title: Liha

text: Liha jaetaan "punaiseen" ja "valkoiseen" lihaan. Punaisella lihalla tarkoitetaan yleensä naudan, sian, lampaan, poron ja hirven lihaa. Valkoisella lihalla tarkoitetaan siipikarjan, kuten broilerin ja kalkkunan lihaa. Joissakin maissa, kuten Australiassa ja Yhdysvalloissa, sianliha luokitellaan valkoiseksi lihaksi ja punaisella lihalla tarkoitetaan yksinomaan märehtijöistä saatavaa lihaa.


title: Liha

text: Kalojen ja äyriäisten lihasta käytetään suomen kielessä yleisesti nimityksiä "kala" ja "äyriäiset". Joskus käytetään myös nimitystä "hedelmäliha", mutta tällöin tarkoitetaan hedelmien maltoa. Mallosta puhuttaessa sanaa liha ei yleensä käytetä yksinään ilman viittausta hedelmään.


title: Liha

text: Valtaosa länsimaissa kulutetusta lihasta on sianlihaa, naudanlihaa tai lampaanlihaa. Joissakin Euroopan maissa ja muuallakin myös hevosenlihaa, vuohenlihaa ja peuranlihaa käytetään säännöllisesti. Myös muita nisäkäslajeja käytetään ravinnoksi eri puolilla maailmaa riippuen niiden saatavuudesta ja paikallisista tavoista. Esimerkiksi hylje ja jääkarhu ovat tärkeitä inuitien ruokavaliossa; kirahvi, sarvikuono, virtahepo ja norsu joidenkin Keski-Afrikan heimojen ruokavaliossa; Australian aboriginaalit käyttävät kengurunlihaa; Kaakkois-Aasiassa koira ja kissa kuuluvat ruokavalioon; aavikkoalueilla yleinen kameli tarjoaa paikallisille tärkeän ravinnonlähteen ja valaat ovat kuuluneet japanilaisten ja norjalaisten ruokavalioon.


title: Liha

text: Lihaa saadaan myös riistaeläimistä kuten hirvistä, metsäkauriista, metsäjäniksistä ja linnuista sekä kaloista. Myös matelijoiden, kuten alligaattorin ja käärmeiden lihaa käytetään paikoin ihmisravinnoksi.


title: Liha

text: Arkeologiset löydöt osoittavat, että liha on aina historian alkuhämäristä kuulunut "Homo"-suvun edustajien ruokavalioon. Alkuaan ihmisen esi-isät ovat saaneet käyttämänsä lihan todennäköisesti eläimistä, jotka ovat kuolleet tapaturmaisesti tai vanhuuttaan. Myöhemmin ihmissuvun edustajat oppivat tarkoituksellisesti metsästämään eläimiä ravinnoksi ja tykötarpeiksi. Sosiaalisten taitojen kehittyessä myös metsästystavat monimutkaistuivat. Varhaiset löydökset antavat viitteitä siitä, että jo nykyihmisen edeltäjät osasivat hyödyntää maastonmuotoja, kuten rotkoja ja jyrkänteitä, riistanajossa.


title: Liha

text: Tämän metsästys-keräilykulttuurin edustajia olivat jo neandertalinihminen "(Homo neanderthalensis)" ja "Homo erectus", jolla oli jo melko kehittynyt metsästyskulttuuri, kuten useat arkeologiset löydöt osoittavat. Nykyisiä lihaeläinlajeja, eli nautoja "(Bos taurus)", sikoja "(Sus domesticus)" ja lampaita "(Ovis aries)" ei tosin silloin vielä ollut, vaan saaliseläiminä olivat monen muun lajin lisäksi näiden esi-isät alkuhärkä "(Bos primigenius)", villilammas "(Ovis ammon)" ja villisika "(Sus scrofa)". Metsästyksestä on arkeologisia todisteita jopa ajalta 500 000 eaa.


title: Liha

text: Kuitenkin vasta nykyihminen "(Homo sapiens)" keksi ottaa kiinni villieläimiä ja kesyttää niitä omiin tarpeisiinsa. Välivaiheena voidaan pitää paimentolaisuutta (vähintään 7000 eaa.), jossa ihmiset kaitsivat ja seurasivat kesyjä tai puolikesyjä eläimiä aina uusille alueille näiden kulloistenkin ravinnontarpeiden mukaan. Toden teolla eläinten kesyttäminen ja etenkin tietoinen eläinten jalostaminen haluttujen ominaisuuksien aikaansaamiseksi sai alkuunsa vasta pysyvän maanviljelyn kehityttyä, noin 5000 eaa.


title: Liha

text: Kaikki tärkeimmät nykyiset lihantuotantoeläimet – sika, kana, nauta ja lammas – on aikojen kuluessa jalostettu villeistä kantamuodoista. Jalostuksella on pyritty ja pyritään voimistamaan eläinlajissa haluttuja piirteitä. Sika on nykyisistä kotieläimistä puhtaimmin vain lihatuotantoon jalostettu eläin. Naudalla ja lampaalla sen sijaan on erotettavissa vähintään kaksi jalostuslinjaa. Nautaa on jalostettu sekä maitokarjaksi, että lihakarjaksi ja lammasta sekä villantuotantoon, että lihantuotantoon. Tämän jalostustyön seurauksena ovat vähitellen muotoutuneet nykyiset kotieläinrodut.


title: Liha

text: Kaikki nykyiset sikarodut on jalostettu villisioista, pääasiassa kahdesta alalajista, Euroopassa esiintyvästä villisiasta ("Sus scrofa scrofa") ja itäisessä Aasiassa esiintyvästä juovasiasta ("Sus scrofa vittatus"). Sikojen kesytys kotieläimiksi tapahtui aikaisintaan vasta pysyvän maatalouden kehityttyä neoliittisella kaudella. Todisteita sian pitämisestä kotieläimenä löytyy tosin vasta noin 2500 eaa. nykyisen Unkarin ja Turkin alueilta. Kreikkalais-roomalaiselle kulttuurille sika oli jo tärkeä lihantuotantoeläin, jonka lihaa suolattiin ja savustettiin sekä käytettiin makkaran valmistukseen.


title: Liha

text:
Nykyiset kesynaudat voidaan jakaa kahteen ryhmään, eurooppalaistyyppiseen nautaan ("Bos taurus") sekä Afrikassa ja Aasiassa yleiseen kyttyräselkäiseen nautaan ("Bos indicus"). Nämä molemmat polveutuvat alkuhärästä ("Bos primigenius"), joka kesytettiin
noin 5000 eaa. Kesytetystä kyttyräselkäisestä naudasta löytyy todisteita Mesopotamiasta ajalta noin 4500 eaa. ja eurooppalaistyyppisestä naudasta Egyptistä noin 4000 eaa.


title: Liha

text:
Kotieläinlampaat kuuluvat lajiin "Ovis aries", jonka arvellaan olevan kotoisin läntisestä Aasiasta.
Lammas on vanhimpia ihmisen kesyttämiä lihaeläinlajeja. Vanhimmat maatalouteen liittyvät merkit lampaiden pidosta ovat arkeologisissa kaivauksissa Jerikon neoliittisista kerrostumista löydetyt lampaanluut, jotka on ajoitettu kaudelle noin 8000–7000 eaa. Mesopotamialaisissa ja egyptiläisissä friiseissä ajalta 3500–3000 eaa. on nähtävissä että jo tuolloin oli kehittynyt useita lammasrotuja.


title: Liha

text: Lihantuotantoon käytettävä eläin teurastetaan. Teurastaminen tapahtuu mahdollisimman hygieenisesti ja aiheuttamatta eläimelle stressiä, jotta lihan laatu ei kärsisi. Eläin tainnutetaan ja siitä lasketaan veret, jolloin se kuolee. Teurastuksen jälkeen eläin nyljetään tai kynitään sekä yleensä paloitellaan. Suurin osa myytävästä lihasta pakataan, usein suojakaasuun. Pakattava liha voidaan myös esimerkiksi kuutioida, viipaloida tai suikaloida, tai marinoida. Täyslihatuotteisiin käytetään lähes pelkästään lihaa, mutta joskus myös suolaa, mausteita, lisäaineita ja vettä. Lihajalosteisiin kuten makkaraan käytetään muitakin aineita.


title: Liha

text: Raaka liha yleensä kypsennetään ennen syömistä. Erilaisille lihoille sopivat erilaiset kypsennystavat. Kypsennyksessä lihan proteiinien rakenteet rikkoutuvat eli liha denaturoituu. Proteiinien muuttuminen alkaa lihan lämpötilan noustessa +50 asteeseen, jolloin lihaa mureuttavat entsyymit ovat aktiivisimmillaan. +60 asteessa liha saavuttaa medium-kypsyyden. Lihasta tulee täysin kypsää +80 asteessa, kun viimeisetkin lihaproteiinit denaturoituvat ja soluseinämät hajoavat. Tällöin liha on jo melko kuivaa, sillä sen vedensidontakyky on heikentynyt.


title: Liha

text: Raakakypsyminen alkaa heti eläimen teurastamisen jälkeen. Siinä lihan omat entsyymit löyhentävät proteiinien sidoksia, jolloin liha mureutuu ja syntyy makua parantavia aromiyhdisteitä. Raakakypsentäminen suoritetaan 0–+2 asteessa yhdestä kuuden viikon ajan. Raakakypsytystä kaipaavat naudan, lampaan, hirven, porojen ja riistalintujen lihat. Marinointi tehdään ennen kypsennystä: lihaa pidetään maustetussa liemessä, jota imeytyy lihan sisään. Marinoiminen maustaa ja mureuttaa lihaa.


title: Liha

text: Paistaminen kypsyttää lihan ja antaa sille kauniin paistopinnan ja aromeja. Paistinpannulla paistetaan pihvejä ja muuta lihaa nopeasti voissa tai voi-öljyssä. Uunissa paistettaessa käytetään usein lihan sisälämpömittaria, jonka avulla lihan kypsyysastetta voidaan säätää halutuksi. Uppopaistamisessa liha upotetaan noin +175–190-asteiseen öljyyn tai rasvaan. Liha usein leivitetään ennen uppopaistamista, jotta siihen saadaan rapea kuori. Grillauksessa liha kuumennetaan nopeasti ritilällä korkeassa lämpötilassa. Savustamalla lihoja voidaan paitsi kypsentää, myös maustaa ja säilöä. Keittäminen tapahtuu +100-asteisessa vedessä ja hauduttaminen +80–90-asteisessa. Keittäminen sopii lihan esikypsentämiseen ja keittojen valmistamiseen ja sillä voidaan pehmentää sidekudosta sisältäviä sitkeimpiä ruhonosia. Lihaa voi kypsentää myös mikroaaltouunissa, joskaan ruskistaminen ei siinä onnistu. Tyhjiökypsennyksessä ruoka kypsennetään tyhjiöön pakattuna matalalla lämpötilalla vesihauteessa.


title: Liha

text: Päivittäinen lihan ja muiden eläinkunnan tuotteiden nauttiminen on uusi ilmiö suurimmalle osalle ihmiskuntaa. Vielä 1970-luvulla maapallon asukkaiden arkiruoka koostui yleensä yksinomaan kasvikunnan tuotteista.


title: Liha

text: Maapallolla kulutetaan nykyisin henkeä kohti keskimäärin 80 grammaa luutonta lihaa päivässä. Kehitysmaiden keskimääräinen lihankulutus on luuttomaksi lihaksi muutettuna vain noin 60 grammaa.


title: Liha

text: Keskivertosuomalainen kuluttaa lihaa ja makkaraa luuttomaksi lihaksi muunnettuna noin 160 grammaa päivässä, mikä on 16 prosenttia vähemmän kuin Euroopassa keskimäärin. Vielä 1960-luvulla Suomessa syötiin luutonta lihaa vain noin 80 grammaa päivässä.


title: Liha

text: Suurin osa nykyään ihmisravintona käytetystä lihasta saadaan kotieläintalouden tuotteina eläimistä, jotka on jalostettu tuottamaan myös lihaa. Maailmanlaajuisesti tärkeimmät lihantuotantoeläimet ovat vuoden 2005 kulutusmäärien mukaan sika (89,287 mrd kg), kana (69,267 mrd kg), nauta (50,542 mrd kg) ja lammas sekä vuohi (yhteensä 12,490 mrd kg).


title: Liha

text: Taulukossa lihan kulutus Suomessa kg/henkilö vuonna 2012, luullisena lihana:


title: Liha

text: Lihassa on aina varsinaisen lihaskudoksen lisäksi myös muita kudoslajeja, kuten sidekudosta ja rasvakudosta, koska nämä ovat lihaksen luonnollisia rakennusaineita.


title: Liha

text: Lihan koostumus vaihtelee erittäin paljon. Koostumus riippuu muun muassa eläinlajista, rodusta, eläimen iästä ja sukupuolesta, ravitsemushistoriasta sekä lihalajista. Liha sisältää kuitenkin aina – vaihtelevissa suhteissa – vettä, proteiineja, rasvaa, kivennäisaineita ja hiilihydraatteja.


title: Liha

text: Liha on hyvä proteiininlähde, koska sen valkuaisainepitoisuus valmiissa ruoassa on erittäin suuri. Liha ei ole kuitenkaan ravitsemuksellisesti välttämätön ruoka-aine, vaan sen voi vaihtaa esimerkiksi mihin tahansa eläinkunnasta saatavaan valkuaisaineeseen.


title: Liha

text: Liha on jossain määrin myös joidenkin mineraalien lähde. Vaikka lihassa on myös vitamiineja ja välttämättömiä rasvahappoja, ei lihaa pidetä näiden pääasiallisena lähteenä tasapainoisessa ruokavaliossa. Elimet, kuten maksa, ovat sen sijaan arvokkaita A- ja B-vitamiinien sekä nikotiinihapon lähteitä.


title: Liha

text: Liha, joka sisältää runsaasti sidekudosta, on ruuansulatuksessa huonosti sulavaa ja imeytyvää. Koska sidekudoksen proteiineissa on vähemmän välttämättömiä aminohappoja kuin rakennekudoksessa, liha, jossa on prosentuaalisesti korkeampi osuus kollageenia ja elastiinia on myös ravitsemuksellisesti alempiarvoista.


title: Liha

text: Lihan koneellisen erottelun kehittyminen ja koneellisesti erotellun lihan elintarvikekäytön lisääntyminen ovat tehneet sen ravitsemuksellisen tarkastelun tärkeäksi. Kun kokonaisia eläinruhoja leikataan koneellisesti, on lihan koostumus lähellä käsin leikattua, mutta kalsiumin, tuhkan ja raudan määrä on suurempi. Tähän on todennäköisesti syynä se, että mekaanisesti eroteltu liha sisältää luusta peräisin olevaa kollageenia. Mekaanisesti erotellun lihan ravitsemuksellinen arvo vaihtelee siis riippuen mukana olevan luuperäisen kollageenin lähteestä ja määrästä sekä luun sisältämästä kalsiumista.


title: Liha

text: Lihaeläimestä riippuen välttämättömiä aminohappoja on 38–40 % lihan kokonaisproteiineista. Lihas rakentuu ensisijaisesti rakenneproteiineista; aktiinista ja myosiinista, joiden aminohappokoostumus ei vaihtele merkittävästi eri eläinlajien välillä. Sen sijaan muiden proteiinien kohdalla koostumuksessa esiintyy eroja, joilla voidaan katsoa olevan vähäistä ravitsemuksellista merkitystä.


title: Liha

text: Välttämättömistä aminohapoista naudanliha sisältää hieman enemmän leusiinia, lysiiniä ja valiinia sekä vähemmän treoniinia kuin porsaan- tai lampaanliha. Eläinlajien välisiä eroavaisuuksia merkittävämpiä eroja löytyy kuitenkin ruhon eri osissa sijaitsevista lihaksista. Silti eläimen rodulla ja iällä on myös merkitystä. Eläimen vanhetessa lisääntyy arginiinin, valiinin, metioniinin, isoleusiinin ja fenyylialaniinin määrä suhteessa muihin aminohappoihin.


