title: Vetypommi

text: Vetypommin ajatuksen esitti jo Enrico Fermi 1941, mutta sen pohjalla oleva idea - fuusioituvaa materiaalia atomipommin rinnalla - osoittautui kelvottomaksi ajatukseksi. Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman antoi käskyn kehittää vetypommi 31. tammikuuta 1950, kun Neuvostoliitto oli saanut atomipomminsa pääasiassa vakoilemalla länsimaita. USA:ssa vetypommia kehittivät muun muassa Edward Teller ja Stanislaw Ulam.


title: Vetypommi

text: Kylmän sodan alettua vetypommin isä Edward Teller perusti Lawrence Livermore National Laboratoryn toiseksi ydinaseita kehittäväksi laboratorioksi Kaliforniaan, joka kehitti vetypommin. Kolmas on Sandia National Laboratory Uudessa Meksikossa, se on erikoistunut sytyttimiin ja pommien turvalaitteisiin. Ensimmäinen oli Los Alamosin tutkimuskeskus.


title: Vetypommi

text: Perusidea ”Superpommiin” syntyi 1951. Vuonna 1951 toteutettu 225 kilotonnin voimakkuuksinen koe "Greenhouse George" jossa käytettiin lieriömäistä imploosiosysteemiä jonka sisässä fuusioituvaa materiaalia, ei tuottanut kuin ehkä prosentin parannuksen räjähdystehoon. Fissiopommin käytännön yläraja lienee 500 kt.


title: Vetypommi

text:
Samana vuonna 1951 räjäytettiin ensimmäinen niin sanottu kiihdytetty fissiopommi (boosted fission), jossa on fissiokelpoisen materiaalin keskellä tritiumia. Tällä tavoin pommin räjähdysteho kasvoi vain kaksinkertaiseksi. Pieni fuusioreaktio synnyttää pommin ytimessä nopeita neutroneita, jotka halkovat luonnonuraaniytimiä. Itse fuusio tehostaa pommin räjähdysvoimaa vain hiukan.
Ensimmäinen todella onnistunut vetypommin koeräjäytys "Mike" koelaitteistolla Eniwetokin atollilla suoritettiin 1. marraskuuta 1952. Räjäytyksen voimakkuus oli 10,4 megatonnia josta vain 2,4 megatonnia tuli fuusiosta. "Mike" oli niin raskas, ettei se soveltunut sota-aseeksi, sillä pommi painoi noin 82 tonnia ja sen sisustassa oleva fuusioituva aine oli nestemäistä, jäähdytettyä deuteriumia suuressa termospullossa. Laitetta sanottiin myös "makkaraksi" ("Sausage") sillä se oli lieriö jonka päät olivat puolipallon muotoiset. Termospullon keskellä oli plutoniumsytytin ja ympärillä uraanikuori. Päissä olivat sytyttiminä toimivat fissiopommit. Alkeellisuudestaan huolimatta pommi oli ensimmäinen aito kaksivaihevetypommi. Koska pommia ei voitu kuljettaa, se räjäytettiin Elugelab-nimisellä saarella. Pommin räjähdyksessä syntyi valtava sienipilvi, joka kohosi lopulta stratosfääriin 35 km:n korkeuteen ja levisi puolessa tunnissa 100 km:n läpimittaiseksi. Syntyneen räjähdyskraatterin läpimitta oli 1,9 kilometriä ja syvyys 50 metriä.


title: Vetypommi

text: Vasta vuonna 1954 Yhdysvallat kokeili kevyempää vetypommia "Bravoa" Bikinin atollilla. Tämä pommi oli ensimmäinen vakiotyyppinen Teller-Ulam-rakenteinen systeemi, jossa fuusioituva aine on kiinteätä litiumdeuteridia. Bravon räjähdys oli odotettua voimakkaampi, noin 15 megatonnia. Bravon laskeuma aiheutti vakavaa säteilysairautta laivassa olleille japanilaisille kalastajille ja 60:lle erään saaren asukkaille. 23 henkeä kalastaja-aluksen miehistöstä joutui sairaalaan, ja näistä kuoli yksi saman vuoden syksyllä. Tapahtuma toi radioaktiivisen laskeuman laajalti tunnetuksi.


title: Vetypommi

text: Tämän jälkeen suoritettiin useita suuria kokeita joilla vetypommia kehitettiin edelleen, räjäytettiin muun muassa rikastamattomalla litiumdeuteridilla toimiva pommi. Pyrkimys oli keventää pommeja, jotta niitä voitaisiin helpommin kuljettaa lentokoneilla ja ohjuksilla. Maassa ja ilmakehässä suoritettujen vetypommikokeiden radioaktiivinen laskeuma nousi keskustelujen aiheeksi jo 1950-luvulla ja johti lopulta maassa ja ilmakehässä tapahtuvien kokeiden kieltoon supervaltojen välillä vuonna 1962. Ranska ja Kiina kuitenkin jatkoivat omia kokeitaan siitä huolimatta.


title: Vetypommi

text:
Neuvostoliitto kokeili vetypommia 12. elokuuta 1953. On kiistanalaista, kuinka paljon saavutus nojasi maan omaan tutkimukseen ja kuinka paljon vakoiluun. Neuvostoliiton ensimmäinen vetypommi oli toisenlainen kuin "Mike", se pohjautui ns. "sloika" - kerroskakkurakenteeseen, jossa on fissiokelpoisen materiaalin ympärillä fuusioituva aine (litiumdeuteridi) ja uraanikerros, joka
oli pääasiassa U-238:ta. Fuusioreaktiossa syntyvät nopeat neutronit kuitenkin kykenevät halkomaan muuten "halkeamatonta" U-238:aa. Tämän pommin ("Joe-4") primäärivaihe tuotti noin 40 kilotonnin räjähdyksen ja koko pommi 200–400 kilotonnia. Neuvostoliiton ensimmäinen vetypommi oli käytännöllisempi kuin USA:n, sillä siinä ei käytetty suurta kylmyyttä vaativaa fuusioainetta. Suurin osa tämän pommin räjähdysenergiasta tuli kuitenkin fissiosta, ei fuusiosta, sillä se oli fissio-fuusio-fissio-tyyppinen ase. Sloika-rakenteella ei voitu kasvattaa pommin räjähdystehoa niin suureksi, kuin USA pystyi. Sloika-rakenne tuottanee käytännössä korkeintaan 1 Mt.


title: Vetypommi

text: Neuvostoliitto räjäytti ensimmäisen Teller-Ulam-tyyppisen vetypommin vasta 22. marraskuuta 1955. Neuvostoliitossa vetypommia kehitti muun muassa Andrei Saharov, josta tuli myöhemmin neuvostojärjestelmää kritisoiva kuuluisa toisinajattelija. Teller-Ulam-rakenne oli neuvostoprojektissa ns. kolmas idea. Ensimmäinen oli sloika ja toinen V. Ginzburgin ajatus litiumdeuteridin käytöstä.


title: Vetypommi

text: 1950-luvulla vetypommikokeita jatkettiin, mutta radioaktiivisen laskeuman takia Yhdysvallat, Neuvostoliitto ja Iso-Britannia lupasivat pysäyttää ydinkokeet 1958 maalla, merellä ja ilmakehässä. Vielä 1960-luvun alussa molemmat supervallat kokeilivat räjäytyksiä. 23. lokakuuta räjähti Novaja Zemljalla maan pinnalla 25 megatonnin vetypommi ja 30. lokakuuta arviolta 57 megatonnin jättiräjähde, Tsar-Bomba ilmakehässä. Tästä huolimatta Ranska jatkoi kokeitaan hyvin pitkälle tämän jälkeen.


title: Vetypommi

text: Vetypommin ovat kehittäneet myös Iso-Britannia, Ranska, Kiina ja mahdollisesti myös Intia.


title: Aamulehti

text: Aamulehti (AL) on vuonna 1881 perustettu tamperelainen sanomalehti. Se on levikiltään Suomen toiseksi suurin seitsenpäiväinen sanomalehti. Aamulehti on ollut vuodesta 1998 osa Alma Media -konsernia. Ensimmäinen lehti julkaistiin 3. joulukuuta 1881. Lehti oli pitkään kokoomuksen äänenkannattaja, mutta maakuntalehdistön yleistä suuntausta noudattaen se julistautui sitoutumattomaksi vuonna 1992. Aamulehden levikki oli 2016 oli 98 408.


title: Aamulehti

text: Aamulehteä julkaistiin aiemmin broadsheet-muodossa, mutta se siirtyi tabloidi-kokoon 1.4.2014.


title: Aamulehti

text: Aamulehden toimitus sijaitsee Tampereen Keskustorin laidalla Finlaysonin alueella niin sanotussa Siperia-kiinteistössä. Lehden paino toimii kaupungin eteläpuolella Sarankulmassa. Ennen muuttoa vuonna 2001 toimitus sijaitsi Sarankulmassa.Aamulehti julisti syyskuussa 2017 pyrkivänsä sukupuolineutraaliin kielenkäyttöön. Lehti ilmoitti luopuvansa muun muassa nimikkeistä puhemies, lautamies, luottamusmies ja palomies.


title: GNU General Public License

text: GNU General Public License ("GNU-hankkeen yleinen lisenssi") eli lyhennettynä GNU GPL tai pelkkä GPL on vapaiden ohjelmistojen julkaisemiseen tarkoitettu lisenssi, joka antaa kenelle tahansa oikeuden käyttää, kopioida, muuttaa ja jakaa edelleen ohjelmia ja niiden lähdekoodia. Lisäksi lisenssi takaa, että nämä vapaudet säilyvät myös GPL-koodiin pohjautuvissa muunnelluissa teoksissa ("derivative work"). Mikäli GPL-ohjelmaa tai sen muunnelmaa levitetään edelleen, lähdekoodi on julkaistava samalla lisenssillä eikä ohjelman käytölle tai levitykselle saa asettaa lisärajoituksia.


title: GNU General Public License

text: GPL-koodia ei voi levittää omisteisesti, mutta lisenssi ei estä koodin kaupallista käyttöä. Ohjelman käyttäjä tai muokkaaja saa myydä tuotteen kopioita tai muunnelmia, mahdollisesti tukipalveluilla täydennettynä, kunhan noudattaa lisenssin asettamia ehtoja. GPL-ohjelmia voidaan myös teettää rahasta, ja jos ohjelmaa ei levitetä edelleen, lähdekoodiakaan ei tarvitse julkaista. On olemassa yrityksiä, joiden liiketoiminta perustuu siihen, että ne räätälöivät ja yhdistelevät GPL-ohjelmia muiden yritysten tarpeisiin.


title: GNU General Public License

text: Tekijän näkökulmasta GPL:n käyttö koodia julkaistaessa on usein mielekästä etenkin siksi, että tällöin muiden julkaisemat parannellut versiot palautuvat alkuperäisenkin tekijän hyödynnettäviksi. Jatkokehittäjän näkökulmasta taas olemassa oleva GPL-koodikanta saattaa huomattavasti vähentää kehityskustannuksia. Parhaassa tapauksessa hyötyjiä ovat niin kehitystyötä tekevä yritys (joka pystyy GPL-koodin varaan rakentamaan tuottavaa liiketoimintaa), asiakas (joka saa edullisen, räätälöidyn lopputuotteen) kuin laaja kehittäjä- ja käyttäjäyhteisökin (joka saa lisää GPL-lähdekoodia yhteiseen käyttöön).


title: GNU General Public License

text: GPL on käytetyin vapaiden ohjelmistojen lisenssi, ja muun muassa Linux-käyttöjärjestelmät koostuvat pääosin GPL-ohjelmista. Vuonna 2001 teetetty tutkimus Red Hat Linux 7.1 -jakeluversiosta totesi, että 50 % sen sisältämien ohjelmien lähdekoodista oli GPL-lisensoitu.


title: GNU General Public License

text: GPL syntyi alun perin Richard Stallmanin perustaman GNU-projektin tarpeisiin. Ennen GPL-lisenssiä useilla GNU-projektin tuottamilla ohjelmilla oli omat, erilliset lisenssinsä, mikä oli hankalaa ja esti muun muassa koodin siirtämisen ohjelmasta toiseen. GNU tarvitsi yhden lisenssin jota voisi käyttää kaikkiin hankkeen tuottamiin ohjelmiin. GPL:n ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1989. Uudistettu versio 2 julkaistiin 1991 ja hyväksyttiin laajasti GNU-hankkeen ulkopuolellakin muun muassa Linus Torvaldsin todettua sen sopivan kehittämänsä Linux-ytimen lisenssiksi vuonna 1992. GPL:n versio 3 julkaistiin 29. kesäkuuta 2007. Se pyrkii vastaamaan muun muassa haasteisiin, joita ohjelmistopatentit asettavat vapaiden ohjelmistojen kehittämiselle. Etenkään kaikki Linux-ytimen kehittäjät eivät kuitenkaan ole pitäneet kolmosversioon liittyviä muutoksia tarpeellisina, joten lisenssin kakkosversiokin on yhä käytössä.


title: GNU General Public License

text: GPL:n pohjalta on kehitetty myös ehdoiltaan väljempi sisarlisenssi GNU LGPL ("GNU Lesser General Public License"), joka soveltuu etenkin ohjelmakirjastojen julkaisemiseen.


title: GNU General Public License

text: GPL suunniteltiin lisenssiksi eikä sopimukseksi. Tällä erolla on merkitystä, koska sopimuksia sitoo sopimusoikeus, kun taas lisenssejä säätelee tekijänoikeus.


title: GNU General Public License

text: Jos käyttäjä ei hyväksy GPL:n ehtoja, hänellä ei ole tekijänoikeuslain mukaan lupaa jakaa GPL-lisensoitua ohjelmaa tai siitä johdettuja töitä. Yksityisesti ohjelmaa saa kuitenkin käyttää ja muunnella miten tahansa.


title: GNU General Public License

text: GNU GPL:n ensimmäinen versio julkaistiin tammikuussa 1989. Se ehkäisi kaksi tärkeintä menetelmää, joilla ohjelmistotuottajat rajoittivat käyttäjien oikeuksia. Ensimmäinen ongelma oli, että jakelijat antoivat käyttäjille pelkän binääritiedoston, joten loppukäyttäjä saattoi ajaa ohjelmaa, mutta sen tutkiminen tai muokkaaminen oli vaikeaa tai mahdotonta. Tämän vuoksi GPL v1 asetti ehdoksi, että ohjelmaa jaettaessa tulee tarjota myös lukukelpoinen lähdekoodi samoin lisenssiehdoin.


title: GNU General Public License

text: Toinen ongelma olivat jakelijoiden lisäämät ylimääräiset rajoitteet. Sellaisia saattoi syntyä, jos jakelija lisäsi ylimääräisiä ehtoja itse lisenssiin tai yhdisti ohjelman toisten ohjelmien kanssa, joiden lisenssissä oli muita rajoituksia. Tällöin käytettiin näiden sopimusten liittoa, minkä vuoksi lopulliseen työhön olisi ilmaantunut ylimääräisiä rajoitteita. Tämän estämiseksi GPL v1 vaatii versioiden lisensoinnin kokonaan GPL:n ehtojen mukaisesti. Tällöin GPL-lisensoitu ohjelma voitiin yhdistää toisen ohjelman kanssa, jolla oli vielä vapaampi lisenssi, mutta sitä ei voitu jakaa ohjelman kanssa, jolla oli tiukempi lisenssi.


title: GNU General Public License

text: Richard Stallmanin mukaan GPLv2:n tärkein muutos oli kohta 7, jota hän kutsuu "vapaus tai kuolema" -lausekkeeksi. Tämän kohdan mukaan jakelija ei saa lainkaan jakaa GPL-ohjelmistoa, jos se olisi mahdollista ainoastaan toisten käyttäjien vapauksia rajoittamalla (esimerkiksi jos laki antaisi luvan jakaa ohjelmistoa ainoastaan binäärimuodossa).


