title: Amerikium

text: Amerikium on kemiallisilta ominaisuuksiltaan hyvin lähellä lantanoideja. Metallinen amerikium liukenee helposti happoihin, mutta ei reagoi hyvin emästen kanssa. Amerikium tummenee hitaasti huoneenlämmössä muodostaen amerikiumdioksidia, joka on amerikiumin teollisesti merkittävin yhdiste. Amerikium reagoi myös muiden epämetallien, kuten rikin ja vedyn, kanssa. Se muodostaa hapetusasteella +III halidiyhdisteitä, ja se on samalla amerkiumin stabiilein hapetusaste vesiliuoksissa. Amerikium ei hapetu helposti vesiliuoksissa. Amerikium muodostaa yhdisteitä hapetusasteesta +II hapetusasteeseen +VII, mutta tavallisesti amerikium esiintyy vain hapetusasteella +III. Luonnossa se voi olla hapetusasteella +IV, jos ympäristö on hyvin hapettava, kuten voimakkaan emäksinen ympäristö. Hapetusaste +IV voidaan stabiloida kompleksoimalla amerikium fluoridilla. Amerikiumilla on kaksi sähköisesti neutraalia oksidia, AmO ja AmO. Amerikium muodostaa myös dioksoionit AmO ja AmO. Amerikiumhydroksidi Am(OH) saostuu, kun pH on non 11–12.


title: Amerikium

text: Amerikium muodostaa useita veteenliukenemattomia yhdisteitä. Hydroksidin lisäksi amerikium(III)fluoridi, -oksalaatti, -jodaatti ja -fosfaatti ovat veteenliukenemattomia. Amerikium(III)nitraatti, -halidit (pl fluoridi), -sulfaatti ja -kloraatti ovat veteen liukenevia. Amerikium(II) muodostaa halidiyhdisteen kloorin, bromin tai jodin kanssa. Amerikium(+IV) muodostaa veteenliukenemattoman halidiyhdisteen vain fluorin kanssa. Amerikium muodostaa kaksi hydridiä AmH ja AmH, jotka eivät ole termisesti stabiileja. Veteen liuenneet Am ja Am ovat vaaleanpunaisia. Suhteessa lantanoideihin amerikium muodostaa paremmin kompleksiyhdisteitä. Se muodostaa myös hyvin erilaisia kompleksiyhdisteitä eri hapetusasteilla. Tavallisia ovat nitraatti-, akva- ja halidikompleksit. Amerikium muodostaa myös organometalliyhdisteitä syklopentadieenin kanssa.


title: Amerikium

text: Amerikiumin radioaktiivisessa hajoamisessa syntyvä alfasäteily vaimenee hyvin nopeasti väliaineessa eikä läpäise esimerkiksi paperia. Jos kuitenkin amerikiumia nielaisee, syntyvä alfasäteily aiheuttaa solukuolemaa ja mutaatioita ja voi johtaa syöpään. Amerikium kertyy voimakkaasti luustoon.


title: Amerikium

text: Amerikiumia ei esiinny luonnossa, joten kaikki isotoopit ovat keinotekoisia. Pitkäikäisin isotooppi on Am, jonka puoliintumisaika on noin 7 400 vuotta. Muita pitkäikäisiä isotooppeja ovat Am ja Am, joiden puoliintumisajat ovat yli sata vuotta.


title: Amerikium

text:
Lähde:
Amerikiumia tehtiin ensimmäisen kerran Chicagon yliopistossa vuonna 1944. Glenn Seaborgin johtama ryhmä pommitti plutoniumia neutroneilla, jolloin syntyi amerikiumia. Tutkimusryhmään kuuluivat Seaborgin ohella Albert Ghiorso, Ralph James ja Leon O. Morgan. Alkuaine on nimetty löytömaanosansa mukaan ja siten, että amerikium sijaitsee jaksollisessa järjestelmä suoraan europiumin alapuolella. Seaborg esitteli sekä amerikiumin että curiumin löytämisen marraskuussa 1945 radio-ohjelmassa "Quiz Kids". Alkuaineiden löytäminen julkaistiin vasta noin vuosi löytämisen jälkeen, sillä yhdysvaltalaiset kilpailivat Saksan kanssa ensimmäisen ydinaseen valmistamisesta toisessa maailmansodassa. Vuonna 1945 B. B. Cunningham valmisti ensimmäisenä punnittavia määriä amerikiumia.


title: Amerikium

text: Alun perin amerikiumia kutsuttiin "pandemoniumiksi", sillä sitä oli hyvin vaikea erottaa toisesta syntyneestä alkuaineesta curiumista.


title: Amerikium

text: Amerikiumia ei esiinny luonnossa, vaan kaikki amerikium joudutaan tekemään keinotekoisesti. Sitä syntyy, kun plutoniumin isotooppia 239 pommitetaan neutroneilla, jolloin syntyy Pu. Kun plutonium-241 hajoaa beetahajoamisessa, syntyy amerikiumin isotooppia 241. Amerikiumin muita isotooppeja, kuten pitkäikäisempää Am voidaan valmistaa pommittamalla isotooppia 241 neutroneilla.


title: Amerikium

text: Metallista amerikiumia voidaan valmistaa pelkistämällä AmF bariumhöyryn avulla korkeassa lämpötilassa tai lantaanien avulla amerikiumdioksidista. Toinen tapa on valmistaa amerikium(III)oksidista lantaanin kanssa 1 200 °C:n lämpötilassa.


title: Amerikium

text: Amerikiumia eristetään tyypillisesti muista alfahajoavista alkuaineista, kuten curiumista, radiumista, poloniumista ja muista aktinoideista, alfamittauksia varten. Toinen syy on erottaa amerikium lantanoideista. Tavallisia käytettyjä tapoja ovat ioninvaihto, kromatografiset menetelmät ja uuttaminen.


title: Amerikium

text: Amerikiumin tunnetuin käyttökohde on palovaroittimet. Savuntunnistimet sisältävät noin 150 milligrammaa amerikiumdioksidia, joka hajoaa alfahajoamisen kautta. Amerikiumdioksidi sisältää lähinnä amerikiumin isotooppia Am. Syntynyt säteily ionisoi ilman, jolloin tunnistimen elektrodien välille syntyy sähkövirta. Kun savua päätyy elektrodien väliin, virta heikkenee, jolloin varoitin hälyttää.


title: Amerikium

text: Amerikiumia voidaan käyttää myös mittalaitteissa. Koska amerikiumin isotoopit lähettävät myös gammasäteilyä, niitä voidaan käyttää muun muassa öljykentillä tutkittaessa uusia öljyesiintymiä. Amerikiumia voidaan myös käyttää materiaalien paksuuksien tutkimisessa. Tällöin hyödynnetään alfasäteilyn vaimenemista väliaineessa.


title: Amerikium

text: Amerikiumia käytetään lähtöaineena monien raskaampien alkuaineiden valmistamisessa. Amerikiumia voidaan teoriassa käyttää ydinaseessa, mutta sen kriittinen massa on 60 kilogrammaa, joka on huomattavasti enemmän kuin plutoniumin tai uraanin.


title: Ammunta

text: Ammunta (rinnakkaisnimenä ampumaurheilu tai joskus myös ampuminen) on yleisnimitys joukolle kilpaurheilulajeja, joissa on tarkoitus lajikohtaisten sääntöjen puitteissa ampuma-aseella ampumalla osua ennalta määriteltyyn maaliin tai maaleihin. Paremmuuden voi ratkaista osumien tarkkuus, lukumäärä, niihin käytetty aika tai näiden eri yhdistelmät. Kaikissa ampumalajeissa on tarkat määräykset käytettävien aseiden ja varusteiden suhteen sekä tiukat turvallisuusmääräykset. Ammuntaa harrastatetaan eri pistooli-, kivääri- ja haulikkolajeissa.


title: Ammunta

text: Ampumalajit voidaan jaotella seuraavasti:


title: Ammunta

text: Ammunta kuuluu osana myös ampumahiihtoon ja -juoksuun, nykyaikaiseen viisiotteluun sekä moniin sotilasmoniotteluihin. Lisäksi se on kiinteä osa sotilas- ja poliisikoulutusta sekä vähäisessä määrin myös vartijakoulutusta.


title: Ammunta

text: Suomessa ammuntaa voi harrastaa ampuma- ja metsästysseuroissa sekä reserviläisjärjestöissä. Suomen Ampumaurheiluliittoon kuuluu 312 ampumaseuraa, joissa on yhteensä yli 34 000 jäsentä; näistä aktiiviharrastajia on noin 15 000. Ampumaratoja on Suomessa yli 2 000. Suomessa ruutiaseen hankinta ja omistaminen edellyttää aina poliisiviranomaisen myöntämää aseen hallussapitolupaa.


title: Astatiini

text: Astatiini eli astaatti on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on At (), järjestysluku 85 ja CAS-numero 7440-68-8. Se on halogeeneihin kuuluva erittäin radioaktiivinen alkuaine.


title: Astatiini

text: Astatiininin isotooppeja At-218 ja At-219 syntyy luonnossa välivaiheina uraanin radioaktiivisessa hajoamisessa. Molemmat ovat hyvin lyhytikäisiä. Pitkäikäisin isotooppi on At-210, jonka puoliintumisaika on 8,1 tuntia. Astatiinin nimikin johtuu kreikan sanasta αστατος (astatos), joka tarkoittaa epävakaata. Maapallon kuoressa astatiinia on arvioitu olevan yhteensä korkeintaan teelusikallinen, vähemmän kuin 30 grammaa.


title: Astatiini

text: Astatiinin havaitsi ensimmäisenä Fred Allisonin ryhmä vuonna 1931. Keinotekoisesti sitä valmistivat ensimmäisinä Dale Corson, Kenneth MacKenzie ja Emilio Segre Kalifornian yliopistossa vuonna 1940. Sitä saadaan pommittamalla vismuttia energisillä alfahiukkasilla. Sitä on valmistettu vähemmän kuin yksi mikrogramma, eikä sen ominaisuuksia ole kovinkaan tarkoin tutkittu. Astatiinin harvinaisuuden ja epävakaisuuden vuoksi kukaan ei tähän mennessä tiedä, miltä astatiini edes näyttää. Vaikka voitaisikin valmistaa sen verran suuri kappale puhdasta astatiinia, että sen voisi paljain silmin nähdä, sen oma säteily kehittäisi nopeasti niin paljon lämpöä, että kappale höyrystyisi välittömästi.


title: Barium

text: Barium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Ba (), järjestysluku 56 ja CAS-numero 7440-39-3. Se on maa-alkalimetalleihin kuuluva, pehmeä hopeanhohtoinen metalli, joka sulaa varsin korkeassa lämpötilassa. Kemiallisesti barium muistuttaa kalsiumia, ulkonäöltään lähinnä lyijyä. Sir Humphry Davy eristi bariumin v. 1808.


title: Barium

text: Bariumin elektronegatiivisuus on 0,89 ja ensimmäinen ionisoitumisenergia 502 kJ/mol. Barium on pehmeämpää kuin muut ryhmän 2 aineet, mutta hieman lyijyä kovempaa. Se hapettuu ilmassa ja vapauttaa vedessä ja alkoholissa vetyä. Koska barium hapettuu sangen helposti, sitä on säilytettävä petrolissa tai muussa hapettomassa nesteessä. Barium on voimakkaimpia pelkistimiä, ja erityisen voimakas taipumus sillä on hapettua peroksidiksi.


title: Barium

text: Bariumia esiintyy luonnossa ainoastaan yhdisteinä, raskassälpänä (baryytti, bariumsulfaatti, BaSO) tai viteriittinä (bariumkarbonaatti, BaCO). Baryytti on raskas mineraali, tiheys 4,5 g/cm3, jota on Suomessa mm. Vihannin kaivoksessa.


title: Barium

text: Bariumyhdisteitä käytetään posliini-, savi- ja lasiteollisuudessa, ilotulituksissa väriaineena sekä rotanmyrkkynä. Bariumkloridia BaCl voidaan käyttää analytiikassa sulfaattien osoittamiseen.


title: Barium

text: Luonnossa esiintyvä barium on seos kuudesta pysyvästä isotoopista: Ba (71,7 %), Ba (11,2 %), Ba (7,8 %), Ba (6,6 %), Ba (2,4 %), ja Ba (0,10 %). Ba (0,11 %) esiintyy myös luonnossa, mutta se hajoaa kaksois-elektronisieppauksella erittäin pitkällä puoliintumisajalla (yli 4 × 10 vuotta). Bariumille tunnetaan yli 30 radioaktiivista isotooppia; niiden massaluvut ovat välillä 114–153. Radioaktiivisella isotoopilla, jolla on pisin puoliintumisaika (Ba, 10,5 vuotta), on käyttöä gammasäteilyn vertailulähteenä.


title: Barium

text: Bariumperoksidista BaO saadaan laimealla rikkihapolla käsittelemällä vetyperoksidia ja bariumsulfaattia. Koska sulfaatti-ioni on käytännössä liukenematon veteen, happoihin ja emäksiin, se on tunnistettavissa liuosanalyysissa. Kaikki bariumin liukoiset suolat ovat myrkyllisiä. Bariumin yhdisteistä tunnetuin on bariumsulfaatti eli baryytti, jota käytetään varjoaineen lisäksi valkoisena maalipigmenttinä, kumin kulutuksen kestoa lisäävänä aineena ja säteilysuojauslaitteissa. Bariumkarbonaattia ja -kloridia on käytetty rotanmyrkkynä sekä bariumnitraattia Ba(NO) ja -kloraattia Ba(ClO) ilotulitteissa vihreän valon aikaansaamiseksi. Bariumia ja sen yhdisteitä käytetään myös joissain metalliseoksissa, perustutkimuksessa on löydetty mm. bariumtitanaatin (BaTiO) ja tinan komposiitti, joka tietyin ehdoin on timanttia jäykempi.