title: Liha

text: Aminohappokoostumukseen vaikuttaa myös lihan prosessointi, mutta mikäli prosessointi ei ole erityisen rajua tai pitkäkestoista, ovat vaikutukset yleensä vähäisiä. Oleellisempaa on mahdollisuus, että tietyt aminohapot voivat muuttua ravitsemuksellisesti hyödyntämättömiksi.


title: Liha

text: Makkaran, kinkun, pekonin ja muiden teollisesti valmistettujen, lisäaineita sisältävien lihavalmisteiden käyttö lisää tiettyjen sairauksien riskiä, toisin kuin tavallisen lihan käyttö. Tämän arvellaan johtuvan lisäaineista, kuten nitraatista, fosfaatista ja natriumista.


title: Liha

text: Teollisesti jalostettujen lihavalmisteiden nauttiminen lisää 18 prosentilla riskiä kuolla muuta väestöä nuorempana jokaista päivittäin nautittua 50 gramman annosta kohti. Punaista lihaa syövillä ei havaittu vastaavaa riskiä. Ylimääräiset kuolemat johtuivat etenkin sydän- ja verenkiertoelinten sairauksista ja syövistä.


title: Liha

text: Vuonna 2010 julkaistussa yhdysvaltalaisessa metatutkimuksessa, joka kattoi yhteensä 20 tutkimusta ja 1 218 380 koehenkilöä, havaittiin teollisten lihavalmisteiden käytön lisäävän sydän- ja verisuonisairauksien sekä diabeteksen riskiä, mutta ei aivohalvauksen riskiä. Prosessoimattoman punaisen lihan käytöllä ei havaittu kohonnutta sairastumisriskiä näihin kolmeen sairauteen.


title: Liha

text: Vuonna 2014 julkaistussa ruotsalaistutkimuksessa, jossa oli mukana 37 000 miestä, havaittiin että teollisesti prosessoidut lihavalmisteet lisäsivät sydämen vajaatoiminnan riskiä, mutta prosessoimaton liha ei.


title: Liha

text: WHO luokitteli pari vuotta sitten teollisesti tuotetut lihavalmisteet samaan haitallisuusluokkaan kuin tupakan tai asbestin.


title: Liha

text: Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus (IARC) on luokitellut punaisen lihan ryhmään 2A (todennäköiset syöpää aiheuttavat aineet). Punaisessa lihassa on paljon hemirautaa, joka saattaa edesauttaa soluvaurioita aiheuttavien happiradikaalien muodostumista ja kasvattaa siten syöpäriskiä. Kun lihaa kuumentaa kovassa lämmössä, syntyy lisäksi syöpää aiheuttavia heterosyklisiä amiineja ja polyaromaattisia hiilivetyjä eli ns. PAH-yhdisteitä, jotka ovat syöpävaarallisia aineita. Punaista lihaa käytetään etenkin pihvien valmistukseen ja pinnaltaan kuumaksi paistetut pihvit ovat edellä selostettujen yhdisteidensä vuoksi epäterveellisempiä kuin esimerkiksi hauduttamalla kypsennetty liha.. Punaisen lihan syönnin tiedetään lisäävän syöpäriskiä myös tietyntyyppisten hiirten ruuansulatuselimistössä. Hiiren elimistö hyökkää erästä punaisesta lihasta löytyvää sokeria vastaan. Hyökkäys aiheuttaa tulehdusreaktion, mikä puolestaan altistaa syövälle.


title: Liha

text: Monet kansalliset terveyssuositukset kehottavatkin ihmisiä rajoittamaan teollisten lihavalmisteiden syöntiä.


title: Liha

text: Australialaisen tutkijan Anthony McMichaelin mukaan köyhien maiden kansanterveys kuitenkin paranisi, jos niiden asukkaat voisivat kasvattaa vaatimattoman kokoista lihankulutustaan kohti 90 gramman päiväannosta.


title: Liha

text: Liha on herkästi pilaantuva elintarvike. Terveen elävän eläimen lihassa ei ole bakteereja, tai niitä on hyvin vähän, eli liha on käytännössä steriiliä. Sitä vastoin eläimen nahassa, karvoissa ja suolistossa on suuria määriä tiettyjen lajien bakteereja sekä hiivoja ja homeita. Esimerkiksi lampaan turkissa elää erityisen paljon salmonellabakteereja.


title: Liha

text: Kun eläin teurastetaan sen liha alkaa pilaantua. Liha kuuluu useimpien muiden eläinperäisten tuotteiden sekä hedelmien ja vihannesten kanssa niin sanottuihin helposti pilaantuviin elintarvikkeisiin. Liha pilaantuu nopeasti, ellei sitä muokata ja varastoida asianmukaisella tavalla.


title: Liha

text: Nykyisin lihan tuoreus pyritään takaamaan katkeamattomalla kylmäketjulla, joka alkaa teurastamolta ja päättyy kuluttajan jääkaappiin. Kylmäketjussa lihan lämpötila ei saa lain mukaan nousta missään vaiheesa yli 6–7 °C. Tässä lämpötilassa esimerkiksi jauhelihan sisältämä mikrobimäärä kaksinkertaistuu noin kuudessa tunnissa. Lihateollisuudessa suositellaankin selvästi alempia säilytyslämpötiloja kylmäketjun rungon ja myymälöiden osalta (2–4 °C).


title: Liha

text: Lihan pilaantuminen katsotaan muutoksiksi sen ulkonäössä ja koostumuksessa siten, että se ei ole enää kuluttajille kelpaavaa. Kaikki pilaantunut tai pilaantumaan alkanut ruoka ei ole ravinnoksi kelpaamatonta, mutta ymmärrettävistä syistä kuluttajat eivät halua ostaa tällaista ruokaa. Tutkijoilla ei ole yksimielisyyttä siitä, milloin voidaan sanoa, että liha on pilaantunut. Raja-arvoksi on karkeasti arvioitu noin 10 miljoonaa bakteeripesäkettä neliösenttimeriä kohden (10⁷ CFU/cm²). Tällöin tulevat ensimmäiset havaittavat pilaantumisen merkit (haju) esiin. Paha haju johtuu bakteerien erittämistä aineenvaihduntatuotteista kuten estereistä, alkoholeista ja ketoneista.


title: Liha

text: Alkuvaiheen pilaantumisessa bakteerit käyttävät ravintonaan lihan glukoosia. Kun glukoosi on loppu, bakteerit alkavat hajottaa lihan aminohappoja eli proteiineja. Tässä vaiheessa liha myös vettyy, sillä mikrobit erittävät lihan kollageeneja hajottaessaan kollagenaasia, joka hydrolysoi lihasäikeitä ympäröivää sidekudosta.


title: Liha

text: Myöhemmässä pilaantumisen vaiheessa lihan pH nousee eli emäksöityy mm. ammoniumin ja amiinien vaikutuksesta. Kun mikrobien määrä nousee lähelle 100 miljoonaa neliösenttimetrillä (10⁸ CFU/cm²), alkaa lihan pinnalle hiljalleen muodostua limakerros. Tahmea kerros johtuu niin ikään bakteerien kasvusta ja polysakkaridien synteesistä.


title: Liha

text: Pilaantuneen lihan syönnistä voi saada ruokamyrkytyksen. Pilaantuneet elintarvikkeet aiheuttavat myös mittavia taloudellisia menetyksiä sekä kuluttajille että tuottajille.


title: Liha

text: Lihan- ja muiden eläinkunnan tuotteiden tuotannon osuus on YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön arvion mukaan 18 prosenttia ihmiskunnan kasvihuonekaasupäästöistä ja lähes 80 prosenttia maatalouden kasvihuonekaasupäästöistä. Australialaiset tutkijat ovat ehdottaneet, että rikkaiden maiden asukkaat vähentäisivät lihansyöntiä 250 g:sta 90 grammaan lihaa päivässä osana ilmaston lämpenemisen hidastamista.


title: Liha

text: Jos kaikki yhdysvaltalaiset luopuisivat eläinruoasta, ilmastopäästöt vähenisivät 2,6 % eli 28 % ruoantuotannon osalta mutta ihmiset kärsisivät tärkeiden ravinteiden vajeista ja saisivat liikaa energiaa, PNAS-lehdessä julkaistu mallinnus osoittaa. Vaikka eläinpäästöt ovat 49 % maatalouspäästöistä, vähennys olisi siis vain 28 %, koska pitäisi tuottaa toisin enemmän sivutuotteita, esimerkiksi keinolannoitetta lannan loppuessa, ja kasvinviljelyn sivutuotteena syntyvää ihmiselle kelvotonta rehua ei voisi enää hyödyntää eläintuotannossa. Mallissa maatalouseläimistä luovuttaisiin täysin. Täyden veganismin hyöty on siis luultua pienempi.


title: Liha

text: Jos vain vähennettäisiin eläinruoan osuutta ravinnossa, saavutettaisiin huomattava osuus tuosta 2,6 prosentista paljon pienemmällä osuudella haitoista.


title: Liha

text: Lihantuotannossa on todettu esimerkiksi Brasiliassa olevan laajoja epäkohtia; karjankasvatus ja soijanviljely rehuteollisuuden tarpeisiin ovat johtaneet suuriin sademetsien hakkuisiin. Myös työntekijöiden työoloja on kritisoitu.


title: Liha

text: Keskivertosuomalaisen päivittäinen lihan ja makkaroiden kulutus (0,2 ruhokiloa) tuottaa noin 1,9 kiloa CO-ekv kasvihuonekaasuja, mikä vastaa noin 39 prosenttia suomalaisen keskivertokuluttajan päivittäisen ravinnon aiheuttamasta kasvihuonekaasupäästöstä.


title: Liha

text: Taulukossa kypsentämättömien 90-grammaisten annosten elinkaarenaikaiset kasvihuonepäästöt ja niiden osuudet suomalaisen keskivertokuluttajan päivittäisen ravinnon aiheuttamista kasvihuonekaasupäästöistä. Laskelma sisältää teurastamon, jakelun ja vähittäiskaupan arvioidut päästöt 850 grammaa CO-ekv/lihakilo.


title: Pontifex maximus

text: Pontifex maximus oli Rooman valtakunnan "pontifex"-papiston johtaja eli "pontifex"-kollegion esimies. Hänellä oli niin uskonnollista kuin poliittistakin valtaa. "Pontifex" tarkoittaa sillanrakentajaa ja viittaa papin välitystehtävään tämän ja tuonpuoleisen maailman välillä.


title: Pontifex maximus

text: Yksi pontifex maximuksen tehtävistä oli tarvittaessa lisätä karkauspäiviä roomalaiseen kalenteriin. Ollessaan pontifex maximus Julius Caesar loi uuden Juliaanisen kalenterin.


title: Pontifex maximus

text: Caesarin murhan jälkeen Marcus Aemilius Lepidus valittiin pontifex maximukseksi. Hän sai pitää virkansa sen jälkeenkin kun Augustus ajoi hänet maanpakoon. Lepiduksen kuoltua Augustus valittiin uudeksi pontifex maximukseksi ja tämän jälkeen uudet keisarit saivat myös tämän viran.


title: Pontifex maximus

text: Nykyään paavit kantavat tätä nimikettä. Arvonimi otettiin ilmeisesti käyttöön keskiajalla takautuvasti.


title: Pontifex maximus

text: "Annales maximi" olivat pontifex maximuksen pitämiä aikakirjoja.


title: Puolivälinkangas

text: Puolivälinkangas eli ”Puokkari” on yksi Oulun kaupunginosista ja Puolivälinkankaan suuralueen keskus. Se sijaitsee noin viisi kilometriä pohjoiseen Oulun keskustasta, valtatien 4 pohjoispuolella ja Pyykösjärven eteläpuolella. Puolivälinkankaalla asuu noin 3 000 asukasta. Suuri osa heistä asuu kaupungin omistamissa vuokrakerrostaloissa. Alueella on myös pääosin omistusasuntoja käsittäviä kerrostaloja. Lisäksi Puolivälinkangas käsittää suurehkon omakoti- ja rivitaloalueen.


title: Puolivälinkangas

text: Maastoltaan Puolivälinkangas on nimensä mukaisesti mäntykangasta. Siellä on Oulun ystävyyskaupungin Odessan kunniaksi perustettu Odessanpuisto. Alueella sijaitsee myös pururata.


title: Puolivälinkangas

text: Puolivälinkankaan vuonna 1975 rakennetun Pyhän Tuomaan kirkon on suunnitellut arkkitehti Juha Leiviskä.


title: Puolivälinkangas

text: Yläsiirtola on osa-alue, joka sijaitsee Castrenin urheilukeskuksen pohjoispuolella Puolivälinkankaan keskuksen eteläpuolella. Käytännössä Yläsiirtolan alueen muodostavat Lammintien, Mustikkatien, Puolukkatien, Juolukkapolun ja Karpalotien varsilla sijaitsevat rakennukset. Oulun kaupunki on määrännyt Yläsiirtolan suojelualueeksi ja alueen rakennukset ovat tiukkojen säännösten alla.


title: Puolivälinkangas

text: Alueella on pääosin vanhoja puurakenteisia omakotitaloja, joista osa on rakennettu jo 1920-luvun taitteessa ja osa sotien jälkeen rintamamiestaloina. Alueella on myös muutama hiukan uudempi talo.


title: Puolivälinkangas

text: Aluetta pidetään usein virheellisesti omana kaupunginosanaan, vaikka virallisesti se on vain osa-alue.


title: Puolivälinkangas

text: Yläsiirtolaa on tehnyt tunnetuksi 1990-luvun alusta toiminut kansanmusiikkiyhtye Yläsiirtola Ramblers.


title: Rotuaari

text: Rotuaari on Oulun ydinkeskustan kävelykatu. Kirkkokadun osa välillä Saaristonkatu–Pakkahuoneenkatu muutettiin kävelykaduksi kesällä 1987. Kävelykatuideaa oli kokeiltu Kirkkokadulla aiemminkin, syksyllä 1967, tällöin kadun nimenä oli "Viisristi", mutta kauppiaiden vastustuksen vuoksi kokeilua ei jatkettu. Kadun nimestä järjestetyn nimikilpailun voitti Matti Kessin nimiehdotus "Rotuaari". Rotuaari on vanha oululainen murresana ranskan kielen jalkakäytävää ("trottoir") tarkoittavasta sanasta.


title: Rotuaari

text: Rotuaarin kivipallo on tunnettu muuallakin kuin Oulussa. Rotuaarin pallona yleisesti tunnettu teos on Seppo Valjuksen suunnittelema keskusaukion kaivohuoneveistos.


title: Rotuaari

text: Aiemmin Rotuaari tunnettiin useilla eri nimillä. Nimitys "Lihatiski" katosi, kun tästä alun perin Saaristonkadun ja Pakkahuoneenkadun välillä kulkevasta Kirkkokadun osasta lanseerattiin kävelykatu.


title: Rotuaari

text: Nykyään Rotuaariin kuuluu myös osa Kauppurienkadusta. Tällä hetkellä Rotuaaria ollaan laajentamassa Isokadulle.


title: Dolly (lammas)

text: Dolly (5. heinäkuuta 1996 – 14. helmikuuta 2003) oli ensimmäinen aikuisen solun DNA:sta kloonattu eläin. Dolly kloonattiin vuonna 1996 yli 250 epäonnistuneen yrityksen jälkeen. Dollyn luovuttajasisko oli rodultaan suomenlammas.


title: Dolly (lammas)

text: Kloonauksen tehnyttä ryhmää johti Edinburghin yliopiston professori Ian Wilmut.


