title: Urho Muroma

text: Muroma koki voimakkaan hengellisen herätyksen norjalaisen Albert Lunden evankelioimiskokouksessa Helsingissä syksyllä 1912. Tuohon aikaan Suomen kirkossa vieroksuttiin herätyskokoustoimintaa. Tällaisiin kokouksiin kuitenkin turvauduttiin, kun etsittiin apua kirkosta vieraantuneiden, työläisväestön, tavoittamiseen. Muromakin sai ensimmäiset kokemuksensa kiertävän evankelistan työstä nimenomaan tehdasseutujen evankelioimisessa, johon hän pian papiksi valmistumisensa jälkeen (1917) osallistui.


title: Urho Muroma

text: Muroma tuli 1910- ja 1920-lukujen taitteessa vakuuttuneeksi siitä, että vapaakirkollisten herätyskokoustoiminta saattoi paremmin auttaa ihmisiä kääntymykseen ja uskoon kuin luterilainen kirkko perinteisine jumalanpalveluksineen. Tästä lähti liikkeelle Muroman laaja evankelioimistoiminta vuosina 1921–1939, jolloin hän piti laajoja kokoussarjoja eri puolilla Suomea. Muroma alkoi julkaista "Herää valvomaan" -nimistä lehteä vuonna 1929. Lehden nimi muutettiin vuonna 1999 "Elämään"-nimiseksi ja vuonna 2015 "Elämä"-nimiseksi. Muroman toiminta veti puoleensa suuria kansanjoukkoja – varovaistenkin arvioiden mukaan kokouksiin osallistui runsaasti yli 100 000 kuulijaa. Noihin aikoihin Muroma toimi eri kristillisten järjestöjen palveluksessa, mutta vuonna 1940 hänen evankelioimistoimintaansa tukemaan perustettiin Suomen ev.lut. Sisälähetyssäätiö (nyk. Suomen Raamattuopiston säätiö), ja tältä pohjalta Kauniaisiin Suomen Raamattuopisto vuonna 1945.


title: Urho Muroma

text: Muroman evankelioimistyön sisällössä korostui henkilökohtaisen kääntymyksen ja uskoon tulon välttämättömyys. Muroma itse määritteli sananjulistustyön seuraavasti:


title: Urho Muroma

text: Opillisesti Muroma kävi rajankäyntiä suhteessa sekä helluntailaisuuteen että evankelisen liikkeen edustamaan luterilaisuuteen. Muromalla oli hyviä ystäviä helluntailiikkeessä, mutta samaan aikaan hän kritisoi ankarasti helluntailaista oppia uskovien kasteesta ja henkikasteesta. Yhtä voimakkaasti hän kritisoi evankelisten edustaman luterilaisuuden oppia kasteessa tapahtuvasta uudestisyntymisestä. Muroman kastenäkemys korostaa sekä vesikasteen että henkikasteen merkitystä mutta voimakkaasti myös näiden kahden välistä eroa. Muroman kastenäkemys selviää parhaiten hänen kirjassaan "Kristuskaste". Henkikasteesta ja Hengellä täyttymisestä Muroma opetti paljon, mikä näkyy hänen kirjoissaan ja äänitetyissä raamattuopetuksissaan.


title: Urho Muroma

text: Muroma suhtautui myönteisesti 1930-luvun fasistiseen liikehdintään Saksassa ja Suomessa, minkä hän toi esille IKL:n päivälehdessä Ajan Suunnassa. Hän tervehti ilolla "niitä jyrkkiäkin otteita, joiden kautta pyydetään lyödä maahan väärä ja turmiollinen vapaamielisyys." Berliinin kirjarovioita toukokuussa 1933 hän piti esimerkillisenä toimintana: "Olisiko se nyt niin hirveä tappio, jos kaikki huonot kirjat kaikissa maailman maissa jonakin määrättynä päivänä yhteisesti julkisesti poltettaisiin?"


title: Panssarintorjunta

text:
Panssarintorjunta (pst) on panssarivaunujen ja muiden panssaroitujen kohteiden tuhoamisesta käytetty yleisnimitys. Panssarivaunut ovat hyökkäysaseita ja niiden tuhoaminen erityisesti niitä vastaan tarkoitetuilla aseilla on panssarintorjuntaa. Pst-aseita ovat tarkoitukseen kehitetyt panssarintorjuntakiväärit ja -tykit, singot ja ohjukset sekä miinat. Muita keinoja ovat polttopullot sekä erilaiset räjähteistä kootut miinat tai kasapanokset. Aseita passiivisempaa panssarintorjuntaa edustavat panssariesteet.
Nykyisin käytettäviä aseita ovat ohjukset, singot ja miinat. Tykistöllä ja raketinheittimellä voidaan ampua kuorma-ammuksia, joiden siroteammuksilla on panssarinläpäisykyky.


title: Panssarintorjunta

text:
Ensimmäisten panssarivaunujen ilmestyessä taistelukentälle ensimmäisen maailmansodan aikana, panssarintorjuntaan käytettiin kenttätykkejä ja miinoja. Hieman myöhemmin kehitettiin panssarintorjuntakivääreitä ja panssarintorjuntatykkejä. Espanjan sisällissodassa käytettiin kasapanoksia sekä polttopulloja. Talvisodan aikana Suomi käytti polttopulloja neuvostoliittolaisten panssarivaunujen tuhoamisessa. Harppaus panssaritorjunnassa saavutettiin ontelokranaatteihin perustuvien sinkojen tullessa käyttöön toisen maailmansodan loppuvaiheissa. 1960-luvulla käyttöön tulivat panssarintorjuntaohjukset, joita voitiin käyttää vaunun lähiaseiden ulottumattomista. Ohjusten taistelukärjen onteloräjähde pystyi läpäisemään kaikkien käytössä olleiden vaunujen panssarit. Ensimmäisen polven ohjusten kuten Suomessa käytössä olleet brittiläinen Vickers Vigilant ja ranskainen SS.11, ampujan antamat ohjauskäskyt välitettiin ohjuksesta purkautuvalla johdolla.
Tämä korvattiin puoliautomaattisella ohjauksella, jossa ampujan tarvitsee vain pitää maali tähtäimen näkökentässä ja laskin määrittää automaattiset käskyt. Tällainen ohjus on esimerkiksi yhdysvaltalainen BGM-71 TOW sekä venäläinen 9K111-1 Konkurs.


title: Panssarintorjunta

text:
Seuraava kehitysvaihe oli laser-säteellä ohjattavat ohjukset, jotka hakeutuvat säteen osoittamaan kohteeseen. Tällaisia ovat esimerkiksi venäläiset Vikhr- ja yhdysvaltalaiset Hellfire-ohjukset.
Käännös kehitykseen tuli 1970-luvulla kehitettyjen komposiittipanssarointien ja reaktiivisen panssaroinnin myötä. Entiset aseet eivät pystyneet uusiin panssarivaunuihin, ja ontelokranaattien koon kasvaessa torjunta-asetta ei useissa tapauksissa enää pystynyt liikuttamaan miesvoimin.


title: Panssarintorjunta

text: 1980-luvulla tulivat käyttöön sirotekranaatit ja kuormaohjukset.


title: Panssarintorjunta

text: Täsmäaseet olivat merkittävässä asemassa myös vuoden 1991 Persianlahden sodassa. Irakin sodassa yhdysvaltalaiset tuhosivat yhden lentohyökkäyksen aikana useita satoja irakilaisia panssariajoneuvoja.


title: Panssarintorjunta

text: Viimeisintä kehitystä panssarintorjunnassa ovat ohjukset, jotka ohjautuvat panssarivaunujen heikoimmin panssaroituun kattoon tai joiden ontelopanos räjähtää hieman panssarivaunun katon yläpuolella. Toinen keino yrittää läpäistä moderni panssari on useampikertainen ontelotaistelukärki.


title: Panssarintorjunta

text: Kranaatit, kuten tykistö-, raketinheitin- ja tykistöohjusten sirotteina olevat itsenäisesti kohteeseen hakeutuvat tytärammukset, ovat mahdollisia panssarintorjunta-aseita. Myös kranaatinheittimien kohteeseen hakeutuvat ammukset (esimerkiksi STRIX) edustavat nykyaikaista panssarintorjuntaa.


title: Panssarintorjunta

text: Taisteluhelikoptereita on käytetty myös pitkään tehokkaina pst-välineinä.


title: Panssarintorjunta

text: Vaunun voi saattaa toimintakyvyttömäksi myös miina tai polttopullo. Miinoilla panssarivaunu myös pakotetaan pst:een kannalta edulliselle alueelle. Miinan liikuntakyvyttömäksi tekemä panssarivaunu on myös helpommin tuhottavissa kuin liikkuva vaunu.


title: Panssarintorjunta

text: Kertasinko on historiallisesti merkittävä PST-ase, kuten telamiina ja pohjamiina, joita voidaan käyttää lähinnä panssarivaunun pysäyttämiseen.


title: Panssarintorjunta

text: Nykyaikainen ratkaisu raskaasti suojattujen panssareiden torjuntaan on panssarintorjuntaohjus.


title: Suku (kielioppi)

text: Suku eli genus (lat.) on nominien kieliopillinen kategoria, jonka mukaisesti substantiivit jakautuvat eri ryhmiin. Suomen kielessä sanoilla ei ole sukua. Sen sijaan esimerkiksi kaikissa indoeurooppalaisen kieliryhmän kielissä on alkujaan ollut suku, mutta muutamista niistä, esimerkiksi englannista ja persiasta, se on kadonnut. Myös seemiläisissä kielissä on suku.


title: Suku (kielioppi)

text: Kielissä, joissa on suku, jokainen substantiivi kuuluu johonkin sukuun, joskin samastakin substantiivista saattaa olla erisukuisia muotoja eri päätteineen, jotka tarkoittavat esimerkiksi samassa ammatissa toimivaa miestä ja naista taikka saman eläinlajin koirasta ja naarasta. Niissä kielissä, joissa substantiivien yhteydessä käytetään artikkelia, suku ilmenee yleensä selvimmin siitä, mitä artikkelia kunkin sanan yhteydessä käytetään. Myös adjektiiveista käytetään erilaisia taivutusmuotoja sen mukaan, mitä sukua niiden pääsana on, ja monilla pronomineista on eri muotoja, joita käytetään riippuen siitä, minkä sukuiseen sanaan niillä viitataan.


title: Suku (kielioppi)

text: Indoeurooppalaisissa kielissä on alkujaan ollut kolme sukua, maskuliini, feminiini ja neutri (sukupuoleton). Maskuliini merkitsee varsinaisesti miespuolista, feminiini naispuolista ja neutri sukupuoletonta, mutta läheskään kaikissa tapauksissa ei sanan merkityksen perusteella voi päätellä, mihin sukuun sana kuuluu. Useimmissa nykyisissä romaanisissa kielissä kuten ranskassa, espanjassa ja italiassa on kuitenkin vain kaksi sukua, maskuliini ja feminiini, sillä latinan neutri on yleensä muuntunut nykykielessä maskuliiniksi, tosin romaniassa neutri on säilynyt. Suurimmissa skandinaavisissa kielissä maskuliini ja feminiini ovat yhdistyneet yhdeksi "en"-suvuksi, ja "ett"-suku vastaa neutria. Joissakin kielissä suku voi tehdä eron elävän ja elottoman välillä, kun taas toisissa kielissä sanan suvulla ei ole erityistä merkitystä.


title: Suku (kielioppi)

text: Nigeriläis-kongolaisissa kielissä sekä monissa Kaakkois-Aasian, Uuden-Guinean ja intiaanikielissä substantiivit jakautuvat kieliopillisiin "luokkiin", jotka muistuttavat kieliopillista sukua, mutta eri luokkia on paljon enemmän, esimerkiksi swahilissa 15, eräissä kielissä jopa yli 30. Yhteen luokkaan saattavat kuulua esimerkiksi kaikki ihmisiä, toiseen kaikki hedelmiä tarkoittavat sanat ja niin edelleen, mutta kaikissa tapauksissa se, mihin luokkaan jokin sana kuuluu, ei ole sen merkityksen perusteella pääteltävissä. Näissä kielissä on yleistä, että verbeihinkin lisätään erilainen etuliite sen mukaan, mihin luokkaan lauseen subjekti kuuluu.


title: Suku (kielioppi)

text: Vierasta kieltä opiskeltaessa on suku on yleensä opeteltava yhdessä sanan kanssa, koska useissa kielissä sitä ei voi johdonmukaisesti ennustaa. Joskus sanan suku on pääteltävissä sanan merkityksestä (luonnollinen suku), eräissä kielissä puolestaan esimerkiksi sanan nominatiivin päätteestä tai siitä, kuinka sana on johdettu toisesta sanasta.


title: Suku (kielioppi)

text: Suku voi tehdä eron esimerkiksi seuraavien asioiden välillä:


title: Suku (kielioppi)

text: Esimerkkejä suvullisista kielistä:


title: Espanjantauti

text: Espanjantauti oli vuosina 1918–1919 riehunut pandemia, jonka aiheutti harvinaisen tappava influenssa A:n alatyyppi H1N1. Puolentoista vuoden aikana tauti surmasi noin 30–100 miljoonaa ihmistä. Luonteeltaan espanjantauti oli influenssa, jonka oireina olivat yskä, kuume ja särky. Jälkitauteina se saattoi aiheuttaa muun muassa keuhkokuumeen. Pelkästään Suomessa espanjantautiin kuoli noin 25 000 ihmistä.


title: Espanjantauti

text: Viruksen uskottiin kuolleen, mutta vuonna 2006 tutkijat onnistuivat jäätyneistä uhreista saatujen kudosnäytteiden avulla luomaan viruksen uudelleen tutkimustarkoituksia varten. Viimeaikainen tutkimus on osoittanut, että taudista aikanaan selvinneet nykyiset vanhukset kantavat edelleen espanjantautia aiheuttavan influenssaviruksen vasta-aineita veressään.


title: Espanjantauti

text: Ensimmäiset espanjantautitapaukset havaittiin yhdysvaltalaisella sotilasleirillä 11. maaliskuuta 1918. Pandemian, maailmanlaajuisen epidemian, alkuperämaasta ei ole varmuutta. Koska sotivissa maissa sotasensuuri salasi tautiuutiset, pandemia tuli julkisuuteen vasta, kun tauti levisi sodan ulkopuolella olleeseen Espanjaan. Näin sen nimeksi vakiintui espanjantauti.


title: Espanjantauti

text: Heinäkuussa 1918 tauti oli levinnyt jo eri puolille maailmaa. Siihen asti kuolleisuusluvut olivat pysyneet pieninä, mutta 22. elokuuta 1918 havaittiin Brestissä Ranskassa taudista entistä vaarallisempi muunnos. Muuntunut virus aiheutti espanjantaudin toisen aallon saman vuoden lopulla, ja kuolleisuusluvut kasvoivat suuresti kaikkialla, missä tautia esiintyi. Influenssa levisi ympäri maapalloa muutamassa kuukaudessa.


title: Espanjantauti

text: Erään tutkimuksen mukaan taudin sairastaneilta saadulla verellä tehdyt verensiirrot ovat saattaneet auttaa tautiin sairastuneita. Tutkimuksen tehneet uskovat että vastaavassa pandemiatapauksessa kehitysmaille verensiirrot on lupaava hoitokeino.


title: Espanjantauti

text: Espanjantauti on ollut kaikkien aikojen tuhoisin influenssapandemia, ja siihen kuoli  30–100 miljoonaa ihmistä. Poikkeuksellista espanjantaudissa oli nuorten aikuisten suuri kuolleisuus. Tautiin sairastui arviolta 20–50 prosenttia maapallon kaikista ihmisistä, ja heistä jopa yli kolme prosenttia kuoli. Erään arvion mukaan tautiin olisi sairastunut maailmalla noin miljardi ihmistä. Suomessa tautiin kuoli noin 25 000 ja Yhdysvalloissa yli 500 000 ihmistä.