title: Barium

text: Bariumsuolat ovat hyvin myrkyllisiä, mutta bariumsulfaatti (BaSO) on niin liukenematon veteen, että sitä voidaan turvallisesti syöttää potilaille röntgenkuvauksen varjoaineena. Bariumvarjoaine poistuu kuitenkin hitaasti vapaasta vatsaontelosta, ja ärsyttää kudoksia sinne joutuessaan. Sen takia bariumvarjoaineita ei saisi käyttää jos potilaalla epäillään perforaatiota, eli reikää ruoansulatuskanavassa.


title: Berkelium

text: Berkelium on keinotekoinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Bk () ja järjestysluku 97. Berkelium on erittäin radioaktiivinen aktinoideihin kuuluva transuraaninen alkuaine. Se on pehmeää, vaaleaa tai harmahtavaa metallia. Sitä ei esiinny luonnossa. Berkelium oli viides löydetty transuraani neptuniumin, plutoniumin, curiumin ja amerikiumin jälkeen.


title: Berkelium

text: Berkelium on saanut nimensä kalifornialaisen Berkeleyn kaupungin mukaan. Glenn T. Seaborg, Stanley G. Thompson ja Albert Ghiorso valmistivat berkeliumia ensimmäisen kerran joulukuussa 1949 Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Löytö tehtiin pommittamalla amerikiumia alfahiukkasilla. Löytämistä seuranneiden 65 vuoden aikana berkeliumia syntetisoitiin vain alle yhden gramman verran.


title: Berkelium

text: Alkuaineen pysyvin isotooppi on Bk, jonka puoliintumisaika on 1 380 vuotta. Se on kuitenkin harvinaista. Mitattavia määriä berkeliumia on valmistettu isotooppina Bk (puoliintumisaika 330 päivää), joka on tehnyt mahdolliseksi sen joidenkin ominaisuuksien määrittelyn. Toiseksi tärkeintä isotooppia Bk valmistetaan säteilyttämällä curiumin isotooppia Cm korkea-energisillä alfahiukkasilla.


title: Berkelium

text: Berkeliumilla on ainakin kolme allotrooppista muotoa, joista α-Bk ja β-Bk ovat tavallisemmat ja joista α-Bk on vakain huoneenlämpötilassa. Sen alkeiskoppi on heksagonaalinen tiivispakkaus ("dhcp", avaruusryhmä "P6/mmc", hilavakiot a = 341 pm ja c = 1107 pm), joka on samanlainen kuin α-curiumilla ja α-lantaanilla. Paineen kasvaessa 8 gigapascalin yli, edelleen huoneenlämpötilassa, α-Bk muuttuu β-Bk-muodoksi. Tällä on pintakeskinen kuutiollinen symmetria ("fcc", avaruusryhmä "Fm3m" ja hilavakio a = 499 pm). Jos berkeliumia kompressoidaan yli 22 GPa paineeseen (32 GPa joissain raporteissa), se muuttuu ortorombiseksi γ-berkeliumiksi, joka muistuttaa rakenteeltaan α-uraania. Berkeliumin kimmomoduli alle tämän 22 GPa:n muutospaineen on noin 30 GPa, mutta normaalipaineessa α-Bk-muodolle on raportoitu kimmomoduliksi 52 GPa.


title: Berkelium

text: Berkeliumin tiheys 14,78 g/cm (α-Bk-muodolle) on curiumin (13,5 g/cm) ja kaliforniumin (15,1 g/cm) tiheyksien välissä, kuten myös sen sulamispiste 986 ±25 °C on alle curiumin sulamispisteen (1 340 °C) mutta korkeampi kuin kaliforniumilla (900 °C). Kiehumispiste on 2 627±50 °C. Berkelium on sangen pehmyttä metallia ja väriltään valkoista tai harmahtavaa.


title: Berkelium

text: Berkelium on tavallisissa olosuhteissa paramagneettista, mutta muuttuu antiferromagneettiseksi alle 34 K:n lämpötilassa. Magneettinen momentti on 9,69 mB.


title: Berkelium

text: Kuten kaikki aktinoidit, berkelium liukenee yleisimpiin epäorgaanisiin happoihin, vapauttaen vetykaasua ja muuttuen Bk ioneiksi. Näitä ioneja sisältävät liuokset ovat usein väriltään vihreitä. Berkeliumin yleisin hapetusluku on +III, mutta myös +IV hapetusluvun yhdisteitä tunnetaan. +II hapetusluvun yhdisteiden olemassaolo on epävarmaa. Bk-ionit ovat keltaisia vetykloorihapossa ja oranssinkellertäviä rikkihapossa. Berkeliumin kemialliset ominaisuudet muistuttavat huomattavasti sen lantanoideihin kuuluvan homologin, terbiumin, ominaisuuksia. Berkelium ei juurikaan reagoi ilman hapen kanssa, mahdollisesti sen pinnalle muodostuvasta oksidikerroksesta johtuen. Berkelium muodostaa binäärisiä yhdisteitä vedyn, halogeenien sekä happiryhmän ja typpiryhmän alkuaineiden kanssa.


title: Berkelium

text: Berkeliumin kaikki isotoopit ovat radioaktiivisia. Berkeliumin pitkäikäisin isotooppi on Bk (puoliintumisaika 1 380 vuotta). Muita pitkiä puoliintumisaikoja on isotoopeilla Bk (yli 9 vuotta) ja Bk (330 vuorokautta). Berkeliumin isotoopeista Bk on helpointa syntetisoida, ja se on ainoa isotooppi jota on valmistettu makroskooppisia määriä. Sitä on valmistettu Yhdysvalloissa yhteensä yksi gramma koko vuosien 1967–2001 välisenä aikana. Se hajoaa kalifornium-249:ksi. Loppujen isotooppien puoliintumisajat vaihtelevat minuuteista muutamaan päivään.


title: Berkelium

text: Berkeliumin käyttäytyminen fissiossa on erilaista kuin sitä lähellä olevien aktinoidien curiumin ja kaliforniumin. Siitä ei saada käyttökelpoista ydinpolttoainetta. Teoriassa Bk voi ylläpitää ketjureaktiota nopeassa hyötöreaktorissa. Berkeliumista ei myöskään saa helposti ydinasetta. Isotoopin Bk kriittinen massa on 192 kg, ja vaikka sitä voidaan pienentää erilaisilla neutroniheijastimilla aina 131 kg:aan saakka, niin tämäkin määrä ylittää koko maailman berkeliumin tuotannon moninkertaisesti. Isotooppi Bk voi ylläpitää ketjureaktiota sekä termaalisia neutroneja että nopeita neutroneja hyödyntävässä reaktorissa, mutta sen valmistaminen on monimutkaista joten tällä on vain teoreettista merkitystä. Tämän isotoopin kriittinen massa on 75,7 kg puhtaalle pallomaiselle kappaleelle, 41,2 kg 20 cm vettä sisältävän neutroniheijastimen kanssa ja 35,2 kg 30 cm paksun teräsheijastimen kanssa.


title: Berkelium

text: Berkeliumilla ei ole mitään käyttökohteita tieteellisen tutkimuksen ulkopuolella.


title: Berkelium

text: Tieteessä sitä on käytetty sitä raskaampien aktinoidien ja transaktinoidien tuottamisen. Esimerkiksi alkuainetta Z=117, tennessiiniä, valmistettiin ensi kerran Dubnan ydintutkimuskeskuksessa (JINR) säteilyttämällä Bk-kohtiota syklotronissa 150 päivän ajan. Sitä ennen 22 mg painoisen kohtion tuottaminen kesti 250 päivää Lawrence Livermoren laboratoriossa ja vielä 90 päivää kului sen puhdistamiseen Oak Ridgen ydintutkimuslaitoksessa. Bk isotooppia on yleisesti käytetty syntetisoitaessa lawrenciumia, rutherfordiumia ja bohriumia.


title: Bohrium

text: Bohrium on transuraaneihin kuuluva keinotekoinen radioaktiivinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Bh () ja järjestysluku 107. Pysyvin tuotettu isotooppi on Bh, jonka puoliintumisaika on noin 3,8 minuuttia. On jotain viitteitä, että vielä pitemmän puoliintumisajan isotooppeja on olemassa, mutta tämä on epävarmaa.


title: Bohrium

text: Bohrium kuuluu jaksollisen järjestelmän 7. ryhmän siirtymäalkuaineisiin ja kemialtaan muistuttaa sen yläpuolella olevaa reniumia. Bohriumin kemiallisia ominaisuuksia ei täysin tunneta. Sillä ei ole käyttöä perustutkimuksen ulkopuolella.


title: Bohrium

text: Ensimmäisenä jälkiä bohriumista havaitsi vuonna 1976 neuvostoliittolaisen Juri Oganesjanin ryhmä Dubnassa pommittamalla vismutti-isotooppia Bi raskailla kromiytimillä Cr.


title: Bohrium

text: Vuonna 1981, saksalainen tutkimusryhmä, jota johtivat Peter Armbruster ja Gottfried Münzenberg Darmstadtin GSI-instituutissa (, ) pommitti vismutti-209 kohtiota kromi-54 ytimillä jolloin syntyi viisi atomia bohrium-262 isotooppia:


title: Bohrium

text: IUPAC:n ja IUPAP:in yhteinen Transfermium Working Group (TWG) tunnustivat virallisesti vuonna 1992 GSI-ryhmän alkuaineen löytäjiksi.


title: Bohrium

text: Nimestä on ollut kiistaa, mutta 1997 lähtien nimeksi on hyväksytty bohrium, joka on johdettu tanskalaisen fyysikon Niels Bohrin (1885–1962) nimestä.


title: Bohrium

text: Bohriumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Sille tunnetaan 11 radioaktiivista isotooppia, näiden massaluvut ovat välillä 260–274. Massalukujen 263, 268, 269 ja 273 isotooppeja ei ole löydetty. Isotoopeista vakain on Bh, jonka puoliintumisaika on noin 3,8 minuuttia. Isotooppi Bh saattaa olla tätäkin pitkäikäisempi, mutta tästä ei ole varmuutta. Seuraavaksi stabiileimmat ovat Bh jonka puoliintumisajaksi on mitattu 60±30 s, Bh (22±10 s) ja Bh (11,3±1,8 s). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle kymmenen sekuntia, useimmiten vain joitain sekunnin murto-osia. Lisäksi bohriumilla on yksi metastabiili ydinisomeeri Bh.


title: Bohrium

text: Bohriumin isotoopit hajoavat lähes yksinomaan alfahajoamisella ja joskun harvoin spontaanilla fissiolla. Teoreettisesti on laskettu eräiden isotooppien kykenevän β-hajoamiseen, mutta tälläistä ei ole kokeellisesti havaittu (merkintä β ? taulukossa). Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden olemassaolo ja puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti varmentamaan (vuonna 2016):


title: Boori

text: Boori on alkuaine, joka on kolmiarvoinen amorfinen puolimetalli, jota luonnossa esiintyy vain yhdisteinä, boraatteina. Sen kemiallinen merkki on B () ja atomimassa IUPACin standardin mukaisesti [10,806; 10,821] amu. Boorin CAS-numero on 7440-42-8.


title: Boori

text: Boorilla on useita allotrooppisia muotoja, joista yksi on amorfinen ja kiteisiä muotoja on useampia. Tyypillisimmät kiteiset boorin allotroopit ovat α-romboedrinen boori, β-romboedrinen boori, α-tetragoninen boori ja β-tetragoninen boori. Näille kaikille on tyypillistä kahdestatoista booriatomista koostuva ikosaedrin muotoinen toistuva yksikkö. Yksinkertaisin rakenteeltaan α-romboedrinen boori, joka koostuu B-yksiköistä hieman vääristyneessä kuutiollisessa tiivispakkauksessa. Hieman monimutkaisempi rakenteeltaan on β-romboedrinen boori, jonka alkeiskoppi koostuu 105 booriatomista. Ensimmäinen löydetty boorin kiteinen allotrooppi on α-tetragonaalinen boori. Tämä on myöhemmin osoittautunut kuitenkin epäpuhtaaksi ja epäpuhtautena on tyypillisesti joko typpeä tai hiiltä ja sen koostumusta vastaa kaava BC tai BN. β-Tetragonaalinen boori sen sijaan sisältää vain booria, mutta tämä allotrooppi on rakenteeltaan hyvin monimutkainen. Amorfisen boorin oletetaan olevan α-romboedrisen ja β-romboedrisen boorin välimuoto.


title: Boori

text: Boorin allotroopeista termodynaamisesti stabiilein on β-romboedrinen boori. Amorfinen boori muuttuu hitaasti sellaiseksi kuumennettaessa sitä yli 1 200 °C:n lämpötilaan ja α-romboedrinen boori muuttuu sellaiseksi 1 500 °C:n lämpötilassa. Kaikki boorin allotroopit muuttuvat β-romboedriseksi booriksi sulatuksen ja jäähdytyksen jälkeen.


title: Boori

text: Boori on hyvin kova alkuaine, jonka kovuus Mohsin asteikolla on 9,3. Alkuaineista ainoastaan hiilen allotroopilla timantilla on tätä suurempi kovuus.


title: Boori

text: Alkuaineena boori on hyvin inertti. Amorfinen boori reagoi kiteistä booria herkemmin. Huoneenlämpötilassa se reagoi lähinnä fluorin ja hapen kanssa. Fluoria raskaammat halogeenit vaativat reagoidakseen 500–600 °C:n lämpötilan. Hapenkin kanssa hapettuminen ulottuu yleensä vain alkuaineen pintakerroksiin. Hyvin korkeissa (600–2 000 °C) lämpötiloissa boori reagoi kaikkien muiden epämetallien paitsi vedyn, germaniumin, telluurin ja jalokaasujen kanssa. Korkeissa lämpötiloissa se toimii myös pelkistimenä, pelkistäen vedestä vetykaasua, typen oksidit boorinitridiksi ja hiilimonoksidin hiileksi. Kuumennettaessa boori reagoi myös metallioksidien ja metallien, raskaampia metalleja lukuun ottamatta, borideiksi.


title: Boori

text: Boori ei reagoi laimeiden tai ei-hapettavien happojen kanssa. Kuuma ja väkevä rikkihapon ja typpihapon seos kuitenkin liuottaa sen. Väkevätkään natriumhydroksidiliuokset eivät reagoi boorin kanssa kuin vasta yli 500 °C:n lämpötilassa. Sula natriumkarbonaatin ja -nitraatin seos liuottaa booria.


