habomain, kuuluvan Kuriileihin vaan omaan pohjoiseen Hatton territorioonsa, eikä näiden saaren asemasta ole vieläkään päästy yksimielisyyteen. Neuvostoliitto itse ei tuolloin allekirjoittanut San Franciscon sopimusta Japanin kanssa.


title: Kuriilit

text: Vasta vuosina 1955–1956 käytyjen Lontoon neuvottelujen päätteeksi annettiin Neuvostoliiton ja Japanin yhteinen julistus, joka päätti sodan maiden välillä, ja ne solmivat diplomaattiset suhteet. Julistukseen jäi muoto, jossa Neuvostoliitto lupasi luovuttaa Shikotanin ja Habomain saaret Japanille vastineeksi solmittavaksi aiotusta rauhansopimuksesta. Rauhansopimusta ei kuitenkaan vieläkään ole solmittu, ja eteläisten saarten asema on yhä kiistan alla.


title: Kuriilit

text: Kuriileihin kuuluu 56 saarta, joista suurimmat, Iturup, Paramušir, Kunašir ja Urup, ovat yli 1000 neliökilometrin laajuisia.


title: Kotivara

text: Kotivara Oy on suomalainen elintarvikevalmistaja, joka valmistaa erilaisia meetvursteja ja muita makkaroita.


title: Kotivara

text:
Yritys perustettiin Oulussa huhtikuussa 1943. Alkuvuosina yritys valmisti elintarvikkeita hyvin laajasti toimien muun muassa leipomona. Myöhemmin yritys alkoi keskittyä makkaroiden valmistukseen. Yrityksen tehdas sijaitsee Limingantullin kaupunginosassa, jonne se siirtyi Raksilasta keväällä 1972. Aiemmin Raksilassa sijainnut tehdas sijaitsi Ratakadun ja Topinkadun kulmassa.
Kotivaran liikevaihto vuonna 2014 oli noin 18,5 miljoonaa euroa.


title: Kotivara

text: Kotivaran yksi tunnetuimpia tuotteita on "Kärkkäri"-grillimakkara, jota on valmistettu vuodesta 1956 lähtien. Alkuaikoina Kärkkäriä myytiin vain oululaisilla grillikioskeilla yöaikaan. Alkuaikoina siitä käytettiin myös lempinimeä "Aamiaismakkara". Kärkkärin suunnittelun panivat alulle oululaiset grilliyrittäjät, jotka toivoivat Kotivaran kehittävän makkaran, joka olisi myös hyvää paistettuna.


title: Kotivara

text: Kärkkäri valmistetaan siten, että sian- tai lampaansuoli täytetään makkara-aineella, joka koostuu ohraryyneistä, naudanlihasta ja mausteista. Sen jälkeen makkarat keitetään ja savustetaan kypsäksi. Lopuksi ne jäähdytetään, leikataan erilleen ja pakataan tyhjiöpakkauksiin.


title: Kotivara

text: Perinteiseksi kärkkärin valmistustavaksi on mainittu paistaa makkara runsaassa öljyssä paistinpannulla. Perinteisesti se nautitaan sinapin ja hakatun sipulin kanssa.


title: Kotivara

text: Kauppojen tuotevalikoimien monipuolistuessa ajan myötä alkoi Kärkkärin suosio hiipua. 1990-luvulla katsottiin sen tulleen elinkaarensa päähän. Kärkkärin valmistamisen lopettaminen aiheutti suurta keskustelua. Muun muassa oululainen Pro Kärkkäri -ryhmä järjesti vuonna 2003 kampanjan, jolla keräsi kansalaisilta adressiin nimiä, että Kärkkärin valmistusta ei lopetettaisi. Adressiin tuli liki 3 000 nimeä, joka luovutettiin Kotivaran johdolle.. Adressin myötä Kotivara tiedotti myöhemmin jatkavansa Kärkkärin valmistusta.


title: Françoise Sagan

text: Françoise Sagan (21. kesäkuuta 1935 Cajarc, Ranska – 24. syyskuuta 2004 Honfleur, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, alkuperäiseltä nimeltään Françoise Quoirez. Hänen kirjailijanimensä on peräisin Marcel Proustin romaanisarjasta "Kadonnutta aikaa etsimässä". Sagan kirjoitti romaaneja, novelleja, näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia, joista monet ovat romanttisia tarinoita keskiluokan ihmisistä.


title: Françoise Sagan

text: 1950-luvulla Sagan harrasti muodikkaasti nopeita urheiluautoja, asui Pariisissa Seinen vasemmalla rannalla ja vietti aikaansa Juliette Grécon, Jean-Paul Sartren ja muiden kulttuurihenkilöiden seurassa. Alkoholi, tupakka, uhkapeli ja huumeet kuuluivat noiden seurapiirien elämään. Lehdistössä häntä pidettiin naispuolisena James Deanina ja myöhemmin "viimeisenä eksistentialistina" ja "kurittomuuden ikonina".


title: Françoise Sagan

text: Saganin kaksi avioliittoa päättyivät avioeroon. Hänellä on yksi poika. Sagan oli usein skandaalin silmässä muun muassa useiden liikenneonnettomuuksiensa ja huumeiden käyttönsä vuoksi. Hänet yhdistettiin myös talousrikoksiin ("Elf-skandaali").


title: Françoise Sagan

text: Sagan kuoli 69-vuotiaana keuhkoveritulppaan pitkään sairastettuaan ja omaisuutensa menettäneenä. Muistosanoissaan Ranskan presidentti Jacques Chirac totesi: "Menetimme yhden parhaista ja herkimmistä kirjailijoistamme."


title: Françoise Sagan

text: Esikoisteoksensa, romaanin "Tervetuloa ikävä", Sagan julkaisi vain 18-vuotiaana vuonna 1954. Hän oli aloittanut teoksen kirjoittamisen kesäkuussa 1953, ja sen sanotaan valmistuneen seitsemässä viikossa. Romaanin päähenkilö on kertojaminä, 17-vuotias Cécile, josta kehkeytyy ensimmäinen Saganin luomista elämään pettyneiden teini-ikäisten vertauskuvista, hiukan J. D. Salingerin "Sieppari ruispellossa" -romaanin päähenkilön tapaan. "Tervetuloa ikävä" oli suunnaton menestys Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.


title: Françoise Sagan

text: Sagan on tunnettu monista lausahduksistaan. "Raha ei tee ketään onnelliseksi, mutta itken mieluummin Jaguarissa kuin linja-autossa" on kuuluimpia Sagan-sitaatteja.


title: Françoise Sagan

text: Vaikka Saganin tuotanto usein leimataan viihteelliseksi, moni feministinen kriitikko on pitänyt varsinkin varhaisia teoksia naisen roolia ansiokkaasti laventavina.


title: Françoise Sagan

text: Sagan kirjoitti kaikkiaan yli 40 teosta. Niitä on käännetty yli 20 kielelle, ja niiden pohjalta on tehty elokuvia. Tunnetuin lienee Otto Premingerin Yhdysvalloissa ohjaama "Tervetuloa ikävä" -sovitus vuodelta 1957, pääosassa Jean Seberg. Saganista on myös kirjoitettu monia tutkimuksia ja elämäkertoja.


title: Françoise Sagan

text: Romaaneja:


title: Françoise Sagan

text: Näytelmiä:


title: Françoise Sagan

text: Elokuvakäsikirjoituksia:


title: Dekabristikapina

text: Dekabristikapina on jälkimaailman antama nimitys Pietarissa ja Venäjän keisarikunnan eteläosissa 14. joulukuuta (26. joulukuuta gregoriaanista kalenteria) 1825 puhjenneelle liberaalien upseerien kapinalle, jonka tarkoitus oli estää keisari Nikolai I:n nousu valtaistuimelle. Myöhemmin "dekabristeiksi" (, venäjän sanasta "dekabr", "joulukuu") kutsutut kapinalliset vaativat länsimaisten ihanteiden mukaisesti Venäjälle perustuslakia ja maaorjuuden lakkauttamista. Keisarille uskolliset joukot kukistivat kapinan. Vuonna 1925, kapinan satavuotispäivänä, dekabristeja ihailleet ja heihin samaistuneet bolševikit nimesivät kapinan päänäyttämön, Pietarin senaatintorin, uudelleen Dekabristien aukioksi.


title: Dekabristikapina

text: 1800-luvulle tultaessa Venäjä oli Euroopan takapajuisimpia maita huolimatta kahdesta 1700-luvulla hallinneesta edistyksellisestä keisarista, Pietari I Suuresta ja Katariina II Suuresta. Elinkeinorakenteet olivat auttamattomasti vanhentuneita. Väestöstä noin puolet eli maaorjuudessa, joka oli instituutiona Länsi-Euroopasta jo lakkautettu. (Ruotsin kuningaskunnassa, mukaan lukien v. 1809 Venäjään liitetyssä Suomessa, ei koskaan ollut maaorjuutta.) Korruptio häiritsi valtionhallintoa. Sivistys oli keskittynyt suuriin kaupunkeihin, erityisesti pääkaupunki Pietariin. Venäjä ei ollut kansallisvaltio, kuten esimerkiksi Ranska tai Espanja vaan monikansallinen imperiumi, jonka eriluontoiset osat yhdisti valtakunnaksi uskollisuus keisaria (eli imperaattoria) kohtaan. Kansasta vieraantunut yläluokka puhui ranskaa ja noudatti uusinta eurooppalaista muotia. Lisäksi Venäjän keisarikunnan alamaisista suuri osa oli muita kuin itäslaaveja, kuten puolalaisia, suomalaisia, tataareja ym.