title: GNU General Public License

text: GNU GPL:n versio 3, GPLv3, julkaistiin 29. kesäkuuta 2007. Sen keskeisimmät uudistukset tähtäsivät muunnellun koodin suorittamista rajoittavien laitteistoratkaisujen muodostaman porsaanreiän, DRM:n murtamisen kieltävän lainsäädännön sekä ohjelmistopatenttien muodostamien rajoitteiden torjumiseen.


title: GNU General Public License

text: TiVon valmistamat digitaaliset videotallentimet käyttivät Linuxiin perustuvaa käyttöjärjestelmäydintä. Linux-ydin on GPL-lisensoitu ohjelmisto, joten TiVon käyttämä versio siitä on periaatteessa muunneltavissa, mutta TiVo oli rakentanut tallentimiinsa laitteistopohjaisen eston, jota FSF nimittää "tivoisaatioksi": tallentimet eivät suorita muunneltua ohjelmistoa. GPLv3-lisensoitua ohjelmistoa käyttävä laitteistovalmistaja velvoitetaan lisenssissä asettamaan saataville ohjelmiston muunnelmien suorittamisen edellyttämä tieto (esimerkiksi tarvittavat salausavaimet).


title: GNU General Public License

text: Linus Torvalds on sanonut vastustavansa versioon 3 siirtymistä sen lisäämien käyttörajoituksien vuoksi.


title: GNU General Public License

text: DRM:n murtaminen on joidenkin maiden laeissa osittain tai kokonaan kielletty. GPLv3:n mukaan sillä lisensoitu ohjelmisto ei ole tehokas DRM-esto, eikä GPLv3-lisensoidun DRM-ohjelmiston kiertäminen näin ollen periaatteessa voi rikkoa tehokkaan DRM-eston murtamisen kieltävää lakia. DRM-estojen sisällyttämistä GPLv3-lisensoituun ohjelmistoon sinänsä lisenssi ei kiellä.


title: GNU General Public License

text: GPLv3 torjuu ohjelmistopatenttien GPL:ään kuuluville oikeuksille muodostamia uhkia kahdella tavalla. GPLv3-lisensoidun ohjelman tekijän tai muuttajan tulee sallia kaikkien ohjelman mahdollisesti sisällään pitämien, GPL:ään kuuluvia oikeuksia rajoittavien ohjelmistopatenttien käyttö. GPLv3-lisensoidun ohjelman muunnelman valmistaja, joka uhkaa ohjelmiston käyttäjiä patentteihin liittyvin oikeustoimin, menettää lisenssin suomat oikeutensa.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikamera tai digikamera on kamera, joka tallentaa kuvattavan kohteen digitaalisestivaloherkän CCD- tai CMOS-kennon näkemänä. Digitaalikameran tallentaa kuvat massamuistiin, yleensä muistikortille.


title: Digitaalikamera

text: Ensimmäiset digitaalikamerat tulivat markkinoille 1990-luvun puolivälissä.


title: Digitaalikamera

text: Ensimmäinen oikea digitaalikamera, joka tallensi kuvan digitaalisessa muodossa, oli Fuji DS-1P vuodelta 1988. Siinä oli 16 MB sisäinen muistikortti ja se käytti paristoja tiedon pitämiseen muistissa. Kameraa ei valmistettu kaupallisesti. Ensimmäinen kaupallisesti saatavilla oleva digitaalikamera oli Kodak DCS-100 vuonna 1991. Siinä oli 1,3 megapikselin kenno ja se maksoi 13 000 dollaria. Tästä alkoi lähes loputon virta ammattilaisille tarkoitettuja digitaalisia järjestelmäkameroita Kodakilta. Ne perustuivat osaltaan tavallisiin filmikäyttöisiin järjestelmäkameroihin, usein Nikonin valmistamiin.


title: Digitaalikamera

text: Digitaaliformaattiin siirtymistä helpotti JPEG- ja MPEG-standardien kehittyminen 1988, joka mahdollisti kuvan ja videon pakkaamisen huomattavasti alkuperäistä pienempään tilaan, kuvanlaadun kuitenkaan merkittävästi kärsimättä. Ensimmäinen kuluttajille suunnattu kamera nestekidenäytöllä oli Casio QV-10 vuodelta 1995, ja ensimmäinen joka käytti CompactFlash-tallennustekniikkaa oli Kodak DC-25 vuonna 1996.


title: Digitaalikamera

text: Ensimmäisille kuluttajille suunnatuissa digitaalikameroissa olivat varsin alhainen resoluutio; yhden megapikselin (miljoona pikseliä) raja rikottiin vuonna 1997. Ensimmäinen kuluttajakamera, jolla pystyi tallentamaan videopätkiä, saattoi olla Ricoh RDC-1 vuonna 1995.


title: Digitaalikamera

text: Vuonna 1999 esiteltiin Nikon D1, 2,7 megapikselin kamera, joka oli ensimmäinen suuren valmistajan kehittämä aito digitaalinen järjestelmäkamera. Sen hinta markkinoille tullessa oli alle 6000 dollaria, mikä oli monen ammattilaisen budjettiin kohtuullinen hinta, ottaen huomioon aikaisemmat hinnat tämän tason kameroista. Tämä kamera myös käytti Nikonin F-kiinnityksen objektiiveja, mikä salli monen filmikuvaajan käyttää samoja objektiiveja, joita he jo omistivat.


title: Digitaalikamera

text: 2003 Canon esitteli harrastajakuvaajille suunnatun EOS 300D -mallin, jossa oli 6 megapikselin kenno. Se oli ensimmäinen digitaalinen järjestelmäkamera alle 1000 dollarin hintaluokassa.


title: Digitaalikamera

text: Vuonna 2008 Panasonic esitteli ensimmäisen pienikokoisen peilittömän järjestelmäkameran Lumix DMC-G1, jossa optinen etsin on korvattu elektronisella etsimellä. G1 on Olympuksen ja Panasonicin luoman Micro Four Thirds -standardin mukainen. Micro Four Thirds -kameroita ovat seuraneet Samsungin ja Sonyn pienikokoiset peilittömät järjestelmäkamerat, ja tätä myöten elektroniset etsimet yhä useammin korvaavat perinteiset optiset etsimet järjestelmäkameroissa. Nämä kamerat lähestyvät video-ominaisuuksiltaan digitaalisia videokameroita, ja perustuvat esimerkiksi automaattitarkennuksen osalta samoihin tekniikoihin.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikameroiden myynti ylitti Suomessa filmikameroiden myynnin vuonna 2003. Nykyään peruskäyttöön myydään yksinomaan digitaalikameroita. Myyntimäärät kuitenkin ovat laskenet älypuhelimien yleistyttyä. Digitaalikameralla kuvaaminen mahdollistaa kokonaan uusia työtapoja ja harrastusmahdollisuuksia. Digitaalikameralla kuvaamiseen liittyy kannustavia seikkoja:Digitaalikameroiden hinta on laskenut jatkuvasti. Kun vuonna 2000 paperikuviin riittävä kahden megapikselin kamera maksoi 5 000–8 000 markkaa, vuonna 2012 huomattavasti paremman kameran sai jopa alle sadalla eurolla ja digitaalisen järjestelmäkameran halvimmillaan alle 400 eurolla. Edullisimmillaan digitaaliseen valokuvaukseen päässee kiinni kamerakännykällä.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikameran käyttö vaatii tietokoneen, jotta sen ominaisuuksia voi täysipainoisesti hyödyntää. Tietokoneen muutenkin omistavalle se ei ole ongelma, mutta ihmiselle joka ei tietokonetta ennestään omista sen hankkiminen lisää digitaalisen valokuvauksen aloittamisen hintaa merkittävästi.


title: Digitaalikamera

text: Tietokoneella digitaalisia kuvia voi muokata ja tulostaa tai lähettää Internetin kautta kuvalaboratorioon teetettäväksi. Kuvia voi myös lähettää sähköpostilla kavereille tai julkaista internetin kuvapalveluissa.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikameroiden yleistymistä seuraa myös "kuvasaasteen" ongelma. Kuvia otetaan, talletetaan ja välitetään valtavan paljon entistä enemmän. Tällöin on mahdollista, että käsitykset valokuvan laadusta ja merkityksistä hämärtyvät kuvien paljouden alla. Samoin käsitys kameran tai kuvan laadusta saattaa jäädä teknisten yksityiskohtien alle.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalisia valokuvia otetaan digitaalikameralla, digitaalisella järjestelmäkameralla tai digitaaliperällä. Digitaalisella tallentamisella tarkoitetaan valokuvan, dian, värinegatiivin, mustavalkofilmin ja painetun kuvan tallentamista taso-, dia- tai rumpuskannerilla kuvatiedostoksi. Siten digitaalisen kuvan voi tehdä myös filmikameran kuvasta. Tallennetun kuvatiedoston pienintä osaa - kuvaelementtiä - kutsutaan pikseliksi. Kuvatiedoston pikselien määrä lasketaan kertomalla leveyspikselien määrä korkeuspikselien määrällä. Muita kuvatiedoston - digitaalisen valokuvan - osatekijöitä ovat muun muassa väritila, tasot, kanavat, värisyvyys, sävyjakauma, valkotasapaino, kirkkaus, kontrasti, värikylläisyys, kuvasuhde, tarkkuus, tiedosto- ja tulostuskoko.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikamera on tietokoneella toteutettavassa kuvatuotannossa syöttölaite. Kameraa säädetään sen mukaan, mitä kohteesta halutaan tallentaa. Tallennettua kuvatiedostoa muokataan, säädetään ja käsitellään kuvankäsittelyohjelmalla. Kuvankäsittelytapa määräytyy aineisto- ja laatuvaatimusten pohjalta. Ne vaihtelevat kuvan arkistointi-, esittämis- ja jakelutavan mukaan.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikamerat mittaavat ja tallentavat kuvattavasta kohteesta heijastuvien valonsäteiden kirkkaus- ja värieroja. Digitaalikamerassa on valoherkkä kenno, johon objektiivi kokoaa valonsäteet. Kenno koostuu pienistä piidiodisoluista eli pikseleistä. Digitaalikamera mittaa pikseliin osuvan valonsäteen kirkkauden synnyttämän sähköisen varauksen ja tallentaa varauksen binäärisinä arvoina muistikortille. Kamera laskee kullekin pikselille väriarvot pikselin päälle ryhmitellyistä RGB-värisuotimista. Kuvatiedosto tallentuu muistikortille pikselimatriisina, kuvaushetkellä valitun kuvasuhteen ja pikselimäärän mukaisesti.


title: Digitaalikamera

text: On huomattava, että digitaalikameran pikselimääräksi ilmoitetaan kennon kaikkien kuvapisteiden lukumäärä, vaikka jokainen niistä rekisteröi vain yhden värin. Siten 4 miljoonan pikselin kamerassa on 2 milj. vihreää pikseliä ja 1 milj. punaista ja 1 milj. sinistä pikseliä. Lopullisessa kuvassa näiden neljän miljoonan pikselin värit lasketaan (interpoloidaan) naapuripisteistä mitatuista arvoista. On myös kuvakennoja, jotka havaitsevat jokaisen kuvapikselin kaikki kolme värikomponenttia.


title: Digitaalikamera

text: Satunnaiselle lomakuvaajalle kelpaava kamera on helppokäyttöinen, käynnistyy nopeasti, kuva-alue on helppo rajata ja kuvan saa laukaisinta painamalla. Digitaalikameran käyttöliittymään kohdistuvat odotukset täyttyvät, kun käyttöohjeita ei tarvitse lukea ja kameran käyttö tuntuu heti tutulta.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikameratestien mittaus- ja arviointiperusteet painottavat vaihtelevasti kuvanlaatua, kameran käsiteltävyyttä, toimintanopeutta, säädettävyyttä, automatiikkojen toimintaa, hintaa jne. Hyvä digitaalikamera menestyy testeissä valitun testimenetelmän puitteissa.


title: Digitaalikamera

text: Pikselimäärällä ei ole varsinaisesti merkitystä kuvan laadun kannalta, vaan se kertoo vain kuvan koon. Kahden megapikselin kamera tuottaa hyvälaatuisia kymppikuvan (10 x 15 cm) kokoisia kuvia. Kuvia voidaan myös jonkin verran suurentaa ilman laadun nähtävää häviämistä. Kuvan laatu riippuu hyvin paljon muista tekijöistä. Esimerkiksi laadukkaampi 3 megapikselin kamera pystyy huomattavasti parempaan A4-tulosteeseen kuin halpa 8 megapikselin kamera. Digitaalisen ja mekaanisen zoomin ero on siinä, että digitaalinen zoomi valitsee kuvasta pienemmän alueen ja suurentaa sitä ohjelmallisesti, kun mekaaninen zoomi käyttää kuvan suurentamiseen optiikkaa kuvan laadun pysyessä samana.


title: Digitaalikamera

text: Laatu voidaan todeta lopullisessa kuvassa silmämääräisesti ja varmistaa mittauksin. Laadunvalvonnan välineet ja tavoitearvot ovat tuotantoketjukohtaisia. Ne vaihtelevat kuvan valmistustavan ja käyttötarkoituksen mukaan.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikamerat voidaan filmikameroiden tavoin jakaa karkeasti kahteen luokkaan: järjestelmäkameroihin ja kompaktikameroihin. Järjestelmäkameroissa on vaihdettava objektiivi, objektiivin kautta tapahtuva tähystys sekä tyypillisesti suuri kuvakenno. Kompaktikameroissa on sen sijaan yleensä kiinteä zoom-objektiivi, erillinen optinen tai sähköinen etsin ja pieni kenno.


title: Digitaalikamera

text: Kompaktikameran etuja ovat pienikokoisuus, keveys, helppokäyttöisyys ja järjestelmäkameraa halvempi hinta. Järjestelmäkameran etuja puolestaan ovat kompaktikameraa parempi kuvanlaatu, toimintojen nopeus ja monipuolisuus. Kompaktikameralla otetuissa kuvissa ilmenee yleensä kohinaa jo ISO-luvulla 400. Suuremman ja korkealaatuisemman kennon ansiosta digitaalisessa järjestelmäkamerassa voidaan käyttää yli 800:n ISO-lukua ilman häiritsevää kohinaa.


title: Digitaalikamera

text: Koska järjestelmäkamera on pikemminkin järjestelmä kuin runko, johon ostetaan lisälaitteita, sitoutuu järjestelmäkameran ostaja objektiivien kiinnityksen kautta käytännössä yhteen rungon edellyttämään valikoimaan objektiiveja.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalisia järjestelmäkameroita valmistajia ovat Canon, Nikon, Olympus, Sony, Samsung, Fujifilm ja Panasonic.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikamerassa on valoherkkä CMOS- tai CCD-kenno. Valoherkät kennot ovat suorituskyvyltään ja toimintatavaltaan erilaisia. Kenno koostuu pienistä valoherkistä kuvapisteistä, joita nimitetään pikseleiksi. Kuvapisteiden määrä ilmaistaan miljoonina pikseleinä eli megapikseleinä.


title: Digitaalikamera

text:
Kennojen koot vaihtelevat muutaman neliömillimetrin kennoista (käsipuhelinten kamerat) kinofilmikokoisiin kennoihin (ammattikäyttöön tarkoitetut järjestelmäkamerat) ja vielä suurempiinkin.
Kinofilmikokoista 36 mm x 24 mm kennoa käyttävät mm. Canon 1Ds MkII, Canon EOS 5D, Nikon D4, Nikon D800 ja Sony α 900. Useimmissa edullisissa järjestelmäkameroissa on tätä noin 40 prosenttia pienempi APS-C-kokoinen kenno (esim. Canonin, Nikonin ja Sonyn harrastelijakamerat) tai 75 prosenttia pienempi 4/3 kenno (esim. Micro Four Thirds kamerat.)


title: Digitaalikamera

text:
Suuren kennon etuja ovat suurempi pikselimäärä ja kyky kerätä enemmän valoa, mikä vähentää kohinan osuutta signaalissa ja parantaa valokuvien laatua.
Tämä kuitenkin edellyttää kookkaampien ja kalliimpien objektiivien käyttöä. Pienemmän kennon etu on objektiivien pienempi koko.