title: Espanjantauti

text: Vuonna 1918 otetusta ja jäädytetystä keuhkokudoksesta on tehty espanjantaudin analyysi. Tutkimusten mukaan espanjantaudin aiheutti virus, joka muistutti perusrakenteeltaan lintuinfluenssavirusta. Lintuinfluenssa tarttuu harvoin ihmiseen, mutta tarttuessaan se voi olla hengenvaarallinen. Huhtikuussa 2009 Meksikosta maailmalle levinneen sikainfluenssan H1N1-virusrakenne on puolestaan sama kuin espanjantaudin aiheuttajaviruksella.


title: Siistaus

text: Siistaus (englanniksi "deinking") on joukko menetelmiä, joilla keräyspaperista poistetaan painoväriä ja mahdollisia muita epäpuhtauksia paperimassan uudelleenkäyttöä varten. Siistauksen tuloksena on siistausmassa eli DIP-massa (deinked pulp), jota voidaan käyttää paperiteollisuudessa.


title: Siistaus

text: Käytössä on kolmenlaisia siistausmenetelmiä:


title: Siistaus

text: Siistauksen kannalta ongelmallisimpia ovat toimistopaperit, jotka on tulostettu digitaalisin menetelmin. Yleiset siistausmenetelmät onnistuvat hyvin vain, jos painovärin hiukkaset ovat tasakokoisia, mutta digitaalisten tulostinten väri irtoaa usein hiutaleina. Toimistopapereita varten on kehitteillä magneettiseen erotteluun perustuvia menetelmiä, ja menetelmiä joissa painovärin hiukkaset hajotetaan ultraäänen avulla.


title: Ahti Sonninen

text: Ahti Sonninen (11. heinäkuuta 1914 Kuopion mlk (nyk. Siilinjärvi) – 28. heinäkuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä. Hän oli laaja-alainen säveltäjä, jonka teoksissa on monenlaisia aineksia selkeästä tonaalisuudesta dodekafoniaan.


title: Ahti Sonninen

text: Sonnisen vanhemmat Albanus Sonninen ja Edla Maria (Maikki) o.s. Nuutinen toimivat opettajina. Kotona kävi taiteilijavieraita, ja suvussakin oli muusikoita. Heistä Sonnisen uralle tärkein oli äidin serkku, sellisti Reino Rissanen.


title: Ahti Sonninen

text: Ahti Sonninen hankki vanhempiensa tavoin kansakoulun opettajan ammatin. Hän opiskeli Kajaanin seminaarissa vuosina 1931–1936. Samaan aikaan Sonninen opiskeli yksityisesti musiikin teoriaa ja säveltämistä seminaarinjohtaja ja musiikinopettaja Martti Helan johdolla. Ensimmäisen opettajanvirkansa hän otti Karttulasta. Siellä asuessaan hän saattoi pelata pesäpalloa Siilinjärven Ponnistuksessa ja kuului myös seuran johtokuntaan.


title: Ahti Sonninen

text: Sonninen työskenteli opettajan virassaan Karttulassa kolme vuotta. Samalla hän jatkoi musiikin opiskelua säveltäjä Eino Linnalan johdolla Helsingissä.


title: Ahti Sonninen

text: Sonninen suoritti asepalveluksensa vuosina 1937–1938 Käkisalmessa ja palveli sekä talvi- että jatkosodan aikana Karjalassa.


title: Ahti Sonninen

text: Sota-aika oli merkityksellinen Sonnisen elämäntyölle. Hän kiinnostui karjalaisesta kansanrunoudesta ja alkoi kirjoittaa kuulemiaan kansansävelmiä muistiin. Jatkosodan asemavaiheen aikana Sonninen toimi suomalaisten hallitsemassa Äänislinnassa (Petroskoi) opettajana, johti työnsä ohessa kuoroja ja orkesteria sekä perusti musiikkiopiston kaupunkiin. Vuosina 1943–1944 hän oli Aunuksen radion musiikkipäällikkönä.


title: Ahti Sonninen

text:
Vuonna 1943 Sonninen kulki sotilasviranomaisten käskystä huoltokuljetusten mukana ja keräsi itäkarjalaista kansanmusiikkia Aunuksen radion käyttöön.
Hän jatkoi kansanmusiikin keruutyötä sotien jälkeen osallistuessaan 1946–1947 asiantuntijana Helsingin yliopiston Savolaisen osakunnan Leppävirralle ja Pielavedelle tekemiin keruumatkoihin. 1966 hän tallensi Sortavalan alueen lauluperintöä Jyväskylän ympäristössä asuvien sortavalalaisten siirtolaisten parissa. Keruutyön tuloksena Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö julkaisi seuraavana vuonna Karjalaisia kansanlauluja Sortavalan seudulta. Sonninen tallensi myös kotiseutunsa Siilinjärven ja Lapinlahden sekä matkustellessaan myös monien muiden suomalaisten paikkakuntien kansanlauluperintöä. Kaiken kaikkiaan hän tallensi elämänsä aikana noin 3000 kansansävelmää.


title: Ahti Sonninen

text: Ahti Sonninen opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuosina 1939–1947 opettajinaan Selim Palmgren, Sulho Ranta ja Aarre Merikanto. Sota keskeytti opinnot kahteen otteeseen. Hänen ensimmäinen sävellyskonserttinsa kuultiin vuonna 1946.


title: Ahti Sonninen

text: Sonnisen läpimurtoteos oli 1952 valmistunut baletti "Pessi ja Illusia". Yrjö Kokon kirjaan perustuvan baletin tilasi Alfons Almi balettikiertuettaan varten. Myöhemmin balettia esittivät myös Suomalainen Ooppera (nyk. Suomen Kansallisooppera) ja Tukholman Kuninkaallinen Ooppera. Esitysmääriltään "Pessi ja Illusia" on menestynein suomalainen baletti. Sitä esitettiin vuosina 1952–1955 noin 150 kertaa, ja siitä tehtiin myös televisioversio. Sonninen on säveltänyt myös baletit "Ruususolmu" (1956) ja "SE" (1972), radio-oopperan "Merenkuninkaan tytär" (1949), ja kaksi muuta oopperaa: suomalaiskansallisen "rituaalioopperan" "Karhunpeijaiset" (1968) sekä meriaiheisen "Haavruuvan" (1971).


title: Ahti Sonninen

text: Ahti Sonninen kuuluu Suomen tuotteliaimpiin säveltäjiin, ja hänen tuotantonsa on erittäin monipuolinen: hän on säveltänyt orkesteriteoksia, pianomusiikkia, kuoroteoksia, näyttämömusiikkia, laulusarjoja, yksinlauluja ja hengellistä musiikkia. Lisäksi hän on säveltänyt musiikkia useaan elokuvaan, kuuluisimpana Edvin Laineen ohjaaman "Tuntemattoman sotilaan" musiikki. Elokuvasävellykset toivat hänelle kaksi Jussi-palkintoa elokuvista "Maija löytää sävelen" 1950 (ensimmäinen säveltäjälle myönnetty Jussi-patsas) sekä "Elokuu" 1957. Sonninen sävelsi musiikin myös yhteen ulkomaiseen elokuvaan: ruotsalaisen Torgny Anderbergin ohjaamaan, Brasiliassa kuvattuun dokumenttielokuvaan "Jangada – Paratiisi kuolemanjoella".


title: Ahti Sonninen

text: Vuosina 1957–1977 Ahti Sonninen toimi lehtorina Sibelius-Akatemian koulumusiikkiosastolla. Hän toimi myös Itä-Helsingin musiikkiopiston rehtorina 1965–1984. Musiikkiopisto kohosi hänen johdollaan musiikkioppilaitosten kärkinimiin ja tuli sittemmin myös kansainvälisesti tunnetuksi Juniorijousistaan.


title: Ahti Sonninen

text: Sonnisella on merkittävä osa sotien jälkeen tapahtuneessa lasten musiikinopetuksen uudistamisessa, jota hän kehitti mm. tuomalla kouluopetukseen soitinten käytön, kouluorkesterit, nokkahuilunsoiton ja kaanonin. Hän korosti opetuksessa musiikin kokonaisvaltaisuutta, yhdisti laulun ja soiton sekä painotti kansanlaulujen osuutta opetuksessa. Sonninen seurasi musiikkikasvatuksen kansainvälisiä virtauksia ja toi maailmassa kiinnostusta herättäneen unkarilaisen Zoltán Kodályn kehittämän opetusmenetelmän Suomeen.


title: Ahti Sonninen

text: Sonninen on toimittanut monia tunnettuja koululaulukirjoja ja soittokokoelmia, kuten Laulan ja soitan, Musiikki I–IX, Soitamme yhdessä, Yhteissoiton perusteet ja 123 kaanonia.


title: Ahti Sonninen

text: Ahti Sonninen perusti vuonna 1972 maineikkaan Lapinlahden musiikkileirin, joka järjestetään edelleen vuosittain Lapinlahdella.


title: Ahti Sonninen

text: Professorin arvonimi myönnettiin säveltäjämestari Ahti Sonniselle vuonna 1974.


title: Ahti Sonninen

text: Ahti Sonninen tuotti uransa aikana monia taide- ja kansanmusiikin ohjelmia ja ohjelmasarjoja radioon ja televisioon sekä kirjoitti lehtiartikkeleita ja piti esitelmiä eri puolilla Suomea. Hän on vaikuttanut mm. seuraavien tapahtumien ja instituutioiden syntyyn: Itä-Suomen laulun päivät, Karjalan musiikkipäivät, Lapinlahti-päivät, Kuopion musiikkilukio, Sibelius-talo, Eemil Halosen museo.


title: Ahti Sonninen

text: Sonninen ehti toimia elämänsä aikana myös monissa taide-elämän luottamustoimissa, kuten Kansanmusiikkiseuran ja Suomen Laulajain ja Soittajain Liiton (SULASOL) puheenjohtajana, Unkarin Liszt-seuran kutsujäsenenä, Savo-Seuran kunniajäsenenä.Kalevala-aiheisia teoksia laulusolisteille:


title: RPG-7

text: RPG-7 (, ) on 1950-luvun lopulla Neuvostoliitossa kehitetty kevytsinko. Neuvostoliiton asevoimien vuonna 1961 käyttöön ottama RPG-7 korvasi aiemman RPG-2-mallin. RPG-sarja perustuu toisen maailmansodan aikaiseen saksalaiseen Panzerfaust 150 -sinkoon.


title: RPG-7

text: Erikoispiirteitä ovat halpa hinta ja tämäntyyppiselle kevyelle singolle tavallinen nopea uudelleenlataus. RPG-7 on suunniteltu käytettäväksi suurina määrinä. Näistä syistä RPG-7 onkin maailman eniten käytetty panssarintorjuntasinko. RPG-7:ää onkin käytetty lähes jokaiseissa konfliktissa Vietnamin sodasta lähtien.


title: RPG-7

text:
Singon putki on valmistettu 40 mm halkaisijaisesta teräsputkesta, se on 953 mm pitkä ja painaa seitsemän kiloa. Putken eteen tuleva kranaatti muodostaa kolmanneksen laukaisuvalmiin aseen pituudesta. RPG-7:n perusampumatarvike, 85 mm PG-7V-onteloraketti painaa 2,6 kiloa ja läpäisee 330 mm panssariterästä 90 asteen iskukulmalla. RPG-7:n vakiotähtäin on PGO-7V-tähtäyskaukoputki, mutta siihen voi asentaa myös infrapuna- tai valonvahvistintähtäimen.
Laukaus on rekyylitön. Rakettilaukauksen nalli sytyttää ulosheittopanoksen, joka antaa siivekevakautetulle raketille noin 115 m/s alkunopeuden. Se aiheuttaa samalla vaalean pilven, joka voi paljastaa ampujan sijainnin. Rakettipanos syttyy kymmenen metrin lennon jälkeen ja palaa 500 metrin matkan, saavuttaen 295 m/s nopeuden. Mikäli se ei osu maaliin, raketin sytyttimessä oleva itsetuholaite räjäyttää raketin yleensä noin 950 metrin lennon jälkeen.


title: RPG-7

text: RPG-7:n pääkäyttötarkoitus on ollut panssarintorjunta. Se on iästään huolimatta edelleen käyttökelpoinen ja sille on myös kehitetty uusia a-tarvikkeita kuten kaksois-ontelokranaatti ja termobaarinen kranaatti.


title: RPG-7

text: Asetta on käytetty laajasti eri maissa, muun muassa Afganistanin sisällissodassa, Somaliassa, Tšetšeniassa ja Irakissa. Sillä on tuhottu panssarivaunujen lisäksi myös helikoptereita. Joissain sissijoukoissa jopa puolet miehistä on varustettu yksinomaan RPG-7:lla ja kivääritaistelijat toimivat vain heidän tukenaan.


title: RPG-7

text: RPG-7:llä voi ampua useita erilaisia taistelukärkiä panssariajoneuvoja vastaan (HEAT, PG-Protivotankovaja Granata) ja henkilöitä vastaan (HE, OG-Oskolotšnaja Granata). Myös reaktiivipanssaria vastaan on kehitetty taistelukärkiä.


title: RPG-7

text: Tällä hetkellä RPG-7:ään tuotetaan seuraavia ampumatarvikkeita.


title: RPG-7

text: Yhdysvaltain armeija testasi aseen osumatodennäköisyyttä ampumalla sillä viisi metriä leveään, 2,5 metriä korkeaan maaliin, joka liikkui sivuttain 14,4 km/h. Osumatodennäköisyys pieneni mikäli oli tuulta, ja 3 m/s tuulessa osumatodennäköisyys yli 180 m päähän oli vain 50 %.


title: Ohjus

text: Ohjus on aktiivisesti ohjattu tai maaliin hakeutuva rakettimoottorilla tai suihkumoottorilla varustettu ase, jonka lentorataa säädetään lennon aikana (erottaen ohjuksen ja raketin). Ohjukset voidaan varustaa räjähtävin taistelukärjin, ydinasein, erilaisilla kemiallisilla ja biologisilla aseilla, tai muunlaisella hyötykuormalla. Ohjus-nimityksen on suomen kieleen keksinyt insinöörieversti Niilo Siltamaa.


title: Ohjus

text: Ohjuksia voidaan jaotella monin eri tavoin.


title: Ohjus

text: Taktisia ohjuksia voidaan jakaa käyttötarkoituksensa mukaan ilmatorjunta-, ilmataistelu-, panssarintorjunta- ja ohjustentorjuntaohjuksiin. Nämä ohjustyypit ovat yleensä rakettimoottorilla varustettuja ja niiden kantomatka on suhteellisen lyhyt ja käyttö rajattu.


title: Ohjus

text: Edelleen ohjuksia voidaan jakaa ballistisiin ja risteilyohjuksiin. Ohjuksia, joissa ei enää lentoreitin loppuvaiheessa käytetä ohjailua, kutsutaan ballistisiksi. Suuremmat ballistiset ohjukset muistuttavat avaruusrakettia, joka ammutaan lähiavaruuteen, ja se putoaa kohteeseensa polttoaineensa poltettuaan. Risteilyohjus taas on omalla suihkumoottorillaan lentävä, lentokonetta muistuttava ohjus.


title: Ohjus

text: Ballistisia ohjuksia käytetään pääasiassa ydinaseiden sekä kemiallisten ja biologisten aseiden toimittamiseen. Tavallista, räjähtävää taistelukärkeä voidaan käyttää, mutta niiden käyttäminen on vanhoilla ohjuksilla melkoisen epätarkkaa ja soveltuu lähinnä vain kaupunkien kokoluokkaa olevien laajojen maalien häiritsemiseen ja poikkeustapauksessa lamauttamiseen.


title: Ohjus

text:
Risteilyohjukset voidaan varustaa samoin taistelukärjin. Lisäksi uudemmat risteilyohjukset on varustettu kehittynein ohjausmekanismein, jolloin niitä voidaan käyttää täsmäaseina pistekohteiden tuhoamiseen tavanomaisin asein.
Ohjus voidaan ohjata kohteeseensa monin eri tavoin.