title: Dekabristikapina

text: Länsimainen, valistusaatteeseen perustuva liberalismi levisi Venäjälle Aleksanteri I:n aikana. Keisarissa oli isoäitinsä Katariina Suuren valistushenkeä mutta toisaalta isänsä Paavali I:n vanhoillisuutta. Hallitusvuosiensa alkuaikoina hän oli Katariinan tavoin uudistusmielinen. Venäjän Suomen sodassa 1809 valtaamasta Suomesta tehtiin Ruotsin aikaisten lakien mukaan perustuslaillisesti hallittava suuriruhtinaskunta, mitä vahvemman aseman sai Puolan kuningaskunta, jonka hallitsijaksi tuli venäläinen varakuningas, mutta jolla oli jatkuvasti toimiva valtiopäivälaitos sekä vielä oma 30 000 sotilaan vakinainen palkka-armeija. Myös varsinaisen Venäjän alueen oloja pyrittiin uudistamaan.


title: Dekabristikapina

text: Liberaalin uudistusohjelman johtaja oli Mihail Speranski. Vuonna 1808 hän sai tehtäväkseen koko Venäjän hallinnon uudelleensuunnittelun. Tarkoitus oli kodifioida eli saattaa yksiin kansiin kaikki Venäjällä säädetyt ja voimassa olevat lait. Myös perustuslaista oli puhetta jossain vaiheessa. Venäjä siirtyi perustuslailliseen hallintotapaan vasta 1905.


title: Dekabristikapina

text: Koko Venäjä joutui uhatuksi Napoleonin hyökätessä maahan ja marssiessa Moskovaan vuonna 1812. Huolimatta siitä, että Aleksanterilla oli jo käytössään Euroopan suurin armeija, hän pakkovärväsi suuren joukon maaorjia ja lupasi samalla värväytyneille epämääräisesti vapautusta sodan jälkeen. Venäläisten joukkojen urhoollisuus, taitavat kenraalit ja erityisesti poltetun maan taktiikka tuhosivat Napoleonin armeijan lähes täysin. Venäjä siirtyi hyökkäyskannalle ja nujersi Ranskan kolmessa vuodessa liittolaistensa, lähinnä Preussin ja Britannian avulla. Venäjän armeija marssi Pariisiin vuonna 1815.


title: Dekabristikapina

text: Saksan ja Ranskan hyvinvointi teki vaikutuksen moniin Venäjän armeijan nuorempiin upseereihin, jotka eivät olleet aiemmin käyneet kotimaansa ulkopuolella. Upseerit havaitsivat, että maaorjuuden lakkauttamisella, elinkeino- ja kaupparajoitteiden purkamisella sekä yksinvaltiuden rajoittamisella saavutettiin hyvinvointia ja vaurautta. Monet heistä alkoivat kaivata samanlaisia uudistuksia myös Venäjälle. Keisari Aleksanterin mielipiteet muuttuivat kuitenkin sodan jälkeen vanhoillisempaan suuntaan. Aleksanterista oli tullut Pyhän Allianssin perustajajäsen ja hän oli nyt etunenässä suojelemassa Euroopan vanhaa järjestystä vallankumouksellisilta ja ateismilta. Armeijaan värvätyille maaorjille annettu "lupaus" unohdettiin kaikessa hiljaisuudessa. Uudistusmielinen ministeri Speranski joutui hovijuonittelujen uhriksi, ja hänet karkotettiin Siperiaan.


title: Dekabristikapina

text: Salaseura "Pelastuksen liitto" perustettiin Pietarissa vuonna 1816. Seura koostui lähinnä armeijan nuoremmasta upseeristosta, jotka olivat tutustuneet Länsi-Euroopan oloihin. Seuraa voisi luonnehtia liberalistis-nationalistiseksi. Erityisesti upseereita ärsytti se, että Aleksanteri oli myöntänyt Puolalle perustuslain, kun taas Venäjällä ei vastaavaa ollut. Toimintatavoiltaan seura muistutti Vapaamuurareita, ja sen tavoitteena lienee ollut perustuslaillinen monarkia. Seuran tärkein vaikuttaja oli Pavel Pestel. Seura hajosi pian "Pohjoisen seuraan" ja "Etelän seuraan", jotka toimivat toisistaan riippumatta.


title: Dekabristikapina

text: Pietarilaista Pohjoisen seuraa johtivat Nikita Muravjov ja Kondrati Rylejev. Sen poliittisessa ohjelmassa oli perustuslaillinen monarkia ja talonpoikien aseman parantaminen, erityisesti maaorjuuden lakkauttaminen. Pestelin johtama Etelän seura toimi tämän asemapaikassa, pienessä ukrainalaisessa Tultšinin varuskuntakaupungissa. Sen ohjelma oli radikaalimpi: se sisälsi hallitusmuodon muuttamisen tasavaltalaiseksi, koko keisarillisen perheen surmaamisen, kaiken viljelymaan uudelleenjakamisen ja kansallisten vähemmistöjen pakkovenäläistämisen lukuun ottamatta puolalaisia ja juutalaisia, jotka erotettaisiin omiin kansallisvaltioihinsa. Pohjoisen ja Etelän seurat pysyivät toisistaan riippumattomina ja säilyttivät aate-eronsa loppuun saakka. Sekä Pohjoisen että Etelän seurat olivat hahmotelleet kansannousua vuodeksi 1826, mutta suunnitelmat keskeytyivät keisari Aleksanterin kuoltua yllättäen 1. joulukuuta 1825.


title: Dekabristikapina

text: Aleksanteri jätti jälkeensä yhdeksän aviotonta lasta, muttei yhtään kruununperillistä. Virallisen perimysjärjestyksen mukainen kruununperillinen oli Aleksanterin nuorempi veli, liberaaleista mielipiteistään tunnettu suuriruhtinas Konstantin, joka toimi Puolan kuvernöörinä. Konstantin oli vuonna 1820 mennyt naimisiin puolalaisen kreivitär Joanna Grudzińskan kanssa, ja vuonna 1822 hän oli salaa sopinut Aleksanterin kanssa luopuvansa Venäjän vallanperimyksestä nuoremman veljensä Nikolain hyväksi. Nikolain poliittiset mielipiteet muistuttivat enemmän isänsä Paavali I:n vanhakantaisia ja jäykkiä periaatteita, eikä hän ollut uudistusmielisten suosiossa.


title: Dekabristikapina

text: Aleksanterin kuoltua syntyi omituinen tilanne, kun Nikolai vannoi, ilmeisesti salaisesta sopimuksesta tietämättömänä, Pietarissa uskollisuutta keisari Konstantinille. Konstantin taas pysyi Varsovassa, julkisti vallastaluopumissopimuksensa ja kieltäytyi kruunusta. Tästä kuullessaan Nikolai päätti julistautua keisariksi ja antaa hallitsijanvakuutuksensa Pietarissa 14. joulukuuta. Pohjoisen seura päätti toimia. Tavoitteena oli estää sotilaita vannomasta uskollisuudenvakuutusta Nikolaille, surmata tämä, kaapata valta Pietarissa ja asettaa myöhemmin Konstantin valtaistuimelle rajoitetuin valtaoikeuksin.


title: Dekabristikapina

text: Aamulla 14. joulukuuta (26. joulukuuta gregoriaanista kalenteria) kapinalliset olivat valmiina toimimaan. Ruhtinas Sergei Trubetskoi valittiin Venäjän väliaikaiseksi diktaattoriksi, jonka oli tarkoitus ottaa valta keisariperheen kukistuttua. Kapinasuunnitelmaan kuului joukkojen kokoaminen kolmesta paikasta, Talvipalatsin valtaus ja Nikolain murhaaminen, mutta näistä tehtävistä vastuussa olleet kapinalliset pettivät viime hetkessä. Ainoastaan 3 000 miestä saatiin koottua Nikolai Bestuževin johdolla ja marssitettua Senaatintorille. Sotilaat kieltäytyivät vannomasta uskollisuutta keisarille. Tarkoitus oli saada senaatti julkaisemaan "manifesti Venäjän kansalle", jossa muun muassa tunnustettaisiin Konstantin keisariksi.


title: Dekabristikapina

text: Kapinaan osallistuville rivisotilaille ei ollut selvää, minkä asian puolesta he taistelivat. Upseerit olivat ohjeistaneet heitä huutamaan iskulausetta "Konstantin ja "konstituutio" (perustuslaki)". Myöhemmin kuulusteluissa selvisi, että monet olivat luulleet "Konstituution" tarkoittaneen suuriruhtinas Konstantinin vaimoa.


