title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Vuonna 1947 ja 1948 Neuvostoliitto yritti estää Itävaltaa osallistumasta Yhdysvaltain apuohjelmiin, kuten Marshall-suunnitelmaan (oik. "European Recovery Program"). Syksyllä 1947 kommunistien KPÖ erosi hallituksesta kiistan vuoksi. Ironisesti juuri Neuvostoliiton myönnytys valvontasopimukseen antoi Itävallalle mahdollisuuden apuun ja liittymiseen OEEC:hen ("Organisation for European Economic Co-operation"), joka hallinnoi Marshall-apua. OEEC-jäsenyys johti Itävallan taloudelliseen integraatioon länteen ja antoi pohjan parlamentaariselle demokratialle sodan jälkeen.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Vuoden 1945 hallitusten päätavoite oli päättää maan miehitys ja estää sen pysyvä jako. Liittoutuneiden suurempi kiinnostus Saksaan viivytti neuvottelujen alkua tammikuuhun 1947. Nyt kylmän sodan alku varjosti neuvotteluja. Neuvostoliitto luopui tuestaan Jugoslavian aluevaatimuksille vuonna 1948 maiden välien rikkouduttua. Uudet huolenaiheet estivät kuitenkin sopimuksen synnyn: Berliinin saarto, NATO:n perustaminen, Saksan jako kahteen valtioon 1949 ja Korean sodan alku 1950.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Josif Stalinin kuoleman maaliskuussa 1953 jälkeen Itävallan uusi kansleri Julius Raab etsi ratkaisua pattitilanteeseen ehdottamalla, että Itävalta lupaisi olla liittymättä mihinkään sotilasliittoon. Intian Moskovan suurlähettiläs, joka toimi itävaltalaisten välimiehenä, meni pidemmälle ja ehdotti pysyvää puolueettomuutta sopimuksen perustaksi. Länsiliittoutuneet eivät innostuneet ehdotuksesta ja Neuvostoliitto vaati ensin Saksan kysymyksen ratkaisua.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Myöhään 1954 ja 1955 alussa sekä länsiliittoutuneet ja Neuvostoliitto alkoivat pelätä, että toinen puoli liittäisi oman miehitysvyöhykkeensä sotilasliittoonsa. Helmikuussa Neuvostoliitto yllättäen ilmoitti olevansa valmis sopimaan Itävallan kysymyksen. Huhtikuussa Raabin, Figlin, Adolf Schärfin ja Bruno Kreiskyn muodostama delegaatio matkusti Moskovaan, ja neljän päivän intensiivisten neuvottelujen jälkeen sopimusluonnos Itävallan puolueettomuudesta oli valmis. Länsiliittoutuneet hyväksyivät sopimusluonnoksen vain kakistellen, pelätessään siitä tulevan malli myös Saksan puolueettomuudelle. Erityisesti länsi vastusti ehdotusta neljän vallan takuusta puolueettomuudelle, pelätessään sen antavan Neuvostoliitolle mahdollisuuden väliintuloon maassa. Lännen vastustuksen vuoksi Neuvostoliitto luopui sopimuskohdasta.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Itävallan valtiosopimus allekirjoitettiin 15. toukokuuta 1955. Sopimus kielsi yhdistymisen Saksaan tai Habsburgien monarkian paluun valtaan ja turvasi kroaatti- ja sloveenivähemmistöjen oikeuksia. Itävallan puolueettomuus ja vieraiden sotilastukikohtien kielto liitettiin perustuslakiin 26. lokakuuta 1955. Neuvostoliiton 40 000 miehen joukot vetäytyivät syyskuun loppuun mennessä. Länsivaltojen pienemmät joukot vedettiin lokakuun lopussa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Valtiosopimuksen jälkeen Itävallan ulkopolitiikka keskittyi kolmeen pääasiaan: Etelä-Tiroliin, Euroopan taloudelliseen yhdentymiseen ja puolueettomuuden toteuttamiseen. Asukkailtaan saksankielisen Italian Etelä-Tirolin asema oli ollut Itävallan huolenaihe siitä lähtien kun maakunta liitettiin Italiaan ensimmäisen maailmansodan lopussa. Itävalta toivoi, että Italian jääminen toisen maailmansodan häviäjien joukkoon saattaisi saada liittoutuneet palauttamaan alue Itävallalle. Länsiliittoutuneiden strategiset edut pakottivat Itävallan tyytymään vuoden 1946 sopimukseen, jolla Italia myönsi maakunnalle autonomian.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Vuonna 1948 Italia kuitenkin muutti Etelä-Tirolin asemaa laajentamalla autonomian kattamaan koko Trentinon alueen, jonka asukkaista 2/3 oli italialaisia. Etelätirolilaiset vetosivat Itävallan apuun. YK:n yleiskokouksen päätös vuonna 1960 kehotti Itävaltaa ja Italiaa neuvotteluihin asiasta. Tämä vahvisti Itävallan oikeuden puolustaa saksankielisten asemaa, mutta tuloksiin ei päästy ennen vuotta 1969. Tällä välin etelätirolilaiset aktivistit aloittivat terrorikampanjan, josta Italia syytti Itävallan löyhää rajavalvontaa. Vuoden 1969 sopimuksessa vahvistettiin Etelä-Tirolin autonomia, mukaan lukien oikeus käyttää saksaa virallisena kielenä. Haagin kansainvälinen tuomioistuin sai valtuuden tuomita erimielisyydet ja Itävalta luopui oikeuksistaan puuttua Etelä-Tirolin asioihin.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: OEEC toimi edelleen taloudellisen yhdentymisen välineenä Marshall-avun päätyttyä 1952, mutta kuusi sen jäsentä haki tiukempaa yhdentymistä. Itävallan pääasialliset kauppakumppanit Länsi-Saksa ja Italia kuuluivat Euroopan talousyhteisöön (ETY/EEC), mutta ETY-sopimus sisälsi velvoitteita sodan varalta, joita pidettiin Itävallan puolueettomuutta vaarantavina. ETY-sopimus herätti myös epäluuloja Saksaan yhdistymisestä, mikä oli valtiosopimuksen vastaista. Itävalta muodosti kuuden muun maan kanssa löyhemmän vapaakauppa-alueen, EFTA:n, vuonna 1960. Tämä ei ollut täysin tyydyttävä ratkaisu, ja 1961 Itävalta haki rajoitettua liitännäisjäsenyyttä ETYssä (vuodesta 1967 Euroopan yhteisö, EY).