title: Ohjus

text: Varhaisimmat komento-ohjatut panssaritorjuntaohjukset (PST-ohjukset) perustuivat ampujan ohjaukseen ja ohjauskomentojen välittämiseen ohjukselle sen perästä kelalta purkautuvaa johtoa pitkin. Myöhemmät PST-ohjukset perustuvat optiseen kuituun ja radio-yhteyksiin, esimerkkinä yhdysvaltalainen TOW 2A/2B ja TOW-RF. Venäläinen Kornet-E puolestaan on säteenseuraaja eli se tarkkailee pyrstönsä ilmaisimella laser-säteen voimakkuutta pyrkien linjaan sen kanssa. Yhdysvaltalainen helikopterista laukaistava Hellfire hakeutuu kohteesta heijastuvaan laser-säteilyyn. Sekä venäläiset että yhdysvaltalaiset ovat ottaneet palveluskäyttöön myös tutkan säteilyyn hakeutuvia PST-ohjuksia, mutta niiden kalleuden vuoksi ne ovat muualla epäsuosiossa. Uusimmat PST-ohjukset ovat ”epäsuoria” eli ne voivat lukittua maaliinsa vasta laukaisun jälkeen, tällöin laukaisupaikan ei tarvitse olla näköyhteydessä kohteeseen. Esimerkkinä Falklandin sodassa tehty koe, jossa brittisotilaat valaisivat kannettavilla laser-laitteilla maalia, johon Harrier-hävittäjästä laukaistu ohjus hakeutui.


title: Ohjus

text: Ilmataistelu- (AAM, "air-to-air missile") ja ilmatorjuntaohjuksissa (SAM, "surface-to-air missile") on käytetty kohteen löytämiseen siitä lähtevää lämpösäteilyä tai tutkaohjausta. Lämpösäteilyä eli infrapunasäteilyä maalin seurannassa käyttäviä ohjuksia pyritään hämäämään pudottamalla lämpösäteilyä lähettäviä soihtuja. Kohteen löytävä tutka voi olla myös ohjuksen laukaisseessa lentokoneessa tai maassa, jolloin ohjauskomennot välitetään ohjukselle radiolinkillä. Varhainen yhdysvaltalainen Sparrow-ohjus hakeutui tutkan säteilyyn, jolloin maalia ”valaistiin” tutkalla valonheittimen tapaan. Myöhempi yhdysvaltalainen AMRAAM voi toimia myös itsenäisesti, tosin ulkoisen tutkan apu varmistaa osuman.


title: Ohjus

text: Risteilyohjuksissa voidaan käyttää maalin löytämiseen inertiapaikannusta, hahmon- tai maastontunnistusta tai satelliittipaikannusta. Esimerkkinä yhdysvaltalainen Tomahawk. Risteilyohjusten etuna on tarkkuus ja heikkoutena pieni taistelukärki sekä kallis hankintahinta.


title: Telamiina

text: Telamiina on tehokas, noin kymmenen kilogramman painoinen panssarintorjunta-ase. Suomen puolustusvoimien käyttämä telamiina TM 65 77:n massa on 10 kilogrammaa, josta 9,5 kilogrammaa on valettua TNT-räjähdysainetta ja räjäyttimenä toimii 60 grammaa heksotolia. Miina räjäytetään painosytytin 77:llä, jossa 1 gramma heksotolia.


title: Telamiina

text: Telamiina kaivetaan maahan tai lumeen ja se räjähtää, kun sen laukaisukanteen kohdistuu 150–300 kilogramman paino. Miinan tarkoituksena on katkaista panssarivaunun telaketju ja vaurioittaa pyörästöä. Liikuntakyvytön vaunu voidaan tuhota esimerkiksi kertasingolla. Miinoihin ajaneet panssarivaunut voidaan ottaa myös sotasaaliiksi. Telamiinaan ajava pyöräajoneuvo tuhoutuu käytännössä kokonaan.


title: Telamiina

text: Telamiinan purkamista voidaan vaikeuttaa miinan alle asennettavalla raivauksenestopanoksella, joka tunnetaan lyhenteellä REP. Aikaisemmin Suomessa telamiinoitusta suojattiin telamiinan ympärille asetetuilla sakaramiinoilla, jotka myöhemmin poistettiin käytöstä vuonna 2011 Ottawan miinakieltosopimuksen tultua voimaan. Telamiinan halpa hinta mahdollistaa niiden massamaisen käytön.


title: Telamiina

text: Telamiinan räjähdysvaikutusta voidaan tehostaa asentamalla telamiinan alle erillinen 20 kilogramman TNT-kuutio eli hävityspanos, toinen telamiina tai muu lisäräjähde, joiden avulla on tarkoitus saada panssarivaunu taistelukyvyttömäksi.


title: Telamiina

text: Kovalla tai tavallisella maaperällä yhden telamiinan tai vastaavan räjähteen tärähdys voi pulpauttaa muut haudatut miinat näkyviin. Tähän perustuu miinojen raivaus räjäyttämällä.


title: Pohjamiina

text: Pohjamiina perustuu suunnattuun räjähdysvaikutukseen kuten ontelokranaatti. Pohjamiina, viralliselta lyhenteeltään Suomessa POM 87 ja POM 87 94, on pioneerijoukkojen erikoismiina. Sen räjähdysaineen massa on 4 kg ja teräksenläpäisykyky n. 8 cm. Miina kaivetaan maahan. Miinassa on magneettinen ja seisminen sensori sekä yliajolaskuri. Siihen voidaan myös ohjelmoida virittymisaika.


title: Pohjamiina

text: Pohjamiina puhkaisee sulan metallin suihkulla panssarivaunun pohjan (joka on yleensä suhteellisen ohut) ja tuhoaa vaunun varsinkin ammusvaraston tai polttoainevaraston kohdalle osuessaan. Muutenkin pohjamiinan tuottama paine- ja lämpöisku sekä sirpaleet eliminoivat panssarivaunun miehistön. Pyörien ja telaketjun alla pohjamiina toimii kuten telamiina.


title: Pohjamiina

text: Pohjamiinan erikoisuutena on sen ontelokranaattia suurempi tuhovoima ja mahdollisuus käyttää erikoislaatuisia sytyttymiä kuten langatonta tai langallista tähystyssytytintä tai magneettiherätesytytintä. Lisäksi pohjamiina voidaan ohjelmoida laskemaan sen ylittäneiden ajoneuvojen määrä, jolloin se räjähtää vasta tietyn ylitysmäärän jälkeen. Näin vaikeutetaan merkittävästi pohjamiinan paljastumista.


title: Pohjamiina

text: Telamiinan tavoin pohjamiina voidaan varustaa purkamista vaikeuttavalla ansalla tai se voidaan ohjelmoida räjähtämään purkuyrityksestä.


title: Sinebrychoff (yritys)

text: Oy Sinebrychoff Ab on suomalainen, Pohjoismaiden vanhin panimo Keravalla, nykyään tanskalaisen Carlsberg-panimokonsernin omistuksessa. Sinebrychoff on Suomen vanhin elintarvikealan yritys ja Suomen kolmanneksi vanhin samalla nimellä toimiva yritys Fiskarsin ja Yliopiston Apteekin jälkeen.


title: Sinebrychoff (yritys)

text: Erisnimi on alkuaan (). Nimen loppuosasta on johdettu yhtiönimen lyhyempi muoto ja tunnetuin tuotemerkki "Koff".


title: Sinebrychoff (yritys)

text: Alun perin Viaporissa, nykyisessä Suomenlinnassa pienpanimo ja ravintolatoimintaa harjoittanut Nikolai Sinebrychoff sai vuonna 1819 luvan ostaa Helsingin Hietalahdentorin eteläpuolelta 14 tynnyrinalan eli 7 hehtaarin kokoisen maa-alueen, jonne tehdas sijoitettiin ja osa istutettiin puistoksi. Myöhemmin Sinebrychoff myi osia laajasta teollisuustontistaan asuntotonteiksi, mutta jäljelle jääneelle osalle rakennettiin suuria lisärakennuksia vielä 1960-luvun lopulla. Panimo toimi Hietalahdessa 1990-luvulle saakka, jolloin sen toiminta siirrettiin Keravalle ja loputkin Hietalahden teollisuusalueesta muutettiin asunto- ja toimistotonteiksi. Osa vanhoista tehdasrakennuksista on yhä jäljellä toimistoiksi muutettuina, samoin Bulevardin varrella sijaitseva Sinebrychoff-suvun vanha asuinrakennus, jossa nykyisin toimii Sinebrychoffin taidemuseo.


title: Sinebrychoff (yritys)

text: Carlsberg hankki osakkuuden Sinebrychoffista 1972. Samana vuonna Sinebrychoff hankki omistukseensa Porin Oluttehtaan.


title: Sinebrychoff (yritys)

text: Sinebrychoff siirtyi kokonaan Carlsbergin omistukseen vuonna 1999, jolloin myös The Coca-Cola Companyn tuotteiden valmistus, myynti ja jakelu on kuulunut Suomessa Sinebrychoffille. Porin Oluttehdas suljettiin 2009 ja Karhu-oluen valmistus siirtyi sieltä Keravalle, jossa Karhua oli valmistettu myös jo vuosien ajan.


title: Mäntsälän kapina

text: Mäntsälän kapina oli keväällä 1932 Lapuan liikkeen kannattajien yritys kaataa Suomen hallitus. Kapinassa Mäntsälässä, Seinäjoella ja Jyväskylässä toimineet Lapuan liikkeen kannattajat yrittivät väkivallalla uhaten kaataa heidän mielestään kommunismia liikaa suosivan hallituksen. Kapina ei johtanut avoimiin taisteluihin ja päättyi kapinallisten antautumiseen sekä Lapuan Liike ry:n kieltämiseen. Mäntsälän kapina sai alkunsa niin sanotusta Mäntsälän "Ohkolan metakasta" 27. helmikuuta 1932. Kapinallisten mielestä hallitus ei ollut tehnyt kaikkia tarpeellisia toimia kommunismin hävittämiseksi, joten hallituksen oli erottava ja uuden astuttava tilalle. Kapina ei rajoittunut vain Mäntsälän seudulle, vaan kyseessä oli koko maan kattava Lapuan Liikkeen tuella tapahtunut aseellinen liikehdintä. Kapinakäsky ei tullut Lapuan Liikkeen keskusjohdolta, vaan kapina syntyi mäntsäläläisten omasta aloitteesta.


title: Mäntsälän kapina

text: Mäntsälän kapinan taustalla oli Lapuan Liike ry:n piirissä toimineiden aktivistien toiminta, joka oli vuodesta 1929 alkaen ylittänyt laillisuuden rajat perustellen asiaa isänmaallisuudella. Lapuan liikkeen ja sitä kannattaneiden poliittisten piirien mielestä oli ""parempi kulkea laittomuuksien kautta laillisuuteen kuin laillisuuksien kautta laittomuuteen"". Kommunisminvastainen kansanliike eli lapuanliike oli ajanut 11. marraskuuta 1930 läpi "tasavallan suojelulain" eli niin sanotut kommunistilait, jotka kielsivät kommunistisen järjestötyön. Sosiaalidemokraatit vastustivat tätä lakia, ja monet kommunisteista siirtyivät SDP:n riveihin. Lapuanliike järjestäytyi 22.–23. marraskuuta 1930 Lapuan Liike ry:ksi, joka otti tavoitteekseen myös sosiaalidemokratian kitkemisen, koska kommunistinen toiminta oli liikkeen mukaan siirtynyt tähän ainoaan jäljelle jääneeseen vasemmistopuolueeseen. Sosiaalidemokraattien näkökulman mukaan tarkoituksena oli vähitellen kieltää maltilliset vasemmistolaiset ja liberaaliset porvarilliset puolueet. Lapuan liike onnistui vaikuttamaan vielä vuoden 1931 presidentinvaaleihin saamalla kannattamansa Kansallisen Kokoomuksen Pehr Evind Svinhufvudin presidentiksi. Presidentinvaalien jälkeen järjestö alkoi viettää hiljaiseloa, mutta sen jäljelle jäänyt kannattajakunta alkoi samalla radikalisoitua. Poliittinen keskusta (Kansallinen Edistyspuolue ja Maalaisliitto) olivat kannattaneet kansanliikettä aluksi, kunnes se sai kommunistilait läpi, mutta näkivät järjestöksi muuttuneen kansanliikkeen turhaksi tämän saatua julkilausutut tavoitteensa toteutetuksi.


title: Mäntsälän kapina

text: Tilanne alkoi kärjistyä syksyllä 1931. Maalaisliiton J. E. Sunilan hallituksen sisäasiainministeri ja Lapuan liikkeen vakaumuksellinen vastustaja RKP:n Ernst von Born määräsi lapualaisten sulkeman Lapuan työväentalon avattavaksi 17. syyskuuta. Työväentalo oli ollut kommunistien hallussa ja lapuanliike oli saanut alkunsa sen sulkemisesta 23. marraskuuta 1930. Nyt kommunistilakien jälkeen työväentalot ja -yhdistykset tulivat sosiaalidemokraattien haltuun. Von Born ärsytti vielä entisestään lapualaisia sanomalla määräyksensä yhteydessä: ""Nyt katsotaan, kuka tässä maassa määrää, hallitus vai Kosola."" Lapuan liike otti tilanteen haasteena, ja kansalaiskokouksen jälkeen Lapuan työväentalo naulattiin ja laudoitettiin umpeen 2 000 miehen voimin 21. syyskuuta. Työväentalon uudelleen sulkemisesta tuli kansanjuhla, jonka jälkeen lähetettiin hallitukselle sähke: ""Talo on kiinni ja pysyy."" Viranomaiset joutuivat jälleen taipumaan lapualaisten tahtoon. Tapahtumasta tuli hallituksen arvovaltakysymys, kun lapualaiset näpäyttivät sitä jälleen joukkovoimallaan. Lehdistössä kysyttiin, kumpi oli voimakkaampi, ""pohjalainen vasara"" vai ""sisäasianministerin sorkkarauta"". Tapahtuman jälkeen sisäpoliittinen kriisi syveni ja keskustan sekä vasemmiston lehdet arvostelivat lapuanliikkeen toimia. Syksyllä 1931 oli jo perustettu keskustaporvarillinen lapualaisvastainen salaseura "Pro Patria et Lege – Isänmaan ja Lain puolesta", joka käynnistyi samana päivänä, kuin Ohkolan metakka tapahtui. Salaseura sai tukea Sunilan hallitukselta.


title: Mäntsälän kapina

text: Lopulta sisäpoliittinen kriisi saavutti huippunsa. Mäntsälässä luutnantti Esra Terän johtamat 400–700 suojeluskuntalaista keskeyttivät sosiaalidemokraattisen kansanedustajan Mikko Erichin puhetilaisuuden Ohkolan työväentalolla lauantai-iltana 27. helmikuuta 1932. Miehet oli koottu Mäntsälästä ja muualta, erityisesti Helsingistä. Miehet ampuivat noin 700 kertaa maahan ja ilmaan, mutta viisi luotia päätyi myös työväentalon sisälle ja yksi niistä repi poliisimiehen hihan. Kukaan ei kuitenkaan loukkaantunut. Luutnantti Terä meni työväentaloon sisälle ja kysyi: ""Kuinka sinä, joka olet vapaussodan sankareiden patsaspuhuja ja -paljastaja, käyttäydyt näin? Lupaatko, ettet enää tämän jälkeen Mäntsälään tule?"" Erich vastasi: ""Lupaan"" ja poistui paikalta poliisisaatossa. Mäntsälässä vasemmiston ja oikeiston välit olivat vanhastaan kireät, sillä punaiset olivat murhanneet Suomen sisällissodan aikana noin 30 paikkakunnan valkoisella puolella ollutta asukasta. Tämän lisäksi kunnassa oli esiintynyt tavanomaista valkoista terroria. Yhteensä mäntsäläläisiä kuoli sisällissodan aikana noin 200. Mäntsälässä ja Uudellamaalla oli ollut oikeistolaista, laillisuuden rajamailla liikkunutta toimintaa jo pitkän aikaa. Työväentalojen naulaamisesta oli päätetty jo 25. tammikuuta 1932 ja ensimmäisenä oli suljettu juuri Ohkolan työväentalo. Tämän jälkeen useita muita työväentaloja naulattiin kiinni. Sisäministeri von Born sekä Uudenmaan läänin maaherra Bruno Jalander olivat jahdanneet tuloksetta näitä naulaajia. Jalander olikin lähettänyt Ohkolan työväentalolle Liikkuvan poliisin osaston sen naulaamisen aikaan. Von Bornia ja Jalanderia vihattiin eniten, koska he olivat laillisuusmiehinä puolustaneet sosialisteja ja mäntsäläläisten mukaan siinä samalla myös kommunisteja. Kaiken lisäksi he olivat kannustaneet Erichiä pitämään puhetilaisuuden ja antaneet 30 miehen poliisisaattueen tämän käyttöön. Erichiä taas vihattiin siksi, että hän oli loikannut Kansallisesta Kokoomuksesta sosiaalidemokraatteihin. Hän oli myös paljastanut vapaussodan sankaripatsaita, joten häntä pidettiin takinkääntäjänä ja vääränä henkilönä puhumaan sosialismin sekä marxilaisuuden puolesta.