title: Dekabristikapina

text: Kuultuaan kapinasta Nikolai lähetti ensin tilannetta rauhoittamaan Napoleonin sotien sankarin, kreivi Mihail Miloradovitšin. Miloradovitš piti sotilaille vaikuttavan puheen, jossa hän lupasi rivimiehille armahdusta ja uhkaili rangaistuksilla. Estäkseen joukkojensa hajaantumisen kapinallisupseeri Pjotr Kahovski ampui Miloradovitšin, joka kuoli heti.


title: Dekabristikapina

text: Kun diktaattoriksi valittua Trubetskoita ei kuulunut Senaatintorille, kapinalliset valitsivat Bestuževin hänen tilalleen. Kapinalliset oli kuitenkin jo piiritetty, ja Nikolai toi paikalle koko ajan lisää joukkoja. Iltaan mennessä 3 000 kapinallista vastassa oli 12 000 miehen armeija ja useita tykkejä. Muodostui pattitilanne.


title: Dekabristikapina

text: Nikolai päätti hoitaa tilanteen voimalla. Kun ratsuväkirynnäkkö oli epäonnistunut lähinnä torin jäisyyden takia, Nikolai antoi tykistölle käskyn ampua. Kapinalliset hajaantuivat. Jotkut heistä onnistuivat pakenemaan Nevan jäälle ja yrittivät murtautua Pietari-Paavalin linnoitukseen, mutta Nikolain ratsuväki ja tykistö hajottivat heidän rippeensä Nevan jäällä. Loputkin kapinalliset otettiin vangiksi. Kapinassa kuoli yhteensä noin 80 ihmistä, heistä suurin osa tykistön tulituksesta.


title: Dekabristikapina

text: Päivä ennen Pietarin tapahtumia Etelän salaseuran johtaja Pavel Pestel oli pidätetty petoksesta epäiltynä. Etelän seuralle kesti kaksi viikkoa kuulla kapinan epäonnistumisesta, samalla kun heidän johtajiaan vangittiin. Lopulta he nousivat kapinaan yhdessä paikallisen nationalistiryhmän kanssa, vapauttivat vangitut johtajansa, nostivat Sergei Muravjov-Apostolin johdolla Vasilkovin kaupungin varuskunnan kapinaan ja pitivät kaupunkia hetken aikaa hallussaan. Kapinalliset kohtasivat kuitenkin 3. tammikuuta 1826 ylivoimaisia keisarillisia joukkoja, joilla oli tykkejä. Etelän kapina päättyi lyhyen taistelun jälkeen.


title: Dekabristikapina

text: Kaikkiaan 529 henkeä kuulusteltiin salaliitosta epäiltynä. Monet vangittujen kapinallisten ystävät joutuivat epäiltyjen listalle, muun muassa runoilija Aleksandr Puškin. Tarinan mukaan Puškin olisi itse halunnut mukaan salaliittoon, mutta salaliittolaiset eivät halunneet asettaa suurta runoilijaa alttiiksi vaaralle. Lopulta häntä, tai vastaavassa asemassa ollutta Aleksandr Gribojedovia, ei kuitenkaan syytetty mistään. Lisäksi muun muassa vapaamielinen kenraali Aleksei Jermolov, jolla oli ollut yhteyksiä dekabristeihin, pakotettiin eroamaan virastaan.


title: Dekabristikapina

text: Kapinan jälkiselvittelyissä rivimiehet säästyivät kovemmilta rangaistuksilta, mutta upseerien ja muun kapinan johdon tuomiot olivat ankaria. Tutkinnan ajaksi dekabristit eristettiin toisistaan uusien vapautusmellakoiden pelossa; muutamia pidettiin vankina muun muassa Suomessa. Puoli vuotta kestäneen tutkinnan jälkeen erityistuomioistuin tuomitsi kaikkiaan 36 kapinallista upseeria kuolemaan ja monia muita eripituisiin pakkotyörangaistuksiin Siperiassa ja Kaukoidässä. Istuessaan jo tukevasti vallan kahvassa keisari Nikolai päätti kuitenkin armahtaa teloitukselta kapinoijat viittä johtajaa lukuun ottamatta.


title: Dekabristikapina

text: Maanpetoksesta tuomitut Kahovski ja Rylejev Pohjoisen seurasta sekä Pestel, Muravjov-Apostol ja Mihail Bestužev-Rymin Etelän seurasta hirtettiin Pietari-Paavalin linnoituksessa 13. kesäkuuta 1826. Tarinan mukaan kolme viidestä hirttoköydestä katkesi ensimmäisellä yrityksellä. Perinnettä, jonka mukaan hirsipuusta pudonnut oli tapana armahtaa, ei noudatettu tällä kertaa, ja Rylejevin viimeisiksi sanoiksi jäivät "Voi tätä Venäjää, eivät osaa edes kunnolla hirttää."


title: Dekabristikapina

text: Kuolemantuomiolta säästetyt lähetettiin Siperiaan elinikäiseen pakkotyöhön. Yhdentoista tuomitun vaimot seurasivat vapaaehtoisesti miehiään häpeästä ja muun muassa aatelisarvon menetyksestä huolimatta. Venäjän kieleen on jäänyt heidän muistokseen sana "dekabristivaimo" kuvaamaan vaimon uskollisuutta miehelleen. Joidenkin dekabristien pakkotyö kesti aina vuoteen 1856 asti, kun Nikolain kuoltua hänen seuraajansa Aleksanteri II armahti viimeisetkin.


title: Dekabristikapina

text: Koska kapina epäonnistui, yksinvaltius jatkui Venäjällä vielä melkein vuosisadan. Kapinan vuoksi Nikolain oli kuitenkin pakko aloittaa valtakuntansa uudistaminen. Karkotettu Speranski kutsuttiin Siperiasta takaisin 1826 laatimaan Venäjän laeista yhtenäinen kokoelma. Lisäksi dekabristit vaikuttivat yleiseen mielipiteeseen niin paljon, että heidän ansionaan voidaan jossain määrin pitää maaorjuuden lakkauttamista vuonna 1861.


title: Dekabristikapina

text: Dekabristikapina oli virallisesti kielletty aihe koko Nikolain kauden ajan. Siitä huolimatta varsinkin teloitettu viisikko nousi vapauden symboleiksi. Lontoossa asuva kumouksellinen emigrantti Aleksandr Herzen painoi heidän kuvansa Lontoossa ilmestyneen radikaalin "Poljarnaja Zvezda"- eli "Pohjantähti"-lehtensä kanteen. Puškin omisti runojaan vankeudessa istuville dekabristiystävilleen. Runoilija Nikolai Nekrasov kirjoitti dekabristivaimoista pitkän runon, joka osaltaan lisäsi heidän mainettaan. Leo Tolstoi kirjoitti liberaalista liikkeestä romaanin, josta myöhemmin muotoutui "Sota ja rauha".


title: Dekabristikapina

text: Tavallaan dekabristit jatkoivat venäläisten palatsikapinallisten perinnettä; he yrittivät saada oman miehensä keisariksi kuten lukuisat aiemmat vastaavat kapinat. Heidän liikkeensä erosi kuitenkin aiemmista ratkaisevasti liberaalin ohjelmansa takia. Heitä voi itse asiassa pitää vallankumouksellisen liikehdinnän alkusoittona. Dekabristikapina oli Venäjän hallituksen ja liberaalien ainesten ensimmäinen avoin yhteenotto, ja sen voi sanoa aloittaneen ketjun joka huipentui vuoden 1917 vallankumouksiin.


title: Hylky

text: Hylky tai haaksi tarkoittaa yleensä uponneen tai muutoin hylätyn eli haaksirikkoutuneen laivan tai muun aluksen runkoa ja aluksessa olevaa irtaimistoa. Käsite pintahylky tarkoittaa hylkyä, jonka jokin osa on selvästi näkyvillä vedenpinnan yläpuolella.


title: Hylky

text: Useimmiten laivan uppoaminen tapahtuu laitteistovian, navigointivirheen, huonon sään, sodan, merirosvouden, tulipalon tai lastin siirtymisen vuoksi. Merkittävä tekijä on myös aluksen ikä sekä yleinen huonokuntoisuus.


title: Hylky

text: Muinaismuistolaki suojaa vedenalaisia muinaisjäännöksiä samalla tavalla kuin maalla olevia muinaisjäännöksiä. Veden alla olevia ihmisen tekemiä rakennelmia, esimerkiksi väyläesteitä sekä siltojen ja laitureiden jäänteitä, suojellaan muistoina maamme aikaisemmasta asutuksesta ja historiasta. Tällaiset kohteet ovat iästä riippumatta automaattisesti rauhoitettuja, eikä niihin saa puuttua ilman Museoviraston lupaa.


title: Hylky

text: Vanhat laivahylyt on rauhoitettu iän perusteella. Sellainen hylky tai hylyn osa, jonka uppoamisesta voidaan olettaa olevan yli sata vuotta, rinnastetaan kiinteään muinaisjäännökseen. Tällaisesta hylkylöydöstä on ilmoitettava viipymättä Museovirastolle. Jos on ilmeistä, että omistaja on hylännyt tällaisen hylyn tai hylyn osan, se kuuluu valtiolle. Hylystä löytyneet tai hylystä peräisin olevat esineet kuuluvat myös valtiolle.