title: Digitaalikamera

text: Hyvälaatuinen objektiivi on välttämätön edellytys hyvälaatuisille valokuville. Järjestelmäkameroissa objektiivi on vaihdettavissa, ja eri tarkoituksiin on saatavissa hinnaltaan ja laadultaan erilaisia objektiiveja.


title: Digitaalikamera

text: Objektiivin polttoväli kertoo sen, kuinka paljon kameran edessä olevasta näkymästä piirtyy kennolle. Koska kameroissa on eri kokoisia kennoja, on vakiintuneeksi tavaksi tullut usein laskea polttovälin vaikutusta kuvakulmaan suhteutettuna 35 mm:n filmiä vastaavaksi, jolloin voidaan tehdä vertailuja erikokoisten kennon sisältävien kameroiden kuvakulmien välillä. Digitaalisen kameran kennon halkaisijan suhdetta 35 mm filmin halkaisijaan (43,27 mm) kutsutaan polttovälikertoimeksi.


title: Digitaalikamera

text: Mitä suurempi polttoväli objektiivilla on, sitä pienempi on sen kuva-ala, eli tällöin objektiivi saa kaukaiset kohteet näyttämään suuremmilta. Vastaavasti pienellä polttovälillä kuva-ala on suuri, jolloin kuvaan mahtuu paljon kohteita myös läheltä, mutta kaikki näyttää pienemmältä.


title: Digitaalikamera

text: Muotokuvissa on tyypillisesti käytetty noin 85 mm polttoväliä. Maisemakuvissa halutaan kuvaan mahtuvan paljon jolloin pyritän käyttämään alle 30 mm vastaavaa polttoväliä. Lintuja kuvatessa taas halutaan käyttää mahdollisimman suuripolttovälistä objektiivia, koska linnut ovat verrattain pieniä kohteita, joita on usein vaikea kuvata läheltä.


title: Digitaalikamera

text: Zoom-objektiivi on objektiivi, jonka polttoväliä voidaan muuttaa kuvan rajaamiseksi halutulla tavalla.


title: Digitaalikamera

text: Tyypillisessä pienessä taskukamerassa on noin 5–20 mm polttovälin objektiivi, joka kuvakulmaltaan vastaa noin 28–112 mm polttoväliä kinofilmikamerassa (kennon halkaisija on noin 5,6 kertaa filmin halkaisijaa pienempi, eli kamerassa on tällöin nelinkertainen zoom ja sen rajauskerroin on 5,6)


title: Digitaalikamera

text: Niin sanotuissa superzoom-kameroissa zoom voi olla jopa 40 kertainen, jolloin pisin polttoväli vastaa 1000 mm polttoväliä kinofilmikameralla. Kooltaan nämä kamerat vastaavat järjestelmäkameraa, mutta kuvanlaatu on heikompi. Taskukameroiden ja varsinaisten supersoom-kameroiden väliin on viime vuosina tulleet taskukokoiset superkamerat, joissa zoomkerroin on luokkaa 12-20 ja pisin polttoväli vastaa kuvakulmaltaan 300-500 mm polttoväliä kinofilmikameralla. Kooltaan nämä eivät välttämättä ole ollenkaan taskukameroita suurempia.


title: Digitaalikamera

text: Objektiivin valotusaukko ilmaisee epäsuorasti, miten tehokkaasti objektiivi siirtää valoa kohteesta kuvakennolle. Periaatteena on se, että mitä suurempi valotusaukko objektiivissa on, sitä valovoimaisempi objektiivi on. Tästä seuraa se, että valovoimaista objektiivia voidaan käyttää myös tilanteissa, joissa valoa on vähän, kuten hämärässä tai erittäin vähän, kuten yöllä.


title: Digitaalikamera

text:
Aukon koko ilmaistaan aukon halkaisijan ja objektiivin polttovälin suhdelukuna, eli esimerkiksi 2,8 tarkoittaa että kameran objektiivissa olevan aukon halkaisija on objektiivin polttoväli / 2,8.
Mitä isompi aukko kamerassa on, sitä enemmän valoa pääsee kennolle, ja sitä hämärämmässä kameralla vielä saa kuvan tai sitä lyhyemmällä valotusajalla selvitään. Koska aukon pinta-ala on neliöllisesti verrannollinen aukon halkaisijaan, kennolle tulevan valon määrän kaksinkertaistamiseen riittää aukon halkaisija 1,4-kertainen suurentaminen. Tästä seuraa objektiiveissa usein esiintyvä sarja: 1, 1,4; 2; 2,8; 4; 5,6; 8; 11; 16; 22; 32.


title: Digitaalikamera

text: Termillä valovoima tarkoitetaan suurinta mahdollista aukkoa, johon objektiivi kykenee.


title: Digitaalikamera

text: Kameran valo taittuu tarkasti kennolle vain etäisyydeltä, johon kamera on tarkennettu. Mitä suurempi aukko kamerassa on, sitä enemmän erilaisissa kulmissa valo voi tulla kameraan, ja sitä enemmän eri etäisyyksiltä mutta samasta suunnasta tuleva valo osuu kennolla eri paikkaan, aiheuttaen kuvaan syvyysepäterävyyttä. Mikäli halutaan kuvan olevan mahdollisimman tarkka eri etäisyyksille, joudutaan tästä syystä aukkoa pienentämään. Toisaalta suuren valovoiman omaavia objektiiveja käytetään tarkoituksella myös taustan pehmentämiseen: kohde saadaan erottumaan taustasta koska tausta sumenee, ja vain itse kohde, johon objektiivi on tarkennettu, on tarkka.


title: Digitaalikamera

text: Tyypillinen taskukamera pystyy 2,8 aukkosuhteeseen zoomin ollessa lyhyimmän polttovälin asennossa ja noin valovoimaan 5,0 zoomin ollessa suurimman polttovälin asennossaan.


title: Digitaalikamera

text: Järjestelmäkameroiden mukana tulevat halvat objektiivit ovat valovoimaltaan tyypillisesti luokkaa 3,5 – f/5,6. Tyypillisesti zoom-objektiiveilla on huonompi valovoima kuin kiinteän polttovälin objektiiveilla.


title: Digitaalikamera

text: Erityisestä hämäräkuvausominaisuuksien kannalta oleellinen seikka on kameran kennon koko. Kamerassa, jossa on suurempi kenno on myös vastaavalla kuvakulmalla pidempi polttoväli kuin pienikennoisessa kamerassa. Polttovälin ollessa suurempi myös aukon halkaisija on suurempi samalla valovoimalla ja siten kennolle pääsee enemmän valoa. Tämä vähentää kuvan kohinaa ja sallii kameran herkkyysasetuksen kasvattamisen selvästi suuremmaksi kuin pienikennoisella kameralla. Tyypillisesti järjestelmäkameroissa on selkeästi isommat kennot kuin kiinteäobjektiivisissa eli kompaktikameroissa. Viime aikoina on tosin tullut myös kiinteäobjektiivisia kameroita, joissa on suurikokoinen kenno, kuten Canon PowerShot G1 x.


title: Digitaalikamera

text: Taskukamerassa voi valovoima olla polttovälillä 12 mm esimerkiksi 4,0, jolloin aukon halkaisija on 3 mm (12 mm / 4,0). Vastaavalla kuvan rajauksella edullisessa järjestelmäkamerassa saattaa olla mukana tulevan zoom-objektiivin polttoväli 40 mm ja valovoima 4, jolloin aukon halkaisija on 10 mm.


title: Digitaalikamera

text: Edeltävän esimerkin tilanteessa valovoima on nimellisesti sama kummallakin kameralla. Järjestelmäkameran objektiivi kuitenkin kerää noin kymmenkertaisen määrän valoa, koska sen aukon pinta-ala on kymmenkertainen. Tämä valo jakautuu kymmenkertaiselle pinta-alalle kuvakennolla, joten valotiheys kennolla (ja valoherkkyys) on sama kummassakin kamerassa. Jos kameroiden kennoissa on sama pikselimäärä, tulee järjestelmäkameran kullekin pikselille kymmenkertaisesti valoa ja siten kuvanlaatu on parempi.


title: Digitaalikamera

text: Aukon halkaisija millimetreinä kertoo myös syvyysterävyysalueesta enemmän kuin aukkoluku. Kompaktikameroiden fyysisesti pieni aukko antaa huomattavasti suuremman syvyysterävyysalueen samalla aukkoluvulla, jolloin vain hyvin lähellä olevia kohteita voi irrottaa taustastaan syvyysterävyyden avulla.


title: Digitaalikamera

text: Käytännössä erityisesti kompaktikameroiden aukkojen vertailu on vaikeaa. Valmistajien materiaalissa usein mainitaan objektiivin polttoväliksi "38-114 mm vastaava". Tämä tarkoittaa sitä, että kuvan rajaus saadaan kyseisellä zoomilla samaksi kuin kinofilmikameroissa 38–114 mm zoomilla. Objektiivin polttovälialue voi kuitenkin todellisuudessa olla esimerkiksi 6,2–18,6 mm, ja näitä lukemia tulee käyttää aukkoja laskettaessa. Todelliset polttovälit on usein merkitty kameran objektiiviin.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalisissa järjestelmäkameroissa voidaan usein käyttää saman valmistajan filmikameroille tarkoitettuja objektiiveja. Tällöin on otettava huomioon digitaalikameran kennon fyysisen koon vaikutus kuvan rajaukseen, sillä se voi erota 35 mm filmiruudun koosta.


title: Digitaalikamera

text: Huolimatta siitä, että objektiivi olisi tarkoitettu käytettäväksi vain digitaalijärjestelmän kanssa, objektiivien polttoväli ilmoitetaan objektiivin todellisen polttovälin mukaan. Esimerkiksi Canon EF -objektiivit käyvät digitaalikameroihin, joihin myydään Canon EF-S -objektiiveja, mutta pienikennoisille digitaalijärjestelmälle tarkoitetut EF-S -objektiivit eivät käy tavallisiin 35 mm:n järjestelmäperiin. EF-S-linssien kiinnittäminen filmiperällisiin kameranrunkoihin on estetty lisäämällä objektiiviin muovinen renkaanmuotoinen kohouma, mikä ottaisi kameran peiliin kiinni. Joissain valmistajan hyväksymättömissä objektiivien muunnelmissa Canon EOS 350D:n mukana tulevaa 17–35 mm 3,5 -ohjektiivista on sahattu kohouma irti objektiivin sovittamiseksi filmiperäisiin EOS-kameraan. Menetelmä ei ole valmistajan hyväksymä eikä suosittelema ja sisältää riskejä.


title: Digitaalikamera

text: Kennokoon erojen aiheuttama rajausvaikutus ilmaistaan polttovälikertoimella.


title: Digitaalikamera

text: Käytettäessa kennoa, jonka koko vastaa 40 % 35 mm filmiruudun koosta polttovälikerroin on 1,6 (formula_1) Tällöin objektiivi tuottaa samanlaisen kuvan kuin filmikamera, jonka objektiivin polttoväli on 1,6-kertainen; esimerkiksi 50 mm objektiivi tuottaa digikuvan, joka on samanlainen kuin on 80 mm:n objektiivin kuva kinofilmillä. Jotta saataisiin käyttöön sama kuvakulma kuin 50 mm polttovälillä, tulee käyttää objektiivia jonka polttoväli on noin 31 mm (= 50 mm / 1,6).


title: Digitaalikamera

text: Kooltaan 70 % 35 mm filmiruudusta olevalle kennolle polttovälikerroin on 1,2. Tällöin 50 mm objektiivi toimii kuten 60 mm objektiivi kinokamerassa.


title: Digitaalikamera

text: Digikamera voi tallentaa kuvia pakkaamattomana tai pakattuna. Yleensä digitaalikameroiden kuvatiedostot ovat pakattuja JPEG-kuvia. JPEG-pakkaus pienentää kuvan tiedostokokoa, minkä ansioista pakattuja kuvia mahtuu muistikortille enemmän kuin pakkaamattomia. Toisaalta JPEG-pakkauksen yhteydessä väritarkkuus vähenee. Kuvasta tulee epäterävämpi ja vaaleilla alueilla näkyy artefakteja. Kuvan jälkikäsittely vaikeutuu. Tavalliselle kameranomistajalle näillä kuvatiedostossa näkyvillä muutoksilla ei yleensä ole merkitystä.


title: Digitaalikamera

text: Useat harrastajaluokan ja lähes kaikki ammattilaiskäyttöön tarkoitetut kamerat mahdollistavat kuvan tallentamisen pakkaamattomana. Pakkaamaton kuvatiedosto on yleensä RAW- tai TIFF-tiedostomuodossa.


title: Digitaalikamera

text: RAW-tiedostomuoto on ns. digitaalinen negatiivi. Se sisältää kaiken digitaalikameran kennon tallentaman informaation. RAW-kuvalle voidaan jälkeenpäin tehdä sellaisia säätöjä, jotka muita tiedostomuotoja käytettäessä tehdään kuvanottohetkellä. Tällaisia säätöjä ovat esimerkiksi kuvan valkotasapainon eli värilämpötilan, värisyvyyden ja valotuksen kompensoinnin määrittäminen.


title: Digitaalikamera

text: RAW-kuvatiedosto ei ole sellaisenaan käyttökelpoinen, vaan se täytyy alustavien säätöjen jälkeen muuntaa käyttöä ja muokkausta varten joksikin muuksi, esimerkiksi TIFF- tai JPEG-kuvatiedostoksi.


title: Digitaalikamera

text: Eri valmistajien omat RAW-formaatit ovat erilaisia, eikä niitä usein voida avata kuin valmistajan omilla ohjelmistoilla. Internetistä on kuitenkin ilmaiseksi ladattavissa eräänlainen RAW formaattien ”yleisohjelma” Dave Coffinin dcraw, jolla hyvin monien kameratyyppien (266 eri tyyppiä, heinäkuu 2007) RAW-tiedostot voidaan avata ja muuntaa yleiskäyttöisempiin kuvaformaatteihin. Digitaalijärjestelmäkameroiden mukana voi tulla RAW-tiedostomuodon muokkausohjelma, mutta myös yleisiä RAW-muunnosohjelmia on saatavilla, kuten Pixmantecin RawShooter, josta on olemassa myös maksuton versio.


title: Digitaalikamera

text: RAW-muunnosohjelmissa RAW-tiedoston muuntamisessa voidaan käyttää kameratyypille erikseen sovitettuja asetuksia tai automaattista asetusta.


title: Digitaalikamera

text: RAW-tiedostomuotojen kameramerkkikohtaisesta runsaudesta johtuen kuvankäsittelyohjelmistoja valmistava Adobe on esitellyt oman RAW-formaattinsa Digital Negative (DNG) toivoen digitaalikameravalmistajien ryhtyvän tukemaan sitä. Ainakin Pentax on ottanut käyttöön DNG-formaatin.


title: Digitaalikamera

text: Valmistajat kuitenkin pysyvät omissa standardeissaan kyetäkseen kilpailutilanteessa kehittämään niitä toisistaan riippumatta. Kuvakennolle tulevan valon määrittämisessä bittimuotoon tiedostoksi on eroja.


title: Digitaalikamera

text: Kuvat tallentuvat yleensä erilliselle muistikortille, joskin on olemassa myös kameroita, joissa on pienehkö sisäinen muisti. On olemassa myös kuvat DVD-levylle tallentavia kameramalleja.


title: Digitaalikamera

text: Muistikortteja on käytössä monia eri tyyppejä, muun muassa CompactFlash (CF), MicroDrive (MD), Secure Digital (SD), Secure Digitalin kanssa yhteensopiva MultiMediaCard (MMC), Sonyn oma Memory Stick ja siitä paranneltu Memory Stick Pro sekä Olympuksen ja Fujin vuonna 2002 lanseeraama xD-Picture Card.


