title: Rintaliivit

text: Oikeankokoiset rintaliivit saattavat ehkäistä niska- ja selkävaivojen syntymistä tukemalla rintoja, jolloin selkä ei rasitu niin paljoa. Liian nuorena hankitut rintaliivit saattavat aiheuttaa rintojen elastisuuden vähenemistä. Vääränlaisten rintaliivien käyttö saattaa johtaa rintojen sidekudoksen venymiseen, sekä pienimuotoisiin tiehyetukoksiin, johtaen rintojen herkistymiseen.


title: Lamian sota

text: Lamian sota (323 eaa. - 322 eaa.) käytiin Ateenan ja sen liittolaisten ja Makedonian välillä.


title: Lamian sota

text: Ateenalainen oraattori Demosthenes yllytti Ateenan sotaan makedonialaisia vastaan Aleksanteri Suuren kuoltua vuonna 323 eaa. Ateenalaiset löivät Aleksanteri Suuren Makedoniaan jättämän käskynhaltijan Antipatroksen ja tämä joutui pakenemaan Lamian kaupunkiin, jossa ateenalaiset piirittivät häntä monen kuukauden ajan. Antipatros pääsi lopulta palaamaan Makedoniaan, jossa hän kokosi uuden armeijan. Ateenalaiset kukistuivat lopulta Krannonin taistelussa Thessaliassa. Demosthenes teki makedonialaisten voiton jälkeen itsemurhan.


title: Kypärä

text: Kypärä on usein kovasta materiaalista valmistettu päähine, jonka tarkoituksena on suojata päätä ja usein myös niskaa vauriolta. Kypärä on oletettavasti alun perin kehitetty sodankäynnin tarkoituksiin, mutta sittemmin se on levinnyt laajalti myös siviilikäyttöön. Useat ammatit ja harrastukset vaativat kypärän käyttöä pään suojana.


title: Kypärä

text: Varhaisimmat tunnetut esimerkit kypärän käytöstä tulevat Mesopotamiasta. Ensimmäinen kuvaus kypärästä on Korppikotka-steelasta (noin 2500 eaa.), jossa on kuvattuna kypäräpäisiä sotilaita. Ei ole varmuutta, olivatko kypärät metallisia vai nahkaisia, mutta on todennäköistä että ne olivat pronssisia. Steelassa kuvataan myös Sumerin kuningas Eannatumia. Hänellä on kypärä, joka jäljittelee hiuksia. Vastaava, samalle ajalle ajoittuva elektruminen kypärä on löydetty arkeologisissa kaivauksissa urilaisen ylhäisömiehen haudasta. Löydetty kypärä oli todennäköisesti seremoniatarkoituksiin, mutta samanmallista, luultavasti halvemmasta metallista tehtyä kypärää käytettiin taistelussa. Myös Urin standardissa on kuvattuna kypäräpäisiä sotilaita.


title: Kypärä

text: Heettiläiset valmistivat rautaisia kypäriä vuoden 1400 eaa. paikkeilla. Osassa kypäristä oli todennäköisesti sarvet. Assyrian armeijassa käytettiin pronssisia kypäriä, joissa oli ilmeisesti kypäräkoriste, joka erotti eri yksiköt toisistaan.


title: Kypärä

text: Pronssin levitessä Eurooppaan alettin valmistaa pronssisia kypäriä. Ne levisivät vientitavaroina laajalti Välimeren rannikkoalueelle. Själlannin Veksøstä on löydetty sarvilla varustettu pronssikypärä.


title: Kypärä

text: Kreikassa hopliiteille kehitettiin hyvin toimivia ja kauniita kypäriä. Korinttilaistyylinen pronssikypärä ilmestyi vuoden 700 eaa. paikkeilla. Se suojasi pään lisäksi myös niskaa. Kasvojen aukko oli T-kirjaimen muotoinen ja siinä oli nenäsuojus. Kypärät oli vuorattu mukavamman käytön vuoksi, mutta taistelutilanteen ulkopuolella niitä pidettiin takaraivolla. Jotkut kreikkalaiset soturit pitivät korinttilaistyylistä kypärää kuuloa ja näköä rajoittavana. Boiotialainen kypärä kehitettiin viimeistään 300-luvulla eaa. Kypärä oli kasvoista avonaisempi, mutta siinä oli leveä lieri. Se oli myös ratsuväen käytössä. Niin ikään skyytit käyttivät kreikkalaistyylisiä kypäriä.


title: Kypärä

text: Rooman valtakunnan sotilaat käyttivät erilaisia kypärämalleja, jotka kaikki oli vuorattu. Pronssinen Coolus oli käytössä noin vuosina 50 eaa. – 50 jaa. Siinä oli niskasuojus ja isot, saranoidut poskisuojukset. Coolusin malli saattaa olla alun perin peräisin Coolusin läheltä, nykyisestä Pohjois-Ranskasta. Keisariajan rautainen gallialainen kypärämalli oli käytössä vuosina 50 jaa. –150. Siinä oli parempi niskasuojus. 300-luvulla aikaisemmat, yhdestä palasta valmistetut kypärämallit, korvasi useasta palasta valmistettu kypärä. Rooman vihollisista keltit käyttivät metallisia kypäriä. Löydetyt kelttien sarvikypärät olivat todennäköisesti seremonoita varten.


title: Kypärä

text: Rooman gladiaattorit käyttivät erilaisia kypärämalleja.


title: Kypärä

text: Kiinassa valmistettiin pronssikypäriä Shang-dynastian aikana 1500-luvulta eaa. lähtien. Sarvikuonon nahasta valmistettiin kypäriä vuoden 170 jaa. paikkeille. Nahkakypärää myös vahvistettiin lakkaamalla se (ensimmäiset löydöt ajoitettu 433 eaa.)


title: Kypärä

text: 300-luvulla kehittyi Euroopassa rautainen tai pronssinen Spangenhelm-kypärämalli, joka käytettiin laajalti. Se kehittyi roomalaisesta useasta osasta tehdystä kypärästä. Spangenhelmiin yhdistettiin usein nenä-, niska-, silmä- ja poskisuojuksia tai lähes koko kasvot peittäviä suojia. Joissakin Spangenhelmeissä oli kypäräkoristeita. Viikingit käyttivät Spangenhelm-mallia tai yksinkertaisempia suippoja kypäriä. He eivät tiettävästi koskaan käyttäneet sarvikypäriä taistelussa, vaikka monesti heidät onkin kuvattu näin. Spangenhelm pysyi suosituimpana kypärämallina aina 1100-luvulle saakka, jolloin sitä alkoivat syrjäyttää uudenlaiset kypärämallit.


title: Kypärä

text: 1100-luvulla alettiin käyttää tasalakista kypärämallia, johon oli kiinnitetty kiinteästi kasvoja suojaava osa. Kasvojen peittäminen aiheutti ongelmia kypärän käyttäjän tunnistamisessa, ja heraldiikka alkoi kehittyä tunnistamisen helpottamiseksi. Muita kypärämalleja oli muun muassa chapel-de-fer. Tasalakista, kasvot peittävä ja niskaa suojaava kypärää kutsuttiin nimellä helm. 1200-luvun puolessa välissä käytettiin laajalti useita erilaisia kypärämalleja.


title: Kypärä

text: 1300-luvulla kypärämallit muuttuivat huomattavasti.


title: Kypärä

text: Keskiajan edetessä raskaasti varustautunut ratsumies nousi aikaisempaa tärkeämpään asemaan ja samalla kypärät muuttuivat kooltaan suuremmiksi ja raskaammiksi sekä ennen kaikkea peittävämmiksi. Peittävyydestä oli etua sekä kypärän päässäpysymisen että suojaamisen suhteen mutta se myös tarkoitti, että kantajan näkökyky, kuulo ja hengittäminen hankaloituivat huomattavasti. Kenties klassisin esimerkki täyspeittävästä kypärästä on ristiretkien aikana kehitetty pönttömallinen täyskypärä (patakypärä), mutta ajan kuluessa tuotekehittely synnytti uusia, kehittyneempiä malleja nostettavine silmikoineen ja mutkikkaampine näköaukkoineen. 1400-luvulle tultaessa taistelukypärä oli yleensä muodoltaan pyöreä, siinä oli nostettava tai irrotettava visiiri sekä erillinen kurkkusuojus (bevoir, gorget), josta on kehittynyt nykypäivän armeijassa käytettävä päivystäjän kilpi. 1500-luvulla käytettiin jo umpikypäriä. Kypärään liittyi tavallisesti lamelleista tehty niskasuojus, jonka ansiosta kypärä oli sekä hyvin suojaava että liikkuva, ja salli käyttäjälleen pään liikuttamisen joka suuntaan silti suojaten miekan, salkoaseiden ja nuijien iskuilta.


title: Kypärä

text: Renessanssiajalle tultaessa täyshaarniskoidun ratsuritarin kypärä olikin jo melkoinen sepäntaidon, funktionaalisuuden ja taiteen ristisiitos. Renessanssi haki innoitusta antiikista ja varsinkin pohjoisen Italian alueelta löytyy mainioita esimerkkejä kypäristä, jotka muotokielensä puolesta palasivat osittain antiikin ihanteisiin. "Kansalliset" kypärämallit, kuten Englannin jalkamiesten leveälierinen kypärä ("chapel-de-fer"), saksalainen syvä ja niskan hyvin suojaava kypärä ("schallern") ja italialainen leveäperäinen, pyöreä kypärä ("barbuta") vahvistivat asemaansa.


title: Kypärä

text: Tuliaseiden yleistyessä haarniskointi alkoi menettää Euroopassa merkitystään 1600-luvulla. 1700-luvun alussa haarniskoja ja panssareita käytettiin enää vähän. Silti kypärää pidettiin hyödyllisenä ja erityisesti ratsuväki käytti niitä edelleen. 1700- ja 1800-luvulla kypärät valmistettiin nahasta, vaskesta tai teräksestä. Preussin ratsuväki luopui rintapanssarin ja kypärän käytöstä taistelutilanteessa vuonna 1889, Itävalta 1860. Britanniassa vanhan malliset kypärät korvattiin 1868 hellekypärällä, jota ei ollut suunniteltu suojaamaan taistelussa viholliselta. Preussissa otettiin vuonna 1842 käyttöön nahkainen "Pickelhaube"-kypärä, jolla ei myöskään ollut suojaavaa vaikutusta.


title: Kypärä

text:
Armeijat marssivat ensimmäiseen maailmansotaan ilman päätä suojaavia kypäröitä. Ennen ensimmäistä maailmansotaa armeijoiden tavoitteena oli pitää jalkaväkisotilaan henkilökohtainen varustus mahdollisimman kevyenä. Maailman parhaana kypärämallina aikalaiset pitivät brittien hellekypärää, joka oli valmistettu korkista ja oli siten kevyt. Metallinen kypärä ei tullut missään tapauksessa kysymykseen. Länsirintaman asemasodan pattitilanne yritettiin ratkaista yhä suuremmilla tykistökeskityksillä. Vuoteen 1915 mennessä 80 % länsirintamalla tulleista vammoista tuli kranaattien sirpaleista. Ranskalaiset lääkärit arvioivat, että näistä vammoista joka neljäs oli kuolemaan johtava. Ensimmäisenä sirpalevaaran torjumiseen ryhtyi ranskalainen kenraali Adrian, joka jakoi joulukuussa 1914 joukoilleen teräksiset kypärät. Vaikka tämän ensimmäisen mallin paksuus oli vain 0,7 millimetriä, se pysäytti 60 % sirpaleista. Näiden tulosten rohkaisemana Ranskan hallitus päätti aloittaa teräskypärien valmistamisen. Maaliskuuhun 1915 mennessä joukoille oli jaettu 700 000 kypärää. Ranskalaiset kehittivät kypärän ideaa edelleen ja ensimmäiset "Adrian"-kypärät otettiin käyttöön rintamalla heinäkuussa 1915. Tutustuttuaan ranskalaisten kypäriin myös saksalaiset ja britit alkoivat valmistaa omia kypärämallejaan. Brittien "Brodie"-kypäriä alettiin jakaa joukoille marraskuussa 1915, tosin aluksi hyvin vähäisinä määrinä. Saksalaiset aloittivat oman "Stahlhelm"-kypäränsä (teräskypärä malli 1916) suurimittaisen valmistamisen vasta tammikuussa 1916. Vuonna 1917 kypärän käyttö levisi länsirintaman ulkopuolelle ja Belgia, Italia, Serbia ja Venäjä ottivat käyttöön ranskalaisten "Adrianin." Yhdysvalta taas kehitti oman kypärämallinsa brittien "Brodien" pohjalta. Kokemus osoitti, että Saksan armeijan syvä malli suojasi käyttäjäänsä parhaiten.
Japani (1932), Italia (1933) ja Neuvostoliitto (1928 ja 1936) ottivat 1930-luvulla käyttöön saksalaisten Stahlhelmiä vastaavia kypärämalleja. Saksalaiset uudistivat oman mallinsa vuonna 1935. Saksalaisten mallia seurasivat 1930-luvulla vielä Tšekkoslovakia, Puola ja Alankomaat. Ranska, Yhdysvallat ja Britannia eivät ottaneet maailmansotien välillä uusia kypärämalleja käyttöön. Yhdysvallat otti käyttöön uuden M1-kypärän vuonna 1941. Britannia aloitti oman kehittyneemmän Brodie Mk III -mallin valmistamisen vuonna 1943, mutta sitä ei koskaan saatu valmistettua riittävästi. Neuvostoliitto otti käyttöön vuonna 1941 uuden kypärämallin. Britannia, Saksa ja Yhdysvallat valmistivat erikoiskypäriä laskuvarjojoukoille. Yhdysvallat varusti lentokonemiehistöt teräskypäröillä.


title: Kypärä

text: Toisen maailmansodan teräskypärät pysyivät useimmissa maissa käytössä 1990-luvulle saakka. Yhdysvalloissa ja Britanniassa otettiin käyttöön komposiittikypärä 1970-luvun lopulla. Kypäriin voidaan nykyään liittää monenlaista teknologiaa radioista valonvahvistimiin tai muunlaisiin pimeänäkölaitteisiin. Useimpiin nykyaikaisiin kypäröihin voi liittää myös kovamuovisen visiirin.


title: Kypärä

text: Monissa urheilulajeissa, kuten jääkiekossa käytetään pään suojana kypärää. Kendōkypärä, "men", suojaa pään ohella myös kaulan ja hartiat. Liveroolipeleissä ja elävän historian toiminnassa kypärät ovat yleensä taisteltaessa pakollisia. 1200-luvun mallinen patakypärä on suosittu hyvän suojaavuutensa ja helpon valmistettavuutensa vuoksi. Siihen on helppoa liittää rengashaarniskakaulus, "camail", jolloin se antaa lähes täydellisen suojan päälle, hartioille ja kaulalle.


title: Kypärä

text: Kypärä kuuluu myös rakennus- ja teollisuustyöläisten sekä palomiesten työsuojeluun. Työsuojelukypärät on yleensä valmistettu lujitemuovista. Palomiesten kypärä muistuttaa malliltaan 1400-luvun saksalaista "schallern"-kypärää, ja siihen liittyy kasvosuojus ja liitäntä hengityslaitetta varten.


title: Kypärä

text: Joidenkin maiden teollisuudessa ja rakennustyömailla suojakypärän valkoinen väri merkitsee esimiesasemaa verrattuna keltaisten kypärien kantajiin.


title: Persialaissodat

text: Persialaissodat () olivat sotia, jotka käytiin Kreikan kaupunkivaltioiden ja Persian valtakunnan välillä vuosina 499 eaa. – 448 eaa.