title: Hylky

text: Neljälle rauhoitetulle hylkykohteelle on määrätty muinaismuistolain perusteella suoja-alue. Nämä kohteet ovat fregatti "St. Nikolain" hylky Kotkan edustalla, "Sankt Mikaelin" ja "Vrouw Marian" hylyt Nauvossa sekä ns. Gråharunan hylky Korppoossa. Näillä kohteilla virkistyssukeltaminen vaatii Museoviraston luvan. Kohteita halutaan suojella tuleville sukupolville ja tulevaa tutkimusta varten. Suoja-alueiden avulla halutaan pitkällä tähtäimellä turvata eri ikäisten ja erityyppisten kohteiden ja niiden sisältämän tiedon säilymistä siten, että ne kuvastavat merenkulun historian vaiheita monipuolisesti.


title: Hylky

text: M/S "Estonian" hylky on erityislain nojalla rauhoitettu onnettomuudessa hukkuneiden hautapaikkana.


title: Hylky

text: Hylky on johdos sanasta ”hylätä”. Kaikenlaista rannalle ajautunutta on ennen vanhaan kutsuttu hylyiksi tai hylkytavaraksi. Rantojen omistajat ovat ottaneet hylkytavaraa omistukseensa sillä perusteella, että ne on ”hylätty”. Samaan tapaan myös rannoilta pyydystetyn eläinlajin hylkeen arvellaan saaneen nimensä.


title: Hylky

text: Haaksi taas on vanha, jo käytöstä poistunut nimitys alukselle. Haaksirikko on tarkoittanut aluksen rikkoutumista.


title: Benno Ohnesorg

text: Benno Ohnesorg (15. marraskuuta 1940 Hannover – 2. kesäkuuta 1967 Länsi-Berliini) oli opiskelija ja pasifisti, jonka kuolema oli suuri uutistapaus. Karl-Heinz Kurras -niminen poliisi ampui hänet Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin vastaisessa mielenosoituksessa. Vaikka Ohnesorg ei ollutkaan opiskelijaliikkeen johtohahmoja, hänestä tuli kuolemansa jälkeen marttyyrihahmo.


title: Benno Ohnesorg

text: Ohnesorg opiskeli yliopistossa saksaa ja romaanisia kieliä. Hän osallistui kuolinpäivänään Berliinissä Iranin šaahin Mohammad Reza Pahlavin valtiovierailua vastustaneeseen mielenosoitukseen.


title: Benno Ohnesorg

text: Ohnesorg oli aukiolla muutamien muiden mielenosoittajien kanssa ja piti kädessään banneria, jossa vaadittiin autonomiaa Teheranin yliopistolle. Mielenosoituksen kuluessa poliisi Karl-Heinz Kurrasin ampuma laukaus tappoi Ohnesorgin.


title: Benno Ohnesorg

text: Surmaa seuranneessa oikeudenkäynnissä toimi asianajajana myöhemmistä RAF-yhteyksistään tunnettu Horst Mahler. Surmaluodin ampunut poliisi vapautettiin syytteistä pian tapahtuman jälkeen ja vielä uudestaan vuonna 1970. Kurrasin aiheutti suurta vastarintaa erityisesti opiskelijoiden keskuudessa. Kurras jatkoi uraansa poliisina eläköitymiseensä saakka. Vuonna 2009 kävi ilmi, että Kurras oli vuodesta 1954 toiminut DDR:n turvallisuuspalvelu Stasin vakoojana. Stasin tarkoitus oli lietsoa väkivaltaa Länsi-Saksassa.


title: Benno Ohnesorg

text: Ohnesorgen surma toimi merkittävänä tekijänä vasemmistolaisen opiskelijaliikkeen radikalisoitumisessa, ja Ohnesorg nousi erilaisten radikaalien liikkeiden marttyyrihahmoksi. Hänen arkkuaan oli saattamassa Berliinissä yli 10 000 ihmistä. Liikkeet katsoivat, että surma todistaa valtiojärjestelmän syyllistyvän väkivaltaan kansalaisiaan kohtaan.


title: Benno Ohnesorg

text: Vaikka Ohnesorgista tuli kuolemansa jälkeen opiskelijaliikkeen ikoni, hän oli itse enemmän kiinnostunut kirjallisuudesta kuin politiikasta. Liikkeessä hän ei ollut keskeinen johtohahmo, mutta hän sattui olemaan väärässä paikassa väärään aikaan. Hän oli juuri ennen kuolemaansa mennyt naimisiin raskaana olevan tyttöystävänsä kanssa ja suunnitteli uraa opettajana.


title: SpurguX

text: SpurguX on suomalainen humoristinen roguelike-peli, jonka Petri Niska ohjelmoi vuonna 1987. Pelistä on MS-DOS-version lisäksi olemassa myös Unix-käännös.


title: SpurguX

text: Oman ohjetiedostonsa mukaisesti "SpurguX" on ”tositapahtumiin perustuva seikkailupeli, jossa antisankari kahlaa kaupunginosien halki etsien konjakkipulloa, jonka huhutaan olevan tasolla 50, seuranaan ainoastaan kova jano”. Pelaaja etenee roguetyyppisten pelien perinteiden mukaisesti tasolta toiselle keräten lisävarusteita, tappaen ”hirviöitä” ja yrittäen selvitä hengissä. Yksi yleisimmistä kuolinsyistä on krapula, joka koituu kohtaloksi promillemäärän mentyä liian alas. Tästä syystä pelaajan on jatkuvasti ylläpidettävä pelihahmonsa humalatilaa hankkimalla alkoholijuomia ja juomalla niitä. Tasolla on yleensä pisteitä, jotka pitää kerätä ennen seuraavalle tasolle pääsemistä, sekä satunnainen valikoima pelihahmoja, esineitä ja rakennuksia.


title: Horst Mahler

text: Horst Mahler (s. 23. tammikuuta 1936 Haynaussa, Sleesiassa) on saksalainen asianajaja, joka on tunnettu nykyään erityisesti äärioikeistolaisten järjestöjen edustajana. 1970-luvulla hän puolestaan oli vasemmistoradikaalin RAF:n perustajajäseniä.


title: Horst Mahler

text: Mahler opiskeli oikeustiedettä Länsi-Berliinin Freie Universität-yliopistossa ja perusti asianajotoimiston 1964. Hän toimi mm. Andreas Baaderin ja Gudrun Ensslinin puolustusasianajajana. 1969 hän perusti yhdessä mm. Saksan vihreän puolueen nykyisen liittopäiväryhmän varapuheenjohtaja Hans-Christian Ströbelen kanssa Berliinin sosialistisen asianajajakollektiivin, joka toimi vuoteen 1979 saakka.


title: Horst Mahler

text: Vuodesta 1970 alkaen Mahler oli RAF:n jäsen. Hänet pidätettiin lokakuussa 1970. Tuolloin hänen asianajajanaan toimi Saksan entinen sisäministeri Otto Schily. Vankeusaikanaan Mahler erotettiin RAF:stä ideologisten erimielisyyksien takia. Mahler vapautettiin 1980. Vuonna 1987 hän sai korkeimman oikeuden päätöksellä asianajajan oikeutensa takaisin. Tässä prosessissa häntä edusti tuleva liittokansleri Gerhard Schröder.


title: Horst Mahler

text: 2000-luvulle tullessa Mahler teki poliittisen täyskäännöksen liityttyään jyrkän nationalistiseen "Nationaldemokratische Partei Deutschlands"-puolueeseen, jonka asianajajana hän toimi vuoteen 2003 saakka, jolloin hän erosi puolueesta.


title: Horst Mahler

text: 2003 Mahler perusti oman yhdistyksen "Yhdistys holokaustin kieltämisen vuoksi vainottujen kunnian palauttamiseksi" ("Verein zur Rehabilitierung der wegen Bestreitens des Holocaust Verfolgten").


title: Horst Mahler

text: 2004 Mahleria vastaan nostettiin syyte kansankiihotuksesta. Mahler oli yhdessä muiden aggressiivisen antisemitistisen ja rasistisen "Deutsches Kolleg"-ryhmän jäsenten kanssa vaatinut "kunnon ihmisten kansannousua", juutalaisten seurakuntien kieltämistä, turvapaikanhakijoiden maasta karkottamista sekä työttömien ulkomaalaisten maasta karkottamista. Mahler tuomittiin yhdeksän kuukauden vankeusrangaistukseen


title: Horst Mahler

text: Vuodesta 2003 alkaen Mahler on esittänyt salaliittoteorioita Yhdysvaltain 11. syyskuuta 2001 tapahtuneista terrori-iskuista ja pitää tapahtumaa suunniteltuksi salaliitoksi" ja ei usko että al-Qaida olisi ollut sen takana.


title: Horst Mahler

text: 2009 Mahler tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen holokaustin kieltämisestä. Eri syytekohtien ja aiempien tuomioitten kautta Mahlerin saama rangaistus piteni yhteensä 12 vuodeksi vankeutta.