title: Dolly (lammas)

text: Dolly jouduttiin lopettamaan kuusivuotiaana 14. helmikuuta 2003 viruksen aiheuttaman keuhkotulehduksen sekä niveltulehduksen takia, vaikka lampaiden normaali elinikä on noin 12 vuotta.


title: Dolly (lammas)

text: Varhaisen kuoleman epäiltiin johtuneen kromosomien telomeerien loppuunjakautumisesta, sillä Dolly-lammas kloonattiin jo erikoistuneesta (eli vanhasta) solusta, eli Dollyn solut olivat näin ollen yhtä vanhoja kuin sen lampaan, josta Dolly oli kloonattu. Dolly eli kuitenkin jatkuvasti asiantuntijoiden valvovan silmän alla, eikä merkkejä ennenaikaisesta vanhenemisesta ollut.


title: Dolly (lammas)

text: Dolly laitettiin kuolemansa jälkeen täytettynä näytteille Edinburghin kuninkaalliseen museoon.


title: Yle Fem

text: Yle Fem (aiemmin "YLE FST5", "YLE FST" ja "Finlands Svenska Television") on Yleisradion ruotsinkielinen ohjelmakokonaisuus, joka lähettää uutisia, asia- ja lastenohjelmia sekä kulttuuria, urheilua ja viihdettä. Ruotsinkielisiä ohjelmia esitettiin alun perin vuodesta 1988 lähtien omilla ohjelmapaikoilla TV1 ja TV2-kanavilla, ennen kuin ruotsinkielinen ohjelmakokonaisuus sai oman kanavapaikan YLE Teeman ja YLE24 rinnalle elokuussa 2001.


title: Yle Fem

text: Yle Fem toimii jaetulla kanavapaikalla 5. Muutos tapahtui 24. huhtikuuta 2017, kun Yle Teema muutti samalle kanavapaikalle Femin kanssa. Päätös asiasta tehtiin lokakuussa 2016. Uuden kanavapaikan nimi on Yle Teema & Fem. Lisäksi Yle Fem löytyy Yle Areenasta omana kokonaisuutenaan. Hankintaohjelmistossa painottuivat pohjoismaiset ja eurooppalaiset elokuvat, sarjat ja yhteistuotannot. Useimpiin ohjelmiin oli saatavissa myös suomenkielinen tekstitys.


title: Yle Fem

text: Yle Fem HD aloitti lähetyksensä 28. tammikuuta 2014. Kanava tarjosi lähetykset teräväpiirtomuodossa. Tarjolla oli myös tilaääni, kun sellainen on saatavilla. Yle Teeman muuttaessa samalle kanavapaikalle Yle Femin kanssa, jaettiin samalla HD-kanava samalle kanavapaikalle.


title: Yle Fem

text: FST:n toiminta alkoi vuonna 1988, jolloin Yleisradion ruotsinkielinen TV-ohjelmatuotanto sai oman brändinsä. Sitä ennen oli myös lyhenteellä RTV tunnettu ruotsinkielinen ohjelmayksikkö.


title: Yle Fem

text: Alun perin kanavan ohjelmaa lähetettiin suomenkielisissä Yle TV1:ssä ja Yle TV2:ssa sille varatuilla ohjelmapaikoilla. Esimerkiksi koko TV2:n maanantai-ilta sekä TV1:n tiistain myöhäisilta pääuutisten jälkeen oli varattu FST:n ohjelmistolle. Maanantai-illat TV2:ssa olivat ruotsinkielisiä tammikuusta 1970 alkaen aina elokuuhun 2007 asti. Maanantait olivat suurimman osan 1970- ja 80-luvusta kokonaan ruotsinkielisiä lukuun ottamatta uutislähetystä kello 21.00/20.30 sekä MTV:n Kymmenen uutisia kello 22.00.


title: Yle Fem

text: FST sai oman kanavapaikan digitaalitelevision lähetysten alkamisen myötä elokuussa 2001, jolloin ohjelmatarjonta lisääntyi. Tällä lähetettiin ohjelmia, joita ei pääkanavilla näkynyt. Elokuussa 2006 kanavan nimeksi vaihdettiin YLE FST5.


title: Yle Fem

text: Kaikki FST5:n ohjelmat siirtyivät omalle kanavalleen 3. syyskuuta 2007, kun Suomen antenniverkossa siirryttiin 1. syyskuuta 2007 digitaalisiin televisiolähetyksiin.


title: Yle Fem

text: Kanava nimettiin Yle Femiksi koko Ylen visuaalisen ilmeen uudistamisensa yhteydessä maaliskuussa 2012. Yhtiön mukaan FST:tä ei koettu katsojien keskuudessa kanavan nimeksi vaan ainoastaan kirjainyhdistelmäksi. Yle Fem-nimestä päätti lopullisesti Svenska Ylen johto ja Ylen toimitusjohtaja Lauri Kivinen.


title: Yle Fem

text:
Yle Femin kanavapaikalta oli voinut seurata myös ruotsalaisen SVT World-kanavan ohjelmistoa 1. syyskuuta 2011 alkaen. SVT Worldin ohjelmiston näkyvyysalue antenniverkossa kattoi kuitenkin aluksi vain osan Suomesta. Yle oli ilmaissut haluavansa SVT Worldin näkyviin koko maassa.
Syyskuussa 2013 SVT Worldin näkyvyys laajeni koko Suomeen. SVT päätti syksyllä 2016 SVT World -kanavan lakkauttamisesta, sillä kanavan ylläpito ei ollut kaupallisesti kannattavaa. Yle jatkaa suosituimpien SVT:n ohjelmien lähettämistä osana Yle Femin ohjelmatarjontaa.


title: Yle Fem

text: Koko ruotsinkielistä ohjelmayksikköä (radio mukaan lukien) johti Christoffer Schildt vuodesta 1957 vuoteen 1980 asti, jonka jälkeen tehtävään siirtyi Bengt Bergman.


title: Yle Fem

text:
Ruotsinkielisen TV:n, FST(5):n ja Yle Femin ohjelmapäälliköt, vuosina 1994–2005 ohjelmajohtajat:
Vuonna 2007 perustettiin kanavapäällikön virka Gunilla Ohlsin alaisuuteen. Vuonna 2011 nimikkeeksi muutettiin jälleen ohjelmapäällikkö.


title: Yle Fem

text: Joskus kanava esitti myös "I Mumindalen" (suomeksi "Muumilaakson tarinoita") nimistä animaatiosarjaa.


title: Yle Fem

text: Vuosina 1988–1992 käytetyssä FST:n ensimmäisessä tunnuksessa kirjaimet kokoontuivat harmaan ympyrän eteen.


title: Yle Fem

text: Vuosina 1993–2001 tunnuksessa zoomattiin eri värien läpi, jonka jälkeen FST-kirjaimet rakentuivat, ja sen alle tuli teksti "Finlands Svenska Television".


title: Yle Fem

text: Vuosina 2001–2005 oli käytössä tunnus, jossa esiintyi jättimäinen noppa, jonka jokaisella sivulla oli silmäluku viisi. Noppa lensi eri tavoilla useisiin paikkoihin, ja kääntyi kaksi kertaa. Lopussa noppa poistui ruudusta ja kuvaan tuli FST:n logo valkoisella pohjalla.


title: Yle X3M

text: Yle X3M (aikaisemmin Radio Extrem) on Yleisradion ruotsinkielinen nuorisolle ja nuorille aikuisille suunnattu radiokanava. Se lanseerattiin vuonna 1997, kun ruotsinkielinen radiotoimi jakautui kahteen erilliseen kanavaan. Suomenkielisistä kanavista YleX on vastaavanlainen.


title: Yle X3M

text: Kanavan nimen lyhenne X3M muodostaa ruotsinkielisen sanan "extrem" (suom."äärimmäinen") kun kirjoitusmerkit ja numero äännetään ruotsiksi, Ex-Tre-Em.


title: Yle X3M

text: Kanava oli marraskuussa 2007 lakkautusuhan alla, koska Yleisradio joutuu tekemään säästötoimenpiteitä korjatakseen talouttaan. Ennakkoaikeista huolimatta Yleisradion hallintoneuvosto ei kuitenkaan lopulta esittänyt radiokanavan lakkauttamista, vaan lakkautti 1. tammikuuta 2008 YLE Extra -televisiokanavansa.


title: Duns Scotus

text: Autuas Johannes Duns Scotus (noin 1266 – 8. marraskuuta 1308) oli teologi, filosofi ja loogikko. Hän oli yksi kaikkein merkittävimpiä fransiskaaniteologeja, ja hänen mukaansa on nimetty skolastiikan muoto nimeltä skotismi. Sanotaan, että ero teologian ja toisaalta filosofian ja luonnontieteiden välillä alkoi syntyä siihen aikaan kun hän toimi opettajana Oxfordin yliopistossa.


title: Duns Scotus

text: Duns Scotus oli syntynyt Dunsissa, Skotlannissa. Hänet nimitettiin papiksi Northamptonissa, Englannissa, ja hän opiskeli ja opetti Oxfordin ja Pariisin yliopistoissa, ja mahdollisesti myös Cambridgessä. Hänet kuitenkin erotettiin Pariisin yliopistosta, koska hän asettui paavi Bonifacius VIII:n puolelle Filip IV Kaunista vastaan. Lopulta hän muutti Kölniin vuonna 1307.


title: Duns Scotus

text: Duns Scotus oli yksi merkittävimpiä fransiskaaniteologeja ja skotismin, erityisen skolastiikan muodon, perustaja. Hänet tunnettiin nimellä "Doctor Subtilis" (”terävä opettaja”), koska hän yhdisteli erilaisia näkemyksiä terävästi. Myöhemmät filosofit eivät olleet yhtä innostuneita hänen saavutuksistaan, ja esimerkiksi englannin kielen sana "dunce" (”pölkkypää”, ”aasi”) tulee hänen seuraajilleen annetusta nimityksestä ”dunse”.


title: Duns Scotus

text: Duns Scotus kuoli Kölnissä ja on haudattuna kaupungin fransiskaanikirkossa. Hänen sarkofagissaan on latinankielinen kirjoitus "”Scotia me genuit. Anglia me suscepit. Gallia me docuit. Colonia me tenet.”" "(”Skotlanti synnytti minut. Englanti elätti minut. Ranska opetti minut. Köln pitää minut”)".


title: Duns Scotus

text: Paavi Johannes Paavali II julisti Duns Scotuksen autuaaksi 20. maaliskuuta 1993.


title: Duns Scotus

text: Tärkein osa Duns Scotuksen teologiaa oli Marian perisynnittömän sikiämisen puolustus. Hänen aikaansa aiheesta käytiin paljon väittelyitä. Sikiämisen juhlapäivä oli ollut idän kirkon kalentereissa 600-luvulta saakka ja se oli käytössä useissa hiippakunnissa myös lännessä, vaikka sen teologinen pohja puuttui, koska sillä ei ollut raamatullista perustaa. Yleisen mielipiteen mukaan perisynnittömyys oli tarpeellista ja soveliasta, mutta ei sopinut yhteen sen käsityksen kanssa, että ihminen voi päästä eroon perisynnistä ainoastaan Kristuksen veren kautta. Lännen suurimmat filosofit ja teologit olivat jakaantuneita aiheesta, ja vaikuttaa siltä, että jopa Tuomas Akvinolainen oli opin kieltäjien puolella, tosin jotkut tomistit kieltävät tämän. Anselm Canterburylainen puolestaan lausui ”"potuit, decuit, ergo fecit"” — Jumala pystyi siihen, se olisi ollut soveliasta, joten hän teki sen. Duns Scotus muotoili argumentin seuraavaan muotoon: Maria tarvitsi vapautusta synneistä samoin kuin kaikki muutkin ihmiset, mutta hän sai Jeesuksen ristiinnaulitsemisen synnyttämät ansiot osakseen etukäteen, ja näin voitiin hedelmöittää ilman perisyntiä.


title: Duns Scotus

text: Tämä argumentti on myös paavi Pius IX:n julistuksessa. Paavi Johannes XXIII suositteli Duns Scotuksen opiskelua myös kaikille nykyajan teologian opiskelijoille.


title: Duns Scotus

text: Scotus yhdistetään yleensä voluntarismiin, joka painottaa Jumalan tahtoa ja ihmisen vapautta kaikissa filosofisissa kysymyksissä.


title: Duns Scotus

text: Duns Scotus oli yksi vaikutusvaltaisimpia keskiaikaisia loogikkoja. Loogikkona hänet voidaan laskea samaan kastiin Pierre Abélardin ja Vilhelm Occamilaisen kanssa. Hän oli ensimmäinen keskiaikainen loogikko, joka irtautui Aristoteleen staattisesta mahdollisuuden ja välttämättömyyden mallista ja harkitsi sen sijaan loogisen mahdollisuuden ajatusta. Hänen teoriansa liikkuu kahden tarkastelutavan välillä – toisaalta modaalisia ajatuksia tarkastellaan suhteessa erilaisiin tapoihin, joilla aktuaalinen maailma on järjestetty tiettyinä aikoina, toisaalta niitä tarkastellaan suhteessa konseptuaaliseen johdonmukaisuuteen.


title: Duns Scotus

text: Tämä tulkinta mahdollisuudesta ja välttämättömyydestä kävi siis Gottfried Leibnizin mahdollisiin maailmoihin liittyvän modaliteettikäsityksen edellä.


title: Duns Scotus

text: Duns Scotus loi myös olion ”tämyyden” (lat. "haecceitas") eli sen partikulariteetin käsitteen, vastakohtana olion ”mikyydelle” (lat. "quidditas") eli sen universaliteetille.


title: Duns Scotus

text: Duns Scotus esitti teoksessaan modernin valtioteorian alkeita, esimerkiksi suvereniteettiteoriaa ja sosiaalista sopimusteoriaa, vaikka usein ne laitetaan vasta Thomas Hobbesin (1588-1679) nimiin. Teoksensa "Ordinatio" IV osassa hän kirjoitti, että lakien pitää olla rationaalisia ja laillisesti voimaansaatettuja. Isällinen oikeus vallitsi hänen mielestään jo luonnontilassa, se oli luonnonlain mukainen vastustamaton käsky, mutta omistusoikeus oli hänen mielestään syntynyt vasta laeilla, vaikka Tuomas Akvinolainen katsoi sen vallinneen jo luonnontilassa. Tosin Duns Scotus asettui IV osassa myös lähelle Vilhelm Occamilaisen kantaa, että syntiinlankeemuksen jälkeen Jumala antoi ihmisille vallan asettaa hallitsijoita ja vallan omistaa yksityistä omaisuutta.


title: Romulus Augustulus

text: Romulus Augustulus tai Romulus Augustus (noin 460 – 507 tai myöhemmin) oli Länsi-Rooman viimeinen keisari. Hänen isänsä, hunni Attilan entinen sihteeri Orestes kohotti hänet valtaan 31. lokakuuta 475, kun oli ensin ajanut edellisen keisarin Julius Nepoksen Italiasta. Romulus oli tuolloin 14-vuotias, ja Orestes käytti poikaansa nukkehallitsijana. Itä-Rooman keisari ei koskaan tunnustanut hänen keisariuttaan. Tyytymättömien sotilaiden Italiaan kutsuma germaani Odovakar tappoi Oresteen ja syrjäytti Romuluksen syyskuun alussa vuonna 476. Romulus muutti huvilalle Napolin rannikolla ja nautti vuosittaista eläkettä. Odovakar jäi Italiaan kuninkaaksi muodollisesti Itä-Rooman keisarin vasallina. Hän palautti keisarin tunnusmerkit Itä-Roomaan.