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Neuvostoliitto vastusti Itävallan ETY-jäsenyyttä maan puolueettomuuden rikkomisena. Itävalta vastasi puolueettomuuden olevan Itävallan lainsäädännön asia ja ainoastaan Itävallan tuomioistuimilla oli oikeus tulkita mikä rikkoi sitä. Tästä huolimatta Itävalta eteni varovasti varoen ärsyttämästä Neuvostoliittoa. Myös ETYn jäsenet asettivat jäsenyyden kyseenalaiseksi. Italia esti ETY/EY-jäsenyyden 1967 Etelä-Tirolin kiistan vuoksi. Ranskan presidentti Charles de Gaulle pysyi myös kylmänä jäsenyydelle, koska halusi pysyä väleissä Neuvostoliiton kanssa, ja arveli Itävallan jäsenyyden vahvistavan Länsi-Saksan asemaa Ranskan kustannuksella. Itävallan ja EY:n välinen sopimus solmittiin vasta 1972 Etelä-Tirolin kiistan lauettua ja de Gaullen jäätyä eläkkeelle.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Puolueettomuuspolitiikka ei Itävallassa merkinnyt moraalista puolueettomuutta. Itävallan sympatiat olivat lännen puolella ja kantaa vahvisti Neuvostoliiton Unkarin miehitys 1956 ja Tšekkoslovakian 1968. Itävalta piti kuitenkin yllä hyviä suhteita neuvostoblokin maihin, joihin suuntautui 1960-luvun puolivälissä kuudennes sen viennistä. Itävalta hyötyi lännen ja idän liennytyksestä détenten myötä 1960-luvun lopusta ja 1970-luvun alussa. Tavoite luoda Itävallasta idän ja lännen välinen silta, itävaltalaisten jo 1945 esittämä idea, jäi kuitenkin toteutumatta.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Neljissä parlamenttivaaleissa vuosien 1955 ja 1970 välillä muutokset olivat pieniä. ÖVP piti suurinta paikkamäärää Nationalratissa ja siten ÖVP–SPÖ-koalitiossa, ns. suuressa koalitiossa, vaikka se saikin vähemmän ääniä vuoden 1959 vaalissa kuin SPÖ. Ennen vuoden 1966 vaaleja ÖVP:n äänisaalis oli 44–46 %. Saatuaan kyseisenä vuonna 48 % äänistä, se sai 85 paikkaa ja absoluuttisen enemmistön. Julius Raab toimi kanslerina 1953–1961, jonka jälkeen häntä seurasi Alphons Gorbach. Gorbach toi mukanaan puolueen johtajistoon nuorempia poliitikkoja, jotka pyrkivät uudistuksiin. Yksi näistä nuorista miehistä, Josef Klaus, seurasi Gorbachia kanslerina 1964 ja johti ÖVP:n hallitusta 1966–1970. Hänen valtakautensa ja Raabin ja Figlin kuolema merkitsivät vallan siirtymistä nuoremmalle sukupolvelle, joka ei ollut kokenut 1930-lukua.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Sosiaalidemokraattien SPÖ sai 42–45 % äänistä neljissä vaaleissa. Hallituksissa se oli heikommassa asemassa, mutta presidentin paikka meni säännöllisesti SPÖ:lle kun suora kansanvaali otettiin jälleen käyttöön 1951. Theodor Körner, joka oli seurannut Renneriä 1951, kuoli virassaan ennen 1957 presidentinvaaleja. Schärf, SPÖ:n johtaja vuodesta 1945, voitti 1957 vaalin helposti ja valittiin uudelleen 1963. Kun hän kuoli 1965, häntä seurasi Wienin pormestari Franz Jonas.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: VdU muodostettiin uudelleen 1956 Itävallan vapauspuolueeksi ("Freiheitliche Partei Österreichs", FPÖ). Se sai äänistä viidestä kahdeksaan prosenttia. Sen kannattajakunta koostui kirjavasta joukosta liberaaleja, kirkon vastaisia konservatiiveja, monarkisteja ja entisiä natseja.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: KPÖ:n asemaa heikensi sen yhdistäminen Neuvostoliittoon ja tapahtumat Itä-Euroopassa, etenkin Unkarin kansannousu. Puolueen äänimäärä ennenkin pieni jatkoi vähenemistään, 4,5 %:sta vuonna 1956 vähän oli 3 %:een 1962. Vuoden 1959 jälkeen KPÖ:llä ei ollut edustajia Nationalratissa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Miehitysvallan aika ja jälleenrakennus loi pohjan poliittiselle yhteistyölle ja taloudelliselle kukoistukselle. Marshall-apu päättyi 1951. Vuonna 1957 perustettiin pariteettikomissio ("Paritätische Kommission") työntekijä- ja työnantajaliittojen välille. Komissio ylitti pian tarkoituksensa valvoa hintoja ja palkkoja ja siitä tuli maan talouspolitiikan perusta. Se toi yhteen kaikki tärkeimmät eturyhmät (sosiaalipartnerit, "Sozialpartner") ja konsensuspolitiikan ansiosta siitä tuli tärkeä yhteiskunnan vakauttaja.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Sosiaalidemokraattien pyrkimys laajentaa kannatustaan johti katolisen kirkon roolin selkiytymiseen. SPÖ oli perinyt liberaalin ja marxistisen uskonnonvastaisuuden, mikä esti sitä saamasta kannattajia tunnustavien katolilaisten joukosta. Se etääntyi marxilaisesta retoriikasta ja puolueen johtajat ryhtyivät rakentamaan siltaa SPÖ:n ja uskovien välille. Lopulta koalitiohallituksen jäsenet jättivät taakseen vuoden 1934 erimielisyyksiä aiheuttaneen konkordaatin. Uusi sopimus Pyhän istuimen kanssa tehtiin 1960.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: ÖVP–SPÖ-koalition ja pariteettikomission sosiaalipartneriuden vuoksi parlamentin vaikutusvalta väheni. Suurimmat taloudelliset ja sosiaaliset päätökset tehtiin parlamentin ulkopuolella ja Nationalrat vahvisti ne yleensä yksimielisesti. Poliittisia erimielisyyksiä ei juuri syntynyt ja vaalit määrittivät vain kannatuksen koalition jäsenille. Kun toisen maailmansodan ja miehityksen muistot alkoivat jäädä taakse, molempien puolueiden jäsenet alkoivat kyseenalaistaa koalition ja sen sietämät väärinkäytökset ja julkisten virkojen väärinkäytön. Vuoden 1966 vaaleissa ÖVP:n johtaja Klaus julisti suuren koalition ajan olevan ohi. Kuitenkin voitettuaan absoluuttisen enemmistön, ÖVP asetti ehdot koalition jatkamiselle, jotka Kreisky ja SPÖ:n muut johtajat yrittivät turhaan saada puolueensa hyväksymään. Huolimatta suuren koalition hajoamisesta, ÖVP:n neljän hallitusvuoden kausi ei tuonut juurikaan muutoksia vanhoihin toimintatapoihin. Tämän jälkeen vuonna 1970 alkoi pitkä SPÖ:n hallituskausi Kreiskyn alaisuudessa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kun Itävallan talous kehittyi 1950- ja 1960-luvuilla, äänestäjäkunnan rakenne muuttui vähitellen. Maa- ja metsätalouden vähenevä osuus söi ÖVP:n kannattajakuntaa. Kasvu tapahtui enimmäkseen palvelualoilla, ei raskaassa teollisuudessa tai valmistuksessa, jotka olivat SPÖ:n perinteistä kannattajakuntaa. Vuonna 1970 palvelualoilla työskenteli hiukan alle 40 % työvoimasta ja molemmat puolueet siirtyivät poliittista keskustaa kohti houkutellakseen näiden ääniä. Bruno Kreiskyn alaisuudessa SPÖ onnistui mukautumaan paremmin muutokseen.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kreiskyn henkilökohtainen suosio oli suuri osa SPÖ:n menetystä. Hän oli kotoisin varakkaasta juutalaisesta perheestä, mutta julistautui agnostikoksi. Hänet oli vangittu 1930-luvulla poliittisesta aktiivisuudesta, mutta natsit antoivat hänen viimein muuttaa Ruotsiin, jossa hän tutustui paikallisiin sosialisteihin ja tapasi Willy Brandtin, myöhemmän Länsi-Saksan sosiaalidemokraattien johtajan. Kreisky palasi Itävaltaan sodan jälkeen ja työskenteli 1950-luvulla ulkoministeriössä ja ryhtyi aktiiviseksi puoluepolitiikassa. Kanslerina hän toi SPÖ:tä lähemmäs poliittista keskustaa ja houkutteli katolilaisten ja maaseudun edustajien ääniä. SPÖ:n sovittelua Itävallan historian kanssa kuvasti vuoden 1979 kampanjajuliste, jossa Kreisky istui keisari Frans Joosef I:n kuvan alla. SPÖ:n kilpailija ÖVP ei kyennyt löytämään itselleen identiteettiä Kreiskyn vallatessa keskustan.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Vuoden 1970 vaaleissa SPÖ:stä tuli suurin puolue, vaikka se ei saavuttanutkaan määräenemmistöä. Yritys uudistaa suuri koalitio epäonnistui. Kreisky ei saanut myöskään FPÖ:tä houkuteltua hallitukseen. FPÖ suostui kuitenkin tukemaan SPÖ:n budjettia vastineeksi vaaliuudistuksesta. Kreisky muodosti vähemmistöhallituksen 1970 ja uudet vaalit järjestettiin uuden lain mukaan lokakuussa 1971.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Vaaliuudistus nosti Nationalratin paikkamäärää 165:stä 183:een ja lisäsi äänimäärän ja edustajanpaikkojen vastaavuutta, mikä paransi pienpuolueiden asemaa. SPÖ saavutti vaalissa määräenemmistön, saaden 50 % äänistä ja 93 paikkaa laajennetussa parlamentissa. VPÖ sai 80 paikka 43 %:llä äänistä. FPÖ sai 5,5 prosenttia, saman kuin 1970 ja 10 paikkaa. Vuoden 1975 vaalissa toistuivat samat tulokset. Vuonna 1979 SPÖ lisäsi ääniosuuttaan 51 %:iin ja voitti 95 paikkaa. ÖVP sai 42 % ja 77 paikkaa ja FPÖ 6 % ja 11 paikkaa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Äänestäjistö oli valinnut sosiaalidemokraattisen kanslerin ja jatkoi myös sosialistien presidenttiehdokkaiden tukemista koko Kreiskyn kauden. Kuusi kuukautta ennen 1970 parlamenttivaalia Franz Jonas valittiin uudelleen Kurt Waldheimia vastaan. Jonas kuoli 1974 ja häntä seurasi Kreiskyn ulkoministeri, Rudolf Kirchschläger. Hän ei ollut SPÖ:n jäsen, vaan poliittisesti riippumaton ja vakaumuksellinen katolilainen, ja oli tullut Kreiskyn hallitukseen 1970. Hänellä ei ollut vastustajaa uudelleenvalinnassa 1980.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kreiskyn suosiota vahvisti maan taloudellinen ylämäki 1970-luvulla. Lainsäädäntö ja talous rakentuivat konsensukselle ja sosiaalipartnerien hyväksynnälle. Monet uudistukset menivät läpi ilman vastustusta Nationalratissa. Työntekijöiden etuja laajennettiin, työviikko lyheni 40 tuntiin ja lainsäädäntö takasi naisille tasa-arvon. Asevelvollisuusaika lyheni yhdeksästä kuuteen kuukauteen.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kansaa jakoivat kuitenkin kolme asiaa. Vuonna 1973 sosialistit ajoivat ÖVP:n ja FPÖ:n vastustuksesta huolimatta läpi abortin laillistavan lain. Katolisen kirkon tukema kansanliike keräsi vetoomuksen, joka toi asian parlamenttiin toisen kerran keväällä 1976. Laki pysyi kuitenkin voimassa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: 1970-luvun alussa OPECin ja arabien järjestämän öljynboikotin aiheuttama kansainvälinen öljykriisi osoitti Itävallan riippuvuuden energian tuonnista. Vähentääkseen riippuvuutta öljystä Kreisky jatkoi ydinvoimalan rakennustöitä Zwentendorfissa, 60 km Wienistä ja suunnitteli kolme uuden voimalan rakennusta. Kun Zwentendorfin voimala alkoi valmistua 1970-luvun lopulla, yleinen mielipide osoitti huolestumista ydinvoiman turvallisuudesta. SPÖ ei halunnut jäädä ilman vihreän liikkeen ääniä, eikä myöskään ammattiyhdistysten, jotka olivat hankkeen puolella. Asiasta järjestettiin kansanäänestys 5. marraskuuta 1978. Huolimatta Kreiskyn kampanjasta voimalan puolesta, äänestäjäkunta hylkäsi hankkeen niukasti ja voimala jäi avaamatta.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Täyttääkseen vuoden 1955 valtiosopimuksen velvoitteet maan kroaatti- ja sloveenivähemmistöjen asemasta, parlamentti vahvisti 1972 lain, joka määräsi kaksikieliset kyltit alueille, joilla oli vähintään 20 % vähemmistö. Kyltit pystytettiin kahteensataan Kärntenin 2900 kylästä ja kaupungista. Paikallinen saksankielinen väestö kuitenkin repi kyltit alas paikallisten viranomaisten ja poliisin tuella närkästyneenä Jugoslavian aluevaateista toisen maailmansodan jälkeen. Selvittääkseen asiaa hallitus järjesti 1976 väestönlaskennan Kärntenin väestöjakauman selvittämiseksi. Sloveeniväestön osuus oli vähentynyt vuodesta 1914, jolloin se oli 25 %, joten sloveenien edustajat kehottivat boikotoimaan väestönlaskentaa, eikä sen tuloksia pidetty varmoina. Kaksikieliset kyltit pystytettiin 1977 alueille, joilla vähemmistön uskottiin olevan yli 25 %.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kreiskyn aikana Itävalta haki aktiivista roolia kansainvälisessä politiikassa erityisesti YK:n kautta. Itävallan puolueettomuus tunnustettiin ja Waldheim, vuoden 1970 presidentinvaalin häviäjä, valittiin ksi 1971 ja uudelleen 1976. Itävalta loi siltaa idän ja lännen välille, ja Wienissä järjestettiin joitain Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisten SALT-neuvotteluiden kierroksia. Kreisky ryhtyi henkilökohtaisesti välittämään Israelin ja arabien välisessä konfliktissa. Huolimatta tuestaan Israelin turvallisuudelle, hän kritisoi Israelin palestiinalaisten kohtelua. Vuonna 1980 Itävalta tunnusti "de facto" Palestiinan vapautusjärjestö PLO:n hyväksymällä sen valtuutetun edustajan Wieniin. Koko 1970-luvun Itävalta oli myös Neuvostoliiton juutalaisten läpikulkumaa Israeliin ja länteen.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Itävalta solmi edullisemman kauppasopimuksen EY:n kanssa 1972, mutta EY jatkoi kehittymistään Länsi-Euroopan poliittisen integraation suuntaan. Vaikka Kreisky ilmoitti mahdolliseksi koordinoida Itävallan lainsäädäntöä EY:n kanssa, hän korosti, ettei Itävalta voisi puolueettomana hakea täysjäsenyyttä, jollei EY laajenisi koko Euroopan laajuiseksi.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kreiskyn aikana Itävalta oli noussut ennennäkemättömään taloudelliseen hyvinvointiin. Kun huhtikuun 1983 vaalit lähestyivät, SPÖ:llä oli vähän uusia ideoita äänestäjien houkutteluun. Sen julkisuuskuvaa himmensivät erilaiset skandaalit. SPÖ ehdotti veronkorotuksia korkeimmissa tuloluokissa rahoittaakseen uusien työpaikkojen luomisen. ÖVP puolestaan vastusti veronkorotuksia ja kannatti olemassa olevien tulojen tarkempaa käyttöä.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: ÖVP ei saanut sosiaalidemokraatteja syrjäytettyä suurimman puolueen asemasta, mutta SPÖ menetti määräenemmistönsä ja sai 90 paikkaa, viisi vähemmän kuin vuonna 1979. ÖVP sai neljä lisäpaikkaa ja yhteensä 81. FPÖ sai lisäpaikan ja yhteensä 12, huolimatta sen ääniosuuden laskusta. Kaksi vihreää puoluetta, Itävallan yhdistyneet vihreät ("Vereinigte Grüne Österreichs", VGÖ) ja vaihtoehtoinen lista ("Alternative Liste Österreichs", ALÖ) keräsivät äänestäjiä ympäristökysymyksillä. Ne saivat yhteensä 3,3 % äänistä, mutteivat paikkoja parlamentissa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kreisky oli kampanjoinut määräenemmistön puolesta ja erosi mieluummin kuin johti koalitiohallitusta. Hänen opetusministeristään, Fred Sinowatzista, tuli SPÖ–FPÖ-hallituksen kansleri. Kreiskyn lähtö oli yksi käännekohta Itävallan sodanjälkeisessä historiassa ja Sinowatzin hallitus siirtymävaihe nykyaikaan.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: SPÖ:n menettäessä määräenemmistönsä vuoden 1983 vaalissa, kolmentoista vuoden ajan kanslerina toiminut sosiaalidemokraattien Kreisky siirtyi syrjään ja hänen tilalleen tuli jokseenkin väritön Fred Sinowatz. Vapauspuolue tuli ensimmäistä kertaa hallitukseen. FPÖ:n maltillinen puhemies Norbert Steger nimitettiin varakansleriksi ja valtiovarainministeriksi. FPÖ sai lisäksi puolustus- ja oikeusministerin salkut. Koalitiohallitus kesti vain kolme vuotta, eikä saanut aikaan merkittäviä uudistuksia. Hallitus piti ympäristönsuojelua arvossa, mutta päätös rakentaa vesivoimala Hainburgiin Wienistä itään kohtasi protestien vyöryn ja hanke oli pakko peruuttaa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Hallituksen maine sai toisen kolauksen kun 1985 FPÖ:n puolustusministeri Friedhelm Frischenschläger järjesti tervetuliaistilaisuuden Walter Rederille, entiselle Waffen-SS-miehelle, joka oli sovittanut Italiassa elinkautista vankeusrangaistusta siviilien teloittamisesta maailmansodan aikana, mutta oli sittemmin armahdettu. Jotkut hallituksen sosiaalidemokraattiministerit uhkasivat erota tapauksen johdosta, mutta Frischenschläger sai jäädä virkaansa. Tapaus vahingoitti etenkin sosiaalidemokraattien mainetta valitsijakuntansa joukossa.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Vuoden 1985 skandaaleihin kuului vielä tapaus, jossa itävaltalaisiin viineihin oli sekoitettu myrkyllistä dietyleeniglykolia mahdollisesti tappavia määriä. Viinit olivat peräisin kansleri Sinowatzin kotiosavaltiosta Burgenlandista. Sisäpoliittisesti merkittävämpi oli kuitenkin Linzissa sijaitsevien Itävallan yhdistyneiden rauta- ja terästehtaiden (Vereinigte Österreichische Eisenund Stahlwerke, VÖEST; yleensä VÖEST-Alpine) talousskandaali, joka oli seurausta luvattomista riskisijoituksista öljyalalla. Menetyksien paikkaamiseen tarvittiin valtion avustusta. Lisäksi koko valtion omistuksessa olevaa teollisuussektoria oli saneerattava ja työpaikkoja leikattiin.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Teollisuusyritysten johto oli malliesimerkki ÖVP:n ja SPÖ:n keskenään jakamasta suhteellisesta edustuksesta valtionyhtiöiden johdossa. Erityisesti SPÖ menetti kannatustaan yksityistämis- ja irtisanomisprosessin seurauksena.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Vuonna 1986 valmistuttiin presidentinvaaliin. Ehdokkaista merkittävimmät olivat ÖVP:n Kurt Waldheim ja SPÖ:n Kurt Steyrer. Lisäksi ehdokkaina olivat vihreiden aktivisti ja entinen FPÖ:n jäsen. Waldheim oli ehdottomasti Itävallan kansainvälisesti tunnetuin edustaja oltuaan kaksi kautta YK:n pääsihteerinä 1970-luvulla. Hän liittyi ÖVP:hen vasta 1985 puolueen tarjottua hänelle presidenttiehdokkuutta. Waldheim esiteltiin äänestäjäkunnalle "miehenä, johon maailma luottaa." Steyrer puolestaan oli terveys- ja ympäristöministerinä SPÖ–FPÖ-hallituksessa. Hänen kampanjansa korosti perhearvoja.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Presidentinvaalikampanja olisi tuskin herättänyt lainkaan huomiota Itävallan ulkopuolella, jollei wieniläinen tutkivaan journalismiin erikoistunut "Profil"-lehti olisi julkaissut maaliskuusta 1986 alkaen juttusarjaansa, jossa se paljasti Waldheimin jättäneen kertomatta yksityiskohtia urastaan Wehrmachtissa toisen maailmansodan aikana. Muutamaa kuukautta aiemmin julkaistussa omaelämäkerrassaan Waldheim unohti suurimman osan palveluksestaan ja väitti viettäneensä suurimman osan sodasta Wienissä opiskellen lakia haavoituttuaan. Profil, ulkomaiset sanomalehdet ja "World Jewish Council" New Yorkissa kaivoivat esiin todisteita, joiden mukaan Waldheim oli palvellut Balkanilla ja Salonikassa Kreikassa, joissa Saksan armeija oli taistellut brutaalia sotaa partisaaneja vastaan ja kuljettanut Kreikan juutalaisia keskitysleireille Keski-Eurooppaan. Waldheim, jota ei henkilökohtaisesti syytetty näistä teoista, väitti ettei ollut kuullut Saksan armeijan teoista Balkanilla tai Kreikassa mitään ennen kuin oli lukenut niistä lehdistä. Hän pysyi väitteessään, että oli ollut muualla kun julmuuksia oli tehty, ja puolusti itseään sanomalla, että oli tehnyt vain velvollisuutensa sotilaana.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kun kohu Waldheimin ympärillä koveni, äänestäjät jakaantuivat suhtautumisessa Waldheimiin. Monet vanhemmat itävaltalaiset, erityisesti Saksan armeijassa palvelleet hyväksyivät hänen selityksensä velvollisuuden suorittamisesta. Toisten kohdalla epäluulo vain syveni kuin ilmeni todisteita, että Waldheim oli mahdollisesti liittynyt natsipuolueeseen edistääkseen uraansa. Presidentinvaalista tuli loanheittokampanja ja ÖVP hyökkäsi SPÖ:n ehdokasta vastaan.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Huolimatta myrskyisästä kampanjasta, Waldheim sai 4. toukokuuta 1986 49,7 % äänistä vastaan Steyrerin 43,7 %. Hän jäi vain 16 000 ääntä vajaaksi määräenemmistöstä, joten kahden ehdokkaan välillä järjestettiin toinen kierros 8. kesäkuuta. Waldheim sai lopulta 54 % äänistä. Waldheim keräsi sympatiaääniä jouduttuaan monien mielestä väärin syytetyksi, kun taas Steyreriä rasitti hallitusta kohtaan koettu tyytymättömyys.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Waldheimin presidenttiydestä tuli painolasti Itävallalle. Huhtikuussa 1987, tutkittuaan asiaan vuoden verran, Yhdysvaltain oikeusministeriö asetti Waldheimin ei-toivottujen ulkomaalaisten listalle. Ministeriön mielestä oli selvää, että "Kurt Waldheim oli avustanut tai muuten osallistunut henkilöiden vainoon rodun, uskonnon, kansallisen alkuperän tai poliittisen mielipiteen vuoksi." Waldheimista tuli ensimmäinen valtionpäämies, joka asetettiin Yhdysvalloissa 40 000 kapinallisen, terroristin ja rikollisen listalle. Hän joutui kansainvälisesti eristetyksi ja sai tukea vain Neuvostoliitosta, joiltakin Itä-Euroopan kommunistihallituksilta ja arabimailta, kuten Jordaniasta, jotka olivat harvoja maita, joissa hän pääsi vierailemaan presidenttikautenaan.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Kesäkuussa 1987 Wienin SPÖ vaati Waldheimia eroamaan. Kansleri Vranitzky ja SPÖ:n puhemies Sinowatz puolustivat häntä sen perusteella, että hänet oli valittu demokraattisesti. Tapaus alkoi rasittaa hallituspuolueiden välejä ja hallitus ilmoitti asettavansa historiantutkijoista ja ihmisoikeusasiantuntijoista koostuvan paneelin tutkimaan tapauksen. Tulokset julkaistiin helmikuussa 1988 ja paneeli ilmoitti tuloksenaan, ettei se löytänyt todisteita Waldheimin osallistumisesta sotarikoksiin palveluksensa aikana, mutta päätyi johtopäätökseen, että hänen täytyi olla niistä tietoinen. Waldheim ja suuri osa ÖVP:n johtoa käsittivät lausunnon vapauttavaksi tuomioksi. Presidentti piti puheen, jossa hän sanoi uskovansa, että Itävallalle oli parasta, jos hän pysyisi asemassaan. Paneelin raportti julkaistiin kuukautta ennen Anschlussin viidettäkymmenettä vuosipäivää. Tapauksen muistoksi pidetyssä tilaisuudessa Vranitzky lausui Itävallan kansalle, että heidän tuli hyväksyä, että maa ei ollut ainoastaan Hitlerin ensimmäinen uhri, vaan myös osallisena seuranneissa tapahtumissa. Waldheim kuvasi holokaustia yhdeksi historian suurimmista tragedioista ja myönsi itävaltalaisten olleen osallisena siinä tuomiten fanatismin ja suvaitsemattomuuden. Waldheimin kriitikkojen mielestä lausunto oli vakuuttava, mutta aivan liian myöhässä.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Waldheimin valinnalla oli suuri vaikutus myös maan sisäpolitiikkaan. Hänen voittonsa jälkeen SPÖ:n kansleri Sinowatz erosi ja Franz Vranitzky nousi hallituksen johtoon. Vranitzky päätti purkaa SPÖ–FPÖ-koalition ja kun vapauspuolueen johtoon nousi syyskuussa 1986 kiistellyistä lausunnoistaan tunnettu Jörg Haider. Hallituksen hajottaminen johti ennenaikaisiin vaaleihin marraskuussa 1986.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Tulos oli šokki kummallekin valtapuolueelle, kun FPÖ sai suurimman ääniosuutensa sitten perustamisena 1953, 9,7 % äänistä. SPÖ menetti kymmenen paikkaa saaden kahdeksankymmentä ja ÖVP menetti neljä, saaden seitsemänkymmentäseitsemän. Pitkien neuvotteluiden jälkeen pääpuolueet päättivät muodostaa suuren koalition ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1966. Vranitzky oli edelleen kansleri ja ÖVP:n johtaja Alois Mock nimitettiin varakansleriksi ja ulkoministeriksi. Muuta paikat jaettiin tasan ja oikeusministeriksi nimitettiin puolueiden ulkopuolinen henkilö. Entinen kansleri Kreisky protestoi äänekkäästi ÖVP:n ulkoministerin paikkaa ja erosi vastalauseena SPÖ:n kunniapuheenjohtajan paikalta.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Uusi suuri koalitio ei toiminut enää vanhan hallitusyhteistyön tavoin, koska median silmällä pito oli tarkempaa kuin 1945–1966. Yhdeksi hallituksen päähuolenaiheista tuli valtion teollisuuden ja budjettialijäämän leikkaukset. VÖEST-Alpinelta vähennettiin työpaikkoja väkeä lähetettiin ennenaikaiselle eläkkeelle ja maanviljelijöiden tukiaisia leikattiin. Toimet aiheuttivat tyytymättömyyttä molempien puolueiden perinteisessä äänestäjäkunnassa, mutta ongelmien ratkaisuun ei ollut muutakaan keinoa. Hallitus hyötyi lopulta paranevista talousnäkymistä etenkin vuodesta 1988 eteenpäin. Talouskasvu välillä 1988–1990 oli vuosittain keskimäärin neljä prosenttia. Työttömyys pysyi viidessä prosentissa ja inflaatio 2,5 %:ssä.