title: Patti

text: Patti (italian "patto", "[rauhan]sopimus") on shakkipelin tilanne, jossa vuorossa olevan pelaajan millään nappulalla ei ole laillista siirtoa, mutta jossa pelaajan kuningas ei ole kuitenkaan uhattuna. Patti esiintyy useimmiten loppupelissä yksinäiselle kuninkaalle, kun sen sijaintiruutu ei ole uhattuna, mutta kaikki sen viereiset ruudut ovat. Tällöin pelaaja ei voi tehdä mitään siirtoa, koska kuningasta ei sääntöjen mukaan saa siirtää uhattuna olevaan ruutuun.


title: Patti

text: Patti merkitsee pelin päättymistä tasapeliin, mutta näin ei ole aina ollut. 1000-luvun Arabiassa sitä pidettiin patin aiheuttajan voittona, 1700-1900 lukujen Venäjällä ja Isossa-Britanniassa se oli patitetun voitto. Aina pattia aiheuttavaa siirtoa ei ole edes pidetty laillisena. Nykyinen tasapelinä pitäminen on lähtöisin 1400-luvun Italiasta, ja 1900-luvulla siitä tuli kansainvälisesti hyväksytty sääntö. Kaikissa shakkivariaatioissa patti ei nykyäänkään välttämättä ole tasapeli. Näin on esimerkiksi syöttöshakissa.


title: Patti

text:
Williamsin ja Harrwitzin pelissä vuonna 1846 musta oli ratsun ja sotilaan voitolla loppupelissä. Normaalisti tämä olisi riittävä materiaalietu, mutta musta ei voinut edetä millään saattamatta valkeaa pattiin. Peli jatkui seuraavasti:
Nyt pelaajat sopivat tasapelin, koska 84...Kxb3 tai 84...Txb3 olisi patti ja 84...Ta8 seuraisi 85. Txc3+! Kxc3 patti.


title: Patti

text: Joissain shakkiongelmissa vaaditaan valkeaa siirtämään ja saavuttamaan patin "n" siirrossa normaalin "matti "n" siirrossa" sijaan. Monet ovat myös yrittäneet kehittää nopeimman patin alkuasemasta alkaen. Tähän saakka lyhyimmän patin on löytänyt Sam Loyd, se on vain kymmenen siirtoa pitkä:


title: Patti

text: Loyd keksi myös pattiaseman, jossa kaikki nappulat ovat vielä laudalla.


title: Patti

text: Tuplapatiksi kutsutaan tilannetta, jossa kummallakaan osapuolella ei ole yhtään laillista siirtoa. Tuplapattia ei ole tavattu oikeassa pelissä, vaan sitä nähdäänkin vain shakkitehtävissä. Nopein tunnettu tuplapattiasema saavutetaan 18 siirtoparissa. Tämän löysi italialainen Enzo Minerva ja se julkaistiin ensimmäisenä italialaisessa sanomalehdessä 2007.


title: Patti

text: Sanaa pattitilanne käytetään yleisesti puhuttaessa lukkiutuneesta tilanteesta (esimerkiksi sodan tai piiritystilanteen aikana). Pattitilanteessa yleensä toisella, joskus molemmilla osapuolilla, ei ole mitään järkevää toimintoa, joten tilanne muodostuu usein päivien mittaiseksi odotukseksi.


title: Cancún

text: Cancún on rannikkokaupunki Meksikon itäisimmässä osavaltiossa Quintana Roossa. Se on maailmankuulu turistikohde.


title: Cancún

text: 1950-luvun alussa Cancún oli lähes asumaton ja kehittymätön alue. Meksikon hallitus päätti tehdä siitä turistikohteen ja rakennutti muun muassa lentokentän ja tien saarelta mantereelle. Huolimatta alun epäilyistä, Cancún herätti nopeasti kansainvälisten sijoittajien kiinnostuksen ja sen kehitys alkoi 1970-luvulla. Nykyisin alueella käy noin kolme miljoonaa kävijää vuosittain.


title: Cancún

text: Kaupunki on kasvanut nopeasti viimeisten 30 vuoden aikana. Vuonna 2000 asukkaita oli 397 191, vuonna 2010 siellä arvioitiin asuvan lähes 750 000 henkeä. Suurin osa alueen väestöstä on meksikolaisia ja loput muualta Amerikasta ja Euroopasta. Johtuen nopeasta kasvustaan kaupungissa asuu harvoja syntyperäisiä cancúnilaisia.


title: Cancún

text: Kaupungissa puhutaan pääosin espanjaa ja turistialueella myös englantia. Mayan murteita alueella puhuvat eräät työntekijät ja Jukatanin niemimaalla syntyneet.


title: Cancún

text: Cancún sijaitsee Meksikon ja Kuuban välisen Jukatanin salmen rannalla. Trooppiset hirmumyrskyt kulkevat tällä seudulla säännöllisesti. Hurrikaani Wilma aiheutti suuria tuhoja vuonna 2005, samoin vuoden 1988 hurrikaani Gilbert. Sen sijaan vuonna 2007 Dean ja 2008 Gustav kääntyivät pois ja ohittivat Cancunin joidenkin satojen kilometrien päästä.


title: Jaakkima

text: Jaakkima () on entinen Suomen kunta Laatokan Karjalassa Neuvostoliittoon 1940 liitetyllä alueella. Kunnan pinta-ala oli 501,9 km², ja sen asukasluku vuonna 1939 oli 8 503. Lahdenpohjan kauppala sijaitsi kunnan sisällä. Sodan jälkeen pääosa jaakkimalaisista sijoitettiin Seinäjoen ympäristöön. Jaakkiman kunnalla ja Lahdenpohjan kauppalalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta.


title: Jaakkima

text: Harvia, Huhtervu, Ihalanoja, Iijärvi, Kalksalo, Kesvalahti, Kokonniemi, Korteela, Kostamojärvi, Kuhkaa, Kumola, Kurenranta, Lahdenpohja (Kirkonkylä, 'Lopotti'), Meriä, Metsämikli, Miinala, Mikli, Oinaanvaara, Oppola, Paikjärvi, Pajasyrjä, Parkonmäki, Reuskula, Rukola, Sorola, Tervajärvi.


title: Jaakkima

text: Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 15 koulupiiriin.


title: Jaakkima

text: Suurin kello on valmistunut 1876, ja se on ollut käytössä Teuvan uuden kirkon tornissa vuodesta 1953 asti. Toisen kellon valmistumisvuosi ei ole tiedossa, ja myöhemmin kelloon on tullut halkeama. Kello on pystytetty Teuvan palaneen vanhan kirkon raunioiden viereen Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkille. Kahden pienen kellon valmistumisvuosi ei myöskään ole tiedossa, ja kellot ovat olleet käytössä Kesälahdella kyläkirkossa Väärämäessä vuodesta 1955 lähtien.


title: Jaakkima

text: Alttaritaulu on käytössä Kesälahden pääkirkossa, joka on valmistunut 1950. Taulun on maalannut Carl Erik Löfgrenin, ja sen aihe on Kristus Öljymäellä.


title: Jaakkima

text: Kattokruunut ovat käytössä Närpiön kirkossa. Lumivaaran kirkon kattokruunut (kolme kpl) ovat olleet käytössä Teuvan uudessa kirkossa vuodesta 1953 lähtien.


title: Jaakkima

text: Jaakkiman srk:n papin matkaehtoolliskaluston luovutus tapahtui 17.3.2011 Vanajan kirkossa. Rovasti Veli-Pekka Toiviainen luovutti 1800-luvulta peräisin olevan, arvokkaan matkaehtoolliskaluston Suur-Jaakkimalaisten käyttöön. Töölön kirkkoherra Auvo Naukkarinen vastaanotti papin matkaehtoolliskaluston.


title: Jepua

text: Jepua () oli Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Jepuan kunta liitettiin 1975 Uuteenkaarlepyyhyn. Jepualla on vuonna 1861 valmistunut Jepuan puukirkko. Kunta oli kaksikielinen: asukkaista 84,5 % oli ruotsinkielisiä ja 15,4 % suomenkielisiä vuonna 1970. Syy suomenkielisten suurehkoon osuuteen löytyi silloisista kuntarajoista Alahärmän kanssa: ne eivät noudattaneet selkeitä rajoja suomen- ja ruotsinkielisen asutuksen välillä, vaan osa suomenkielisestä asutuksesta "jäi" Jepuan puolelle. Myöhemmin kuntarajat on oikaistu noudattamaan kieliolosuhteita.


title: Jepua

text:
Jepuan naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Alahärmä, Kortesjärvi, Munsala, Purmo ja Uudenkaarlepyyn maalaiskunta.
Jepuan rautatieasema on Suomen rautateiden liikennepaikka.


title: Jepua

text: Jepuan kautta kulkevat valtatiet 8 ja 19, jotka risteävät Ytterjeppossa, sekä Suomen pääratoihin kuuluva Seinäjoki–Oulu-rata.Alajepua (Ytterjeppo), Jepua (Jeppo), Jungar, Kepoo (Keppo), Lassila, Ylijepua (Överjeppo)


title: Jepua

text: Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Jepuan ainoa taajama oli asemanseutu, jossa oli 616 asukasta vuonna 1960 ja 674 asukasta vuonna 1970.


title: Jepua

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Jepuan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Johannes (, ent. "Kakin kappeli", Kapell) on entinen Suomen kunta Karjalankannaksella, Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Se sijaitsi Viipurinlahden itärannalla Viipurin ja Koiviston välissä. Johannes eriytettiin Viipurista vuonna 1859, jolloin pitäjästä alettiin käyttää Johannes-nimeä. Johanneksen pinta-ala oli 217,6 km² ja asukasluku 10 303 (1939).