title: Persialaissodat

text: Sodat saivat alkunsa Joonian kapinasta vuonna 499 eaa.. Ensin Miletoksen ja sitten muutkin Joonian kreikkalaiset, jotka tuolloin kuuluivat Persian alaisuuteen, nousivat kapinaan Persiaa vastaan. Ateena ja Eretria lähettivät apua kapinoitsijoille ja vuonna 498 eaa. kreikkalaiset tuhosivat Lyydian maakunnan pääkaupungin Sardiksen. Vuonna 494 eaa. persialaiset kuitenkin kukistivat kreikkalaiset laivastot ja valtasivat Joonian takaisin.


title: Persialaissodat

text: Vuonna 492 eaa. persialainen kenraali Mardonios teki kostoretken Kreikkaan ja valtasi Makedonian ja Traakian. Vuonna 490 eaa. Dareios I hyökkäsi meritse Attikaan, mutta Miltiadeen johtamat ateenalaiset onnistuivat lyömään persialaiset Marathonin taistelussa. Ateena oli pyytänyt apua sotureistaan kuuluisalta Spartalta, mutta uskonnollisista syistä johtuen spartalaiset eivät olleet päässeet lähtemään liikkeelle ajoissa ja myöhästyivät taistelusta.


title: Persialaissodat

text: Takaiskusta suivaantunut ja kostonhimoinen Kserkses I, Dareios I:n poika, lähti vuonna 480 eaa. valtaisan sotajoukon kanssa tosissaan kukistamaan kreikkalaisia. Herodotoksen mukaan persialaisten vahvuus oli 1,7 miljoonaa miestä, mutta tätä lukua on epäilty. Vaikka se pitäisikin paikkansa, todellinen taisteluvahvuus lienee ollut huomattavasti pienempi, koska luku sisältää suuren määrän huolto- ja muita tukijoukkoja. Persialaisia vastaan muodostettiin niin kutsuttu helleeninen liitto, jota johtivat Sparta ja Ateena. Kuitenkin monet kreikkalaiskaupungit, mm. Theba, asettuivat persialaisten puolelle, joita pitivät sodan varmoina voittajina.


title: Persialaissodat

text: Kreikkalaisliittouma yritti pysäyttää persialaisten etenemisen Thermopylain solassa, joka muodosti ainoan helppokulkuisen reitin Pohjois-Kreikasta Keski-Kreikkaan. Thermopylain taistelua johti Spartan kuningas Leonidas I, jolla oli alaisuudessaan kolmesataa spartalaista soturia sekä muutamia tuhansia liittolaisia. Taistelu sujui hyvin, kunnes eräs persialaisosasto pääsi kiertoteitse kreikkalaisten selustaan, minkä jälkeen kreikkalaisten vastarinta murtui.


title: Persialaissodat

text: Tämän jälkeen Ateena evakuoitiin ja kreikkalaisten laivasto perääntyi Salamiksen saarelle samalla kun armeijat perääntyivät Korintin kannakselle. Vastoin odotuksia kreikkalaiset onnistuivat lyömään ylivoimaisen persialaisen laivaston Salamiin meritaistelussa. Menetettyään laivastonsa Kserkses palasi Persiaan, mutta jätti maasotajoukkonsa Mardonioksen johdolla Kreikkaan talvehtimaan. Seuraavana vuonna Spartan ja Ateenan johtama liittouma löi nämä joukot Plataian taistelussa. Tätä taistelua pidetään persialaissotien ratkaisevana ja viimeisenä suurena taisteluna. Tradition mukaan kreikkalaisten laivasto tuhosi persialaisten laivaston rippeet täsmälleen samana päivänä Mykalen taistelussa.


title: Persialaissodat

text: Eräänlaisena jatkona persialaissodille voidaan nähdä Aleksanteri Suuren noin 150 vuotta myöhemmin aloittama sotaretki, jossa persialaiset kukistettiin täydellisesti.


title: Mokele mbembe

text: Mokele mbembe tai Mokele'-Mbwembe (lingalaksi), suomeksi "se, joka pysäyttää joen", on nimi, jota käytetään Keski-Afrikassa, Kongon tasavallan, Kamerunin, Sambian, Kongon demokraattisen tasavallan ja Gabonin alueella huhujen mukaan elävästä, järvissä asuvasta pedosta. Kyseisen eläimen pitäisi asua laajalla soisella alueella, jota ei ole juurikaan tutkittu, eikä olennon olemassaolosta ole pitäviä todisteita. Eläimen kerrotaan olevan suuri, dinosaurusta muistuttava lisko, jolla joidenkin kertomusten mukaan on suun etuosassa, yläleuassa, yksi suuri torahammas.


title: Mokele mbembe

text: Mokele mbembejä kerrotaan tapetun ja syödyn, ja niiden kerrotaan kaataneen veneitä ja tappaneen ihmisiä ja virtahepoja. Mokele mbembejä nähneet pygmit piirtävät olennon samankaltaiseksi kuin sauropodit, pitkäkaulaiset hirmuliskot. Ensimmäisiä eurooppalaisten tekemiä havaintoja otuksesta kertoivat saksalaiselle tutkijalle Carl Hagenbeckille (1810–1887) saksalainen ja englantilainen metsästäjä, jotka olivat nähneet olennon, joka oli "puoliksi norsu, puoliksi lohikäärme". Hagenbeck teki alueelle tutkimusmatkan, mutta se keskeytyi taudin ja pygmien vihamielisyyden vuoksi.


title: Mokele mbembe

text: Alueelle on tehty tämän jälkeen useita tutkimusmatkoja muun muassa Saksasta, Japanista ja Yhdysvalloista 1900- ja 2000-luvuilla. Osaa niistä ovat kohdanneet vakavat vastoinkäymiset ja kuolemantapaukset, ja niiden tulokset ovat jääneet vähäisiksi muutamia jalanjälkilöytöjä, epätarkkoja valokuvia ja kaukaisia, epävarmoja havaintoja lukuun ottamatta. Sen sijaan pygmit ovat kertoneet uusista havainnoista. Kerran koko heimo oli kuulemma nähnyt otuksen. Valtaosaa aluetta ei ole tutkittu, ainoastaan pygmit ovat saattaneet tutkia sitä. Valtaosa pygmeistä kieltäytyy puhumasta Mokele mbembestä, sillä sen uskotaan tuovan huonoa onnea. Pygmit eivät ole kertaakaan paljastaneet paikkoja, joissa Mokele mbemben kerrotaan asuvan, eivätkä ole tulleet oppaiksi tutkimusmatkoille, vaan viittaavat ylimalkaisesti suolle. Mokele mbemben tutkimisen kannalta kiinnostava Telejärven ja Likoualan rämealue on valtava, noin 88 500 neliökilometriä eli noin kolmasosa Suomen pinta-alasta, eikä sen maastosta ole tarkkoja tietoja.


title: Mokele mbembe

text: Tieteellisesti otuksen olemassaoloa ei kuitenkaan ole kyetty todistamaan, ja siksi se kuuluu taruolentojen luokkaan. Monet pitävät Mokele mbembeä pseudotieteenä tai huijauksena, sillä siitä ei ole saatu kunnollista valokuvaa useista yrityksistä huolimatta. Jotkut kuitenkin uskovat, että kyseessä olisi jonkinlainen dinosauruksen jäänne, samaan tapaan kuin epäillään Loch Nessin hirviöstäkin. Sekä Nessien että Mokele mbemben piirteet pitkine häntineen ja kauloineen muistuttavat useimmissa kertomuksissa jonkinlaista joutsenliskoa. Keskinen Afrikka on geologisesti varsin vakaata seutua, joka ei ole juuri muuttunut 65 miljoonaan vuoteen, joten pieni dinosauruspopulaatio olisi ainakin teoriassa voinut säilyä siellä.


title: Mokele mbembe

text: Hans Schomburgk, 1900-luvun alkupuolella toiminut hirviöiden etsijä, on sanonut, että alkuasukkaat voivat kertoa oudoista olennoista miellyttääkseen vieraita, esimerkiksi toivoessaan arvokkaita lahjoja. Alkuasukkaat kertovat sen mitä he uskovat vieraiden haluavan kuulla. ""Vaikka etsisit sinistä oliota, jolla on yksi silmä ja neljä syöksyhammasta, vakuuttavat he sinulle tietävänsä juuri sellaisen"", on Schomburgk sanonut.


title: Mokele mbembe

text: Afrikassa kerrotaan tarinoita muutamista muistakin tuntemattomista ja suurikokoisista matelijoista, jotka muistuttavat Mokele mbembeä. Gabonissa niitä kutsutaan nimellä "N’yamala", ja niiden sanotaan elävän suurissa luolissa jokien varsilla. Zambian Bangweulu-järven väitetyt "Nsanga"-olennot muistuttavat silminnäkijöiden mukaan sauropodeja.


title: Bloody Mary

text:
Bloody Mary on tomaattimehusta, vodkasta ja erilaisista mausteista sekoitettu alkoholijuoma. Drinkin mausteista yleisimpiä ovat worcesterinkastike, tabasco, lihaliemi, retikka, varsiselleri, suola, mustapippuri, cayennepippuri ja sitruunamehu. Drinkki voidaan valmistaa myös alkoholittomana, jolloin sitä kutsutaan Virgin Maryksi.
Jotkut baarit käyttävät valmiiksi maustettua mehusekoitusta, johon lisätään vain vodka. Varsiselleri on perinteinen sekoitustikku.


title: Bloody Mary

text: Useimmin drinkin keksijäksi mainittu baarimikko on Fernand Petiot, joka työskenteli Pariisissa Harry's New York Barissa 1920-luvulla, ja muutti sieltä New Yorkiin 1934 vieden reseptin mukanaan. New Yorkin versioon hän lisäsi enemmän mausteita.


title: Bloody Mary

text: Drinkin nimen alkuperästä ei olla yksimielisiä. Nimi "Bloody Mary" on yhdistetty useisiin historiallisiin henkilöihin – joista Englannin kuningatar Maria I lienee tunnetuin – ja kansantaruihin. Jotkut uskovat drinkin olevan nimetty näyttelijä Mary Pickfordin mukaan, jotkut taas chicagolaisbaari Bucket of Bloodissa työskennelleen Mary-nimisen tarjoilijan mukaan.


title: Necronomicon

text: Necronomicon on kauhukirjailija H. P. Lovecraftin Cthulhu-kertomuksista peräisin oleva kuvitteellinen grimoire eli kirja, joka sisältää loitsuja ja tietoa yliluonnollisista voimista. "Necronomiconin" sisältöä Lovecraft ei koskaan kuvannut tarkasti, mutta listaa sen "kauheiden ja kiellettyjen kirjojen" joukkoon. Lovecraft mainitsi kirjan ensimmäistä kertaa vuonna 1922 kirjoitetussa ja vuonna 1924 julkaistussa "The Hound" -novellissa. Kirjan kuvitteelliseen tekijään Abdul Alhazrediin hän oli viitannut jo vuotta aiemmin novellissaan "Nimetön kaupunki" ("The Nameless City"). Myöhemmin muutkin Cthulhu-mytologian kirjoittajat ovat maininneet "Necronomiconin" teksteissään. Merkittävin heistä lienee kirjan kuvitteellista historiaa laajentanut August Derleth.


title: Necronomicon

text: Maineensa vuoksi "Necronomicon" on esiintynyt usein myös Cthulhu-mytologian ulkopuolisissa kauhuteoksissa, kuten Sam Raimin "Evil Dead" -elokuvatrilogiassa. Lovecraftin kuoleman jälkeen on lisäksi kirjoitettu useita "Necronomicon"-nimisiä teoksia, jotka ovat olevinaan Lovecraftin mainitsema kirja.


title: Necronomicon

text: Nimi "Necronomicon" tuli Lovecraftin mieleen unessa. Nimi "Necronomicon" tarkoittaa "kuolleiden lain kuvaa" (necro–nom–icon: nekros - νεκρός ["kuollut"], nomos - νόμος ["laki"], eikon - εικών ["kuva"]), vaikka se usein käännetäänkin "kuolleiden nimien kirjaksi". Nimen "nom"-osan voidaan tulkita olevan myös "nemo" (νεμο) jolloin nimi tarkoittaisi yksinkertaisesti "Koskien kuolleita".


title: Necronomicon

text: Lovecraftilta kysyttiin usein oliko "Necronomicon" oikeasti olemassa. 29. heinäkuuta 1936 hän kommentoi kirjan olemassaoloa seuraavasti:


title: Necronomicon

text: Lovecraft laati vuonna 1927 lyhyen tekstin nimeltä "History of the Necronomicon" ("Necronomiconin historia"), joka julkaistiin vuonna 1938. Sen mukaan kirjan kirjoitti "hullu arabi" Abdul Alhazred Damaskoksessa noin 730 vähän ennen kuolemaansa vuonna 738. Kirjan alkuperäinen nimi oli "Al Azif" - Lovecraftin mukaan azif on arabien käyttämä sana, jolla tarkoitetaan yöllistä demonien ulvontaa.


title: Necronomicon

text: Vuoteen 950 mennessä "Al Azif" oli saavuttanut aikansa filosofien keskuudessa mainetta, ja sen käänsi kreikaksi Theodorus Philetas salaa Konstantinopolissa, nimeten sen "Necronomiconiksi". Vuosisadan ajan sillä tehtiin monia okkultistisia kokeiluja. Sitten patriarkka Mikael Kerullarios poltti kirjan. Sen jälkeen kirja vaipui pitkäksi aikaa unohduksiin, kunnes Olaus Wormius käänsi sen vuonna 1228 latinaksi kreikkalaisen version pohjalta. Latinalainen laitos painettiin kahdesti, ensimmäisen kerran 1400-luvulla Saksassa ja toisen kerran Espanjassa 1600-luvulla. Kreikankielinen laitos painettiin italiassa vuosien 1500 ja 1550 välillä. Paavi Gregorius IX julisti sekä latinan- että kreikankieliset versiot pannaan 1232, jolloin arabiankielinen versio oli jo kadonnut. Viimeinen kreikankielinen versio tuhoutui Salemin noitavainoissa.


title: Necronomicon

text: John Dee käänsi "Necronomiconin" englanniksi, mutta sitä ei koskaan painettu ja vain osasia käsikirjoituksesta on olemassa. Tarinassa "Dunwichin hirviö" ("The Dunwich Horror", 1929) mainitaan, että tohtori Deen laitos on puutteellinen. Novellissa myös etsitään loitsua joka löytyy latinankielisen Necronomiconin sivulta 751, joten kirjan sivumäärä oli alkujaan vähintään vajaat 800.


title: Necronomicon

text: Kirjan uskotaan sisältävän tietoa okkultismista ja Cthulhu-mytologian suurista muinaisista. Tunnetuin Lovecraftin kirjasta antama sitaatti on "Nimettömässä kaupungissa" ja "Cthulhun kutsussa" ("Call of Cthulhu", 1926) esiintyvä runonpätkä:


title: Necronomicon

text:
Lovecraftin englanninkielinen runo
""That is not dead which can eternal lie."
"And with strange aeons even death may die.""


title: Necronomicon

text:
S. Albert Kivisen suomennos
""Se kuollut ei oo, mi voi iäti maata,"
"aikojen myötä voi kuolokin laata.""


title: Necronomicon

text: "Dunwichin hirviössä" kerrotaan, että kirja sisältää muun muassa erilaisia manauksia hirviöiden karkottamiseksi, Yog-Sothothin portin avaamiseksi ja Suurten muinaisten kutsumiseksi portin läpi.


title: Necronomicon

text: "Necronomicon" esiintyy myös "Evil Dead" -elokuvissa nimellä "Necronomicon Ex-Mortis", ja sitä kuvataan "ihmislihalle sidotuksi ja verellä kirjoitetuksi" kirjaksi joka sisältää hautausrituaaleja ja demonien henkiinherättämiseksi tarkoitettuja loitsuja.


title: Necronomicon

text: Lovecraftin "History of the Necronomicon" -tekstin mukaan alkuperäistä "Necronomiconia" oli olemassa julkisten laitosten hallussa vain viisi kappaletta:British Museumin laitos on 1400-luvulla painettu versio Olaus Wormiuksen latinankielinen laitos, muut kappaleet ovat kirjan espanjalaista uusintapainosta 1600-luvulta.


title: Necronomicon

text: Muutamia kappaleita esiintyy Lovecraftin tarinoissa myös yksityishenkilöiden omistuksessa. "Charles Dexter Wardin tapauksessa" (1941) esiintyvällä Joseph Curwenilla oli kappale sitä. Yksi kappale on Kingsportin (niin ikään kuvitteellisessa) kaupungissa novellissa "Juhlapäivä" ("The Festival", 1925). Novellissa "Ajokoira" ("The Hound", 1924) eräs henkilö lukee tuntematonta kappaletta kirjaa, samoin "Nimettömän kaupungin" kertoja on lukenut yhtä kirjan laitoksista. Novellissa "Dunwichin hirviö" tarinan roisto Wilbur Whateley ja hänen isoisänsä omistavat kirjasta tohtori Deen lyhennelmän.


title: Necronomicon

text: On olemassa useita Lovecraftin innoittamia 1900-luvulla kirjoitettuja "Necronomiconeja". Tunnetuin niistä on Simon-salanimen toimittama ja oletettavasti myös laatima "Necronomicon", joka tunnetaan usein nimellä "Simonin Necronomicon". Kirjan julkaisi ensin Schlangekraft 1977 ja uudistettuna laitoksena Avon 1980. Kirja sisältää Cthulhu-mytologiaan liittyvää aineistoa ja yrityksiä sitoa sitä mesopotamialaiseen mytologiaan. On olemassa myös muita kirjana julkaistuja "Necronomiconeja". Internetistä erilaisia "Necronomiconeja" on löydettävissä vielä lisää. Jotkut ovat erehtyneet luulemaan, että Lovecraftin kuvailema "Necronomicon" on todella olemassa, ja että Lovecraft-harrastajien kirjoittamat "Necronomiconit" on todella kirjoitettu Arabiassa 700-luvulla.