title: Boori

text: Boori esiintyy yhdisteissään pääasiassa hapetusluvulla +III. sen pieni koko ja korkea ionisoitumisenergia aiheuttavat sen, että boorin yhdisteet ovat pääasiassa kovalenttisesti sitoutuneita molekyyliyhdisteitä eikä B-ionia sisältäviä yhdisteitä tunneta. Boorin elektronegatiivisuus on lähellä hiilen ja vedyn elektronegatiivisuuksia, minkä vuoksi näiden yhdisteillä on lukuisia erikoisia ominaisuuksia.


title: Boori

text: Boori reagoi kaikkien halogeenien kanssa muodostaen booritrihalogenideja (BX). Nämä ovat kaikki kovalenttisia ja molekyyligeometrialtaan tasomaisia molekyylejä. Boorin ja fluorin välisen σ-sidoksen sidosenergia on 613 kJ/mol, mikä on korkein tunnettu arvo σ-sidokselle. Booritrihalogenidit poikkeavat oktettisäännöstä, siten, että keskusatomina oleva boori ei saavuta oktettia. Ne ovat siis elektronivajaita yhdisteitä, joissa boorilla on tyhjä 2p-orbitaali. Tämän vuoksi Booritrihalogenidit ovat Lewis-happoja. Booritrihalogenidien lisäksi tunnetaan boorin halogeeniyhdisteitä, joiden kaavat ovat muotoa BX tai BX, missä n on 4, tai 8–12. Näistä jälkimmäiset muistuttavat rakenteeltaan boraaneja.


title: Boori

text: Boori muodostaa useita rakenteiltaan ja kaavoiltaan monimuotoisia yhdisteitä hapen kanssa. Tunnetuimpia ovat booritrioksidi (BO), boorihappo (HBO) ja erilaiset boraatit ja polyboraatit. Booritirioksidi on luonteeltaan happoanhydridi ja muodostaa veden kanssa boorihappoa. Booritriokisdin lisäksi tunnetaan myös useita muita boorin oksideja, kuten suboksidit BO, BO, BO, BO ja BO. Boraattianioneja ovat muun muassa ortoboraatti-ioni (BO), tetraboraatti-ioni (BO) ja dekaboraatti-ioni. Boraatti- ja polyboraatti-ionit voivat olla rakenteeltaan ketjumaisia, rengasrakenteisia tai monimutkaisia verkkomaisia rakenteita. Boraattien rakenteessa on usein mukana myös hydroksidi-ioneja ja vaihtelevia määriä kidevettä.


title: Boori

text: Boori muodostaa yhdisteitä myös hiilen ja typen kanssa. Boorikarbidi on yksi kovimmista tunnetuista aineista ja boorinitridi on isoelektroninen grafiitin kanssa ja muistuttaa sitä rakenteeltaan ja ominaisuuksiltaan. Boratsiini (BNH) on rakenteeltaan ja useilta reaktioiltaan analoginen bentseenin kanssa ja sitä kutsutaankin usein epäorgaaniseksi bentseeniksi.


title: Boori

text: Boori muodostaa itseään elektropositiivisempien metallien kanssa borideja. Erilaisia binäärisiä borideja tunnetaan jo yli 200. Nämä ovat usein suhteiltaan epästoikiometrisia ja tyypiltään välisijayhdisteitä, joissa pienikokoinen booriatomi on sijoittunut metallihilan välisijoihin tai kerrosmaiset rakenteet. Borideille on tyypillistä kovuus ja hauraus. Magnesiumdiboridi muuttuu suprajohteeksi 21 K lämpötilassa.


title: Boori

text: Boorin hydridejä kutsutaan boraaneiksi, joista yksinkertaisin stabiili yhdiste on diboraani. Boraaneissa sidokset vetyjen ja booriatomien välillä ovat poikkeuksellisia. Booriatomit ovat sitoutuneet toisiinsa usein niin kutsutun vetysillan välityksellä, jolloin sama vetyatomi on sitoutunut kahteen booriatomiin. Kaavoiltaan ja rakenteiltaan erilaisia neutraaleja boraaneja tunnetaan yli 50 ja boraanianioneja vieläkin enemmän. Boraaneissa osa booriatomeista voi olla korvautunut hiiliatomeilla, jolloin puhutaan karboraaneista, metalliatomilla, jolloin kyseessä on metalloboraani tai sekä hiili- että metalliatomilla, jolloin puhutaan metallokarboraaneista.


title: Boori

text: Boorin orgaanisia yhdisteitä ovat muut muassa alkoholien ja boorihapon reagoidessa muodostuvat boraattiesterit ja boronihapot, joiden kaava on (RB(OH))


title: Boori

text: Booriyhdisteet eivät yleensä ole myrkyllisiä, mutta jotkut erikoisemmat boorivety-yhdisteet ovat myrkyllisiä.


title: Boori

text: Boorilla on kaksi luonnossa esiintyvää pysyvää isotooppia, jotka ovat B ja B. Näiden isotooppien suhteet vaihtelevat huomattavasti riippuen siitä, mistä boori on peräisin. Esimerkiksi Kalifornian boraattimalmit sisältävät vain vähän B-isotooppia, kun esimerkiksi turkkilaisissa boraattimineraaleissa tätä isotooppia on huomattavasti enemmän. Näiden lisäksi tunnetaan 12 radioaktiivista isotooppia massaluvultaan 6–19.


title: Boori

text: Molemmilla boorin pysyvillä isotoopeilla on ydin-spin, minkä vuoksi niitä, erityisesti B-isotooppia, voidaan käyttää NMR-tutkimuksissa. Molemmat boorin isotoopeista adsorboivat neutroneita, mutta B-isotoopilla tämä taipumus on 767 000-kertainen verrattuna B-isotooppiin.


title: Boori

text: Eniten booria käytetään booriyhdiste booraksina eli natriumtetraboraattina (NaBO · 10 HO), jota käytetään suuria määriä mm. eristävän lasivillan valmistuksessa, myös veden pehmentämiseen ja jonkin verran juotostöissä. Lisäksi booria käytetään orgaanisissa synteeseissä, pyroteknisenä aineena antamaan vihreää väriä, boorihappona (HBO) tekstiilituotannossa ja lääkkeenä (silmän desinfioinnissa). Booria lisätään myös lannoitteisiin, koska kasvit tarvitsevat sitä. Lisäksi Boori-10-isotooppia käytetään ydinreaktoreissa, säteilysuojana ja neutronien havaitsemiseen.


title: Boori

text: Yhdisteet ovat olleet tunnettuja tuhansia vuosia, Kiinassa booriyhdisteitä on käytetty lasin teossa. Alkuaineista, epäpuhdasta booria eristivät vuonna 1808 toisistaan tietämättä brittiläinen Sir Humphry Davy ja ranskalaiset Joseph Louis Gay-Lussac ja Louis Jacques Thénard, mutta alkuaineeksi sitä ei tunnistettu. Boorin löytäjät valmistivat epäpuhdasta booria pelkistämällä boraattiyhdistettä kaliummetallin avulla. Alkuaineeksi boorin tunnisti ruotsalainen Jöns Jacob Berzelius vuonna 1824 ja nimeä boori sille ehdotti Davy. Ensimmäisen kerran korkean puhtausasteen omaavaa booria tuotti ranskalainen Henri Moissan vuonna 1898 pelkistämällä booritrioksidia magnesiummetallin avulla.


title: Boori

text: Boori on maailmankaikkeudessa suhteellisen harvinainen alkuaine. Booria muodostuu tähdissä ja tähtienvälisessä avaruudessa kosmisen säteilyn osuessa booria raskaampiin ytimiin, jolloin ne halkeavat. Tätä prosessia kutsutaan spallaatioksi. Jos alkuräjähdyksessä olosuhteet eivät olleet homogeeniset, on booria voinut muodostua myös alkuräjähdyksessä alueilla, joissa neutroneja oli paljon.


title: Boori

text: Boori on harvinainen myös maan kuoressa. Sen pitoisuus vaihtelee välillä 3–9 ppm ja se on 51. yleisin alkuaine. Sitä ei esiinny vapaana alkuaineena vaan ainoastaan boraatti- tai borosilikaattimineraaleina. Tärkeimmät mineraaleista ovat booraksi (Na[BO(OH)]·8HO), kerniitti (Na[BO(OH)]·2HO), uleksiitti (NaCa[BO]·8HO) ja colemaniitti (CaBO(OH)·HO). Boraattimineraaleja esiintyy runsaimmin alueilla, joilla on aikaisemmin ollut tulivuoritoimintaa. Vuonna 2009 booria sisältäviä malmeja louhittiin 3 500 tonnia ja suurimmat tuottajamaat ovat Turkki, Yhdysvallat ja Venäjä. Yhdysvalloissa louhitaan pääasiassa booraksia ja kerniittiä, joita esiintyy erityisesti Kaliforniassa, ja Turkin malmi on pääasiassa colemaniittia. Jäljellä oleviksi boorimineraalivarannoiksi arvioidaan 210 000–500 000 tonnia.


title: Boori

text: Tyypillisin tapa valmistaa amorfista booria suuressa mittakaavassa on Henri Moissanin kehittämä tapa pelkistää booritrioksidia magnesiummetallin avulla. Myös muita maa-alkali- tai alkalimetalleja voitaisiin käyttää, mutta magnesium on osoittautunut tehokkaimmaksi. Reaktio on hyvin eksoterminen. Lopuksi reaktiossa syntynyt magnesiumoksidi liuotetaan suolahapon avulla ja näin saatu boori on puhtausasteeltaan 90–92 %. Kemiallisella käsittelyllä, esimerkiksi kaliumdivetyfluoridin tai kaliumtetrafluoroboraatin avulla, puhtausastetta voidaan nostaa 95–97 prosenttiin.


title: Boori

text: Erittäin puhdasta booria, jonka puhtausaste on yli 99 %, valmistetaan muilla menetelmillä. Yksi tapa on pelkistää boorin halogenideja erityisesti booritrikloridia tai booritribromidia vedyn avulla. Toinen tapa on hajottaa boorin halogenideja tai boraaneja lämmön avulla käyttämällä erittäin kuumaa hehkuvaa volframilankaa. Näin on kaupallisestikin valmistettu diboraanista booria, jonka puhtausaste on yli 99,9999 %.


title: Boori

text: Boori on kasveille välttämätön hivenaine. Se osallistuu hiilihydraattien synteesiin ja RNA:n emästen synteesiin. Kasvit, jotka kärsivät boorin puutteesta kasvavat huonosti sekä hedelmöittyvät ja tuottavat huonosti satoa sekä ovat alttiimpia sairauksille. Erityisen paljon booria tarvitsevat kaksisirkkaiset, kuten sokerijuurikkaat, porkkanat, kahvi ja puuvilla. Liiallinen boorin määrä maaperässä voi kuitenkin haitata kasvien kasvua.


title: Bromi

text: Bromi on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Br (, löyhkä; ), järjestysluku 35 ja CAS-numero 7726-95-6. Bromi on halogeeni. Huoneenlämmössä bromi on tummanruskea raskas neste, josta lähtee ruskeanpunaisia, limakalvoja voimakkaasti ärsyttäviä ja syövyttäviä höyryjä. Se on myös nesteenä iholle haitallinen.


title: Bromi

text: Bromia ei ole luonnossa vapaana alkuaineena, vaan ainoastaan yhdisteinä. Sitä on merivedessä ja maakerrostumissa suoloina, bromideina. Erityisen paljon bromideja on Israelin ja Jordanian rajalla Kuolleessameressä, viisi grammaa litrassa. Vapaata bromia voidaan eristää meriveden bromideista kloorin avulla. Israel on maailman suurimpia bromin tuottajia Yhdysvaltojen ohella.


title: Bromi

text: Bromi reagoi miltei kaikkien alkuaineiden ja useimpien orgaanisten yhdisteiden, kuten amiinien, alkeenien, fenolien, aromaattisten vetykarbonaattien, ketonien ja happojen kanssa.


title: Bromi

text: Bromi on tiheää, tummanpunaista nestettä huoneenlämmössä.


title: Bromi

text: Bromi liukenee hyvin veteen. Se muodostaa veden kanssa hydraattikiteen likimain stoikiometrialla Br·7,9HO.


title: Bromi

text: Luonnon bromi on seos kahdesta isotoopista: Br ja Br. Näistä hieman yleisempi on Br 50,54 % osuudelle ja Br isotooppia on luonnon bromissa 49,46 %.


title: Bromi

text: Bromille tunnetaan ainakin 23 keinotekoista radioisotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 67–98. Niistä pitkäikäisin on vuonna 1948 löydetty Br, jonka puoliintumisaika on 57,04 tuntia. Pysyvää isotooppia Br keveämmät bromin isotoopit hajoavat yleensä β-hajoamisella seleenin isotoopeiksi. Isotooppia Br raskaammat useimmiten muuttuvat β-hajoamisella kryptonin isotoopeiksi. Vuonna 1937 löydetty Br voi hajota näillä molemmilla tavoilla (β 91,7%, β 8,3%). Alkuaineella on lisäksi ainakin 16 ydinisomeeria.


title: Bromi

text: Bromi esiintyy luonnoissa alkali- ja maa-alkalimetallien kanssa suoloina ja yhdessä kloorin kanssa. Bromia voidaan eristää muun muassa merivedestä.


title: Bromi

text: Bromia käytetään pääsiassa väriaine-, lääke- ja valokuvausteollisuudessa. Bromideilla ja eräillä muilla bromiyhdisteillä on rauhoittava ja narkoottinen vaikutus. Näistä esimerkkejä bromatsepaami, bromisovaali, fenatsepaami, halotaani ja brallobarbitaali.


title: Bromi

text: Merkittävä bromin käyttökohde ovat palonestoaineet, joita käytetään televisioissa, tietokoneissa, jopa vaatteissa. Bromia on löydetty äidinmaidostakin, eikä sen vaikutusta elimistöön tunneta vielä. Aiemmin bromia käytettiin dibromietaanin valmistukseen. Dibromietaani oli bensiinin lisäaine, joka bensiinin palaessa reagoi toisen lisäaineen, tetraetyylilyijyn kanssa siten, että lyijy haihtui bromidina pakokaasuissa. Lyijytön polttoaine on vähentänyt bromin käyttöä merkittävästi.