title: Digitaalikamera

text: Useimmat muistikortit perustuvat flash-muistiin. Poikkeuksena on IBM:n kehittämä MicroDrive, joka on CompactFlash-korttia ulkoisesti muistuttava erittäin pienikokoinen kiintolevy, jota aiemmin käytettiin. MicroDriven haittapuolia flash-muistiin perustuviin kortteihin verrattuna olivat tallennuksen suhteellinen hitaus, suurempi virrankulutus sekä mekaanisista osista johtuva huono iskunkestävyys.


title: Digitaalikamera

text: Kortteja on muistikapasiteetiltaan eri kokoisia, tyypillisesti koot vaihtelevat välillä 32 MB–32 GB. Usein uuden kameran mukana tulee pieni (esimerkiksi 32 MB) kortti, johon mahtuu vain yhdestä pariinkymmeneen kuvaa käytetystä resoluutiosta ja pakkauksen tasosta riippuen. Nykyään käytetään yleisesti usean gigatavun kortteja.


title: Digitaalikamera

text: Useimmat digitaalikameramallit mahdollistavat videokuvan tallentamisen. Vielä 2000-luvun alkupuolella videotoiminto oli yleensä rajoitettu ajan tai kuvataajuuden perusteella. Nykyään on tyypillistä, että kamerat voivat tallentaa HD-tasoista videota. Järjestelmäkameroissa videokuvaus tuli mukaan vasta vuonna 2008 Nikon D90 -kameran myötä . Tämän lisäksi joillain malleilla pystytään tallentamaan ääntä esimerkiksi kommenteiksi kuville.


title: Digitaalikamera

text: Kuvat voidaan siirtää muistikortilta tietokoneelle käyttämällä kameran USB- tai FireWire-liitäntää. Vanhemmissa kameroissa on suhteellisen hidas USB 1.1 -liitäntä, jolloin suuren kuvamäärän siirtäminen kestää varsin kauan. Tällöin voidaan muistikortti irrottaa kamerasta ja käyttää erillistä muistikortinlukijaa, joka on varustettu nopeammalla USB 2.0 tai FireWire-liitännällä. Muistikortinlukija on käytännöllinen myös silloin, kun kuvia pitää siirtää tietokoneelle useilta muistikorteilta.


title: Digitaalikamera

text: Useimmat aivan edullisimmatkin muistikortinlukijat osaavat lukea useita erityyppisiä muistikortteja, jolloin voidaan siirtää kuvia tietokoneelle sellaisiltakin korteilta, joita oma kamera ei tue.


title: Digitaalikamera

text: Uusimmissa ammattilaistason huippukameroissa voidaan kuvat siirtää automaattisesti heti kuvan ottamisen jälkeen langattoman WLAN-verkon kautta tietokoneelle. Tällöin muistikortti toimii välimuistina ja suhteellisen pientäkin muistikorttia käyttämällä voidaan ottaa lähes rajaton määrä kuvia. Langattoman siirron etuna on myös se, että kuvat saadaan käyttöön välittömästi eikä tarvitse odottaa niiden purkamista muistikortilta. WLANin haittapuolena on se, että WLAN ei määrittele mitään korkean tason protokollia kuvansiirtoon, mistä seuraa se, että tietokoneella pitää olla käynnissä erityinen palvelinohjelma kuvien vastaanottamiseen, ja tämä ohjelma saattaa olla tietoturvariski. WLAN:ia voi käyttää myös kuvien siirtämiseen matkapuhelimeen, jolloin niitä voi lähettää edelleen. Tämä toiminto on useissa nykyaikaisissa kameroissa.


title: Digitaalikamera

text: WLANia hitaampi tapa siirtää tietoa on Bluetooth, mikä on joissain kameramatkapuhelimissa. Bluetooth määrittelee btOBEX-tiedostonsiirtoprotokollan sekä sisältää laitteiden välisen tietoturvamekanismin, joten sillä voidaan siirtää kuvia laitteiden välillä melko kätevästi ja tietoturvallisesti ilman ylimääräisiä ohjelmia.


title: Digitaalikamera

text: Nykyään Digitaalikameroissa käytetään yleisesti Li-ion-akkuja. Aiaksiemmin oli myös tavallisia paristoja tai NiMH-akkuja. Joihinkin kameroihin voi liittää myös verkkovirta-adapterin.


title: Digitaalikamera

text: Digitaalikamerassa on yleensä USB-liitäntä, jonka kautta kuvat voi siirtää tietokoneelle ja kameran toimintoja mahdollisesti voidaan ohjata tietokoneelta. Kamerassa on lisäksi usein liitännät ulkoiselle virtalähteelle, jolloin kameraa voidaan käyttää ilman akkua sekä komposiittivideo ja HDMI-kaapeleille, joiden avulla kameran näytön esittämä kuva saadaan siirrettyä esimerkiksi televisioon. Toisissa kameroissa on myös liitäntä ulkoiselle mikrofonille ja etenkin järjestelmäkameroissa


title: Hewlett-Packard

text: Hewlett-Packard Company, yleisesti tunnettu lyhenteellä HP, oli maailmanlaajuinen yhtiö, jonka päätoimipaikka sijaitsi Palo Altossa, Yhdysvaltojen Kaliforniassa. Se keskittyi tietotekniikan, tulostuksen ja digitaalisen kuvankäsittelyn alan tuotteisiin. Se myi myös ohjelmistoja ja palveluja. Hewlett-Packard Company jakautui 1. marraskuuta 2015 kahteen yhtiöön: HP Inc. ja Hewlett Packard Enterprise.


title: Hewlett-Packard

text: Bill Hewlett ja Dave Packard perustivat Hewlett-Packardin vuonna 1939. Molemmat ovat valmistuneet Stanfordin yliopistosta vuonna 1934 testi- ja havaintolaitteiden valmistajiksi. Heidän ensimmäinen tuotteensa oli äänioskillaattori Model 200A. Innovaationa oli käyttää oskillaattorissa hehkulamppua lämpötilavakautettuna vastuksena piirin kriittisessä osassa. Tämä mahdollisti heille Model 200A:n myymisen hieman yli 50 dollarin hintaan samalla, kun kilpailijat myivät vähemmän stabiileja oskillaattoreita yli nelinkertaisella hinnalla. Hewlett-Packardin varhaisimmista asiakkaista oli The Walt Disney Company, joka osti kahdeksan Model 200B -oskillaattoria äänijärjestelmien testaukseen "Fantasia"-elokuvaa varten.


title: Hewlett-Packard

text: HP valmisti "Wired"-lehden mukaan maailman ensimmäisen henkilökohtaisen tietokoneen vuonna 1968. HP kutsui sitä pöytälaskimeksi, koska kuten Bill Hewlett sanoi, "Jos olisimme kutsuneet sitä tietokoneeksi, asiakkaamme eivät olisi hyväksyneet sitä, koska se ei näyttänyt IBM:n tietokoneelta. Päätimme siksi kutsua sitä laskimeksi, ja kaikki tuollainen hölynpöly katosi".


title: Hewlett-Packard

text: Yhtiö ansaitsi maailmanlaajuista arvostusta useilla eri tuotteillaan. Yhtiö julkaisi maailman ensimmäisen taskukokoisen tieteislaskimen vuonna 1972, jota seurasi ensimmäinen ohjelmoitava laskin vuonna 1974. Kuten heidän tieteis- ja talouslaskimensa, heidän oskilloskooppinsa, logiikka-analysaattorinsa ja muut havainnointilaitteensa olivat helppokäyttöisiä ja kestäviä (logiikka-analysaattoreita valmistaa nykyään yhtiöstä irronnut Agilent Technologies). Yhtiön suunnittelufilosofia oli tällä ajanjaksolla tiivistettynä "suunnittele viereisessä tuolissa istuvalle ihmiselle".


title: Hewlett-Packard

text: Vuonna 1984 HP julkaisi sekä mustesuihkutulostimesta että lasertulostimesta pöytämallit. Sen skannerien tuotelinjojen kanssa nämä ovat kehittyneet menestyksellisiksi monitoimilaitteiksi, joista tärkeimpiä ovat yhdessä yksikössä olevat tulostin/skanneri/kopiokone/faksi-yhdistelmälaitteet.


title: Hewlett-Packard

text: 1990-luvulla HP laajensi tietokoneiden tuotelinjaansa kattamaan myös kuluttajat. Tuotelinja oli alun perin kohdennettu yliopistoiden, tutkimuksien ja liike-elämän käyttöön. Tämän strategian mukaisesti yhtiö osti vuonna 2002 Compaqin, joka oli suuri tekijä sekä pöytäkoneiden että kannettavien IBM PC -yhteensopivien koneiden markkinoilla perustamisestaan 1982 lähtien. Samalla yhtiö sai haltuunsa Compaqin 1998 ostaman DEC-tietokoneyhtiön. Osto teki HP:stä maailman suurimman henkilökohtaisten tietokoneiden valmistajan.


title: Hewlett-Packard

text: HP:ta pidetään Piilaakson symbolisena perustajana, vaikka se ei tutkinut aktiivisesti puolijohdelaitteita ennen Fairchild Semiconductorin perustamista vuonna 1957. Hewlett-Packardin vuoden 1960 tienoilla perustettu HP Associates -osasto kehitti puolijohdelaitteita pääasiassa yhtiön sisäistä käyttöä varten.


title: Hewlett-Packard

text: Vuonna 1987 Palo Alton autotallista, jossa Hewlett ja Packard aloittivat liiketoimensa, tehtiin Kalifornian osavaltion historiallinen maamerkki. Kuitenkin Agilent Technologies, ei HP, on alkuperäinen historiallinen vuonna 1939 perustettu instrumenttiyhtiö. Agilent irrotettiin HP:stä vuonna 1999.


title: Hewlett-Packard

text: Marraskuussa 2009 HP ilmoitti ostavansa verkkolaitteita valmistavan 3Comin 2,7 miljardin Yhdysvaltain dollarin hintaan.


title: Hewlett-Packard

text: Huhtikuussa 2010 HP osti talousongelmiin ajautuneen kämmentietokoneita ja älypuhelimia kehittävän Palmin.


title: Hewlett-Packard

text: Samalla HP ilmoitti brittiläisen ohjelmistoyhtiön Autonomyn ostamisesta yli kymmenen miljardin dollarin hintaan (noin 7,5 miljardia euroa) ja yhtiön suuntautumisesta ohjelmistoalalle. Monet pitivät hintaa liian suurena. Päätökset tehnyt toimitusjohtaja Léo Apotheker erotettiin 22. syyskuuta 2011. Hän oli toiminut toimitusjohtajana vajaan vuoden, mutta hänen aikanaan yhtiön pörssiarvo ehti puolittua.


title: Hewlett-Packard

text: Hewlett-Packard ja ennen yritysten yhdistymistä Compaq Presario -mallit olivat edullisia koti- ja pienyrityskäyttöön tarkoitettuja kannettavia tietokoneita ja pöytäkoneita.


title: Hewlett-Packard

text: Hewlett-Packard oli johtava avoimen lähdekoodin kaupallinen tukija. Monet HP:n työntekijät osallistuivat toimintaan aktiivisesti; joillakin oli virallisia avoimen lähdekoodin työvastuita, ja toiset osallistuivat vapaaehtoisina avoimen lähdekoodin yhteisön töihin.


title: Hewlett-Packard

text: Muut HP:n tuotteet/teknologiat sisältävät:


title: Hewlett-Packard

text: Vuonna 2012 HP:llä oli noin 331 800 työntekijää maailmanlaajuisesti. Léo Apotheker ehti toimia Hewlett-Packardin pää- ja toimitusjohtajana alle vuoden ajan: hänet erotettiin syyskuussa 2011. Hänen tilalleen valittiin Meg Whitman.


title: Hewlett-Packard

text: Yhtiö oli vuoden 2012 Fortune 500 -listalla kymmenennellä sijalla.


title: Hakurobotti

text:
Hakurobotti on tietokantaohjelma, joka hakee selaimen tapaan webin palvelimissa olevia verkkosivuja, indeksoi eli tallentaa niistä tiedonhakua varten tiettyjä kenttiä.
Robotin tallentamien tietojen pohjalta luodaan tai päivitetään tietokanta, josta Internetin käyttäjä voi tehdä hakuja.


title: Hakurobotti

text: Robotti voi käydä läpi kaikkia palvelimia tai vain esimerkiksi suosituimpien palvelimien dokumentteja. Robotit voivat indeksoida koko tekstin tai otsikon ja pari ensimmäistä lausetta tai URL-osoitteet tai META-elementin. Ne poistavat tekstistä yleiset sanat (prepositiot, artikkelit jne.) ja sanojen päätteet ja muodostavat tietokannan, jossa jokainen termi viittaa ko. termiin viittaavaan dokumenttiin.


title: Hakurobotti

text: Koska jotkin hakurobotit antavat liian paljon linkkejä, on kehitetty rypästäviä eli klusteroivia hakurobotteja, jotka eivät ilmoita samaa linkkiä kahdesti ja jotka ryhmittelevät hakemansa linkit.


title: Hakurobotti

text: Hakurobottien toimintaa voidaan rajoittaa robots.txt-tiedostolla. Tunnettujen hakukoneiden hakurobotteja voidaan sen avulla estää hakemasta yksittäisiä verkkosivuja, niitä sisältäviä hakemistoja tai kaikkia verkkotunnuksella olevia sivuja.


title: Hakukone

text: Hakukone on web-pohjainen ohjelma, joka etsii jatkuvasti Internetistä (varsinkin Webistä) uusia sivuja eritellen ja liittäen ne hakemistoonsa erityisten hakusanojen mukaan. Näitä hyväksi käyttäen hakukone tulostaa käyttäjän syöttämiä hakusanoja lähimpänä olevat sivut. Analysointi tapahtuu käytännössä eri hakukoneissa erilaisilla menetelmillä.


title: Hakukone

text: Vielä 1990-luvun alkupuolella hakukoneita ei tarvittu, sillä internetissä oli vain vähän sisältöä yhä. Tietolähteiden linkkejä kerättiin portaaleihin eli linkkikokoelmiin, joista tunnetuin oli linkkihakemisto Yahoo.


title: Hakukone

text: "Pääartikkeli" Luettelo hakukoneista


title: Hakukone

text: Internetin kasvaessa linkkikirjastot eivät enää riittäneet sisällön hallitsemiseen. Keksittiin hakukoneet, jotka antoivat hakutuloksina listan sivuille, joilla haetut sanat esiintyivät. 1990-luvun tehokkain ja suosituin hakukone oli AltaVista. Se osasi myös karsia osumia, jotka osuivat samalle sivustolle. Tällainen yksinkertainen haku palautti hakutuloksinaan kuitenkin sellaisiakin sivuja, joille mainostajat ja pornon levittäjät olivat vain lisäilleet sanoja näkyäkseen suosituilla sanoilla tehdyissä hauissa.


title: Hakukone

text: Kun Internet jatkoi kasvuaan, hakutulosten määrä kasvoi, ja hakukoneiden täytyi opetella erottamaan parhaat osumat huonoista. Google syntyi 1998 ja nousi suosituimmaksi hakukoneeksi. Sen peruskäyttöliittymä oli kilpailijoita kevyempi ja yksinkertaisempi. Se myös mittasi sivujen merkittävyyttä sen perusteella, mitä enemmän sivuun on linkattu muilta osumasivuilta. Tällaiset sivut se nosti hakutulostensa kärkeen.


title: Hakukone

text: Nykyisin muutkin kehittyneet hakukoneet kuin Google painottavat hakutuloksia järjestäessään merkittävästi kohteisiin viittaavien linkkien määrää ja laatua. Googlen keskeisimmät kilpailijat hakutulosten laadussa ovat Microsoftin Bing ja Ask.com. Nämä kolme ovat myös suosituimmat hakukoneet länsimaissa. Microsoftin markkinaosuutta kasvattaa merkittävästi, että myös Yahoo! käyttää Bingin hakumoottoria.