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfit ovat muinaisessa Egyptissä käytetty kirjoitusjärjestelmä, jolla kirjoitettiin egyptin kieltä. Sitä pidetään yhtenä maailman vanhimpana kirjoitusjärjestelmänä. Sana "hieroglyfi" on kreikkaa ja tarkoittaa pyhää kaiverrusta.


title: Hieroglyfit

text: Ensimmäiset varsinaiset hieroglyfit otettiin ilmeisesti käyttöön noin 5000 vuotta sitten, jolloin Niilin laaksoon kokoontuneita heimoja alettiin yhdistää yhtenäiseksi valtioksi. Hallinnollisissa asioissa ei puhuttu kieli riittänyt, vaan tarvittiin myös kirjoitusjärjestelmä.


title: Hieroglyfit

text: Niilin laaksossa muinoin käytetyt hieroglyfit ovat yksi maailman vanhimmista kirjoitusjärjestelmistä, ainoastaan sumerien nykyisen Irakin alueella kehittämä nuolenpääkirjoitus on vanhempi. Vaikka hieroglyfit poikkeavatkin täysin nuolenpääkirjoituksesta, pidetään todennäköisenä, että sumerien esimerkki vaikutti oleellisesti siihen, että myös egyptiläiset kehittivät oman kirjoitusjärjestelmänsä.


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfejä käytettiin tuhansien vuosien ajan, ja vaikka ne muuttuivat vuosien saatossa, pysyivät perusteet samoina. Muinaisessa Egyptissä puhuttu kieli kehittyi kirjoitettua huomattavasti nopeammin ja Vanhan valtakunnan kielestä tuskin olisi enää myöhäisempinä kausina ymmärretty mitään. Kirjakieli kuitenkin säilyi pidempään muuttumattomana. Varsinkin uskonnolliset tekstit kirjoitettiin usein vanhalla tavalla. Tätä voidaan verrata latinan asemaan Euroopassa keski- ja uudella ajalla.


title: Hieroglyfit

text: Monumentaalikirjoituksessa käytetyt hieroglyfit eivät olleet ainoa Egyptissä olleista kirjoitusjärjestelmistä, vaan hallinnollisia asiakirjoja varten kehittyi Keskivaltakunnan aikana myös niin kutsuttu hieraattinen kirjoitus. Hieraattisella kirjoituksella tarkoitetaan hieroglyfeistä kehittynyttä yksinkertaistettua kursiivia, jota on huomattavasti nopeampi ja helpompi kirjoittaa. Hieraattinen kirjoitus oli kuitenkin pääasiassa hallinnollinen kieli, eikä sitä käytetty suuremmin uskonnollisessa yhteydessä.


title: Hieroglyfit

text: 600-luvulla eaa. hieroglyfikirjoituksesta kehittyi kansanomainen demoottinen kirjoitus. Sillä ei enää ollut suoraa merkkikohtaista vastaavuutta monumentaalikirjoituksen kanssa, vaan yksi demoottinen merkki saattoi korvata useampia hieroglyfimerkkejä. Viimeisenä kehitysvaiheena 200-luvulta alkaen egyptin kieltä alettiin kirjoittaa kreikkalaisilla kirjaimilla lisättynä egyptiläisillä merkeillä. Tällä tavoin kirjoitettua egyptin kielen myöhäistä muotoa nimitetään koptin kieleksi.


title: Hieroglyfit

text: Kun hieroglyfit olivat jääneet kokonaan pois käytöstä, pian ei kukaan osannut niitä lukeakaan, ja vasta 1800-luvulla Jean-Francois Champollion onnistui tulkitsemaan ne.


title: Hieroglyfit

text: Egypti oli länsimailta suljettu valtio ennen vuotta 1798, jolloin sen valloitti Napoleon. Muun muassa Roomaan oli kuitenkin jo aikaisemmin tuotu egyptiläisiä obeliskeja, joihin kaiverrettuja tekstejä muutamat tutkijat yrittivät tulkita. Tulkinnat olivat useimmiten kuitenkin täysin virheellisiä; esimerkiksi 1600-luvulla Athanasius Kircher selitti erään Roomassa olevan obeliskin tekstin näin: "Jotta Osiris suostuisi suojelemaan Tyfonan väkivallalta, on suoritettava asianmukaiset riitit ja seremoniat uhreineen ja kutsuttava suojeleva kolminkertaisen maailman Genii sen varmistamiseksi, että Niilin antama hyvinvointi ei joudu vihollisen, Tyfonin väkivalloin tuhoamaksi." Todellisuudessa on tässä obeliskissa kuitenkin vain Egyptin 26. dynastian faarao Aprieksen nimi.


title: Hieroglyfit

text: Napoleonin armeijan mukana tuli joukko tutkijoita ja maalareita dokumentoimaan muinaismuistoja. Tästä voidaan lukea egyptologian alkaneen tieteenä. Vasta Napoleonin retkikunnan myötä päästiin hieroglyfejä kunnollisesti tutkimaan. Koska muinaisegyptin kieli oli kuollut, ei sitä kuitenkaan pystytty tulkitsemaan.


title: Hieroglyfit

text: Vuonna 1799 Napoleonin Egyptin retkellä löydetty Rosettan kivi kuitenkin mahdollisti hieroglyfien arvoituksen ratkaisemisen. Kiveen oli kaiverrettu teksti demoottisella kirjoituksella, hieroglyfein sekä muinaiskreikaksi. Nuori ranskalainen egyptologi, Jean-François Champollion, ratkaisi viimein hieroglyfien arvoituksen vuonna 1823. Hän osasi sujuvasti arabiaa ja koptin kieltä, joka on muinaisegyptin viimeinen muoto, mikä auttoi häntä suuresti. Tämä oli kuitenkin vielä varsin pieni edistysaskel, sillä opittavaa oli valtavasti. Hieroglyfien tutkimuksessa tehdään edelleenkin uusia löytöjä ja kehitellään uusia kielioppikäsityksiä.


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfit ovat sekoitus kuva-, tavu- ja äännemerkkejä. Kirjoitusmerkeistä osa on tunnistettavissa joksikin konkreettiseksi esineeksi, kun taas osan alkuperä on hämärän peitossa. Johtuen Egyptin sivilisaation pitkäkestoisuudesta, hieroglyfijärjestelmäkin koki käyttöaikanaan monia muutoksia. Konservatiivisina ihmisinä egyptiläiset eivät missään vaiheessa kuitenkaan luopuneet kuvamerkeistä ja siirtyneet puhtaaseen äännekirjoitukseen, vaikka jokaiselle egyptin kielen konsonantillekin oli olemassa oma merkkinsä.


title: Hieroglyfit

text: Champollion laski, että erilaisia hieroglyfimerkkejä on olemassa 864. Nykyään varhaisten hieroglyfien määrän arvellaan olleen noin 1000. Noin vuoden 2000 eaa. tienoilla merkkien määrä kuitenkin väheni alle kahdeksaansataan. Myöhäisempinä kausina merkkien määrä alkoi taas lisääntyä aina useisiin tuhansiin. Yleisimmin käytettyjä merkkejä on kuitenkin vain noin 500.


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfejä ei voi opetella kuten moderneja aakkosia. Merkkien jaotteluun käytetään aivan erityistä menetelmää. Vuonna 1927 englantilainen egyptologi Sir Alan Gardiner julkaisi kirjan "Egyptian Grammar. Being an Introduction to the Study of Hieroglyphs". Tämä teos on yksi tärkeimmistä hieroglyfejä käsittelevistä teoksista. Gardiner esittelee siinä tavan luokitella hieroglyfit. Tätä Gardinerin luokitusta käytetään hieroglyfien luokitteluun vielä tänäkin päivänä.


title: Hieroglyfit

text: Gardinerin luokituksessa hieroglyfit jaotellaan ryhmiin sen perusteella mitä niissä olevat merkit esittävät. Esimerkiksi osio D sisältää ihmisen ruumiinosia. Osiossa olevat merkit on lisäksi numeroitu. Esimerkiksi merkki D2 D2 kuvaa ihmisen kasvoja. Vastaavasti merkki D18 D18 kuvaa korvaa. Osa merkeistä on kuitenkin huomattavasti abstraktimpia, kuten esimerkiksi N23 N23, joka esittää kastelukanavaa. Erikoisemmat merkit on onnistuttu selvittämään huolellisen hieroglyfien tutkimuksen ja hyvän muinaisegyptiläisen elämäntavan tuntemuksen avulla. Gardinerin luokitus estää sekaannuksien syntymisen eri merkkien välillä, sillä jotkut merkeistä ovat lähes identtisiä. Gardinerin luokitusta käytetään ympäri maailmaa.


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfimerkit toimivat pääasiallisesti viidessä eri tehtävässä:


title: Hieroglyfit

text: Useat hieroglyfit voivat toimia useissa yllä mainituista tehtävistä. Hieroglyfimerkki N14 kuvaa tähteä. Se voi toimia joko determinatiivina tähteä tarkoittavan sanan lopussa, ideogrammina sanan "unut" (tunti) yhteydessä tai foneettisena symbolina ilmaisten äännettä "dua" tai "seba".


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfit olivat kuvia egyptiläisten ympärillään näkemistä todellisista esineistä. Yksinkertaisin muoto käyttää niitä, oli yhdistää joku merkki johonkin sanaan. Esimerkiksi merkki N5 kuvaa aurinkoa ja voi tarkoittaa "aurinkoa". Mikäli hieroglyfi tuli tulkita piktogrammina, sen perään liitettiin usein viiva, esimerkiksi D21 esittää suuta. Jos tämä tuli tulkita piktogrammina, kirjoitettiin se yleensä: D21:Z1 Kirjoitus pelkin piktogrammein ei kuitenkaan ole mahdollista, sillä eri merkkejä olisi tarvittu tuhansia.


title: Hieroglyfit

text: Ideogrammit eli "käsitekirjoitus" on tapa ilmaista yleisiä käsitteitä hieroglyfeillä. Esimerkiksi vanhaa miestä kuvaava hieroglyfi A19 tarkoittaa ideogrammina käytettynä pelkästään "vanhaa" käsitteenä. Ideogrammit sijoitetaan sanan loppuun.


title: Hieroglyfit

text: Suurin osa hieroglyfeistä toimi foneettisina symboleina. Foneettiset symbolit ilmaisevat jotain äännettä. Useimpien nykykielien kirjoitus perustuu nimenomaan tähän menetelmään. Foneettiset hieroglyfimerkit jaetaan kolmeen ryhmään:


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfejä kirjoitettaessa vokaalit kirjoitettiin näkyviin hyvin harvoin. Esimerkiksi suomenkielinen sana "koira" kirjoitettaisiin vastaavalla kirjoitustavalla "kr"


title: Hieroglyfit

text: Determinatiiveilla, joita joskus kutsutaan myös semogrammeiksi, ilmaistaan sitä edeltävän sanan merkitys. Ne eivät kuulu sanan äännemerkkeihin, eikä niitä äännetä. Determinatiivit liitetään sanan loppuun kertomaan lukijalle, mitä sana todella merkitsee. Tämä on erittäin tarpeellista, varsinkin, jos kyseessä ovat sanat, jotka muuten kirjoitetaan samalla tavalla. Esimerkiksi D21-N35-N35-A2 "rnn" tai "renen" tarkoittaa 'ylistää', mutta kun siihen liitetään toinen determinatiivi D21-N35-N35-B6 sana on yhä "renen", mutta sen merkitys on nyt 'kasvattaa lasta'. Koska monet hieroglyfit toimivat pelkästään determinatiiveina, toimivat ne oivallisena tapana nähdä missä kohdin sana vaihtuu, sillä hieroglyfikirjoituksessa ei sanojen väliin jätetty tyhjää. Determinatiivit osoittavat myös, että edellä olevat merkit ovat foneettisia symboleja. Determinatiiveja ei koskaan yhdistetty piktogrammeihin.


title: Hieroglyfit

text: Foneettisia komplementteja käytettiin bi- ja trilitteraalimerkkien yhteydessä kertomaan lukijalle miten merkin kuvaama äänne tulisi ääntää. Jos esimerkiksi "nb" oli kirjoitettu bilitteraalimerkillä, sen yhteyteen liitettiin yksittäiskonsonanttimerkit "n" ja "b", joko sanan eteen tai jälkeen. Ajan mittaan vakiintuneeksi tavaksi tuli ilmaista vain bilitteraalin toista konsonanttia ja trilitteraalin kahta viimeistä konsonanttia. Esimerkiksi trilitteraalin R4 "htp" perään liitettiin usein yksinäiskonsonanttimerkit X1-Q3, jotka merkitsevät konsonantteja "t" ja "p".


title: Hieroglyfit

text: Yksinäiskonsonanttimerkit ovat yleisimmin käytettyjä hieroglyfejä ja ne muodostavat pohjan hieroglyfien ymmärtämiselle. Monet ulkomaiset nimet kirjoitettiin käyttämällä yksinäiskonsonanttimerkkejä.


title: Hieroglyfit

text: Bilitteraalit ovat merkkejä, jotka vastaavat kahta konsonanttia. Translitteraatioon on lisätty vokaaleja ääntämisen helpottamiseksi. Bilitteraalimerkkejä on yhteensä yli 80.


title: Hieroglyfit

text: Trilitteraalit ilmaisevat kolmen konsonantin sarjaa. Monet niistä merkitsevät kokonaista sanaa. Translitteroituun versioon on lisätty vokaaleja ääntämisen helpottamiseksi. Trilitteraaleja on yhteensä noin 70.