title: Romulus Augustulus

text: Romulus Augustuluksen myöhemmistä vaiheista ei ole varmaa tietoa. Vuosina 507 ja 511 Teoderik Suuren sihteerit vahvistivat kirjeitse eläkkeen, jonka Teoderik oli myöntänyt eräälle Romulukselle ja hänen äidilleen Barbarialle. Kirjeissä mainitun Romuluksen on usein arveltu olevan Romulus Augustulus, mutta tätä on mahdotonta todistaa oikeaksi.


title: Romulus Augustulus

text: Romuluksen nimi on mielenkiintoinen. Alkuperäinen Romulus oli Rooman tarunhohtoinen perustaja, ja Augustus oli Rooman ensimmäinen keisari. Augustulus on tästä diminutiivimuoto, ”pikku-Augustus”. Diminutiivimuoto on historioitsijoiden jälkikäteen lisäämä ironinen ja hieman halventava muoto keisarin nimestä.


title: Rosenholz-aineisto

text: Rosenholz-aineisto (, ) on 280 000 tiedoston kokoelma, joka sisältää tietoa Itä-Saksan tiedustelupalvelun ulkomaanvakoiluosaston (Hauptverwaltung Aufklaerung) työntekijöistä. Listassa on pääasiassa entisessä Länsi-Saksassa työskennelleiden HVA:n agenttien oikeita nimiä.


title: Rosenholz-aineisto

text: Operaatio Rosewoodissa Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA sai Itä-Saksan hajotessa haltuunsa kokoelman erittäin salaisia asiakirjoja ja mikrofilmejä. Pitkien neuvotteluiden jälkeen aineisto toimitettiin Saksaan vuonna 2003. Palautuksen jälkeen BStU tarkisti tiedostot käännös- ja muiden virheiden varalta. Maaliskuusta 2004 asiakirjat ovat olleet periaatteessa julkisia, mutta niiden katseluun tarvitaan erillinen lupa. Vuonna 1990 alkanut "Operation Rosewood" (koodinumero 9910111-H) päättyi Yhdysvaltain puolustusministeriössä 17.3.2000.


title: Rosenholz-aineisto

text: Rosenholz-aineisto sisältää kolme kortistoa:Suomessa Korkein hallinto-oikeus (KHO) päätti helmikuussa 2012 ettei suojelupoliisin (Supo) tarvitse luovuttaa medialle aineistoa. Oikeuden mukaan aineisto on saatu osana tiedustelupalvelujen luottamuksellista tietojenvaihtoa. KHO arvioi, että Supon tietojen saanti voisi jatkossa vaarantua. Suomessa samankaltaisen Tiitisen listan salaaminen on aiheuttanut kuohuntaa mediassa.


title: Lucius Junius Brutus

text: Lucius Junius Brutus oli tradition mukaan toinen Rooman ensimmäisistä konsuleista vuonna 509 eaa. Brutus syrjäytti Rooman viimeisen kuninkaan Lucius Tarquinius Superbuksen ja perusti Rooman tasavallan.


title: Weezer

text: Weezer on yhdysvaltalainen vaihtoehtorock -yhtye. Se harjoitteli ensimmäistä kertaa yhdessä ystävänpäivänä 14. helmikuuta 1992. Yhtyeeseen kuuluivat tuolloin Rivers Cuomo, Jason Cropper, Matt Sharp ja Patrick Wilson. Yhtye äänitti kaksi demonauhaa: "The Real Demo" ja "The Kitchen Tape", ennen kuin Geffenin Todd Sullivan teki heidän kanssaan levytyssopimuksen vuonna 1993.


title: Weezer

text: Weezerin ensimmäisen albumin tuottajaksi palkattiin The Carsin johtohahmo Ric Ocasek. Hänen johdollaan järjestettiin koenauhoitukset, josta ovat peräisin "Blue Albumin Deluxe" -julkaisun toisen levyn kappaleet "Lullaby For Wayne" ja "I Swear It's True". Äänitysten ollessa kesken New Yorkin Sound City -studiossa kitaristi Cropper jätti Weezerin. Hänen tilalleen otettiin pian Brian Bell, ja albumi saatiin viimeisteltyä ennen ilmestymistään kesällä 1994. Se julkaistiin Geffenin alun perin Sonic Youthia varten perustamalla DGC-merkillä. Kesällä yhtye julkaisi singlen ja Spike Jonzen ohjaaman videon "Undone - the Sweater Song".


title: Weezer

text: Vuonna 1995 Weezer teki läpimurron niin ikään Jonzen ohjaamalla "Buddy Holly" -videolla, jossa yhtye oli trikkikuvauksen avulla liitetty TV:n suosikkisarjan "Onnen päivät" ("Happy Days") lavasteisiin. Myöhemmin samana vuonna albumilta julkaistiin kolmas single ja video "Say it ain't so", joka toi yhtyeen vakavampaa puolta esille. Albumi myi tuplaplatinaa. Yhtye lähti maailmankiertueelle.


title: Weezer

text: Rivers Cuomo jatkoi laulujen kirjoittamista kiertueen aikana, ja 1995 oli materiaali valmis uutta albumia varten: "Songs From The Black Hole". Albumin ideana oli avaruusaiheinen "musikaali" Jesus Christ Superstarin tyyliin. Cuomo äänitti nauhallisen demoja tätä varten, mutta vain osa niistä on päässyt internetin kautta julkisuuteen (muun muassa "Blast off"). 2004 julkaistiin ensimmäistä kertaa "Black Hole" -demo virallisesti, kun Buddyhead julkaisi kokoelman "Gimme Skelter", jonne oli poimittu kappale "You won't get with me tonight".


title: Weezer

text: Kaiken tämän aikana basisti Sharp oli valmistellut omaa projektiaan, joka tuli tunnetuksi nimellä The Rentals. Sharpin kotidemot pohjamateriaalinaan ryhmä, johon kuului Sharpin lisäksi Weezer-rumpali Wilson, Rod Cervera, Tom Grimley, Cherielynn Westrich ja Petra Haden, julkaisi tieteisaiheisen albumin "Return of The Rentals" (Maverick/Reprise) vuonna 1995. Sharpille oli tärkeää, että yhtye oli eri levy-yhtiöllä kuin Weezer; hän jopa kehitteli yhtyeelleen kuvitteellisen historian itäeurooppalaisena pikkubändinä, jonka Madonna oli sattumalta nähnyt ja pestannut yhtiölleen. The Rentals saavutti hetkellisen suursuosion hitillään "Friends of P.", jonka video sai paljon huomiota musiikkikanavilla.


title: Weezer

text: Aikaa kului, ja lopulta Black Holen konsepti hylättiin. Kirjavasta lähdemateriaalista kursittiin kokoon albumi "Pinkerton" (Geffen); kappaleita äänitettiin siellä täällä New Yorkista New Englandiin 1995–1996. Ensimmäinen single, "El Scorcho", julkaistiin lokakuun alussa, albumi saman kuun lopulla. Pinkertonilta otettiin myös toinen single, "The Good Life". Molemmille tehtiin musiikkivideot. Albumin rankka aihepiiri seksuaalisesta turhautumisesta tukahtumiseen ihmissuhteissa kävi kuitenkin monille liian arkaluontoiseksi - myyntiluvut hipoivat maanpintaa. Ajan myötä albumi sai vahvan kulttiseuraajien joukon, mutta yhtye sai osakseen myös negatiivista huomiota mediassa.


title: Weezer

text:
Weezer oli tullut pysähtymispisteeseen. Sharp jätti yhtyeen ja keskittyi omaan yhtyeeseensä The Rentalsiin, johon tosin Wilson ei enää kuulunut. Näytti siltä, että Weezer oli lakannut olemasta.
Vuonna 1998, kun Rentals oli julkaisemassa toista albumiaan "Seven More Minutes", Weezer aloitti keikkailun uudestaan uuden basistin Mikey Welchin kanssa. Yhtye kierteli pieniä klubeja valenimellä "Goat Punishment". Keikkojen kappalelistat koostuivat lähinnä Nirvana-covereista. Rivers Cuomo löysi uudelleen laulujen kirjoittamisen, ja vuosituhannen vaihteessa yhtyeellä oli kasapäin demoja uutta albumia varten.


title: Weezer

text: Vuosi 2001 toi Weezerin takaisin suuren maailman tietoisuuteen Amerikassa kohuakin herättäneellä "Hash Pipe" -singlellä. Uusi albumi, "Weezer", oli debyytin näköinen kansikuvasta lähtien; tuottajana toimi tälläkin kertaa Ric Ocasek. Kesäinen levy myi kaiken kaikkiaan hyvin ja Marcos Siegan ohjaamat videot "Hash Pipelle" ja "Island in the Sunille" hyväksyttiin Music Televisionin listoille. Yhtyeen vanha tuttu Spike Jonze otti yllättäen yhteyttä ja kertoi haluavansa tehdä jälleen musiikkivideon Weezerin kanssa. Koska kolmatta singleä ei julkaistu, sai Jonze uudelleenkuvata videon "Island in the Sun".


title: Weezer

text: Vuonna 2002 Weezer julkaisi neljännen levynsä "Maladroit". Levyltä julkaistuja singlejä, joista on myös tehty videot ovat "Keep Fishing", "Dope Nose" ja "Slob".


title: Weezer

text: Yhtye julkaisi myös vuonna 2004 DVD:n joka sisälsi kaikki yhtyeen videot, haastatteluja, live-taltiointeja sekä footage-materiaalia.


title: Weezer

text: Weezer julkaisi uuden levynsä "Make Believe" toukokuussa 2005. Sen ensimmäinen single "Beverly Hills" ilmestyi 29. maaliskuuta 2005. Riversin soolo-levy ilmestyi joulukuussa 2007.


title: Weezer

text: Weezerin kappaleet My name is Jonas on Guitar Hero 3: Legends of Rock-pelissä, Why bother Guitar Hero 5:ssä ja Say It Ain´t So Rock Bandissa.


title: Weezer

text: Jackass 3D -elokuvan lopussa kuuluu Weezerin kappale "Memories". Siinä laulavat myös Jackassista tutut henkilöt.


title: Golem

text: Golem on juutalaisessa tarustossa esiintyvä olento, joka on muodostettu maasta tai savesta Kabbalan oppien mukaan ja herätetty eloon kirjoittamalla sen otsaan heprean kielen sana "emet" ’totuus’.


title: Golem

text: Taruston mukaan Golemin saa hengettömäksi pyyhkimällä sen otsasta ensimmäisen kirjaimen, alefin. Näin jäljelle jää "met", joka tarkoittaa ”hän on kuollut”. Alkuperäisen Golem-tarun mukaan prahalainen oppinut rabbi Löw herätti Golemin synagogan ja Prahan gheton suojelijaksi. Sapattina, lepopäivänä, myös Golemin oli määrä levätä eli hänestä oli tehtävä hengetön. Rabbin seurakunnan ollessa valmistautumassa erääseen sapattiin rabbi kuitenkin unohti pyyhkiä Golemin otsasta "emetin". Golem alkoi riehua ja hajottaa synagogaa, jolloin Löw joutui tuhoamaan Golemin.


title: Golem

text: Prahassa sijaitsee yhä Vanhauusi synagoga (Staronová Synagóga), jonne Golemin jäänteet on tarinan mukaan piilotettu. Synagogan ullakolle, jonne saviolento on suljettuna sinetöiydyn oven takana, johtaa pienet tikapuut. Etsinnöistä huolimatta golemia ei ole löydetty.


title: Golem

text: Golem on kirjoitettu moniin kaunokirjallisiin teoksiin, muun muassa itävaltalaissyntyisen kauhu- ja jännityskirjailija Gustav Meyrinkin kirjaan "Golem" ("Der Golem", 1915). Siinä Golemissa on paljon samankaltaisuuksia Frankensteinin hirviön kanssa. Myös Terry Pratchettin fantasiakirjassa "Savijaloilla" golemit ovat keskeisessä osassa. Golem esiintyy myös Michael Grantin fantasiakirjasarjassa "Mahtavat 12".


title: Golem

text: Golem on mukana useissa rooli- ja tietokonepeleissä. Näitä ovat Clash of Clans, Clash Royale, RuneScape, Final Fantasy ja Dungeons & Dragons. Golem tulee esiin myös Minecraftissa, tosin raudasta tehtynä versiona. Peleissä nimitys on laventunut tarkoittamaan monenlaisia keinotekoisia olentoja, ja golemit on usein lisäksi tyypitetty rakennusmateriaalinsa mukaan (esimerkiksi kivi-, savi-, liha- ja rautagolemeihin).


title: Epiktetos

text: Epiktetos (, 55 — n. 135) oli antiikin kreikkalainen stoalainen filosofi. Hän oli todennäköisesti syntynyt Hierapoliksessa, Fryygiassa, ja asui suurimman osan elämästään Roomassa.


title: Epiktetos

text: Nuorena Epiktetos oli orjana Roomassa Neron vapauttamalle varakkaalle miehelle nimeltä Epafroditos. Hänen alkuperäistä nimeään ei tunneta — kreikan sana "epiktetos" merkitsee yksinkertaisesti ”hankittua”. Lopulta hänet vapautettiin, ja hän perusti oman filosofikoulun. Orjanakin hän opiskeli stoalaista filosofiaa Musonius Rufuksen alaisuudessa. Vapautumisensa jälkeen hän eli melko kovaa elämää sairaalloisena Roomassa. Lopulta hänestä tuli rampa kovan reumatismin vuoksi.


title: Epiktetos

text: Keisari Domitianus ajoi Epiktetoksen yhdessä muiden filosofien kanssa maanpakoon joskus vuosien 89 ja 95 välillä. Tästä maanpaosta seurasi hänen elämänsä paras ajanjakso. Hän muutti Nikopolikseen Kreikkaan, ja perusti oman mainetta saaneen filosofikoulunsa. Jopa keisari Hadrianus vieraili koulussa, ja sen tunnetuimmasta oppilaasta Arrianoksesta tuli merkittävä historioitsija.


title: Epiktetos

text: Epiktetos eli elämänsä yksinkertaisesti noudattaen stoalaista ajattelua. Hänen elämänsä oli opetuksen ja ajattelun täyttämää. Hänen tiedetään menneen naimisiin kerran vanhemmalla iällä, auttaakseen kasvattamaan lasta, joka olisi muuten jätetty kuolemaan.


title: Epiktetos

text: Epiktetos eli Nikopoliksessa kuolemaansa asti.


title: Epiktetos

text: Stoalaisten tapaan Epiktetos keskittyi filosofiassaan etiikkaan ja opetti oman elämänsä herrana olemista. Hänen mielestään stoalaisen opettajan tuli rohkaista oppilaitaan elämään filosofista elämää, joka johtaa lopulta "eudaimoniaan" (onnellisuuteen). Tarkoituksena oli turvata oma elämä elämällä järkevästi, eli hyveellisesti ja luonnon tahdon mukaan.


title: Epiktetos

text: Epiktetoksen pääteos on "Enkheiridion" ("Käsikirja", suomennettu myös nimellä "Ojennusnuora"). Sen lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu kokoelma keskusteluja, "Diatribai" ("Keskusteluja"). Todennäköisesti hän ei ole kirjoittanut niitä itse, vaan ne on ylöskirjannut hänen opetuksistaan hänen oppilaansa Arrianos.Ensyklopedia-artikkeleita:


title: Epiktetos

text: Teoksia:


title: Epiktetos

text: Vapaasti ladattavia Epiktetoksen e-kirjoja:


title: Popmusiikki

text: Popmusiikki eli pop on populaarimusiikin tyylilaji, joka kehittyi 1950-luvun puolivälissä pehmeämpänä vaihtoehtona rock and rollille ja myöhemmin rock-musiikille. Pop on suunnattu erityisesti nuorisolle, yleensä lyhyehköjen, rakenteeltaan yksinkertaisten rakkauslaulujen muodossa. Kun nämä kyseiset elementit ovat pysyneet lähes samanlaisina, popmusiikki on omaksunut vaikutteita muiden populaarimusiikin tyylien, kuten rockin, kehityksestä ja ottanut käyttöön niiden tapaan myös uusimmat teknologiset innovaatiot ja soundit.