title: Bromi

text: Bromiyhdisteet tuhoavat Maan otsonikerrosta, ja siksi bromin käyttöä pyritäänkin sopimuksin vähentämään. Hyönteismyrkkynä lämpimissä maissa käytetty metyylibromidi tuhoaa sekin ilmakehää. Sitä käytetään desinfiointiaineena ja myös muihin tarkoituksiin, joihin ei vielä ole keksitty korvaavaa ainetta.


title: Bromi

text: Raamatussa Hesekielin kirjassa mainitaan Kyproksen purppura. Sitä saatiin Välimeressä elävästä "Murex brandaris" -purppurakotilosta. Kotilo sisältää runsaasti bromia.


title: Bromi

text: Purppura on ollut aikoinaan hyvin arvokas väriaine, ja sillä värjättyjä kankaita käyttivät vain hallitsijat, kuten Rooman keisarit ja senaattorit, ja edelleen katolisen kirkon kardinaalien asut ovat purppuranpunaisia, tosin värjätty synteettisellä väriaineella. Synteettisen vastineen sille keksi William Perkin 1856.


title: Bromi

text: Vapaana alkuaineena bromin eristi ensimmäisenä Antoine-Jérôme Balard vuonna 1826.


title: Olmeekit

text: Olmeekit olivat muinainen korkeakulttuuri Mesoamerikassa Meksikonlahden rannan seuduilla Tehuantepecinkannaksella nykyisten Veracruzin ja Tabascon osavaltioiden alueella. Olmeekkien sivilisaation kukoistuskausi oli Mesoamerikan esiklassisella kaudella noin 1200 eaa. – 400 eaa.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien korkeakulttuuri oli Mesoamerikan ensimmäinen, ja olmeekit ovat antaneet runsaasti vaikutteita kaikille myöhemmille alueen korkeakulttuureille, kuten tolteekeille, mayoille ja asteekeille.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien sivistynyt kulttuuri poikkesi selvästi ympäröivistä yksinkertaisista heimokulttuureista. He hallitsivat ajanlaskun, olivat taitavia kivenkäsittelijöitä ja rakensivat suuria monumentteja. Parhaiten heidät tunnetaan valtavista kivipääveistoksista, jotka ehkä esittävät heidän päälliköitään.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien kulttuuri ajoitetaan Mesoamerikan intiaanikulttuurien niin sanotun muotoutumisvaiheen varhais- ja keskivaiheisiin (1800 eaa. – 300 jaa.). Olmeekkien kulttuuri jaetaan neljään vaiheeseen: esivaiheeseen (–1500 eaa.), varhaisvaiheeseen (1500 eaa. – 900 eaa.), myöhäisvaiheeseen (900 eaa. – 400 eaa.) ja epiolmeekkivaiheeseen (400 eaa. – 400 jaa.). Olmeekkikulttuurin ajanlasku perustuu kokonaan radiohiiliajoitukseen.


title: Olmeekit

text: Olmeekeista ei ole jäänyt riittävästi arkeologisia jäänteitä, jotta heidän etninen alkuperänsä ja kaikki asutuksensa tunnettaisiin. Nimi "olmec" on asteekin kieltä ja tarkoittaa ’kumikansa’. Olmeekkien itsestään käyttämää nimeä ei tiedetä. Monet tutkijat ovat esittäneet, että olmeekit puhuivat mixe-zoquekielten varhaista versiota, sillä monessa nykyisessä mesoamerikkalaisessa kielessä on lainasanoja siitä.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien ydinalueelta on löytynyt jäänteitä ihmisasumuksista aina vuodelta 5100 eaa., mutta alueella asui ihmisiä luultavasti sitäkin aiemmin. Nykyisin arkeologit ajoittavat olmeekkikulttuurin alun 1500-luvulle eaa., jonka aikaista olmeekkiesineistöä on löydetty El Manatìn pyhäköstä. Paikka on lähellä San Lorenzon kaupunkia, joka saattoi olla olmeekkikulttuurin syntysija.


title: Olmeekit

text: Ensimmäisten olmeekkien alkuperää ei tunneta. Joidenkin tutkijoiden mukaan olmeekkikulttuuri kehittyi paikallisista kulttuureista ilman ulkoisia vaikutteita. Toiset tutkijat uskovat heidän olleen mokayakulttuurin edustajia, jotka tulivat Chiapasista Tyynenmeren rannalta. Siellä kehittyi varhaisia päällikkökuntia jo noin 1650 eaa. San Lorenzon varhainen keramiikka muistuttaa Ocósin keramiikkaa, jota esiintyi Guatemalassa Tyynenmeren rannoilla noin 1600 eaa. Olmeekkikulttuuria esiintyi sen syntyaikoina myös Guerrerossa. Tästä kertovat ehkä Amuco-Abelinon löydöt ajalta noin 1530 eaa. ja Teopantecuanitlanin varhainen vaihe.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien kulttuurin keskus oli Meksikonlahden rannalla nykyisen Meksikon osavaltioiden Veracruzin ja Tabascon alueella. Siellä ovat suurimmat olmeekkiasutukset ja useimmat monumentit. Alue on lähinnä jokien halkomaa alankoa ja noin 200 × 80 kilometriä laaja. Sen vuosittainen sademäärä on korkea, ja sitä peittivät tiheät trooppiset metsät, jonka lomassa oli savannia.


title: Olmeekit

text: Varhaisaikoina olmeekkien vauraus perustui Meksikonlahden hedelmällisten ja kosteiden rannikoiden viljelylle. Olmeekit viljelivät esimerkiksi maissia ja papuja, ja he saivat usein kaksi satoa vuodessa. Seudulla kasvoi myös paljon keräiltäviä kasveja ja metsästettäviä merieläimiä kuten kilpikonnia ja simpukoita.


title: Olmeekit

text: Vuoteen 1200 eaa. mennessä olmeekit olivat perustaneet merkittäviä kaupunkikeskuksia, joista tärkeimpiä San Lorenzo, La Venta, Laguna de los Cerros, Tres Zapotes ja Las Limas. Näistä La Venta, San Lorenzo ja Laguna de los Cerros oli rakennettu symmetrisesti ja suunnitelmallisesti, kuten Mesoamerikan myöhemmätkin suurkaupungit.


title: Olmeekit

text:
San Lorenzo oli olmeekkien ensimmäinen suuri kaupunki. Se asutettiin noin 1700 eaa., ja vuoteen 1500 eaa. mennessä sitä asuttivat jo olmeekit. Seuraavien 300 vuoden aikana San Lorenzo oli monin verroin suurempi kuin mikään toinen Mesoamerikan asutus. San Lorenzossa oli kumpurakennelmia, mahdollisesti pallokenttä, ja punainen palatsi. Tulvilta turvassa ollut San Lorenzo hallitsi alueen kauppaa vuosina 1200–900 eaa. Sen jälkeen kaupunki hylättiin toistaiseksi tuntemattomasta syystä. Tuon ajan monumenteissa on runtelemisen merkkejä, mutta ne saattoivat johtua siitä, että monumentteja kaiverrettiin usein uusiksi.
San Lorenzon tuhon jälkeen La Ventasta tuli uusi pääkaupunki. Siellä asui noin 18 000 asukasta. La Ventaan rakennettiin Mesoamerikan ensimmäinen pyramidi. La Ventan monumentit tuhottiin järjestelmällisesti joskus neljännellä vuosisadalla eaa.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien vaikutus ja kaupankäynti alkoivat levitä vuodesta 1200 eaa. alkaen, ja ne ulottuivat lopulta nykyiseen Nicaraguaan. Olmeekit kävivät kauppaa esimerkiksi obsidiaanilla, jadella, serpentiinillä, micalla, kumilla, keramiikalla, höyhenillä sekä ilmeniitistä ja magnetiitista tehdyillä hiotuilla peileillä. Vaikka olmeekkien vaikutus alkoi levitä jo San Lorenzon aikana, La Ventan aikana olmeekkien kulttuuri levisi laajemmin ja kokonaisvaltaisemmin etelään ja itään. Chiapasissa ja pohjoisessa Keski-Amerikassa omaksuttiin olmeekkien symbolit, uskomukset ja tavat, ja alueilla alkoi esiintyä niille uusia yhteiskunnallisia rakenteita, julkista taidetta, arkkitehtuuria ja eksoottisten tavaroiden kaukokauppaa. Myös maissin nousu koko alueen perusruoaksi ja tärkeimmäksi kasviksi saattoi olla olmeekkien ansiota. Länteen olmeekkien vaikutus levisi ennen vuotta 900 eaa.; sen jälkeen Meksikonlaakso ja Oaxaca jatkoivat kehitystään omiksi korkeakulttuureikseen erillään olmeekeista. La Ventan vaikutusta on havaittu vuoden 900 eaa. jälkeen vielä Chalcatzingosta. Vuoteen 500 eaa. mennessä olmeekkien kontaktit ulkomaailmaan olivat jo loppuneet.


title: Olmeekit

text: Vuonna 400 eaa. olmeekkien kulttuuri oli jo katoamassa, sillä jokitasanko oli suureksi osaksi hylätty, kauppaverkostot eivät enää toimineet, eivätkä käsityöläiset enää tehneet olmeekkityylisiä esineitä. Tres Zapotesiin syntyi tosin vielä epiolmeekkikulttuuriksi kutsuttu kulttuuri. Sitä ei tiedetä, minne olmeekit muuttivat. San Lorenzon ja La Ventan tuhon, ja sitä kautta koko olmeekkikulttuurin tuhon, on arveltu johtuneen alueen jokien uomien luontaisesta vaihtelusta, merenpinnan noususta ja tulivuorenpurkauksista. Viljely saattoi johtaa eroosioon ja jokien liettymiseen. Olojen huonontuminen saattoi johtaa kapinoihin.


title: Olmeekit

text: Kuten myöhemmätkin Mesoamerikan kulttuurit, olmeekit rakensivat monumentaalisia pyhiä rakennuksia ja massiivisia kiviveistoksia, pelasivat pallopelejä, joivat suklaata ja palvoivat eläinjumalia.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien kulttuurista ja uskonnosta ei tiedetä paljoakaan. Olmeekit ilmeisesti kunnioittivat luonnonpaikkoja kuten luolia, joista päästiin alamaailmaan, ja vuoria, joista päästiin alamaailman tason lisäksi taivaaseen ja maahan. Olmeekkien tärkeitä vuoria olivat El Manati, Chalcatzingo ja Oxtotitlan.


title: Olmeekit

text: Olmeekit kirjasivat jumalansa ja uskonnolliset käytäntönsä ylös käyttäen symboleja. Niistä on päätelty, että olmeekeilla oli ilmeisesti järjestäytynyt uskonto pappeineen. Olmeekkien uskonnolliset tavat, kuten uhraaminen, luolarituaalit, pyhiinvaellukset, pallokentät, pyramidit ja peilien arvostus periytyivät olmeekkeja seuranneille kansoille aina 1500-luvun alkuun.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien jumalten nimiä ei tiedetä, joten olmeekkien taiteessa esitetyt jumalat tunnetaan nykyisin numeroin. Jumalat edustivat usein luonnonilmiöitä kuten sadetta, maata ja maissia. Olmeekit kunnioittivat etenkin ravintoketjun ylimpiä eläimiä, kuten jaguaaria, kotkaa, kaimaania, käärmettä ja haita, ja he yhdistivät ne jumaluuksiin. He kuvasivat myös olentoja, joissa yhdistyi kaksi eläintä kuten ihminen ja jaguaari. Olmeekit palvoivat taivaslohikäärmettä ja uskoivat, että neljä kääpiötä piti taivasta ylhäällä.


title: Olmeekit

text: Joidenkin tutkijoiden mukaan olmeekit tunsivat 260 ja 365 vuorokauden sekä 52 vuoden kierrot, jotka olivat Mesoamerikan intiaanikansoille tyypillisiä. Olmeekkien kirjoitusjärjestelmä oli myöhempien mesoamerikkalaisten kirjoitusjärjestelmien kuten mayojen kirjoitusjärjestelmän pohjana.


title: Olmeekit

text: Maissi oli olmeekkien perusruokaa. He viljelivät myös esimerkiksi papuja, kurpitsaa, perunaa, maniokkia, bataattia ja puuvillaa. Lisäksi he keräilivät kasveja luonnosta, metsästivät ja kalastivat sekä kasvattivat koiria ruoaksi. Olmeekit harjoittivat todennäköisesti kaskiviljelyä.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien keramiikka-astioita on säilynyt paljon. He tekivät työkaluja myös kivestä, luusta, sarvista ja puusta. Kivityökaluja tehtiin basaltista ja obsidiaanista, jota tuotiin Meksikon keskiylängöltä ja Guatemalan vuorilta. Olmeekit käyttivät myös magnetiittia, hematiittia ja ilmeniittiä.


title: Olmeekit

text: La Ventaan olmeekit rakensivat neliönmuotoisen pyramidin irtonaisesta maalajista. Pyramidin jäänteet ovat nykyisin 34 metriä korkeat. Sen käyttötarkoitusta ei tiedetä.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien taide on realistista ja taidokkaasti tehtyä. Monet hahmot esittävät ilmeisesti todellisia henkilöitä. Olmeekit veistivät kivestä jättimäisiä päitä, steeloja ja valtaistuimia sekä jadesta kelttejä, figuriineja ja riipuksia. He käyttiviät erilaisia tekniikoita yhdessä, kuten kaivertamista, poraamista ja viiltoja. Olmeekkien veistokset ovat yleensä kolmiulotteisia ja tarkoitettu katsottavaksi kaikilta suunnilta, ei vain edestä. Olmeekkien veistokset kuvaavat usein jumalia tai eläimiä kuten jaguaareja ja kotkia. Nykyisin tuntemattomasta syystä veistoksia haudattiin usein maahan.