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfejä voidaan kirjoittaa vaihtoehtoisesti joko ylhäältä alas, vasemmalta oikealle tai oikealta vasemmalle, mutta ei koskaan alhaalta ylös. Jos hieroglyfimerkit on jaoteltu pystysuuntaisiin sarakkeisiin, tulee niitä lukea ylhäältä alas.


title: Hieroglyfit

text: Osa hieroglyfeistä esittää eläinten kuvia tai ihmisten profiilikuvia. Ne osoittavat myös, kumpaan suuntaan tekstiä on luettava. Jos niiden kasvot osoittavat oikealle, vaakasuoraan kirjoitettu teksti on luettava oikealta vasemmalle, ja jos kasvot osoittavat vasemmalle, teksti on luettava vasemmalta oikealle. Vastaavalla tavalla ne osoittavat pystysuoraan kirjoitetuissa teksteissä, kumpaan suuntaan teksti etenee eri sarakkeissa. Joistakin merkeistä ei voi päätellä miten päin ne ovat, mutta tekstissä on lähes aina mukana sellaisia merkkejä joista lukusuunta näkyy. Esimerkiksi lintujen kuvista tämä on helppo päätellä.


title: Hieroglyfit

text:
Hieroglyfikirjoituksessa lukusanat toimivat hyvin yksinkertaisesti. Yhtä, kymmentä, sataa, tuhatta, kymmentä tuhatta ja sataa tuhatta varten on oma hieroglyfinsä. Muut luvut esitettiin additiivisesti eli yhdistämällä näitä siten, että niiden summa on tarkoitettu luku. Jos haluttiin ilmaista esimerkiksi "20", kirjoitettiin kaksi lukua kymmenen vastaavaa hieroglyfiä. Esimerkiksi luku 3214 kirjoitettaisiin hieroglyfeillä muotoon M12-M12-M12-V1-V1-V20-Z1-Z1-Z1-Z1 Myös numerot voitiin lukea oikealta vasemmalle, jolloin ne sijoiteltiin päinvastaiseen järjestykseen. Lukusanojen suunta on kuitenkin helppo päätellä, sillä suurimpia numeroita vastaavat hieroglyfi merkit ovat aina ensimmäisenä.
Perusluvut:
Kirjurit olivat varsin arvostettuja muinaisessa Egyptissä, sillä arviolta vain noin 2–3 % kansasta osasi lukea hieroglyfejä Uuden valtakunnan aikaan ja vielä harvempi kirjoittaa niitä. Hieraattista kirjoitusta osattiin hieman paremmin, mutta sitäkään ei osattu laajemmin kansan keskuudessa. Monet ylhäiset kuvasivat joskus itsensä kirjureina, vaikkeivät sellaisia koskaan olleetkaan.


title: Hieroglyfit

text: Koska hieroglyfit ovat kirjoitusjärjestelmänä varsin monimutkainen, vaadittiin hyvin pitkiä koulutusaikoja. Koulutus aloitettiin jo hyvin nuorena ja se koostui pääasiassa erilaisten tekstien kopioinnista ruukunsirpaleille ja kalkkikiven paloille. Papyrus oli niin kallista, ettei sitä tuhlattu kirjoitusharjoituksiin. Monilta löydetyiltä ruukunsirpaleilta on löytynyt kirjoitusvirheitä ja opettajien tiedetään rangaisseen oppilaitaan.


title: Hieroglyfit

text: Useimmat kirjurit koulutettiin vain lukemaan ja kirjoittamaan hieraattista kirjoitusta. Varsinaisia hieroglyfejä osasivat vain hyvin harvat. Kaikki temppelien kirjanpito hoidettiin hieraattisella kirjoituksella. Usein temppeliin kirjurikoulusta valmistunut kirjuri sai aluksi varsin vaatimattomia työtehtäviä ja vasta useiden kymmenten vuosien jälkeen hänet saatettiin päästää kopioimaan tärkeitä uskonnollisia tekstejä.


title: Hieroglyfit

text: Hieroglyfeja kirjoitettiin pääasiassa kiviseinille, kivisiin sarkofageihin sekä patsaisiin. Hieraattista kirjoitusta taas kirjoitettiin pääasiassa papyrukselle sekä kiven- tai ruukunsirpaleille.


title: Hieroglyfit

text: Kirjurin tärkein väline oli paletti. Paletissa oli yleensä kouru, johon kynät sai säilöön. Lisäksi siinä oli kaksi reikää mustalle ja punaiselle värikakulle. Näitä välineitä kutsutaan nimellä: Y5:N35-O4:D46-Y3 "menhed". Sanan viimeinen hieroglyfi toimii determinatiivina ja kuvaa kirjurin tarvikkeita. Merkkiä voitiin käyttää ilmaisemaan sanaa "ses", joka tarkoittaa sekä "kirjuria" että "kirjoittaa".


title: Hieroglyfit

text: Champollionin onnistui tulkita muinaiset hieroglyfit, koska hän muunsi ne ensin koptin kielen aakkosille ja siitä edelleen moderneille aakkosille. Tätä prosessia kutsutaan translitteraatioksi. Esimerkiksi merkki R4 translitteroidaan moderneille aakkosille muotoon ""htp"". Yleensä translitteroituun muotoon lisätään vokaaleja helpottamaan sanan lausumista. Esimerkiksi "htp" kirjoitettaisiin useimmiten muotoon "hetep" tai "hotep".


title: Unilitteraalihieroglyfit

text: Unilitteraalihieroglyfit olivat osa muinaisessa Egyptissä käytettyjä hieroglyfejä, jotka olivat yksittäisiä konsonantteja vastaavia symboleita. Lisäksi on olemassa bilitteraali- ja trilitteraalihieroglyfejä.


title: Unilitteraalihieroglyfit

text: Lähde: Atkins & Atkins (2003).


title: Bilitteraalihieroglyfit

text: Bilitteraalihieroglyfit ovat osa muinaisessa Egyptissä käytettyjä hieroglyfejä, jotka vastaavat kielessä tiettyä kahden konsonantin, kahden vokaalin tai molempien yhdistelmää. Kirjoitetussa egyptin kielessä oli kolmea tyyppiä hieroglyfejä: yhtä kirjainta edustavia unilitteraaleja, kahta edustavia bilitteraaleja ja kolmea edustavia trilitteraaleja


title: Trilitteraalihieroglyfit

text: Trilitteraalihieroglyfit ovat osa muinaisessa Egyptissä käytettyjä hieroglyfejä, jotka vastaavat tiettyä kolmen hieroglyfin yhdistelmää. Kirjoitetussa egyptin kielessä oli kolmea tyyppiä hieroglyfejä: yhtä kirjainta edustavia unilitteraaleja, kahta edustavia bilitteraaleja ja kolmea edustavia trilitteraaleja.


title: Punajättikenguru

text: Punajättikenguru ("Macropus rufus") on maailman suurin pussieläin.


title: Punajättikenguru

text: Punajättikenguru on Australiassa esiintyvä suurikokoinen kengurulaji, jolla on lyhyt punaruskea turkki, mikä vaalenee vaalean keltapunaiseksi alavartalossa ja jaloissa. Korvat ovat pitkät ja suipot, kuono neliömäinen. Naaraat ovat uroksia pienempiä, ja niiden väri on siniharmaa ruskean vivahtein, ja alavartalo on vaaleanharmaa. Naaraat painavat noin 35 kiloa, kun koiraan paino on noin 85 kiloa. Karuilla alueilla naaraiden väritys muistuttaa enemmän koiraiden väritystä. Lajin suurin pituus ilman häntää on koirailla noin 1,4 metriä ja naarailla 1,1 metriä. Hännän pituus voi olla jopa metrin. Niillä on vahvat jalat.


title: Punajättikenguru

text: Punajättikenguru elää Australian keskiosien aavikoilla ja pensasaroilla jopa satojen yksilöiden laumoissa ryhmissä, joista kutakin johtaa yksi uros. Punajättikengurut ruokailevat yleensä aamulla tai illalla, kun on viileää. Ravinto koostuu heinistä ja pensaista, ja jos ruokaa riittää, ne pysyvät pienellä alueella. Kuivina kausina ne tekevät satojen kilometrien matkoja vettä ja ruokaa etsiessään. Punajättikenguruiden juomapaikoilla saattaa olla yhtä aikaa jopa 1 000 yksilöä.


title: Hopeapuhvelinmarja

text: Hopeapuhvelinmarja ("Shepherdia argentea") on kaksikotinen hopeapensaskasveihin ("Elaeagnaceae") kuuluva pensas.


title: Hopeapuhvelinmarja

text: Hopeapuhvelinmarja kasvaa 2–3 metriä korkeaksi. Sillä on kesällä hopeanhohtoiset vihreät lehdet. Talvella kasvin koristeellisuutta lisäävät piikikkäät hopeansävyiset paljaat oksat ja niissä pysyvät punaiset, oranssit tai keltaiset marjat.


title: Hopeapuhvelinmarja

text: Hopeapuhvelinmarja kasvaa luontaisena Pohjois-Amerikassa. Siellä sitä tavataan mm. pohjoisessa Kaliforniassa ja Uudessa Meksikossa.


title: Saturn I

text: Saturn I oli yhdysvaltalainen kantoraketti, jota käytettiin Apollo-ohjelmassa Apollo-avaruusalusten mallien laukaisussa avaruuteen. Saturn I:n kehitystyö johti Saturn IB ja Saturn V -raketteihin.


title: Parkour

text: Parkour on 1980-luvulla Ranskassa, Pariisin esikaupungeissa kehitelty liikuntalaji, jossa pyritään liikkumaan mahdollisimman sulavasti, nopeasti ja tehokkaasti paikasta toiseen. Parkourissa pyritään hyödyntämään kaikkia ympäristön esineitä ja rakenteita nopeaan ja katkeamattoman sulavaan liikkeeseen. Parkouraaja voi liikkumisessaan käyttää ”ponnahduslautoinaan” monenlaisia ihmisen tai luonnon muovaamia asioita, kuten kaiteita, seiniä, puita, kiviä, patsaita ja lyhtypylväitä.


title: Parkour

text: Parkouriin kuuluu erilaisia alkuperäisiä tai muista lajeista lainattuja liikkeitä, kuten hyppyjä, laskeutumisia, ylityksiä, alituksia ja seinäponnistuksia. Laji vaatii tekniikkaa, tasapainoa, voimaa, kestävyyttä ja liikkuvuutta. Parkourille on ominaista yhteisöllisyys, ja sitä harrastetaan usein ryhmissä. Varusteeksi riittää usein kengät, joissa on riittävä pito.


title: Parkour

text: Parkour sai alkunsa 1980- ja 1990-luvulla Lissesissä, Pariisin lähiössä. Yhdeksän paikallisen nuoren miehen ryhmä kutsui 1980- ja 1990-luvuilla itseään nimellä "Yamakasi", joka afrikkalaisella lingalan kielellä tarkoittaa 'vahva ihminen, vahva henki'. Ryhmään kuuluivat esimerkiksi Yann Hnautra, David Belle ja Chau Belle-Dinh. Ryhmän periaatteena oli omien rajojen venyttäminen ja reitin etsiminen minne tahansa sen vaikeudesta riippumatta. Yamakaseille liikkumisessa oli kyse mielen ja hengen koettelusta, joka saavutettaisiin ruumiillisilla haasteilla. Lajin ensimmäinen nimi olikin "l'art du déplacement", 'siirtymisen taito'. Kun yamakasien nähtiin harjoittavan uutta liikkumisen muotoaan kaikenlaisissa kaupunkiympäristössä, ensin kertoivat heidän epätavallisista ja häkellyttävistä liikkeistään kiinnostuivat paikalliset mediat ja lopulta myös valtakunnalliset uutistoimistot.


title: Parkour

text: Lajin nimen "parkour" keksi David Belle, ja sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1998. Nimi tulee ranskan kielen sanasta "parcours", 'reitti' tai 'rata'. Lajin harrastaja Guillaume Pelletier keksi vuonna 2003 englantilaiselle yleisölle Channel 4:n dokumenttia "Jump London" varten nimen "freerunning". Nykyisin freerunning mielletään usein parkourin muodoksi, johon kuuluu paljon akrobatiaa ja temppuja.


title: Parkour

text: "Jump Londonin" myötä parkourista alkoi tulla tunnettua myös Ranskan ulkopuolella. Eri maissa perustettiin parkour-tiimejä, ja harrastajat alkoivat järjestäytyä. Suomessa lajia alettiin harrastaa vuonna 2003, kun Yle oli edellisen vuoden syyskuussa lähettänyt "Euroopan vuoksi" -sarjassa jakson "Asfalttiurheilijat". Sen seurauksena toisistaan tietämättömät harrastajat alkoivat seuraavana keväänä kokeilla lajia Jyväskylässä, Oulussa, Mikkelissä ja Helsingissä. Internet nopeutti lajin oppimista ja harrastajien järjestäytymistä tehokkaasti. Suomen Parkour ry. perustettiin Helsingissä syyskuussa 2003, ja Suomen Parkour Akatemia vuonna 2008.


title: Parkour

text: Parkourin nimenneen henkilön, David Bellen mukaan parkour on mahdollisimman tehokasta liikkumista paikasta toiseen, ja hän onkin verrannut sitä jonkin pakenemiseen tai jahtaamiseen. Toisaalta myös sulavaa ja kaunista liikettä pidetään myös tärkeänä. Parkouriin kuuluukin keskeisesti liikkeen katkeamattomuus ja sulavuus eli "flow" haasteellisessa ympäristössä. Erityisesti kaupungit soveltuvat parkourin harrastamiseen, mutta myös luonto tarjoaa luovalle mielelle haasteita. Liikkumisessa käytetään pääasiassa omaa kekseliäisyyttä, mutta aikojen saatossa tiettyjä perusliikkeitä on vakiintunut.


title: Parkour

text: Jotkut pitävät parkouria lähinnä ääriurheiluna, toiset taas vertaavat enemmän taistelulajeihin. Parkourin perusperiaate on luonnon tai ihmisen tekemien esteiden ylittäminen ihmisruumiin rajoituksin. Liikehdinnän ja liikuntaympäristön (periaatteellinen) rajattomuus ja epäsovinnaisuus tuovatkin mieleen avantgarde-aatteen, vaikkakin leikkisämmällä sävyllä. Parkouria kutsutaankin jopa filosofiaksi ja elämäntavaksi.


title: Parkour

text: Parkourliikkeet opetellaan tekniikkaharjoittelulla. Koska parkour on fyysisesti vaativa laji, siinä tarvitaan myös staattista ja dynaamista tasapainoa, kestävyyttä, voimaa ja liikkuvuutta. Parkouraajan harjoitteluun kuuluukin näiden ominaisuuksien harjoittaminen. Ennen suoritusta tehdään myös lämmittely, joka parantaa suoritusta ja vähentää loukkaantumisen riskiä.


title: Parkour

text: Parkour kehittää yleiskuntoa, lihaskestävyyttä ja sitkeyttä sekä vahvistaa luustoa. Monipuolisen akrobaattisuutensa vuoksi laji kehittää erityisesti myös koordinaatiokykyä ja muuta kehonhallintaa. Lajin harrastaja alkaa helposti katsoa vanhoja tuttujakin ympäristöjä uusin silmin, ”(liikunnallisen) lapsen silmin”, kuten luova taiteilija. Extreme-lajin maineesta huolimatta vakavia onnettomuuksia tapahtuu harvemmin. Parkour ei tosin ole luokiltetavissa extreme-lajiksi, sillä lajissa ei ole kyse riskien ottamisesta vaan kehittymisestä ja varmuudesta, eli toisin sanoen riskien muuttamisesta mahdollisuuksiksi jatkaa liikehdintää, turvallisella tavalla.


title: Parkour

text: Vaikka parkour onkin pohjimmiltaan yksilölaji, lajin harrastajat toimivat useimmiten muutaman hengen ryhmissä. Parkourissa ei ryhmistä huolimatta kilpailla toisia vastaan, vaan etsitään enemmänkin omia rajoja ja pyritään venyttämään niitä. Lajin ympärille on syntynyt kansainvälisiä ja paikallisia yhteisöjä, jotka pyrkivät kasvattamaan parkourin tunnettavuutta. Ne myös auttavat aloittelijoita löytämään omalta paikkakunnaltaan kokeneempia harrastajia, jotka ovat valmiita neuvomaan ja opastamaan. Vahva yhteisöllisyys on muutenkin leimannut parkouria jo vuodet. Harrastajat tukevat, neuvovat ja innostavat toisiaan kokoontumisissa tai "jameissa" sekä kuvien ja videoiden välityksellä.