title: Popmusiikki

text: Termiä "poplaulu" on käytetty ensimmäisen kerran vuonna 1926 kuvaamaan musiikkikappaletta, joka on suosittua. 1950-luvulta alkunsa saanutta termiä "popmusiikki" on usein kuvattu erilliseksi tyylilajiksi, joka on tähdätty nuorisomarkkinoille. Vaikka popmusiikin nähdäänkin usein orientoituvan singlelistoille, tyylilajina se ei ole kaikkien listamusiikkien summa.


title: Popmusiikki

text: Musikologit tunnistavat usein seuraavat ominaisuudet tyypillisiksi popmusiikin tyylilajille:


title: Popmusiikki

text: Popmusiikin pääväline on itse kappale, joka on usein kahdesta ja puolesta minuutista kolmen ja puolen minuutin mittainen ja jossa on usein keskitytty melodiaan ja nappaaviin koukkuihin sekä kertosäkeeseen, joka toimii melodisena, rytmisenä ja harmonisena kontrastina säkeisiin. Rytmi ja melodia tapaavat olla samankaltaisia, joissa on kuitenkin rajoitettuja harmonisia säestyksiä. Modernien popkappaleiden sanat keskittyvät tyypillisesti yksinkertaisiin teemoihin – usein rakkauteen ja romanttiseen suhteeseen – vaikka onkin useita poikkeuksia.


title: Popmusiikki

text: Simon Firthin mukaan popmusiikkia tuotetaan ”yritteliäisyyden eikä taiteen vuoksi.. se on suunniteltu tyydyttämään kaikkia” eikä se ”tule mistään tietystä paikasta eikä tyydytä vain tiettyä makua”. Se on ”suuresti tuettua (levy-yhtiöt, radioasemat ja live-esiintymiset)...Pop ei ole tee se itse -musiikkia, vaan se tuotetaan ammattitaitoisesti”.


title: Popmusiikki

text:
Pop liittyy ilmiönä 1950-luvun rock and rollin syntyyn, tarjoten sille kuitenkin pehmeämmän vaihtoehdon. Yksi poppiin liittyvistä ilmiöistä on varhaisten rock and roll -tähtien tapaan monien artistien nauttima hysteerinen suosio. The Beatlesin musiikki 1960-luvun alussa edustaa oman aikansa poppia (joskin he soittivat myös rock and rollia ja myöhemmin rockia). Rajanveto popin, kevyen rockin ja R&B:n välillä on usein häilyvää.
Popissa on vaikutteita muun muassa etnomusiikista (esimerkiksi Shakira, The Corrs), taidemusiikista (suuri osa), jazzista (esimerkiksi Norah Jones), countrystä (esimerkiksi Shania Twain) ja R&B:stä (esimerkiksi Mariah Carey).


title: Popmusiikki

text: Tunnettuja popin edustajia ovat muun muassa Depeche Mode, Michael Jackson, Madonna, Britney Spears, Lady Gaga, Juanes, MIKA, Robbie Williams, Tom Jones , Justin Timberlake ja Justin Bieber.


title: Popmusiikki

text: Erikseen puhutaan poikabändeistä, jotka ovat popmusiikkia soittavia nuorten miesten muodostamia kokoonpanoja. Tunnettuja poikabändejä ovat muun muassa Take That, New Kids on the Block, East 17, Boyzone, Backstreet Boys ja  One Direction.


title: Popmusiikki

text: Myös tyttöbändeistä puhutaan erikseen. Tunnettuja tyttöbändejä ovat muun muassa Girls Aloud, Spice Girls, All Saints, t.A.T.u. ja The Pussycat Dolls.


title: Popmusiikki

text: Toinen popin merkittävimmistä alalajeista on tanssipop, joka ottaa vaikutteita tanssittavasta konemusiikista.


title: Popmusiikki

text: Etenkin 1980-luvun popista on erikseen erotettu ”synapop” (synthpop), joka perustui voimakkaasti syntetisaattorien käyttöön.


title: Anselm Canterburylainen

text: Pyhä Anselm Canterburylainen (1033 tai 1034 – 21. huhtikuuta 1109) oli keskiaikainen filosofi ja teologi. Hän toimi Canterburyn arkkipiispana vuodesta 1093 vuoteen 1109. Häntä kutsutaan skolastiikan perustajaksi.


title: Anselm Canterburylainen

text: Toimiessaan arkkipiispana Anselm oli aikansa merkittävimpiä uskonnollisia ja poliittisia vaikuttajia Euroopassa. Hänen kiistansa Vilhelm Punaisen ja Henrik I:n kanssa kirkon oikeuksista johti siihen, että hänet ajettiin kahdesti maanpakoon.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselm Canterburylaisen tunnetuin argumentti on niin sanottu ontologinen jumalatodistus eli looginen todistus Jumalan olemassaolosta. Termin "ontologinen" on kuitenkin vasta jälkeenpäin kehittänyt Immanuel Kant, ja on väitelty, onko Anselmin jumalatodistus tosiasiassa lainkaan ontologinen. Anselm kehitti myös muita jumalatodistuksia, muun muassa kosmologisen ja teleologisen jumalatodistuksen.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselm syntyi Aostassa, Burgundissa. Aosta sijaitsee Italian Alpeilla Aostan laaksossa ("Valle d’Aosta"), lähellä 1100-luvun Ranskan ja Sveitsin rajaa. Hän oli syntyisin aatelisperheestä ja hän oli melko varakas. Hänen isänsä Gundulph oli syntyjään lombardialainen ja vaikuttaa olleen luonteeltaan ankara ja väkivaltainen. Hänen äitinsä Ermenberga oli puolestaan viisas ja hyveellinen ja antoi nuorelle Anselmille uskonnollisen kasvatuksen. 15-vuotiaana Anselm halusi siirtyä luostariin, mutta ei saanut siihen lupaa isältään. Pettymys vaikuttaa tuottaneen hänelle psykosomaattisen sairauden, ja parannuttuaan hän vaikuttaa luopuneen opinnoistaan joksikin aikaa ja eläneen huolettomampaa elämää. Tänä aikana hänen äitinsä kuoli ja hänen isänsä käytös muuttui sietämättömäksi. Vuonna 1059 hän lähti kotoa, ylitti Alpit ja matkasi Burgundian ja Ranskan läpi. Anselm päätyi Normandiaan, jonne häntä houkutteli hänen maanmiehensä, Becin benediktiiniläisluostarin esimiehen Lanfrancin maine. Vietettyään ensin jonkun aikaa Avranchesissa hän astui seuraavana vuonna luostariin 27-vuotiaana noviisina.


title: Anselm Canterburylainen

text: Kun Lanfrancista tuli kolme vuotta myöhemmin, vuonna 1063, Caenin luostarin apotti, Anselm valittiin luostarin esimieheksi. Hän toimi virassa viisitoista vuotta. Vuonna 1078 Anselm valittiin luostarin apotiksi luostarin perustajan ja ensimmäisen apotin, soturimunkki Herluinin kuoltua. Hänen toimikaudellaan Becistä tuli Euroopan oppimisen keskus, vaikkakaan Anselm ei vaikuta olleen kovin kiinnostunut hankkimaan luostariin ulkopuolelta tulleilta opiskelijoita. Näinä hiljaisina vuosina Anselm kirjoitti ensimmäiset filosofiset teoksensa, "Monologionin" ja "Proslogionin" (suomennettu nimellä "Ymmärrystä etsivä usko"). Näitä seurasivat "Keskustelut totuudesta", "Vapaa tahto" ja "Paholaisen lankeaminen".


title: Anselm Canterburylainen

text: Samaan aikaan luostarin vauraus ja maine lisääntyivät, ja sillä oli Englannissa merkittävä omaisuus. Anselmin velvollisuudeksi tuli käydä tarkastamassa omistuksia säännöllisesti. Hän ansaitsi englantilaisten arvostuksen siinä määrin, että he katsoivat hänen olevan luonnollinen Lanfrancin seuraaja Canterburyn arkkipiispan virkaan. Lanfrancin kuoltua kuningas Vilhelm II kuitenkin anasti piispanistuimen omaisuuden ja tulot eikä tehnyt uusia virkanimityksiä.


title: Anselm Canterburylainen

text: Nelisen vuotta myöhemmin, vuonna 1092, Anselm palasi Englantiin Chesterin jaarlin Hugh d'Avranchesin kutsusta. Hän viipyi matkalla lähes neljä kuukautta, ja kun hän oli palaamassa, kuningas kielsi häntä. Seuraavana vuonna Vilhelm sairastui vakavasti ja nimesi Anselmin virkaan. Anselm hankki vapautuksen tehtävistään Normandiassa, ja hänet vihittiin piispaksi vuonna 1093.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselmin ehtona virkaan astuessa oli, että kuninkaan tuli palauttaa kaikki piispanistuimen omaisuus, hyväksyä Anselm hengelliseksi neuvonantajakseen ja hyväksyä Urbanus II paavina vastapaavi Klemens III:n sijasta. Hän sai ainoastaan osittaisen myöntymyksen näille vaatimuksille, ja viimeksi mainittu saattoi hänet suuriin vaikeuksiin kuninkaan kanssa. Kirkon sääntönä oli, että piispojen vihkimykset eivät olleet täydellisiä ennen kuin he saivat "palliumin" eli paariliinan paavin kädestä. Anselm vaati samoin, että hänen tuli matkata Roomaan saamaan palliumin. Vilhelm ei kuitenkaan sallinut tätä, koska hän ei ollut tunnustanut Urbanusta ja hän piti itsellään oikeuden estää ketään tunnustamasta ketään paaviksi ilman hänen lupaansa. Asian sovittamiseksi kokoontui suuri kirkonmiesten ja aateliston kokous, joka neuvoi Anselmia alistumaan kuninkaan tahtoon. Anselm taipui ja asia siirtyi myöhemmäksi. Vilhelm kuitenkin lähetti samaan aikaan viestinviejänsä Roomaan. He hyväksyivät paavin ja saivat tämän lähettämään legaatin kuninkaan luokse arkkipiispan pallium mukanaan. Näin saatiin aikaan sopu, ja palliumin kysymyksessä saatiin aikaan kompromissi. Kuningas ei antanut sitä Anselmille, vaan se laitettiin Canterburyn alttarille josta Anselm otti sen.


title: Anselm Canterburylainen

text: Hieman yli vuotta myöhemmin Anselmin ja kuninkaan väliseen suhteeseen kehittyi uusia ongelmia, ja Anselm matkusti Roomaan saadakseen neuvoja paavilta. Hän sai vaivoin kuninkaalta luvan lähteä. Lokakuussa 1097 hän lähti kohti Roomaa. Vilhelm anasti välittömästi piispanistuimen tulot ja piti ne kuolemaansa saakka. Urbanus otti Anselmin vastaan suurella kunnioituksella Capuan piirityksen aikaan. Anselmin kerrotaan saaneen ylistystä myös piiritykseen osallistuneilta saraseenijoukoilta. Urbanus oli kuitenkin liian varovainen sekaantuakseen riitoihin Englannin kuninkaan kanssa, ja Anselm totesi, ettei hän saa aikaan tuloksia. Hän lähti Roomasta ja vietti jonkin aikaa Schiavin pienessä kylässä, jossa hän viimeisteli Jeesuksen sovitustyötä koskevan teoksena "Cur Deus homo". Tämän jälkeen hän vetäytyi Lyoniin. Kun hän yritti palata Englantiin, kuningas ei antanut hänelle lupaa tulla maahan.


title: Anselm Canterburylainen

text: Vilhelm surmattiin vuonna 1100 ja hänen seuraajansa, Henrik I, kutsui Anselmin palaamaan takaisin Englantiin. Henrik kuitenkin vaati, että Anselmin tuli ottaa häneltä uudelleen henkilökohtainen arkkipiispan virkaanasettaminen. Paavilliset ohjeet tätä asiaa koskien olivat kuitenkin selvät: kaikki uskollisuudenvalat maallisille viranomaisille olivat kiellettyjä eikä maallisia viranomaisia tullut hyväksyä virkaan asettajiksi. Anselm esitti tämän kuninkaalle, mutta Henrik ei halunnut luopua edeltäjiensä etuoikeudesta ja ehdotti, että asia tuli käsitellä Pyhän Istuimen edessä. Paavin vastaus vahvisti sen mitä Anselm oli sanonut. Kuningas lähetti toisen lähetystön, joka sai saman vastauksen. Henrik piti kuitenkin päänsä, ja vuonna 1103 Anselm ja kuninkaan lähettiläs lähtivät Roomaan. Paavi Paschal II piti kiinni virkaanasettamisen säädöksistä ja määräsi kirkonkiroukseen kaikki säädöksen rikkojat, pois lukien kuningas Henrik.


title: Anselm Canterburylainen

text: Tämä jätti asiat niin kuin ne olivat olleetkin, ja Anselm, jota oli kielletty palaamasta Englantiin ilman kuninkaalle suotuista päätöstä, vetäytyi Lyoniin, jossa hän odotti, ryhtyykö Paschal vahvempiin toimenpiteisiin. Lopulta vuonna 1105 paavi päätyi julistamaan Henrikin kirkonkiroukseen. Kuningas sai tiedon tästä sisareltaan, ja se sai hänet huolestumaan. Järjestettiin kokous jossa saatiin aikaan sovinto. Vuonna 1106 Anselm palasi Englantiin mukanaan paavilta saadut oikeudet perua kirkonkiroukset. Vuonna 1107 pitkä kiista virkaanasettamisesta päättyi, kun kuningas luopui oikeuksistaan. Loput kaksi vuotta Anselm käytti arkkipiispan tehtävien hoitamiseen. Hän kuoli 21. huhtikuuta 1109. Paavi Aleksanteri VI julisti hänet pyhimykseksi vuonna 1494.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselmia on pidetty ensimmäisenä tieteellisenä kristittynä teologina. Hänen ainoalla suuremmalla keskiaikaisella edeltäjällään, Johannes Scotus Eriugenalla, oli enemmän taipumusta spekulaatioihin ja mystiikkaan. Anselm sen sijaan harjoitti teologista tutkimusta. Hän tunnisti järjen ja ilmoitetun totuuden välisen suhteen ja pyrki muodostamaan järkiperäisen uskonjärjestelmän.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselmin jatkuvana pyrkimyksenä oli tulkita kristillisen uskon sisältö järjellä ymmärrettäväksi ja kehittää järkeenkäypiä totuuksia jotka olivat kietoutuneet uskon sisälle. Ennakkovaatimuksena tällaiselle työlle oli kristillinen tietoisuus, vakaa usko. Anselm kirjoitti: "”Neque enim quaero intelligere ut credam, sed credo ut intelligam. Nam et hoc credo, quia, nisi credidero, non intelligam.”" (”En pyri ymmärtämään että uskoisin, vaan uskon että voisin ymmärtää. Sillä tästäkin uskon, että jos en ensin usko, en voi ymmärtääkään”). Mutta kun usko on saavutettu, on pyrittävä perustelemaan järjellä se, mitä uskomme. Olisi väärin olla tekemättä niin: "”Negligentiae mihi esse videtur, si, postquam confirmati sumus in fide, non studemus quod credimus, intelligere.”" (”Katson sen epäonnistumiseksi velvollisuuksiamme kohtaan, jos sen jälkeen kun olemme saavuttaneet vankan uskon, emme pyrkisi ymmärtämään mitä uskomme”).