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Johanneksen väestö asutettiin jatkosodan jälkeen Turun seudulle seuraaviin kuntiin: Kaarina, Kuusisto, Lieto, Paimio ja Piikkiö.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Nykyisin Johanneksen kirkonkylän eli Vaahtolan kylän kohdalla on Sovetski-niminen kaupunkityyppinen taajama, Sovetskin eli Johanneksen kaupunkikunnan keskus.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Johanneksessa oli alun perin Hackmannin 1928 perustama sellutehdas Johanneksen selluloosa, joka nykyisin toimii nimellä OAO Vyborgskaja tselljuloza.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Ensimmäiset asukkaat muuttivat Johanneksen suurimman kylän Kaijalan paikkeille jo yli 5 000 vuotta sitten. Kylässä tehtiin 1930-luvulla aktiivisesti kaivauksia, jotka alkoivat, kun vasta 17-vuotias Eino Väntsi löysi noin 50 palaa keramiikkaa kaivaessaan maata omenapuun istuttamista varten kotitalonsa pihassa. Väntsi kirjoitti asiasta kansallismuseoon, joka lähetti Sakari Pälsin toteamaan, millaisesta löytöpaikasta on kysymys. Varsinaisia kaivauksia Väntsin tilalla johti Aarne Äyräpää, jonka mukaan Kaijala on tuohon aikaan sijainnut meren rannalla. Kun maanpinta jääkauden jälkeen jatkoi kohoamistaan, siirtyi asutus hiljalleen loittonevan veden perässä.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Johannes kuului Viipurin kirkkopitäjään, joka syntyi 1200-luvun lopulla joko kolmannen ristiretken aikana tai hiukan sitä ennen pakanuuden aikaisen kihlakuntajaon pohjalle. Torkkeli Knuutinpojan ristiretken seurauksena Johannes tuli liitetyksi läntisen roomalais-katolisen kirkon piiriin. Katolisen kirkon aika päättyi 1500-luvulla toimeenpannun uskonpuhdistuksen yhteydessä ja Suomen kirkko muuttui luterilaiseksi. Varhaisin maininta Johanneksen kappeliseurakunnasta (alun perin Kakin kappeli, Cakoin Cappelle) on noin vuodelta 1640. On myös esitetty olettamus, että Johanneksesta olisi tullut erityinen rukoushuonekunta jo vuonna 1617. Ensimmäiset asiakirjamaininnat Johanneksen kirkosta ovat vuosilta 1656-1658, jolloin sen oletetaan sijainneen pienellä Kirkkosaarella Kirkkoniemen ja Kakinniemen välissä. Kirkkoniemessä kirkon tiedetään sijainneen vuonna 1699. Perimätiedon mukaan tämä kirkko tuhoutui isonvihan aikana ja uusi rakennettiin Kirkkoniemelle entisen raunioille. Olemassa olevat asiakirjat kuitenkin antavat aiheen olettaa, että tämä kirkko on ollut pystyssä vielä vuonna 1773. 1750-luvulla se oli niin huonokuntoinen, että toukokuussa 1755 aloitettiin uuden kirkon rakennustyöt Vaahtolassa. Juhannuspäivänä 1756 toimitettiin juhlalliset vihkiäiset. Runsaat sata vuotta palveltuaan se oli jo kuitenkin niin laho ja ahdas, että v. 1860 ruvettiin miettimään uuden kirkon rakentamista. Varojen puutteessa rakennustyöt kuitenkin jouduttiin siirtämään niin, että vasta heinäkuussa 1888 vihittiin käyttöön arkkitehti Wileniuksen suunnittelema goottilaistyylinen punatiilikirkko. Vuonna 1992 pystytettiin kirkon raunioille ja sankarihauta-alueelle muistomerkit Johannekselaiset ry:n toimesta.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text:
Kun ruotsalaisperäisiä pappeja alettiin "Vanhan Suomen" aikana epäillä valtiollisesta vehkeilystä, kiellettiin vuonna 1794 papinvirkoihin pääsy muilta kuin valtakunnan alamaisilta. Neljä vuotta myöhemmin kiellettiin kaikki opiskelu vieraissa valtakunnissa. Näiden toimien seurauksena syntyi pappispula. Johanneksen pappina toimi tuolloin Fredrik Gustaf Palmaeus (k. 1803). Palmaeus rupesi pitämään Johanneksessa papinkoulua antaen suomenkielistä opetusta kaikissa jumaluusoppiin kuuluvissa aineissa. Tämä "ensimmäinen suomalainen yliopisto" valmisti kymmenkunta uutta pappia "Vanhan Suomen" seurakuntien tarpeisiin.
Alakirjola, Haltiansaari, Hannukkala, Huistuppula, Huunonsaari, Hylkiälä, Kaijala, Kaislahti, Karhula, Kivitokee, Kolmikesälä, Koskijärvi, Kukkola, Lippola, Niemelä, Päätilä, Revonsaari, Riionsaari, Rokkala, Räihälä, Tikkala, Vaahtola, Villinsaari.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 12 koulupiiriin.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Johanneksen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.


title: Johannes (Viipurin lääni)

text: Johanneksen pitäjän kulttuuriperintöä ylläpitää Johannes-seura ry, jonka toiminta painottuu johannekselaisten evakoiden pääsijoituspaikkakunnille Kaarinaan, Lietoon, Paimioon ja Piikkiöön. Seura on mm. jo vuodesta 1950 lähtien järjestänyt Johannes-juhlat näiden uusien paikkakuntien vuorotellessa sen isäntinä.


title: Johannes

text: Johannes on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa "Jahve on armollinen" (Yochanan). Se on ollut 1800-luvun lopusta lähtien toiseksi käytetyin miehen etunimi Suomessa, ja toukokuun 2017 loppuun mennessä se on annettu 251 985 miehelle sekä alle 36 naiselle. Suomessa se on yleisessä käytössä sekä tässä latinalaisperäisessä muodossaan että monina muunnoksina, kuten Juhani, Juha, Juhana, Juho, Jukka, Jussi, Janne, Hannes ja Hannu, joista jotkut ovat almanakassa Johannes Kastajan perinteisenä muistopäivänä eli vanhana juhannuspäivänä 24. kesäkuuta, toiset taas apostoli ja evankelista Johanneksen päivänä 27. joulukuuta. Johanneksesta ovat kehittyneet myös slaavilainen nimi "Ivan" ja siitä suomalainen "Iivana". Eri maissa siitä on käytössä monia muitakin, alkuperäisestä usein huomattavasti poikkeavia muunnoksia.


title: Johannes

text: Useimmista kuninkaista, joiden nimi on ollut jokin Johannes-nimen muunnelma kuten "John", "Johan", "Johann" tai "Jean", on suomen kielessä perinteisesti käytetty nimeä Juhana. Vastedes kruunun saavien nimet kuitenkin on päätetty säilyttää suomen kielessäkin alkuperäisessä muodossa. Nimeä Johannes käytetään kuitenkin Suomessa paaveista ja Bysantin keisareista.


title: Johannes

text: Johanneksen sisarnimi on Johanna.


title: Marc Bloch

text: Marc Leopold Benjamin Bloch (6. heinäkuuta 1886 – 16. kesäkuuta 1944) oli ranskalainen historioitsija, annalisti, keskiajan tutkija, historianfilosofi, professori ja Ranskan vastarintaliikkeen aktiivijäsen. Hän syntyi Lyonissa maallistuneeseen juutalaisperheeseen ja kuoli saksalaisten teloittamana Ranskan vastarintaliikkeen jäsenenä Lyonin lähistöllä toisen maailmansodan loppuvaiheessa.


title: Marc Bloch

text: Marc Bloch kuuluu historiallisen sosiologian vaikutusvaltaisimpiin edustajiin sekä ranskalaisen "annales"-koulukunnan perustajiin. Hän on vaikuttanut suuresti esimerkiksi Perry Andersoniin, Charles Tillyyn ja Barrington Mooreen.


title: Marc Bloch

text: Marc Blochin isä Gustave Bloch oli tunnettu antiikin historioitsija ja toimi tieteenalan professorina Lyonin yliopistossa. Tultuaan ylioppilaaksi arvostetusta Louis-Le-Grand-lyseosta hän opiskeli ranskalaisten intellektuellien perusoppilaitoksessa "Ecole normale supérieuressa" vuosina 1904–1908. Valmistuttuaan korkeakoulusta hän matkusti 1908–1909 Saksaan Berliiniin ja Leipzigiin, joissa tutustui aikakauden uusimpaan historiankirjoitukseen, sen ongelmiin, kysymyksenasetteluihin ja ratkaisutapoihin.