title: Parkour

text: Parkouraajat joutuvat ajoittain hankaliin tilanteisiin, kun lajista tietämättömät luulevat heitä vandaaleiksi. Erityisesti aiemmin tämä on ollut ongelma, jota lajin tunnetummaksi tuleminen on hieman lieventänyt. Tavoitteena ei ole rikkoa mitään eikä häiritä ketään, ja parkouraajat kunnioittavat yksityisalueita.


title: Parkour

text: Hyvää parkour-paikkaa kutsutaan "spotiksi". "Hoodi" on alue, jolta löytyy paljon hyviä spotteja. "Runi" on parkour-juoksu eli reitti, johon sisältyy useita liikkeitä. Avoimia yhteisiä harjoituksia kutsutaan "jameiksi". Ne ovat parkourille ominaisia, sillä lajin harjoittelua leimaa vahvasti sosiaalisuus ja yhdessä tekeminen ja oppiminen.


title: Parkour

text: Hyvän parkour-paikan eli spotin ominaisuuksiin kuulu se, että siellä on paljon erilaisia esteitä tai rakenteita, jotka ovat keskenään lähekkäisiä eivätkä hajoa tai sotkeudu helposti. Siellä on myös monipuolista tekemistä ja siellä on luvallista harjoitella. Hyvä spotti ei myöskään saa olla lähellä tai keskellä vilkkaita teitä. Hyviä harjoituspaikkoja ovat erilaiset julkiset ympäristöt, kuten puistot, portaikot, sillat, laiturit ja ajoluiskat. Myös metsä on hyvä spotti, ja talvella parkouria on mahdollista harjoittaa monenlaisissa sisätiloissa, kuten liikuntasaleissa, jotka ovat myös turvallisia ympäristöjä. Joissaikin ulkopaikoissa ja sisätiloissa on varta vasten rakennettuja parkour-ympäristöjä. Huonoja paikkoja ovat esimerkiksi rakennustyömaat, teollisuusrakennukset, rautatiet, lentokentät, satamat, sähköpylväät ja linkkimastot sekä kaikki yksityisalueet. Kerrostalojen sisäpihoilla, kirkoilla ja hautausmailla parkouraaminen on myös usein epäsuotavaa. Katoilla on helposti rikkoutuvia, peltisiä rakenteita, ja katolla harjoittelu on vaarallista.


title: Parkour

text: Parkouria harjoitetaan yleensä ulkosalla ja kaikenlaisessa säässä. Huonot olosuhteet kuten pimeys, kosteus, kylmyys, lumi ja jää eivät estä lajin harjoittamista, mutta harrastajat ottavat niiden aiheuttamat riskit huomioon liikkeissään ja vaatetuksessaan. Pimeässä parkouraaja hyödyntää paljon tuntoaistiaan.


title: Parkour

text: Parkouraajat käyttävät lajiin sopivia kenkiä sekä vaatteita, jotka eivät ole liian löysiä ja siten aiheuta vaaratilanteita jäädessään kiinni johonkin. Kenkinä voidaan käyttää mitä tahansa pitävää ja kestävää kenkää, jossa on tasainen pohja ja hyvä tuntuma alustaan. Tavallinen lenkkitossu on lajissa yleinen, ja myös kevytjalkineilla tai paljain jaloin on lajia mahdollista harrastaa. Kengät kuluvat parkourissa nopeasti.


title: Parkour

text: Parkouraajat eivät yleensä käytä suojavarusteita kuten kypärää, polvisuojia tai hanskoja, sillä ne voivat olla tiellä ja takertua johonkin vaarallisesti. Suojaamattomuus myös pakottaa harrastajan oppimaan liikkeen hallintaa ilman suojuksiin turvautumista. Yleisin suojavaruste on ranteiden hikinauhat, jotka estävät hikeä valumasta kämmeniin ja ranteiden ihoa naarmuuntumasta.


title: Parkour

text: Parkourin liikkeet ovat syntyneet osittain tekemisen kautta, mutta liikkeen lähteenä on voinut olla myös jokin toinen liikuntalaji, kuten voimistelu, yleisurheilu, armeijan esteratakilpailu, itsepuolustuslajit, capoeira, kiipeily, trikkaus, akrobatia ja tanssin eri muodot kuten break ja muut katutanssit. Parkour on myös antanut sille ominaisia liikkeitä esimerkiksi tanssiin ja akrobatiaan.


title: Parkour

text: Alkuperäisiä parkour-liikkeitä eli etenemisen seurauksena syntyneitä ja jalostuneita liikkeitä ovat erilaiset hypyt, laskeutumiset, ylitykset, alitukset ja seinäponnistukset. Liikkeet ovat useimmiten syntyneet vuorovaikutuksessa ympäristön kanssa. Liikkeiden motiivina voi olla mikä tahansa luonnon tai ihmisen muovaama asia. Parkourissa liikkeitä sovelletaan ja yhdistetään oman mielen mukaan. Omia tapoja ja tyylejä ratkaista ympäristöstä löytyviä haasteita on useita, ja pitkään lajia harrastaneille onkin usein kehittynyt oma tyyli tehdä tietyt liikkeet ja valita liikkeet sekä reitit.


title: Parkour

text: Etenemisessä pyritään yhtäjaksoisuuteen ja sujuvuuteen. Parkour-liikkeet pyritään tekemään pehmeästi ja kontrolloidusti. Tärkeää on tuntuma eli kyky hahmottaa tila ja ymmärtää ruumiin liikkeet suhteessa ympäristöön sekä sijoittaa jalat tarkasti ja ottaa pehmeä kontakti erilaisiin pintoihin. Toinen parkourin pääperiaate on liikkeiden äänettömyys, jonka tavoittelun tarkoituksena on parantaa liikkeen tarkkuutta ja kehonhallintaa. Liikkeissä tarvitaan myös hyvää tasapainoa ja joskus kiipeilytaitoja.


title: Parkour

text: Lähes jokainen parkour-liike sisältää jonkinlaisen hypyn ja sitä kautta myös laskeutumisen. Laskeutumista pidetäänkin parkourin tärkeimpänä harjoiteltavana asiana, sillä väärä laskeutumistekniikka voi johtaa loukkaantumiseen. Erityisen paljon harjoitellaan korkealta pudottautumista, joka myös vaatii myös vahvat jalat ja keskivartalon.


title: Parkour

text: Parkourissa on hyvin monenlaisia tapoja laskeutua: alas voi tulla yhdelle tai kahdelle jalalle, paikalleen tai vauhtiin, jalat samalle tai eri tasoille, tai osittain tai pelkästään käsien varaan. Laskeutumisen apuna parkouraajat käyttävät usein "rollia", joka on kuperkeikkaa muistuttava pyörähdys toisen olkapään ja selän kautta ympäri.


title: Parkour

text: "Kissanloikka" on liike, jossa hypätään ja laskeudutaan roikkumaan esimerkiksi muurin seinämälle, puunrungolle tai tolppaan. Loikan jälkeen pyritään yleensä jatkamaan liikettä seinän päälle "reunanousulla".


title: Parkour

text: "Tarkkuushyppyjen" avulla siirrytään hyppäämällä esteen päältä toiselle. Tarkkuushypyn voi tehdä paikaltaan tai vauhdista, samoin kuin laskeutumisen.


title: Parkour

text: Erilaisia ylityksiä ovat esimerkiksi "askelylitys", "apinaylitys" ja "käännösylitys", jotka sopivat erilaisiin tarkoituksiin.


title: Parkour

text: Yleinen alitustapa on "suora alitus", jossa aukon läpi tai esteiden välistä hypätään jalat edellä käsillä ylhäältä kiinni tarttuen.


title: Parkour

text: "Seinäponnistuksessa" liikkeen aikana otetaan tukea seinästä tai muusta kappaleesta liikkeen suunnan ohjaamiseksi ja muuttamiseksi. Erilaisia seinäponnistuksia on suuri määrä. "Seinäjuoksussa" mennään suoraan ylöspäin esimerkiksi tavoitellen muurin reunaa.


title: Parkour

text: Parkourin suomenkielinen sanasto on vielä kehitysvaiheessa, ja ranskan- ja englanninkielinenkin termistö vaihtelevat paikkakunnan ja ryhmän mukaan. Suomen Parkour ry ylläpitää sivua, jolla on sen ehdotukset lajin termien kuten liikkeiden nimien suomenkielisistä käännöksistä.


title: Tuijat

text: Tuijat ("Thuja") on sypressikasvien (Cupressaceae) heimoon kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluu viisi lajia. Niistä kahta esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa ja kolmea Itä-Aasiassa. Tuijat ovat ainavihantia puita tai pensaita. Kanadantuija on hyvin yleinen puutarhojen ja pihojen koristekasvi lauhkean ilmaston alueilla, ja siitä on jalostettu yli sata viljelymuotoa. Kanadantuijan lisäksi lähinnä jättituijaa ("Thuja plicata") ja japanintuijaa ("Thuja standishii") käytetään koristekasveina ja metsäteollisuuden raaka-aineina.


title: Tuijat

text: Tuijat ovat puuvartisia kasveja. Ne voivat olla yksi- tai monirunkoisia, ja niiden koko vaihtelee pensaista suuriin puihin. Jättituija on lajeista suurikokoisin ja voi kasvaa noin 75 metriä korkeaksi. Puun kuori on ohutta ja hilseilee pitkittäin säikeinä tai liuskoina. Latvus on yleensä kartiomainen. Oksat voivat olla vaakasuuntaisesti siirottavia, hieman kärjistään riippuvia tai kohenevia. Pienet oksanhaarat haarautuvat yleensä rangasta vaakatasossa kaksirivisesti, siten että pienemmät oksat haaroineen ovat litteitä.


title: Tuijat

text: Lehdet ovat yleensä suomumaisia, mutta nuorilla taimilla on neulasmaisia varhaislehtiä, ja jotkin jalostetut lajikkeet säilyttävät varhaislehtiä vuosia. Suomumaiset lehdet ovat asettuneet rangan ympärille ristikkäin vastakkaisesti. Johtoversoissa lehdet ovat keskenään samankokoisia ja niillä on pitkä johteinen lehtikanta. Lateraaliset sivuversot ovat hieman litteitä, ja niiden lehdet ovat asettuneet siten, että vastakkaiset lehtiparit ovat vuoroin keskellä rangan ylä- ja alapinnalla, vuoroin rangan laidoilla. Keskilehdet ovat pienempiä kuin laitalehdet. Keskilehdet ovat muodoltaan vinoneliömäisiä tai kulmikkaanpuikeita. Laitalehdet ovat leveän sirppimäisiä. Useimmissa lehdissä on ilmarakoja sekä ylä- että alapinnalla. Eniten ilmarakoja on laitalehtien alapinnoilla. Lehtien hartsinystyt ovat hyvin pieniä tai puuttuvat kokonaan.


title: Tuijat

text: Tuijat ovat yksikotisia, joten hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan yksilöön. Pienet hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat yksittäin versojen kärjissä. Hedekukinto muodostuu 4–16 hedelehdestä, joiden alapinnalla on 2–4 siitepölyä tuottavaa pölylokeroa. Emikukinnot eli kävyt kasvavat yksittäin tai kaksittain versojen kärjissä. Kävyt voivat olla munanmuotoisia tai luumunmuotoisia. Käpysuomut muodostuvat kiinnikasvaneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Käpy koostuu yleensä 6–12 ristikkäisesti asettuneesta käpysuomusta. Tyvenpuoleinen käpysuomupari on surkastunut. Käpysuomut aukeavat käpyjen kypsyttyä vapauttaen siemenet. Yksi käpy tuottaa tavallisesti 4–10 siivellistä siementä. Litteällä siemenellä on kaksi kapeaa lenninsiipeä. Sirkkalehtiä on tavallisesti kaksi.


title: Tuijat

text: Tuijia esiintyy luonnossa itäisessä Aasiassa Kiinassa, Koreassa ja Japanissa sekä Pohjois-Amerikassa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Kanadantuija kasvaa hyvin laajalla alueella itäisessä ja keskisessä Pohjois-Amerikassa. "Thuja sutchuenensis" esiintyy ainoastaan muutamalla toisistaan eristyksissä olevalla vuorenrinteellä Kiinan Chongqingissa ja Sichuanissa.


title: Tuijat

text: Tuijat kasvavat monenlaisissa elinympäristöissä. Koreantuija ("Thuja koraiensis") ja "Thuja sutchuenensis" kasvavat luonnossa kivikkoisilla vuorenrinteillä. Jättituija kasvaa monentyyppisissä metsissä, ja sitä esiintyy sekä Pohjois-Amerikan länsirannikon lauhkeissa sademetsissä että sisämaan vuoristojen kuivemmissa metsissä. Kanadantuija kasvaa hyvin monenlaisilla kasvupaikoilla kuivista metsistä soille lähinnä Pohjois-Amerikan pohjoisella havumetsävyöhykkeellä.


title: Tuijat

text: Tuijien sukuun kuvattiin 1700- ja 1800-luvuilla lukuisia lajeja, jotka suuri osa on sittemmin sijoitettu muihin sukuihin. Monet näistä kasveista ovat nykytieteen perusteella vain etäisesti sukua tuijille. Tällaisia lajeja ovat esimerkiksi chilentuoksusetri ("Austrocedrus chilensis"), rannikkosädesypressi ("Callitris rhomboidea"), deltasypressi ("Glyptostrobus pensilis"), ja atlassypressi ("Tetraclinis articulata"). Eräät lähteet lukivat vielä 1900-luvun lopulla sukuun kuuluvaksi idäntuijan ("Platycladus orientalis"), joka ei kuitenkaan molekyylibiologisten tutkimusten perusteella ole kovinkaan läheistä sukua varsinaisille tuijille. Sen sijaan tuijien lähin sukulainen on yksilajisen suvun muodostava hibatuija ("Thujopsis dolabrata").Sukuun kuuluu lajien lisäksi joitakin vakiintuneita risteymiä, kuten jättituijan ja japanintuijan risteymä puistotuija ("Thuja plicata × standishii"). Näiden lisäksi kanadantuijasta on jalostettu lukuisia viljelylajikkeita, joilla on omia suomenkielisiä nimiä, kuten pallotuija, pilarituija, kartiotuija, timanttituija ja kultatuija.


title: Tuijat

text: Tuijia käytetään laajalti sekä metsäteollisuudessa että koristekasveina. Tuijien punertava puuaines on kevyttä ja pehmeää, mutta lahonkestävää, ja suurempia lajeja käytetään sahateollisuudessa. Kanadantuijaa on myös perinteisesti käytetty lääkekasvina. Kanadantuijan lehtiä vedessä hauduttamalla sekä Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat että 1500-luvulta alkaen eurooppalaiset valmistivat runsaasti C-vitamiinia sisältävää nestettä, jota käytettiin keripukin hoitoon ja ehkäisyyn. Sillä uskottiin yleisesti olevan muitakin parantavia ominaisuuksia.


title: Tuijat

text: Useita tuijalajeja käytetään koristekasveina. Lajeista selvästi yleisin koristekäytössä on kanadantuija, josta on jalostettu yli 120 kasvutavaltaan ja lehdiltään vaihtelevaa viljelylajiketta.


title: Gladius

text: Gladius (lat. "miekka") on Rooman legioonan lyhyt miekka. Se oli ensisijaisesti pisto- mutta myös lyömäase. Kreikkalainen vastine tälle oli ksifos.