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselmin tietoteorian perusteet sisältyvät hänen teokseensa "De Veritate", jossa hän käsittelee totuutta tietona, tahtomisena ja asioissa, ja kohoaa ajatukseen absoluuttisesta totuudesta, jossa kaikki muut totuudet ovat osallisina. Tämä absoluuttinen totuus on Jumala itse, joka on samalla lopullinen perusta tai prinsiippi sekä asioille että ajattelulle. Jumalan käsite tulee siis järjestelmän etualalle – ennen kaikkea muuta järjelle on tehtävä selväksi, että Jumalalla voidaan todistaa olevan selkeä, todellinen olemassaolo.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselmin jumalatodistukset ovat hänen teostensa "Monologion" ja "Proslogion" pääaiheena. "Monologionissa" todistus perustuu realismin tavallisiin perusteisiin ja muistuttaa hyvin paljon Augustinuksen aiempaa teoriaa. Asioita kutsutaan hyviksi monilla tavoilla ja monessa määrin. Tämä ei olisi mahdollista, jos ei olisi olemassa ehdotonta mittapuuta, jotain joka on hyvää itsessään, josta kaikki hyvät asiat olisivat osallisia. Sama pätee sellaisiin asioihin kuin suuruus, oikeudenmukaisuus ja niin edelleen. — ne ovat osallisia jostain tietystä suuruudesta ja oikeudenmukaisuudesta. Asioiden olemassaolo olisi mahdotonta ilman jotain Olemassa olevaa, josta ne tulevat oleviksi. Tämä absoluuttinen Olemassaolo, tämä hyvyys, suuruus ja oikeudenmukaisuus, on Jumala.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselm ei ollut täysin tyytyväinen tähän päättelyyn – se alkoi "a posteriori" -perustelulla ja sisälsi useita toisistaan lähteviä todistuksia. Hän halusi muotoilla yhden, lyhyen todistuksen. Tämän todistuksen hän esitti "Proslogionissa". Kyseessä on hänen kuuluisa ontologinen todistuksensa Jumalan olemassaolosta. Todistuksen mukaan Jumala oli se, mitä suurempaa ei voida kuvitella. Jos tämä, mitä suurempaa ei voida kuvitella, olisi vain ajatuksissa, se ei voisi olla kaikkein suurin, koska siihen voitaisiin lisätä myös olemassaolo, jolloin se tulisi vielä suuremmaksi. Tästä seuraa, että olennolla jota suurempaa ei voida käsittää, eli Jumalalla, on todellinen olemassaolo.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselmin ontologinen todistus on ollut kiistan aiheena sen esittämisestä alkaen. Omana aikanaan sitä vastusti munkki Gaunilo teoksessaan "Liber pro Insipiente" sillä perusteella, että ajatuksesta ei voida edetä suoraan olemassaoloon. Samanlaista arvostelua ovat esittäneet monet myöhemmät oppineet, heidän joukossaan Tuomas Akvinolainen. Immanuel Kant käytti sitä todistusaineistona kaikkia ontologisia todistuksia vastaan. Anselm vastasi Gaunilon vastalauseisiin teoksessaan "Liber Apologeticus".


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselm kirjoitti myös muita todistuksia Jumalan olemassaolon puolesta. Ne perustuivat kosmologisille ja teleologisille todisteluille.


title: Anselm Canterburylainen

text: Kun Jumalan olemassaolo oli Anselmin mukaan näin todistettu, hän jatkoi kristillisten luomis- ja kolminaisuusopin järjenmukaisten perusteiden määrittelyllä. Kolminaisuusoppia koskien hän sanoi, että emme voi tuntea Jumalaa itsessään, vaan pelkästään hänen luomistekojensa analogian jälkeen. Erityinen käytetty analogia oli ihmisen itsetietoisuus. Tietoisuuden erikoinen kaksoisluonne, muisti ja ymmärrys, edustaa [Isän ja Pojan välistä suhdetta. Näiden kahden keskinäinen rakkaus joka seuraa niiden välisestä suhteesta symboloi Pyhää Henkeä. Muut ihmiseen liittyvät teologiset doktriinit, kuten perisynti ja vapaa tahto, käsitellään "Monologionissa" ja muissa sekalaisissa tutkielmissa.


title: Anselm Canterburylainen

text: Anselmin suurimmassa teoksessa "Jumala ihmiseksi" ("Cur Deus Homo?") Anselm pyrki esittämään selkeän, jopa pakanoiden ymmärrettävissä olevan, järkeen perustavan välttämättömyyden joka oli kristillisen sovitusmysteerin, Jeesuksen sovitustyön, takana. Teoria perustui kolmeen seikkaan: että Jumalan kunnia ja oikeudenmukaisuus vaatii sovitusta; että sellaisen sovituksen voi tuottaa vain jumal-ihmisen, Jeesuksen, erityisluonne; ja että tämän äärettömän arvokkaan henkilön vapaaehtoinen kuolema todellakin tuotti sovituksen. Tämän hän todisti seuraavasti. Kaikki ihmisten teot ovat Jumalan kunnian edistämistä varten. Jos ihmiset tekevät sen sijaan syntiä, eli jos Jumalan kunniaa loukataan, ihminen ei itse voi sovittaa sitä. Jumalan oikeudenmukaisuus kuitenkin vaatii sovitusta. Koska Jumalan iankaikkisen kunnian loukkaus on aina yhtä iankaikkinen, myös sovituksen tulee olla iankaikkinen, eli sen tulee käydä kaiken ei-jumalallisen yli. Tällaisen rangaistuksen voi maksaa vain Jumala itse, ja koska rangaistus vaadittiin ihmiseltä, se täytyy maksaa ihmisen muodossa. Näin sovituksen voi suorittaa vain jumal-ihminen. Tämä jumal-ihminen, synnittömänä, on vapaa synnistä seuraavasta rangaistuksesta. Hänen uhrinsa on siis vapaaehtoinen, eikä vaadittu. Sen ansio on siis iankaikkinen. Jumalan oikeudenmukaisuus on näin lepytetty ja hänen armonsa voi langeta ihmisille.


title: Anselm Canterburylainen

text: Tämä käsitys on vaikuttanut suuresti kirkon oppeihin ja tarjonnut pohjan katolisen kirkon käsitteelle ansioiden aarteesta. Käsitys edistyi selvästi vanhasta kirkkoisien teologiasta, koska se korvasi Jumalan ja Saatanan välisen kilpailun Jumalan hyvyyden ja oikeudenmukaisuuden kilpailulla. Anselm ei liittänyt teoriaansa eettistä ulottuvuutta ja jätti tuomitun ihmisen tietoisuuden kokonaan huomiotta. Tässä suhteessa hänen teoriansa on selvässä ristiriidassa myöhemmän Pierre Abélardin käsityksen kanssa. Hän katsoi, että teon siveellinen luonne määräytyy ainoastaan teon tekijän tarkoituksen, ei varsinainen teon mukaan.Keskiajalla Anselmin teokset eivät saaneet ansaitsemaansa huomiota ja samaa kunnioitusta kuin myöhemmin. Se johtui todennäköisesti niiden epäjärjestelmällisestä luonteesta, sillä ne olivat enimmäkseen traktaatteja tai dialogeja yksittäisistä kysymyksistä, eivät laajoja tutkielmia, kuten esimerkiksi Tuomas Akvinolaisen teokset.


title: Anselm Canterburylainen

text: Katolinen kirkko viettää Anselmin kuolinpäivää, 21. huhtikuuta, hänen muistopäivänään. Sama päivä on Suomessakin Anselmin nimipäivä. Paavi Klemens XI julisti Anselmin kirkonopettajaksi vuonna 1720. Kahdeksansataa vuotta hänen kuolemansa jälkeen, 21. huhtikuuta 1909, paavi Pius X julkaisi ensyklian "Communion Rerum", joka ylisti Anselmia ja hänen kirkollista uraansa ja kirjoituksiaan.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunta (ketšuaksi "Tawantinsuyu") oli eteläamerikkalaisten intiaanien Andien vuoristoon luoma suuri imperiumi. Inkavaltakunnan keskus oli nykyisen Perun alueella, ja se ulottui nykyisen Kolumbian eteläosista Chilen keskiosiin saakka. Sen perustivat Cuscon kaupunkivaltion "inkat", ’ylhäiset herrat’. He alkoivat laajentaa valtiotaan 1200-luvulta alkaen aluksi koko ympäröivään laaksoon ja lopulta suureksi valtakunnaksi 1400- ja 1500-luvuilla. Inkat laajensivat valtakuntaansa etenkin tehokkaan armeijansa, hyvien huoltoyhteyksiensä sekä harkittujen väestönsiirtojen ja hallintotoimien avulla.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat puhuivat ketšuan kieltä, mutta suuren valtakunnan alueella puhuttiin myös muita kieliä kuten aimaraa ja urua. Koko valtakunnan alueella asui enimmillään noin 6–14 miljoonaa ihmistä.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunta oli hyvin valtiojohtoinen luokkayhteiskunta. Valtio määräsi monista asioista kansalaisten elämässä mutta myös huolehti heistä hyvin. Työkykyiset kansalaiset jaettiin työveroluokkiin niin että jokainen luokka joutui tekemään tietyn määrän työtä päivässä tai kuukaudessa. Inkavaltiota johti jumalkuningas, ja jokaisella neljällä liittovaltion osalla oli oma johtonsa.


title: Inkavaltakunta

text: Inkoilla oli edistynyt pengerviljelyjärjestelmä, joka teki mahdolliseksi korkeilla vuorenrinteillä viljelyn. Heidän tärkein kotieläimensä oli laama. Yleisesti ottaen inkojen yhteiskunta ei kuitenkaan ollut teknisesti kovinkaan edistynyt, eivätkä he tunteneet esimerkiksi pyörää, rautaa, kirjakieltä tai rahaa.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunta tuhoutui vuoden 1532 jälkeen espanjalaisvalloittajien saavuttua. Inkojen viimeinen johtaja Túpac Amaru kukistui 1572.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat olivat alkujaan joukko pieniä ja erillisiä etnisiä ryhmiä. He valloittivat asuinalueekseen Curahuasin seudun, jota ketšuaintiaanit olivat asuttaneet, ja omaksuivat vähitellen ketšuan kielen. Vuoden 1200 tienoilla Apurímac- ja Urubambajoen välisten ylänköjen ryhmät olivat kasvaneet liian suuriksi silloisille alueilleen. Sen seurauksena ihmisryhmät alkoivat liikehtiä ja muodostui liittoutumia. Näistä voimakkaimmaksi nousi Cusco, jonka asukkaita alettiin kutsua "inkoiksi", ’ylhäisiksi herroiksi’.


title: Inkavaltakunta

text: Joidenkin legendojen mukaan inkat olivat lähtöisin Titicacajärven Titicacasaarelta, missä ensimmäinen inka Manco Cápac astui esiin luolasta ja avioitui sisarensa Mama Occlon kanssa. Hän lähti veljineen ja siskoineen etsimään hedelmällistä paikkaa jonne asettua. Lopulta Manco Cápac saapui vaimonsa kanssa Rio Tullamayon ja Huantanayjoen risteyksen tienoolle, jonka maaperää hän kokeili survaisemalla siihen kultaisen sauvan. Havaittuaan maaperän otolliseksi pariskunta ajoi paikalliset asukkaat pois ja jäi paikalle asumaan. Kun he olivat perustaneet Cuscon kaupungin ja saaneet lapsia, Manco Cápac muuttui kiveksi, josta tuli inkojen pyhä "huaca".


title: Inkavaltakunta

text: Cuscosta tuli vähitellen ketšuankielisten heimojen johtava keskus, ja 1100-luvulla se alkoi laajentaa vaikutuspiiriään naapurikansojen alueille. Kaupunkivaltio alkoi 1200-luvulla laajentua entistä hyökkäävämmin ja alisti kaikki ympäröivän laakson kansat valtansa alle.


title: Inkavaltakunta

text: Ensimmäiset inkahallitsijat olivat myyttisiä hahmoja, joiden historiallisuudesta ei ole varmuutta. Valtakunnan suuruuden ajan kuninkaita olivat Pachacútec (hallitsi 1438–1471), Túpac Inca Yupanqui (1471–1493) ja Huayna Capac (1493–1525). Pachacútec laajensi valtakuntaa voimakkaasti länteen ja etelään, ensisijaisesti rauhanomaisin keinoin.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakuntaan kuului lukuisia heimoja, joita Andien vuoriketjut pitivät toisistaan erillään. Tällainen monimuotoisuus teki valloituksen helpoksi mutta valtakunnan lujittamisen vaikeaksi. Inkat yhdistelivät eri kansoja ja valtioita yli 80 provinssiksi, jotka olivat kielellisesti monimuotoisia. Inkavaltakunta ei kuitenkaan ollut vielä ehtinyt muodostua yhtenäiseksi espanjalaisten tuloon mennessä 1500-luvun alussa, vaan kapinat olivat yleisiä.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat turvautuivat sotilaalliseen valloitukseen vain viimeisenä keinona. Aluksi he tarjosivat yhdistymistä vastaan lahjoja, avioliittovaihtoa ja poliittisia liittoja. Inkat lupasivat valloitetun alueen ylimystölle etuoikeuksia, mm luvan moniin vaimoihin. Sen epäonnistuessa he alkoivat uhkailla valloituksella ja tarvittaessa lopulta ryhtyivätkin siihen. Inkavaltion nopealla laajenemisella oli monta syytä. Inkoilla oli mahtava armeija, hyvät huoltoyhteydet ja tehokas sodanjohto. Lisäksi he suorittivat laajoja väestönsiirtoja ja hallinnollisia operaatioita (niin sanottu "mitimae"-järjestelmä), joiden avulla he levittivät kulttuuriaan ja vahvistivat valloittamiensa alueiden valvontaa. Inkat siirsivät ketšuankielisiä pääkaupunkiseudun virkamiehiä ja sotilaita valtakuntaan liitetyille alueille perustettuihin kaupunkeihin, joista käsin tuotantoa ja sen jakoa valvottiin ja inkakulttuuria levitettiin. Valloitettujen alueiden oma väestö asutettiin näiden kaupunkien ympäristöön ja sopeutettiin järjestelmään. Epäluotettava osa väestöstä siirrettiin pois ja korvattiin ketšuankielisellä väellä, joka toi inkakulttuurin alueelle. Paikallinen väki sai pitää tapansa, pukunsa ja kielensä, mutta virkamiesten täytyi opetella ketšuaa.


title: Inkavaltakunta

text: Pachacútec lopetti valtakunnassa vallinneen uskonnollisen hajaannuksen ja paransi tieverkostoa. Hän myös rakennutti pääkaupunki Cuscon uudelleen pohjakaavaltaan puuman muotoiseksi. Pachacútecin seuraaja, lainsäätäjäkuninkaana tunnettu Túpac Inca Yupanqui levitti valtakuntaa yli Pohjois-Chilen. Mapuche-heimo kuitenkin pysäytti inkojen etenemisen Maulejoelle Maulen taistelussa noin vuonna 1480.


title: Inkavaltakunta

text: Huayna Capacin valloitusten jäljiltä Inkavaltakunta oli suurimmillaan: sen pohjoisraja oli nykyisessä Etelä-Kolumbiassa ja eteläraja 80 kilometriä Chilen Santiagosta etelään.


title: Inkavaltakunta

text: Huayana Capacin kuoltua 1527 hänen poikansa Huáscar ja Atahualpa yrittivät aluksi johtaa valtakuntaa yhdessä. Se ei kuitenkaan onnistunut, ja heidän välilleen puhkesi vallanperimyssota. Huáscar hallitsi pääkaupunki Cuscoa ja Atahualpa pohjoisempaa Quitoa. Sisällissota ratkesi Atahualpan eduksi 1532 ja Huáscar otettiin vangiksi.