title: Olmeekit

text: Olmeekit louhivat tarvitsemansa jaden Guatemalan Sierra de las Minasista Motaguajoen laakson yläpuolelta. Sepentiiniä he louhivat Oaxacasta. Olmeekkien pieniä esineitä on löydetty kaikkialta Meksikosta, minne niitä on kulkeutunut lähinnä kauppiaiden mukana.


title: Olmeekit

text: Olmeekkikulttuuri tunnetaan erityisesti jättimäisistä kivipäistä, jotka veistettiin basalttiin. Päitä tunnetaan 17, joista 10 on San Lorenzosta, 4 La Ventasta, 2 Tres Zapotesista ja yksi keskeneräinen La Cobatasta. San Lorenzon päät tehtiin ennen vuotta 900 eaa., mutta muuten päitä ei pystytä ajoittamaan. Päät ovat jopa kolme metriä korkeita ja painavat kahdeksan tonnia. Niiden pohja on kalteva, joten on mahdollista, että patsaat katsoivat alun perin yläviistoon. Ne oli myös ilmeisesti maalattu kirkkain värein, sillä yhdestä patsaasta on löydetty jälkiä punaisesta ja valkoisesta väristä. Patsaiden piirteet ovat yksilöllisiä, joten niiden arvellaan olevan kuninkaiden muotokuvia. Hahmoilla on usein kypärä, ja joskus otsalla on jaguaarin tassut. Kivet rahdattiin jopa 80 kilometrin päästä.


title: Olmeekit

text: Päät on sijoitettu Meksikon eri museoihin, kuten Xalapan arkeologiseen museoon Veracruzissa ja Villahermosaan Tabascossa.


title: Olmeekit

text:
Pääpatsaiden kasvonpiirteet ovat negroidisia, mustaa rotua muistuttavia, pyöreitä ja paksuhuulisia. Jotkut afrosentristit ovatkin siksi väittäneet, että afrikkalaisperäiset negroidit olisivat luoneet olmeekkien kulttuurin. Tutkijoiden mukaan olmeekkien taiteessa ja veistoksissa esiintyvät hahmot ovat kuitenkin vain tyyliteltyjä ja muistuttavat enemmän intiaaneja kuin afrikkalaisia, sillä niillä on litteät kasvot ja silmissä mongolipoimu.
Olmeekit tekivät kivisiä valtaistuimia, joita on kutsuttu myös "alttareiksi": suuria, yläosastaan tasaisia basalttijärkäleitä. Niiden etuosan syvennykseen on veistetty hallitsija, joka pitää kädessään maissijumalaa tai köyttä, johon on köytetty vankeja.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien steelojen etupuolelle kaiverrettiin La Ventan kulttuurin aikaan ja sen jälkeen hahmoja ja tapahtumia. Steeloissa oli usein keskushahmo, ehkä kuningas, jonka ympärillä oli lentäviä hahmoja.


title: Olmeekit

text: Monet olmeekkien monumenteista on tärvelty kauan sitten. Arkeologit eivät tiedä tärvelyn syytä: joidenkin mukaan sen tekivät valloittajat tai kapinalliset, toisten mukaan monumentit tärveltiin niiden omistajien kuoltua. Olmeekkien tiedetään kaivertaneen vanhoista monumenteista uusia ja pienempiä, sillä uusien kivien hankkiminen saattoi olla joskus vaikeaa.


title: Olmeekit

text: Olmeekeilta on säilynyt myös kivikaiverruksia ja kivimaalauksia, joita tehtiin usein luolien sisäänkäynteihin. Ne kuvaavat usein istuvia hallitsijoita ja joskus luolarituaaleja.


title: Olmeekit

text: Olmeekeista ei tiedetty ennen 1900-lukua. Löytyneitä olmeekkikulttuurin esineitä oli sitä ennen pidetty asteekkien, mayojen tai jopa kiinalaisten valmistamina. Yhdysvaltain luonnontieteellisen museon George Vaillant oivalsi vasta vuonna 1932 olmeekkiesineiden vanhuuden ja niiden yhteyden Meksikonlahden rannikon alankoseutuihin. Hän alkoi ensimmäisenä kutsua esineiden valmistajia "olmeekeiksi" asteekkien 400 vuotta aiemmin espanjalaisille nimemän ja kuvaaman salaperäisen, kyseisellä seudulla asuneen kansan mukaan.


title: Olmeekit

text: Matthew Stirling tutki vuosina 1939–1946 järjestelmällisesti kaikkia paikkoja, joista olmeekkien kiviveistoksia kuten kivipäitä oli löydetty. Tres Zapotesista, La Ventasta ja San Lorenzosta tekemiensä löytöjen pohjalta Stirling pystyi määrittelemään olmeekkikulttuurin maantieteelliset rajat, mutta ei vielä kyennyt ajoittamaan sitä. Useimmat tutkijat arvelivat tuolloin olmeekkien olleen Teotihuacánin ja mayojen aikalaisia, mutta Stirling piti olmeekkeja niiden edeltäjinä. Kalifornian yliopiston (Berkeley) arkeologit Robert Heizer, Philip Drucker ja Robert Squier onnistuivat todistamaan vihdoin vuonna 1955 uudella radiohiilimenetelmällä olmeekkien kulttuurin klassisten kulttuurien edeltäjäksi.


title: Olmeekit

text: Michael D. Coe aloitti kollegoineen tutkimukset San Lorenzon ja Rio Chiquiton alueella vuonna 1966. Seuraavana vuonna Matthew Stirling kollegoineen löysi sieltä muun muassa viisi suurinta ja parhaiten säilynyttä olmeekkien kolossaalista kivipäätä. Vuosina 1966–1968 tehtyjen löytöjen pohjalta pystyttiin ajoittamaan eri olmeekkikeskusten kukoistus ja hylkääminen. Ann Cyphers jatkoi San Lorenzon tutkimista 1990-luvulla.


title: Olmeekit

text: La Ventan olmeekkikaupungin tutkimus on kärsinyt siitä, että paikalta löytyy öljyä. Öljy-yhtiöiden rakennustyöt ovat tuhonneet seutua, ja sieltä on jouduttu esimerkiksi pelastamaan kivipäitä muualle. Paikka suojeltiin vihdoin vuonna 1986, ja sinne perustettiin arkeologinen museo ja vierailukeskus.


title: Olmeekit

text: Meksikolainen Ponciano Ortiz suoritti 1970-luvulla kaivauksia Tres Zapotesissa ja onnistui ajoittamaan sieltä löytyneen keramiikan sen piirteiden kehityksen perusteella.


title: Olmeekit

text: Olmeekkien taiteen ja ikonografian tutkimuksen pohjan loi meksikolainen taiteilija Miguel Covarrubias 1940-luvulla. Hänen kuvaustensa myötä olmeekkien taide tuli arkeologien ja taiteentuntijoiden tietoisuuteen. Hänen jälkeensä tunnetuimpia olmeekkitaiteen tutkijoita ovat olleet Beatriz de la Fuente ja Elizabeth Benson. Olmeekkien uskontoa ovat olmeekkitaiteen pohjalta selvittäneet etenkin Michael D. Coe, Peter D. Joralemon ja Karl Taube.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit tarkoittavat Amerikan mantereella vallinneita muinaisia kulttuureita ja yhteiskuntia ajalla ennen eurooppalaisten (alkaen Kristoffer Kolumbuksesta) saapumista. Niihin lukeutuvat yhtä lailla niin varhaisten paleointiaanien alkeelliset elintavat kuin myöhempien aikakausien sivilisaatiot, joiden korkeakulttuuriin sisältyi monumentaalista arkkitehtuuria, monimutkaisia poliittisia rakennelmia ja merkittäviä keksintöjä tähtitieteen ja matematiikan alalta.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Useimmat esikolumbiaaniset sivilisaatiot katosivat ennen eurooppalaisten saapumista ja ne tunnetaan ainoastaan arkeologisten kaivausten perusteella. Tunnetuimmat korkeakulttuuriset paikat olivat mayojen kaupunkivaltiot sekä asteekkien ja inkojen imperiumit. Myös Kolumbian intiaanikulttuurit voidaan luokitella kehittyneiden joukkoon, samoin Pohjois-Amerikassa kukoistanut Mississippin kulttuuri sekä Arizonan ja New Mexicon pueblokulttuuri, jotka sisälsivät orastavaa sivilisaatiokehitystä. Muualla Amerikan mantereilla eli samaan aikaan eri kulttuurivaiheissa olevia ihmisiä, jotka kalastivat, keräilivät, metsästivät tai viljelivät maata sivilisoitumattomissa pienissä leirikunnissa.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Y-kromosomimuutosten perusteella ensimmäisten ihmisten arvellaan vaeltaneen Amerikkaan Siperiasta noin 18 000–15 000 eaa. Heidän uskotaan yleisesti ylittäneen kuivana olleen Beringin salmen. Radiohiiliajoituksen (C-14-menetelmä) mukaan monista eri paikoista Amerikkaa on tehty löytöjä 13 500–12 900 vuotta vanhoista ihmisasutuksista. Tulokkaat ovat tulleet monena aaltona, viimeisen muuttoaallon tavoittaessa Amerikan mantereen noin 6000 eaa. Tähän ryhmään kuuluvat ihmiset ovat nykyisten aleutien, inuitien ja jupikien varhaisia esivanhempia.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Varhainen paleointiaanien kulttuuri muistutti Euroopan jääkauden ajan myöhäispaleoliittisia metsästäjäkulttuureja. Näistä ihmisistä tuli pitkien etäisyyksien kävelijöitä, joiden metsästysmaat saattoivat yltää lähes 400 kilometrin päähän. Jotkut ryhmät palasivat samalle alueelle useita kertoja. Heidän riistaansa kuuluivat monet jääkauden aikaiset suuret eläinlajit kuten mammutit, mastodontit, kamelit, sapelihammastiikerit, myskihärät ja tapiirit. Arkeologit ovat löytäneet merkkejä myös jättiläiskokoisista laiskiaisista, vyötiäisistä, majavista ja hirviösusista. Santa Rosan saarelta noin 70 kilometrin päässä Etelä-Kalifornian rannikolta on kaivauksissa löydetty jäännöksiä sadoista kääpiökokoisista mammuteista.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text:
Suurriistan metsästäjät käyttivät aseinaan teräväkärkisiä keihäitä ja sytyttivät joskus maaston tuleen ajaessaan eläinlaumat yli jyrkänteen, jossa ne tapettiin kivittämällä tai keihäin. Saltvillestä Virginiasta on löydetty mastodonttien tappopaikka, jota on käytetty mahdollisesti jo 12 550–11 950 eaa. Hieman myöhempään ajankohtaan viittaavat vastaavat löydökset ovat pääosin Arizonasta.
Noin 11 000 eaa. paleointiaanit alkoivat tehdä edeltäjiään tehokkaampia ja selvästi erottuvia keihäänkärkiä, joita löydettiin ensimmäisenä Clovisin kaupungista New Mexicosta. Löytöpaikkansa mukaan nimetty clovis-kulttuuri levisi nopeasti läpi Amerikan mantereen. Tämän kulttuurin aikakaudella suurriista hävisi. Jotkut tutkijat uskovat paleointiaanien harjoittaman ylimetsästyksen olleen joukkotuhon suurin syy. Tätä ei kuitenkaan pidetä yleisesti uskottavana selityksenä eläinten katoamiseen, vaan todennäköisempänä tuhon aiheuttajana ovat olleet noin 10 000 vuotta sitten tapahtuneet ilmastonmuutokset. Pitkän kuivan ajanjakson jälkeinen ilman nopea lämpiäminen näännytti sukupuuttoon 20 veden puutteesta kärsinyttä suureläinlajia.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Clovis-kulttuuri katosi suurriistan myötä. Ainutta eloonjäänyttä suureläintä, pitkäsarvista biisonia, metsästävä Folsom-kulttuuri nousi hallitsevaan asemaan noin 8000 eaa. Heidän jäljillään jatkoivat myöhemmät Plano- ja Plainview-kulttuurit, jotka on mielletty lähinnä Suurille tasangoille. Näiden kulttuurien aikakauden lopulla noin 4500 eaa. oli selvä muutosvaihe monipuolisempaan elämäntapaan alkanut kaikkialla Pohjois-Amerikassa. Tasangot muuttuivat lyhytruohoisiksi laitumiksi ja niin ihmiset kuin eläimetkin siirtyivät kohti itää Mississippijoen varrelle ja sen yli. Väkiluvun lisääntyessä keräilyn ja sittemmin maanviljelyn merkitys kasvoi, ja väestö asettui asumaan paikoilleen. Varhaisesta keräilystä ja viljelystä kertovat monet löydetyt jauhinkivet ja survimet. Vaiheittain paleointiaanit jakautuivat moniin kieliryhmiin. Laajoille alueille syntyi elämäntapa, jossa metsästettiin, kalastettiin ja kerättiin kasveja liikkumalla vuodenaikojen mukaan pieninä ryhminä.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Maanviljelyn yleistyminen alueittain synnytti yhä lisääntyvää kiinteää kyläasutusta, joka keskittyi vesistöjen ääreen. Uskonnollinen elämä saattoi yhdistää erillään eläviä kyläkuntia ja kaupunkeja. Jotkut kylät kehittyivät voimakkaiksi päällikkökunniksi ja ensimmäiset näistä muotoutuivat valtioiksi noin vuonna 1000 eaa.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Etelä-Amerikan intiaanikulttuurien kehityksen kärkialueella Perussa alkoi puutarhaviljely noin 8000–6000 eaa. Alussa viljeltiin kurpitsaa, papua, avokadoa ja paprikaa. Luultavasti maanviljely alkoi alueilla, joilla oli korkeusvaihteluista johtuvia pieniä ”mikroympäristöjä”, ja laskeutui alaville maille vasta myöhemmin. Koska puutarhavihanneksia ei osattu säilöä, laajamittainen viljely ei kannattanut pitkään aikaan, ja siirtyminen viljelyyn oli hitaampaa kuin Lähi-idässä viljelyn alkuaikoina. Näin keräily, kalastus ja metsästys olivat pitkään pääasiallinen ravinnon lähde. Maissin edeltäjää teosinttiä saatettiin viljellä Meksikon eteläosan Balsasin laaksossa jo lähes 9000 vuotta sitten..