title: Itävallan historia vuodesta 1945

text: Skandaalit vaivasivat kuitenkin etenkin SPÖ:tä. Vuoden 1988 lopussa ja alkuvuodesta 1989 kaksi korkeaa puolueen jäsentä erotettiin veronkierrosta. Sinowatzin puolueen johtajana toukokuussa 1988 korvannut kansleri Vranitzky empi aluksi erottaa ystäväänsä Günther Sallabergeria, joka oli jättänyt maksamatta 1,8 miljoonaa šillinkiä veroja. Suurempi tapaus oli Udo Prokschin ympärille syntynyt vakuutuspetosskandaali. Prokschin varustama laiva, Lucona, oli uponnut 1977 hukuttaen kuusi miehistön jäsentä. Laivan väitettiin kuljettaneen uraanin rikastuslaitteistoa, mutta lastia kuvanneet dokumentit todettiin väärennetyiksi ja Prokschin väitettiin itse upottaneen laivan. Tapauksen tutkinta eteni etananvauhtia. Alkuvuodesta 1989 tapausta tutkinut komitea keskittyi kahteen johtavaan SPÖ:n edustajaan, sisäministeri Karl Blechaan ja Nationalratin puhemieheen Leopold Gratziin. Komitean selvityksessä havaittiin Blechan viivyttäneen tahallisesti asian selvitystä, ja kun hänen vakuuttelunsa syyttömyydestä olivat epäuskottavia, Vranitzky pakotti hänet eroamaan. Gratzia, joka oli ollut ulkoministerinä Luconan lastia käsittelevien dokumenttien saapuessa Wieniin, syytettiin vielä suuremmasta peittelystä. Komitean mukaan tuli selväksi, että Gratz oli peitellyt asiaa suojellakseen Prokschia. Gratz erosi asemastaan menetettyään kaiken luottamuksensa puolueessaan. Vranitzky saattoi ainoastaan vakuutella, että oli ainakin toiminut nopeasti rangaistessaan syyllisiä.


title: Louis Sullivan

text: Louis Sullivan (3. syyskuuta 1856, Boston – 14. huhtikuuta 1924, Chicago) oli yhdysvaltalainen arkkitehti.


title: Louis Sullivan

text: 1890- luvulla ja 1900-luvun alussa Sullivan oli preeriatyylin uranuurtajia, ja hänen oppilaastaan Frank Lloyd Wrightista tuli tyylin tunnetuin edustaja.


title: Louis Sullivan

text: Häntä pidetään funktionalismin ja orgaanisen arkkitehtuurin pioneerina. Hänellä ja hänen arkkitehtitoimistollaan oli erityisen huomattava merkitys Yhdysvaltain pilvenpiirtäjien rakenteiden ja tyylin kehityksessä 1920- ja 1930-luvuilla.


title: Kanadanhemlokki

text: Kanadanhemlokki ("Tsuga canadensis") on mäntykasvien ("Pinaceae") heimoon kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa, missä se saavuttaa 20–35 metrin pituuden.


title: Kanadanhemlokki

text: Kanadanhemlokista on jalostettu koristekasvikäyttöön runsaasti erilaisia lajikkeita. Sitä käytetään Suomessakin koristekasvina, mutta talvenarkuutensa vuoksi se menestyy vain eteläisimmässä Suomessa ja jää sielläkin pienikokoiseksi.


title: Jupperi

text: Jupperi () on Espoon Laaksolahden kaupunginosan osa-alue Vantaan rajalla. Jupperi on omakotitalovaltainen asuinalue. Jupperin läpi Pitkäjärven rantaa pitkin kulkee Kuninkaantie. Jupperissa asui vuodenvaihteessa 2011/2012 noin 5 321 henkeä. Vuodenvaihteessa 2015/2016 asukasluku Jupperissa oli 5 303 henkeä.


title: Jupperi

text: Jupperista tai sen kautta kulkevat bussit esimerkiksi Tapiolaan, Leppävaaraan, Helsinkiin, Martinlaaksoon ja Espoon keskukseen.


title: Haast

text: Haast on kaupunki Uuden-Seelannin Eteläsaaren länsirannikolla. Se sijaitsee Haast-joen suulla. Tärkeimpiä elinkeinoja ovat maanviljely, kalastus ja turismi. Kaupunki on nimetty Julius von Haastin mukaan. 30 kilometrin päässä Haastista sijaitsee Paringajärvi.


title: Vilijonkka

text: Vilijonkka () on kuvitteellinen laji Tove Janssonin Muumi-teoksissa. Vilijonkat ovat järjestystä ja siisteyttä rakastavia naispuolisia hahmoja, joilla on taipumus hermostua herkästi. Ensimmäinen Vilijonkka esiintyy vuonna 1952 ilmestyneessä kuvakirjassa "Kuinkas sitten kävikään?", jossa nimi tosin on suomennetu muotoon Vilivinkka. Tunnetuin Vilijonkka on "Muumipeikko"-sarjakuvassa ja "Muumilaakson tarinoita" -animaatiosarjassa esiintyvä kolmen lapsen yksinhuoltajaäiti, johon usein viitataan nimellä "rouva Vilijonkka". Muita vilijonkkia ovat muun muassa "Vaarallinen juhannus" -kirjassa esiintyvät Vilijaana ja Emma, novellissa "Vilijonkka joka uskoi onnettomuuksiin" esiintyvä nimikkohahmo sekä "Muumilaakson marraskuu" -kirjassa tavattava Vilijonkka. Kuten Hemuli, nimi Vilijonkka esiintyy muumiteoksissa sekä yksittäisten hahmojen nimenä että lajinimenä.


title: Vilijonkka

text: Vilijonkat pukeutuvat aina mekkoon, ja heillä on usein päässään piippalakki ja kaulassaan pieni musta rusetti.


title: Vilijonkka

text: Muumilaaksossa asuva rouva Vilijonkka kolmine lapsineen esiintyy ensimmäisen kerran sarjakuvassa ”Kuvitteluleikki” (, 1956). Vilijonkka on hieno rouva, joka pitää siisteydestä ja järjestyksestä, eikä siedä Muumiperheen leppoisaa elämänasennetta. Animaatiosarjassa "Muumilaakson tarinoita" Vilijonkan ensiesiintyminen tapahtui jaksossa 13 ("Tiukka naapuri"), joka perustuu löyhästi edellä mainittuun sarjakuvatarinaan.


title: Vilijonkka

text: Vilijonkka pukeutuu aina punaisiin vaatteisiin, ja päässään hänellä on suippo hattu. Hän on erittäin äkkipikainen. Hänellä on kolme keskenään identtistä lasta, joiden pukeutuminen on samanlaista. He kulkevat aina pituusjärjestyksessä eli Vilijonkka ensin, sitten lapsista pisin ja viimeisenä lyhin (tosin jaksossa "Naamiaiset" lyhin lapsi oli ensin ja viimeisenä pisin). Vilijonkan lapset ovat hyvätapaisia eivätkä leiki vaan lukevat kirjoja, koska Vilijonkka haluaa kasvattaa heidät niin. Joskus lapset saattavat tehdä hyväntahtoisia kepposia. Muutamassa jaksossa he kuitenkin seuraavat Muumipeikkoa tai Haisulia pahoille teille ja lähtevät leikkimään Muumien ystävien kanssa, mikä on heistä hauskaa. Vilijonkka on Muumien naapuri. Hän asuu suuressa omakotitalossa lapsiensa kanssa. Talo on erittäin siisti, ja sen isoa pihaa reunustaa ruskea aita.


title: Vilijonkka

text: Muumipeikko-sarjakuvissa Vilijonkalla on myös taloudenhoitaja nimeltä Mabel ja lehmä nimeltä Flora. Vilijonkan paras ystävä sarjakuvissa on Louska (tunnetaan myös Kampsuna). Hän esiintyy myös eräissä Tove Janssonin novelleissa Vilijonkan ystävänä.


title: Vilijonkka

text: Muumiteoksissa Vilijonkan lasten isästä ei koskaan sanottu mitään. Vuonna 1991 Tove Jansson kertoi eräässä lapsilukijan kirjeeseen lähettämässään vastauksessa, että Vilijonkan aviomies oli tutkimusmatkailija, joka lähti Borneolle eikä hänestä sen jälkeen ole kuultu mitään.


title: Antofagasta

text: Antofagasta on satamakaupunki pohjoisessa Chilessä. Se on sekä Antofagastan maakunnan että Antofagastan alueen pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 352 638 vuoden 2017 väestönlaskennassa, joten se on Chilen väkiluvultaan viidenneksi suurin kaupunki. Se on myös oman alueensa kaupungeista suurin.


title: Antofagasta

text:
Kaupunki syntyi 1800-luvulla kaivosaikakaudella. Tuottoisat nitraatti-kaivokset toivat alueelle monia ulkomaalaisia. Nykyäänkin kaupungin arkkitehtuuri ja ilmapiiri saavat aikaan eurooppalaista tunnelmaa.
Kaupunki kuului Boliviaan 14. helmikuuta 1879 asti, jolloin perulaiset sotilaat nousivat siellä maihin, ja kaupunki jäi Perulle Tyynenmeren sodan eli salpietarisodan lopuksi.


title: Antofagasta

text: Kaupungissa on muun muassa lentokenttä ja kaksi satamaa. Kaupungin satamien kautta kuljetetaan eniten kuparia Chilessä – kaivokset sijaitsevat La Escondidassa ja Chuquicamatassa, joista jälkimmäinen on suurin avokaivos maailmassa.


title: Antofagasta

text: Antofagasta sijaitsee Atacaman aavikon reunalla. Kaupungin vuotuinen sademäärä on alle 4 mm ja lämpimimmän kuukauden, maaliskuun, korkeimpien päivälämpötilojen keskiarvo +28 °C astetta. Mieto ja kuiva ilmasto on saanut 20-kilometrisen rannan kanssa aikaan, että kaupunki on ympärivuotinen rantamatkailualue. Rannikolla nähtävää ovat meren kuluttamat kivimuodostelmat, kuten kaupungista pohjoiseen sijaitseva jättimäinen kivi "Portada".


title: Antofagasta

text: Nähtävyyksiä kaupungissa on esimerkiksi "Barrio Històrico", jolla sijaitsee viktoriaaniseen tyyliin rakennettuja taloja ja "Muelle Salitrero". Se on Melbourne Clarc -yhtiön vuonna 1872 rakentama ja sitä pidetään kansallisena monumenttina. Sillä laiturilla lastattiin salpietaria vietäväksi muualle maailmaan. Siellä myös lastattiin chileläisiä sotilaita laivoihin ja pois toisen maailmansodan aikana, kun Tyynellämerellä sodittiin.


title: Antofagasta

text: Toinen vierailun arvoinen paikka on kaupungin keskusta "Centro Urbano", missä on isojen vanhojen puiden ympäröimä Plaza Colòn -aukio, jolla sijaitsee goottilaiseen tyyliin rakennettu katedraali. Kirkon vieressä on äskettäin rakennettu kaupunginteatteri. Aukiolla on myös kansallisena monumenttina pidetty kellotorni "Torre del Reloj", joka on pieni kopio Elisabetin tornista Lontoossa. Mielenkiintoinen rakennus on myös 1873 rakennettu "Ruina de Huanchaca", joka on hopeavalimo. "Quiosco de la Oquesta" on paikka, jossa esiintyy usein kuoroja.


title: Antofagasta

text: Kaupungista ja koko alueesta kiinnostuneet voivat vierailla myös alueellisessa museossa. Sieltä saa tietoa kaupungin historiasta ja kaivosteollisuudesta. Museolla on myös värikäs kokoelma kiviä ja mineraaleja, jotka on kerätty ympäröivältä alueelta.


title: Iquique

text: Iquique on kaupunki Tyynen valtameren rannikolla, pohjoisessa Chilessä. Kaupunki on Tarapacán alueen pääkaupunki ja siellä on vajaat 200 000 asukasta (2016). Kaupungin nimi tulee aimarankielisestä sanasta "ique-ique", joka tarkoittaa "vuodetta".


title: Iquique

text: Kaupunki perustettiin 1500-luvulla, mutta alue oli ollut asutettu jo kauemmin. Iquique oli alun perin osa Perua, mutta 1800-luvulla siitä tuli osa Chileä.


title: Iquique

text: Iquique sijaitsee 1853km Santiagosta pohjoiseen ja 315km Aricasta etelään.


title: Iquique

text: Iquiquen seudulla on usein maanjäristyksiä. Vuosina 1868 ja 1877 kaupungissa tapahtuivat maanjäristykset.