title: Inkavaltakunta

text: Espanjalainen konkistadori Francisco Pizarro saapui sisällissodan repimään inkavaltioon vuonna 1532 vain 180 miehen kanssa. Hän vangitsi kuningas Atahualpan houkuttelemalla hänet kohtaamaan espanjalaiset aseettomana ja myöhemmin surmautti hänet saamistaan lunnaista huolimatta. Espanjalaiset onnistuivat valloittamaan koko inkavaltakunnan, mihin oli monta syytä. Espanjalaisten aseistus oli ylivoimaista inkoihin nähden. Atahualpa ei ollut ollut suosittu etenkään Cuscossa, mistä espanjalaiset saivatkin lisäjoukkoja. Myös provinssit olivat tyytymättömiä tyrannimaisiin inkoihin ja taistelivat espanjalaisten puolella. Valtakunnan laajeneminen oli myös heikentänyt sitä taloudellisesti, koska työveroja ei enää maksettu kunnolla. Paljon inkoja oli myös jo kuollut Euroopasta tulleisiin sairauksiin, joihin intiaaneilla ei ollut vastustuskykyä. Valtakunnan valloitus onnistuikin melko vaivatta, ja espanjalaisvallan varmistivat Kastiliasta myöhemmin saapuneet lisäjoukot.


title: Inkavaltakunta

text: Espanjalaiset ryöstivät Cuscon ja rakensivat uuden kaupungin sen paikalle. He asettivat inkojen nimelliseksi hallitsijaksi Manco II:n, joka kuitenkin johti inkat kapinaan 1536. Epäonnistuneen kapinan jälkeen inkat vetäytyivät vuoristoseuduille ja jatkoivat sissisotaa espanjalaisia vastaan. Inkojen viimeinen johtaja Túpac Amaru kukistui 1572, kun espanjalaiset valloittivat viimeisen itsenäisen inkakaupungin Vilcabamban. Espanjalaiset käyttivät intiaaniseutujen hallitsijoina paljolti samoja menetelmiä kuin inkatkin, mutta heidän kovat vaatimuksensa johtivat useisiin intiaanikapinoihin.


title: Inkavaltakunta

text: Vaikka inkavaltakunta tuhoutuikin, joitain inkojen kulttuuriperinteitä on säilynyt nykyaikaan asti, kuten ketšuan kieli, tekstiilitaide ja ruokakulttuuri. Inkojen asuinseudun Perun ylänköjen asukkaat ovat edelleen geneettisesti noin 95-prosenttisesti intiaaneja, ja eurooppalaisvaikutus heidän geeniperimäänsä on jäänyt hyvin vähäiseksi. Rannikolla sijaitsevassa pääkaupungissa Limassa intiaaniperimän osuus on enää 68 prosenttia.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat itse käyttivät valtakunnastaan nimeä "Tawantinsuyu" (voidaan kirjoittaa myös "Tahuantinsuyu"), sananmukaisesti 'neljä aluetta'. Nämä liittovaltion neljä aluetta eli "suyua" olivat nimeltään Antisuyu, Cuntisuyu, Collasuyu ja Chinchaysuyu.


title: Inkavaltakunta

text: Eteläinen Collasuyun alue oli suurin. Sen tiheään asutetut aymarankieliset kuningaskunnat olivat Cuscosta lähteneiden inkojen ensimmäiset valloitukset. Collasuyuun kuului Atacaman autiomaa Tyynenmeren rannalla, vuoristoa ja itäistä trooppista sademetsää. Suuri osa aluetta on ylätasankoa. Titicacajärven tienoilla sataa yli 50 senttimetriä vuodessa ja ilmasto on viileä mutta siedettävä. Järvi säilöö lämpöä ja pitää siten hallan loitolla. Sitä ympäröivästä tasaisesta alueesta tulikin inkavaltakunnan vilja-aitta, vaikka korkealla viihtyvätkin vain hyvin sopeutuneet viljelykasvilajit. Rannikon kalavedet ovat maailman rikkaimmat.


title: Inkavaltakunta

text: Antisuyu oli Cuscosta itään. Siihen kuuluu vuoristometsiä, itäisten Andien jyrkkiä rinteitä ja ruohoylänköä, ja alueella onkin hyvin monenlaisia luonnonolosuhteita ja ilmastoja. Ylängöillä voitiin viljellä perunaa ja kvinoaa ja alangoilla maniokkia ja trooppisia hedelmiä. Antisuyussa asui melko vähän ihmisiä, eivätkä inkat laajentaneet valtakuntaansa enää alle 1500 metrin korkeudella sijainneeseen sademetsään. Antisuyu tarjosi inkoille pakopaikan espanjalaisilta ja sissisodan keskuksen.


title: Inkavaltakunta

text: Cuntisuyu oli pieni ja harvaan asuttu alue Cuscon ja Tyynenmeren välissä. Sitä hallitsevat kuivat Andien länsirinteet ja rannikon rutikuiva autiomaa. Alueen läpi virtaa 15 lyhyttä jokea, joiden rannoilla voitiin viljellä maata. Talvisin ja El Niñon aikaan alue saa kosteutta merisumusta ja viljely oli tavallista tuottoisampaa.


title: Inkavaltakunta

text: Chinchaysuyu muodosti valtakunnan pohjoisosan. Vuoriston lisäksi alueella on kuivaa ruohikkomaata, joka muuttuu pohjoiseen mentäessä kosteammaksi. Joet virtaavat syvissä kanjoneissa, eikä viljelymaata ollut kovin paljon. Pohjoisosissa on trooppista kasvillisuutta ja kostealla rannikolla mangrovesuota, mutta myös kuivaa autiomaata. Rannikon autiomaan läpi virtaa 40 jokea, joiden ympärille inkat rakensivat kanaaliverkoston.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunnan asukaslukua ennen espanjalaisten tuloa on vaikea arvioida, sillä tilastoja ei ole säilynyt, vaikka inkat niitä aikoinaan pitivätkin. Väkiluku romahti 1520-luvun jälkeen sisällissodan, espanjalaisvalloituksen ja tautiepidemioiden johdosta, ja sitä on vaikea arvioida myöhempien väestönlaskentalukujen pohjalta. Espanjalaisten mukana tullut isorokko surmasi inkoista ensimmäisessä epidemiassa ehkä 50 prosenttia. Arviot valtakunnan väkiluvusta suurimmillaan ovat vaihdelleet kahdesta miljoonasta 37 miljoonaan. Konkistadori Pizarro laski vanhojen quipuarkistojen pohjalta vuosina 1534–1540 Perun intiaanitalouksien määräksi 1,55 miljoonaa. Tästä luvusta Pärssinen (1992) on arvioinut koko inkavaltakunnan väkiluvuksi yhdeksän miljoonaa. Rowe (1946) arvioi intiaanien lukumääräksi kuusi miljoonaa, Dobyns (1966) 37,5 miljoonaa, Smith (1970) 12 miljoonaa, Wachtel (1977) 10 miljoonaa ja Cook (1981) 4–14 miljoonaa. Koko valtakunnan väestöstä vain pieni osa oli varsinaisesti inkoja. Arviot inkojen määrästä ovat vaihdelleet 15 000:sta 40 000:een.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunnan alueella eli ihmisiä kymmenistä tai jopa sadoista etnisistä ryhmistä ja heimoista. Monilla niistä oli omat kielensä. Inkavaltakunnan virallinen kieli ja hallintokieli oli ketšua. Muita suuria kieliä olivat aimara ja uru. Ketšua on kielenä inkoja vanhempi ja kehittynyt todennäköisesti Perun keskiosissa yli tuhat vuotta ennen inkojen aikaa. Kieltä kutsuttiin nimellä "runasimi", ”ihmisen puhe”. Koska ketšua oli hallintokieli, inkat levittivät sitä myös alueille, joilla sitä ei puhuttu. Uusien alueiden eliitti joutui opiskelemaan sitä.


title: Inkavaltakunta

text: Andien vuoristo on ihmiselle hyvin vaativa elinympäristö. Vaikka vuoristolaiset olivatkin vuosisatojen aikana fysiologisesti osittain sopeutuneet olosuhteisiin, yli kolmen kilometrin korkeudessa asuneet inkavaltakunnan asukkaat joutuivat jatkuvasti kärsimään voimakkaasta auringonsäteilystä, kylmyydestä, kovista tuulista, kallioisesta maastosta, viljelysmaan vähäisyydestä, köyhästä maaperästä, kuivuudesta, hyvin epäsäännöllisistä sateista, lyhyistä kasvukausista, alentuneesta ravitsemuksesta ja vähentyneestä hapensaannista. Luonnonkatastrofeista tuhoisimpia olivat maanjäristykset ja maanvyörymät, jotka surmasivat paljon ihmisiä.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakuntaan kuului useita asutuskeskuksia isoista kaupungeista pieniin kyliin. Suurimmat kaupungit olivat yhtä suuria kuin Euroopassa, ja konkistadorien mukaan hyvin siistejä ja järjestettyjä. Suurin osa väestöstä asui kuitenkin pienissä kylissä maanviljelyalueiden lähellä. Tyynenmeren ja Titicacajärven rannalla oli myös kalastuskyliä. Kylät rakennettiin yleensä niemekkeille ja vuorenhuipuille, jotta viljelysmaalle saatiin jätettyä tilaa ja kylää olisi helpompi puolustaa. Jokilaaksojen pohjat olivat harvaan asutettuja.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunnan suurin kaupunki oli pääkaupunki Cusco, jossa espanjalaiset arvioivat asuneen 200 000 ihmistä. Cusco oli inkakuninkaan, korkeimman yläluokan ja imperiumin parhaiden upseerien ja sotilaiden asuinpaikka, valtion seremoniallisten tapahtumien keskus sekä valtava ruoan ja muiden tarpeiden varasto. Kaupungissa oli myös valtakunnan tärkein pyhäkkö Coricancha.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunnan asutuskeskukset eivät olleet eurooppalaistyylisiä, talouden ja kaupankäynnin ympärille kehittyneitä kaupunkeja. Inkojen kaupungit oli rakennettu nimenomaan hallinnollisiksi keskuksiksi, ja monet niistä hylättiin turhina espanjalaisvalloituksen jälkeen. Hallintokaupunkien lisäksi inkat rakensivat kuninkaallisia lomapaikkoja, joista tunnetuin on Machu Picchu. Se säilyi konkistadorien tuholta vaikeapääsyisyytensä ansiosta. Hiram Bingham löysi koskemattomana säilyneen kaupungin vasta vuonna 1911.


title: Inkavaltakunta

text: Muita tärkeitä kaupunkeja olivat:


title: Inkavaltakunta

text: Vastasyntynyt kapaloitiin ensimmäisten elinkuukausiensa ajaksi, ja äiti kantoi sitä mukanaan peltotöissään. Vauvoja ei hellitty, jotta ne eivät tottuisi liian helppoon elämään. Lapsi sai alustavan nimensä vasta ensimmäisen elinvuotensa jälkeen. Yhdeksänvuotiaana pojat alkoivat auttaa vanhempiaan torjumalla lintuja pelloilta. 12-vuotiaana pojat alkoivat hoitaa laamoja ja metsästää lintuja, joiden höyheniä käytettiin koristeina. Pojat oppivat myös käsityötaitoja, ja teinitytöille opetettiin naisten töitä, kuten ruoanlaittoa ja kutomista.


title: Inkavaltakunta

text: 12 ja 14 ikävuoden välissä pojille ja tytöille järjestettiin siirtymäriitti, jossa he saivat lopullisen nimensä ja poika myös lannevaatteen. Poikien siirtymäriitti pidettiin joulukuussa järjestetyssä Capac raymi -juhlassa. Pojat osallistuivat useisiin rituaaleihin, ja heistä tuli juhlan päätteeksi sotilaita, kun heidän korvansa lävistettiin. Tyttöjen siirtymäriitti järjestettiin tytön ensimmäisten kuukautisten aikaan. Kolmen päivän paaston jälkeen äiti pesi tyttönsä ja puki tämän uusiin hienoihin vaatteisiin ja sandaaleihin. Näin huolellisia riittiä järjestettiin vain korkeimpien säätyjen keskuudessa; tavallisen kansan juhlat olivat paljon yksinkertaisemmat.


title: Inkavaltakunta

text: 25 vuoden iässä nuoresta miehestä tuli täysivaltainen kansalainen.


title: Inkavaltakunta

text: Koulua kävivät vain yläluokan lapset, sillä tavallisen kansan ainoa tehtävä oli työn tekeminen. Tavallinen kansa oppi taitonsa seuraamalla ja auttamalla vanhempiaan ja yhteisönsä muita jäseniä.


title: Inkavaltakunta

text: Miehet ja naiset saivat koulutuksensa hieman erilaisissa ympäristöissä. Naisia koulutettiin miehiä enemmän, ja heitä opetettiin ”valittujen naisten taloissa” ("aclla wasi"), joita saattoi olla jopa 40 ympäri valtakuntaa. Naiset harjoittelivat tekstiilien tekemistä ja ruoan valmistusta, jotta he voisivat palvella kuninkaallisessa hovissa.


title: Inkavaltakunta

text: Miehet koulutettiin Cuscossa niin sanotussa ”oppimisen talossa” ("yacha wasi"). He aloittivat koulun 8–10 vuoden iässä. Neljän vuoden jälkeen oli loppukoe. Koulussa opetettiin ketšuan kieltä, uskontoa, "quipun" eli solmuihin perustuvien muistiinpanojen käyttöä ja valtakunnan historiaa. Myös geometriaa, maantietoa ja tähtitiedettä sivuttiin, ja liikunta oli tärkeä aine. Koulua kävivät vain inka-aatelin ja tärkeiden virkamiesten pojat, jotka oppivat tärkeitä valtiomiestaitoja ja joille iskostettiin virallinen valtion ideologia.


title: Inkavaltakunta

text: Valtio määräsi tarkasti avioitumisesta. Miehet pääsivät naimisiin 24 vuoden iässä ja naiset 18 vuoden iässä. Avioliitto oli pakollinen jokaiselle viimeistään 30 vuoden iässä. Vaimot otettiin omasta yhteisöstä, mutta lähisukulaisten avioliitot oli kielletty muilta kuin kuninkaalta. Nuoret parit saattoivat olla ”koeavioliitossa” ennen oikeaa avioitumista; tällaisessa liitossa syntyneet lapset siirrettiin äidin vanhempien huomaan. Avioiduttuaan mies sai oman majan, maapalan ja työapulaisia. Avioliitot solmittiin yhteistilaisuuksissa kylien pääaukioilla kerran vuodessa tiettynä päivänä, joka oli samalla kansallinen juhlapäivä. Tavallinen väki määrättiin yksiavioisiksi, mutta hallitsevan luokan miehet olivat moniavioisia.


title: Inkavaltakunta

text: Inkakulttuuri oli jyrkkä luokkavaltio. Työkykyiset kansalaiset jaettiin työveroluokkiin niin että jokainen luokka joutui tekemään tietyn määrän työtä päivässä tai kuukaudessa. Työveroluokkien lisäksi oli yhteiskunnallisia ryhmiä, joiden pohjana oli syntyperä. Inkat olivat ylintä luokkaa. Heidän alapuolellaan olivat ei-inkat, "yanca ayllut", jotka olivat valtakunnan työvoimaa. Cuscon inkat jaettiin kolmeen eriarvoiseen säätyyn. "Capac"-sääty oli korkeinta aatelia. Heihin kuului enimmillään 300–400 jäsentä, jotka olivat hallitsijan lähisukulaisia. Capacit toimivat kaikkein korkeimmissa viroissa, korkeimman neuvoston jäseninä ja suurimpien hallintoalueiden ylikäskynhaltijoina. "Hahua"-säätyyn kuuluivat capacien läheiset sukulaiset ja hallitsijan jalkavaimojen jälkeläiset. Hahuat palvelivat useimmiten upseereina, ja heidän merkkinsä oli pitkä tukka. He eivät osallistuneet poliittisiin päätöksentekoihin. "Huaccha"-sääty koostui puhdasveristen inkojen ja ei-inkojen jälkeläisistä. He toimivat alemmassa paikallishallinnossa ja inkojen edustajina valtakunnan provinsseissa.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat pyrkivät säilyttämään inkaveren puhtaana, joten säätykiertoa ei avoimesti suosittu. Säätykierto oli kuitenkin mahdollista esimerkiksi avioliiton, sodissa menestymisen tai hallitsijan palvelemisen kautta.