title: Mäntsälän kapina

text: Jalander ja von Born tiesivät puhetilaisuuden johtavan kiristyneen tilanteen eskaloitumiseen. 24. helmikuuta lapualaiset olivat tuoneet miehiä ja aseita Mäntsälään sekä levittäneet julistetta, jossa sanottiin Ohkolan puhetilaisuuden olevan peruttu. Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin johtaja ja Lapuan liikkeen radikaalimpaan siipeen kuulunut Paavo Susitaival tiesi puhetilaisuuden provosoivan mäntsäläläisiä ja pyysi Suojeluskuntain päällikköä Lauri Malmbergiä sekä tasavallan presidenttiä P. E. Svinhufvudia estämään puhetilaisuuden, mutta nämä eivät puuttuneet tilanteeseen. Estääkseen puhetilaisuuden Susitaival yritti vielä liittää von Bornin, Jalanderin ja vapaamuurarit aikansa kohurikostapaukseen Tattarisuon silvottuihin ruumiinosiin sekoittaen tilannetta entisestään.


title: Mäntsälän kapina

text:
Heti puhetilaisuuden hajottamisen jälkeen Jalander antoi käskyn pidättää tekoon osallistuneet henkilöt. 400 miestä kokoontui Mäntsälän kirkonkylään suojeluskuntatalolle juomaan lottien keittämää kahvia ja kieltäytyi hajaantumasta sekä luovuttamasta asianosaisia virkavallalle. Kansanjoukon johtajaksi nousi muilutustuomiota alueella pakoillut luutnantti Artturi Vuorimaa. Vuorimaa piti puheen ja laati 28. helmikuuta tasavallan presidentille osoitetun kapinajulistuksen, jonka allekirjoittivat Otto Ollikainen ja Albert Vuori. Sosiaalidemokratian kiellettäväksi vaatineessa julistuksessa luki:
Julistus jatkoi:


title: Mäntsälän kapina

text: Kapinajulistus loppui sanoihin:


title: Mäntsälän kapina

text: Ohkolan tapahtumien illalla Vuorimaa soitti Lapuan Liikkeen pääsihteerille kenraalimajuri K. M. Walleniukselle ja pyysi apua. Wallenius kutsui liikkeen johdon koolle ja Ylistaron herännäisjohtaja Matti Malkamäki oli heti valmis tukemaan Mäntsälän miehiä ja näiden toimintaa. Muukin johto pohdinnan jälkeen päätyi samaan tulokseen ja päätti selvittää sotkuisen tilanteen jollakin tavalla. Tilanne kehittyi itsestään jo ilman liikkeen päätöksiä, koska aseistautuneita joukkoja saapui koko ajan Mäntsälään. Liikkeen päämajassa "Kosola"ssa päätettiin 28. helmikuuta lähettää miehiä pitäjittäin kiintiöiden mukaisesti ja saman päivän illalla Seinäjoen asemalla oli jo vääpeli Antti Isotalon ja kapteeni Anton Eonsuun johtama 74 miehen aseistautunut eteläpohjalaisjoukko. Samalla junalla liikkeen johtaja Vihtori Kosola ja Wallenius lähtivät Hämeenlinnaan seuramaan tilanteen kehittymistä. Lapuan Liike antoi hälytyksen vapaaehtoisen maanpuolustusjärjestön ja kansalliskaartin Suojeluskunnan (1918–1944) kautta, joten miehet olivat suojeluskunnan univormussa, aseistuksessa ja varustuksessa.


title: Mäntsälän kapina

text: 28.–29. helmikuuta 1932 välisenä yönä hallitukselle selvisi tilanteen vakavuus ja helsinkiläiset joukko-osastot määrättiin suojelemaan strategisia kohteita, koska pelättiin kapinallisjoukkojen marssivan pääkaupunkiin. Hallitus ja presidentti Svinhufvud päättivät toteuttaa ironisesti Lapuan Liikkeeseen tasavallan suojelulakia, joka oli säädetty alun perin kommunisteja vastaan. Tasavallan suojelulain perusteella Lapuan liikkeen johto määrättiin pidätettäväksi ja sen julkaisemat sanomalehdet lakkautettavaksi. Lakkautettavien listalla olivat radikaali pää-äänenkannattaja ja Arne Somersalon toimittama "Ajan Sana" ja järjestölehti "Lapuan Päiväkäsky".


title: Mäntsälän kapina

text: Kapinalliset eivät kuitenkaan suunnitelleet hyökkäysaikeita, vaan päättivät odottaa. Hämeenlinnan kaupunginhotellissa kokoontunut Lapuan liikkeen valtuuskunta totesi julkilausumassaan liikkeen olevan sellaisessa tilanteessa, ettei yhteiskuntarauhaa voitaisi säilyttää, jollei hallitus eroa välittömästi ja poliittinen suunta maassa muutu. Julkilausuma vetosi edelleen liikkeen aiempiin vaatimuksiin valtiollisen elämän tervehdyttämisestä. Liikkeen mukaan näitä vaatimuksia ei ollut toteutettu, joten se vaati, että uuden hallituksen tuli olla puoluepolitiikasta vapaa sekä nojautua isänmaallisten kansalaisten tukeen ja kannatukseen.


title: Mäntsälän kapina

text: 29. helmikuuta 1932 eteläpohjalainen suojeluskuntajoukko saapui Mäntsälään, jossa jo odottivat muut kapinalliset suojeluskuntalaiset. Eteläpohjalaisten aikana Mäntsälässä olleet joukot olivat jo muodostaneet joukko-osaston "Mäntsälän Kärkijoukot". Pohjalaisia arvostettiin lapualaisvuosien aikana, ja heidän saapumisensa nostatti entisestään taistelutahtoa. Kapinalliset asettivat vartiot kirkonkylään johtaville teille ja tiedustelupartiot lähetettiin tehtäviinsä. Mäntsälän Kärkijoukkoja johti lahtelainen jääkärikapteeni Lahja Veijola avustajanaan Esra Terä ja adjutanttinaan Julius Jaamala. Mäntsäläläiset muodostivat Kärkijoukkojen 1. komppanian johdossaan pohjalainen reservivänrikki Niilo "Vihtorinpoika" Kosola. Eteläpohjalaiset muodostivat 3. komppanian johtajanaan jääkäriluutnantti Anton Eonsuu. Kaikki nämä joukot asettuivat puolustukseen. Antti Isotalo taas lähti Helsinkiin yhteyshenkilöksi rintamamiespiireihin. Sotilaskuri oli moitteeton ja juopumuksestakin määrättiin raipparangaistus. Elintarvikkeet ja muu tuki saatiin paikkakuntalaisilta.


title: Mäntsälän kapina

text: Samana päivänä Lapuan liike julisti valtakunnallisen liikekannallepanon. Liikkeen tukimiehet hälyttivät joukot maakunnittain (itse asiassa suojeluskuntapiireittäin, koska liikkeen aluejako perustui niihin). Suojeluskuntalaisten tuli ottaa mukaan suojeluskuntapuku ja -varusteet, lyhyet ja pitkät aseet sekä neljän päivän muona ja keskittyä suojeluskuntapiirinsä aluekeskuksiin. Näiden kapinapesäkkeiden tuli pitää yhteyttä Hämeenlinnan keskusjohtoon ja Kosolan varajohtoon. Liike toivoi, että saamalla kannattajat ja joukot liikkeelle se pystyisi painostamaan hallituksen tahtoonsa, kuten oli toiminut siihenkin asti. Yhteenottoja armeijan kanssa tuli välttää ehdottomasti. Ideana oli, että hallitus taipuisi, koska se haluaisi välttää sisällissotaa eikä luottaisi lapualaisia kohtaan myötätuntoa tunteviin armeijaan ja Suojeluskuntaan. Hallituksen painostus oli tärkeämpi ja vaarallisempi ase kuin itse Mäntsälään keskittyneet joukot.


title: Mäntsälän kapina

text: Kapinan alkupäivinä kapinallisten taktiikka näytti toimivan. Hallitus, suojeluskunta ja armeija eivät olleet yksimielisiä siitä, kuinka kapinan suhteen tulisi toimia. Vanha itsenäisyys- ja heimoaktivisti ja sotaväen päällikkö Aarne Sihvo olisi halunnut murskata aseellisesti lapualaiset täysin. Tätä linjaa kannattivat myös vt. pääministeri Juho Niukkanen, sisäministeri von Born ja puolustusministeri Jalo Lahdensuo sekä opposition johtaja SDP:n Väinö Tanner. Suojeluskuntain päällikkö Lauri Malmberg kannatti lapualaisia ja hallituksen eroa. Malmberg ei halunnut lähteä toimiin järjestöänsä vastaan, jonka tiesi olevan lapualaisten puolella. Hän myös syytti Jalanderia ja von Bornia kapinan provosoinnista. Puolustusneuvoston puheenjohtaja ja suojeluskuntain kunniapäällikkö C. G. E. Mannerheim oli kapinallisten puolella muttei julkisesti esittänyt kantaansa. Vanha aktivistijohtaja Kai Donner ja muutamat muut suunnittelivatkin Mannerheimiä Suomen diktaattoriksi. Samoin kenraali Hannes Ignatius ja tuolloin erittäin vahva organisaatio Vapaussodan Rintamamiesten Liitto olivat kapinallisten puolella. Presidentti Svinhufvud halusi ratkaista kriisin rauhanomaisin keinoin, mutta päättäväisesti ja ilman hallituksen hajoamista. Hänen kuuluisa toteamuksensa oli tuolloin sotilasjohdolleen: ""Yksikään aseellinen mies ei saa tulla Mäntsälästä pääkaupunkiin. Siitä saatte te, herrat kenraalit, vastata"".


title: Mäntsälän kapina

text: Aamuyöllä 1. maaliskuuta 1932 hallitus yritti vangita Hämeenlinnan kaupunginhotellissa kapinan johtoa pitäneen Lapuan liikkeen johtajiston, joka kuitenkin varoitusten ansiosta pääsi pakenemaan. Lapualaisten pettymys oli kova, kun lapuanliikettä tukenut ja lapuanliikkeen tukema Svinhufvud asettuikin heitä vastaan. Myöhemmin päivällä Kansallisen Kokoomuksen ministerit K. E. Kilpeläinen, Kyösti Järvinen ja Niilo Solja asettuivat tukemaan Lapuan Liikkeen vaatimuksia ja erosivat hallituksesta. Järvinen kuitenkin veti eroanomuksensa takaisin harkinnan jälkeen. Tämä oli heidän vastalauseensa pidätysyrityksille, jotka heidän mukaansa kärjistivät tilannetta, varsinkin kun tasavallan suojelulaki asetettiin voimaan. Koko Kokoomuksen eduskuntaryhmä asettui tukemaan kapinallisia, mutta hallitus ei kaatunut. Lapuan liikkeen ehdokas uudeksi hallitusmuodostajaksi olisi ollut Mannerheimin tukema kenraali Rudolf Walden. Samana päivän illalla Svinhufvud yritti saada Malmbergin lukemaan kirjoittamansa julistuksen radiossa, mutta tämä kieltäytyi kurkkukipuun vedoten. Lopulta Lahdensuo luki tämän:


title: Mäntsälän kapina

text: Hallitus oli vakavissa ongelmissa. Lapuan liikkeen johto siirtyi Riihimäelle, jonka Kenttätykistörykmentti 3:a komentanut jääkärieversti J. F. Lundqvist oli antanut ymmärtää rykmenttinsä olevan valmis kapinan palvelukseen. Samalla Riihimäelle kokoontui 200–300 etelähämäläistä suojeluskuntalaista liikkeen ohjeiden mukaisesti. Wallenius alkoi myös suunnitella toista talonpoikaismarssia. Ensimmäinen oli ollut mahtava voimannäyttö kesällä 1930.


title: Mäntsälän kapina

text: Etelä-Pohjanmaan tuhannet suojeluskuntalaiset olisivat halunneet lähteä Mäntsälään, mutta alueen suojeluskuntapiirin päällikkö Matti Laurila kielsi esivallan kunnioittajana kapinaan osallistumisen. Samoin Pohjanmaan ruotsinkielisten suojeluskuntien päällikkö Martin Ekström pysyi uskollisena Svinhufvudille ja esti näin kaikkien aseellisten pohjalaisten liikkeellelähdön. Illalla 1. maaliskuuta Laurila kuitenkin matkusti Helsinkiin saamaan ohjeita ja tietoa tilanteesta.


title: Mäntsälän kapina

text: Aamulla 2. maaliskuuta 1932 200–300 kapinallista suojeluskuntalaista valtasi Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin esikunnan Seinäjoella ja syrjäytti sen johdon käyttäen hyväksi Laurilan poissaoloa. Uuden kapinaesikunnan johtoon piiripäälliköksi nimitettiin eläinlääkäri, jääkärikapteeni Ville "Vihtorinveli" Kosola. Kansliapäälliköiksi tulivat pankinjohtaja Aukusti Luoma ja piiriesikunnan entinen valistusohjaaja Kustaa Latvala. Vaikka Matti Laurila yritti palauttaa järjestystä Helsingistä lähettämällä ""Piiriä ei hälytetä"" -sähkeitä, kapinallisten puolelle siirtynyt Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiiri aloitti hälytyskäskyjen lähettämisen. Illalla pohjalaiset suojeluskuntajoukot miehittivät Seinäjoen aseman ja keräsivät junia joukkojen Mäntsälään siirtoa varten.


title: Mäntsälän kapina

text: Tilanne oli todella vakava. Tuhansia aseistettuja joukkoja liikehti maassa Etelä-Pohjanmaan, Mäntsälän ja Etelä-Hämeen lisäksi Satakunnassa, jossa Porin suojeluskuntatalolla oli parhaimmillaan tuhat miestä aseissa. Salossakin joukot olivat liikkeellä johtajanaan kapteeni Eino Laitakari. Svinhufvud perusti kiristyneessä tilanteessa hallituksen kriisiesikunnan, johon kuuluivat Malmberg, Uudenmaan läänin vt. maaherra jääkärikenraalimajuri Hugo Österman, yleisesikunnan päällikkö Lennart Oesch, puolustusministeri Lahdensuo ja sotaväenpäällikkö Sihvo. Voimakkain hahmo eli kenraali Mannerheim puuttui joukosta. Epävirallinen kriisiesikunta oli erittäin eripurainen. Sihvo vaati edelleen kapinan totaalista aseellista murskaamista, mutta sotakorkeakoulun johtaja, jääkärieversti Per Wilhelm Zilliacus ja Österman sanoivat Sihvon suunnitelmaa ""varpusen ampumiseksi tykeillä"". Österman ja Zilliacus olivat saaneet tietoonsa, että jos hallitus käskisi armeijan kapinallisia vastaan, joukko everstiluutnantteja ei tottelisi. Sihvon mukaan 300 majuria odottaa aina everstiluutnanttien tekevän virheitä, ja jos joku everstiluutnantti kieltäytyisi noudattamasta käskyjä, kahden tunnin sisällä ylennettäisiin majuri everstiluutnantiksi. Pelätessään suojeluskuntien ja armeijan välistä sotaa Malmberg ja hänen esikuntapäällikkönsä Väinö Palojärvi esittivät eronpyyntönsä, jota Svinhufvud ei kuitenkaan hyväksynyt.