title: Iquique

text: Huhtikuussa 2014 lähistöllä koettu 8.2 magnitudin maanjäristys aiheutti paikallisen tsunamin mutta vain vähän vahinkoja.


title: Iquique

text: Kaupungissa on jäljellä rakennuskantaa 1800-luvun kaivosbuumin ajoilta. Nykyisin Iquique on rantalomakohde joka sopii myös surffaukseen.


title: Lake Wanaka

text: Lake Wanaka on 192 neliökilometrin kokoinen järvi Uudessa-Seelannissa. Se sijaitsee Uuden-Seelannin Eteläsaarella ja on sen neljänneksi suurin järvi. Järven eteläisessä osassa on saaristo, johon kuuluvat muun muassa Rabbit Island ja Harwich Island. Järven rannalla sijaitsevat kaupungit Wanaka ja Albert Town.


title: Wanaka

text: Wanaka on kaupunki Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Kaupungin asukasluku on arviolta ().


title: Wanaka

text: Ensimmäinen alueelle saapunut eurooppalainen oli Nathaniel Chalmers vuonna 1853, jonka oppaana toimi maoripäällikkö Reko, joskin tätä aiemmin alueesta oli jo piirretty kartta maoripäällikkö Te Huruhurun toimesta..


title: Wanaka

text: Vuonna 1867 alueelle rakennettiin ensimmäinen hotelli, joka sinetöi kaupungin alueen keskuspaikkana.


title: Wanaka

text: Vuoteen 1940 saakka kaupunki tunnettiin nimillä "Pembroke" tai "Roys Bay".


title: Wanaka

text: Kaupunki sijaitsee Roys Bayssa, Lake Wanakan kaakkoisrannalla. Lähimpään suureen kaupunkiin, Dunediniin, on matkaa 270 kilometriä kaakkoon. Queenstown sijaitsee 70 kilometrin päässä lounaassa.


title: Näyttelykuvia

text: Näyttelykuvia () on viidentoista osan muodostama pianosarja, jonka on säveltänyt venäläinen Modest Musorgski vuonna 1874. Alun perin Musorgski sävelsi teoksen pianolle, mutta se on myöhemmin tullut tunnetuksi myös lukuisina orkestrointeina, joista tunnetuin on Maurice Ravelin käsialaa. Musorgski sävelsi teoksen ystävänsä, arkkitehti Viktor Hartmannin muistolle. Teoksen alkuperäinen nimi oli "Hartmann".


title: Näyttelykuvia

text: Hartmannin kuoleman jälkeen järjestettiin Pietarissa hänen töistään postuumi näyttely, jossa esillä oli yli 400 teosta. "Näyttelykuvia" sävellettiin muutaman kuukauden kuluttua, ja se kuvailee näyttelyvieraan matkaa tällaisen kokoelman keskellä. Sävellystensä innoittajina Musorgski käytti pääasiassa Hartmannin piirroksia ja akvarelleja, jotka tämä oli tehnyt ulkomaanmatkoillaan. Kymmenestä teoksesta kuitenkin vain kolme oli esillä vuoden 1874 näyttelyssä (nimittäin "Kuoriutumattomien kananpoikien tanssi", "Baba Jaga" ja "Kiovan suuri portti"). Osa sävellyksiin käytetyistä piirroksista on kadonnut eikä niitä tunneta.


title: Näyttelykuvia

text: Musorgski rakentaa sarjansa kuvaamaan omaa etenemistään näyttelyn läpi. Avaavan "Promenaden" teema toistuu useita kertoja osien (jotka kuvaavat näyttelyn tauluja) välillä. Sarjan loppuosassa teema lakkaa kuitenkin toimimasta pelkkänä yhdyssiteenä osien välillä ja alkaa lomittua itse kuviin ja niiden tunnelmaan: se toistuu salaperäisenä osassa "Con mortuis in lingua mortua", juhlallisena osassa "Kiovan suuri portti".


title: Näyttelykuvia

text:
Teoksessa toistuva "Promenade"-teema alkaa seuraavasti:
Kuten useimmilla Musorgskin teoksilla, myös "Näyttelykuvilla" on monimutkainen julkaisuhistoria. Vaikka se sävellettiin hyvin nopeassa tahdissa (kesäkuun toisen ja 22:nnen päivän välillä), teos pääsi painettavaksi vasta vuonna 1886, viisi vuotta säveltäjän kuoleman jälkeen. Tällöin julkaistiin Musorgskin kollegan Nikolai Rimski-Korsakovin kiillottama editio, joka ei noudattanut tarkasti Musorgskin alkuperäistä sävellystä vaan oli paikon jopa virheellinen. Vasta vuonna 1931 "Näyttelykuvia" julkaistiin säveltäjän käsikirjoitusta vastaavassa muodossa. Musorgskin käsikirjoituksen näköispainos julkaistiin vuonna 1975.


title: Näyttelykuvia

text: Ensimmäinen Näyttelykuvien orkestroija oli venäläinen säveltäjä Mihail Tusmalov (Michael Touschmaloff, 1861–96), joka sovitti kuitenkin vain seitsemän kymmenestä teoksen osasta ollessaan Rimski-Korsakovin oppilaana. Tämä versio esitettiin vuonna 1891. Seuraava sovittaja oli britti Sir Henry Wood vuonna 1915, mutta hänkin jätti pois osia toistuvasta "Promenade"-teemasta. Kokonaan teoksen orkestroi ensimmäistä kertaa slovenialaissyntyinen viulisti ja kapellimestari Leo Funtek, joka viimeisteli sovituksensa vuonna 1922 Suomessa työskennellessään.


title: Näyttelykuvia

text: Samana vuonna orkesterisovituksensa esitti Maurice Ravel. Tämä taidokas ja värikäs orkestraatio on osoittautunut myöhemmin suosituimmaksi sekä konserteissa että äänityksissä. Ravel jätti kuitenkin pois viidennen eli viimeisen "Promenaden". Myöhemmin teoksesta on laadittu muitakin sovituksia, samoin alkuperäistä pianosävellystä esitetään ja äänitetään yhä usein. Eksoottisempia sovituksia ovat mm. Elgar Howarthin vaskiyhtyeelle 1970-luvulla tekemä, Kazuhito Yamashitan soolokitaraversio sekä sovitukset, jotka yhdistelevät teokseen elektronista musiikkia tai uudempia musiikinlajeja.


title: Näyttelykuvia

text: Joitakin teoksen orkestraatioita:


title: Näyttelykuvia

text: Muita sovituksia:


title: Brač

text: Brač on Kroatialle kuuluva saari Adrianmerellä. Sen pinta-ala on noin 396 neliökilometriä, joten se on Adrianmeren kolmanneksi suurin saari. Saarella on noin 13 000 asukasta, joista yli 3 000 asuvat saaren suurimmassa kaupungissa, Supetarissa. Saaren pienin kylä on Novo Selo, jossa on 12 asukasta. Muita kaupunkeja ja kyliä ovat muun muassa Bol, Škrip, Pučišća, Splitska, Postira, Nerežišće, Donji Humac, Mirca, Gornji Humac, Dol, Sutivan, Sumartin, Praznica, Murvica, Povlja ja Dračevica. Saaren vanhin kylä on Škrip.


title: Brač

text: Saaren korkein vuori on 778 metriä korkea Vidova Gora. Se on myös koko Kroatian saariston korkein huippu.


title: London

text: London voi tarkoittaa ainakin seuraavia:


title: London (Kentucky)

text: London on kaupunki Kentuckyn osavaltion eteläosassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku on noin 5 692 (2000) ja pinta-ala 20 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on 284,6 asukasta/km².


title: Gediminas Kirkilas

text: Gediminas Kirkilas (s. 30. elokuuta 1951 Vilna) on liettualainen poliitikko, koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän edustaa sosiaalidemokraattista puoluetta ja on ollut Seimasin jäsen vuodesta 1992. Kirkilas nimitettiin pääministeriksi 6. heinäkuuta 2006. Hän oli Liettuan puolustusministeri 7.12.2004–.


title: Gediminas Kirkilas

text: Kirkilas työskenteli 1972–1978 entistäjänä ja Liettuan kommunistisen puolueen eri komiteoissa ja Liettuan kommunistisen puolueen ensimmäisen sihteerin Algirdas Brazauskasin avustajana 1989–.


title: Caudron C.60

text: Caudron C.60 oli ranskalainen, kaksipaikkainen ja -tasoinen, yksimoottorinen lentokone kangasverhouksella. Kone kehitettiin vuonna 1921 Caudron C.59 -tyypin rinnalle, poiketen siitä lähinnä moottorityypin osalta. Konetta käytettiin pääasiassa koulukoneena, ja se oli käytössä Ranskan, Suomen, Latvian, Espanjan ja Venezuelan ilmavoimissa.


title: Caudron C.60

text: Suomen ilmavoimille ostettiin vuonna 1923 Ranskasta kaikkiaan 30 Caudron C.60-lentokonetta ja vuosina 1927–1928 rakennettiin Suomessa lisenssillä 34 konetta. Suomen ilmavoimilla oli täten käytössä kaikkiaan 64 Caudron C.60 -konetta. IVL/VL valmisti vuonna 1927 12 konetta ja vuonna 1928 22 konetta, joista 10 luovutettiin Ilmavoimille vasta vuonna 1930.


title: Caudron C.60

text: Ranskassa rakennettujen koneiden tunnukset olivat 1E20 - 1E30 ja 1F31 - 1F49, myöhemmin CA-20 - CA-9. Suomessa lisenssillä rakennettujen koneiden rekisteri oli CA-61 - CA-94. Tyyppi oli Suomessa käytössä vuosina 1923–1936. Niitä käytti Ilmailukoulussa Utissa ja Santahaminassa ja Kauhavalla . Koneita oli suuren määrän takia jaettu myös muille yksiköille ja kentille. Koneilla lennettiin kaikkiaan 27000 lentotuntia, kuudella yksilöllä kullakin yli tuhat tuntia.


title: Caudron C.60

text: CA-27 lentokone, josta ensi kertaa 26.6.1931 Suomessa pelastauduttiin laskuvarjolla. Koneiden käytössä kuoli yksitoista ihmistä.Suomen ilmailumuseossa Vantaalla on yksi Suomessa lisenssillä valmistettu Caudron C.60-lentokone, tunnukseltaan CA-84, valmistusnumeroltaan 24.


title: Concordia

text: Concordia tai Konkordia voi viitata muun muassa:


title: Mem

text: Mem on monen seemiläisen kielen aakkoston 13. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Mem on kreikkalaisen myyn, latinalaisen M:n ja kyrillisen М:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee vettä tarkoittavasta sanasta.


title: Mem

text: Heprean kielessä mem ääntyy /m/. Kieliopillisesti se toimii sanan edessä prepositiona, joka vastaa suomen elatiivia (-sta, -stä). Tällöin mem on oikeastaan lyhennys מִן ("min") -prepositiosta. Se voi osoittaa myös vertailua, sekä komparatiivia että superlatiivia. Heprealaisessa numerojärjestelmässä memillä on lukuarvo 40.


title: Mem

text: Mem on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on "sofit"- eli loppumuoto mem sofit. Mem sofitin lukuarvo on 600.


title: Mem

text: Esimerkkejä:


title: Cork

text: Cork () on Irlannin tasavallan toiseksi suurin kaupunki ja kaupunkikreivikunta maan etelärannikolla Munsterin provinssissa. Asukasluku on 119 143 (2006), ja Suur-Corkin alueen väkiluku on noin 274 000. Cork on tärkeä satamakaupunki ja teollisuuskeskus, ja siellä on kansainvälinen lentoasema. Kaupungissa on muun muassa autoteollisuutta. Cork oli Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2005.


title: Cork

text: Cork sijaitsee Irlannin etelärannikolta hieman sisämaahan päin. Kaupungin halki virtaa Leejoki, ja kaupungin ydinkeskusta on sen kahden haaran välissä olevalla saarella. Corkin satama kuuluu Irlannin merkittävimpiin satamiin, ja se on yksi maailman suurimmista luonnonsatamista.


title: Cork

text: Kaupungin iirinkielinen nimi "Corcaigh" tarkoittaa "soista aluetta". Nimi viittaa kaupungin sijaintiin Leejoen varrella. Corkin vaiheet liittyvät merkittävällä tavalla Irlannin itsenäistymiseen ja sisällissotaan. Niinpä Cork tunnetaan "vallankumouksellisena kreivikuntana" ("the Rebel County").


title: Cork

text: Corkin nimitti kaupungiksi Juhana Maaton vuonna 1185. Corkilla oli kuitenkin pitkä historia ennen sitä, sillä se oli alussa luostarimainen siirtokunta, jonka Finbarr perusti 500-luvulla. Vuosisatojen kuluessa kaupunki paloi useita kertoja ja kärsi viikinkien ja normannien hyökkäyksistä, niin että se jouduttiin rakentamaan yhä uudestaan. Jossakin vaiheessa koko kaupunkia ympäröi muuri, josta on jäänyt jäljelle useita osia ja portteja. Corkin pormestarinvirka () perustettiin kuninkaallisella perustamiskirjalla vuonna 1318, ja vuonna 1900 virkanimi muutettiin muotoon Lord Mayor. Kaupungin keskusta kärsi pahoja vahinkoja Irlannin itsenäisyyssodassa 1919–1921, kun muun muassa irlantilaiset sissijohtajat ja brittiläiset joukot ottivat siellä yhteen. Irlannin sisällissodan aikana tasavaltalaiset Britannian ja Irlannin sopimuksen vastustajat pitivät jonkin aikaa kaupunkia hallussaan, kunnes Irlannin hallituksen joukot hyökkäsivät mereltä ja ottivat kaupungin uudestaan haltuunsa.