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Tehuacánin laaksossa Etelä-Meksikon vuoristossa näkyy asteittainen kehitys keräilytaloudesta kohti maissin viljelyä. Esihistoriallisen maissin jäännöksiä on löydetty viidestä Tehuacánin luolasta. Varhaisimmat näistä jäänteistä on ajoitettu siellä vuosien 5200–3400 eaa. välille. Myöhemmin viljeltyjen maissinjätteiden joukossa näkyi selkeä kehitysketju, jonka tulosta ovat monet Meksikossa edelleen viljeltävistä lajikkeista. Maissia voitiin varastoida pitkiä aikoja. On melko varmaa, että viljelykasveja on etsitty vuosituhansien kokeiluiden avulla. Perussa maissinviljely saattoi alkaa Meksikosta saadun mallin mukaan. Meksikossa metsästys ja keräily menettivät merkityksensä pääasiallisena ravinnon lähteenä 2000–1500 eaa. ja Perun ylängöillä 3200–700 eaa.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Andien ylänköjen yleisin viljelykasvi oli peruna, joka menestyy yli neljän kilometrin korkeudessa toisin kuin maissi. Amazonian alueilla maniokin on uskottu menneen suosiossa maissin edelle. Pohjois-Amerikan itäisillä metsämailla ensimmäinen viljelykasvi oli auringonkukka ("Helianthus annus") viimeistään 2250 eaa. Sen siemenistä puristettiin öljyä moniin eri tarkoituksiin. Samalta aikakaudelta on myös mantelikurpitsan viljely, joka toi maanviljelyn Suurten järvien pohjoispuolelle. Myös maa-artisokkaa ("Helianthus tuberosus") ja savikkaa ("Chenopidium berlandieri") käytettiin ravinnonlähteinä, samoin monia harvinaisempia kasviksia, jotka luokitellaan lähinnä rikkaruohoiksi. Naisten osuus eri ryhmien taloudessa kasvoi merkittävästi maanviljelyn myötä.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Kastelu- ja pengerviljely alkoi Perussa viimeistään noin 2800–2600 eaa. ja Keski-Amerikassa noin 1500 eaa., kun olmeekit kehittivät kivistä muuratun ja painovoimalla toimivan maanalaisen vesijohtoverkoston keinotekoiseksi kastelujärjestelmäksi. Pengerviljely mahdollisti maanviljelyn esimerkiksi vuoristossa. Asteekit rakensivat chinampoja, vesikasveista ja mudasta kelluvia puutarhasaaria, ja mayat suosivat kaskiviljelyä. Nämä kehittyneet viljelytekniikat mahdollistivat suuren väestönkasvun. Perun varhaisimmat suuret seremoniakeskukset, joissa oli temppeleitä, olivat Supéjoen laaksossa Huaca de los Idolosissa ja Huaca de los Sacrificiosissa noin 2900 eaa. Samana aikakautena Perun rannikolle syntyi suuria keskuksia: Caral, Aspero, Huaca Prieta ja El Paraiso sekä ylängölle La Galgada, Huaricoto ja Kotosh.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Ensimmäiset keskukset kävivät kauppaa ympäristönsä kanssa ja hankkivat tavaroita, joita eivät itse kyenneet tuottamaan. Rannoilla asuvat asperolaiset pyydystivät suuria määriä anjoviksia ja sardiineja kun taas Caral ja muut sisämaan kaupungit tuottivat kastelun avulla erilaisia kasviksia, hedelmiä ja puuvillaa ("Gossypium barbarense"). Nykyään sen on syrjäyttänyt toinen lajike "Gossypium hirsutum", josta saadaan suurin osa maailman sadosta.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Ensimmäiset löydökset muinaisesta keramiikasta ovat peräisin Taperinhan ja Pedra Pintadan luolista Amazonjoen varrelta Brasiliasta. Löydöksen alkuperä on jäljitetty vuoteen 6000 eaa. Perussa syntyi suuria Caralin kaltaisia keskuksia noin 2800–2600 eaa., ja aikaisemmin Kolumbian ja Ecuadorin kautta Brasiliasta kulkenut keramiikka yleistyi siellä noin 2000 eaa. Pohjois-Amerikan intiaanit keksivät keramiikan kuitenkin vasta 2500 eaa. Sen ikäistä keramiikkaa löytyy Keski-Amerikasta ja Pohjois-Amerikan koillisosista.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Nämä kaksi erilaista keramiikkatyyppiä erosivat jonkun verran toisistaan. Kumpikin tyyppi levisi kaupankäynnin mukana ja sekoittui nopeasti toisiinsa. Poltetusta savesta tehdyjä astioita käytettiin muun muassa viljan säilytykseen tuholaisten estämiseksi. Tämä mahdollisti viljan varastoinnin ja käytön myös "rahana". Aluksi savesta tehdyt keramikkatyöt olivat koristeettomia ja rosopintaisia, mutta nopeasti esineiden muoto muuttui sirommaksi ja niihin alkoi ilmestyä erilaisia piirroksia. Pieniä savifiguureita alettiin luoda ihmisen tai eläinten kuviksi uskonnollisen taiteen ilmauksena. Mesoamerikan vanhin keramiikka on löydetty Guerrerosta Puerto Marquesista ajalta noin 2400 eaa., ja Tehuacanin laaksosta 2300 eaa. Karibian merellä keramiikka alkoi Salanoid-kulttuurissa noin 2000 eaa.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text:
Pohjois-Amerikan esikolumbiaanisen kauden kulttuurillisesti merkittävin ajanjakso alkoi noin 1000 eaa. – 200 jaa. vaikuttaneesta Adena-kulttuurista. Kummunrakentajien tekemät erikokoiset maakummut toimivat kunnioitettujen johtajien hautaholveina ja alueen kaupankäynti laajeni. Adenan kanssa osittain päällekkäinen Hopewellin perinne jatkui noin vuoteen 700 jaa. ja jatkoi edeltäjänsä aloittamaa kehityskaarta. Kaupankäynti laajeni etelässä Floridaan, pohjoisessa Kanadaan ja lännessä lähelle Kalliovuoria. Eri materiaaleista tehdyt taide-esineet kulkeutuivat joka puolelle mannerta ja hautakummuista rakennettiin yhä suurempia.
Hopewellin perinnettä jatkoi Mississippin kulttuuri, jonka piiriin luokiteltuja arkeologisia paikkoja on löydetty Mississippijoen varrelta aina Floridasta Wyomingiin läntisten rajojen yltäessä Oklahomaan. Tässä kulttuurissa kummunrakentajat erikoistuivat suuriin temppelikumpuihin. Papit ja kuninkaalliset asuivat kumpujen huipulla ja omasivat suuren määräämisvallan alaisiinsa nähden. Tiedemiehet ovat rinnastaneet monia piirteitä Mesoamerikan asteekkien yhteiskuntaan.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Nykyisessä Illinoisissa sijainnut Cahokia (600–1350 jaa.) edusti tunnetuinta Mississippin kulttuuria ja oli oman aikakautensa suurimpia metropoleja. Se rakennettiin rehevälle maaseudulle neljän joen yhtymäkohtaan ja siitä muodostui vilkkaasti liikennöity satamakaupunki. Lisäksi Cahokia toimi vieri viereen ahtautuneiden maanviljelijöiden suurena keskittymänä. Vuodesta 1200 eteenpäin rankkasateet aiheuttivat puuttomaksi hakatun kaupungin ympäristössä suuria mutavyöryjä ja padotut joet tulvivat maissipelloille tuhoten monet sadot. Nälänhätä, mahdolliset kaupunkilaisten keskinäiset erimielisyydet ja lisääntyneet luonnonkatastrofit hajaannuttivat väestöä ja vuoteen 1350 mennessä Cahokia oli autioitunut. Sen jälkeen ei Meksikon pohjoispuolelle noussut koskaan yhtä suurta intiaanien yhteisöä.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Merkittävin varhaisen Pueblo-kulttuurin keskus oli Chato Canyonissa New Mexicossa. Alueen kukoistuskausi ajoittui vuosiin 600–1200 jaa. ja se sisälsi useita kaupunkeja noin 13 neliökilometrin alueella. Suurin löydetty raunio on nimetty Pueblo Bonitoksi (’kaunis kylä’) ja se käsitti yli 600 huonetta neljässä kerroksessa. Tärkeitä muinaisten intiaanien keskuksia oli myös Mesa Verde, joka kukoisti Coloradossa vuosien 600–1300 jaa. välisenä aikana.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Maissin viljely johti suurten kylien syntyyn Meksikonlahden seuduilla, jonne kehittyi noin 1800–1200 eaa. suuria olmeekkien päällikkökuntia. Mesoamerikassa nousi monia voimakkaita sivilisaatioita, kuten Teotihuacán. Näiden perinteitä jatkoivat muun muassa tolteekit ja asteekit, jotka loivat Teotihuacánin tapaan molemmat suurvallan. Varsinaisena valtiona pidetään vasta mayojen ja sapoteekkien kaupunkivaltioita. Sapoteekkikulttuuri syntyi noin 500 eaa. Mesoamerikkalaiset uskonnot perustuivat monilta osin ihmisten uhraukseen. Heidän kauppaverkostonsa ulottui laajoille alueille. Olmeekit, mayat ja muut Mesoamerikan yhteisöt olivat edelläkävijöitä matematiikassa ja astrologiassa.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Eteläisessä Meksikossa ja Keski-Amerikan pohjoisosissa kukoistaneen Maya-kulttuurin huippu saavutettiin heidän oman kalenterinsa mukaan vuonna 790. Ensimmäiset kalenterin merkinnät olivat vuodelta 292 jaa. ja päättyivät lopullisesti vuoteen 909. Tuona aikana heidän miljooniin asukkaisiin kasvanut yhteiskuntansa koki huimaavan nousun ja omiin virhearviointeihin perustuneen tuhon. Lähes sata vuotta jatkunut kuivuus mayojen ydinalueilla oli liikaa kansalle, joka oli kuluttanut loppuun kaikki omat luonnonvaransa.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text: Parhaiten kaikista ”Kadonneista siviilisaatioista” tunnetuksi tulleet asteekit muodostivat 1100-luvulla voimakkaan kolmiliiton Meksikon keskiosiin. Kuningas ja aateliset pyörittivät asteekkivaltion taloutta, joka jakaantui valtion ja yksityisten omistamaan sektoriin. Heidän temppeliensä pyramidien huipuilla uhrattiin tuhansia vankeja auringolle. Espanjalainen tutkimusmatkailija Hernan Cortez miehineen ja intiaaniliittolaisineen tuhosi vuosina 1519–1521 asteekkien valtakunnan ja samalla sen perinteet, joiden juuret juonsivat tuhat vuotta vanhemmasta Teotihuacánista.


title: Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit

text:
Chavin-kulttuuri nousi hallitsevaan asemaan Andien pohjoisilla ylänkömailla Perussa 700 eaa. Sen valtakausi kesti kristillisen aikakauden alkuun, jolloin sen luhistumisen korvasivat paikalliskulttureista kehittyneet Tiwanakun ja Warin suuret valtiot. Teknisesti edistyksellinen Warin suurvalta levittäytyi Chavinin paikalle kun Tiwanaku puolestaan otti hallitsevan aseman Titicacajärvellä. Rannikon valtioista mainittakoon Lambayeque. Ajanlaskun alussa syntynyt Moche oli kuningaskuntamainen valtio, jonka seuraajat Tiahuanaco, Chimor ja inkat loivat omat imperiuminsa.
Keski-Andien reuna-alueille syntyi valtiota heikompia päällikkökuntia, muiden muassa Kolumbiaan Muisca. Vuonna 1491 inkat hallitsivat valtakuntaa, joka oli suurempi kuin Kiinan Ming-dynastia tai Iivana Suuren alaisuudessa kasvava Venäjä. Inkojen maa käsitti Amazonian pohjoiset sademetsät, ylettyi läpi Andien huippujen ja laajeni Perun rannikon autiomaihin. Heillä oli käytössään lähes 40 000 kilometrin pituinen tieverkosto, joka johti kaukaisten valtioiden maatiloille ja yhä uusille rakennustyömaille. Inkat kehittivät myös ainutlaatuisen kirjoitustyylin "quipun" (puhuvat solmut), joka muodosti nykyajan tietokonekieliä muistuttavan binäärikoodin. Erityiset ”Solmujen vartijat” pystyivät lukemaan kirjoituksen juoksuttamalla sormensa solmujen yli. Espanjalaiset valloittajat raivostuivat, kun "quipujen" kuvaukset tapahtumista olivat ristiriidassa heidän omien näkemystensä kanssa ja määräsivät poltettaviksi Perun kaikki solmitut nuorat vuonna 1582. Espanjalaiset murskasivat inkojen imperiumin saman vuosisadan aikana.


title: Mu isamaa, mu õnn ja rõõm

text:
Mu isamaa, mu õnn ja rõõm () on Viron kansallislaulu. Se otettiin käyttöön vuonna 1920 ja uudelleen vuonna 1990. Sanat kirjoitti Johann Voldemar Jannsen melodiaan, jonka Fredrik Pacius sävelsi vuonna 1848 ja joka on myös Maamme-laulun melodia. Laulu esitettiin ensimmäisen kerran Tarton laulujuhlilla 1869, ja siitä tuli nopeasti Viron kansallisen heräämisen symboli.
Neuvostoliiton miehityksen aikana vuosina 1945–1990 oli käytössä "Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymni".


title: Ja, vi elsker dette landet

text: Ja, vi elsker dette landet (suomeksi: Kyllä, me rakastamme tätä maata) on Norjan kansallislaulu. Sanat kirjoitti Bjørnstjerne Bjørnson vuosina 1859–1868 ja sävelen serkkunsa Rikard Nordraak vuonna 1864. Laulu esitettiin ensimmäisen kerran 17. toukokuuta 1864 Norjan perustuslain 50-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä. Yleensä vain laulun ensimmäinen ja viimeinen säkeistö lauletaan.


title: Ja, vi elsker dette landet

text: Kansallislaulun lisäksi Norjalla on myös oma kuningashymni, Kongesangen, joka on norjankielinen käännös Ison-Britannian kansallislaulusta God Save the Queen.