title: Mäntsälän kapina

text: Svinhufvud päätti tällä kertaa pitää selväkielisen puheen kapinallisille itse. Puheen oli kirjoittanut oikeusministeri T. M. Kivimäki puolessa tunnissa. Tämä kuuluisa puhe sai kapinalliset ja liikkeelle lähteä aikoneet epäröimään kapinan kannattavuutta. Esimerkiksi puheen jälkeen Etelä-Pohjanmaan kapinallinen suojeluskuntapiiri ja sen joukot eivät lähteneet Mäntsälään miesten toiveista huolimatta, vaan jäivät seuraamaan tilanteen kehitystä. Svinhufvud totesi Yleisradiossa kello 19.15 pitämässään puheessa:


title: Mäntsälän kapina

text: Radiopuheen kuuli 200 000 kansalaista ja se julkaistiin vielä seuraavana päivänä lehdissä. Lapualaiset ja heidän tavoitteitaan kannattava kansanosa kiinnostuivat Svinhufvudin lupauksesta poistaa valtiollisen elämän epäkohdat. Ei tosin tiedetty tarkkaan, mitä tämä lupaus tarkoitti, mutta sen odotettiin olevan jonkinlainen lupaus porvarillista demokratian vahvistamisesta ja vasemmiston vallan vähentämisestä. Svinhufvudin tulkittiin siis myöntäneen lapualaisten olevan oikeassa vaatimuksissaan valtiollisen elämän tervehdyttämisestä. Toki myös sillä oli merkitystä, että Svinhufvud ilmoitti kapinoitsijoiden asettuvan myös häntä vastaan eikä vain hallitusta. Lapualaiset ja heidän kannattajansa arvostivat syvästi Svinhufvudia, eivätkä halunneet kapinoida valtaan auttamaansa presidenttiä vastaan.


title: Mäntsälän kapina

text: Radikaalimmat lapualaiset kuitenkin käsittivät Svinhufvudin asettuneen tukemaansa kansanliikettä vastaan. Lapuan liikkeen keskeinen johtaja Hilja Riipinen kirjoittikin päiväkirjaansa: ""Nyt aiotaan iskeä kansanliikkeen sydän pirstoiksi. Ja Svinhufvud johtaa. Hyvä Jumala!"". "Ukko-Pekkana" tunnettua Svinhufvudia alettiinkin kutsua nyt lapualaisten piirissä "Akka-Pekaksi".


title: Mäntsälän kapina

text: Lupauksella rivimiesten vapauttamisesta oli merkityksensä ja se johtikin joukkojen hajaantumiseen. Svinhufvudin puheen vaikutusta ja merkitystä on kylläkin sittemmin liioiteltu. Esimerkiksi Jyväskylässä kapinaliikehdintä alkoikin kunnolla vasta puheen jälkeen ja Mäntsälässä tilanne oli edelleen erittäin jännittynyt.


title: Mäntsälän kapina

text: Svinhufvudin puheen aikana Mäntsälän Kärkijoukot täydensivät aseistustaan hakemalla Jussi Muilun sekä Otto Ollikaisen johtamalla kymmenen eteläpohjalaisen ja etelähämäläisen miehen iskujoukolla kaksi konekivääriä varustuksineen sekä kenttäkeittiön Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin asevarikolta. Pohjois-Uudenmaan suojeluskuntapiirin päällikkö Paavo Susitaival ei estänyt aseiden vientiä, vaan liittyi itsekin kapinallisiin. Kapinalliset myös antoivat käskyn Reino Hallamaalle vallata Lahden radioasema Muilun johtamilla iskujoukoilla, mutta viestinviejänä toiminut Aulis J. Alanen söi käskypaperin matkalla, koska käsky oli hänen mukaansa järjetön. Hallamaa ei olisi muutenkaan suostunut toteuttamaan sitä. Jos suunnitelma olisi pantu täytäntöön, presidentti ei olisi koskaan pitänyt puhettaan.


title: Mäntsälän kapina

text: Torstaiaamuna 3. maaliskuuta 1932 Matti Laurila palasi Helsingistä ja otti kapinallisen suojeluskuntapiirinsä pikkuhiljaa takaisin haltuunsa. Laurila ja vanha lapualainen Artturi Leinonen sekä muut olivat onnistuneet vesittämään kapinallisten lähettämiä käskyjä. Laurila huomasi, että kapinalliset olivat masentuneet, kun joukkoja ei käskyjen lähettämisestä huolimatta ollut kokoontunut niin paljon kuin oli toivottu. Samoin kapinalliset tiesivät armeijan valmistautuvan katkaisemaan Seinäjoelta etelään vievän rautatien. Laurila tiesi, että kapina kuivuisi heti kokoon, jos miehet saisivat vain tietää, mitä presidentti tarkoitti lupauksellaan valtiollisen elämän epäkohtien poistamisesta.


title: Mäntsälän kapina

text:
Jyväskylässä taas kapinalliset estivät "Keskisuomalaisen" ja "Työn Voima"n julkaisemisen sekä valvoivat puhelin- ja lennätinliikennettä. Samoin rautatieasema, Jyväskylän suojeluskuntatalo ja muut kaupungin tärkeät keskukset vallattiin sekä suojeluskunnan piiripäällikkö Edvin Hämäläinen syrjäytettiin. Kapinoitsijoita johti tässä vaiheessa isännöitsijä Veli Byström. Jyväskylän kapinallisten pää-äänenkannattaja kokoomuslainen "Sisä-Suomi" julkaisi kapinajulistuksen nimeltä ""Suomen Valkoiselle Kansalle"":
Samoin lehdessä julkaistiin ilmeisesti tappion ennustava ja hieman epätoivoiselta vaikuttava Mäntsälän Kärkijoukkojen julistus:
Kapinallisten valta Jyväskylässä voimistui presidentin puheesta huolimatta. Jyväskylässä järjestettiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajan S. W. Forssin johdolla hallitusta ja presidenttiä tukeva maakuntakokous, jonka kapinalliset yrittivät hajottaa tuloksetta. Pelästynyt maanviljelijä "Matti Jääskeläinen" pelästyi hajottamisyritystä ja kuoli sydänkohtaukseen sanoen viimeisiksi sanoikseen ""Aikohin on Suomessa eletty"" tai ""Hyvä Jumala tätä Suomen kansaa!"". Häntä on pidetty tavallaan kapinan ainoana siviiliuhrina. Myöhemmin päivällä armeija miehitti Jyväskylän ympäristön strategiset liikenteen risteyskohdat, kuten Haapamäen ja Pieksämäen asemat.


title: Mäntsälän kapina

text: Perjantaina 4. maaliskuuta 1932 Mäntsälän Kärkijoukkojen lähetystö saapui valkoisin lipuin Helsinkiin ja kävi Svinhufvudin luona, mutta tämä tyytyi vain viittaamaan julistukseensa. Lapualainen lähetystö vaati edelleen hallituksen vaihtoa ja esitti pääministeriksi Rudolf Waldenia, mutta oli ilmeisesti myös huolissaan kapinallisten kohtalosta kapinan jälkeen. Pian käynnin jälkeen armeija aloitti Mäntsälän kapinakeskuksen saarrostamisen. Svinhufvud nimitti viralliseksi neuvottelijaksi Elja Rihtniemen, jonka kanssa lapualaisten neuvottelut jatkuisivat Mäntsälässä. Everstiluutnantti Arne Somersalo oli liittynyt kapinallisiin näihin aikoihin.


title: Mäntsälän kapina

text: Samaan aikaan Seinäjoen Seurahuoneella pidettiin Etelä-Pohjanmaan suojeluskunnan piiriesikunnan kokous, jota johti Suojeluskuntain Yliesikunnan everstiluutnantti Niilo Sigell. Kokouksen jälkeen Laurila lähetti Iisakki Nikkolan hakemaan pohjalaiset takaisin kotiin Mäntsälästä. Entisestään kapinallisten taistelutahtoa laski tieto siitä, että arvostettu lapualaisjohtaja Kustaa "Köpi" Latvala ampui itsensä Seinäjoen Maakuntahotellissa. Itsemurha oli ilmeisesti pettynyt protesti. Hän oli sanonut viimeisiksi sanoikseen keskiyöllä, ettei Lapuan liikkeessä ollut mitään muuta kunnollisesti suunniteltua kuin kommunistien kirjapainon hävittäminen. Itsemurhaviestissään hän pyysi Laurilan anomaan Svinhufvudilta armoa kapinallisille ""sillä he eivät totisesti ole rikollisia!"".


title: Mäntsälän kapina

text: 4.–5. maaliskuuta 1932 Mäntsälässä Lapuan Liikkeen väsynyt johto päätti purkaa kapinan Svinhufvudin valtuuttaman everstiluutnantti Elja Rihtniemen kanssa käytyjen neuvottelujen jälkeen. Johto oli saapunut Mäntsälään ties miten; Vihtori Kosola, Iivari Koivisto ja Walde Sario olivat saapuneet Oittiin resiinalla. Päätös nostatti yhtä voimakkaan ns. vapaussotatunnelman kuin Ohkolan metakka ja eräät miehistä ilmoittivat olevansa valmiita kuolemaan taistelussa Mäntsälän kirkon ympärille mieluummin kuin antautuisivat. Mäntsälän suojeluskuntatalo alkoi täyttyä uhosta ja tunnelma kiristyi, kunnes Wallenius rauhoitti tilanteen laulattamalla vanhan valkoisen armeijan kappaleen ja Pohjanmaan suojeluskuntalaisten kunniamarssin "Vilppulan urhojen muistolle", jolloin joukot rauhoittuivat. Mäntsälässä oli tässä vaiheessa miehiä enää 466, kun taas kapinan huippuhetkinä miehiä oli ollut 524.


title: Mäntsälän kapina

text: Lauantaina 5. maaliskuuta 1932 Jyväskylän kapinalliset lähtivät kotiin ja jälleen saatiin puhelin- sekä lennätinyhteydet toimimaan kaupunkiin. Aiemmin päivällä he olivat vielä ilmoittaneet taistelevansa Svinhufvudin vetoomuksesta huolimatta. Tämän lausunnon seurauksena armeija piiritti Jyväskylän ja keskiyöllä kapinalliset taipuivat piiripäällikön tahtoon. Kapinan purki kaupunkiin saapunut Svinhufvudin luottomies, vanha lapuanliikkeen aktiivi ja valkoisen armeijan keskeinen nostattaja Martti Pihkala, jota Jyväskylän alueen kapinalliset arvostivat erittäin suuresti.


title: Mäntsälän kapina

text: Vielä lauantai-iltana Mäntsälän suojeluskuntatalon pihaan ajoi armeijan auto, jossa oli kaksi radioasemaa miehistöineen, mutta Susitaival ajoi auton pois ilmoittaen kapinan olleen loppu ja pyytäen miesten olevan hiljaa matkastaan. Ilmeisesti radioasemalla olisi pidetty yhteyttä Riihimäelle ja muuallekin. Mäntsälän viimeisten kapinallisten sotapäiväkirjan viimeinen merkintä oli ""5.3.32. LOPPU"".


title: Mäntsälän kapina

text: 5.–6. maaliskuun 1932 välisenä yönä everstiluutnantti Elja Rihtniemi ilmoitti päässeensä sopimukseen kapinallisten kanssa. Lapuan Liikkeen johto ja kapinaan pääsyyllisiksi katsotut lupasivat ilmoittautua viranomaisille maanantaina 7. maaliskuuta kello 10.00. Samoihin aikoihin Iisakki Nikkolan johtamat eteläpohjalaiset palasivat ""kotia yhtä komeasti kuin lähdettiinkin"". Kotiin lähteviä kapinallisia ei luetteloitu ja he saivat pitää aseensa, joiden sarjanumeroita olisi voitu käyttää kapinallisten tunnistamiseen. Svinhufvud piti lupauksensa, mutta sanoi Lapuan Liikkeen johdon suhteen: ""Joitakin täytyy tukistaa"".


title: Mäntsälän kapina

text: Rihtniemi vei Vihtori Kosolan ja Arne Somersalon Helsingin poliisin huostaan. K. M. Wallenius pääsi Suojeluskuntain päällikkö Lauri Malmbergin kyydissä korkean sotilasarvonsa takia. Malmberg ja Wallenius ryyppäsivät koko matkan ajan viskiä ja pysähtyivät vielä ryyppäämään Tähtitorninmäelle "Haaksirikkoisten patsaalle". Tämän jälkeen Wallenius siirtyi poliisiasemalle. Muut kapinalliset kuljetettiin aseineen rekka-autoissa poliisilaitokselle Helsinkiin, mutta suurin osa vapautettiin nopeasti.


title: Mäntsälän kapina

text: Svinhufvud ei suostunut lapualaisten vaatimuksiin hallituksen hajottamisesta ilmeisesti siksi, että pelkäsi hallituksen hajottamisen johtavan eduskuntavaaleihin, jonka tuloksena olisi luultavasti ollut vasemmistolaisempi eduskunta. Svinhufvudin mukaan lapualaisten kapinan onnistuminen olisi siis johtanut itse asiassa vasemmistolaistumiseen. Hän ymmärsi myös Lapuan liikkeen aiempia väkivaltaisiakin toimia, mutta avoin kapina hallitusta vastaan oli jo vanhalle laillisuusmiehelle liikaa. Mitkään "torikokoukset", vaikkakin aseelliset, eivät päättäisi hallituksen koostumuksesta todellisessa parlamentarismissa.


title: Mäntsälän kapina

text: Sisäministeri Arvo Manner lakkautti toistaiseksi Lapuan Liike r.y:n 24. maaliskuuta 1932 ja raastuvanoikeus vahvisti tämän 28. toukokuuta 1932. Itse asiassa tämän mahdollistava tasavallan suojelulaki oli toimeenpantu jo 29. helmikuuta.


title: Mäntsälän kapina

text: Mäntsälän kapinan vangituista kapinajohtajista olivat merkittävimmät:


title: Mäntsälän kapina

text: 16. heinäkuuta 1932 Turun hovioikeudelle jätettiin syyte, jossa vaadittiin rangaistusta kapinasta 102 henkilölle. Turun hovioikeuden käsittely kesti taukoineen kaikkineen heinäkuun 26. päivästä tuomionjulistamiseen marraskuun 21. päivään 1932. Näistä syytetyistä 52 tuomittiin vankeusrangaistukseen, 32 ehdolliseen vankeusrangaistukseen ja 20 armahdettiin sekä 24 vapautettiin kokonaan.


title: Mäntsälän kapina

text: Artturi Vuorimaa tuomittiin kahdeksi vuodeksi ja kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen pääasiallisena kapinaan yllyttäjä ja toiminnan organisoijana. Vihtori Kosola ja K. M. Wallenius tuomittiin yhdeksän kuukauden vankeuteen ja Rafael Haarla kuuden kuukauden vankeuteen, mutta heidän kaikkien tuomiot muutettiin ehdonalaisiksi. Rivimiehet saivat Svinhufvudin lupauksen mukaisesti armahduksen, jonka eduskunta vielä lailla vahvisti.


title: Mäntsälän kapina

text: Vihtori Kosolan paluu vankeudesta Lapualla 20. lokakuuta 1932 oli suuri kansanjuhla. Asemalla oli vastassa 2 000 ihmistä, jotka lauloivat muun muassa kappaleen ""Kytösavun aukeilla mailla on kansa"". Useita tuhansia ihmisiä oli liputetun reitin varrella ja Lapuan kirkolla. Pastori piti saarnan psalmista 94:12, jossa sanotaan: ""Autuas se mies, jota Sinä Herra kuritat ja lakejasi opetat"".


title: Mäntsälän kapina

text: Korkein oikeus antoi päätöksensä Mäntsälän kapinan johtajia vastaan käydyssä oikeusjutussa 22. helmikuuta 1934. Vihtori Kosola ja K. M. Wallenius tuomittiin kumpikin yhden vuoden ehdolliseen vankeuteen ja 30 muuta kapinan johtomiestä eripituisiin vankeusrangaistuksiin.