title: Cork

text: Korkein Corkissa mitattu lämpötila on 29 °C ja alin −9 °C.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Joensuu–Kontiomäki-radalla tarkoitetaan Suomen rataverkon osuutta Joensuusta Pielisen itäpuolitse Lieksan, Nurmeksen ja Vuokatin kautta Paltamon kunnan Kontiomäen risteysasemalle. Joensuu–Kontiomäki-rata on Karjalan radan pohjoinen jatke, joka yhdistää Karjalan Kontiomäen kautta Ouluun. Rataosan pituus on 268,8 km. Rataosa käsitetään joissakin yhteyksissä myös Karjalan radan osaksi.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Henkilöliikenne osuudella Nurmes–Kontiomäki lakkautettiin vuonna 1993, ja tuo osuus katsotaan vähäliikenteiseksi radaksi. Kysessä on toistaiseksi viimeinen kerta, kun henkilöliikenne on lakkautettu kokonaiselta rataosalta. Välillä Joensuu–Nurmes liikennöidään Dm12-kiskobusseilla. Vuoroja on päivittäin kaksi suuntaansa . Rataosan liikennettä ohjataan keskitetysti Oulusta.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text:
Alkuperäinen Karjalan rata Viipurista Sortavalan ja Niiralan kautta Joensuuhun valmistui jo vuonna 1894. Sen jatkeena olevan Joensuun–Kontiomäen radan eri osat valmistuivat seuraavina vuosina:Lieksan ensimmäinen junarata oli yksityisrata Lieksan ja Pankakosken välillä, joka on rakennettiin 1890-luvulla.
Savon rataan kuuluvan, Pohjois-Karjalan Joensuu–Lieksa–Nurmes-ratatyöt aloitettiin Joensuussa 16. tammikuuta 1907. Aluksi rataa rakennettiin vain Vuonislahteen asti. Töissä oli alkuaikoina 700 henkeä, joista suuri osa oli tullut Savonlinnan–Elisenvaaran ratatyömaalta. Töitä riitti parhaimpina aikoina yli 2 000 hengelle. ”Rautaroikka” saapui Lieksan rautatieasema 25. syyskuuta 1909. Vaikka Uimaharjun–Lieksan rataosa oli vielä kunnolla sorastamatta, voitiin rata luovuttaa 8. marraskuuta 1909 väliaikaiselle liikenteelle ja töitä jatkettiin Nurmekseen. Seuraavana vuonna rataosa avattiin viralliselle liikenteelle 10. syyskuuta 1910.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Merkittävin Pielisjärven asemista oli IV luokan asema, Lieksa, jonne pystytettiin asemarakennuksen lisäksi kahden veturin talli, kääntölava, pumppuhuone, tavaramakasiini ja halkovaja. Pielisjärven alueella oli kolme asemaa ja neljä laiturivaihdetta. Viidennen luokan asemia olivat etelässä Vuonislahti ja pohjoisessa Kylänlahti.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Ennen kuin Nurmeksen-Oulun rata rakennettiin, oli vuonna Savon rataa vuonna 1924 jo jatkettu Kajaanista Kontiomäelle, tulevalle risteysasemalle.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Sotkamon rata oli Sotkamon kunnassa sivurata Vuokatin rautatieasemalta Sotkamon rautatieasemalle. Rataosan pituus oli noin kuusi kilometriä. Rata seuraili koko matkaltaan Tenetin ja Pirttijärven etelärantoja, päättyen Sotkamon sahalle. Rataosuudelle oli yhteys Vuokatin liikennepaikalla sijainneen kolmioraiteen kautta. Rata avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 1926, ja radalla oli henkilöliikennettä vuoteen 1938 saakka.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Sotkamon radasta on jäljellä vain lyhyt osuus entisestä Vuokatin kolmioraiteesta.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Pankakosken rata on Lieksan kaupungissa sijaitseva sivurataosuus. Rata erkanee Joensuun–Kontiomäen radalta Lieksan keskustan eteläpuolella Sokojoella ja loppuu Pankakosken kartonkitehtaalle noin viisi kilometriä Lieksan keskustasta itään. Rata palvelee Pankakosken tehtaan tavaraliikennettä. Radalla on nykyisin vain tavaraliikennettä, mutta aikaisemmin radalla on ollut myös jonkinlaista henkilöliikennettä. Ennen nykyistä rataa paikalla oli kapearaiteinen Pankakosken–Sokojoen rautatie vuosina 1897–1952.


title: Joensuu–Kontiomäki-rata

text: Sivurata Vuokatista Lahnaslammelle rakennettiin vuonna 1974. Sen pituus on noin 12 kilometriä, ja sillä on vain Lahnaslammen kaivokseen liittyvää tavaraliikennettä.


title: Jukka Liedes

text: Jukka Antero Liedes (s. 7. syyskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen opetus- ja kulttuuriministeriön entinen virkamies. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2014.


title: Jukka Liedes

text: Liedes toimi kulttuuriministerin alaisen viestintäkulttuuriyksikön päällikkönä opetusministeriössä ja osallistui opetusministeriön asettamaan tekijänoikeustyöryhmään (1. tammikuuta 2004 – 31. joulukuuta 2005), joka valmisteli hallituksen esityksen kulttuuriministeri Tanja Karpelalle Suomen tekijänoikeuslainsäädännön muuttamiseksi (HE 28/2004 eli niin kutsuttu Lex Karpela). Liedes edusti opetusministeriötä myös tekijänoikeusjärjestö Gramexin Esittävän Säveltaiteen Edistämiskeskuksessa (ESEK).


title: Jukka Liedes

text: Ennen siirtymistään virkamieheksi 1980-luvulla Liedes toimi muun muassa Teoston juristina. Vuonna 1991 hän sai Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat ÄKT ry:n Erikois-Emma-palkinnon. Vuonna 1998 Liedes valittiin Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO, World Intellectual Property Organization) tekijänoikeuskysymyksiä käsittelevän komitean puheenjohtajaksi. Liedes toimi WIPO:n tekijänoikeustapaamisissa puheenjohtajana jo 1980-luvun puolivälistä saakka. Hänet oltiin lähellä valita WIPO:n pääjohtajaksi 1990-luvulla.


title: Jukka Liedes

text: Liedes nousi Suomessa ristiriitaiseen julkisuuteen, kun muun muassa ravintola-alan Suurtalousuutiset-lehti ja Tietokone-lehti kertoivat hänen mahdollisesta jääviydestään tekijänoikeuslain valmistelussa. Liedes oli kohua herättäneen tekijänoikeuslakiesityksen päävalmistelija. Liedeksen toiminnasta ja asemasta tehtiin vuonna 2005 useita kanteluja eduskunnan oikeusasiamiehelle. Apulaisoikeusasiamies Jukka Lindstedt antoi lokakuussa 2007 päätöksen, jossa piti Liedeksen toimintaa ongelmallisena.


title: Tietokone (lehti)

text: Tietokone oli vuonna 1981 aloittanut ja vuonna 2014 lopetettu, tietotekniikan alaa käsittelevä aikakauslehti. Sen levikki vuonna 2011 oli 33 828, ja sillä oli 142 000 lukijaa. Lehteä julkaisi vuoteen 2013 saakka Sanoma. Vuonna 2014 lehden osti mediatalo Talentum, ja kesäkuussa lehti yhdistettiin Tietoviikko-lehteen. Uuden lehden nimeksi tuli TiVi.


title: Tietokone (lehti)

text: Lehti aloitti uutistoiminnan Internetissä tammikuussa 1996. Lehden logo ja ilme uudistuivat vuoden 2009 alussa. Lehden artikkelitoimitukseen kuuluvat Ari Karkimo, Sanna Leskinen ja Ari Saarelainen. Uutisten lisäksi lehden sivuilla on useita blogeja ja ohjelma-esittelyjä. Vakituisia blogaajia ovat konsultit Ossi Mäntylähti ja Jarmo Pitkänen sekä Mac-asiantuntija Teemu Masalin. Myös vanhojen lehtien artikkelit ovat nykyisin luettavissa ilmaisen rekisteröitymisen jälkeen. Varsinaisten toimituksien lisäksi lehden toimituskuntaan kuului vuoden 2013 loppuun saakka Mikrobitin kanssa yhteinen testilaboratorio. Vuoden 2014 alusta toteutuneen Talentum-kaupan jälkeen lehti on tehnyt yhteistyötä muiden Talentumin tekniikkalehtien kanssa.


title: Tietokone (lehti)

text: Tietokone-lehden vakituisina avustajina ovat toimineet esimerkiksi tietokirjailija Petteri Järvinen sekä kansanedustaja Jyrki Kasvi, jotka ovat jatkaneet myös uuden TiVi-lehden ilmestymisen alusta lehden avustajina. Tätä ennen lehden avustajakaartiin ovat kuuluneet muun muassa professori Osmo A. Wiio (1928 – 2013) sekä valtiovarainministeriössä ValtIT-yksikön johtajana toiminut Yrjö Benson.


title: Hullujussi

text: Hullujussi oli vuosina 1973–1976 toiminut suomalainen huumoripopyhtye. Yhtye otti vahvasti musiikkivaikutteita yhdysvaltalaiselta show-muusikolta Louis Primalta, esimerkiksi suurimpiin hitteihin kuulunut "Tyttö lilla nakkikioskilla" on käännetty häneltä.


title: Hullujussi

text: Yhtye syntyi Arto Sotavallan taustayhtyeestä ja idea kasattiin Eeki Mantereen esittämän eksoottisen laulajan Viktor Kalborrekin ympärille. Muut jäsenet olivat Heimo "Holle" Holopainen (basso), Tapio "Tapsa" Niemelä (kosketinsoittimet) ja Yrjö "Ykä" Fonselius (rummut). Yhtye esiintyi television "Merirosvoradio"-ohjelmassa ja tuli sitä kautta tutuksi Suomessa.


title: Hullujussi

text: Sotavallan säestäjänä yhtye käytti hetken nimeä Hullut Jussit mutta irtautui tästä ja merkkinä vaihtoi nimen yksikkömuotoon.


title: Hullujussi

text: Hullujussi-yhtye konsertoi ympäri Suomea ja albumit "Hullujussi" (myyty yli 80 000 kappaletta) ja "Bulvania" (myyty yli 46 000 kappaletta) olivat menestyksiä. Hullujussi teki levytyksensä Discophonin RCA -levymerkille. Seuraava Hullujussi -levy "Con Amore" julkaistiin vuonna 1975 yhtyeen nimen sijasta Viktor Kalborrekin nimellä. Albumilla soittivat Hullujussi ja Aarno Raninen. Mantereen ja Holopaisen mukaan levy julkaistiin Kalborrekin nimellä sen vuoksi, että ideat alkoivat olla vähissä ja uusi albumi oli helpompi toteuttaa yhteen hahmoon keskittyen.


title: Hullujussi

text: Suosio alkoi kuitenkin jo hiipua ja keväällä 1976 Fonselius ja Niemelä lähtivät yhtyeestä (ja perustivat uuden yhtyeen "Maahinen"). Uutta kokoonpanoa markkinoitiin eräissä yhteyksissä myös nimellä "Uusi Hullujussi". Eräiden tietojen mukaan tämä kokoonpano oli alun perinkin tarkoitettu vain hoitamaan kesäkaudelle 1976 jo sovitut konsertit. Viimeistä "Olympia"-albumia myytiin enää noin 3 000 kappaletta. Viimeinen esiintyminen ennen keväällä 1993 suoritettua yksittäistä 20-vuotisjuhlakeikkaa tapahtui syyskuussa 1976.


title: Hullujussi

text: Mantere konsertoi vuoden 1976 jälkeen vaihtelevalla tiheydellä Viktor Kalborrek -hahmonsa kanssa lähinnä ravintoloissa aina 2000-luvulle asti. Hahmo nähtiin myös Visa Mäkisen elokuvassa "Ruuvit löysällä" (1989).


title: Hullujussi

text: Hullujussi teki 30-vuotisjuhlakiertueen vuonna 2003. Tässä yhteydessä yhtyeeltä julkaistiin myös kokoelma "Bingo Bulvania", joka TV-mainonnasta huolimatta ei myynyt toivotulla tavalla. Vuonna 2002 Warner Music oli painattanut CD-painokset kaikista Hullujussin 70-luvun albumeista, mutta näiden julkaisua siirrettiin aina vuoteen 2004 saakka.


title: Hullujussi

text: Eeki Mantere kuoli 30. huhtikuuta 2007 keuhkokuumeeseen 58 vuoden ikäisenä Jorvin sairaalassa.


title: John Malkovich

text: John Gavin Malkovich (s. 9. joulukuuta 1953 Christopher, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän on näytellyt yli 70 elokuvassa ja ollut kahdesti ehdolla Oscar-palkintoon parhaasta miessivuosasta elokuvissa "Tilaa sydämessä" (1984) ja "Tulilinjalla" (1993). Malkovich on myös tuottanut elokuvat kuten "Juno" (2007) ja "Elämäni seinäruusuna" (2012).


title: John Malkovich

text: Malkovich syntyi Christopherin kaupungissa Illinoisissa. Hänen vanhempansa olivat katolisia ja isovanhemmat kotoisin Kroatiasta. Malkovichilla on lisäksi äitinsä puolelta englantilaisia, ranskalaisia, saksalaisia ja skotlantilaisia sukujuuria. John kasvoi Bentonissa, Illinoisissa, jossa hän asui tulevan NBA-koripallotähden ja Olympia-voittajan Doug Collinsin naapurissa. Malkovichin isä Daniel Leon Malkovich on "Outdoor Illinois" -lehden entinen julkaisija ja konservatiivijohtaja, ja äiti Joe Anne oli lehden omistaja, kuten myös "Benton Evening Newsin". Malkovichilla on kolme nuorempaa siskoa ja yksi vanhempi veli.


title: John Malkovich

text: Malkovich esiintyi lukiovuosinaan muutamissa näytelmissä sekä musikaalissa "Carousel". Hän lauloi myös kirkossa folk-gospelryhmässä. Malkovich opiskeli Itä-Illinoisin yliopistossa sekä Illinoisin osavaltion yliopistossa. Alkuun hän opiskeli biologiaa, mutta osavaltion collegessa hän vaihtoi pääaineekseen draaman. Ennen näyttelijänuraa Malkovich työskenteli muun muassa kirjakaupassa, tiskaajana ja koulubussin kuljettajana. Hän on itse kertonut näyttelijänuransa alkaneen vuonna 1976, kun hänen koulutoverinsa Gary Sinise, Terry Kinney ja Jeff Perry perustivat Steppenwolf Theatre Company -nimisen teatterin Chicagoon ja pyysivät häntä mukaan. Samaa teatteria kävivät myös Joan Allen ja Malkovichin tuleva puoliso Glenne Headly.


title: John Malkovich

text: Vuonna 1980 Malkovich muutti New Yorkiin ja esiintyi muun muassa Steppenwolfin tuotannossa Sam Shepardin näytelmästä "True West" ja voitti Obie-palkinnon. Hän toimi myös ohjaajana Steppenwolf-teatterissa ja vuonna 1982 esiintyi "Viettelyksen vaunussa". Malkovich voitti Emmy-palkinnon roolistaan Broadway-näytelmässä "Kauppamatkustajan kuolema", joka oli hänen ensiesiintymisensä maailmankuululla näyttämöllä.


title: John Malkovich

text: Malkovichin elokuvaura alkoi statistina Robert Altmanin elokuvassa "Mitkä häät!" vuonna 1978. Hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa elokuvassa "Tilaa sydämessä" toi Malkovichille hänen ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Hän alkoi saada edelleen merkittäviä rooleja elokuvatuotannoista, kuten "Auringon valtakunta" (1988) ja Tennessee Williamsin kirjaan perustuva "Lasinen eläintarha". Synkän ja sensuellin Valmontin rooli elokuvassa "Valheet ja viettelijät" vuonna 1988 osoittautui läpimurroksi ja toi Malkovichin suuren yleisön tietoisuuteen. Hän uusi roolinsa myöhemmin Annie Lennoxin musiikkivideolla ”Walking on Broken Glass”.


title: John Malkovich

text: Vuonna 1992 Malkovich tähditti elokuvaa "Hiiriä ja ihmisiä" ja sai toisen Oscar-ehdokkuutensa seuraavana vuonna elokuvasta "Tulilinjalla". Hän esitti itseään hieman muunneltuna tulkintana elokuvassa "Being John Malkovich", jonka käsikirjoitti Charlie Kaufman. Ohjausdebyyttinsä Malkovich teki vuonna 2002 elokuvassa "Väkivallan tanssi". Samana vuonna hän otti pääroolin trilleristä "Ripley's Game".


title: John Malkovich

text: Malkovich on juontanut kolme jaksoa NBC:n viihdeohjelmasta "Saturday Night Live", vuosina 1989, 1993 ja 2008. Vuonna 2009 hän esiintyi George Clooneyn kanssa kansainvälisessä Nestlén Nespresso-kahvimainoksessa.


title: John Malkovich

text: Näyttelijänuran lisäksi Malkovich on suunnitellut vaatteita. Hän perusti oman muotiyrityksensä Mrs. Muddin vuonna 2002 ja se on julkaissut kaksi mallistoa, joiden asut Malkovich on suunnitellut itse.


title: John Malkovich

text: Vuonna 2012 Malkovich ohjasi "Valheet ja viettelijät" -alkuperäisnäytelmän ranskalaisen version Théâtre de l'Atelieriin Pariisissa. Hän on jatkanut myös aktiivisesti näyttelemistä elokuvissa, joita ovat muiden muassa "Linnunradan käsikirja liftareille" (2005), "Beowulf" (2007), "Burn After Reading" (2008), "Changeling – vaihdokas" (2008) ja "Red" (2010).