title: Hakukone

text: Hakukoneissa on nykyisin erikoishakuja sekä haun rajaus- ja muotoilumahdollisuuksia. Esimerkiksi suomenkielisessä Googlessa on tavallisen sivuhaun lisäksi kuvahaku, karttahaku, YouTube-haku, tieteellisten artikkelien scholar-haku, uutishaku sekä blogihaku. Lisäksi siinä on tarkennettu haku -toiminto, jossa hakua voi muotoilla ja rajata monin tavoin.


title: Hakukone

text: Hakukoneet voidaan jakaa yleisiin hakukoneisiin, metahakukoneisiin ja aihehakemistoihin. Yleiset hakukoneet perustuvat tietokantoihin. Ne ovat ohjelmia, jotka etsivät verkosta jatkuvasti uusia sivuja, analysoivat ne ja liittävät ne hakemistoonsa. Tällaisia ovat esimerkiksi Google, AltaVista, AllTheWeb ja HotBot. Metahakukoneet lähettävät haun monelle hakukoneelle samanaikaisesti ja keräävät niiden vastauksista linkkilistan. Metahakukoneet antavat paljon tuloksia, mutta ne voivat olla epätarkkoja. Metahakukoneita ovat esimerkiksi MetaCrawler ja WebCrawler. Aihehakemistot hakevat omista tietokannoistaan ja esittävät hakutulokset eräänlaisena indeksoituna linkkikirjastona, jossa linkit on luokiteltu. Ne antavat usein suppean hakutuloksen, mutta niiden tulokset voivat olla osuvampia kuin muiden hakukoneiden. Aihehakemistoja ovat esimerkiksi Yahoo ja WWW Virtual Library.


title: Hakukone

text: Suomessa melko tunnettu hakemisto on ollut esimerkiksi Makupalat, joka on laaja Hämeenlinnan kaupunginkirjaston ylläpitämä suomenkielinen linkkikokoelma eli -hakemisto. Nykyään se on yhdistetty Kirjastot.fi-sivuston Linkkikirjasto-palveluun.


title: Hakukone

text: Paraskaan hakukone ei löydä kaikkia Web-sivuja. Rajoittavana tekijänä on esimerkiksi sivujen nopea muuttuminen. Hakukoneiden tietokannat eivät ole koskaan ajan tasalla, vaan ne käytännössä tarjoavat aina hieman vanhentuneita hakutuloksia. Tämän takia esimerkiksi tuoreimpien uutisten hakuun hakukoneet eivät sovellu, vaan tällöin kannattaa käyttää jonkin uutispalvelun omaa sisäistä hakua – tai esimerkiksi uutisten hakemiseen erikoistuneita hakukoneita (esimerkiksi Google News). Lisäksi merkittävä osa Internetistä tulee todennäköisesti olemaan jatkossakin hakukoneiden ulottumattomissa. Toisaalta kuka tahansa www-sivuston omistaja voi rajoittaa tai kokonaan estää hakukoneiden hakurobottien pääsyn sivustonsa sisältöön esimerkiksi robots.txt-tiedostolla


title: Hakukone

text: Hakukoneoptimointi tarkoittaa keinoja, joilla verkkosivu pyritään nostamaan korkeammalle hakukoneiden hakutuloksissa, tai sen hakutulosten klikkaaminen tehdään houkuttelevammaksi. Hakukoneoptimoinnissa kiinnitetään huomiota esimerkiksi oikeiden avainsanojen käyttämiseen sivun nimessä, otsikoissa ja leipätekstissä sekä sivustolle johtavien linkkien määrään ja laatuun. Samalla pyritään välttämään sivuston piirteitä, joista hakukoneet rankaisevat sivua pudottamalla sitä hakutuloksissa alemmas.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelit ovat yhdisteitä, jotka aiheuttavat muuntuneita tajunnantiloja kuten aistiharhoja, mystisiä kokemuksia, mielleyhtymiä, voimakkaita tunnetiloja ja muistojen nousemista pintaan. Ne toimivat hermovälittäjäaineiden tapaan ja aktivoivat hermosolujen pinnalla olevia reseptoreja.


title: Psykedeelit

text: Tunnetuimpia psykedeelejä ovat esimerkiksi LSD, psilosiini, meskaliini, LSA ja DMT. Useimpien psykedeelien käyttö on kiellettyä suuressa osassa maailmaa, pois lukien luvanvarainen käyttö esimerkiksi uskonnollisissa seremonioissa, terapiassa tai tieteellisessä tutkimuksessa. Lääketieteessä psykedeelejä on käytetty esimerkiksi riippuvuuksien hoitokeinona.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelit määritellään farmakologisesti usein osaksi laajempaa hallusinogeenien ryhmää, johon kuuluvat myös dissosiatiivit ja deliriantit.


title: Psykedeelit

text: Nimityksen "psykedeeli" (engl. "psychedelic") keksi vuonna 1956 psykedeelien tutkija Humphry Osmond. Hän yhdisti kreikan kielen sanat "psyche", ’sielu, mieli’ ja "delein", ’ilmaista’. Oikeaoppinen kirjoitusmuoto olisi ollut "psycho"-, mutta Osmond vaihtoi o:n e:ksi, jotta nimestä ei tulisi mielleyhtymää psykoottisuuteen.


title: Psykedeelit

text: Yleensä psykedeeleiksi luokitellaan aineet, jotka ovat selkeimmin 5-HT reseptorin (5-HT2AR) agonisteja, eli ne sitoutuvat tähän serotoniinireseptorien alatyyppiin aktivoiden sitä vaikka voivat sitoutua myös muunlaisiinkin reseptoreihin. Aineiden sitoutuminen tähän reseptoriin saa aikaan psykedeeliset vaikutukset. 5-HT2AR luonnollinen välittäjäaine on serotoniini (5-hydroksitryptamiini, eli 5-HT). 5-HT2AR löytyy ihmisiltä laajalti keskushermostosta, ne ovat G-proteiinikytkentäisiä ja sijaitsevat hermosolujen pinnoilla. Tiettyyn reseptoriin sitoutumisen lisäksi edellytyksenä aineen psykedeeliselle vaikutukselle on myös sen kyky läpäistä veri-aivoeste, johon esim. serotoniini puolestaan ei sellaisenaan kykene.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelit siis matkivat kehon sisäisesti valmistamaa serotoniinia sitoutumisellaan, mutta psykedeelit sitoutuvat valikoivasti ja aktivoivasti vain tiettyihin serotoniinireseptoreihin, erityisesti edellä mainittuun 5HT reseptoriin, ja tästä sitoutumisesta psykedeeliset vaikutukset johtuvat.


title: Psykedeelit

text: 5-HT2AR välitteisyyden vuoksi psykedeelisiä vaikutuksia estävät epätyypilliset antipsykoottiset lääkkeet (toisen sukupolven neuroleptit), kuten klotsapiini ja olantsapiini, jotka ovat 5-HT2AR salpaajia, eli antagonisteja. Tyypilliset antipsykootit (1. sukupolven neuroleptit), kuten haloperidoli, eivät estä psykedeelisiä vaikutuksia tehokkaasti, sillä ne eivät vaikuta voimakkaasti 5-HT reseptoreihin antagonisteina.


title: Psykedeelit

text: 5-HT reseptoria aktivoivat erityisesti erilaiset lysergamidit, eli lysergihapon amidit (mm. LSD), tryptamiinit (mm. psilosybiini, DMT), fenetyyliamiinit (mm. meskaliini, eskaliini). Monet 2C- (mm. 2C-B, 2C-E) ja DOx-yhdisteet (mm. DOB, DOC) ovat tunnettuja psykedeelisiä fenetyyliamiinin johdannaisia. Monet -yhdisteet (kutsutaan myös NBOMe-yhdisteiksi) ovat psykedeelisiä. Ne ovat 2C-yhdisteiden ja siten myös fenetyyliamiinin johdannaisia. 2-NB ryhmään kuuluvat esim. 25I-NBOMe ja 25C-NBOMe.


title: Psykedeelit

text: Useimmat tunnetut psykedeelit valmistetaan puolisynteettisesti käyttäen luonnosta löytyviä esiasteita. Esim. LSD:tä voidaan valmistaa torajyvän ergotamiinista. Luonnossa esiintyviä psykedeelejä ovat esim. psilosybiini (mm. suippumadonlakki), meskaliini (mm. meskaliinikaktus), DMT (mm. "Mimosa tenuiflora" ja tästä valmistettu ayahuasca).


title: Psykedeelit

text: Psykedeelit voivat aiheuttaa mystisiä kokemuksia. Kun psykedeelejä käytetään uskonnollisessa tai hengellisessä tarkoituksessa, niitä voidaan kutsua enteogeeneiksi. Joidenkin tutkijoiden mukaan enteogeenit ovat saattaneet vaikuttaa merkittävästi uskontojen syntyyn. Tunnettuja esimerkkejä alkuperäiskansojen enteogeenien käytöstä ovat esimerkiksi punakärpässienen käyttö siperialaisten šamaanien keskuudessa (ja mahdollisesti hindujen Rigvedan kuvaaman soman vaikuttavana aineena) ja Meksikon intiaanien psilosybiinisienten käyttö.


title: Psykedeelit

text: Alkuperäiskansat ovat käyttäneet psykedeelejä vuosituhansien ajan ja useat yhteisöt rajoittavat niiden käytön pyhien seremonioiden kuten siirtymäriittien, ennustamisen ja parantamisen liittyviin yhteyksiin. Myös niissä tapauksissa joissa alkuperäiskansojen käyttö ulottuu myös muille kuin parantajalle ja voi olla luonnoltaan viihteellisempää (esim. DMT:tä sisältävän "epena"-kasvin käyttö Waiká-kulttuurin keskuudessa Brasiliassa ja Venezuelassa), aines valmistetaan ja käytetään usein hyvin rituaalisessa yhteydessä. Uutta ja vanhaa yhdistelevät uskonnot, jotka ovat syntyneet Latinalaisessa Amerikassa ja ottaneet vaikutteita luonnonkansojen ayahuascan käytöstä, kuten "União do Vegetal", myös sisällyttävät suuren määrän rituaalisuutta ja ohjausta ayahuascan käyttöönsä, mikä saattaa toimia vähentäen mahdollisia haittavaikutuksia.


title: Psykedeelit

text: LSD:tä on käytetty myös länsimaissa mystisten kokemusten aikaansaamiseksi.


title: Psykedeelit

text: LSD:tä ja muita psykedeelejä alettiin tutkia alkoholismin ja muiden psyykkisten häiriöiden hoitokeinona pian niiden keksimisen jälkeen 1950-luvulla. Psykiatrit Humphry Osmond ja Abram Hoffer esittivät, että itsetietoisuutta lisäävällä LSD:llä voisi olla merkittäviä terapeuttisia vaikutuksia. He tekivät onnistuneita kokeita alkoholismin hoitamisesta LSD:llä, ja 1960-luvun loppuun mennessä he olivat hoitaneet noin 2000 potilasta.


title: Psykedeelit

text: Brittiläinen Ronald Sandison avasi vuonna 1955 ensimmäisen LSD-terapiaklinikan, jossa hän käytti LSD:tä psykoterapian apuna. LSD-terapiaa pidettiin 1960-luvun taitteessa hyvin lupaavana psykiatrisena hoitomuotona, jolla voitaisiin korvata sähköshokkihodot ja psykokirurgia. LSD-terapiaa oli kahdenlaista: psykedeeliterapiassa potilaalle annettiin psykoterapian yhteydessä suuri LSD-annos, ja psykolyyttisessä terapiassa hänelle annettiin psykoanalyysin yhteydessä pieniä annoksia, joita kasvatettiin pikku hiljaa. Sandisonin mukaan LSD tehosti psykoterapiaa tuomalla potilaan alitajunnan ja unohtuneet muistot esiin. Vuoteen 1965 mennessä LSD-terapiaa oli annettu noin 40 000 potilaalle, ja aiheesta oli julkaistu yli 1000 tieteellistä raporttia ja järjestetty kuusi kansainvälistä konferenssia. Moni tutkimus oli kuitenkin tieteellisesti hutera, sillä niissä ei ollut käytetty vertailuryhmää, ja ne luultavasti kärsivät tutkijoiden ennakkoasenteiden vaikutuksesta.


title: Psykedeelit

text: LSD:tä voidaan käyttää lääkkeenä muun muassa erinäisiin hermosärkyihin, kuten Hortonin syndroomaan, mutta lääkekäyttö ei ole toistaiseksi yleistynyt. Särkyä estäviä vaikutuksia on havaittu myös muilla LSD:n kaltaisilla tryptamiineilla, kuten psilosybiinillä.


title: Psykedeelit

text: LSD:stä tuli 1960-luvulla suosittua hippien alakulttuurissa Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa. LSD:llä oli suuri vaikutus ajan populaarimusiikkiin ja taiteeseen, psykedeliaan, jossa kuvattiin LSD-matkojen värejä ja muotoja.


title: Psykedeelit

text: LSD:tä on käytetty hyvin pieninä annoksina havaintokyvyn, mielialan ja keskittymiskyvyn parantamiseksi. Mikroannokset eivät aiheuta hallusinaatioita, jotka voisivat haitata työntekoa. Kokeilijat ovat sen sijaan raportoineet tehostuneesta keskittymisestä, normaalia helpommin saavutettavasta flow-tilasta ja kasvaneesta halusta elää terveellisesti. Jotkut ovat raportoineet käyttävänsä mikroannoksia mielenterveydellisiin ongelmiinsa.


title: Psykedeelit

text: Yhdysvaltain kekustiedustelupalvelu CIA tutki LSD:tä MK-Ultra-projektissaan, etsien siitä käyttöä totuusseerumina, jolla vihollisagentit saataisiin puhumaan.


title: Psykedeelit

text: Espanjalaiset tutustuivat Amerikan psykedeeleihin 1500-luvulta alkaen. Kolumbuksen retkillä mukana ollut Ramón Paul kuvasi haitilaisten cojóbanankäyttöä, Bernardino de Sahágun peyotea vuonna 1560, ja Francisco Hernández kirjopäivänsinen siementen vaikutuksia 1615. Kun eurooppalaiset valloittajat huomasivat meksikolaisten intiaanien käyttävän rituaaleissaan meskaliinikaktusta ja psilosybiinisieniä, Inkvisitio tulkitsi kasvien ja sienten käytön epäkristilliseksi ja julisti ne laittomaksi vuonna 1521, mikä johti tavan katoamiseen maan alle.


title: Psykedeelit

text: Ensimmäinen raportti siperialaisten heimojen punakärpässienen käytöstä julkaistiin 1730. Havaijilaisten kavasta julkaistiin raportti 1771. Vuonna 1772 Joseph Priestly tuotti ensimmäisenä ilokaasua. Alexander von Humboldt julkaisi 1800-luvun alussa raportin amazonialaisen yopon käytöstä. Tietämys psykedeeleistä alkoi kasvaa voimakkaasti 1800-luvun puolivälissä. Kannabis ja hasis tulivat Eurooppaan, ja Richard Spruce selvitti amazonialaisia ayahuasca-rituaaleja. Ernst Freiherr von Bibra julkaisi vuonna 1855 raportin seitsemästätoista kasvista, jotka vaikuttivat mieleen. Vuonna 1864 julkaistiin raportti afrikkalaisen "Tabernantha ibogan" psykoaktiivisista vaikutuksista.


title: Psykedeelit

text:
Saksalainen Artur Heffter valmisti ensimmäisenä psykedeelistä ainetta meskaliinia peyotekaktuksesta 1800-luvun lopulla. Yhdysvaltalainen lääkäri S. Weir Mitchell julkaisi raporttinsa omista peyotekokemuksistaan vuonna 1896. Peyotesta ja meskaliinista julkaistiin seuraavina vuosikymmeninä lisää raportteja, mutta psykedeelit pysyivät yhä melko tuntemattomina suurelle yleisölle.
Sveitsiläinen kemisti Albert Hofmann syntetisoi ensimmäisenä LSD:tä vuonna 1938. Hän havaitsi aineen voimakkaat psykedeeliset vaikutukset vahingossa viisi vuotta myöhemmin, ja löytö julkaistiin 1947. LSD:tä käytettiin aluksi alkoholismin hoidossa.