title: Koff

text: Koff on Sinebrychoffin tuotemerkki, jolla se markkinoi lagertyyppisiä oluita. Suosituin Koff-tuote on keskiolut Koff III. Koff on yhdessä Karhun kanssa Sinebrychoffin ja Suomen myydyimpiä olutmerkkejä. Sinebrychoffin oluiden suurimpia kilpailijoita ovat toisen suurpanimon Hartwallin Lapin Kulta ja Karjala sekä Olvi-panimon Olvi ja Sandels.


title: Koff

text: Arkikielessä Sinebrychoffia kutsutaan usein tuotemerkkinsä mukaan Koffiksi.


title: Koff

text: Keravalla Lahdentien varrella seisoi lähes kymmenen vuoden ajan suuri Koff-oluttölkin näköinen mainos. Uuden alkoholilain astuttua voimaan vuoden 2015 alussa se muutettiin Battery-tölkiksi.


title: Koff

text: Tuotemerkki Koff otettiin käyttöön 1950-luvun lopulla. Sinebrychoffin virvoitusjuomien nimi oli Siff ja oluiden Koff.


title: Koff

text: Tuotemerkillä myydään seuraavia oluita (suluissa alkoholiprosenttimäärät):


title: V. A. Heiskanen

text: Veikko Aleksanteri Heiskanen (23. heinäkuuta 1895 Kangaslampi – 23. lokakuuta 1971 Helsinki) oli Suomen kuuluisimpia geofyysikkoja ja geodeetteja. 1930-luvulla häntä pidettiin tiedemiespiireissä hollantilaisen F. A. Vening Meineszin ohella jopa maailman parhaana elossa olevana geodeettina. Maan painovoimakentän rakenteen tutkija Heiskanen palkittiin 1956 American Geophysical Unionin (AGU:n) Bowien mitalilla numero 18.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskanen tunnetaan George Biddell Airyn isostasian mallin kehittämisestä sekä globaalisen, Columbuksen geoidin tutkimuksesta, joka oli hänen suurhankkeensa Ohion osavaltionyliopiston geodesian professorina. Heiskanen oli myös aktiivinen tähtitieteen harrastaja, Ursan pitkäaikainen puheenjohtaja (1921–1930 ja 1937–1947), Geodeettisen laitoksen tutkija ja johtaja sekä vuosina 1933–1936 vahvaa suomalaisuuspolitiikkaa ajanut kansanedustaja.


title: V. A. Heiskanen

text: Vaikka Heiskanen ei ollut ammatiltaan astronomi, Suomessa hänet tunnettiin elinaikanaan kenties parhaiten juuri tähtitieteen popularisoijana. Hänen kirjansa "Tähtitiede 1" ja "Tähtitiede 2" toimivat vuosia harrastajien perusteoksina.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskanen syntyi hartaan kristilliseen pienviljelijäperheeseen. Hänen vanhemmat olivat Heikki Heiskanen ja Fredriikka Jurvanen. Perheen kuopuksella, Veikolla oli kahdeksan vanhempaa sisarusta. Kuuden vanhana Veikko aloitti veljiensä Oskarin ja Otton kanssa kansakoulun. Siellä opettaja huomasi Veikon lahjakkuuden ja suostutteli vanhemmat lähettämään tämän oppikouluun, jota Oskari jo kävi. Veikko pystyttiin lähettämään Savonlinnan reaalilyseoon Pietarin varakkaissa perheissä keittäjänä työskennelleen Loviisa-tädin avustuksella. Isä vastasi muonituksesta, ja täti maksoi kuluja 120 markkaa per lukuvuosi.


title: V. A. Heiskanen

text: Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1914 Heiskanen ryhtyi opiskelemaan Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisessa osastossa. Hän valmistui kandidaatiksi kolmessa vuodessa. Opettajistaan hän myöhemmin kiitteli matematiikan professori Ernst Lindelöfiä ja arvosteli ajastaan jälkeenjäänyttä fysiikan opetusta.


title: V. A. Heiskanen

text: Kesällä 1917 kiihkeän isänmaallinen Heiskanen oli perustamassa suojeluskuntaa Kangaslammille. Ensimmäisen työpaikkansa hän löysi kuitenkin Pietarin suomalaisesta yhteiskoulusta, jossa hän opetti matematiikkaa 1917–1918. Pietarin aika päättyi, kun Heiskanen vangittiin vallankumouksen melskeissä. Hän pääsi kuitenkin pakoon ja ylitti rajajoen kahlaamalla. Suomessa hän yritti jatkaa koulunopettajan uraa Mikkelin lyseossa, jossa hän sai matematiikan ja luonnonopin nuoremman lehtorin viransijaisuuden.


title: V. A. Heiskanen

text: Keväällä 1919 Heiskanen vihittiin maisteriksi. Samana kesänä hän siirtyi vuodeksi Meteorologiseen Keskuslaitokseen, jossa hän toimi magneetikkona ja vt. assistenttina. Heiskasta kiinnosti kuitenkin tähtitiede, jota hän pääsi opiskelemaan Saksaan talveksi 1920–1921 Hans Ludendorffin oppiin. Heiskanen opiskeli tähtitiedettä, fysiikkaa, geofysiikkaa ja matematiikkaa Potsdamin observatoriossa. Toinen suomalainen, Vilho Väisälä opiskeli samaan aikaan Göttingenissä, johon Heiskanen piti yhteyttä kirjeitse.


title: V. A. Heiskanen

text: Potsdamissa Heiskanen kirjoitti kuusi julkaisua, joista yksi ilmestyi sittemmin "Zeitschrift für Physik" -lehdessä ja neljä muuta "Astronomische Nachrichten" -lehden eri numeroissa. Yksi jälkimmäisistä tutkimuksista julkaistiin myös Suomalaisen tiedeakatemian julkaisusarjassa. Se käsitteli vuoroveden kitkan vaikutusta vuorokauden pituuteen ja Kuun liikkeen vuosisataiskiihtyvyyteen. Heiskasen väitöskirja "Untersuchungen über Schwerkraft und Isostasie" valmistui 1924.


title: V. A. Heiskanen

text: Toukokuussa 1923 Heiskanen avioitui neljä vuotta itseään nuoremman Kaarina Levannon kanssa, jonka hän oli tavannut vuotta aikaisemmin kollegansa Yrjö Väisälän kotona. Tämän vaimo oli Kaarina Levannon sisko, joten Väisälästä tuli Heiskasen lanko.


title: V. A. Heiskanen

text: Palattuaan Saksasta Suomeen Heiskanen huomasi, ettei tähtitieteen alalla ollut töitä – virat oli täytetty vuosiksi. Hän ajautuikin läheisen geodesian alan pariin. Hän toimi vuosina 1921–1931 Geodeettisen laitoksen geodeettina ja vuosina 1928–1949 Teknillisen korkeakoulun professorina. Kansainvälisen isostaattisen laitoksen johtaja hän oli 1936–1949. Geodeettisen laitoksen johtaja hän oli 1949–1961.


title: V. A. Heiskanen

text: Yhdysvalloissa Heiskanen aloitti 1948 Caltechin vierailevana professorina. Ohion osavaltionyliopiston vierailevana professorina hän aloitti 1950, ja vuodet 1951–1961 hän oli siellä tutkimusprofessorina. Columbuksessa Heiskasta pyydettiin laatimaan maailmanlaajuinen gravimetrinen ohjelma, joka hyödyntäisi koko gravimetrisen menetelmän potentiaalia.


title: V. A. Heiskanen

text: Marraskuun alussa hän esitteli Yhdysvaltain tiedeyhteisölle ”Columbuksen ohjelman”. Vastaanotto oli kaksijakoinen. Jotkut pitivät ohjelmaa vallankumouksellisena ja arvioivat sen geodeettiset mahdollisuudet mittaviksi. Toiset taas pitivät sitä toteuttamiskelvottomana. Ohjelmaa esittelevä julkaisu "On the World Geodetic System" ilmestyi vuonna 1951 Suomen Geodeettisen laitoksen sarjassa. Ohjelmalla oli edessään ongelma rahoituksen löytämisestä. Yliopisto katsoi, ettei voinut rahoittaa ohjelmaa, koska se oli maailmanlaajuinen, mikä tarkoittaisi sitä, että rahoitus kuuluisi liittovaltiolle. Heiskanen joutuikin myymään projektia puolitoista vuotta. Kansainvälisen geodeettis-geofysikaalisen unionin (IUGG) suositus elokuussa 1951 käänsi vaakakupin Heiskasen eduksi.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskanen hankki gravimetrista materiaalia eri puolilta maailmaa, esimerkiksi yliopistoista ja öljy-yhtiöiltä. Vuonna 1952 materiaalia oli 31 maasta, 1959 jo 59 maasta. Muutamaa vuotta myöhemmin työ oli valmistumassa. IBM 650 -tietokoneen avulla Heiskasen työryhmä laski geoidin kuhmut ja kuopat yli 7 000 pohjoisen pallonpuoliskon pisteelle (eteläiseltä pallonpuoliskolta oli liian vähän aineistoa). Tulosten mukaan geoidipinta oli esimerkiksi Atlantin länsiosassa yli 40 metriä liian matalalla, itäosassa sekä Keski- ja Lounais-Euroopassa noin 40 metriä liian korkealla, Intiassa noin 25 metriä liian matalalla, Itä-Intian saaristossa noin 20 metriä liian korkealla. Suomen etelärannikolla pinta oli noin 10 metriä vertausellipsoidin alapuolella. Berliiniin mennessä oltiin jo 30 metriä ja Espanjassa, Pohjois-Afrikassa ja läntisellä Välimerellä noin 40 metriä ellipsoidipinnan yläpuolella. Heiskasen käsityksen mukaan kuhmut johtuivat raskaan aineen kertymisestä maankuoressa.


title: V. A. Heiskanen

text: Columbuksen geoidi sai nimensä Ohion valtionyliopiston sijaintipaikkakunnan mukaan, mutta Heiskasen mielestä hän olisi voinut yhtä hyvin nimetä sen suomalais-amerikkalaiseksi geoidiksi, koska gravimetrisen keinon merkittävimmät tutkijat olivat suomalaisia. Jopa seitsemän suomalaista geodeettia, kuten R. A. Hirvonen, T. J. Kukkamäki, Urho Uotila ja Lassi Kivioja, osallistuivat työhön.


title: V. A. Heiskanen

text: Vuoden 1923 yliopistolain sisältö velvoitti yliopistot antamaan suomen- ja ruotsinkielistä opetusta jokseenkin suomen- ja ruotsinkielisten ylioppilaiden lukumäärän suhteessa. Tutkinnoissa, harjoituksissa ja kuulusteluissa käytettiin oppilaan kieltä. Opettajan piti osata toista kieltä täydellisesti ja toista niin, että voi antaa tarvittaessa sillä opetusta. Heiskanen oli opiskeluaikanaan kokenut, että suomenkielisen ylioppilaan oli vaikeaa opiskella yliopistossa, jossa luennot olivat pääosin ruotsiksi. Hän koki asian eräänlaiseksi kielimuuriksi, ja ruotsin kielestä ei hänestä myöhemmin ollut vastaavaa hyötyä.


title: V. A. Heiskanen

text: Tämä yliopistolaki vei Heiskasen mielestä suomenkielistämistä reilusti eteenpäin, sillä sen myötä oli perustettu lukuisia vaihtuvia suomenkielisiä professuureja, jotka toivat mukanaan nuorta verta ummehtuneeseen ympäristöön. Mutta pian kävi ilmi, ettei kaikissa aineissa saanutkaan opetusta suomeksi ja usein sitä antoi luennoitsija, joka ei oikeasti osannut suomea. Voitiin myös joutua tilanteeseen, että vaikka liki jokainen oppilas oli suomenkielinen, olisi luento pidettävä ruotsiksi, jotta olisi noudatettu lain kirjainta.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskasen kannanotto yliopistokysymykseen käy ilmi hänen vuoden 1935 kirjoituksestaan "Yliopistokysymyksen oikea ratkaisu", jonka kustansi Suomalaisuuden liitto. Kirjoitus päättyi terävään kannanottoon, jonka mukaan ainoa oikea ratkaisu oli tehdä Helsingin yliopistosta täysin suomenkielinen. Hän ei kuitenkaan uskonut moisen läpimenoon, vaan piti konsistorin ehdotusta riittävänä askeleena kohti lopullista tavoitetta. Kolmas vaihtoehto oli asiantuntijalautakunnan ehdotus suomalaistaa Helsingin yliopisto täysin ja kompensoida Åbo Akademia sopivalla summalla. Tämä oli saavuttanut laajaa kannatusta.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskanen oli opiskeluaikanaan kokenut, että suomenkielisen ylioppilaan oli vaikeaa opiskella yliopistossa, jossa luennot olivat pääosin ruotsiksi. Hän koki asian eräänlaiseksi kielimuuriksi, ja ruotsin kielestä ei hänestä myöhemmin ollut vastaavaa hyötyä.


title: V. A. Heiskanen

text: Opiskeluaikanaan Heiskanen toimi Akateemisessa Karjala-Seurassa, josta hän erosi vuonna 1932 yhdessä Urho Kekkosen, Martti Haavion, Lauri Hakulisen, V. J. Sukselaisen, Kustaa Vilkunan, Reino Kuuskosken, Heikki Hosian ja muiden poliittiseen keskustaan suuntautuneiden jäsenten kanssa, kun AKS:n enemmistö ei 27. huhtikuuta 1932 pidetyssä kokouksessa suostunut tuomitsemaan Mäntsälän kapinaa.


title: V. A. Heiskanen

text: Vuonna 1933 Heiskanen valittiin yhdeksi kaudeksi maalaisliiton listalta eduskuntaan. Hän oli edustajakaudellaan muun muassa yliopistojen suomalaistamisen aktiivisin puolestapuhuja. Hänen intomielinen tapansa ajaa asioita ja häpeämätön suhtautuminen vahvojen mielipiteiden julkituomiseen herättivät kuitenkin niin paljon vastarintaa, että eduskuntatyöstä ei tullut Heiskaselle uraa.


title: V. A. Heiskanen

text: Veikko Heiskasen lakialoitteista yksi ylsi laiksi. Nimenmuutoslain, niin sanotun Lex Heiskasen, perusteella ainakin 250 000 sukunimeä suomalaistettiin. Heiskanen oli myös 1933–1948 Suomalaisuuden liiton puheenjohtaja.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskanen palkittiin 1956 American Geophysical Unionin (AGU:n) Bowien mitalilla numero 18. Geofysiikan alalla ei jaeta Nobel-palkintoa, joten kerran vuodessa jaettavaa Bowien mitalia pidetään sen lähimpänä vastineena.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskanen oli ansioidensa vuoksi monen tiedeakatemian jäsen. Näihin kuuluivat muun muassa American Academy of Arts and Sciences, Deutsche Akademie der Wissenschaften zu Berlin, Geological Society of London, Det Norske Videnskaps-Akademi, Accademia Nazionale dei Lincei, Vatikaanin Pontificia Academia Scientiarum eli Paavillinen tiedeakatemia. Paavilliseen tiedeakatemiaan valinta, joka oikeuttaa nimitykseen ”ylhäisyys”, ylitti uutiskynnyksen erityisesti Yhdysvalloissa. Lisäksi hän oli Alankomaiden kuninkaallisen maantieteellisen seuran ja IAG:n neuvoston kunniajäsen sekä Pohjoismaiden geodeettisen komission kunniapresidentti, sekä kuului noin tusinaan tieteelliseen seuraan.


title: V. A. Heiskanen

text: Kunniatohtoriksi Heiskanen nimettiin Bonnin yliopistossa, Teknillisessä korkeakoulussa, Ohion valtionyliopistossa ja Uppsalan yliopistossa. Ohion osavaltionyliopisto on nimennyt Heiskasen mukaan geodesian symposiuminsa ja jakanut vuodesta 1964 ”Kaarina and Weikko A. Heiskanen Awards” -palkinnot ansioituneelle geodesian tutkijalle ja nuorelle geodesian tutkijalle.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskanen sai valtiollisista tunnustuksista muun muassa Viron Valkoisen tähden II-luokan ansiomerkin ().