title: John Malkovich

text: Malkovich on tunnettu omalaatuisesta, korkeasta äänestään sekä antagonistien mestarillisena esittäjänä. Hän ei pidä itseään metodinäyttelijänä.


title: John Malkovich

text: Heinäkuussa 2010 Malkovich esiintyi Suomessa Turun musiikkijuhlilla Michael Sturmingerin näytelmässä "Infernal Comedy". Hän palasi musiikkijuhlille seuraavana vuonna, jolloin hän esiintyi Giacomo Casanovana Sturmingerin "The Giacomo Variationsissa".


title: John Malkovich

text: Malkovich debytoi klassikkoetsivä Hercule Poirot'na BBC:n minisarjassa "ABC-murhat", joka julkaistaan jouluna 2018.


title: John Malkovich

text: Malkovich oli naimisissa näyttelijä Glenne Headlyn kanssa vuodesta 1982 vuoteen 1988. He erosivat, kun Malkovich aloitti suhteen Michelle Pfeifferin kanssa. Pitkäaikaisen kumppaninsa, apulaisohjaaja Nicolette Peyranin, hän tapasi yhden elokuvansa kuvauksissa vuonna 1989. Heillä on kaksi lasta, Amandine ja Loewy.


title: John Malkovich

text: Malkovich puhuu sujuvasti ranskaa ja asui lähes kymmenen vuotta Euroopassa. Hän muutti 1990-luvulla perheensä kanssa Etelä-Ranskaan, jossa Malkovich asui ja työskenteli teatterissa. Perhe muutti verolain takia takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 2003. Nykyään Malkovich asuu Cambridgessä, Massachusettsissa.


title: John Malkovich

text: Malkovich aiheutti vuonna 2002 skandaalin sanottuaan Cambridgen yliopistossa opiskelijatilaisuuden yhteydessä haluavansa ampua skotlantilaisen poliitikon George Gallowayn ja brittiläisen journalistin Robert Fiskin. Haastattelussa vuonna 2011 Malkovich kertoi, ettei ole erityisen poliittinen henkilö eikä ole äänestänyt presidentinvaaleissa vuoden 1972 jälkeen.


title: Ulèëlheuë

text: Ulèëlheuë oli rannikkokaupunki Banda Acehin vieressä, Acehin erityisalueella, Indonesiassa. Vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttama tsunami tuhosi sen täysin. Kaupungin nimessä on kaksi sanaa, joista "ulèë" tarkoittaa päätä ja "lheuë" niemimaata.


title: Ulèëlheuë

text: Kaupunki sijaitsi seitsemän kilometriä länteen suuremmasta Banda Acehin kaupungista.


title: Uimaharju

text: Uimaharju on Joensuun kaupungissa sijaitseva taajama. Se sijaitsee noin 48 kilometriä koilliseen kaupungin keskustasta. Uimaharju kuului vuoden 2008 loppuun asti Enon kuntaan, joka liittyi kuntaliitoksella Joensuuhun vuoden 2009 alusta. Uimaharjun taajaman väkiluku on 1 375.


title: Uimaharju

text: Kylä sijaitsee Pielisen Rukaveden rannalla, Pielisjoen alkupäässä. Taajama on Joensuu–Kontiomäki-rautatien varressa. VR:n henkilöjunat pysähtyvät Uimaharjun asemalla. Rata ylittää Pielisjoen Uimasalmen silloilla, jotka valmistuivat 1970-luvulla. Ensimmäinen rautatiesilta Uimaharjuun valmistui vuonna 1909.


title: Uimaharju

text: Uimaharju on entisen Enon kunnan teollinen keskus ja siellä sijaitsee suurin osa Enon alueen teollisuuden työpaikoista. Suurimmat teollisuuslaitokset ovat Stora Enso -konserniin kuuluva Enocellin sellutehdas ja Stora Enson Uimaharjun saha.


title: John Williams

text: John Williams -nimisiä henkilöitä ovat:


title: Kaupunginvanhin

text: Kaupunginvanhin oli Ruotsin vallan aikana kaupungin asioita hoitamaan valittu edustaja.


title: Kaupunginvanhin

text: Keskiaikana kaupunkien koko asujaimisto oli mukana kaupunkia koskevien asioiden hoitamisessa, ja he valitsivat keskuudestaan raadin. Sen rinnalle muodostettiin 1600-luvulla kaupunginvanhimpien ryhmä. Heidät valittiin eliniäksi luottamustoimeen porvariston keskuudesta. Vanhimmilla ei ollut omaa päätösvaltaa, mutta maistraatti oli velvollinen kuulemaan heitä isoja ratkaisuja tehtäessä. Vuodesta 1758 elin piti olla kaikissa kaupungeissa, ja siinä tuli olla joko 24 tai 48 jäsentä.


title: Kaupunginvanhin

text: Keisarillinen asetus kunnallishallituksesta 8. joulukuuta 1873 lakkautti tämän edustuslaitoksen Suomessa. Kaupunginvanhinten tilalle tulivat kaupunginvaltuutetut.


title: Nun (kirjain)

text: Nun on monen seemiläisen kielen aakkoston 14. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (ﻥ). Se on kreikkalaisen nyyn, latinalaisen N:n sekä kyrillisen Н:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee käärmettä tarkoittaneesta sanasta ja sen muodon alkuperäksi on esitetty egyptiläistä käärmettä, erityisesti kobraa kuvannutta hieroglyfiä.


title: Nun (kirjain)

text: Heprean kielessä nun ääntyy /n/. Kieliopillisesti se muun muassa muodostaa verbin eteen liitettynä monikon ensimmäisen persoonan futuurin. Heprealaisessa numerojärjestelmässä nunilla on lukuarvo 50.


title: Nun (kirjain)

text: Nun on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on "sofit"- eli loppumuoto nun sofit. Nun sofitin lukuarvo on 700.


title: Nun (kirjain)

text: Esimerkkejä:


title: Paalasmaa

text: Paalasmaa on saari ja kylä Pielisessä Juuan kunnassa, Pohjois-Karjalan maakunnassa. Kylä sijaitsee noin 15 kilometrin päässä Juuan kuntakeskuksesta. Saarilta on lossiyhteys mannermaalle. Asukasluku on noin 140.


title: Paalasmaa

text: Paalasmaa muodostuu kolmesta saaresta, jotka ovat Pääsaari, Toinensaari ja Kolmassaari. Kaikki saaret ovat asuttuja, ja niitä yhdistävät sillat. Lossi liikennöi saaret mannermaasta erottavassa Hirvisalmessa. Saaristoasiain neuvottelukunnan listauksessa Paalasmaan pinta-ala on 27 neliökilometriä, ja se on Pohjois-Karjalan kolmanneksi suurin ja koko maan sisävesien 16. suurin saari.


title: Paalasmaa

text: Paalasmaa on Suomen korkein saari. Pielisen pinta on noin 93,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Paalasmaan saarella on kolme huippua, jotka kohoavat yli 200 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle. Korkein huippu on Lamminvaara, joka on 225,2 metriä merenpinnasta. Pääsaarella on myös näkötorni, josta avautuvat esteettömät maisemat muun muassa Pieliselle aina Kolille saakka.


title: Paalasmaa

text: Paalasmaa on myös käytössä sukunimenä. Nimenkantajia on väestörekisterikeskuksen mukaan noin 50 henkilöä.


title: Paalasmaa

text: Nimi "Paalasmaa" juontaa nimestä "Palasmaa", johon kirkkomatkoillaan Lieksaan soutavat juukalaiset poikkesivat syömään välipalaa (palasta).


title: Paalasmaa

text: Toisensaaren rannalta on tiettävästi löydetty kivikautinen asuinpaikka.


title: Paalasmaa

text: Sunnuntaina 4. lokakuuta 1959 kaksi pääosin paikkakuntalaisia nuoria kuljettanutta moottorivenettä törmäsi Pielisellä Paalasmaan rannassa. Toisessa veneistä oli 19 nuorta ja se oli lähdössä Paalasmaan venerannasta Juuan kirkolle sateisessa ja tuulisessa säässä. Muutama minuutti lähdön jälkeen siihen törmäsi toinen, paikallisen kyläkauppiaan pojan ohjaama, 185 hevosvoiman tehoisella moottorilla varustettu pikavene. Suuremman veneen keulaan tuli törmäyksessä suuri halkeama ja se upposi nopeasti, kun taas siihen törmänneen pikaveneen vauriot jäivät melko vähäisiksi. Onnettomuus tapahtui noin 300 metrin päässä rannasta. Kummassakaan veneessä ei ollut pelastusliivejä tai muitakaan pelastusvälineitä, ja molemmat veneet olivat liikkeellä ilman lain jo vuonna 1959 edellyttämiä kulkuvaloja. Veden varaan joutui kaikkiaan 21 ihmistä, joista törmäyksen nähneet ja rannan taloista soutuveneillä apuun lähteneet saivat pelastetuiksi kuusi. 15 henkeä kuoli onnettomuudessa. Pelastuneiden joukossa ollut pikaveneen kuljettaja oli törmäyshetkellä vahvassa humalassa ja hän oli ennen törmäystä nauttinut pontikkaa samassa veneessä olleen toverinsa kanssa. Onnettomuus oli ankara isku Paalasmaan kyläyhteisölle, sillä onnettomuudessa sai kahdesta kylän perheestä surmansa kolme nuorta. Onnettomuuden jälkeen Juuan silloinen kunnanjohtaja Onni Nuutinen vetosi valtiovaltaan lossiyhteyden saamiseksi mantereelta Paalasmaalle, mikä kuitenkin toteutui vasta vuonna 1969.


title: Paalasmaa

text: Paalasmaan laivarannassa on kuvanveistäjä Kauko Kortelaisen veistämä onnettomuuden muistomerkki "Surukivi", joka paljastettiin vuonna 1984.


title: Liikkumisvapaus

text: Liikkumisvapaus on ihmisoikeuksiin kuuluva vapaus. Se taataan monien valtioiden perustuslaissa. Valtion takaaman liikkumisvapauden mukaan valtion kansalaisella on vapaus matkustaa valtiossa, vapaus lähteä valtion alueelta ja palata sinne, jos hänellä on tarpeellinen dokumentaatio (passi) ja hän kulkee valtion määräämän rajanylityspaikan kautta.


title: Liikkumisvapaus

text: Ehdoton vankeusrangaistus ja tutkintavankeus sekä pakkohoito ovat useimmissa maissa liikkumisvapautta ankarimmin rajoittavat toimenpiteet. Lievempi liikkumisvapauden rajoittamismuoto on esimerkiksi yöaikainen ulkonaliikkumiskielto. Säilöönotto taas on hetkellinen liikkumisvapauden menetys. Lisäksi liikkumisvapautta rajoitetaan usein alaikäisiltä: alle 18-vuotias tarvitsee Suomessa huoltajien suostumuksen passin hankkimiseen ja yleensä esimerkiksi maasta poistumiseen.


title: Liikkumisvapaus

text: Monet valtiot ovat solmineet viisumivapaussopimuksia, joissa valtioiden kansalaiset pääsevät vierailemaan toisessa maassa ilman viisumia. Valtioliitot kuten Euroopan unioni ovat pyrkineet antamaan valtioidensa kansalaisille myös mahdollisuuden tehdä työtä, opiskella tai muuten asua toisessa liittoon kuuluvassa maassa ilman työlupaa tai oleskeluluvan epäämistä. Euroopan unioni myös yhtenäistää maahanmuutto- ja pakolaispolitiikkaa ja estää laitonta maahanmuuttoa. Schengenin sopimus on poistanut passintarkastukset monien Länsi-Euroopan maiden väliltä ja luonut yhteisen viisumipolitiikan ja tietojärjestelmän Vapaus, turvallisuus ja oikeus.


title: Liikkumisvapaus

text: Valtiot rajoittavat liikkumisvapautta myös estämällä pääsyä sotilasalueille tai muille alueille tai turvallisuuteen vedoten poliitikkojen vierailukohteisiin.


title: Liikkumisvapaus

text: Historiallisesti liikkumisvapautta on hyvinkin paljon rajoitettu. Feodalismissa talonpojat "sidottiin maahan" orjiksi, mikä merkitsi, että muuttoon piti ostaa itsensä vapaaksi. Isäntä saattoi kieltää kulun maittensa läpi. Jossain maissa karanneet orjat saivat vapauden, jos pystyivät elättämään itsensä kaupungissa tai tietyn ajan kuluttua. Neuvostoliitossa ja muissa kommunistisissa maissa oli ja yhä on käytössä sisäinen passijärjestelmä valtakunnan eri alueiden välillä. Asuinpaikan vaihdoksiin tarvitaan lupa, venäjäksi "propiska". Myös muunlainen orjuus edelleen rajoittaa liikkumisvapautta.


title: Liikkumisvapaus

text: Suomessa liikkumisvapaus on taattu perustuslain 9§:ssä:


title: Liikkumisvapaus

text: Suomessa ja muissa Pohjoismaissa jokamiehenoikeuksiin kuuluu liikkumisvapaus useimmilla aitaamattomilla mailla.


title: Liikkumisvapaus

text: Liikkumisvapauden oikeudeton estäminen esimerkiksi sitomalla tai sulkemalla sisään on rangaistavaa vapaudenriistona.


title: Liikkumisvapaus

text: Liberalismiin kuuluu liikkumisvapauden kannattaminen ja monet liberaalit vastustavat myös asevelvollisuutta ja uhrittomista rikoksista seuraavaa vankeutta tai pidätystä ja passi-, viisumi-, oleskelulupa- ja työlupapakkoja ja pakkoa ylittää valtion raja vain valtion määräämien rajanylityspaikkojen kautta, koska ne kaventavat liikkumisvapautta. Liberaalit katsovat, että maan, kiinteistöjen ja muun omaisuuden yksityinen omistusoikeus on sopusoinnussa mielekkään liikkumisvapauden kanssa. Liberaalien mielestä yksityisellä kiinteistön omistajalla tulee siis olla oikeus päättää, kenet päästää kiinteistöönsä, mutta jokaisella tulee olla oikeus poistua kiinteistöstä tai maasta Property as the Key to Self-Determination. Jotkut liberaalit vastustavat jokamiehenoikeuksiin kuuluvaa vapautta liikkua yksityisellä maalla. Sosialistit taas katsovat, että yksityinen omistusoikeus haitallisesti rajoittaa liikkumisvapautta.


title: SIG

text: SIG on raisiolainen popyhtye. Yhtye oli suosituimmillaan 1980-luvun ensimmäisellä puoliskolla, jolloin se oli yksi suomalaisen uuden aallon tunnetuimmista nimistä. Yhtyeen laulaja ja keulahahmo oli Matti Inkinen, joka on ainoana ollut mukana kaikissa SIG-kokoonpanoissa, lukuun ottamatta viimeisintä, S.I.G VII -kokoonpanoa.


title: SIG

text:
SIG perustettiin vuonna 1978 Raisio Kids -yhtyeen raunioille.
Alkujaan punk-yhtyeenä aloittanut Sig muovautui pian Inkisen ja levy-yhtiön ideoiden mukaan pop-yhtyeeksi. Pääosin Sig yhdisteli poppia ja uutta aaltoa, mutta yhtye suosi monia muitakin tyylejä. Sig vetosi enimmäkseen tyttöihin. Yhtye pyrki ironisoimaan eri musiikkityylejä. Sigin aktiivisin kausi oli 1980-1986. Sen jälkeen yhtye julkaisi vielä kolme levyä. Yhtye ei 1980-luvulla juuri koskaan ollut ykkössijoilla, mutta sen levyt soivat radiossa melko usein. Sig on myynyt ainakin 100 000 albumia.