title: Psykedeelit

text: Yhdysvaltalainen R. Gordon Wasson toi 1950-luvulla yleiseen tietoon meksikolaisten intiaanien psilosybiinisienen. Aldous Huxleyn "Tajunnan ovet" on tunnettu meskaliinikokemuksen kuvaus 1950-luvulta.


title: Psykedeelit

text: Yhdysvaltalainen psykologi Timothy Leary aloitti psykedeelien tutkimuksen Harvardin yliopistossa. Hänet erotettiin 1963 syytettynä päihteiden jakelusta opiskelijoille. Psykedeelit, erityisesti LSD, levisivät pian tutkimuslaboratorioiden ulkopuolelle ja olivat tärkeä osa 1960-luvun vastakulttuuria. 60-luvun puoleenväliin mennessä hippiliikkeelle oli kehittynyt Yhdysvalloissa voimakas vastaliike, joka vaati psykedeelisten päihteiden kieltämistä peläten amerikkalaisen keskiluokan arvojen rappeutumista. Hallitus reagoi kriminalisoimalla LSD:n Yhdysvalloissa 1968 ja muutamaa vuotta myöhemmin suuri joukko psykedeelejä kiellettiin maailmanlaajuisesti YK:n Psykotrooppisten aineiden yleissopimuksella.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelitutkimus keskeytyi kun aineista tuli laittomia. Psykedeelien tutkimus on edelleen hyvin rajoitettua, mutta sitä on alettu tehdä jälleen 1990-luvulta alkaen. Vuonna 2014 julkaistiin ensimmäinen yhdysvaltalaistutkimus 40 vuoteen LSD:n vaikutuksista. Viimeaikaiset tutkimukset käsittelevät muun muassa MDMA-terapiaa posttraumaattisen stressioireyhtymän hoidossa; LSD:n vaikutusta kuolettavasti sairaiden kuolemanpelon käsittelemiseen; psilosybiinin ja LSD:n vaikutusta Hortonin syndroomaan, joka on yksi kivuliaimpia tunnettuja päänsäryn muotoja; ayahuascakokemusten fenomenologiaa sekä ayahuascan, salvia divinorumin ja ibogan vaikutuksia addiktioiden hoidossa. Suurimmat psykedeelitutkimuksia organisoivat tahot ovat Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies (MAPS), Beckley Foundation ja Heffter Research Institute.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelejä ovat monet kasvit ja keinotekoiset yhdisteet, jotka aiheuttavat samankaltaisia muutoksia tajunnan tavanomaiseen toimintaan. Psykedeelinen kokemus vaihtelee laadultaan ja voimakkuudeltaan aineesta riippuen, minkä vuoksi psykedeelien ryhmän rajaus ei ole yksiselitteinen. Psykedeelin vaikutus riippuu paljon myös käyttäjän omasta mielentilasta ja olosuhteista, joissa käyttö tapahtuu. Mielentilaan kuuluvat esimerkiksi käyttäjän asenteet, valmistautuminen, kiinnostuksen kohteet sekä tunteet ainetta ja muita paikallaolijoita kohtaan. Olosuhteisiin kuuluvat kellonaika, säätila, musiikki ja muut ympäristötekijät. Valvotussa tutkimustilanteessa huoneesta pyritään tekemään mahdollisimman mukava ja turvallinen. Käyttäjän luona kokemuksen aikana oleva luotettu ja asiantunteva valvoja voi helpottaa kokemusta.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelin nauttimisen jälkeen seuraa joskus lievä pahoinvointi, jonka jälkeen käyttäjä saavuttaa tasaisen ”pilven”, jota kestää kokemuksen ensimmäinen kolmannes tai neljännes. Kokemuksen puolivälissä koetaan huippukohta, ja kokemuksen jälkimmäinen puolisko on tasaista laskua. Kokemus jää yleensä hyvin mieleen, eikä siitä jää fyysistä jälkivaikutusta. Henkinen pirteys tai onnen tunne voivat jatkua vielä yli vuorokauden kokemuksen päättymisen jälkeenkin.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelien on kuvattu ”laajentavan” tajuntaa. Psykedeelitutkija Humphry Osmondin mukaan psykedeelit saavat aivot toimimaan monivivahteisemmin ja monimutkaisemmin kuin normaalitilassa. Psykedeelit eivät sinänsä lisää mitään ihmisen tietoisuuteen, vaan niiden on sanottu herättävän kauan nukuksissa olleita tajunnan osia. Aldous Huxleyn mukaan psykedeelikokemus vie käyttäjän ”Toiseen Maailmaan”, jonka hän kokee henkisesti, esteettisesti ja älyllisesti. Normaalitilassa havaittava maailma ei muutu – vain sen havainto. Havainnon muutos on väliaikainen, mutta siitä saadut oivallukset ovat usein merkityksellisiä ja pitkäkestoisia.


title: Psykedeelit

text: Tutkija Oscar Janigerin mukaan psykedeelikokemukseen liittyy mielleyhtymien ja kuvien runsaus, värinäön tarkentuminen, synestesia, yksityiskohtien tarkka havaitseminen, menneiden vaikutelmien ja muistojen palautuminen, voimistunut tunnekuohu, suoran ja sisäsyntyisen tietoisuuden tuntu, sekä tunne siitä, että ympäristö muodostaa itsestään harmonisia sommitelmia ja kuvaelmia. Kokemuksen aikana ajatukset saattavat syntyä samanaikaisesti usealla tasolla, ja lineaarinen ajattelu vaihtuu intuitiiviseen, holistiseen ja ”holografiseen” todellisuuskäsitykseen. Käyttäjä myös herkistyy rytmille ja arvostaa musiikkia ja tanssia uudella tavalla.


title: Psykedeelit

text: Kyselytutkimusten mukaan suurin osa käyttäjistä pitää psykedeelikokemustaan arvokkaana, jotkut pitävät sitä pelottavana, ja monet kutsuvat sitä ihanaksi. Useimmat ensimmäistä kertaa psykedeelejä kokeilleet kertoivat vuonna 2008 julkaistussa tutkimuksessa kokemuksensa olleen henkilökohtaisesti ja henkisesti hyvin merkittävä ja lisänneen heidän hyvinvointiaan ja tyytyväisyyttään elämäänsä. Käyttäjät kertoivat alkaneensa suhtautua elämään ja itseensä aiempaa myönteisemmin ja kokeneensa lisääntynyttä altruismin tunnetta.


title: Psykedeelit

text: Käyttäjät ovat yhtä mieltä siitä, että suurinta osaa kokemuksesta ei voi sanoin selittää. Käyttäjät ovat yleensä kertoneet hyvin mystisistä kokemuksista. Esimerkiksi Aldous Huxley kirjoitti ymmärtäneensä käyttökokemustensa jälkeen aiempaa paremmin entisaikojen mystikkoja. Psykedeelien käyttäjillä on keskimäärin muita ihmisiä enemmän mystisiä käsityksiä, kuten käsitys kaiken yhteydestä ja siitä ettei kuolema merkitse loppua, ja he pitävät henkisyyttä tärkeämpänä kuin muut ihmiset. Jotkut tutkijat ovat arvelleet tämän ominaisuuden olevan sekä psykedeelien käytön seuraus että sen syy: psykedeelejä kokeilevat usein sellaiset ihmiset, jotka ovat avoimia itsetutkiskeluun, johon liittyy henkisiä ja uskonnollisia motiiveja.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelit eivät aiheuta riippuvuutta, eivätkä ne ole myrkyllisiä. Vuonna 2013 julkaistun norjalaisen laajan väestötason tutkimuksen mukaan psykedeelit eivät lisää riskiä mielenterveyden ongelmiin, vaan voivat mahdollisesti vähentää niitä.


title: Psykedeelit

text: Psykedeelien käyttöön liittyy joitain vaaroja. Koska psykedeelit ovat laittomia, niitä hankitaan katukaupasta, jolloin psykedeelinä myyty aine voi olla epäpuhdasta ja sisältää haitallisia komponentteja kuten muita huumausaineita. Psykedeeliset sienet on mahdollista sekoittaa myrkkysieniin. Jos käyttäjällä on psyykkisiä häiriöitä tai vahva perinnöllinen taipumus niihin, psykedeelin käyttö voi laukaista häiriön ennenaikaisesti, etenkin jos käyttäjä ottaa yliannoksia. Psykedeeleillä voi olla haitallisia yhteisvaikutuksia joidenkin lääkkeiden kanssa. Epätoivotut, epämiellyttävät psykedeelikokemukset, "pahat matkat", voivat olla seurausta siitä, että käyttäjä on ottanut psykedeelejä väärässä mielentilassa tai väärässä tilanteessa.


title: Kuvankäsittely

text: Kuvankäsittely on kuvatiedostojen muokkaamista tai säätämistä kuvankäsittelyohjelmalla. Kuvankäsittely tarkoittaa yksinkertaisimmillaan kuvatiedostossa olevien pikselien muokkaamista. Pikselien määrää, väriä, kirkkautta ja sijaintia voidaan muuttaa. Kuvankäsittely voi vaihdella yksinkertaisesta kuvan valaistuksen parantamisesta kuvamanipulaatioihin. Nykyisin kuvankäsittelyä tehdään lähes pelkästään tietokoneilla. Kuvankäsittelyn jälkeen kuva tallennetaan sopivaan kuvatiedostomuotoon.


title: Kuvankäsittely

text: Kuvankäsittelyohjelma on digitaalisen kuvankäsittelyn perusohjelma. Sillä voidaan käsitellä yleensä mitä tahansa digitaalisessa muodossa tallennettuja kuvia. Ohjelmat soveltuvat erityisesti skannattujen ja digitaalikameralla otettujen valokuvien käsittelyyn. Kuvankäsittelyohjelmien käyttö on nykyisin arkea paitsi mainosalalla, myös kaikessa muussa julkaisutoiminnassa kuten sanoma- ja aikakauslehdissä.


title: Kuvankäsittely

text: Yleisimmät kuvankäsittelyohjelmilla tehtävät manipulaatiot ovat kuvan kontrastin optimointi, värikylläisyyden säätö sekä väritasapainon säätö. Muita yleisiä ja melko helppoja toimenpiteitä ovat kuvan koon muuttaminen, rajaaminen, kallistaminen ja taivuttaminen, sekä kuvan terävöittäminen tai sumentaminen.


title: Kuvankäsittely

text: Lisäksi kuviin voidaan lisätä erilaisia efektejä kuten 3D-, valaistus- tai kameralinssiefektejä. Samoja ominaisuuksia voidaan ohjelmissa soveltaa myös tekstin tuottamiseen.


title: Kuvankäsittely

text: Vaikeampia kuvamanipulaatioita ovat muun muassa kohteiden poistaminen tai lisääminen tai kuvan taustan vaihtaminen. Monilla kuvankäsittelyohjelmilla on mahdollista piirtää myös vektorigrafiikkaa.


title: Kuvankäsittely

text: Kuvamanipulaatiota voidaan nykyään käyttää lähes kaikessa kuvatuotannossa, ja sen käyttämisen etiikasta muun muassa mallikuvissa ja luontokuvauksessa on syntynyt keskustelua. Nykyisillä kuvankäsittelyohjelmilla on mahdollista saada aikaan hyvin taitavia kuvaväärennöksiä.


title: Kuvankäsittely

text: "Blendaus" tarkoittaa alun perin vähintään kahden kuvan yhdistämistä kuvanmuokkausohjelman avulla. Nykyään blendaamisella voidaan tarkoittaa myös mustavalkoisen kuvan värittämistä, kuvan laadun parantamista tai avatarin tekemistä.


title: Kuvankäsittely

text:
On myös blendhaaste-sivustoja, joissa voi osallistua erilaisiin haasteisiin, ja joilla sivujen pitäjät arvostelevat työt paremmuusjärjestykseen.
Kuvina näillä sivuilla käytetään yleensä ihmisten kuvia. Pelkän kuvien yhdistämisen lisäksi lopputulokseen voidaan lisätä erilaisia reunoja tai taustoja.


title: Kuvankäsittely

text: "Reunantunnistus" (edge detection) on kuvankäsittelymenetelmä, jossa kuvasta etsitään “reunoja” eli kontrastirajoja tai värinvaihtumakohtia. Näin voidaan piirtää kohteista esim. siluetteja.


title: Kuvankäsittely

text: "Julisteellistaminen" (posterizing) on kuvankäsittelymenetelmä, jossa kuvan värimäärää vähennetään värejä pelkistämällä, jotta kuva näyttäisi julistemaisemmalta.


title: Kuvankäsittely

text: "Väriavaintaminen" (chroma key) on tekniikka, jossa yhdestä kuvasta toiseen kopioidaan kaikki paitsi tietynväriset, tai tarpeeksi lähellä jotain tiettyä väriä olevat, kuvapisteet.


title: Kuvankäsittely

text: Digitaalinen kuva on useimmiten rgb-muodossa ja se ei sellaisenaan kelpaa painettavaksi. Kirjapaino, reprolaitos tai muu kuvankäsittelijä muuntaa kuvan painamiseen sopivaan muotoon. Tavallisin kirjapainossa käytettävä väriavaruus on CMYK, mutta myös duotone-muotoa käytetään jonkin verran.


title: Kuvankäsittely

text: Rgb–cmyk-kääntö tehdään tavallisimmin ICC-profiililla.


title: Kuvankäsittely

text: Muut kirjapainoissa tehtävät digitaaliset kuvankäsittelyt ovat niin sanotut painotekniset säädöt, eli kuvan vaalea ja tumma pää säädetään sopiviksi painettavalle paperille. Samassa yhteydessä tarkistetaan yleensä myös kuvan harmaatasapaino ja resoluution riittävyys. Lisäksi kuvalle tehdään terävöitys, jonka voimakkuus riippuu painettavan paperin ominaisuuksista.


title: Kuvankäsittely

text: Kirjapainon kuvankäsittelijän ammattinimike on painopinnanvalmistaja.


title: Kuvankäsittely

text: Tunnetuimpia kuvankäsittelyohjelmiaSuurten kuvamäärien hallinta ja arkistointi edellyttää siihen tarkoitetun erikoisohjelman käyttöä. Kuva-arkisto-ohjelmat laativat kiintolevyille, CD-R-, Photo CD- ja muille siirrettäville levykkeille tallennetuista kuvatiedostoista pienoiskuvat ja tietokannan, joiden avulla kuvien selailu ja järjestely on helppoa. Kuviin liitettyjen tietojen ja avainsanojen perusteella voidaan suorittaa hakuja. Kuva-arkisto-ohjelmat sisältävät usein myös toiminnon, jonka avulla valokuvista voidaan tehdä kuvagalleria internetiin. Lisäksi on erillisiä ohjelmia, jotka ovat erikoistuneet internetsivuilla näkyvien kuvagallerioiden tekoon.


title: CP/M

text: CP/M ("Control Program/Monitor" tai myöhemmin "Control Program for Microcomputers") on Digital Researchin Gary Kildallin kehittämä käyttöjärjestelmä, joka oli "teollisuusstandardi" 1970-luvun loppupuolelta lähelle 1980-luvun loppua.