Ja, vi elsker dette landet


title: Der er et Yndigt land

text: Der er et Yndigt Land on Tanskan kansallislaulu. Jos monarkki on läsnä, lauletaan kuninkaallinen sävelmä "Kong Kristian stod ved højen mast".


title: Der er et Yndigt land

text: Laulun sanat kirjoitti 1819 Adam Gottlob Oehlenschläger. Sävelmän teki 1835 H.E. Krøyer ja sovituksen myöhemmin Th. Laub ja Carl Nielsen. Kansallislaulu kappaleesta tuli 1866.


title: Der er et Yndigt land

text: "Der er et yndigt land" perustuu Adam Oehlenschlägerin runoon "Isänmaallinen laulu". Runon kolme ensimmäistä ja viimeinen säkeistö otettiin kansallislauluksi. Seuraavassa koko Oehlenschlägerin runo:


title: Der er et Yndigt land

text: Horatiuksen motto, jonka Oehlenschläger on valinnut laulunsa otsikkoon, merkitsee: "Tämä maankolkka nauraa minulle enemmän kuin mikään muu". Runon teksti noudattaa vanhaa tanskalaista oikeinkirjoitusta.


title: Kde domov můj

text: Kde domov můj? (, suomeksi 'Missä on kotini?') on Tšekin kansallislaulu. Se on ollut käytössä Tšekin itsenäistymisestä alkaen eli vuodesta 1993. Tšekkoslovakian aikaan (vuoden 1992 loppuun) laulu muodosti ensimmäisen osan maan kansallislaulusta, ja nykyinen Slovakian kansallislaulu toisen osan.


title: Kde domov můj

text: Laulun kirjoittivat säveltäjä František Škroup ja dramaatikko Josef Kajetán Tyl komediaan "Fidlovačka aneb žádný hněv a žádná rvačka". Se esitettiin ensimmäisen kerran Prahassa Stavovské divadlossa (Säätyteatterissa) 21. joulukuuta 1834. Alkuperäisessä laulussa on kaksi säkeistöä, mutta vain ensimmäinen niistä on virallistettu kansallislauluksi.


title: Mitoosi

text: Mitoosi tarkoittaa tuman ja sen sisältävän perimän jakautumista kahdeksi identtiseksi kopioksi. Mitoosilla voidaan tarkoittaa joko pelkkää perimän jakautumista tai koko solusyklin M-vaihetta.


title: Mitoosi

text: Tuma jakautuu ennen kuin solu voi jakautua kahdeksi tytärsoluksi. Tuman jakautuminen kestää yleensä noin tunnin. Mitoosissa solun alkuperäinen kromosomimäärä pysyy samana.


title: Mitoosi

text: Mitoosi voidaan jakaa profaasiin (esivaihe), prometafaasiin, metafaasiin (keskivaihe), anafaasiin (jälkivaihe) ja telofaasiin (loppuvaihe). Profaasissa kromosomit kondensoituvat näkyviin. Prometafaasissa tumakotelo hajoaa ja tumajyvänen katoaa näkyvistä. Metafaasin aikana kahdentuneet kromosomit asettuvat jakotasoon. Usein sisarkromatidit (kromosomin puolikkaat) asettuvat metafaasikromosomeille tyypilliseen x-kirjaimen muotoon, jossa solmukohtana on sentromeeri. Eläinsolujen solulimassa tuman lähettyvillä on kaksi sentriolia eli keskusjyvästä, jotka profaasin aikana siirtyvät tuman vastakkaisille puolille. Seuraavaksi mikrotubuluksista eli mikroputkista muodostuu tumasukkula, jonka sukkularihmoja kiinnittyy kunkin kromosomin sentromeeriin. Anafaasissa tumasukkulan säikeet lyhenevät ja vetävät kromatidit toisistaan irti sekä ohjaavat syntyneet tytärkromosomit solun vastakkaisille puolille. Näin solunjakautumisen S-vaiheen aikana kahdentuneista kromatideista tulee taas yksinkertaisia. Telofaasissa kummankin tytärkromosomiryhmän ympärille rakentuu tumakotelo. Tumasukkula häviää vähitellen ja kromosomit purkautuvat kierteisyydestään löyhäksi vyyhdeksi. Molempiin tumiin ilmaantuu tumajyvänen. Mitoosia seuraa sytokineesi, eli sytoplasman jakautuminen kahdeksi erilliseksi soluksi.


title: Mitoosi

text: Mitoosin onnistunut suorittaminen on tärkeää organismin kannalta. DNA:n kahdentumisen pitää olla erittäin tarkka, sillä virheet johtavat mutaatioihin jotka lähes poikkeuksetta heikentävät organismin selvitymismahdollisuuksia. Tämän vuoksi replikaatiosta vastuussa oleva DNA-polymeraasi sisältää itsetarkastusmekanismin joka havaitessaan virheen pysäyttää entsyymin etenemisen kunnes virhe on korjattu. Anafaasi ei käynnisty mikäli DNA havaitaan liian vialliseksi. Tätä kontrolloi monimutkainen järjestelmä solunsisäisiä tiedonsiirtoketjuja. Keskeinen proteiini DNA:n vaurioihin liittyvissä tarkastusketjuissa on proteiini p53, jonka läsnäolo estää mitoosin etenemisen.


title: Mitoosi

text: Kompleksi, johon mikrotubulukset liittyvät kromosomeissa on nimeltään kinetokori (). Se on monimutkainen kompleksi erinäisiä proteiineja, joka rakennetaan sentromeerin päälle. Sentromeerin koko vaihtelee lajeittain, eläinten sentromeerit ovat miljoonia emäspareja, kun taas hiivojen yleensä n. 100 - muutama kymmenentuhatta emäsparia. Eläinsentromeerit koostuvat tuhansia kertoja toistetuista satelliittijaksoista, jotka liittyvät kinetokorikompleksiin. Esimerkiksi ihmisen formula_1-satelliitti on 171 emäsparin jakso, jota toistetaan n. 100 000 kertaa ja se koostuu sentromeerisestä heterokromatiinista.


title: Mitoosi

text: Mikrotubulusten liittyminen kinetokoreihin tarvitsee korjausmekanismeja, koska on erittäin tärkeää, että tytärsolut saavat oikean määrän kromosomeja. Solu mm. tarkastaa, että kromosomien kinetokorit ovat liittyneet mikrotubuluksiin, ja että niissä on mekaanista jännitettä. Solu pitää huolen myös, että kaikki kromosomit ovat oikein suhteessa tuman ekvaattoriin (jakotasoon). Ehtojen täyttyminen tarkoittaa mitoosin etenemistä inhiboivien proteiinien hajottamista. Esimerkiksi kinetokooreihin liittyvät proteiinit MAD ja BUB hajoavat, kun mikrotubulus liittyy siihen. Mikäli näitä proteiineja havaitaan, mitoosi ei etene anafaasiin. Kun MAD:t vapautuvat kinetokoreista, APC-proteiini () aktivoituu ja mm. tuhoaa proteiinit, jotka liimaavat sisarkromatidit yhteen. Tämä tapahtuu lisäämällä ubikitiini-yksiköitä proteiineihin, jotka tullaan tuhoamaan.


title: Mitoosi

text: Mitoosin eteneminen koostuu siis useiden proteiinien monimutkaisesta yhteistyöstä ja jaksollisesta hajoamisesta, aktivoinnista ja inhiboinnista.


title: Mitoosi

text: Sytokineesi alkaa, kun tumasukkulan mikrotubulukset koskettavat solukalvoa. Tällöin tumasukkula järjestäytyy uudelleen, ja mikrofilamenteista koostuva rengas jakaa sytoplasman kahtia. Sytokineesi kestää noin 30 minuuttia.


title: O Canada

text: O Canada (englanniksi) tai Ô Canada (ranskaksi) on Kanadan kansallislaulu. Musiikin sävelsi Calixa Lavallée ja alkuperäiset sana kirjoitti Sir Adolphe-Basile Routhier, kanadanranskalainen patriootti isänmaalliselle Société Saint-Jean-Baptiste-järjestölle. Englanninkieliset sanat kirjoitti Robert Stanley Weir 1908. Ne eivät ole kuitenkaan käännös alkuperäisestä.


title: O Canada

text: Laulu esitettiin ensimmäisen kerran 24. kesäkuuta 1880 Johannes Kastajan päivän (juhannuksen) juhlallisuuksissa Québecissa, mutta siitä tuli virallinen kansallislaulu vasta 1. heinäkuuta 1980. Vuonna 1980 englanninkielisiin sanoihin lisättiin uskonnollinen viittaus.


title: O Canada

text: Vuodet 1867–1980 O Canada, "God Save the Queen" ja "The Maple Leaf Forever" kilpailivat epävirallisen kansallislaulun asemasta. 1960-lukuun mennessä O Canada päätyi selvästi suosituimmaksi. Monet kanadalaiset yllättyivätkin kun laulusta tehtiin virallinen kansallislaulu, koska he uskoivat sen jo olevan virallinen. God Save the Queen on Kanadan kuninkaallinen hymni ja "The Maple Leaf Forever" lähes unohdettu.


title: O Canada

text: Julkisissa tilaisuuksissa lauletaan usein ensimmäiset kaksi riviä englanniksi, seuraavat neljä ranskaksi ja loppu englanniksi. Muitakin tapoja on. Nunavutissa kansallislaulu lauletaan englanniksi, ranskaksi ja inuktitutin kielellä. Laulun nimi on inuktitutiksi O'Kanata.


title: Augustin Ehrensvärd

text: Augustin Ehrensvärd () oli ruotsalainen kreivi ja sotamarsalkka, Suomenlinnan suunnittelija ja rakennustöiden johtaja.


title: Augustin Ehrensvärd

text:
Ehrensvärd syntyi Fullerön kartanossa Västmanlannissa, Ruotsissa. Hänen isänsä oli eversti Jacob Johan Ehrensvärd (1666–1731), joka oli luonut menestyksekkään uran tykistössä, mikä vaikutti pojan uravalintoihin. Hänen äitinsä oli kotoisin Suomesta ja hän jaksoikin myöhemmässä vaiheessa ajaa väsymättä Suomen asiaa valtiopäivillä.
Augustinista tuli sotilas 16-vuotiaana. Nuori Ehrensvärd oli kiinnostunut myös mekaniikasta ja menestyi hyvin matematiikan opinnoissaan. Vuonna 1736 hän matkusti valtion apurahalla Euroopassa tutustumassa eri maiden tykistöihin, linnoituksiin ja asetuotantoihin. Opiskelun aikana kesällä 1737 La Fèren tykistökoulussa hän tutustui alan johtaviin teoreetikkoihin kuuluneeseen Bernard Forest de Belidoriin.


title: Augustin Ehrensvärd

text: Hattujen sodassa Venäjän keisarikuntaa vastaan 1741 Ehrensvärd palveli tykistössä. Huonosti valmisteltu sota johti pikkuvihaan (1741–1743) ja lopulta Turun rauhaan. Tappio kiihdytti keskustelua Suomen puolustuksesta. Vakiintui käsitys, että valtakunnan itäosan puolustamisen tulee perustua laivastoon ja linnoituksiin. Vuonna 1747 erityinen linnoituskomissio, jäsenenään Ehrensvärd, esitti linnoitusten rakentamista Degerbyhyn (nykyisin Loviisan kaupunki), Helsinkiin (Sveaborg-Viapori-Suomenlinna) ja Svartholmaan. Kuningas Fredrik I hyväksyi suunnitelman ja nimitti Ehrensvärdin töiden johtajaksi.


title: Augustin Ehrensvärd

text: Työt kohtasivat alusta alkaen monenlaisia vaikeuksia. Ehrensvärdiä arvosteltiin usein ankarasti. Kuningas Aadolf Fredrik tarkasti linnoituksia 1752 kohta valtaistuimelle noustuaan. Kuningaskin esitti ankaraa kritiikkiä, mutta Ehrensvärd sai jatkaa tehtävässään.


title: Augustin Ehrensvärd

text: Ehrensvärd onnistui ajamaan läpi toisenkin suunnitelmansa, saaristolaivaston perustamisen. Sen tarkoituksena oli tukea maavoimien toimintaa Suomessa. Saaristolaivaston suunnittelijaksi Ehrensvärd sai Fredrik af Chapmanin.


title: Augustin Ehrensvärd

text: 1757 syttyi Pommerin sota, johon Ehrensvärd osallistui. Hänet nimitettiin lopulta armeijan ylipäälliköksi. 1760 hän haavoittui vakavasti Pommerissa musketinkuulasta. Vamman vuoksi hänen oli anottava puoli vuotta virkavapautta. Sodan jälkeen hänet kohotettiin vapaaherralliseen säätyyn. Kun kuitenkin myssypuolue nousi valtaan 1765, Ehrensvärd erotettiin; hän oli osallistunut useille valtiopäiville ja lukeutui hattuihin.


title: Augustin Ehrensvärd

text: Hattujen palattua valtaan 1769 Ehrensvärd kutsuttiin takaisin Viaporiin. Hän kuitenkin sairasteli paljon ja kuoli lokakuussa 4.10.1772 Saaren kartanossa, hiljattain kreiviksi ja sotamarsalkaksi ylennettynä.


title: Augustin Ehrensvärd

text: Yksi Suomen tunnetuimmista lauseista on Ehrensvärdin käsialaa, ja se on hakattu Kuninkaanportin viereen laitettuun kivitauluun:


title: Augustin Ehrensvärd

text: Ehrensvärd on haudattu Viaporin Isolle linnanpihalle. Haudalla on kuningas Kustaa III:n ja Ehrensvärdin kummipojan suunnittelema ja Johan Tobias Sergelin veistämä hautamuistomerkki. Muistomerkin pronssi valettiin Ruotsinsalmen II:ssa meritaistelussa 1790 vallattujen venäläisten laivojen tykeistä. Saman aukion laidalla on vanha komendantin talo, jossa nykyisin on Ehrensvärd-museo.