title: Marc Bloch

text: Ensimmäinen maailmansota ja Ranskan sen kestäessä kokemat sotilaalliset vaikeudet, jotka lopulta päättyivät ympärysvaltojen avulla voittoon Saksasta, kuuluivat Marc Blochin nuoruuteen. Sodassa hän toimi tavallisena rintamasotilaana, tykistön kersanttina ja myöhemmin kapteeniksi ylennettynä, ja tämä kokemusmaailma muokkasi hänen myöhempiä valintojaan.


title: Marc Bloch

text: Sodan jälkeen Bloch avioitui Simone Vidalin kanssa. Avioliitosta heille syntyi kuusi lasta. Avioliitto oli merkittävä ajatellen myöhempää saksalaismiehityksen aikaa Ranskassa. Lapsilla on ollut oma merkittävä roolinsa Marc Blochin kuoleman jälkeisessä töiden julkaisemisessa.


title: Marc Bloch

text: Avioliiton solmimisen aikoihin hän sai opetustoimen Strasbourgin yliopistosta, joka oli vuosikymmenten saksalaisajan jälkeen siirtynyt takaisin Ranskalle ja johon tarvittiin innokkaita ja uskaliaita tiedemiehiä koko laitoksen uudelleenrakentamiseksi. Nykyisin tämä yliopisto kantaa Marc Blochin nimeä.


title: Marc Bloch

text: Osallistuttuaan sotatoimiin ennen Ranskan tappiota toisessa maailmansodassa, Marc Bloch sai materiaalia viimeisiin kirjoituksiinsa ja niin historiallisiin kuin filosofisiin pohdintoihinsa. Piileskeltyään perheineen saksalaisia eri puolilla maata ja lähetettyään osan lapsistaan turvaan ulkomaille Bloch liittyi vanhana sotilaana vastarintaliikkeeseen, kunnes vuonna 1944 ranskalaiset yhteistoimintamiehet pidättivät hänet. Kidutuksen jälkeen kesällä 1944 saksalaiset teloittivat hänet Saint-Diedier-de-Formansissa Ain departementissa lähellä hänen kotikaupunkiaan Lyonia.


title: Marc Bloch

text: Bloch ei ole kuuluisa mistään yhteiskuntatieteellisestä teoriasta. Hän teki kuitenkin merkittävinä pidettyjä tutkimuksia, joissa tutkimuksen metodologiaa oli käytetty ja kehitetty erinomaisella tavalla. Hänen tärkeimmät teoksensa käsittelevät keskiajan Länsi-Eurooppaa. Hän tutki esimerkiksi viljelymenetelmiä, taikauskomuksia, kansanperinnettä ja feodalismia yleisemmin. Tutkimuksissa yhdistyvät historia, antropologia, sosiologia ja taloustiede. Tällainen yhdistelevä lähestymistapa tuli muotiin myöhemmin noin 40 vuotta Blochin teosten julkaisemisen jälkeen.


title: Marc Bloch

text: Blochin tutkimuksissa merkillepantavaa ovat ensinnäkin ajalliset ja sosiaaliset analyysiyksiköt. Useinhan tutkimuksen analyysiyksiköt otetaan politiikasta: historiallinen aika jaetaan hallitsijoiden valtakausien mukaan ja analyysiyksiköitä ovat valtiot, kansat ja hallintoalueet. Blochilla keskeisiä analyysiyksiköitä olivat sen sijaan sukupolvet ja sivilisaatiot.


title: Marc Bloch

text: Sukupolvi on lyhyemmän aikavälin ajanmitta. Bloch painotti, että yhteiset ja tärkeät kokemukset ovat merkittäviä sukupolven tietoisuuden määrittymisessä. Sivilisaation käsite taas viittaa yhteiskunnan materiaalisten, psykologisten ja rakenteellisten osien kokonaisuuteen, joka muuttuu hyvin hitaasti. Blochin luetuin teos, joka käsittelee feodaaliyhteiskuntaa, on yhden sivilisaation historia. Sivilisaation ensimmäinen ulottuvuus on sen historiallinen ympäristö. Feodaaliyhteiskunnan taustalla Bloch näkee silloisen turvattoman historiallisen ympäristön. Toinen sivilisaation ulottuvuus on kulttuuriympäristö, joka käsittää myös teknologian. Materiaalinen ja henkinen ovat molemmat tärkeitä selittäviä tekijöitä eikä kumpikaan ole ensisijainen. Niin ikään maantieteellinen ympäristö vaikuttaa sivilisaation kehitykseen.


title: Marc Bloch

text: Tutkittavat ilmiöt on sijoitettava Blochin mukaan aina omaan historialliseen kontekstiinsa. Yksittäiset sivilisaatiot eivät ole täysin yhtenäisiä, mutta niiden osissa on kuitenkin yhtenäisiä piirteitä. Kun nämä piirteet on ymmärretty, voidaan seuraavaksi analysoida eroja yhden sivilisaation sisällä. Tutkiessaan Ranskan maaseutuhistoriaa Bloch käyttää aikakehyksenä erilaisten viljelytapojen käytön jatkumista. Hän ei halua asettaa tiukkoja sääntöjä sille, miten tutkimuksen aikakehys tulee valita, vaan tutkijan on tutustuttava kohteeseensa hyvin ja pyrittävä löytämään siitä oleelliset piirteet. Yleensä nämä piirteet ovat sellaisia, jotka osoittavat rajat tietyn yhteiskuntamuodon kestolle.


title: Marc Bloch

text: Bloch tunnetaan myös tavastaan käyttää lähteitä historiantutkimuksessa. Blochille lähteeksi kelpasivat melkein mitkä tahansa asiat, mikä oli myöhemmin tyypillistä koko annales -koulukunnalle. Hän antaa tutkimusmetodia käsittelevässä teoksessaan pitkän listan erilaisista asioista, joita voi käyttää lähteinä. Yksi merkittävä lähdetyyppi Blochille olivat kansan parissa liikkuneet eeppiset kertomukset, joiden yhteyttä yhteiskunnan rakenteeseen hän tutki. Bloch myös oli ensimmäisiä, jotka käyttivät epälineaarista tutkimusmetodia. Tutkiessaan Ranskan maaseutua, hän aloitti tutkimalla ensin viimeaikaisia, runsaslukuisia lähteitä, ennen kuin vasta sen jälkeen paneutui tutkimuskohteena olevan ajan lähteisiin. Tämä metodi perustui siihen, että myöhemmät lähteet kertoivat osin samoista asioista, mistä hän oli kiinnostunut tutkimusperiodin suhteen. Tällainen epälineaarinen metodi omaksuttiin sittemmin laajalti maaseutuhistorian tutkimukseen.


title: Marc Bloch

text: Muiden annales -koulun tutkijoiden tavoin Blochille tärkeää oli maantieteellinen evidenssi. Keskeistä siinä oli fyysisen paikan ja ihmisen sosiaalisen organisaation vuorovaikutus, ja se tapa millä nämä kaksi muokkasivat toisiaan. Blochille mikään lähdetyyppi ei ole sinänsä toista arvokkaampi. Riippuu tutkimuskysymyksistä, mitä lähteitä kannattaa käyttää, kun taas useimmille tutkijoille lähteet määräävät tutkimuskysymyksen.


title: Marc Bloch

text: Vertailevan tutkimuksen tärkeimpänä tehtävänä Bloch piti sen tutkijan mieltä puhdistavaa vaikutusta. Vertailussa tulevat ilmi erilaiset tutkijan omasta kulttuurista ja ajasta juontuvat tutkimuksen kannalta väärät ajattelutavat, jotka ovat alati uhkana historiantutkimuksessa. On erittäin hyödyllistä tarkastella tutkittavia sosiaalisia ilmiöitä laajemmin eri ympäristöissä kuin vain tutkimuskohteen paikallisessa ympäristössä. Monet yhden paikan ympärille keskittyvät tutkimukset luulevat väärin tutkimaansa ilmiötä ainutlaatuiseksi, koska eivät ole perehtyneet aiheeseen laajemmin.


title: Marc Bloch

text: Samanlaisuuksien lisäksi vertaileva lähestymistapa auttaa huomaamaan myös eroavaisuudet eri paikoissa esiintyvien ilmiöiden välillä. Kun erot on huomattu, päästään tutkimaan näiden erojen syitä. Bloch kuitenkin kritisoi monia oman aikansa vertailevan tutkimuksen harjoittajia poliittisesta tarkoitushakuisuudesta sekä kritiikittömistä teoreettisista johtopäätöksistä.