title: Gladius

text: Gladiuksen pituus vaihteli 60–85 senttimetrin välillä. Terä oli leveä, noin 4–10 cm. Muoto pysyi ajan kuluessa melko samankaltaisena, varhaisemman ajan sulavalinjaisia gladiuksia lukuun ottamatta. Ase omaksuttiin alun perin iberialaisilta ja gallialaisilta sotureilta. Se oli yhdistelmä "falcataa" ja kelttien pitkää miekkaa. Terä oli taottu pehmeästä raudasta, joka sementoitiin pinnastaan hiilipölyllä ahjossa ("hiilletyskarkaisu"). Näin tehtiin, koska rautaa ei saanut muuten teroitettua. Varhaisilla ajoilla gladius oli tehty pronssista.


title: Gladius

text: Gladius korvattiin legioonien murroksen (50 jaa.) myötä vähitellen germaaniperäisten värvättyjen suosimalla spathalla, joka oli keskiaikaisen pitkämiekan edeltäjä. Näin osittain siksi, että pitkää miekkaa oli helpompi käyttää hevosen selästä. Lyhytmittainen ase kuitenkin säilyi vielä pitkään, varsinkin Trajanuksen aikana jolloin legioonat olivat parhaimmillaan.


title: Kuolema

text: Kuolema tarkoittaa eliön elintoimintojen päättymistä.


title: Kuolema

text: Lähtökohtaisesti kaikki elävät organismit kuolevat joskus. Normaalien solujen elinaika jatkuu noin 50 jakautumiskerran päähän. Niiden kromosomeissa olevat telomeerit lyhentyvät jokaisella jakautumiskerralla. Erilaistumattomat kantasolut, sukusolut ja eräät syöpäsolut kykenevät telomeraasientsyymin avulla ylläpitämään kromosomiensa vakiopituuden.


title: Kuolema

text: Eläimillä kuolema seuraa usein jonkin tärkeän elimen, kuten sydämen, toiminnan lakattua. Kasvit puolestaan voivat sopivissa olosuhteissa jatkaa elinkaartaan juurissaan ja versoissaan, jolloin voi olla tulkinnanvaraista, koska yksilö kuolee ja klooni jatkaa sen elämää. Yksisoluisten, jakautumalla lisääntyvien organismien kuolema on vielä vaikeampi määritellä.


title: Kuolema

text: On mahdollista että organismi kuolee, mutta osa sen soluista ja elimistä jää eloon ja voidaan siirtää uuteen isäntään, kuten elinsiirron tapauksessa. Elinsiirron yhteydessä yhä elävät kudokset on poistettava nopeasti kuolleesta isännästä, ennen kuin ne kuolevat puutteellisten elintoimintojen takia. Toisaalta organismin yksittäiset solut tai jopa elimet voivat kuolla, mutta organismi voi jäädä eloon. Monet yksittäiset solut elävät vain lyhyen aikaa, joten suurin osa organismin soluista uusiutuu jatkuvasti.


title: Kuolema

text: Lääketieteessä kuolema tarkoittaa elimistön toimintojen pysyvää lakkaamista. Kuolinhetki voidaan määritellä verenkierron ja hengityksen loppumisena (sydänkuolema, kliininen kuolema) tai aivojen toiminnan loppumisena (aivokuolema). Kuoleman juridinen määritelmä vaihtelee jonkin verran eri valtioissa. Suomessa ihminen voidaan todeta kuolleeksi, kun sydän on lakannut sykkimästä ja joku seuraavista pätee: hengitys ja verenkierto ovat loppuneet, ruumis on tuhoutunut tai toissijaiset kuolemanmerkit ovat ilmaantuneet. Hengityksen ja verenkierron loppuminen todetaan esimerkiksi silloin, jos elvytyksestä huolimatta verenkierto ei käynnisty tai jos elvytykseen päätetään olla ryhtymättä toivottoman ennusteen vuoksi. Ruumiin tuhoutuminen tarkoittaa esimerkiksi palamista tai murskaantumista. Toissijaiset kuolemanmerkit ovat lautumien ja kuolonkankeuden ("rigor mortis") ilmaantuminen sekä ruumiin jäähtyminen ja hajoaminen. Kuoleman toteaa lääkäri.


title: Kuolema

text: Aivokuolema tarkoittaa aivotoiminnan peruuttamatonta lakkaamista, ja sille on ominaista aivosähkötoiminnan loppuminen ja refleksien puuttuminen. Aivokuoleman toteaa Suomessa lääkäri lain määräämällä tavalla. Aivokuoleman toteamiseksi potilaalle tehdään neurologinen tutkimus, jonka tavoitteena on osoittaa hengityksen pysyvä loppuminen sekä kipureaktion ja kaikkien aivohermojen toiminnan puuttuminen. Tarpeen vaatiessa voidaan tehdä aivosähkökäyrätutkimus (EEG) ja aivoverisuonten varjoainekuvaus, joista jälkimmäisellä voidaan osoittaa aivoverenkierron lakkaaminen.


title: Kuolema

text: Aivokuoleman toteamisen jälkeen kaikki hoito lopetetaan ja henkilö julistetaan kuolleeksi. Jos henkilöltä otetaan talteen elimiä elinsiirtoa varten, jatketaan aivokuolleen henkilön hoitoa tilapäisesti irrotushetkeen asti. Suomi oli maailman ensimmäinen maa, jossa lailla vuonna 1970 hyväksyttiin aivokuolema yhdeksi kuoleman määritelmäksi.


title: Kuolema

text: Jos henkilö ei ole kuollessaan sairaalahoidossa, kuolemasta on annettava tieto lääkärille tai poliisille. Kun kuolemansyy on selvitetty, lääkäri kirjoittaa kuolintodistuksen, joka tarvitaan hautauslupaa varten. Tarvittaessa kuolinsyyn selvittämiseksi voidaan tehdä ruumiinavaus. Jos kyseessä on onnettomuus tai muuten epäselvä kuolema, harkinnan mukaan voidaan järjestää poliisitutkinta.


title: Kuolema

text: Kuolemaa koskevia säännöksiä Suomen lainsäädännössä sisältyy lakiin ja asetukseen kuolemansyyn selvittämisestä sekä lakiin ihmisen elimien ja kudoksien lääketieteellisestä käytöstä.


title: Kuolema

text: Kuolemaa sanotaan "luonnolliseksi", kun sitä ei ole edesautettu vaan kuoleman on sallittu tulla luonnollista tietään omaa vauhtiaan. Kuoleman lähestyessä omaisten ja potilaan kanssa voidaan kuolevan papereihin merkitä hoitolinjaus: papereihin voidaan kirjoittaa kirjaimet ”SLK” eli ”sallitaan luonnollinen kuolema”, jolloin hoitohenkilökunta tietää, että omaiset tai kuoleva eivät halua voittaa muutamaa ylimääräistä elinpäivää raskailla hoidoilla.


title: Kuolema

text:
Yleisimmät kuolinsyyt Suomessa vuonna 2005 olivat:
Iäkkään henkilön voidaan sanoa kuolleen vanhuuteen. Tavallisia syitä tällöin ovat hiljainen sydäninfarkti tai oireeton keuhkokuume.


title: Kuolema

text: Kuollut voi haluta luovuttaa elimiään tai ruumiinsa tieteelliseen opetus- ja tutkimuskäyttöön.


title: Kuolema

text: Isolla alkukirjaimella kirjoitettu Kuolema on kuoleman henkilöitymä monissa elämää kuvaavissa mytologioissa. Kuolema on tällöin olento, joka vie ihmiseltä hengen tai vie ihmisen kuolleiden asuinsijoille. Kuolema on keskiajalta asti henkilöity usein ihmisen luurangoksi.


title: Kuolema

text: Ihmistä on kautta aikojen askarruttanut, miten hän kokee kuolemansa jälkeisen ajan. Fysiologisesti tarkastellen kuolema tarkoittaa elintoimintojen päättymistä. Jos katsotaan ajattelun ja kokemusten olevan aivojen elintoiminto, on kysymys kuoleman jälkeisistä kokemuksista triviaali, eikä eroa siitä, millaisena koemme ajan ennen syntymää. Kuitenkin kuolemaa voidaan pohtia ja sitä on kaikissa yhteisöissä, kaikkina aikoina myös pohdiskeltu ontologian, mystiikan, metafyysiikan ja spirituaalisuuden näkökulmasta.


title: Kuolema

text: Muinaissuomalaisilla vainaja jatkoi elämäänsä kuoleman jälkeen Tuonelassa tai Manalassa. Buddhalaisuudessa elämä ymmärretään kärsimykseksi, ja elämän kiertokulusta voi päästä pois vain pääsemällä nirvanaan. Hindulaisuudessa ja buddhalaisuudessa kuoltuaan ihmiset ja eläimet syntyvät uudestaan jonakin toisena elävänä.


title: Kuolema

text: Lähi-idässä syntyneissä uskonnoissa, juutalaisuudessa, kristinuskossa ja islamissa, ihminen on ainutkertainen, ja kuolemansa jälkeen hänellä on mahdollisuus pelastua tai joutua kärsimykseen. Kuolemanjälkeinen elämä ei kuulunut juutalaisuuteen vielä Vanhan testamentin aikaan. Vanhan testamentin uskonnossa Jumala palkitsee hyveelliset ihmiset jo tässä elämässä. Käsitykset kuitenkin muuttuivat ajan myötä, ja Uudessa testamentissa enää saddukeuksiksi kutsuttu oppineiden ryhmä pitää kiinni käsityksestä, jonka mukaan kuolemanjälkeistä elämää ei ole.


title: 270 eaa.

text: Rooman hallussa oli nyt koko Apenniinien niemimaa.


title: Nia

text: Nia (Neuromuscular Integrative Action) on liikuntamuoto, joka kehitettiin 1980-luvun alussa USA:ssa. Nian kehittivät Debbie ja Carlos Rosas. Niassa yhdistyy Taiji, Aikido, Taekwondo, Jazz-tanssi, nykytanssi, Duncan-tanssi, jooga sekä Feldenkrais- ja Alexander-tekniikat. Suomessa Niaa on voitu harrastaa vuodesta 2003 alkaen.


title: Housut

text: Housut ovat alaraajoja paitsi jalkateriä suojaamaan tarkoitettu vaatekappale. Housujen yläosa on vyötäröllä, alaosa koostuu kahdesta lahkeesta, jotka peittävät erikseen molemmat jalat. Housut pysyvät jalassa yleensä vyön tai olkainten avulla. Usein housut kiristetään kiinni lanteisiin ja vyötärölle vetoketjun, nappien tai joustavan vyötärönauhan avulla.


title: Housut

text: Pohjoisessa ilmanalassa housuista on löytöjä pronssi- ja rautakaudelta. Housujen arvellaan kehittyneen samoihin aikoihin, kun ihminen kesytti hevosen. Ratsastettaessa nivusalue ja reisien sisäpinta joutuu alttiiksi hankauksella ja housuilla on haluttu suojata tätä aluetta. Tätä olettamusta tukee Kiinan Xinjiangista tehty vanhin arkeologinen housulöytö, joka on noin 3 000 vuotta vanha. Näissä housuissa oli nivusissa vahvike, joka vaikeutti kävelemistä, ja samassa löydössä oli muutakin ratsastamiseen liittyvää välineistöä. 1100-luvun puolivälissä miehillä oli tunikamaisten yläosien kanssa jaloissaan housut. Länsimaissa housut ovat kuuluneet miesten peruspukeutumiseen 1500-luvulta, naisille ne on hyväksytty täysin vasta 1900-luvulla. Nykyään naisille ja miehille on omat housumallinsa.


title: Housut

text: Alun perin housut olivat kaksi erillistä lahjetta. Lahkeet sidottiin yhteen pakaroita ja sukupuolielimiä ympäröineen vaatekappaleen kanssa, ja näistä kolmesta osasta muodostui yksi vaatekappale, housut, mutta sen nimi monissa kielissä säilyi monikollisena (esimerkiksi suomen kielen "housut", englannin kielen "pants" tai "trousers" sekä ruotsin kielen "byxor").


title: Housut

text: Housuja on monenlaisia. Esimerkiksi:


title: Housut

text: Metsureilla on turvahousut, joiden etuosassa on lasikuituvahvistus, jotta moottorisahan terä ei leikkaisi jalkaa yllättävissä onnettomuustilanteissa. Jääkiekkopelaajilla on pelihousut, joissa on suojauksia lentävää kiekkoa tai toisten pelaajien mailoja vastaan.


title: Mwene Mutapa

text: Mwene Mutapa (suomalaisissa kouluhistoriankirjoissa käytetään myös portugalinkielistä nimeä "Monomotapa") jatkoi Zimbabwen kuningaskunnan valtaa nykyisten Zimbabwen ja Mosambikin alueilla ja laajemminkin eteläisessä Afrikassa. Ensimmäisen hallitsijan nimi oli Mwene Mutapa (Monomatapa, Munhumutapa), ja myöhemmät hallitsijat käyttivät sitä arvonimenään.


title: Mwene Mutapa

text: Joissakin lähteissä valtiot katsotaan yhdeksi valtioksi, jonka valta jatkui 1300-luvulta 1600-luvulle


title: Mwene Mutapa

text: Alueella hallinneita muita kuningaskuntia olivat Mapungubwe (noin 1075-1220), Zimbabwen kuningaskunta (noin 1220-1450) ja Ndebele-kuningaskunta (1837–1894)


title: Pietari

text: Pietari voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:


title: Perinneruoka

text: Perinneruoka on ruokaa, jonka sisältöön, valmistamiseen, tarjoiluun ja syömiseen liittyvä tieto, tapa ja osaaminen on siirtynyt sukupolvelta toiselle.


title: Perinneruoka

text: Perinneruoat ovat tärkeä osa monien juhlapyhien, esimerkiksi joulun ja pääsiäisen viettoa. Ruoan merkitys juhlassa oli entisaikaan erityisen suuri, koska ravintoa ei aina ollut riittävästi.


title: Perinneruoka

text: Tietyn alueen keittiön määrittelevät kolme päätekijää: perusraaka-aineet, valmistustavat ja tavallisimmat mausteet. Tiettyyn kulttuuriin kasvaneet ihmiset suosivat tottumustensa mukaista ruokaa ja mieltävät tietyt ravinnoksi kelpaavat raaka-aineet epämiellyttäviksi, jos niitä ei tunneta tai pidetä hyväksyttävinä kyseisessä kulttuurissa. Ruokakulttuurit ovat syntyneet ravinnon hankintatapojen, ruoanvalmistustapojen ja nauttimistapojen yhteisvaikutuksena.


title: Perinneruoka

text: Perinneruoat eivät aina ole kovin alkuperäisiä siinä mielessä, että ne olisi keksitty kyseisellä alueella. Monet suomalaiset maaseudun ruokalajit ovat muunnelmia herrasväen vastaavista, jotka taas ovat usein peräisin Suomen ulkopuolelta. Esimerkiksi savolainen alatoopi ei välttämättä ole kovinkaan lähellä ranskalaista esikuvaansa. Nykyisin tarjottavat perinneruoat ovat myös nykyihmisen makuun ja nykyajan valmistustapoihin sopeutettuja. Esimerkiksi muikun ja monien muiden pilaantuvien elintarvikkeiden perinteinen säilömistapa oli hapattaminen, joka ei vastaa nykymakua.