title: CP/M

text: 8-bittinen CP/M-käyttöjärjestelmä koostuu kolmesta osasta:


title: CP/M

text: BIOS on laitteistoriippuvainen ja se piti kirjoittaa kulloisellekin laitteistolle sopivaksi, loppuosa käyttöjärjestelmästä on laitteistoriippumaton. BIOS sisältää 17 funktiota (CP/M-versiossa 2.2), joita käytetään mm. näppäimistön lukuun, merkin tulostukseen näytölle ja sektorin kirjoittamiseen ja lukuun levykkeeltä. Tietokoneen käynnistyessä BIOS lataa käyttöjärjestelmän muut osat levykkeeltä. BDOS sisältää toiminnot tiedostojen käsittelyyn, näytölle kirjoittamiseen ja tulostamiseen. CP/M käsittelee laitteistoa vain BIOS-kutsujen kautta, eli kun BIOS oli kirjoitettu uudelle laitteelle, käyttöjärjestelmä toimi siinä. CP/M:n versiossa 2.2 käyttöjärjestelmän koko on 3 584 tavua. Sen lisäksi komentotulkki vie vielä noin kaksi kilotavua. Ohjelmien käynnistämisen lisäksi käyttöjärjestelmässä on 38 funktiokutsua lähinnä tiedostojen käsittelyyn.


title: CP/M

text: Muistin alkupään 256 tavua on varattu suorittimen keskeytysvektoreille, muutamille muuttujille ja käynnistettävän ohjelman komentorivipuskuriksi. Aluetta seuraa ohjelmille ja datalle tarkoitettu alue TPA ("Transient Program Area"), joka rajoittuu muistin yläpäähän ladattuihin BIOSiin ja BDOSiin (joista käytetään yhteisnimikettä FDOS).


title: CP/M

text: CP/M:stä oli versiot useille eri suoritinarkkitehtuureille. Intel 8080 -yhteensopivaa suoritinta, erityisesti Zilog Z80:aa käyttävissä mikrotietokoneissa se oli suosittu. CP/M tuki kaikkiaan 64 kB keskusmuistia. Suosittu alkuaikojen järjestelmä perustui 8080-suorittimeen, 4 kB muistiin ja yhteen 8 tuuman levykeasemaan. Myöhemmissä tietokoneissa oli tyypillisesti Zilog Z80, 64 kB muistia ja kaksi 360 kB, 5¼ tuuman levykeasemaa. Kalleimmissa malleissa toinen levykeasemista oli korvattu yleensä 10 MB kovalevyasemalla. Myös 3½-tuumaisia, kapasiteetiltaan isompia levykkeitä ("korppuja") oli käytössä.


title: CP/M

text: CP/M oli käytössä jopa satojen eri valmistajien tietokoneissa. Suosituimpia olivat Altair, IMSAI 8080, Osbornen ja Kaypron kannettavat sekä MSX-kotitietokoneet. Jopa Apple II:een sai Z80-kortin, jolla pystyi ajamaan CP/M-ohjelmia.


title: CP/M

text: CP/M:n tiedostojärjestelmässä levykkeellä on vain yksi hakemisto. Hakemiston koko on kiinteä.


title: CP/M

text: Hakemisto on taulukko 32 tavun tietueita. Tiedoston nimi koostuu 8+3 merkistä, kuten myöhemmässä MS-DOS-käyttöjärjestelmässäkin. Tiedoston nimen lisäksi hakemistotietue sisältää käyttäjäkoodin, 128-tavuisten levylohkojen määrän ja 16 tavua levylohkojen numeroita. Tilanvarausta varten puolestaan levy on jaettu 1 kB lohkoihin, ja tiedoston hakemistotietue sisältää tiedon siitä, mitkä lohkot kuuluvat tiedostoon.


title: CP/M

text: Tiedoston kokoa tavuina ei tallenneta, joten tiedostoa käsittelevän ohjelman täytyy pitää huolta siitä, ettei se lue tiedoston lopun ohi. Käytännön nyrkkisäännöksi muodostui päättää tekstitiedostot ohjauskoodilla control-Z (ASCII: SUB tai 0x1A).


title: CP/M

text: Tiedostojärjestelmä ei pidä yllä tietoa levykkeen vapaista lohkoista. Levynvaihdon yhteydessä käyttöjärjestelmä lukee koko hakemiston läpi ja muodostaa bittikartan, johon on merkitty tiedostoille varatut ja käytettävissä olevat alueet.


title: CP/M

text: Koska yksi hakemistotietue voi osoittaa vain 16 lohkoa, 16  kB suuremmat tiedostot vaativat usean hakemistotietueen. Tähän käytetään hakemistotietueen extends-kenttää, joka kertoo, monesko tiedostolle varattu tietue on kyseessä.


title: CP/M

text: Lisäksi CP/M:n hakemisto sisältää käyttäjäkentän, jonka avulla tiedostoja voi ryhmitellä. Käyttöjärjestelmä listaa ainoastaan ne tiedostot, joiden käyttäjä-kenttä on saman kuin nykyinen käyttäjänumero. Käyttäjää vaihdetaan komentotulkin komennolla codice_1, jossa x on luku 0–15. Eräät valmistajat lisäsivät tähän salasanakyselyn, mutta peruskäyttöjärjestelmässä käyttäjänvaihtoon ei sisältynyt mitään tietoturvaa, vaan käyttäjää voi vaihtaa ilman salasanoja.


title: CP/M

text: Tietokoneen käynnistyttyä se jää komentotulkin "A>"-kehotteeseen, josta voi käynnistää ohjelmia tai käsitellä tiedostoja sisäänrakennettujen komentojen ja erillisten apuohjelmien avulla. Komentotulkki sisältää komennot:


title: CP/M

text: Muut toimet tehdään ulkoisilla apuohjelmilla, joista ehkä tärkein on codice_8 (nimi tulee DEC PDP-6:n "Peripheral Interchange Program" -ohjelmasta), jolla voi kopioida tiedostoja eri laitteiden välillä - yhtä lailla levykkeeltä levykkeelle, näppäimistöltä levykkeelle kuin levykkeeltä tulostimellekin: codice_9


title: CP/M

text: Ohjelmat toimitettiin ensi alkuun 8 tuuman levykkeellä, jolle vakiintui kaikissa tietokoneissa toimiva formaatti. Myöhemmin siirryttiin käyttämään 5¼-tuumaisia levykkeitä, mutta yhteisen standardin puuttuessa yhden valmistajan koneessa formatoituja levykkeitä ei yleensä voinut lukea toisten valmistajien koneilla. Poikkeuksiakin oli, esimerkiksi Osborne 1 pystyi käsittelemään muita formaatteja levyasematunnuksen perusteella.


title: CP/M

text: Suosittuja CP/M:n ohjelmia olivat tekstinkäsittelyohjelmat Magic Wand ja WordStar, dBASE-tietokanta, KAMAS, Turbo Pascal sekä taulukkolaskentaohjelmat Multiplan ja SuperCalc. Ilmainen XMODEM mahdollisti modeemin käytön ja tiedostosiirrot.


title: CP/M

text: Lisäksi CP/M sisältää perustyökalut konekieliseen ohjelmointiin (ASM, LOAD, DDT ja ED).


title: CP/M

text: Digital Research kehitti 16-bittisille suorittimille omat versiot CP/M:stä: CP/M-86 Intel 8086:lle, CP/M-68k Motorola 68000:lle ja CP/M-8000 Zilog Z8000:lle.


title: DOS

text: DOS ("Disk Operating System", ’levynkäyttöjärjestelmä’) on IBM-yhteensopivien tietokoneiden käyttöjärjestelmäperhe, jonka ensimmäinen versio PC-DOS 1.0 julkaistiin 1981 IBM PC:lle ja 8088-suorittimelle.


title: DOS

text: Erilaiset DOS-versiot eri toimittajilta olivat IBM-yhteensopivien laitteistojen yleisin käyttöjärjestelmä aina 1990-luvun alkuun asti ennen graafisten käyttöjärjestelmien yleistymistä. DOSin käytettävyyden parantamiseksi jo varhain oli tarjolla useita käyttöliittymiä, kuten GEM, Windows tai PC-GEOS. Toiset olivat pikemminkin ohjelmankäynnistysvalikoita, kuten DESQview ja DOS Shell. Windows 95:ssä DOS ja käyttöliittymä toimitettiin ensi kertaa yhdessä. Muissa kuin IBM:n tietokoneissa yleisin oli pitkään Microsoftin toimittama MS-DOS, jonka viimeinen versio 6.22 julkaistiin 1994. IBM:n viimeinen päivitysversio, Y2K-yhteensopiva PC-DOS 7.01 (PC-DOS 2000), julkaistiin 1998.


title: DOS

text: Huolimatta DOSin käytön hiipumisesta kehittyneempien käyttöjärjestelmien hyväksi, on nykyisissäkin NT-pohjaisissa Windows-käyttöjärjestelmissä (kuten Windows 10:ssä) säilytetty jonkinlainen DOS-tuki. Windowsille, Linuxille ja Mac OS X:lle on saatavissa emulaattori DOSBox, jolla voi ajaa vanhoja DOS-ohjelmia, kuten koneen haltuun ottavia klassikkopelejä, nykyaikaisessa käyttöympäristössä.


title: DOS

text: DOS on yhden käyttäjän ei-moniajava käyttöjärjestelmä, jonka käyttöliittymä on komentorivipohjainen ja arkkitehtuuri 16-bittinen. DOS toimii suorittimen vapaassa tilassa, joten sen muistiavaruus on 1 024 kB, josta ohjelmille on varattu 640 kB (perusmuisti). Loput 384 kB (UMB, ylämuisti) on ohjelmien kannalta tyhjää, sillä se on varattu koneen laajennuskorteille ja BIOSille. Erityisellä laiteohjaimella ("himem") on MS-DOS 5:stä alkaen mahdollista siirtää käyttöjärjestelmän osia tai laiteajureita 64 kB kokoiselle HMA-alueelle, jolloin perusmuistia vapautuu sovellusten käyttöön. 640 kilotavun muistirajoituksen kiertämiseksi esiteltiin useita vaihtoehtoisia DOS-laajentimia, kuten "386|DOS-Extender" ja "DOS/4GW" tai Microsoftin oma "DPMI", joka tuli Windowsin mukana. Nämä laajennukset toimivat suojatun tilan sovelluksen ja vapaassa tilassa toimivan DOSin välisenä sovittimena. Muistinlaajennus on mahdollista kuitenkin vain 80286 ja 80386 -suorittimilla tai paremmilla. Alkuperäinen 8086 tai 8088 eivät voi mitenkään tunnistaa tai käyttää 1 024 kB ylittävää muistialuetta.


title: DOS

text: DOS tarjoaa sovelluksille useita palveluita, kuten tulostaa merkkejä näyttölaitteelle, lukee syötteitä näppäimistöltä ja huolehtii tiedostojen kirjanpidosta ja luku- ja kirjoitusoperaatioista. DOSiin ei aluksi kuitenkaan kuulunut rutiineja kiintolevyjä varten, vaan se oli suunniteltu levykeasemille. DOSin tiedostojärjestelmää kutsutaan nimellä FAT ("File Allocation Table"), jossa tiedostonimelle ja tarkenninosalle on varattu 8+3 merkkiä ("tiedosto.txt").


title: DOS

text: Markkinajohtajien PC-DOSin ja MS-DOSin lisäksi on julkaistu monia muita näiden kanssa yhteensopivia DOS-käyttöjärjestelmäversioita, kuten Digital Researchin DR-DOS (myöhemmin "NovellDOS"), josta Caldera kehitti "OpenDOSin". FreeDOS on maksuton avoimen lähdekoodin DOS. FreeDOSin ohella venäläisen Phystech Softin PTS-DOS on harvoja edelleen tuettuja ja saatavilla olevia DOS-käyttöjärjestelmiä, jonka viimeisin versio tukee FAT32:ta.


title: DOS

text: DOS-liitettä nimessään käyttävät myös monet muut MS-DOSin tai Intelin x86 -prosessoriarkkitehtuurin kanssa epäyhteensopivat käyttöjärjestelmät, kuten:


title: MacOS

text: macOS (aiemmin OS X, Mac OS X) on Applen kehittämä ja markkinoima käyttöjärjestelmäperhe Macintosh-tietokoneisiin. Se on tullut vuodesta 2002 esiasennettuna jokaisen uuden Macintosh-tietokoneen mukana.


title: MacOS

text: macOS pohjautuu Nextstep-käyttöjärjestelmään, jonka Apple sai yrityskaupassa 1996 Steve Jobsin "Next, Inc" -yritykseltä. Käyttöjärjestelmän ydinosat perustuvat avoimeen lähdekoodiin, etupäässä BSD:hen. Käyttöjärjestelmän ydin XNU on Mach-tyyppisen mikroytimen ja 386BSD:hen perustuvien Unix-palvelujen hybridi. Apple on julkaissut nämä avoimen lähdekoodin osat nimellä Darwin vapaalla Apple Public Source License 2.0 -lisenssillä. Apple tukee OS X:llä PowerPC-, Intel- ja ARM-suoritinarkkitehtuureja. Apple sai oppia XNU:n ja NeXTStepin kehittämiseen Linuxista 1990-luvulla siitä kehittämällään MkLinux-versiollaan. MkLinuxin idea oli hajauttaa Linuxin monoliittinen arkkitehtuuri Mach-mikroytimen päälle.


title: MacOS

text: Ytimen päälle Apple rakensi oman ikkunointijärjestelmän ja käyttöliittymän nimeltä "Aqua", joka muistutti rajapinnoiltaan NeXTSTEP/OpenStep-järjestelmää. Sitä kuitenkin uudistettiin huomattavasti näyttävämmäksi ja muistuttamaan enemmän aiempia klassisia Mac OS -versioita. OS X tarjoaa viisi API-rajapintaa sovelluksille: Cocoa, Carbon, POSIX, X11 sekä Java.


title: MacOS

text: Mac OS X:n oli alun perin tarkoitus tulla markkinoille jo vuonna 1999, mutta Apple päätti julkaista vielä yhden version klassisesta Mac OS -käyttöjärjestelmästään (Mac OS 9), mikä johtui Mac OS X:n kehitystyön viivästymisestä. Apple Mac OS X 10.0 julkaistiin lopulta maaliskuussa 2001 edelleen keskeneräisenä. Monen mielestä ensimmäinen Mac OS X 10.0 olikin paremmin verrattavissa hyvin tehtyyn betaan kuin valmiiseen tuotantoversioon. Ensimmäinen viimeisteltynä pidetty Mac OS X -versio 10.1 sisälsi tärkeitä ominaisuuksia, kuten CD-levyjen kirjoitus- ja DVD-levyjen toistomahdollisuuden. Mac OS X 10.1 julkaistiin syyskuussa 2001. Edellisen version käyttäjille tämä päivitys oli ilmainen.


title: MacOS

text: Mac OS X -käyttöjärjestelmän nimessä käytetty X tulee roomalaisesta numerosta X, ’kymmenen’. Samalla X viittaa myös Unixiin, jonka perillinen Mac OS X on, toisin kuin sen edeltäjät klassisen Mac OS -sarjan käyttöjärjestelmät.


title: MacOS

text: macOS Server -palvelinohjelmisto on erikseen Mac App Storen kautta myytävä lisäosa macOS-käyttöjärjestelmälle. Ennen Mac OS X Lion (10.7) -versiota Applen kehittämä palvelinversio oli erillinen palvelinkäyttöjärjestelmä.


title: OS/2

text: OS/2 ("Operating System/2") oli IBM:n ja Microsoftin aluksi yhteistyössä kehittämä, sittemmin IBM:n yksinään tahollaan tukema moniajava käyttöjärjestelmä. OS/2 oli tarkoitettu IBM PS/2-sarjan tietokoneille ja muille kehittyneille PC-koneille. Microsoft vetäytyi projektista 1991, koska Windows 3.0 osoittautui hyvin suosituksi. Sen sijaan Microsoft käytti materiaalia uuteen hankkeeseen, jonka tuloksena syntyi Windows NT.


title: OS/2

text: OS/2 tuki omien 32-bittisten sovellusten lisäksi vanhempia 16-bittisiä Windows-ohjelmia ja perinteisiä tekstipohjaisia DOS-ohjelmia.