title: Marc Bloch

text: Bloch ei uskonut luonnontieteiden malliin yhteiskunnan tutkimisessa vaan piti Auguste Comten positivistista lähestymistapaa virheellisenä. Toisaalta Bloch ihaili Émile Durkheimia, mutta piti tämän universalismia liioiteltuna. Bloch ei hyväksynyt Durkheimin tieteellistä ohjelmaa, jossa väittämiä testattaisiin jollain tapaa ja pyrittäisiin sitten parantamaan teoriaa tältä pohjalta. Blochille teorian rooli oli vain auttaa historioitsijaa etsimään parempaa evidenssiä menneisyyttä koskien. Teoreettiset mallit voivat auttaa tutkijaa löytämään uusia kysymyksiä ja arvioimaan lähteitä. Teoria ymmärrettynä tällä tavoin oli merkittävässä roolissa Blochin metodologiassa. Historiallisen tutkimuksen lopullisen tuloksen tulee Blochin mukaan olla joukko yleistäviä väittämiä, jotka pätevät omassa, laajassa kontekstissaan mahdollisimman hyvin, ja samalla näiden tehtyjen väittämien tulisi auttaa muita tutkijoita ymmärtämään sosiaalista käyttäytymistä myös yleisellä tasolla ajasta ja paikasta riippumatta.


title: Marc Bloch

text: Uusi ja haastava opetustehtävä, joka keskittyi keskiajan historiaan yhdessä yliopiston ylösrakennuksen kanssa, lisäsi myös Blochin toimintavauhtia. Hänen väitöskirjansa maaorjien asemasta suorien Capetinki-sukuisten kuninkaiden aikana valmistui ja saa osakseen paljon kiitosta. Hän myös paneutui ensimmäisen maailmansodan aikana liikkuneisiin huhuihin ja niiden vaikutukseen niin sotilaiden kuin kansankin parissa. Yhdessä työtoverinsa Lucien Febvren kanssa Bloch perusti annalistisen koulukunnan, joka toimii samannimisen lehden ympärillä.


title: Marc Bloch

text: Annalistisen koulukunnan tieto-opillinen ja -teoreettinen ajastusmaailma on vaikuttanut voimakkaasti koko 1900-luvun historiankirjoitukseen, ei vain Ranskassa vaan kautta koko maailman historiankirjoituksen. Koulukunnan keskeisiä teoreettisia malleja ovat muun muassa mentaalinen historia, totaalinen historia ja sivilisaatioiden historia. Myös uudenlainen ja aivan uusien lähteiden käyttö tuli mukaan tutkimukseen. Näin monumentit, tilastot ja usein kylmät luvut saivat oman roolinsa historiantutkimuksessa.


title: Marc Bloch

text: Bloch keskittyi tuotannossaan ja elämässään muutamaan hyvin oleelliseen aiheeseen:Jokainen Marc Blochin melko laajan tuotannon osa on ollut omana aikanaan, ja on toki yhä vieläkin, historiankirjoituksen merkkipaalu, joka on opastanut muita tutkijoita. Hänen keskeisiä teoksiaan ovat muun muassa:Marc Blochista on kirjoitettu lukuisia artikkeleita ja Annalistista koulukuntaa pidetään historiankirjoituksen kolmantena paradigmana. Keskeisimmät hänestä kirjoitetut monografiat ovat mm:


title: Jääski

text: Jääski () on entinen Suomen kunta Vuoksen yläjuoksun varrella Etelä-Karjalassa. Pääosa Jääskestä (kirkonkylä nykyisin ) ja Enson tehdasyhdyskunta (nykyisin ) jäivät 1944 Neuvostoliiton alueelle.


title: Jääski

text: Jääsken kihlakunta mainitaan pogostan nimellä jo Pähkinäsaaren rauhansopimuksessa vuodelta 1323, jossa Ruotsille jäivät Jääski, Savo ja Äyräpää. Jääski oli toiseen maailmansotaan asti samannimisen kihlakunnan keskus Vuoksen ylä- ja keskijuoksulla.


title: Jääski

text: Rajanvedossa vuonna 1940 Jääsken pinta-alasta luovutettiin Neuvostoliitolle 355,5 km² ja Suomen puolelle jäi 15 % (62,7 km²).


title: Jääski

text: Ennen sotaa Jääskeen kuuluneesta Ensosta oli suunniteltu Enson kauppalaa. Jääsken Suomelle jäänyt osa toimi vielä sodan jälkeen muutaman vuoden omana kuntanaan, mutta seudulle suunniteltiin edelleen kauppalan perustamista. Pääosin Jääsken kunnan varoilla perustettiinkin vuonna 1948 Imatran kauppala, jonka muodostavat pääosa Jääsken Suomelle jääneestä alueesta sekä eräät Joutsenon ja Ruokolahden kunnista erotetut alueet. Toisaalta muutamia ennen Jääskeen kuuluneita kyliä liitettiin myös Joutsenoon ja Ruokolahteen. Paljon myöhemmin, vuonna 2009, on Joutseno liitetty Lappeenrantaan.


title: Jääski

text: Vuoksi virtasi Jääsken halki luoteis-kaakko suunnassa. Suurimmat järvet olivat Jääskijärvi, Mertjärvi ja Pytäräjärvi.


title: Jääski

text: Jääski on luonnonolosuhteiltaan varsin edullista aluetta maataloudelle ja villille kasvillisuudelle. Maatalous oli hyvin pitkälle kehittynyttä Vuoksen laskun seurauksena syntyneiden laajojen ja hedelmällisten rantamaiden ansiosta.


title: Jääski

text: Villikasvillisuus on hyvin lajirikasta Jääskessä, jossa jaloista lehtipuista lehmus viihtyy erityisesti Vuoksen ja Kuurmanjoen rantalehdikoissa. Vaahteroita kasvoi Kärättilän kylässä Kuurman pohjoispuolella olevilla kallioilla. Hehtaarin laajuinen luonnonvarainen pähkinäpensaslehto sijaitsi Rouhialankosken pohjoisrannalla, jossa laskettiin olevan sata suurta pähkinäpensasta. Alueella kasvaa villejä omenapuita ja muita kasviharvinaisuuksia ovat haarapalpakko, rantaorvokki, metsäkumina, sinilatva, vuorimunkki, purosätkin ja juurehtiva kaisla. Putkilokasveja on merkitty muistiin kaikkiaan 600 erilaista lajia.


title: Jääski

text: Ahola, Ahtiala, Ahvola, Eevala, Einola, Haikola, Hallikkala, Hirsilampi, Hyppölä, Hämälälä, Ihalempiälä, Jakola, Jakovala, Järvenkylä, Kamajauhola, Kaplahala, Kasila, Kemppilä, Kiljolanmaa, Kirkonkylä, Kiurula, Kokkola, Kostiala, Kuurmanpohja, Kyyrölä, Kärenniemi, Kärkkäälä, Kärättilä, Laitila, Laukkala, Littula, Lokkarila, Lottola, Meltola, Myllölä, Niemi, Näträmälä, Oravala, Pajarila, Patjaala, Pelkola, Penttilä, Pieppola, Puujalka, Päähkälä, Ranssila, Riikola, Rikkola, Rossila, Rouhiala, Räikkölä, Seppälä, Soperonmaa, Suikkala, Sunila, Teppanala, Tollola, Velkula, Vetelälä, Virola, Virolansalo.


title: Jääski

text: Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 18 koulupiiriin.


title: Jääski

text: Jääskeläisillä on (ollut) oma murteensa ja paikalliskulttuurinsa.


title: Jääski

text: Laajemmassa Jääsken kihlakunnassa sijainneen Jääsken kunnan asukasluku liki kaksinkertaistui vuosina 1920–1939. Asukkaita oli 10 512 (31.12.1920), 13 671 (31.12.1930 kaikkiaan kirkonkirjoissa tai siviilirekisterissä; joista läsnä olevia lähteestä riippuen 13 087 tai 13 055) ja 20 879 (31.12.1939 kirjoissa tai 20 814 henkikirjoitettu 1.1.1940).


title: Jääski

text: Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Jääsken väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.


title: Jääski

text: Jääsken luovutettu osa on nykyisin osa Leningradin alueen Viipurin piiriä ja sen 20 272 asukkaan Enson kaupunkikuntaa. Enson kaupunkikunta sisältää Enson kaupungin (ven. "Svetogorsk", 15 981 as. vuonna 2010), Jääsken kaupunkityyppisen taajaman (ven. "Lesogorski", 3 273 as.) sekä Järvenkylän (ven. "Losevo") ja Kavantsaaren (ven. "Vozroždenije") kyläneuvostoiden alueet. Kaupunkikunnan maaseutukylissä ja maaseudulla asui vuonna 2010 kaikkiaan 1 018 henkeä.


title: Jääski

text: Aiemmin erillinen Jääsken kaupunkikunta yhdistettiin vuoden 2008 paikallisen kansanäänestyksen jälkeen Ensoon vuoden 2010 alusta.


title: Jääski

text:
Nykyisen Suomen alueella Jääsken kihlakuntaan olivat vanhastaan kuuluneet Ruokolahti ja Rautjärvi.
1990-luvun tunnetuin jääskeläinen on eduskunnan puhemies Riitta Uosukainen.


title: Jääski

text: Jääsken taajaman kautta kulkee Imatran rajanylityspaikalta Antreaa (Kamennogorsk) ja edelleen Käkisalmea (Priozersk) kohti johtava maantie A124. Jääsken kautta kulkee myös rautatie ja taajaman asemalla (aikatauluissa Lesogorski) pysähtyy Viipurin ja Svetogorskin (Enso) välinen paikallisjuna.