title: SIG

text: Sigin tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Viipuri-pop", ”Tiina menee naimisiin”, ”Vuosisadan rakkaustarina”, "Jos taivas on vain pienille enkeleille", ”Älä sinä huoli”,"Sadan vuoden yksinäisyys" ”Ludwig van Beethoven”, ”Hyvää syntymäpäivää”, ”Leijailen”, "Tähtisadetta", "Näkinkenkä" ja "Kuinka paljon sinua rakastinkaan".


title: SIG

text: Sigin aktiivisin kausi päättyi 2009 Matti Inkisen sairauteen ja kuolemaan. Yhtye on eri laulajien kanssa silti esiintynyt jonkun verran.


title: SIG

text:
Nimen alkuperä ei ollut vuosikymmeniin laajalti tiedossa, kunnes Inkinen kertoi sen tulevan sanoista "The Sensational of Inksu Group".
Nimen esikuvana oli ulkomainen "Sensational Alex Harvey Band", josta
väännettiin huonolla englannilla nimi
"Sensational of Inksu Group".
Turun Sanomissa julkaistussa keikkailmoituksessa 24. helmikuuta 1979 Hannu Leppäsen keksimässä nimessä oli nolo kirjoitusvirhe, jonka vuoksi yhtye lyhensi sen muotoon SIG. Hannu Leppänen oli erään Sigin lähipiiriläisen veli. Inksu oli Matti Inkisen lempinimi.


title: SIG

text: Aiemmin Inkinen oli kertonut nimen tulleen joko maantierosvo Sika-Kyöstistä tai Raision tehtailla olevasta margariinikoneesta. Inkisen mukaan tarina margariinikoneesta on osittain totta, sillä tehtaalla olevassa koneessa oli myös kirjaimet SIG.


title: SIG

text: Matti "Inksu" Inkinen kuunteli nuorena erilaista musiikkia. Hän sai 13-vuotiaana lahjaksi kitaran. Inkinen huomasi pian osaavansa tehdä omia lauluja. 70-luvun alussa suosioon noussut Rauli "Badding" Somerjoki oli Inkisen suuri esikuva. Baddingin esimerkki innosti Inkisen ryhtymään artistiksi. Inkinen teki pohjat moniin myöhempiin kappaleisiinsa jo 70-luvun puolivälissä. Esimerkiksi "Mariannen" Inkinen teki osaksi alle 15-vuotiaana.


title: SIG

text: Oksanen puolestaan opiskeli jo varhain klassista musiikkia ja toi yhtyeeseen koskettimet. Oksasen taustalla oli Copyright-niminen yhtye. Myös mm "Happy Together Band" eli HTB edelsi Sigiä.


title: SIG

text: Inkinen kiinnostui punkista, muttei Sex Pistolsin tyyppisestä, enemmän amerikkalaisesta Ramonesista.


title: SIG

text: Inkinen perusti vuonna 1976 ramopunk-henkisen "Raisio Kids"-nimisen yhtyeen.Raisio Kids myös juhli Pommarissa runsaalla kaljalla. Yhtye teki kymmeniä lauluja, joista osa siirtyi Sigin materiaaliksi.


title: SIG

text: Kun Karhu Hiltunen lähti kesällä 1977 Inkisen Raisio Kids-yhtyeestä, se luonnollisesti hajosi. Inkinen jäi alussa kahdestaan Maran kanssa. Inkinen potkittiin Pommarista, koska hän käytti vahvistinkaappeja kaljatölkkivarastona aljatölkkivarastona. Uudeksi harjoitustilaksi löytyi Maran isän maatila. Inkinen ei tuntenut kosketinsoittaja Oksasta entuudestaan. Hän kuuli Oksasen olevan soittotaitoinen ja kysyi tätä lukion pihalla mukaan bändiin. Muita yhtyeen jäseniä tuli Esson baarissa aikaa viettäneestä "Musiikinsuojeluyhdistyksestä". Näitä olivat Karttunen, Marisaari ja Kilpinen. Inkinen huusi näihin aikoihin äänensä huonoksi, kun kilpaili huonoilla vahvistinlaitteilla soittajien kanssa. Koskettimet jne muuttivat nopeasti yhtyeen soundin punkista popiksi. Niinpä inkisen SIG alkoi toimia marraskuussa 1978.


title: SIG

text:
Tuottaja Atte Blom halusi tehdä SIG:istä popyhtyeen, ei punkyhtyettä, mikä vaikutti yhtyeen musiikkiin. Toisaalta yhtyeen musiikkikuvaa oli luomassa Inkisen kiinnostus monenlaiseen musiikkiin Phil Spectorista ja muusta 60-luvun popista Brian Enon ja David Bowien kautta New Yorkin punkkiin, skahan ja monenlaiseen muuhun musiikkiin. Inkisen suosikkeja olivat mm Shangri-Las, Robert Johnson, Bo Diddley, Everly Brothers jne.
ja Rauli "Badding" Somerjoki. Inkinen kokosi kappaleisiinsa paljon ideoita muiden yhtyeiden tuotannosta. Ajatuksia tuli vaikkapa pornolehdestä ja virsistä. Mutta "Inksu" piilotti nämä vieraat vaikutteet niin etteivät ihmiset yleensä niitä huomanneet.


title: SIG

text:
SIG-yhtye pyrki alussa soittamaan Ramonesin mallista punk-musiikkia. Se päätyi pian iskelmään ja poppiin.
"Sensational Inksu Group" teki ensimmäisen keikkansa Le Chat -diskossa helmikuussa 1979.


title: SIG

text: Ensimmäinen levytys ilmestyi "Hilse II" -kokoelmalevyllä saman vuoden loppupuolella. Sig teki osuutensa levylle neljässä tunnissa. Poko Recordisin Epe Heleniusta ei Sig kiinnostanut. Mutta tosin oli Atte Blomin Johanna-levy-yhtiön laita. Ensimmäinen single ""Tiina menee naimisiin"" oli hitti viimeistään elokuussa 1980. Radiossa soi usein myös 50-luvun rockabilly-vaikutteita omannut ""Viipuri-pop"".


title: SIG

text: SiG nousi Suosikki-lehden karvapäägalleriassa marraskuussa sijalle 6. Yhteensä Sig pysyi galleriassa Top 10:ssa 5 kk lokakuusta 1980-helmikuuhun 1981. Suosikin Grand Prix 1980-äänestyksen mukaan Sig oli sijalla 5. Soundissa Sig oli sijalla 10, laulaja Inkinen sijalla 7. Soundin vuoden 1980 Uusi kyky-listalla 1. sijalla oli Hassisen kone ja toisella sijalla Sig.


title: SIG

text: Sigin toisella abumilla "Sudet" oli muun muassa kappaleet "Elämä vie mua" ja "Jos sä rakastat mua". Sudet-albumin jälkeen Sig:in miehistö vakiintui klassiseen kokoonpanoonsa. Ensimmäinen rumpali Mara lähti Sigistä pois alkoholismi- ja muiden ongelmien takia. Kilpinen puolestaan erosi parisuhteen takia. Sigin kaksi ensimmäistä levyä myivät molemmat yli 20 000 kappaletta kukin.


title: SIG

text: Raha-asiat yhtye hoiti melko hyvin, kun perusti alussa Raision Musiikki Ky:n. Sig sai sponsorisopimuksen purukumifirma Wrigleystä vastineeksi siitä, että Bändin piti mm kaikkabussin keltaisella maalauksella teksteillä mainostaa yritystä.


title: SIG

text: Sig jatkoi linjallaan, josta suurin osa oli poppia, osa rockia. Yhtyeen kolmosalbumin "Vuosisadan rakkaustarina" (1982) tuotti Gösta Sundqvist, ja sen nimikappale nousi suosituksi. Pitkäsoittolevy "Vuosisadan rakkaustarina" myi miltei kultalevyn verran ja viimeistään nosti Sigin tunnetuksi yhtyeeksi. Myös "Jos taivas on vain pienille enkeleille" oli suosittu. SIG ei ollut koskaan aivan levymyynnin huipulla, mutta silti sen kappaleet soivat radiossa usein. Näihin aikoihin yhtye teki 50-80 keikkaa vuodessa. Eräässä ilmaiskonsertissa Kemissä yhtye ei ollut päästä lavalta pois ilman järjestysmiesten apua.


title: SIG

text: Vuoden 1983 "Syke"-levyn valmistelu oli aiempaa vähäisempää. Se näkyi yhtyeen suosion notkahduksena. Sen menestyskappale oli "Älä sinä huoli", joka ei myynyt hyvin, mutta oli suosittu jokamiehen listalla. Myös "Lapsuus ja lapsellisuus" soi radiossa. Levyllä näkyi koneiden osuuden kasvu musiikin esittämisessä.


title: SIG

text: Musiikin esittämiseen liittyvä työtaakka oli yhtyeen jäsenille raskasta, mikä näkyi alkukauden henkilönvaihdoksina. Osa Sigin väestä kyllästyi vähäksi aikaa musiikkiin. Inkinen lähti vaellusmatkalle mm liftaamaan. Näin yhtye oli vähän aikaa keikkatauolla 1983-1984.


title: SIG

text: Inkinen teki 1984 Sigistä riippumatta levyn "Allapäin", joka oli lähempänä perinteistä rockia.


title: SIG

text: Vuoden 1984 "Sadan vuoden yksinäisyys" ja vuonna 1985 singlen B-puolena ollut "Hyvää syntymäpäivää" kuuluvat tunnetuimpiin SIG-lauluihin. T. T. Oksalan tuottama vuoden 1984 albumi "" on yhtyeen menestynein levy. Levyn tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Ludwig van Beethoven", "Sadan vuoden yksinäisyys", "Pidä kii unelmistas" ja "Kuunsilta (sinä & hän)". "Sadan vuoden yksinäisyys" pärjäsi hyvin Hittimittari-ohjelmassa.


title: SIG

text: Vuonna 1986 SIG julkaisi levyn "Purppura", jossa on monia tunnettuja kappaleita, kuten "Leijailen", Pekka Strengille omistettu "Purppura" ja elokuvaa "Baby Love" varten tehty "Sateenkaari". Koko Sig esiintyi tässä elokuvassa, mutta vain Inkinen elokuvassa "Suuri Illusioni".


title: SIG

text: Sig yhdisti mollimelodian ja syntikkasoundin jonkinlaiseksi teknohumpaksi, johon monesti liittynyt naiivi ote ei ollut kovimpien punkkareiden mieleen. Optimististen lapsellisten laulujen lisäksi Sig toi ahdistustakin esille. SIG:in joissakin kappaleissa näkyvä dingomainen sentimentaalinen tyyli oli muusikoiden itsensä kertoman mukaan huumoria. Inkisen itsensä jälkikäteen kertoman mukaan "mitä kevyempää ja hölmömpää mä tein sen kovempaa meillä meni". Inkinen muisteli, että tähtenä olo oli tietenkin hienoa, mutta keikalta kotiin tultua arki iski vastaan. Myös Inkinen pyrki pitämään jalat maassa, koska näki keikoilla että "on monta jalat ilmassa leijuvaa tyyppiä".


title: SIG

text: Yhtye hajosi vuonna 1987. Hajoaminen johtui yhtyeen jäsenten keskinäisistä kiistoista ja väsymisestä musiikin tekoon. Inkinen julkaisi vuonna 1990 mm Ismo Laakson kanssa tehdyn konepop-levyn "Ihmeellinen maailma" ilman SIG-kokoonpanoa. Tämän levyn tunnettuja kappaleita ovat mm "Jokin sisälläni kutittaa" ja "Maailman surullisin melodia". Yhtyettä kutsuttiin nimellä Bel Air Inkisen silloisen auton mukaan. Tämän jälkeen Inkinen koetti herätellä henkiin uudestaan Raisio Kidsiä.


title: SIG

text: Sig-yhtyeen hiljaiseloa kesti vuoteen 1995 saakka, jolloin SIG palasi keikkarintamalle uuden materiaalin ja uuden kokoonpanon kanssa: vanhoista jäsenistä ei enää ollut mukana kuin Inkinen. Yhtyeessä tapahtui miehistövaihdoksia, ja se hajosi jälleen kahden tyyliltään hyvin erilaisen albumin jälkeen. Vuonna 1996 julkaistussa "Rakkauden sävel" albumissa SIG palasi lähelle alkuaikojaan. Yhtyeen nimikkokappaletta soitettiin paljon Ulmanen ja Roiha-ohjelmassa ja se pärjäsi hyvin radion soittolistoilla.


title: SIG

text: SIG sai kyseenalaista mainetta maalattuaan Tavastian takahuoneen seinät valkoisiksi Lisäksi he maalasivat yhtyeensä nimeä seiniin. Maailmanluokan artistit olivat paikassa vieraillessaan kirjoittaneet seiniin nimikirjoituksensa. Tämän takia Sigin syystä tekoa pidettiin vandaalimaisena. Sigin jäsenten mielestä teko oli oikea, koska rockpiirit väittivät olevansa arvovapaita ja sitten kuitenkin palvoivat ikoneita. SIG sai harkitun tekonsa takia paljon vihamiehiä. Yhtyeen kerrottiin saaneen tempauksen johdosta Tavastialle porttikiellon, mutta klubin toimitusjohtaja Juhani Merimaa on kumonnut tiedon. Merimaan mukaan enemmän asiasta närkästyivät muut muusikot kuin henkilökunta.


title: SIG

text:
Sigin toista 90-luvun kokoonpanoa sanotaan monesti "Sigin Äänekosken kokoonpanoksi", mutta yhtye kutsui itse sitä "teknopoppi-Sigiksi". Tämä alkoi heinäkuussa 1997, kun Inkinen tutustui Duo Tornadoon.
"Kansanlauluja kaupungeista" yhdisti musiikkiperinnettä ja diskopoppia. Levy jäi melko vähälle huomiolle. Tällä levyllä olivat muun muassa kappaleet "Oot sie ollut vatsatauis" ja "Tapani Kansan pieni BMW". Kokoonpano kesti monien kuppilakeikkojen siivittämänä lokakuuhun vuonna 2000.


title: SIG

text:
Molemmat 1990-luvun Sigin uudet kokoonpanot hajosivat erimielisyyksien takia.
Popfinlandiassa vuonna 2000 SIG oli mukana uudella kokoonpanolla, ja alkuperäisjäsenet Inkinen ja Oksanen soittivat pitkästä aikaa yhdessä. Vuonna 2003 yhtye teki comebackin julkaisemalla huhtikuussa sittemmin kultaa (yli 5 000 kpl) myyneen singlen "Tuhannen ja yhden yön tarinat". Lokakuussa 2003 ilmestyi uusi albumi "Suomalainen pop-levy". Tämän tunnettuja kappaleita ovat radiossa usein soitetut "Tähtisadetta", "Kesäsateisiin" ja "Näkinkenkä".


title: SIG

text: SIG ei tämän jälkeen julkaissut enää kokonaan uutta materiaalia sisältäneitä albumeja.


title: SIG

text: SIG:n 80-luvun albumeista on julkaistu myös cd-uusintapainoksia. Vuonna 1990 ilmestyi "Vuosisadan rakkaustarina" -levyn cd-versio. Kuluvalla vuosituhannella puolestaan julkaistiin kaikista muista albumeista cd-painos lukuun ottamatta "Matkalla maineeseen" -levyä.