title: Perinneruoka

text: Suomessa toteutettiin vuosina 1984–1988 suuri pitäjäruokaprojekti, jota johti tv-kokkina tunnetuksi tullut Jaakko Kolmonen innostuttuaan savolaisen kotiseutuneuvos Bertta Räsäsen alkuperäisajatuksesta. Keskeisesti mukana oli myös Marttaliitto. Jokaiselle kunnalle, myös sodissa rajan taa Karjalaan jääneelle, valittiin yksi tai useampi vain sille tyypillinen ruokalaji. Joistakin ruoista tuli kilpailua kuntien välille: muurinpohjaletut hyväksyttiin kahden kunnan nimikkoruoaksi, klimppisoppa yli kolmenkymmenen. Projektin myötä syntyi vuonna 1988 julkaistu kirja "Kotomaamme ruoka-aitta: Suomen, Karjalan ja Petsamon pitäjäruoat".1980-luvun alkupuolella Savossa äänestettiin jokaiselle kunnalle omat nimikkoruoat:


title: Perinneruoka

text: 1980-luvun alkupuolella Savossa äänestettiin jokaiselle silloiselle kunnalle omat nimikkoruoat:


title: Gangnihessou

text: Gangnihessou oli ensimmäinen perinteisistä "Dahomeyn kahdestatoista kuninkaasta". Gangnihessou on todennäköisesti hallinnut vuoden 1620 aikoihin. Hänen symboleinaan olivat miespuolinen gangnihessou-lintu, rumpu ja heitto-/metsästystikut. Ei ole täysin varmaa oliko hän historiallisesti kuninkaan asemassa. Hän on voinut olla pelkkä vaikutusvaltainen johtaja, joka käytti neuvonsa voimaa johtaakseen kommuuninsa asioita hänen nuoremman veljensä, Dakodonoun kautta — jota selkeästi pidettiin elämänsä ajan kuninkaana.


title: Salausprotokolla

text: Salausprotokolla on tietoliikenneprotokolla, jolla tietoliikenne salataan käyttäen jotain salakirjoitusmenetelmää. Salaus puretaan saavuttuaan kohteeseen avaimella, jolloin sen tieto saadaan avattua. Maailmalla on käytössä useita eri protokollia ja ne toimivat erilaisin tavoin. Salausprotokolla voi viitata yksittäiseen menetelmään, kuten Diffie-Hellman avaintenvaihtoprotokollaan tai sitten kokonaiseen ratkaisuun, jolla turvataan erityisesti tietoliikennepakettien kulku:


title: ESP

text: ESP voi tarkoittaa seuraavia:


title: Ike

text: Ike tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Pää

text: Pää () on selkärankaisilla ruumiinosa, jossa tavallisesti sijaitsevat aivot sekä tärkeimmät aistit kuten näkö-, kuulo-, tasapaino-, maku- ja hajuaisti. Päälle antaa muodon kallo, joka suojaa aivoja. Ihmisvauvoilla kallo on avoin päälaella, mutta kasvaa iän myötä umpeen. Tätä kutsutaan myös aukileeksi.


title: Pää

text: Useimpien eläinten päähän kuuluvat korvat, nenä, silmät ja suu. Ihmisen pään etuosaa sanotaan kasvoiksi. Aikuisen ihmisen pää painaa noin 4,5-5 kiloa.


title: Pää

text: Ihmiset syntyvät yleensä pää edellä. Vauvan pää on muun ruumiin kokoon nähden paljon kookkaampi kuin aikuisella.


title: Jonathan Melvoin

text: Jonathan Melvoin (6. joulukuuta 1961 – 12. heinäkuuta 1996) oli kiertävä kosketinsoittaja The Smashing Pumpkins -yhtyeessä heidän maailmankiertueensa "Mellon Collie and the Infinite Sadness" aikana.


title: Jonathan Melvoin

text: Melvoin kuoli New Yorkissa heroiinin yliannostukseen, jota hän oli käyttänyt yhdessä rumpali Jimmy Chamberlinin kanssa. Smashing Pumpkinsia ei kutsuttu Melvoinin hautajaisiin. Melvoinia jäivät suremaan vaimo ja lapsi.


title: SQLite

text: SQLite on relaatiotietokantajärjestelmä. Se on toteutettu pienenä (~225 kt) C-kirjastona. Toisin kuin monet muut relaatiotietokannat, koko SQLite-järjestelmä linkitetään sitä käyttävään sovellukseen, joten erillistä ODBC-yhteyttä, tietokannanhallintaohjelmaa tai tietokantapalvelinta ei tarvita. Itse tietokanta voidaan pitää kokonaan tietokoneen muistissa, tai tallentaa yhteen tiedostoon, joka lukitaan transaktioiden ajaksi. SQLite soveltuu tämän takia erityisesti tietokantajärjestelmän lisäämiseen sovellusohjelmiin.


title: SQLite

text: SQLite tukee suurinta osaa SQL-kielen SQL-92-standardista. Standardista puuttuvia osia ovat esimerkiksi viiteavaimet, joten SQLite ei valvo ACID-mallin yhdenmukaisuussääntöä, mutta muut osat ACIDista on toteutettu. SQLite käyttää epätavallista tietotyyppijärjestelmää: kun useimmissa tietokannoissa tyyppi on sarakekohtainen, SQLitessä tyyppi on arvokohtainen; SQLiteä voikin kuvata dynaamisesti tyypitetyksi tietokannaksi staattisesti tyypitetyn sijaan. SQLiten tietokannan sarakeleveyksiä ei myöskään tarvitse määrittää kiinteästi jolloin tietokanta varaa muistia vain sen verran kuin sen sisällä oleva data edellyttää. Tekstimuotoiset tietotyypit tallennetaan oletuksena UTF-8-koodattuna.


title: SQLite

text: SQLite-kirjasto on public domain -ohjelmisto, joten sitä voidaan muokata ja levittää vapaasti ja se voidaan linkittää kaikkiin ohjelmistoihin ilman erillistä lupaa. Ohjelmiston kehittäjä D. Richard Hipp myy lisäksi koulutusta, tukea ja lisäosia.


title: SQLite

text: SQLiteä käytetään monissa avoimen lähdekoodin projekteissa, kuten Mozilla Firefoxissa.


title: Ufologia

text: Ufologia tai ufotutkimus on tutkimusala, joka tutkii havaintoja ja väitteitä tunnistamattomista lentävistä esineistä ("Unidentified Flying Object", Ufo) ja niihin liittyvistä ilmiöistä.


title: Ufologia

text: Ufologia ei ole kansainvälisen tiedeyhteisön tieteelliseksi hyväksymä tutkimusala. Alalla toimii sekä selkeästi tieteellisyyteen pyrkiviä tutkijoita että perustelemattomia näennäistieteellisiä väitteitä esittäviä kirjoittajia, ja kaikkea tältä väliltä.


title: Ufologia

text: Ufologian tutkimuskohteena ovat enimmäkseen ihmisten havainnot. Havaintojen taustalta etsitään selityksiä. Yleisimpiä selitysperustoja ovat tunnetut sää- ja valoilmiöt, ilmailuvälinehavainnot, havaintopsykologiaan ja sosiaalipsykologiaan perustuvat selitysmallit, uskonnolliset ja yliluonnolliset selitysmallit sekä teoriat maapallon ulkopuolelta tulleista avaruusaluksista.


title: Ufologia

text: Ufotutkimusta ei tule sekoittaa astrobiologiaan, joka tutkii tieteellisesti elämän syntyä, kehitystä ja mahdollisuuksia maailmankaikkeudessa. Sen keskeisiin ongelmiin kuuluu muun muassa elämän edellytysten tutkiminen Maan ulkopuolella.


title: Ufologia

text: UFO-havaintojen lisäksi ufologian alalla jotkut ovat kiinnostuneet aiheista kuten viljapeltoympyrät (engl. 'crop circles'), karjaan kohdistuneet teurastukset ja silpomiset, sieppaamiset ja ohjelmointi, Roswellin ufo-tapaus 1947 ja Majestic 12-asiakirjat.


title: Ufologia

text: Suomalainen filosofian tohtori Jaakko Närvä arvioi uskontotieteen väitöskirjassaan "Ufologia ja ufokokemukset uskonnollisina ilmiöinä - Teoreettinen tutkimus", että ihmisten kokemukset ufoista ja ufologia tutkimus ovat suurimmaksi osaksi uskontoa ja vain pieneltä osalta jotain muuta. Närvän mukaan ufologia ja ufokokemukset voidaan uskontohistoriallisesti selittää länsimaisen esoterian, kristillisyyden ja kansanuskon jatkumona. Erityisesti ufokokemuksilla on paljon yhtäläisyyksiä kansanuskonnollisiin perinteisiin, kuten keijuperinteellisiin ja šamanistisiin aineistoihin.


title: Ufologia

text: Närvän mukaan ufohavaintoja voidaan selittää psykologisesti erilaisten virhetulkintakohteiden ja havaintopsykologisten tekijöiden yhteisvaikutuksilla. Voimakkaat ufokokemukset, kuten ufosieppaukset, selittyvät hallusinaatiolla, unihalvauksilla, fantasiointitaipumuksilla ja valemuistoilla. Tällaisiin tavanomaisiin selityksiin Närvä perustaa väitteensä, että suurimmaksi osaksi ufohavainnoista tehdyt spekulatiivisemmat tulkinnat ovat ufouskonnollisuutta ja niihin uskovat havaitsijat sekä ufologit ufouskovaisia. Lisäksi Närvän mukaan jo havaintokokemuskin on sen käsitteellistämisen osalta pääosin uskonnollinen prosessi. Uskonnon hän määrittelee tavanomaista laajemmin intuition vastaisina oletuksina.


title: Ufologia

text: Ryhmäkokemukset johtuvat Närvän väitöskirjan mukaan pienryhmäsuggestiosta, sosiaalisesta paineesta ja syyllisyydestä tarinan kuvitteellisuuden paljastamista kohtaan.


title: Ruotsalainen

text: Ruotsalainen voi tarkoittaa seuraavia:


title: Lappalaiset

text: Lappalaiset-nimitystä käytettiin entisaikaan, ainakin keskiajalta lähtien, sisä-Suomen ja yleisemmin Fennoskandian maanviljelysalueiden ulkopuolella asuneesta, liikkuvaa pyyntikulttuuria harjoittaneesta väestöstä. Näitä lappalaisia on asunut jopa eteläisessä Suomessa ja Ruotsissa havumetsävyöhykkeen etelärajalla asti. Nimitys lappalaiset on perinteisesti yhdistetty saamelaisiin. Nykyisinkin saamelaisia kutsutaan joskus lappalaisiksi, vaikka monet pitävät nimitystä loukkaavana. Ei kuitenkaan ole varmaa, että kansanperinteen ja vanhojen kirjallisten lähteiden tuntemilla lappalaisilla olisi viitattu aina nimenomaan saamelaisten esi-isiin. Historiantutkija Jukka Korpelan mukaan keskiajan kirjallisissa lähteissä ”lappalaiset” oli yleisnimitys erämaaseutujen asukkaille, jotka eivät todellisuudessa olleet kielellisesti, kulttuurisesti tai elinkeinoiltaan yhdenmukaista joukkoa. Kysymys on kuitenkin mutkikas, sillä saamen kieleen palautuvaa paikannimistöä voidaan toisaalta osoittaa Etelä-Suomestakin. Myös saamen kielestä peräisin olevia lainasanoja on Ante Aikion tutkimusten mukaan Oulujoen eteläpuolella puhutuissa suomen murteissa suuri määrä todistamassa saamen kielen ja saamelaisten läsnäolosta Keski- ja Etelä-Suomessa. Lappi/lappalaiset on ainoa nimitys, joka on Suomessa riittävän laajalti tunnettu sopiakseen muinaisten saamelaisten nimitykseksi. Sanan merkityksen hämärtyminen liittyneekin vasta siihen aikatasoon, kun suomalaisheimot keskiajalla levisivät pohjoiseen päin assimiloiden itseensä näitä lappalaisia.


title: Lappalaiset

text: Sana Lappi saattoi alun perin tarkoittaa lähinnä syrjäisessä sisämaassa olevaa paikkaa. Samaan tapaan terän syrjää kutsuttiin "lappeeksi". Syrjäinen Lappi oli keskeisen rintamaan vastakohta. Yhteisöt saattoivat kutsua erämaiksi niitä Lapin alueita, jotka olivat yhteisön vakiintunutta eränkäyntialuetta. Sanat "lappi" ja "lappea" eivät kuitenkaan ole minkäänlaisessa luonnollisessa johtosuhteessa toisiinsa - suomen kielessä ei ole johdinaineksia, joiden perusteella sanat voisivat liittyä toisiinsa. Siksi onkin perusteltu lappi-sanan ja nimityksen skandinaavista laina-alkuperää (< muinaisruotsin "lappir", joka olisi puolestaan käännös saamelaisten harvinaisesta omakielisestä nimityksestä).


title: Lappalaiset

text: Ruotsissa sanaa "Lapp" on puolestaan pidetty lainana suomesta, joten väittämä skandinaavisesta alkuperästä on kyseenalainen.


title: Lappalaiset

text: Eri karjalaisryhmät ovat käyttäneet lappalaiset-nimitystä sekä itsestään että toisistaan. Esimerkiksi Itä-Karjalassa pohjoisempana asuvia ihmisryhmiä on nimitetty lappalaisiksi aivan viime aikoinakin, vaikka nämä eivät saamelaisia olekaan. Samoin Suomessa Etelä-Karjalan Lappeen kihlakunnan asukkaiden oma perinteinen nimitys on "lappalaiset", jota myös naapurit ovat käyttäneet Idässä esimerkiksi lyydiläiset kutsuvat pohjoispuolellaan asuvia eteläkarjalaisia lappalaisiksi. Vienalaiset erottivat kaksi eri Lappia. Nykyisin Lappina tunnettua aluetta he kutsuivat nimellä "Tulilappi", ja siellä asuvat saamelaiset tunnettiin ”tulilappalaisina”. Lapiksi he taas kutsuivat Vienassa ja jonkin verran Vienasta itään ja pohjoiseen sijaitsevia eränkäyntialueitaan.


title: Lappalaiset

text: Maanviljelyn yleistyessä nykyisen saamelaisalueen eteläpuolella asuvat lappalaiset sulautuivat vähitellen muuhun väestöön. Muutamat Etelä-Suomen paikannimet (esimerkiksi Lappi, Lapinniemi ja Lapinjärvi) viittaavat eteläisiin lappalaisiin. Saamelaisperäisiä paikannimiä tavataan lähes koko Suomessa, mutta ne lisääntyvät pohjoisemmaksi mentäessä.


title: Lappalaiset

text: Suomen lappalaisväestön on kartoittanut viimeksi Lapin komitea 1940-luvun lopussa, ja kukin yksilö sijoitettiin komiteanmietinnön liitteenä olevaan karttaan. Tiedot kerättiin yleensä seurakunnittain, joissa kirkkoherra laati luettelon seurakuntansa lappalaisista. Saamelaisalueella lappalaiset-nimitystä pidettiin halveksivana, ja sen tilalle tuli nimitys saamelaiset, jolla tarkoitettiin samaa väestöä kuin komiteatyössä kartoitettua. Vuoden 1952 mietinnössään Lapin komitea käyttää kuitenkin jo nimitystä saamelaiset. Suomen saamelaisväestö selvitettiin sitten monipuolisesti 1960-luvun alussa, ja tämän selvityksen pohjalta on syntynyt nykyisten saamelaiskäräjävaalien äänestysluettelo. Kun nimitys lappalaiset jäi ikään kuin vapaaksi, monet Inarin ja Enontekiön suomalaissukujen jäsenet alkoivat kutsua itseään lappalaisiksi.


title: Lappalaiset

text: Nimitystä lappalaiset ei pidä käyttää Lapin nykymaakunnan alueella asuvista tai sieltä kotoisin olevista (suomalaisista) henkilöistä, vaan oikea termi heistä on "lappilaiset".


title: Gaeilgeoir

text: Gaeilgeoir on iirin kielen harrastaja. Gaeilgeoir on iirin sana, joka tarkoittaa iiriä puhuvaa henkilöä. Alkujaan sanalla tarkoitettiin kielen äidinkielistä puhujaa, mutta nykyään pikemminkin kielen harrastajaa, joka ei puhu sitä äidinkielenään. Syntyperäisten keskuudessa sanalla on hieman ironinen kaiku, koska sillä voidaan nimenomaan vihjaista, että asianomainen ei hallitse iiriä kovin hyvin. Irlannin englannissa voidaan iirin kieltä hyvin osaavasta henkilöstä käyttää myös nimitystä "Ireeshian". Joskus tämän iirinkielisen sanan näkee englanninkielisissä yhteyksissä myös muodossa "Gayligore".