title: OS/2

text: Ensimmäinen versio 1.0 julkaistiin 1987 komentorivipohjaisena ilman graafista käyttöliittymää. "Presentation Manageriksi" nimetty liittymä tuli vasta version 1.1 mukana 1988. Ensimmäisessä 32-bittisessä versiossa 2.0 esiteltiin uusittu objektiorientoitunut työpöytäympäristö "Workplace Shell". 1994 IBM nimesi käyttöjärjestelmäversion 3.0 uudelleen OS/2 Warpiksi Star Trekin mukaan myynnin edistämiseksi ja uuden alun merkiksi. Kolmosversiossa oli mukana laaja ohjelmistopaketti, kuten "IBM Works" -toimisto-ohjelmisto ja Internet-työkalut. Imagonkohotus ei kuitenkaan tuonut lisää käyttäjiä, vaikka versiossa 4.0 esiteltiin puheentunnistus ja Java-tuki.


title: OS/2

text: Nykyään OS/2 on käytössä vakautensa ansiosta joissakin erityistehtävissä, kuten ydinvoimaloissa, pankkiautomaateissa ja lennonjohdossa. Viimeinen IBM-päivitys 4.52 OS/2 Warp 4:lle julkaistiin 2001. IBM lopetti OS/2:n myynnin 23. joulukuuta 2005 ja maksuttoman tuen 31. joulukuuta 2006. "Serenity Systems" kehittää ja myy edelleen OS/2:een perustuvaa "eComStationia", jonka viimeisin vakaa versio 1.2 julkaistiin vuonna 2004, ja versio 2.0 on työn alla.


title: OS/2

text: Avoimen lähdekoodin yhteisö on pyytänyt IBM:ltä OS/2:n vapauttamista kokonaan tai osittain, mutta hankaluutena on käyttöjärjestelmän sisältämä Microsoftilta lisensoitu koodi.


title: OS/2

text: On monia syitä, miksi OS/2 ei lopulta lyönyt läpi työpöytäkäytössä. Auki revennyt juopa kahden kehittäjätahon IBM:n ja Microsoftin välillä hankaloitti käyttöjärjestelmän markkinointia. Yrityskulttuurien välinen ero oli tuntuva: IBM halusi kehittää ja koekäyttää ohjelmia ennen julkaisua, kun taas Microsoftilla uskottiin mutkattomiin "ad-hoc" -ratkaisuihin. IBM:n väärin ajoitetut, julkaisua pitkittäneet valinnat ohjelman kehitystyössä, kuten painopisteen siirtäminen liian varhaisessa vaiheessa "Presentation Managerista" muistisyöppöön "Workplace Shelliin", hukkasi tärkeän markkinaedun ennen Windows 3.0:n julkistamista. PowerPC:lle kehitetty versio OS/2:sta, "Workplace OS", osoittautui sekin harhapoluksi, mikä vei resursseja OS/2:lta ja hämmensi kuluttajia. Edes valtavan monelle alueelle levittäytyneen IBM:n sisällä tuki OS/2:n kehitystyölle ei ollut aina selviö. Lopulta taloudelliset etunäkökohdat olivat kehittäjille vastakkaiset. Onnistuessaan OS/2 olisi ollut uhka Microsoftin tukemalle Windows-käyttöjärjestelmälle, minkä vuoksi yhtiö turvautui kyseenalaisiin kilpailukeinoihin. Microsoft heikensi uusien Windows-sovellusten ja OS/2:n yhteensopivuutta Win32s-rajapinnalla ja vaikeutti OS/2:n saatavuutta vaatimalla ohjelmistolisenssistä korotettua hintaa, mikäli valmistaja tarjosi kilpailevaa käyttöjärjestelmävaihtoehtoa esiasennettuna. Muna-kana-ilmiö toimi OS/2:n yleistymistä vastaan, sillä kuluttajat eivät olleet valmiita siirtymään OEM-valmistajien huonosti tukemaan käyttöjärjestelmään ja valmistajat eivät halunneet tukea tuotetta, jolle ei nähty olevan kriittistä massaa. IBM PC -yhteensopivat valmistajat suhtautuivat IBM:n julkistukseen, jossa uutta käyttöjärjestelmää, PS/2-laitealustaa ja mikroväylää markkinoitiin yhdessä, yrityksenä siirtyä "suljettuun tekniikkaan".


title: OS/2

text: Alustalle julkaistiin joitakin pelejä ja osa muille alustoista julkaistuista toimi asetuksia muuttamalla.


title: Hypermedia

text: Hypermedia on laajennus termistä hyperteksti. Se sisältää tekstin lisäksi muuta mediaa, kuten kuvia, ääntä, videokuvaa ja animaatiota. Ääni voi olla puhetta, musiikkia ja muita äänitehosteita. Hypermediadokumenteissa tiedostoihin voidaan viitata useasta eri kohdasta.


title: Hypermedia

text: Hypermediassa tieto on tallennettu solmuihin, jotka yhdistyvät toisiinsa linkein. Yhdessä solmussa voi olla kuva tai tekstinosa. Linkit liittävät nämä eri osat toisiinsa kokonaisuudeksi. Koko hypertiedostoa voidaan selata, lukea ja käsitellä sekä lineaarisesti että assosiatiivisesti. Äänien ja videon tuottamista varten tarvittavat komennot sijoitetaan nekin solmuun. Kun käyttäjä navigoi tällaiseen solmuun, tietokone käynnistää esimerkiksi CD-soittimen, tulostaa muististaan digitoidun äänen tai käynnistää videolevysoittimen. Ääni- ja videoinformaatiota voidaan osoittaa ikonilla. Solmussa voi sijaita myös ohjelma, joka käynnistyy automaattisesti käyttäjän saapuessa solmuun.


title: Hyperteksti

text: Hyperteksti on tietokoneissa käytetty käyttöliittymäperiaate, joka mahdollistaa automaattiset hyperlinkeiksi kutsutut ristiviittaukset eri dokumenttien välillä. Kun käyttäjä valitsee hyperlinkin, tietokone hakee lyhyellä aikaviiveellä viitatun dokumentin.


title: Hyperteksti

text: Hypertekstidokumentit voivat olla "staattisia" eli etukäteen valmiiksi tehtyjä tai "dynaamisia", jolloin ne muuttuvat käytön yhteydessä. Tietoverkko voi mahdollistaa hypertekstin lukemisen ja muokkaamisen maailmanlaajuisesti. Tunnetuin hypertekstipohjainen järjestelmä on Internetin WWW. Jos hypertekstissä on teksti- ja numeromuotoisen tiedon lisäksi äänitiedostoja, grafiikka ja liikkuvaa kuvaa, sitä sanotaan hypermediaksi.


title: Hyperteksti

text: Termin "hyperteksti" keksi Ted Nelson 1960-luvulla, mutta itse käsitteen katsotaan olevan Vannevar Bushin idea; hän nimittäin kirjoitti 1945 "Atlantic Monthly" -lehdelle artikkelin "As We May Think", jossa hän kuvasi kuvitteellisen Memex-järjestelmän, hypertekstipohjaisen kirjaston, jossa kirjoissa olevia viitteitä muihin kirjoihin pystyisi seuraamaan.


title: Hyperteksti

text: Varhaisella 1980-luvulla nähtiin lukuisia kokeellisia hyperteksti- ja hypermediaohjelmia, mutta mikään niistä ei saavuttanut laajaa suosiota kuluttajien keskuudessa. Vuoden 1993 jälkeen läpimurron tehnyt Tim Berners-Leen World Wide Web sisälti paljon näiden ohjelmien ajatuksia ja terminologiaa vaikka siitä puuttuikin muutamia ominaisuuksia.


title: Hyperteksti

text: Hyperteksti ja tietoverkkojen kehitys mahdollistaa helpon käytettävyyden epälineaarisille teksteille, jotka eivät koostu peräkkäisistä jaksoista vaan jäsentyvät vapaammin. 1990-luvulla valmistettiin ohjelmistoja, jotka sopivat tämänkaltaisten tekstien kirjoittamiseen.


title: Hyperteksti

text: Nykyään on jo luotu merkittäviä hypertekstikirjallisuuden teoksia. Näitä ovat esimerkiksi Michael Joycen "afternoon: a story", Shelley Jacksonin "Patchwork Girl", ja Stuart Moulthropin "Victory Garden".


title: Hyperteksti

text: Usein hyperteksti yhdistetään postmoderniin liikkeeseen ja pohjautuu vahvasti Michael Foucault'n, Jean-François Lyotardin, Jacques Derridan, Gilles Deleuzen ja Félix Guattarin filosofioihin.


title: RLE

text:
RLE ("Run-length Encoding") eli jakson pituuden koodaus on yksinkertaisin häviötön tiivistysmenetelmä. Siinä tutkitaan sisältääkö
syöte useita samoja merkkejä peräkkäin. Mikäli näin on, ne korvataan laskurilla, joka kertoo toistuvien merkkien määrän, sekä yhdellä kappaleella itse merkkiä. Se soveltuu hyvin sellaiselle informaatiolle, jossa on useita samoina toistuvia jaksoja. Hyvä esimerkki tällaisesta informaatiosta on bittikarttakuva, vaikkapa näytönkaappaus, jossa voi olla pitkiäkin pätkiä samaa väriä. Tavalliseen tekstiin se ei sovellu, koska siinä ei useinkaan ole useita peräkkäisiä merkkejä.


title: GIF

text:
GIF () on yleisesti käytössä oleva häviötön bittikarttagrafiikan tallennusformaatti. GIF-tiedostot voivat sisältää vain 8-bittisiä harmaasävykuvia tai 8-bittisiä värikuvia,
joiden värit ovat valittavissa 24-bitin paletista. Koska kuvien esittämiseen ei ole kuin 8 bittiä, rajoittuu yhtä aikaa näytettävien värien määrä 256:een. Tätä voidaan pitää nykyaikaisten standardien mukaan riittämättömänä ainakin valokuvien esittämiseen. Kuvadata GIF-tiedostossa kompressoidaan käyttämällä LZW- eli Lempel-Ziv-Welch-algoritmia. GIF-formaatin uudempaan versioon voidaan tallettaa myös lyhytanimaatioita.


title: GIF

text: GIF:n etuna on, että lähes jokainen tietokonegrafiikkaohjelma tukee sitä. GIF-formaattia käytetään edelleen jonkin verran pienimuotoisten animaatioiden esittämiseen, mihin esimerkiksi JPEG tai PNG eivät kykene. GIF soveltuu häviöttömänä JPEG:iä paremmin myös tietynlaisten, teräväreunaisten piirroskuvien esittämiseen.


title: GIF

text: GIF:ssä käytetty pakkausalgoritmi oli UNISYSin ja IBM:n patentilla suojaama, mutta patentin voimassaoloaika päättyi 11. elokuuta 2006 ja formaatti on nyt käytettävissä vapaasti.


title: GIF

text: Aiempi tilanne, jossa patentin käyttö oli rajoittuneempaa, toimi kipinänä kehittyneemmän ja vapaan PNG-formaatin kehittämiseen, jossa on alfakanavat ja 24-bittisiä täysvärejä. 24-bittinen formaatti kykenee näyttämään 256 värin asemasta 16 777 216 väriä. Tähän viitataan usein pyöristäen 16 miljoonan värin syvyytenä.


title: GIF

text: GIF-tiedostot on yleisessä käytössä vielä nykyäänkin, sillä GIF on erinomainen formaatti tallentaa pieniä ja/tai pikselitarkkoja vähävärisiä kuvia. Näissä tapauksissa tiedostokoko pysyy pienenä kuvan siitä kärsimättä. Varsinkin www-sivuilla pienemmästä tiedostokoosta on hyötyä. Häviöttömänä GIF-formaatti soveltuu tarkkarajaisten kuvien tallennusmuodoksi. Valokuvamaisten kuvien osalta häviöttömyydestä ei ole hyötyä, sillä tallennettavan kuvan värimäärä usein joudutaan rajaamaan ennen tallentamista. Lisäksi pakkausalgoritmi tehoaa huonosti kohinaan ja alati vaihtuvaan väriarvoon.


title: GIF

text: Nykyisin animoitujen GIF-tiedostojen käyttö on harvinaista. Muun muassa WhatsApp sovelluksessa GIF-animaatioksi kutsutaan lyhyitä silmukoitavia videoleikkeitä, jotka on yleensä tallennettu MP4 tai 3GP -tiedostomuodossa. GIF-tiedostomuotoa WhatsApp ei ole koskaan tukenut. GIF-tiedostoja päivittäisessä käytössä voidaan käyttää esimerkiksi viesteissä. Lisäksi Facebookissa muun muassa kommentoidessa voidaan käyttää GIF-tiedostoja. Yleensä niitä käytetään emojien tapaan ”värittämään” tekstiä.


title: Päihdepolitiikka

text: Päihdepolitiikka on valtion tai esimerkiksi osavaltion harjoittamaa politiikkaa, jolla pyritään ohjaamaan yksilöiden päihteiden käyttöä. Usein päihdepolitiikan pyrkimyksenä on rajoittaa päihteiden käytöstä yksilölle ja yhteiskunnalle koituvia haittoja. Päihdepolitiikassa käytettyjä menetelmiä ovat esimerkiksi ostorajoitukset, suorat kiellot, haittaverot, valistus ja haittojen vähentäminen.


title: Päihdepolitiikka

text: Päihteiden vapaalla saatavuudella tarkoitetaan järjestelmää, jossa päihteen myynti on vapaata, eikä kaupalle ole olemassa rajoittavia määräyksiä.


title: Päihdepolitiikka

text: Täyskiellolla tarkoitetaan tilannetta, jossa päihteen tuotanto, jalostus ja kauppa on kiellettyä. Myös hallussapito voidaan kieltää. Suomessa huumausainelaissa määrätään suuri joukko päihteitä huumausaineiksi, ja niiden tuotanto, jalostus, maahantuonti, kauppa ja hallussapito on kiellettyä. Laissa voidaan sallia määrättyjen aineiden käyttö muun muassa lääketieteellisiin tai teollisiin tarkoituksiin.


title: Päihdepolitiikka

text: Kontrolloidun saatavuuden mallissa on lainsäädännöllä asetettu eriasteisia velvoitteita päihteiden myyjälle. Myynti voi olla luvanvaraista ja myynnille voidaan asettaa erilaisia rajoitteita, kuten ikärajoja. Esimerkiksi tupakan ja mietojen alkoholijuomien myynti on sallittu vain yli 18-vuotiaille. Alkoholin anniskelupaikkojen, kuten baarien ja ravintoloiden tulee täyttää lain määräämät kriteerit voidakseen anoa anniskeluoikeuksia ja myydä alkoholijuomia.


title: Päihdepolitiikka

text: Myös reseptilääkkeiden kohdalla noudatetaan kontrolloidun saatavuuden periaatetta. Esimerkiksi mielialalääkkeiden hankkimiseksi käyttäjällä tulee olla lääkärin määräys ja ostoon oikeuttava resepti. Myös kerralla hankittavien lääkkeiden määrää voidaan rajoittaa.


title: Päihdepolitiikka

text: Monissa valtioissa päihdepolitiikassa toteutetaan joko osittain tai kokonaan haittojen vähentämisen periaatteita. Haittojen vähentämisen politiikalla tarkoitetaan sellaista päihdepolitiikkaa, jossa lähtökohtana on päihteiden käytöstä koituvien kokonaishaittojen minimoiminen. Suomessa päihderiippuvaisille on tarjolla hoitoa ja neuvontaa.


title: Päihdepolitiikka

text: Suomessa päihdepolitiikan kehykset säädetään laissa. Lakeja on useita ja käytännössä lainsäädännön toteuttaminen on annettu pääasiassa kunnille ja erilaisille kansalaisjärjestöille, jotka toteuttavat merkittävän osan käytännön päihdepolitiikasta. Tähän tarkoitukseen kunnat ja kansalaisjärjestöt saavat rahoitusta valtiolta. Rahoituksen kohteet ovat nähtävissä Sosiaali- ja terveysministeriön sivuilla.


title: Päihdepolitiikka

text: Seuraavassa luetellaan keskeisimmät päihdepolitiikkaa toteuttavat lait.