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskaselle myönnettiin 9. lokakuuta 1953 Jenny ja Antti Wihurin rahaston miljoonan markan kunniapalkinto.


title: V. A. Heiskanen

text: Heiskasen kunniaksi järjestetään vuosittain heinä-elokuussa ns. Aurinkopäivä Härkämäen observatoriolla, Kangaslammilla. Heiskasen muistomerkki sijaitsee myös Härkämäen observatoriolla (2013 alkaen).Heiskanen kirjoitti vuosien 1921–1967 aikana noin 150 julkaisua.


title: Sanaa

text: Sanaa () on Jemenin pääkaupunki. Sanaa sijaitsee vuoriston ylätasangolla yli 2 200 metrin korkeudessa merenpinnasta. Sanaan vanhakaupunki on Unescon maailmanperintökohde. Vuonna 2004 kaupungissa oli noin 1,7 miljoonaa asukasta.


title: Sanaa

text: Hallinnollisesti Sanaan kaupunki on yksi Jemenin maakunnista. Kaupunki lähialueineen kuuluu Amanat al-Asiman maakuntaan.


title: Sanaa

text: Sanaa sijaitsee Jemenin pohjoisosien ylämaalla sijaitsevalla ylängöllä maaperältään hedelmällisessä laaksossa. Aluetta ympäröivät korkeat vuoret ja kaupunki on rakennettu Nuqumvuoren (2 892 m) juurelle. Lännessä kohoa Aybanvuori (3 194 m). Sanaan korkeus merenpinnasta on yli 2 200 metriä. Kaupungin etäisyys Punaiseenmereen on noin 170 kilometriä ja Adenin satamakaupunkiin Intian valtameren rannikolla on noin 300 kilometriä. Sanaan ilmasto on tyypillisesti kuiva ja lauhkea. Sadanta on suhteellisen tasaista vuoden ympäri; vuoden sateisin aika ajoittuu maaliskuun ja syyskuun välille.


title: Sanaa

text: Ensimmäisellä vuosituhannella eaa. perustettiin Saban kuningaskunta, jonka pääkaupunki oli Marib nykyisestä Sanaasta itään. Ensimmäiset Saban mainitsevat kirjalliset lähteet ovat peräisin Vanhasta testamentista, joka mainitsee Saban kuningattaren vierailleen kuningas Salomonin luona vuonna 960 eaa. Ensimmäinen Mooseksen kirja mainitsee myös kaupungin nimeltä "Azal", joka saattaa viitata nykyiseen Sanaan. Muita viittauksia Saban hallitsijoihin tehtiin myöhemmin Uus-Assyrian hallitsijoiden Sargon II:n ja Sanheribin valtakausilla vuosina 715 eaa. ja 685 eaa. Saban poliittisesta vaikutuksesta nykyisen Sanaan alueella on useita viitteitä, mutta todisteita laajamittaisesta asutuksesta alueella on vain vähän. Saba oli voimakkaimmillaan kuningas Karib al-Watarin valtakaudella vuoden 430 eaa. paikkeilla, mutta sen jälkeen paikallisten kuningaskuntien autonomia alkoi kasvaa Saban kustannuksella. Näiltä ajoilta on tehty myös ensimmäiset varmemmat viittaukset Sanaan kaupunkiin. On mahdollista, että kaupungin perusti kuningas Karib al-Watar Yuhanim I. Sanaasta kehittyi Maribin ohella Saban toinen poliittinen keskus ja sieltä käsin tehtiin sotaretkiä etelässä kasvavaa Himyaria vastaan. Saban edelleen heiketessä se liitettiin lopulta Himyariin vuoden 280 jaa. paikkeilla. Arkeologisten löytöjen perusteella näihin aikoihin rakennettiin kaupunginmuuri, mutta kaupunki katoaa historiankirjoista vuoden 299 jälkeen.


title: Sanaa

text: Samaan aikaan kun kristinusko alkoi vaikuttaa Aksumin ja Bysantin valtakunnan kautta Himyarissa alkoi vaikuttaa juutalaisuus. Perinteen mukaan Sanaan hallitsija Dhu Nuwas (515–525) kääntyi juutalaisuuteen ja surmasi Najrannin kristityt. Bysantin keisari Justinus I yllytti tämän johdosta liittolaisensa Aksumissa hyökkäämään Jemeniin kristittyjen suojelemiseksi, vaikkakin syynä lienee ollut myös sassanidien levittäytymisen estäminen. Aksum kukisti Dhu Nuwasin sotapäällikkö Abrahan johdolla, mutta myöhemmin Abraha kapinoi julistaen itsensä Saban ja Himyarin kuninkaaksi. Abraha rakennutti Sanaan kristityt katedraalin Ghurqat al-Qalis, josta pyrittiin kehittämään pyhiinvaeltajien keskus. Tarinan mukaan Abraha johti myös sotaretkeä Mekkaan 570–571 ja kuoli paluumatkalla. Abrahan rakennuttamasta katedraalista on säilynyt vain osa perustuksia. Alkuperäinen oli rakennettu ilmeisesti Betlehemin Jeesuksen syntymäkirkon mukaisesti. Sassanidit hyökkäsivät Jemeniin vuonna 571 ja perinteen mukaan he asettivat vasallihallitsijakseen Sayf ibn Dhi Yazan-nimsen paikallisen ruhtinaan.


title: Sanaa

text: Sanaan hallitsijat pyrkivät tekemään Sanaasta merkittävän tekijän Arabian niemimaan kaupassa. Kauppa kulki karavaanien välityksellä ja yksi niiden tärkeimmistä tukikohdista oli Mekka. Sanaalla ja Mekalla oli tiivit välit kaupan johdosta, mikä mahdollisti islamin nopean leviämisen Jemeniin. Sanaa kääntyi islamiin vain kuusi vuotta profeetta Muhammadin vuoden 622 hidžran jälkeen ja islamia kehitettiin kaupungissa Muhammadin suorien ohjeiden mukaisesti. Sanaan suurmoskeija kuuluukin merkittävimpiin varhaisen islamin monumentteihin. Kaupungin poliittinen merkitys kasvoi, kun siitä tuli zaidilaisen dynastian pääkaupunki vuoden 893 jälkeen. Dynastia sai alkunsa kun Yahya bin al-Hussayn kutsuttiin kaupunkiin ratkomaan heimojen välistä kiistaa. Hänen mukanaan tulleesta joukosta alideja muodostui myöhempi uskonnollinen yläluokka, jonka tukialuetta Jemenin pohjoisen ylämaat olivat ja jonka pääkaupunki oli Sanaassa. Al-Hussayn tuli tunnetuksi nimellä imaami al-Hadi ja häntä seuranneet imaamit hallitsivat sittemmin aina vuoteen 1962 saakka, vaikkakin aluetta miehittivät ajoittain sunnalaiset aijubidit (1173–1228) ja rasulidit (1228–1381).


title: Sanaa

text: Osmanien valtakunta hallitsi kaupunkia kahteen otteeseen, ensin vuodesta 1538 vuoteen 1602, jonka jälkeen imaamit ajoivat heidän joukkonsa alueelta. Osmanit palasivat Jemenin rannikolla vuonna 1835 Egyptin hallitsija Muhammad Alin joukkojen muodossa ja vuonna 1870 osmanit valtasivat itse Sanaan kaupungin. Osmanit halusivat vakiinnuttaa valtansa alueella, jota uhkasivat britit Adenissa ja Berberassa, sekä Ranska ja Italia Somalian rannikolla. Vuonna 1904 valtaan nousi imaami Yahya, joka pyrki vuoden 1918 jälkeisen Osmanien valtakunnan heikentymisen jälkeen turvaamaan itsenäisyytensä pidättäytymällä ulkopolitiikasta ja vainoten uudistusmielisiä tahoja. Esimerkiksi infrastruktuuria ei uusittu ja osmanien aikana avatut tyttöjen koulut suljettiin. Uudistusten puute herätti vainosta huolimatta uudistusmielisiä liikkeitä. Imaami Yahya murhattiin helmikuussa 1948 ja valtaan nousi hänen poikansa imaami Ahmad.


title: Sanaa

text: Ahmad toteutti joitakin uudistuksia ja avasi maataan ulkomaailmalle, mutta monille uudistuksia toteutettiin liian hitaasti. Vuonna 1961 Sanaassa syttyi mellakoita, mikä oli seurausta kaupunkiväestön tyytymättömyydestä. Ahamad kuoli syyskuussa 1962 ja vain viikko tämän jälkeen vallankaappaajat perustivat Jemenin arabitasavallan entisen Jemenin kuningaskunnan tilalle. Tasavaltalaiset liittoutuivat Egyptin johtaja Gamal Abdel Nasserin kanssa, kun taas Saudi-Arabia alkoi tukea kuningaskuntaa edelleen kannattaneita heimoja. Tuloksena oli Pohjois-Jemenin sisällissota, jossa tasavaltalaiset hallitsivat Sanaa kuningasmielisten hallitessa suurta osaa muusta maasta. Egyptin joukot vetäytyivät maasta vuonna 1968 ja osapuolten välille solmittiin lopulta rauha, jossa sovittiin presidenttiydestä. Vallankaappaukset ja poliittiset murhat epävakauttivat maata kuitenkin vielä tulevaisuudessakin. Pohjois- ja Etelä-Jemen yhdistyivät yhdeksi valtioksi, jota hallitsi pitkään Ali Abdullah Salih. Vuonna 2004 huthit aloittivat kapinan hallitusta vastaan ja Salih pakotettiin luopumaan lopulta vallasta arabikevään yhteydessä vuonna 2011. Vuonna 2014 pohjoisen huthikapinalliset valtasivat Sanaan ilmeisesti entisen presidentin avustuksella. Tammikuussa 2015 he vakiinnuttivat valtansa pääkaupungissa pakottaen presidentti Abdrabbuh Mansour Hadin pakenemaan saman vuoden maaliskuussa. Maa ajautui sisällissotaan, johon ovat sekaantuneet myös ulkovallat kuten presidenttiä tukeva Saudi-Arabia ja hutheja tukeva Iran. Sanaa on kärsinyt esimerkiksi ilmaiskuista, joita on osunut myös sen historiallisesti merkittävään vanhaankaupunkiin.


title: Sanaa

text: Sanaan vanhastakaupungista tehtiin Unescon maailmanperintökohde vuonna 1986. Vanhassa kaupungissa sijaitsee 103 moskeijaa, 14 kylpylää ja yli 6 000 taloa. Tyypillisiä vanhankaupungin rakennuksia ovat maaseinistä rakennetut kerrostalot, jotka on rakennettu ennen 1000-lukua. Vanhaakaupunkia ympäröi 6-9 metriä korkea kaupunginmuuri, johon kuuluu useita portteja. Kaupungissa on säilynyt myös joitakin vielä vanhempia kohteita, kuten vuoden 200 eaa. paikkeilla rakennetun Ghumdanin linnan jäänteet suurmoskeijan lähellä. Osa vanhastakaupungista purettiin vuoden 1962 vallankumouksen jälkeen. Puretuksi päätyi esimerkiksi osa kaupunginmuurista ja seitsemän sen porteista, mikä mahdollisti leveämpien kulkureittien rakentamisen. Sanaa on levinnyt historiallisen keskustansa ulkopuolelle niellen itseensä ympäröivää maaseutua ja jatkuvan maaseudulta tulevan muuttoliikkeen takia kaupungin infrastruktuuri ei ole pysynyt sen kasvun tahdissa.


title: Sanaa

text: Sanaata palvelee kansainvälinen lentoasema, joka sijaitsee 13 km keskustan pohjoispuolella. Kaupunkiin on linja-autoyhteyksiä sekä naapurimaista että kaikista Jemenin suurimmista kaupungeista. Julkista paikallisliikennettä hoitavat dabaab-tilataksit sekä tavalliset taksit.


title: Sanaa

text: Vuonna 1961 avattiin tie al-Hudaydahin satamaan lounaassa. Toinen tie johtaa Taizin kaupunkiin ja sen kautta Mochan satamaan, jota ei enää kuitenkaan juurikaan käytetä.


title: Sanaa

text: Sanaan väkiluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 1 707 531. Kaupungin asukasluku on kasvanut räjähdysmäisesti 1900-luvulta lähtien. 1960-luvun alussa kaupungissa oli vain noin 35 000 asukasta, mutta se oli kasvanut lukemaan 400 000 1980-luvun puoliväliin mennessä ja Sanaan metropolialue ylitti miljoonan asukkaan rajan 2000-luvulla.


title: Sanaa

text: Historiallisesti kaupungissa on asunut islamin suuntauksista zaidilaisia, sunnalaisia ja ismailiitteja, mutta nykyisin zaidilaiset muodostavat kaupungin asukkaiden selvän enemmistön. Historiallisiin uskonnollisiin vähemmistöihin kuuluvat juutalaiset ja hindut. Hinduja toimi aikanaan kauppiaina useissa Arabian niemimaan kaupungeissa. Juutalaisten historia ulottuu 200-luvulle, jolloin rakennettiin juutalainen kaupunginosa Qal-Yahud ja synagoga lähelle Ghumdanin linnoitusta. Suuri valtaosa heistä muutti Israeliin vuoden 1948 jälkeen. Nykyisin juutalaisessa kaupunginosassa asuu vain noin 40 juutalaista.


title: Pierre Bouguer

text: Pierre Bouguer (16. helmikuuta 1698 – 15. elokuuta 1758) oli ranskalainen matemaatikko ja geodeetti.


title: Pierre Bouguer

text: Bouguerin isä oli hydrografian professori. Hän opetti poikaansa, joka oli eräänlainen ihmelapsi ja hallitsi jo 15-vuotiaana matematiikkaa ja luonnontieteitä. Tällöin isä kuoli, ja poika nimettiin vapautuneeseen professorin virkaan.


title: Pierre Bouguer

text: Bouguer huomasi Etelä-Amerikassa, että Andien vuoristo aiheutti paikallisen luotiviivan taipumista vuoristoon päin, ja ymmärsi tämän olevan Newtonin yleisen gravitaatiolain mukaista vuoriston massojen painovoimavaikutusta. Yrittäessään arvioida tämän vaikutuksen suuruutta hän kuitenkin huomasi, että havaittu efekti oli alle puolet teoreettisesta. Ilmiö liittyy isostasiaan.


title: Pierre Bouguer

text: Bouguer julkaisi valoa koskevia tutkimuksia vuonna 1729 kirjassaan "Essai d’optique sur la gradation de la lumière". Hän tutki, miten valon voimakkuus pienenee väliaineessa, ja havaitsi tiettävästi ensimmäisenä Beerin ja Lambertin lain perusperiaatteen.


title: Pierre Bouguer

text: Marsissa on Bouguerin mukaan nimetty kraatteri.


title: George Everest

text: Sir George Everest (4. heinäkuuta 1790 – 1. joulukuuta 1866) oli walesilaissyntyinen maanmittari ja maantieteilijä. Hän oli vuosina 1830–1843 Intian ylimaanmittari ("Surveyor General").


title: George Everest

text: Everest oli pitkälti vastuussa Intian trigonometrisesta kartoittamisesta 2 400 kilometriä pitkällä pituuspiirillä Etelä-Intiasta Nepaliin.


title: George Everest

text: Everestin seuraajan Andrew Waughin aikana Himalajalta tunnistettiin maailman korkein vuori, joka nimettiin Waughin edeltäjän kunniaksi Mount Everestiksi vuonna 1865. Everest itse vastusti kunniaa, sillä hänen mukaansa paikalliset eivät osaisi sen paremmin kirjoittaa kuin lausuakaan nimeä omilla kielillään. Kartoittajien pyrkimyksenä oli säilyttää nimet mahdollisuuksien mukaan alkuperäisinä, mutta Mount Everestin tapauksessa he eivät saaneet selville yhtenäistä paikallista nimeä.