title: Gaeilgeoir

text: Gaeilgeoir-käsite lähes nykyisessä merkityksessään syntyi 1893, kun Douglas Hyde perusti Conradh na Gaeilge -järjestön edistämään iirin kieltä nimenomaan puhuttuna nykykielenä - aiemmat kieltä puolustaneet hankkeet olivat keskittyneet klassisen iirinkielisen runouden keräämiseen ja säilyttämiseen jälkipolville. Pitkään gaeilgeoirit yhdistettiinkin juuri tähän järjestöön ja sen jäsenistöön, mutta nykyään iirinkielisyysliikkeen järjestökenttä on selvästi laajempi.


title: Gaeilgeoir

text: Gaeilgeoir-käsitteen alakäsitteinä on pidettävä sellaisia ilmauksia kuin "Fíor-Ghael" ja "lá breá".


title: Gaeilgeoir

text: Fíor-Ghael eli "tosigaelilainen" tarkoittaa, kuten muuan gaeilgeoir asian määritteli, "Gaeilgeoir with attitude". Tosigaelilainen ei ainoastaan harrasta iirin kieltä, vaan pyrkii myös olemaan harras (ja konservatiivinen) katolinen sekä seuraa ennen muuta Gaelic Athletic Associationin puitteissa harrastettuja urheilulajeja, kuten hurlingia ja gaelilaista jalkapalloa. Tosigaelilaisten vaikutusvalta iirinkielisyystoiminnassa alkoi luultavasti heikentyä samaan aikaan kun Irlanti muutenkin avautui maailmalle kuusikymmenluvun kulttuurimurroksen myötä. Kuitenkin Irlannissa on yhä ihmisiä, jotka pitävät kaikkia gaeilgeoireja vanhoillisina tosigaelilaisina, ja iirinkielisyysliike joutuukin ponnistelemaan lähes työkseen irti tästä maineesta. Iirin kielen yhteiskunnallista asemaa Irlannissa tutkinut Camille O'Reilly pitää tosigaelilaiskliseetä osana sitä, mitä hän kutsuu "kuolleen kielen diskurssiksi": kyseessä on puhetapa, joka pyrkii leimaamaan iirin auttamattomasti kuolleeksi kieleksi ja sen puhujat osaksi konservatiivisten voimien salaliittoa, joka estää Irlantia kehittymästä "moderniksi" maaksi. Tähän puhetapaan kuuluu myös gaeilgeoirien esittäminen IRA:n terroristeina tai näiden myötäilijöinä.


title: Gaeilgeoir

text: Lá breá tarkoittaa "kaunis päivä", tai vapaammin käännettynä "kaunis ilma tänään". Syntyperäisillä, Irlannin länsirannikon kylissä asuvilla iirinpuhujilla on tapana kutsua tällä pilkkanimellä henkilöitä, jotka eivät osaa sanoa iiriksi muuta kuin "kaunis ilma tänään".


title: Gaelic Athletic Association

text: Gaelic Athletic Association (iiriksi "Cumann Lúthchleas Gael") on irlantilainen urheilujärjestö, joka pyrkii edistämään kansallisten urheilulajien, kuten hurlingin ja gaelilaisen jalkapallon harrastusta. Järjestön perusti Michael Cusack (Mícheál Ciosóg) vuonna 1884.


title: Hurling

text: Hurling (iiriksi "iomáin" tai "iománaíocht"), suomeksi myös irlantilainen nurmipallo, on irlantilainen pallopeli. Pallosta käytetään iirinkielistä nimitystä "sliotar" (kirjoitustapa "sliothar" ei ole ainakaan Niall Ó Dónaillin suuren iiri-englanti -sanakirjan mukainen), maila on "camán". Kentällä on kummastakin joukkueesta viisitoista pelaajaa, joista kuusi hyökkääjiä, kuusi puolustajia, kaksi keskikenttäpelaajia ja yksi maalivahti. Varamiehiä saa olla enintään kolme. Pisteitä voidaan saada laukaisemalla sliotar joko maalitolppien välistä, mutta verkon ylitse (yksi piste) tai saamalla se osumaan verkkoon (kolme pistettä).


title: Hurling

text:
Naisten hurlingia kutsutaan nimellä camogie, iiriksi "camógaíocht". Tämä tulee naisten hurling-mailaa tarkoittavasta sanasta "camóg". Tyttöjen camogie-harrastus on Irlannissa hyvin levinnyttä, joten hurling-mailaa kantava sisäoppilaitoksen pikkutyttö on Irlannissa yleinen näky.
Hurling on suosittu, vauhdikas ja näyttävä peli, mutta loukkaantumisriskit ovat suuret, ja lajin "verisyyttä" on Irlannissa jonkin verran arvosteltu. Aika ajoin myös pelaajien kurittomuus ja tappelut kentällä ovat herättäneet pahennusta jopa lajin harrastajien omissa riveissä.


title: Hurling

text: Gaelic Athletic Assosiationin organisoimia muita lajeja ovat gaelic football, handball ja rounders.


title: Hurling

text: Skotlantilaisten pelaama samankaltainen peli on nimeltään shinty.


title: Jousivakio

text: Jousivakio on vakio (symboli k, yksikkö N/m), joka kertoo jousen jäykkyyden ts. kuinka vahvasti se pyrkii palautumaan tasapainoasemaansa.


title: Jousivakio

text:
Vakiota tarvitaan jousen aiheuttaman voiman F sekä jousen potentiaalienergian U laskemisessa. Kun jousta on muutettu tasapainoasemastaan matka x (huom! pätee sekä venytykseen että puristukseen), jousi aiheuttaa kappaleeseen voiman (Hooken laki)
F = -kx
Kappaleen potentiaalienergia jousessa on tällöin
U = ½kx


title: Jousivakio

text: Jousivakion mittaaminen ja laskeminen onnistuu melko helposti, kun jousen aiheuttama voima tunnetaan. Esimerkiksi kun kappale asetetaan roikkumaan jousesta, uudessa tasapainoasemassa jousen aiheuttama voima on sama kuin painovoima, ts. F = mg, jossa m on kappaleen tunnettu massa ja g on painovoiman aiheuttama kiihtyvyys. Tämän ja yhtälön F = -kx avulla saadaan yhtälö mg = -kx. x eli jousen venymä tulee mitata. Näin jousivakio on k = -mg/x. Tämä testi olettaa itse jousen olevan täysin painoton, joten se soveltuu tilanteeseen, jossa kappaleen massa on suuri jousen massaan nähden.


title: Jousivakio

text: Jousivakio on nimestään huolimatta käytössä fysiikassa myös sellaisissa harmonisissa värähtelijöissä, joita ei kutsuta jousiksi.


title: Ihmistyyppi

text: Ihmistyyppi saattaa tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Samuel Morse

text: Samuel Finley Breese Morse (27. huhtikuuta 1791 Charlestown – 2. huhtikuuta 1872 New York) oli skotlantilais–yhdysvaltalainen keksijä ja taidemaalari. Morse on tunnettu lennättimen ja morseaakkosten kehittämisestä.


title: Samuel Morse

text: Samuel Morse syntyi Charlestownissa Massachusettsissa. Hän oli pastori Jedidiah Morsen ja Elizabeth Ann Breese Morsen perheen ensimmäinen lapsi. Philips Academyn jälkeen Samuel Morse lähti Yalen yliopistoon. Samuel ansaitsi rahaa maalaamalla muotokuvia. Vuonna 1810 hän valmistui Yalesta.


title: Samuel Morse

text: Yliopiston jälkeen Morse omistautui kuvataiteelle. Englannin kuninkaallinen akatemia antoi kunniamaininnan vasta 22-vuotiaan Morsen maalaukselle "Kuoleva Herkules", joka tällä hetkellä kuuluu Yalen yliopiston kokoelmiin. Morse perusti ateljeen Broadwaylle New Yorkiin, mutta ajautui rahahuoliin. Niistä huolimatta hän perusti yhdessä muiden taiteilijoiden kanssa sittemmin suureen maineeseen nousseen New Yorkin valtiollisen taideakatemian.


title: Samuel Morse

text: Morse teki vuonna 1832 matkan Eurooppaan taiteilijana, ja paluumatkalla hän kuuli muiden matkustajien keskustelevan sähköstä ja siitä, miten nopeasti sähkö kulkee johdinta pitkin. Morse keksi, että jos johdinta pitkin kulkeva sähkövirta katkaistaan ja kytketään jälleen, syntyy kipinä, ja näiden kipinöiden rytmityksellä voidaan luoda savumerkkejä vastaava kieli. Toimiessaan yliopiston kuvataiteen professorina Morse esitteli lennättimen 1837 ja vuonna 1838 järjestelmän, joka sai nimen Morse-aakkoset.


title: Samuel Morse

text: Morse oli avoimesti antikatolilainen ja kirjoitti New York Observer -lehteen että Itävallan hallitus tukee rahallisesti katolisten maahanmuuttoa Yhdysvaltoihin, jotta katoliset saisivat enemmän päätösvaltaa Yhdysvalloissa.


title: Objekti

text: Objekti (lat. "obiectum" ’eteen heitetty’, ’vastaan asetettu’) voi tarkoittaa seuraavia asioita:


title: Giljotiini

text: Giljotiini () on mekaaninen mestauslaite, jossa putoava terä katkaisee kuolemaantuomitun kaulan.


title: Giljotiini

text: Giljotiinin isänä pidetään ranskalaista lääkäriä Joseph-Ignace Guillotinia (1738–1814), jonka mukaan se sai nykyisen nimensä. Guillotin ei keksinyt giljotiinia, sillä samalla periaatteella toimivia teloituslaitteita oli tunnettu jo vuosisatoja aiemmin, mutta hänen vaikutuksestaan se otettiin käyttöön Ranskan vallankumouksen aikana ja se muodostui yhdeksi vallankumouksen tunnetuimmista symboleista. Giljotiinia käytettiin teloituksiin useissa Euroopan maissa aina 1970-luvulle saakka.


title: Giljotiini

text: Giljotiinin tapaisia teloituslaitteita on esiintynyt jo ennen uutta aikaa; niistä ensimmäisten arvellaan olleen persialaista keksintöä. 1200-luvulla Italiassa tunnettiin "mannaia"-niminen teloituslaite, johon aateliset olivat oikeutettuja. Tällaisella teloitettiin vuonna 1268 Napolissa viimeinen Hohenstaufen-suvun edustaja, Schwabenin herttua Konradin, Tagliacozzon taistelun jälkeen. Britteinsaarilla käytettiin keskiajalta lähtien samanlaisia teloituslaitteita, joita kutsuttiin Englannissa nimellä "Halifax Gibbet" ja Skotlannissa nimellä "Scottish Maiden" eli skotlantilainen neitsyt. Saksassa ”esigiljotiinista” käytettiin nimeä "Fallbeil". 1700-luvulla hollantilaiset teloittivat vastaavanlaisella laitteella orjia siirtomaissaan. Ennen Ranskan vallankumousta nämä laitteet eivät kuitenkaan olleet yleisessä käytössä.


title: Giljotiini

text: Ranskan suuren vallankumouksen aikana kansalliskokousedustaja, tohtori Joseph-Ignace Guillotin esitti vuonna 1789 ajatuksen ”yksinkertaisen laitteen” rakentamisesta teloitusten hoitamiseksi. Näin voitaisiin taata kaikille kuolemaantuomituille samanlainen, säätyasemasta ja pyövelin taidoista riippumaton, mahdollisimman nopea ja tuskaton loppu. Tuohon saakka vain aatelisilla oli ollut oikeus teloitukseen mestaamalla, kun taas aatelittomat hirtettiin tai tapettiin muilla vielä julmemmilla tavoilla. Lisäksi pyövelit tekivät usein virheitä miekalla ja kirveellä mestatessaan. Vuonna 1791 teloittamisen yhteydessä tapahtunut kidutus kiellettiin Ranskassa ja kuolemanrangaistuksen täytäntöönpano määrättiin kaulan katkaisuksi.


title: Giljotiini

text: Saksalaissyntyinen pianonrakentaja Tobias Schmidt suunnitteli ensimmäisen modernin giljotiinin. Prototyypin hyväksyi käyttöön tohtori Antoine Louis. Laitetta kutsuttiin aluksi "pikku Louisoniksi", mutta sille vakiintui nopeasti nimi "guillotine" kuolemanrangaistuksen tuskattomammaksi tekemistä ideoineen ja puolustaneen Guillotinin mukaan. 25. huhtikuuta 1792 sen ensimmäinen uhri, maantierosvo ja ryöstömurhaaja Nicolas Jacques Pelletier, menetti päänsä giljotiinissa.


title: Giljotiini

text: Vallankumouksen tuoman näennäisen vapauden vaihduttua hirmuhallinnoksi giljotiini katkaisi pään jopa 30 000 ranskalaiselta, mukaan lukien kuningas Ludvig XVI, hänen puolisonsa Marie-Antoinette, vallankumousjohtajat Georges Danton ja Pierre Vergniaud – ja lopulta ahkerimmin kuolemantuomioita jaellut vallankumouksellinen Maximilien Robespierre. Suurin osa hirmuhallinnon uhreista tuomittiin epämääräisin perustein. Pelkästään yritys paeta Ranskasta toi monille viattomille kuolemantuomion. Levottomuuksien aikaan naisten muodissa yleistyivät giljotiiniin tuomittujen naisten teloituksessa käyttämää alusasua muistuttava mekko ja niskan paljastava nutturakampaus. Aatelisten alkaessa loppua alettiin teloittaa heidän palvelusväkeään ja palkollisiaan: vallanpitäjille oli tärkeää viihdyttää kansaa ja kiinnittää sen huomio pois todellisista ongelmista.


title: Giljotiini

text: Vasta Napoleonin vaikutusvallan kasvu ja lopulta hänen suorittamansa sotilasvallankaappaus lopetti "verijuhlat", kuten tapahtumia ulkomailla nimitettiin ivallisesti. Sotilaallisesti ajattelevan Napoleonin mukaan ainoa inhimillinen teloitusmenetelmä oli teloitusryhmän suorittama yhteislaukaus. Ennen kaikkea näin vältyttiin kansanjoukkoja kiihottavilta verisiltä näytelmiltä, jollaiset johtivat kuolemankierteeseen hirmuvallan aikana.


title: Giljotiini

text: Giljotiiniteloitukset eivät myöskään olleet osoittautuneet teknisesti ongelmattomaksi. Vaikka giljotiinin tarkoituksena oli tehdä teloituksesta mahdollisimman humaani, todellisuus oli usein aivan muuta: alkuaikoina giljotiinit oli usein rakennettu väärin johtuen virallisten rakennusohjeiden puuttumisesta. Terä pudotettiin usein liian matalalta, tai se oli valmistettu ala-arvoisesta metallista ja tylsyi nopeasti. Siten yksi isku ei välttämättä riittänytkään pään irrottamiseen. Toisinaan kauhistunut teloitettava pääsi liikkumaan, joten terä osuikin takaraivoon tai hartioihin. Giljotiinin alkuongelmat saatiin ratkaistua vasta 1820-luvulla, jolloin se vakiintui yksinomaiseksi teloitustavaksi Ranskassa.


title: Giljotiini

text: Toisin kuin suosittu legenda väittää, tohtori Joseph-Ignace Guillotinia ei teloitettu giljotiinilla vallankumouksen aikana, vaan hän kuoli luonnollisen kuoleman 1814.


title: Giljotiini

text: Modernia giljotiinia on käytetty paitsi Ranskassa, myös Ranskan siirtomaissa, sekä muun muassa Italiassa, Saksassa ja Ruotsissa.