title: SIG

text:
Vuonna 2008 SIG vietti 30. juhlavuottaan. 26. tammikuuta 2008 ilmestyi juhlavuoden single "Kuinka paljon sua rakastinkaan?", joka nousi muun muassa Radio Suomen listoilla sijalle 4. Loppuvuonna yhtyeelle myönnettiin Raision kaupungin vuoden 2008 kulttuuripalkinto. SIG:n oli tarkoitus keikkailla juhlavuoden ympäri Suomea, mutta Matti Inkisen sairastelu pakotti yhtyeen syksyllä keikkatauolle. Sairastelu todettiin lopulta ja yllättäen aivokasvaimeksi. Lokakuun alussa aivokasvain leikattiin TYKS:issä, ja Inkinen toipui leikkauksesta hyvin. Sitä seurasi raskas sädehoitojakso.
Sädehoito huononsi Inkisen vointia ja mielialaa. Sigin keikkoja suunniteltiin Inkisen kunnon mukaan.


title: SIG

text: Keikkatauon oli tarkoitus päättyä toukokuussa 2009, ja harjoittelu sitä varten sujui hyvin.


title: SIG

text: Raision poliisi kuulusteli keväällä Inkistä epäiltynä lapsipornon hallussapidosta ja sen levittämisestä. Poliisi oli havainnut, että Inkisen tietokokoneelle meni lapsipornoa, ja sieltä tuli lapsipornoa. Kyse oli kovan luokan lapsipornoelokuvista.


title: SIG

text:
Aikakauslehti "7 päivää" kertoi 29. huhtikuuta 2009, että Inkistä epäiltiin lapsipornorikoksista.
Inkinen kertoi Seiskalle ladanneensa koneelleen musiikkia eMule-vertaisverkko-ohjelmalla. Hänen mukaansa lapsiporno tuli vahingossa musiikin kanssa. Ohjelma lähetti jako-kansiossa olleen lapsipornon eteenpäin. Näin lapsiporno kulki Inkisen koneen kautta ja varastoitui sinne. Inkinen kiisti syyllistyneensä lapsipornorikoksiin. Inkinen itse ei olisi halunnut asiasta puhua julkisuudessa, ja piti uutista kauheana. Kun uutinen julkaistiin, Sigin kotisivuille alkoi tulla asiatonta palautetta ja netissä velloi kiihkeä keskustelu. Toiset keskustelijat syyttivät Inkistä pedofiiliksi, toiset puolustivat ja kaikkea siltä väliltä. Inkinen katosi kotoaan artikkelin julkaisupäivänä eikä häneen saatu enää yhteyttä. Poliisi pyysi vihjeitä miehen liikkeistä. Inkistä etsittiin Raision maastosta 4. -6. toukokuuta . Itsemurhan hukuttautumalla mereen tehnyt Inkinen löydettiin Raisionlahdelta 25. toukokuuta 2009. Inkisen lähipiiri piti Seiskan juttua syynä Inkisen itsemurhaan. Joku oli vuotanut tiedon Inkisen lapsipornoepäilyistä Seiskalle. Vuotajaksi epäiltiin poliisia, joka olisi rikkonut vaitiolovelvollisuutensa juttupalkkion takia. Sig piti Seiskan ja Iltalehden uutisointia ala-arvoisena ja ehkä laittomanakin loanheittona. Poliisi lopetti Inkisen lapsipornoepäilyjen tutkimisen, ja kysymys Inkisen syyllisyydestä jäi vaille vastausta. Seiskan ja muidenkin journalistien mielestä kohu-uutinen oli asiallinen. Sig pisti Iltalehden ja Seiskan boikottiin. Yhtye teki kantelun poliisille tietovuodostai. Sig myös teki valituksen Julkisen sanan neuvostolle. Poliisi ei löytänyt tietovuotajaa keskuudestaan. Niinpä se lopetti tutkimukset ja rikosepäily jäi avoimeksi, eikä selvinnyt, oliko Inkinen syyllistynyt epäiltyihin rikoksiin vai ei. Seiskan artikkelin kirjoittaja Panu Hörkkö ei kertonut tietovuotajaa lähdesuojaan vedoten. JSN ei pitänyt lapsipornoepäilystä kertonutta artikkelia lehtimiessääntöjen vastaisena. Se katsoi julkisuuden henkilönä pidetyn Inkisen yksityisyyden suojan kaventuneen. Lisäksi Inkinen sai sanoa sanansa juttuun eikä Seiskan jutussa ollut asiavirheitä. Sig ilmaisi luottamuksensa viranomaisiin vähentyneen maasuttamisten, oman edun tavoittelujen ja salailujen takia.


title: SIG

text: Sigin jäljelle jääneet jäsenet päättivät Inkisen kuolemasta huolimatta jatkaa yhtyeen toimintaa


title: SIG

text: Sig on 2010-luvulla esittänyt vanhoja kappaleitaan keikoillaan. Näitä on ollut pari vuodessa. Laulajina on ollut mm Korroosion laulaja ja Inkisen tytär Emma. Yhtye oli edelleen keikkatauolla. Inkisen jälkeinen Sig ei enää julkaissut uusia kappaleita sisältäviä levyjä.


title: SIG

text: sisälsi 4 SIGin kappaletta


title: Samekh

text: Samekh (myös sameḥ tai samech) on heprealaisen, foinikialaisen ja aramealaisen kirjaimiston 15. kirjain. Se on kreikkalaisen ksiin ja khiin sekä latinalaisen X:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee kalaa tarkoittavasta sanasta. Arabiassa samekhia vastaa sīn.


title: Samekh

text: Heprean kielessä sameḥ ääntyy /s/. Kirjaimen nimen translitteroinnissa on vaihtelevuutta, mikä johtuu sen lopussa olevasta kaf sofit-kirjaimesta (ääntyy samaan tapaan kuin saksan 'ch' esimerkiksi sanassa "ich").


title: Samekh

text: Heprealaisessa numerojärjestelmässä sameḥilla on lukuarvo 60.


title: Samekh

text: Esimerkkejä:


title: Metrojunan kuljettaja

text: Metrojunankuljettaja on ammattinimike henkilöille, jotka työskentelevät metrojunan kuljetustehtävissä. Suomessa metrojunankuljettajia kouluttaa toistaiseksi ainoastaan HKL:n koulutuskeskus, ja ainoa työnantaja on tällä hetkellä HKL-Metroliikenne. Ajon aikana metrojunankuljettajan tehtäviin kuuluvat nopeuden säätely radanvarren merkkien ja opastimien mukaan sekä junan kunnon tarkkailu. Metrojunankuljettajan on noudatettava opasteita ja merkkejä siten, kuin metron turvallisuussäännöissä (MTO) määrätään.


title: Metrojunan kuljettaja

text: Metrojunan ja metrotyöjunan kuljettamiseen sekä metron liikenteenohjaustehtäviin oikeuttavat luvat (metroliikennelupa) myöntää HKL:n metroliikenneyksikkö HKL-Metroliikenne. Luvassa on yksilöity, mihin edellä mainituista tehtävistä sen haltijalla on pätevyys. Metrojunankuljettajan pätevyys on myös Helsingin metron liikenteenohjaajilla sekä niillä HKL-Metroliikenteen palveluksessa olevilla teknisillä henkilöillä, jotka työnsä puolesta joutuvat liikuttamaan metrojunia.


title: Metrojunan kuljettaja

text: Metrojunan kuljettajan työ on suurta tarkkuutta vaativaa. Kuljettajien on pystyttävä työskentelemään turvallisesti stressaavissa olosuhteissa, sillä aikataulut ovat tiukkoja. Kuljettajat ovat vastuussa myös matkustajien turvallisuudesta.


title: Metrojunan kuljettaja

text: Metroliikenneluvan myöntämisedellytyksistä on säädetty kuntalain nojalla annetussa Helsingin kaupungin sisäisessä ohjesäännössä (metroliikennesääntö). Tärkeimmät vaatimukset metroliikenneluvan saamiseksi ovat hyvä kuulo ja näkö, erityisesti virheetön värinäkö, perehtyneisyys metrojunien rakenteeseen sekä se, ettei luvansaajalla ole sellaista direktiivin 91/439/ETY liitteessä III mainittua sairautta, joka voisi olennaisesti heikentää metron liikenneturvallisuutta. Liikenteenohjaukseen oikeuttavan metroliikenneluvan myöntämisedellytyksenä on edellisen lisäksi myös tehtävän edellyttämä perehtyneisyys metron turvalaitteiden tekniikkaan ja käyttöön.


title: Istervo

text: Istervo on käärmeen syntyä selittävissä kalevalaisissa loitsuissa esiintyvä henkilö. Istervo lähtee sotaan poikineen, joskus tyttärineenkin, ja iskee aseensa, miekkansa ja/tai keihäänsä kallioon tai maahan. Aseet särkyvät. Eräässä loitsussa myös kilpi halkeaa. Vääntyneistä aseista tulee käärmeitä, kilvestä ehkä kerällä oleva käärme. Aseen kärjestä syntyy kirjava käärme, keskiöstä kellertävä, ja putkesta (keihään putkesta tai miekan huotrasta) puhalletaan musta käärme.


title: Istervo

text: Käärmeen syntyloitsu luettiin karjan tai ihmisten suojaamiseksi käärmeenpuremilta, ja käärmeenpuremia hoidettaessa.


title: Karl May

text: Karl Friedrich May (25. helmikuuta 1842 – 30. maaliskuuta 1912) oli menestyksekäs saksalainen kirjailija. Hän oli tunnettu erityisesti villiin länteen ja Lähi-itään sijoittuvista seikkailuromaaneistaan. Lisäksi hän kirjoitti vähemmän tunnettuja Saksaan sijoittuneita tarinoita, runoutta, omaelämäkerran ja näytelmän. Hän yritteli myös säveltäjän uraa. Kaksi hyvin kuuluisaa saksalaista laulua, "Vergiss mich nicht" ja "Ave Maria" -versio, ovat hänen säveltämiään.


title: Karl May

text: May syntyi köyhään perheeseen ja oli 4-vuotiaaksi saakka sokea, todennäköisesti aliravitsemuksen takia. Näkö saatiin pelastettua leikkauksella. Hän luki itsensä lopulta kansakoulunopettajaksi. Taloudellisten vaikeuksiensa takia hän sortui rikoksiin ja joutui yhteensä 7 vuodeksi vankilaan. Siellä hän luki suuren määrän kirjoja, jotka antoivat pohjan myöhemmälle kirjailijan uralle.


title: Karl May

text: May kirjoitti aluksi paikalliskuvauksia ja pakinoita aikakauslehtiin. Läpimurtonsa hän teki eksoottisilla ja paljon huumoria sisältävillä seikkailuromaaneillaan. Voimakkaimmillaan orientalismi oli Euroopassa 1800-luvun puolivälissä varsinkin maalaustaiteessa, mutta seikkailukirjoissa orientin lumo ja eksoottiset aiheet pysyivät hyvin suosittuina pitkälle seuraavalle vuosisadalle saakka (esim. H. Rider Haggard, Edgar Rice Burroughs, Sax Rohmer). Karl Mayn kirjoja on käännetty yli 30 kielelle. Maailmanlaajuisesti hänen kirjojaan on myyty 200 miljoonaa kappaletta. Englanninkielisessä maailmassa hän on kuitenkin lähes tuntematon, vaikka tilanne onkin hiljalleen muuttumassa.


title: Karl May

text: Aikoinaan hän käytti useita kirjailijanimiä: Capitain Ramon Diaz de la Escosura, M. Gisela, Hobble-Frank, Karl Hohenthal, D. Jam, Prinz Muhamel Lautréamont, Ernst von Linden, P. van der Löwen, Emma Pollmer, Richard Plöhn ja Franz Langer.


title: Karl May

text: Villissä lännessä sankareina olivat valkoiset lännenmiehet Old Shatterhand (Mayn "alter ego") ja Old Firehand. Intiaani ja apašši-päällikkö Winnetou on kuitenkin näiden romaanien tunnetuin hahmo, jalo villi. Arabiaan sijoittuvien romaanien pääsankareina olivat saksalainen kirjailija, Kara ben Nemsi, ja hänen arabialainen palvelijansa Halef.


title: Karl May

text: Karl Mayn kuolemanjälkeinen maine on kärsinyt suuresti siitä, että Adolf Hitler oli hänen kirjojensa suuri ihailija, diktaattori suorastaan jumaloi Mayn kirjoja. Hitlerin mielestä jokaisen SS-miehen repussa piti olla Mayn intiaaniromaani. Mayn kirjoja ovat silti ihailleet myös Albert Einstein, Hermann Hesse ja Bertha von Suttner. Kirjallisuudentutkimus ei ole nostanut hänen kirjojaan klassikoiksi, vaan niitä on pidetty pikemminkin poikakirjoina. Viimeksi Mayn keskeisimmät kymmenen kirjaa julkaistiin Suomessa sarjana vielä 1980-luvun puolivälissä.


title: Karl May

text: Monista hänen romaaneistaan on tehty elokuvia. Länsi-Saksan elokuvateollisuus toi markkinoille useita Karl Mayn kirjoihin perustuvia seikkailuelokuvia. Nämä elokuvat, esim. Harald Reinlin ohjaamat Hopeajärven aarre ("Der Schatz im Silbersee", 1962) ja Winnetou (1963) jatko-osineen, kuvattiin Jugoslaviassa alhaisilla kustannuksilla. Niiden suosio toi muitakin yrittäjiä alalle. Elokuvia kutsuttiin nimellä ”hapankaaliwestern”. Hopeajärven pääosaan palkattiin Shatterhandin osaan yhdysvaltalainen Lex Barker (1919–1973), joka oli tunnettu Tarzan-näyttelijä. Myös Mario Girotti, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Terence Hill, näytteli näissä elokuvissa. Hapankaaliwesternit olivatkin spagettiwesterneille (eli italowesterneille) sukua. Tosin Euroopassa oli tehty lännenelokuvia Espanjassa 1950-luvulla sekä Ranskassa ja Tanskassa jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Villi länsi on ollut aina hyvin suosittu aihe Euroopassa. Vielä aikaisemmin elokuvan isäksi usein mainittu Georges Méliès ajautui konkurssiin tuottaessaan Ranskan Tyynellämerellä omistamillaan saarilla kuvattuja länkkäreitä.


title: Karl May

text: Winnetoun seikkailuja on julkaistu suomeksi myös sarjakuva-albumeina (1974–1976)."Itämaasarja" (Orientzyklus) ilmestyi alun perin Deutscher Hausschatz in Wort und Bild - lehdessä 1881-1888 ja koottiin myöhemmin romaaneiksi.


title: John Williams (säveltäjä)

text: John Towner Williams (s. 8. helmikuuta 1932 Long Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä, joka kuuluu merkittävimpiin ja tunnetuimpiin nykyisistä elokuvasäveltäjistä. Hän säveltää musiikkia yleensä George Lucasin ja Steven Spielbergin elokuviin.


title: John Williams (säveltäjä)

text: Williams innostui musiikista ja soittamisesta jo lapsena ja aloitti uransa pianistina. Hän perusti 19-vuotiaana oman jazz-yhtyeen ja opiskeli musiikkia Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa muun muassa Mario Castelnuovo-Tedescon johdolla. Varusmiespalveluksen jälkeen Williams opiskeli pianonsoittoa New Yorkin Juilliard Schoolissa, tähtäimenään konserttipianistin ura. Hän palasi länsirannikolle ja teki 1950-luvulla muun muassa monia jazztyylisiä teemoja televisio-ohjelmiin nimellä Johnny Williams.


title: John Williams (säveltäjä)

text: Williams alkoi säveltää elokuvamusiikkia Hollywood-elokuviin 1960-luvulla. 1970-luvulla hän sävelsi musiikkia katastrofielokuviin ja alkoi työskennellä Steven Spielbergin ja George Lucasin kanssa. Hän on säveltänyt musiikkia yli sataan elokuvaan.