title: G. J. Ramstedt

text: Gustaf John Ramstedt (22. lokakuuta 1873 Tammisaari – 25. marraskuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen tutkimusmatkailija, tieteilijä ja diplomaatti. Hän oli vertailevan altailaisen kielentutkimuksen uranuurtaja ja modernin mongolistiikan perustaja.


title: G. J. Ramstedt

text: Ramstedt valmistui ylioppilaaksi 1892. Hän aikoi ensin papiksi ja opiskeli sen vuoksi Helsingin yliopistossa latinaa, kreikkaa ja hepreaa, mutta pian hän kiinnostui kielitieteestä ja urasuunnitelma muuttui. Ramstedt suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1895 ja maisterin tutkinnon 1898. Hän meni naimisiin 1897 Ida Olivia Aleksandra Josefssonin kanssa.


title: G. J. Ramstedt

text: Ramstedtin vanhemmat olivat konetyömies Gustaf Adolf Ramstedt ja Edla Mathilda o.s. Holmberg. Perheessä oli yksitoista lasta, joista tunnettuja ovat myös laulaja, säveltäjä ja näyttelijä Rafael ”Rafu” Ramstedt (1888–1933) ja kansanedustaja Emanuel ”Manu” Ramstedt (1881–1960).


title: G. J. Ramstedt

text: Ramstedt teki vuosina 1898–1912 seitsemän tutkimusmatkaa Siperiaan, Keski-Aasiaan ja Mongoliaan, joissa hän tutki paikallisia kieliä. Matkojen välillä Ramstedt julkaisi kielitieteellisiä tutkimuksia matkoilta kerätyn materiaalin pohjalta ja toimi varsinaisena leipätyönään kieltenopettajana Lahden yhteiskoulussa ja Lahden suomalaisessa tyttökoulussa. Ramstedt osallistui myös Lahden kunnallispolitiikkaan nuorsuomalaisten edustajana.


title: G. J. Ramstedt

text: Vuonna 1898 Ramstedt lähti ensimmäiselle tutkimusmatkalleen, ja sen oli rahoittanut vuonna 1883 perustettu Suomalais-Ugrilainen seura. Matkan kohteena oli ensin Volgan keskijuoksun alue, jossa Ramstedt tutki siellä asuvien suomensukuisten kansojen kieliä. Matka jatkui lokakuussa 1898 Siperian halki Baikal-järven eteläpuolelle ja Keski-Mongoliaan. Ramstedt palasi Suomeen keväällä 1901. Hänen Suomeen lähettämänsä kokoelmat olivat kadonneet junamatkan aikana, ja hän joutui laatimaan matkan perusteella tekemänsä väitöskirjan osittain säilyneiden muistiinpanojensa ja oman hyvän muistitietonsa varassa. Ramstedt valmistui lisensiaatiksi 1902 ja väitteli samana vuonna filosofian tohtoriksi.


title: G. J. Ramstedt

text:
Toiselle tutkimusmatkalleen Ramstedt lähti maaliskuussa 1903. Lyhyt matka suuntautui kalmukkien pariin Kaukasukselle ja Kaspianmeren pohjoisosiin. Syksyllä 1903 Ramstedt lähti kolmannelle matkalleen Kaukasian ja Kaspianmeren kautta nykyisten Turkmenistanin ja Tadžikistanin alueille. Siellä hän kuitenkin sairastui marraskuussa vakavasti malariaan ja joutui palaamaan Suomeen hoitoa saamaan.
Neljäs matka alkoi huhtikuussa 1904, ja kohteina olivat nyt Volgan ja Donin alueen kalmukit; matka kesti vuoden loppuun. Toukokuussa 1905 käynnistynyt viides tutkimusmatka vei Ramstedtin Länsi-Siperian halki ja edelleen Irtyšjoen laakson kautta Kiinalle kuuluvaan Itä-Turkestaniin (nykyinen Xinjiang), jossa hän aikoi tutkia itämongolien kieliä. Ramstedt joutui palaamaan matkalta Suomeen ennenaikaisesti saman vuoden joulukuussa Venäjän-Japanin sodan ja vuoden 1905 Venäjän vallankumouksen aiheuttamien levottomuuksien takia. Seuraavat kolme vuotta Ramstedt toimi jälleen opettajana Lahdessa ja julkaisi samalla kielitieteellisiä tutkimuksia kalmukin, mongolin ja tataarin kielestä matkoilla keräämänsä aineiston pohjalta.


title: G. J. Ramstedt

text: Toukokuussa 1909 Ramstedt lähti Sakari Pälsin kanssa kuudennelle matkalle, tällä kertaa Mongolian keskiosiin, jossa he tekivät arkeologisia kaivauksia. Menestyksekäs matka päättyi saman vuoden lopulla. Viimeinen Ramstedtin tutkimusmatkoista suuntautui jälleen Mongoliaan, jonne hän lähti toukokuussa 1912 ylioppilas Arvo Sotavallan kanssa. Viisi kuukautta kestäneellä matkalla tehtiin kielitieteellisiä, arkeologisia ja maantieteellisiä tutkimuksia.


title: G. J. Ramstedt

text: 1917 Ramstedt nimitettiin Helsingin yliopiston altailaisen kielitieteen ylimääräiseksi henkilökohtaiseksi professoriksi, ja hän muutti Lahdesta Helsinkiin. Hän jatkoi edelleen tutkimuksiaan matkoilla keräämänsä aineiston pohjalta.


title: G. J. Ramstedt

text: Suomen itsenäistymisen jälkeen alkoi Ramstedtin diplomaatinura, kun hänet nimitettiin 1919 Suomen Japanin, Kiinan ja Siamin asiainhoitajaksi asemapaikkanaan Tokio. Tehtävässä Ramstedt toimi vuoteen 1929 saakka ja jatkoi diplomaatin työn ohella myös omia kielitutkimuksiaan. Hän opetteli tänä aikana myös japanin kielen ja alkoi tutkia korean kieltä.


title: G. J. Ramstedt

text: Palattuaan Suomeen Ramstedt jatkoi professorinvirassa vuoteen 1941 ja hoiti myös fonetiikan professuuria vuosina 1935–1940. Vuosina 1941–1950 hän toimi Suomalais-ugrilaisen seuran esimiehenä. Ramstedt oli mukana perustamassa Suomalais-Japanilaista Yhdistystä vuonna 1935, ja hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Ramstedt kuului myös moniin ulkomaisiin tieteellisiin seuroihin jäsenenä, ja hän oli kansainvälisesti tunnettu erityisesti mongolikielten tutkijana. Vuonna 1946 Ramstedt valittiin Tanskan Kuninkaallisen tiedeseuran jäseneksi ja vuonna 1948 Suomalaisen Tiedeakatemian kunniajäseneksi. — Ramstedt oli kouluvuosistaan saakka aktiivisesti mukana raittiustyössä.


title: G. J. Ramstedt

text: Ramsted oli yksi ensimmäisistä suomalaisista esperantisteista opiskeltuaan kielen vuonna 1891. Hän oli myös Suomen Esperantoliiton puheenjohtaja. Asuessaan Japanissa Ramsted osallistui Japanin Esperanto Insituutin (Japanese Esperanto Institute) toimintaan. Hän myös opetti esperantoa monilla paikkakunnilla kuten Sendaissa, Yokohamassa, Yokosukassa, Nagoyassa, Kyotossa, Osakassa, Kobessa, Okayamassa, Fukuokassa ja Nagasakissa. Ramsted innosti muun muassa nuoren japanilaiskirjailija Kenji Miyazawan opiskelemaan esperantoa.


title: G. J. Ramstedt

text: 1940-luvulla Ramstedt julkaisi muistelmansa, ensin Yleisradiossa radio-ohjelmasarjan muodossa, sen jälkeen myös kahtena kirjana.


title: Howard Carter

text: Howard Carter (9. toukokuuta 1874 – 2. maaliskuuta 1939) oli englantilainen arkeologi ja egyptologi. Kuuluisaksi hänet teki faarao Tutankhamonin haudan (KV62) löytäminen Kuninkaiden laaksosta Egyptissä.


title: Howard Carter

text: Carter syntyi Kensingtonissa, Lontoossa. Hän oli nuorin perheen kahdeksasta lapsesta. Hänen isänsä, Samuel Carter, oli taiteilija, joka maalasi pääasialliseksi työkseen muotokuvia lemmikeistä. Carter vietti lapsuusvuotensa Swaffamissa, Pohjois-Norfolkissa. Hän ei saanut varsinaista koulutusta, mutta hänen isänsä opetti hänelle maalaamisen ja piirtämisen perusteet ja hänestä tulikin varsin taitava maalari. Carter ei kuitenkaan halunnut jatkaa isänsä ammattia.


title: Howard Carter

text: Carter oli erittäin kiinnostunut mahdollisuudesta kopioida muinaisegyptiläisiä maalauksia ja tekstejä. Lokakuussa 1891, ollessaan 17-vuotias, hän nousi laivaan, jonka määränpäänä oli Aleksandria Egyptissä. Tämä oli Carterin ensimmäinen matka ulkomaille.


title: Howard Carter

text: Carterin ensimmäinen varsinainen työ oli Beni Hassanista löydetyn Keski-Egyptin prinsessan haudan kaivauksilla. Hänen tehtävänsä oli kopioida haudan seinillä olevat maalaukset ja kirjoituksen paperille, jotta niitä voitaisiin tutkia myöhemmin. Carter oli hyvin ahkera työntekijä ja hän suhtautui työhönsä suurella innolla. Hän kopioi maalauksia päivisin ja vietti jopa yönsä haudassa.


title: Howard Carter

text: Vuonna 1892 Carter siirtyi William Flinders Petrien alaisuuteen Tell-el Amarnassa käynnissä oleviin kaivauksiin. Petrie ei uskonut että Carterista tulisi koskaan hyvää arkeologia, mutta Carter todisti luulot vääriksi löytämällä monia merkittäviä esineitä kaivauksilta. Petrien opastuksessa Carterista tuli varsin taitava arkeologi. Koska Carter oli myös taitava piirtäjä ja maalari, hän laati piirrosluonnokset Tell el-Amarnan kaivauksilta löydetyistä esineistä.


title: Howard Carter

text: Kaivauksien alkaessa kuningatar Hatšepsutin kuolintemppelissä Deir el Bahrissa, Carter nimitettiin johtamaan maalausten kopiointia. Tämä mahdollisti hänen kehittää maalaus-, kaivaus- ja entisöintitekniikkaansa. Vuonna 1899, ollessaan 25-vuotias, Carterille tarjottiin paikkaa Ylä-Egyptin monumenttien ylitarkastajana. Hänen virkaansa kuului Ylä-Egyptin arkeologisten tutkimusten valvonta ja hallinta.


title: Howard Carter

text: Myöhemmin tuntemattomiksi jääneet ranskalaiset juopuneet turistit kuitenkin päättivät Carterin ylitarkastajan uran. Turistit ryhtyivät väkivaltaisiksi arkeologisten alueiden vartijoita kohtaan ja Carter antoi vartijoille luvan puolustaa itseään. Jälkeenpäin tuohtuneet turistit valittivat Carterin toimista ja hänen esimiehensä vaativat häntä esittämään virallisen anteeksipyynnön. Carter kuitenkin kieltäytyi uskoen tehneensä oikean ratkaisun, jolloin hänet siirrettiin rangaistukseksi arkeologiselta merkitykseltään olemattomaan Tantan kaupunkiin Ala-Egyptiin. Tämän jälkeen Carter erosi virastaan vuonna 1905.


title: Howard Carter

text: Vuosina 1905–1907 Carter toimi pääasiassa vesivärimaalarina ja ajoittain oppaana turisteille. Vuonna 1908 Gaston Maspero esitteli hänet Lordi Carnarvonille (George Herbert, viides Carnarvonin jaarli). Carter tuli hyvin toimeen Carnarvonin kanssa ja heidän yhteistyönsä tuotti hyvää tulosta.


title: Howard Carter

text: Lordi Carnarvon nimitti Carterin Thebassa rahoittamiensa kaivausten esimieheksi. Vuoteen 1914 mennessä Carnarvon omisti yhden maailmaan laajimmista ja arvokkaimmista kokoelmista muinaisegyptiläisiä esineitä. Carter ei kuitenkaan tyytynyt tähän.


title: Howard Carter

text: Carterin tavoitteena oli löytää siihen aikaan vielä tuntemattoman faarao Tutankhamonin hauta. Vuosien työ ei kuitenkaan tuottanut muutamaa pientä esinettä suurempia löytöjä. Carter jatkoi tutkimuksiaan Amenhotep III:n haudassa vuonna 1915 ja muualla Kuninkaiden laaksossa vuosina 1917–1922. Carnarvon ei kuitenkaan ollut tyytyväinen löytöjen vähäisyyteen ja antoikin vuonna 1922 Carterille rahoitusta enää yhdeksi vuodeksi.


title: Howard Carter

text: Takaiskusta masentumatta Carter ryhtyi määrätietoisesti etsimään Tutankhamonin hautaa 4. marraskuuta 1922. Vain kolmea päivää myöhemmin haudan sisäänkäynti oli paikallistettu. Noin kolme viikkoa myöhemmin hautaan johtava porraskäytävä oli kaivettu esiin ja haudan tukkiva laasti oli näkyvissä. 26. marraskuuta käytävä oli tyhjennetty kiviromusta ja viimeinen käytävän tukkiva laastikerros oli kokonaan näkyvillä. Noin kello neljä iltapäivällä Carter rikkoi laastikerroksen ja meni sisään hautaan. Hän oli tehnyt yhden vuosisadan merkittävimmistä arkeologisista löydöistä paikantamalla ja avaamalla Tutankhamonin haudan.


title: Howard Carter

text: Hauta oli lähes koskematon ja siellä oli käyty vain pari kertaa haudan alkuperäisen sulkemisen jälkeen. Kaikki hautaan alun perin sijoitetut esineet olivat yhä tallella. Haudassa olleiden esineiden luettelointiin meni lähes kymmenen vuotta.


title: Howard Carter

text: Hauta avattiin 17. helmikuuta. Maaliskuun 6. päivä lordi Carnarvon sai poskeensa sääskenpiston aiheuttaman tulehduksen, ja hän kuoli siihen 5. huhtikuuta.


title: Howard Carter

text: Carnarvonin kuoleman jälkeen erilaiset tarinat muumion kirouksesta levisivät kulovalkean tavoin mediassa ympäri maailmaa. Useat lehdet kirjoittivat artikkeleja, joissa spekuloitiin mahdollisuutta, että Tutankhamon olisi langettanut kirouksen haudanryöstäjille ja nimenomaan tämä kirous olisi aiheuttanut lordi Carnarvonin kuoleman.


title: Howard Carter

text: Tiedetään, että Carnarvon halusi pitää lehdistön poissa arkeologien tieltä, ja että hän myi yksinoikeuden haudan kuviin The Timesille. Kiroustekstiä en näy missään haudassa, ja on mahdollista että se on keksitty kokonaan tai syntynyt jonkun tekstin väärästä tulkinnasta.


title: Howard Carter

text: Tutankhamonin hautakaluston luetteloimisen jälkeen esineet lähetettiin Kairon egyptiläiseen museoon. Tutankhamonin ruumis tutkittiin ja asetettiin takaisin hautaan. Carter ei enää tämän jälkeen toiminut yksilläkään kaivauksilla ja hän lopetti arkeologin uransa. Hän alkoi keräillä muinaisegyptiläisiä esineitä. Hän työskenteili eri museoille ja matkusti luentokiertueella Yhdysvalloissa kertomassa Egyptistä ja Tutankhamonista.


title: Howard Carter

text: Howard Carter kuoli 64-vuotiaana Albert Courtissa, Kensingtonissa.


title: Yhteiskuntaoppi

text: Yhteiskuntaoppi tai yhteiskuntatiede (lyhenne "YH", "YT" tai harvoin myös "YO") on peruskoulun ja lukion oppiaine, jonka tarkoituksena on avartaa oppilaiden näkemystä suomalaisesta yhteiskunnasta ja ohjata oppilasta toimimaan vastuullisesti ja aktiivisesti yhteiskunnassa.