title: Inkavaltakunta

text: Inkojen yhteiskunnan perustana oli klaani, "ayllu". Siihen kuului lähekkäin asuvia perheitä, ja se saattoi olla kooltaan pieni tai kaupungin kokoinen. Jokainen kansalainen kuului koko elämänsä ajan johonkin aylluun, joskin kauneimpia ja lahjakkaimpia naisia vietiin joskus tärkeimpiin kaupunkeihin koulutettavaksi ja virkamiesten tai kuninkaan vaimoiksi. Ayullun perheet jakoivat yhteisen maan, eläimet ja sadon. Kylvö ja sadonkorjuu tehtiin yhdessä. Joka syksynä ayllun maat jaettiin uudelleen perheiden koossa tapahtuneiden muutosten pohjalta.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunnan yksinvaltias johtaja oli jumalkuningas "Sapa Inca". Hallitsijan alaisuudessa oli korkein neuvosto "hunu", jota hallitsija kuunteli neuvoa-antavana elimenä. Sen merkitys oli kuitenkin käytännössä melko vähäinen. Neuvoston jäsenistö koostui valtakunnan neljän hallintoalueen eli "suyun" johtohenkilöistä, ja se toimi yhdyssiteenä paikallishallinnon yksiköihin. Neljän hallintoalueen johtajia olivat varakuninkaat, "capacit". Hallintoalueet muodostuivat provinsseista, joiden johdossa oli yksinvaltias "tocricoc", syntyperäinen "capac" inka. Hänen alamaisiaan olivat neljä paikallista ylimystä, "huñoa", jotka toimivat noin kymmenentuhannen ihmisen päällikkönä. Inkojen kymmenjärjestelmän mukaisessa käskyvaltahierarkiassa huñoja seurasivat tuhannen ihmisen päälliköt ja edelleen sadan ihmisen päälliköt, joiden tehtävät liittyivät työveron ja tuotannonjaon valvontaan. Provinssien hallinnossa toimi lisäksi hallitsijan henkilökohtaisia edustajia, erikoisvirkamiehiä, jotka valvonnan lisäksi myös ehkäisivät vakoilua sekä vahvistivat avioliittoja, jakoivat viljelysmaita ja hoitivat maaomaisuuksien perimisasioita. Inkojen raskas virkamiesjärjestelmä hajautti talouspoliittista valtaa paikallisvirkamiehille ja samalla esti papiston vallan kasvua.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltio huolehti kansalaisistaan hyvin. Valtio tarjosi väestölle toimeentulon perusedellytykset ja puutteen aikana ilmaista ruokaa viljavarastoista. Valtio ruokki myös vanhukset, sairaat ja työkyvyttömät ja piti huolta leskistä ja orvoista. Valtio puolusti asukkaitaan hyökkääjiltä ja tarjosi ”moraalisesti oikeudenmukaiset” oikeudenkäynnit. Rangaistusten kovuuteen vaikutti tekijän yhteiskuntaluokka: rangaistukset olivat sitä kovempia mitä korkeampi virkamies rikoksen oli tehnyt, sillä valtiolle oli tärkeää pitää kaikki talonpojat töissä ja vaatia virkamiehiltä esimerkillistä käytöstä. Jos joku oli varastanut ruokaa tai vaatteita tarpeeseensa, rangaistiin sitä virkamiestä, joka puutteesta oli vastuussa. Rangaistuksina eri rikoksista käytettiin julkisia nuhteita, kansalaisoikeuksien poistamista tai karkotusta, vapausrangaistuksia ja kuolemanrangaistusta.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltio myös määräsi kansalaistensa elämästä tarkasti. Jokaista kansalaista valvottiin, ja kaikki joutuivat tekemään töitä ahkerasti. Valtio saneli myös avioliitot, juhlat ja ammatinvalinnat. Kaikki työkykyiset miehet joutuivat vuosittain niin sanottuun "mit’a"-palvelukseen, johon kuului rakennustöitä ja sotapalvelusta. "Mit’a"-työvoimalla rakennettiin valtakunnan valtava tieverkosto, kanavaverkosto, pengerviljelmät ja arkkitehtoniset monumentit.


title: Inkavaltakunta

text: Inkoilla oli suuri armeija, mutta sen koosta ei ole täyttä varmuutta. Inkat pystyivät kuitenkin kokoamaan sotajoukot, jonka suuruus vaihteli tilanteen mukaan 35 000 miehestä 140 000 mieheen. Armeijan korkeimmat upseerit olivat ammattisotilaita, ja he olivat joko capac- tai hahua-inkoja. Sotajoukot kerättiin kansan parista, mutta yhdestä klaanista sai ottaa vain muutamia miehiä, jotta klaani pystyi hoitamaan maatansa. Armeija jaettiin erisuuruisiin ryhmiin, ja niistä pienimpään kuului 10 miestä. Suurimmassa yksikössä oli 10 000 miestä. Armeijaan kuului lisäksi noin 5 000 miehen laajuinen hallitsijan henkilökohtainen kaarti, johon kuului korkeasti koulutettuja inkoja.


title: Inkavaltakunta

text: Aseistukseen kuului sekä kauko- että lähitaisteluaseita. Kaukotaisteluaseista linko oli yleisin. Jotkut yksiköt käyttivät lisäksi jousia ja nuolia ja toiset keihäitä. Köyteen kiinnitetyistä kivistä tehtyä bolaa käytettiin sotkemaan vihollisten jalkoja. Lähitaistelussa suosittiin 60–100 senttimetriä pitkää nuijaa, jonka päässä oli kivestä tai kuparista tehty tähdennäköinen paino. Sotilaat pukeutuivat tunikaan ja sandaaleihin ja suojautuivat puuvillasta tehdyllä suojuksilla. Selässään heillä oli palmupuuliuskoista ja puuvillasta tehdyt pienet kilvet. Kypärä oli tehty puusta ja ruo’osta. Espanjalaisten pienelle mutta hyvin aseistetulle ja panssaroidulle valloitusjoukolle inkojen armeija ei pärjännyt. Esimerkiksi Cajamarcan taistelussa 1532 espanjalaiset surmasivat 169 miehen armeijallaan tuhansia inkoja ilman yhtään omaa kaatunutta.


title: Inkavaltakunta

text: Inkojen keskeisin taktiikka oli pelottaa vastustaja armeijansa koolla. Armeija pyrki välttämään taistelua, koska valtakunnan laajenemisen kannalta vastustajien tappaminen ei ollut kannattavaa. Inkat marssittivat usein armeijansa vihollisensa porteille, ja sen jälkeen lähettiläät kävivät tarjoamaan lahjoja ja kertomaan, mitä etuja he saisivat, jos liittyisivät valtakuntaan. Inkat käyttivät sotilasvoimaansa vasta, jos diplomatia epäonnistui. Perimmäinen taistelutaktiikka oli hyökätä voimalla, ja todennäköisesti monet taistelut ratkaistiin miesmäärän perusteella. Hyökkäyksessä käytettiin ensin kaukotaistelumiehiä, jotka avasivat tien lähitaistelijoille. Lähitaisteluissa inkojen sotajoukot eivät olleet yhtenäisiä, vaan ne käytiin käytännössä yksittäisten taistelijoiden välisenä kamppailuna. Taistelun voitti yleensä se osapuoli, joka aiheutti enemmän tappioita vastustajalle.


title: Inkavaltakunta

text: Armeijat liikkuivat pitkiä etäisyyksiä laajassa valtakunnassa, sillä sotilaat määrättiin taisteluihin mahdollisimman kaukana kotiseuduiltaan. Sotajoukot hyödynsivät muonitukseensa ja huoltoonsa valtion linnoituksia, eivätkä siksi joutuneet ryöstelemään kyliä. Ryöstelystä ja muunlaisesta häiriköinnistä sotilaita rangaistiin jopa kuolemalla.


title: Inkavaltakunta

text: Inkoilla ei ollut markkinataloutta tai rahaa, kauppoja tai toreja, eikä juurikaan kauppiaita. Kansalaiset saivat välttämättömyystarvikkeensa valtion varastoista, eikä mitään tarvinnut erikseen ostaa. Talouden kirjanpidossa käytettiin "quipua", solmukirjoitusta, jolla voitiin merkitä tavaramääriä ja tavaroiden lajeja. Quipuilla pidettiin myös väestötilastoja, joiden pohjalta on myöhemmin voitu arvioida koko valtakunnan asukaslukua.


title: Inkavaltakunta

text:
Vuoristoon rakennettiin porrasmaisia pengerviljelmiä, kanavia ja vesisäiliöitä. Penkerien kivisten reunojen avulla päivien lämpö pystyttiin säilyttämään mullassa kylmien öiden ajaksi, ja ne tasoittivat myös kuivien aikojen vaikutusta vettä varastoimalla. Penkereiden seinät rakennettiin tiilistä, joita valmistettiin lietteisestä savimaasta. Inkojen pengerviljelmät kattoivat laajimmillaan miljoonan hehtaarin alan. Inkavaltakunnan romahduksen jälkeen edistynyt viljelyosaaminen unohdettiin.
Inkat eivät tunteneet auraa. He käyttivät maatöissä sen sijaan "taclla"-nimistä työkalua, joka oli metrin mittainen suora puinen keppi. Mies avasi ensin maan tacllalla, ja vaimo poisti sitten maasta kivet ja kylvi siemenet.


title: Inkavaltakunta

text: Maissi kylvettiin heinäkuussa ja sen jälkeen perunat. Syyskuussa korjattiin vihannessato ja maustesato. Lokakuussa kerättiin puuta, valmistettiin köyttä ja korjailtiin majoja. Marras-joulukuussa palvottiin aurinkojumalaa ja kunnioitettiin vainajia. Ruokana käytettiin tuohon aikaan säilykkeitä. Tammikuu oli pyhitetty kuujumalan palvontaan. Pellot kuokittiin ja siistittiin, ja lapset ja naiset hätistivät lintuja pois pelloilta ja metsästivät niitä. Tammikuu oli sateinen kuukausi, jolloin perheet pysyttelivät paljon majojensa sisällä korjailemassa vaatteitaan ja rukoilemassa. Helmikuussa korjailtiin kanavia ja polkuja. Maissi versoi maaliskuussa ja sato korjattiin toukokuussa. Kesäkuussa korjattiin perunasato. Ylijäämät varastoitiin viljasiiloihin ja julkisiin varastoihin puutteen ja luonnonkatastrofien varalta. Koko valtakunnan varastot tasattiin kuljettamalla tarvikkeita alueelta toiselle. Ennen seuraavaa kylvöä yhteisö korjasi paikat tarkastusmiehen käyntiä varten, joka jakoi maat uudelleen.


title: Inkavaltakunta

text: Riistaa ajettiin kokoon kerran vuodessa kuninkaallisessa metsästyksessä, jossa mukana oli jopa 30 000 riistanhätyyttäjää. Meressä ja Titicacajärvessä oli paljon kalaa, jota pyydystettiin koukuilla, ansoilla ja verkoilla.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat kesyttivät laaman ja alpakan, ja joka kylässä oli laamakarsina. Laamaa käytettiin pienten kuormien kantojuhtana. Sen lihaa syötiin, lantaa käytettiin polttoaineena ja nahkaa jalkineisiin sekä huopiin. Laaman maitoa intiaanit eivät käyttäneet. Alpakasta saatiin laadukasta villaa, ja laamankin villaa käytettiin ponchoihin ja peittoihin. Villinä elävästä vikunjasta saatiin kaikkein laadukkainta villaa, jota kuningas käytti.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunnan viljelysmaat ja laidunmaat jaettiin kolmeen yhtä suureen mutta tärkeydeltään hierarkkiseen luokkaan. Tärkeimmän ensimmäisen luokan maiden tuotto annettiin uskonnollisille virkailijoille, papeille ja pyhäköissä kävijöille sekä varastoihin, joista syötiin uskonnollisina juhlapäivinä. Toisen luokan maat kuuluivat valtakunnan hallitsijalle, ja tuotot jaettiin kuninkaalliselle hoville ja hallinnolle. Ylijäämää varastoitiin suuriin varastoihin. Kolmannen luokan maiden tuotto jaettiin paikallisille asukkaille itselleen.


title: Inkavaltakunta

text: Kansalaisten maksamalla maatalousverolla ruokittiin miljoonat valtion työntekijät kuten "mit’a"-palvelusta suorittavat miehet. Noin kymmenen prosenttia väestöstä kuului pysyvästi subventoitaviin. Ylimystön, upseerien ja eri tason hallitsijoiden alapuolella oli suuri joukko omaan alaansa keskittyviä ammattilaisia kuten kirjanpitäjiä, agronomeja, arkkitehtejä, tarkastajia, insinöörejä ja hydrologeja sekä erilaisia käsityöläisiä.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat rakensivat laajan tie- ja kanavaverkoston, pengerviljelmiä sekä useita kaupunkeja ja monumentteja. Heillä ei kuitenkaan ollut pyörää, vahvoja vetojuhtia, rautaa, rahaa eikä varsinaista kirjoitusjärjestelmää.


title: Inkavaltakunta

text: Inkavaltakunnan tieverkosto oli noin 40 000 kilometriä pitkä. Tieverkosto ja akveduktien verkosto olivat hyvin edistyneitä jopa eurooppalaisiin verrattuna. Inkoilla oli kaksi pohjois–eteläsuuntaista päätietä: rannikon valtatie ja vuoriston valtatie. Tiet oli päällystetty, reunustettu ja ojitettu. Rannikkoa pitkin kulkenut päätie oli 4000 kilometriä pitkä ja jopa seitsemän metriä leveä. Siitä lähti poikkiteitä Andien valtatielle ja lopulta laamapolkuja ylös vuoristoon. Syvien jokirotkojen yli johti riippusiltoja, jotka uusittiin vuosittain. Majataloja oli 20 kilometrin välein; jotkin niistä olivat linnoituksia, joissa oli armeijatarvikkeita. Inkojen tiet rakennettiin sotilaallisiin tarkoituksiin. Teitä käyttivät armeijan lisäksi myös lähetit. Lähettiverkosto pystyi toimittamaan viestin tai paketin teitä pitkin vuorokaudessa 240 kilometrin päähän.


title: Inkavaltakunta

text: Inkojen uskonnolliset rakennukset ja linnoitukset olivat valtavan suuria, mutta heidän rakennustaiteensa ei ollut taidokkaampaa tai taiteellisempaa kuin heidän edeltäjillään. Inkat eivät tunteneet holvia, eivätkä he käyttäneet sementtiä tai laastia, vaan kivet vain sovitettiin tarkasti yhteen. Rakennukset tehtiin kestämään maanjäristyksiä: perustuksesta tehtiin leveä ja rakennuksissa oli vain yksi kerros eikä juurikaan ikkunoita. Lisäksi seinät rakennettiin hieman sisäänpäin kallelleen, ja rakennusten kulmat pyöristettiin. Inkojen kiventyöstötekniikkaa ei tunneta, mutta he luultavasti muotoilivat kivet aluksi talttojen ja kiilojen avulla ja hioivat niiden pinnat hiekalla ja vedellä.


title: Inkavaltakunta

text: Inkat rakensivat suurimmat kaupunkinsa saman kaavan mukaan. Keskusaukion ympärillä oli julkisia rakennuksia, päälliköiden taloja, siiloja ja laamojen karsinoita. Rakennukset olivat yksinkertaisia, osin maanjäristysten vuoksi. Kadut olivat kapeita.