title: Augustin Ehrensvärd

text: Augustin Ehrensvärdin mukaan ovat saaneet nimensä Helsingin Eirassa sijaitseva Ehrensvärdintie ja Herttoniemessä sijaitseva Linnanrakentajantie, joka kulkee Ehrensvärdin aikoinaan omistaman Herttoniemen kartanon ohi. Suomen ulkoasiainministeriöllä on Merikasarmilla G-talossa Ehrensvärd-niminen tila.


title: Jan Stenfors

text: Jan-Markus Stenfors (s. 27. helmikuuta 1963 Sipoo), aiemmalta taiteilijanimeltään Nasty Suicide (), on suomenruotsalainen proviisori, farmakologi ja muusikko, joka tunnetaan erityisesti Hanoi Rocksin kitaristina ja yhtenä yhtyeen perustajajäsenistä. Hanoi Rocksin hajoamisen jälkeen hän soitti vanhojen Hanoi Rocks -jäsenten kanssa eri kokoonpanoissa ja yhtyeissä, muun muassa Cherry Bombzissa ja Demolition 23.:ssa.


title: Jan Stenfors

text: Vuosina 1990–1994 Stenforsilla oli omaan persoonaansa nojannut suosiota saavuttanut yhtye Cheap And Nasty, joka teki kaksi albumia ja menestyi erityisesti Japanissa. Vuonna 1995 Stenfors aloitti opinnot ja lopetti esiintymiset ammattimuusikkona. Hän on tunnettu rockmaailmassa harvinaisesta uranvaihdoksestaan ja radikaalista elämänmuutoksestaan. Stenfors pitää itseään nykyisin amatöörimuusikkona ja keikkailee satunnaisesti.


title: Jan Stenfors

text: Jan Markus Stenfors syntyi Harry ja Virpi Stenforsin keskimmäisenä lapsena Helsingissä 27. helmikuuta 1963. Perheen esikoinen oli Nils ja kuopus Frej. Kun Jan eli "Nasse" oli 8-vuotias, perhe muutti Sipooseen. Vaikka kotitalon seinät olivat täynnä kitaroita ja muita soittimia, aloitti Stenfors kitaransoiton vasta 12-vuotiaana. Harjoittelutuokiot kestivätkin aamusta myöhään iltaan. Musikaalisessa Stenforsin perheessä veli Frej soitti rumpuja ja Nils bassoa.


title: Jan Stenfors

text: Eräänlaisen "rockherätyksensä" Stenfors koki 9-vuotiaana Eriksnäsin talleilla saatuaan ratsastustoveriltaan lainaksi CCR:n Cosmo's Factory-LP:n, jolla oli kappale "Up Around The Bend". Kyseinen kappale oli myöhemmin ensimmäisiä Stenforsin opettelemia ja siitä tehtiikin myöhemmin Hanoi Rocksin kansainvälisesti ja kaupallisesti menestynein single Up Around The Bend. Hanoi Rocksin aikana Stenfors eli Suicide vastasi kappaleen soolokitaraosuuksista.


title: Jan Stenfors

text: Myöhemmin teini-iässä Stenfors koki "punkherätyksen" muun muassa The Clashin kautta.


title: Jan Stenfors

text: Jan Stenfors tapasi syksyllä 1976 koulussaan Östra Svenska Läroverketissä eli Botby Högstadieskolanissa ruotsinsuomalaisen samanikäisen paluumuuttajan Antti Hulkon. Alussa Stenforsia harmitti, että kouluun oli tullut toinen "kilpailijakitaristi". Kuukausiliitteen haastattelussa Stenfors ilmaisi asian näin: Pian he kuitenkin ystävystyivät ja Stenfors, jota oli aina kutsuttu Nasseksi, tutustui Hulkon kanssa kulkiessaan helsinkiläisiin muusikoihin, kuten Maukka Perusjätkään ja Ralf Örniin. Samoissa piireissä hän tutustui myös Matti "Makke" Fagerholmiin. Koulu jäi pahasti kesken kitaraa soitellessa ja lintsatessa. Janin isä, Harry Stenfors, oli myös samaisen koulun rehtori.


title: Jan Stenfors

text: Ensimmäiset levytyksensä Stenfors teki, kun Hulkko lähti takaisin Ruotsiin jättäen yhtyeensä Briardin kitaristin paikan Stenforsille. Stenfors soitti Briardin viimeisellä levyllä, singlen "Rockin' on the Beach / Miss World" B-puolella. Hän soitti myös Miettisen "Hilse"-LP:llä kappaleessa "Philosophy".


title: Jan Stenfors

text: Matti Fagerholm ja Jan Stenfors perustivat Hanoi Rocksin Herttoniemen vanhalla ruotsalaisella kansakoululla Pelle Miljoona & 1980:n "Viimeinen syksy" -albumin julkaisutilaisuudessa lokakuussa 1979. Toiseksi kitaristiksi he pyysivät Stefan Piesnackin. Yhtyeeseen kuuluivat myös basisti Peki Sirola ja rumpali "Nedo". Piesnack oli erotettu juuri aiemmin Pelle Miljoona & 1980:sta huumesekoilujensa vuoksi. Yhtyeen nimeksi tuli Hanoi Rocks. Tämä kokoonpano soitti Ämy-festivaaleilla, Latosaaressa ja Tavastialla. Hanoi Rocksin taustavaikuttajana toiminut, nimensä "Andy Suicideksi" muuttanut Hulkko nimesi Stenforsin "Nasty McCoyksi". Kun kokoonpanon yhteistyö ei toiminut ja poliisin huumeryhmä pidätti Piesnackin, yhtye tuli tämän muotoisena tiensä päähän. Syksystä 1980 Sami Takamäki ja Antti Hulkko jättivät menestyneen Pelle Miljoona Oy:n ja perustivat uuden Hanoi Rocksin Stenforsin sekä nimensä Michael Monroeksi muuttaneen Matti Fagerholmin kanssa. Hulkko ja Stenfors vaihtoivat samoihin aikoihin keskenään toistensa taiteilijasukunimiä, joten heistä tuli Andy McCoy ja Nasty Suicide.


title: Jan Stenfors

text: Hanoi Rocks siirtyi ensin Tukholmaan ja sieltä myöhemmin Lontooseen, josta tuli yhtyeen uusi kotikaupunki. Lontoossa yhtye tutustui rockin rinnakkaisilmiöihin, kuten vapaaseen seksiin, huumeisiin ja alkoholiin. Erityisesti Andy McCoy ja Nasty Suicide kunnostautuivat huumesekoiluissa ja rankassa rock and roll -elämäntavassa. Suiciden elämä meni vuosina 1982–1983 niin lujaa, että hänen yhtyeestä erottamistaan mietittiin kesällä 1982. Samoihin aikoihin Suicide oli kuolla lontoolaisen ravintolan vessassa ilmeisesti huumeiden yliannostukseen. Alkuvuodesta 1983 Suicide heittäytyi pää edellä portaat alas rumpali Razzlen niskaan ja mursi jalkansa. Huhtikuussa 1983 hän pääsi otsikoihin hajotettuaan Tel Avivissa hotellihuoneen ja viskeltyään sen kalustoa parvekkeelta. Heinäkuun puolessa välissä 1983 yhtye joutui käyttämään muutamalla keikalla varakitaristia Suiciden sairaalahoidon vuoksi. Suiciden munuaiset ja muu ruumis pettivät eräillä rock-festivaaleilla hänen nautittuaan neljä-viisi päivää yhteen menoon amfetamiinia, heroiinia, kokaiinia, hasista sekä kaksi pullollista viinaa ja eri särkylääkkeitä sekaisin. Hän kävi erittäin lähellä kuolemaa ja joutui dialyysihoitoon.


title: Jan Stenfors

text:
Hurjapäisenä kitaristina Suicide tuli lähinnä tunnetuksi tiedotusvälineissä enemmän pidätyksistään ja sekoiluistaan kuin taidokkaasta kitaransoitostaan. Erityisesti musiikkilehdet kirjoittivat mielellään juttuja Nasty Suiciden edesottamuksista varsinkin silminnäkijätarinoiden pohjalta. Erityisesti kevät-kesällä Melody Maker-lehdessä Nasty Suicide alkoi esiintyä tämänkaltaisissa pikku-uutisissa:
Vuonna 1983 Nasty Suicide vieraili myös muiden yhtyeiden ja artistien levyillä yhdessä muiden Hanoi Rocksin jäsenien kanssa. Suicide oli mukana Johnny Thundersin "Que Sera, Sera" -albumilla yhdessä McCoyn ja Monroen kanssa, sekä levytti Monroen, McCoyn, Sam Yaffan ja Razzlen kanssa albumin "Fallen Angels" yhdessä Knoxin kanssa.


title: Jan Stenfors

text: Razzlen kuolema oli kuolettava isku koko Hanoi Rocks -yhtyeelle. Se koski erityisesti Suicideen, joka oli ollut Razzlen kämppäkaveri. Razzlen kuoleman jälkeen Suicide muutti McCoyn luo asumaan, koska ei pystynyt enää asumaan samassa Lontoon asunnossaan ilman Razzlea. Helsingin uudenvuoden 1985 keikan jälkeen basisti Sam Yaffa ilmoitti eroavansa yhtyeestä. Parin eri kokoonpanokokeilun jälkeen Michael Monroe erosi yhtyeestä kesäkuun 1985 puolessa välissä jättäen jäljelle alkuperäisjäsenet McCoyn ja Nasty Suiciden sekä viimeiset uudet jäsenet, Terry Chimesin ja Timo Kaltion. Kaltion korvasi vuoden 1986 alusta lähtien Dave Tregunna. Hanoi Rocksin viimeinen kokoonpano jatkoi Cherry Bombz -nimisenä yhtyeenä vuosina 1985–1986 Suiciden ja McCoyn johdolla. Cherry Bombz sai maailman lehdistössä ja televisiolähetyksissä lähes yhtä paljon huomiota kuin Hanoi Rocks, mutta suuret unelmat ja odotukset jäivät toteutumatta. 26. heinäkuuta 1985 Apu uutisoi Suiciden menneen naimisiin Simone Liannen kanssa. Nasty ja Simone Suiciden avioliitto kesti vuodesta 1987 1990-luvun alkuvuosille asti. Vielä marraskuussa 1991 ilmestyneessä Cheap and Nastyn "Beautiful Disaster" -albumissa mainitaan Simone Suicide, joka on myös sanoittanut albumin kappaleen "Queen Bee". Häissä olivat muun muassa silloiset Cherry Bombzin jäsenet. Vanha yhtyekaveri ja ystävä Michael Monroe ei ollut läsnä. Myöhemmin Suicide on sanonut tämän avioliiton olleen epäonnistunut ja typerä ajatus. Stenfors ei itse asiassa pitänyt vaimostaan, kuten eivät myöskään vanhat Hanoi Rocksin jäsenet. Vuonna 1986 McCoy ja Suicide tekivät nimellä The Suicide Twins akustisen albumin "Silver Missiles And Nightingales", jota pidetään hyvänä osoituksena kaksikon soittotaidoista ja McCoyn sävellyskyvyistä. Albumin jälkeen The Suicide Twins keikkaili, mutta duo oli menestykseltään jonkinasteinen fiasko. The Suicide Twinsin ajaksi Suicide muutti nimensä "Nasty Superstariksi". Nasty Suicide hermostui uhoilevaan Andy McCoy'hin ja erotti tämän duosta tammikuussa 1987. Sitten Suicide aloitti yhteistyön vanhan Hanoi Rocks -basisti René Bergin kanssa. McCoy–Monroe-yhteistyö oli loppunut jo Hanoi Rocksin hajoamiseen, mutta nyt McCoy–Suicide-yhteistyökin loppui. McCoy aloitti lehdistössä parjauskampanjan vanhaa ystäväänsä kohtaan katkeroituneena. Tällöin jo noin 10 vuotta kestänyt ystävyys ei päättynyt, mutta Suicide ei enää halunnut työskennellä McCoyn kanssa.


title: Jan Stenfors

text: Vuonna 1987 Nasty Suicide perusti yhtyeen nimeltä GangBangBand yhdessä Rene Bergin kanssa. Yhtye julkaisi 12-tuumaisen EP:n ""GangBang / Are You Lonesome Tonight / Wet Dream / Lucille 12"". Suicide riitautui yhtyeensä kanssa ja poistatti nimensä kannesta. Tätä päätöstä hän myöhemmin katui, mutta ei saanut nimeään enää takaisin ennen painoon menoa.


title: Jan Stenfors

text: McCoysta erotessaan Nasty Suiciden elämä ja muusikkoura oli pahasti hakoteillä. Vuonna 1987 Nasty Suicide oli ainut Hanoi Rocksin jäsen joka oli jäänyt Sohon alueelle Lontooseen. Sam Yaffa, Michael Monroe ja Andy McCoy olivat jo poistuneet Yhdysvaltoihin. Suicidella oli Terry Chimesin kanssa demotasolle jäänyt yhtye "Wyrd Things", jonka nimi ja kokoonpano muuttui monta eri kertaa, ensin "West End Central"ista ja "Soho Vulture"sta. Suomalaisetkin musiikkilehdet käyttivät Suiciden ja Bergin yhtyeiden nimiä sekaisin. Suiciden omien sanojen mukaan Soho Vultures ja Weird Thing olivat "kaksi epäprofessionaalista bändiä, joiden kanssa sai hävetä silmät päästään lavalla".


title: Jan Stenfors

text: Elämä Lontoossa oli rankkaa. Suicide eli köyhyydessä vailla minkäänlaisia tuloja. Hän sai vain 30 puntaa viikossa ja "National Health"ilta uudet tekohampaat. Suicide oli Hanoi Rocksin ja Cherry Bombzin aikana saanut koko ajan jatkuvaa kuukausituloa ja levyistäkin palkkioita, mutta nyt niitä ei tullut. Suicide oli onnistunut tuhlaamaan säästönsä ja omaisuutensa alkoholiin, heroiiniin ja kokaiiniin. Olot kärjistyivät myös avioelämässä, kun hän päihtyneenä mursi vaimonsa kylkiluita. Kuitenkin hän oli tällöin ollut huumeista erossa jo jonkin aikaa, mutta ryyppäsi edelleen rankasti. Vuodet 1986–1987 kuitenkin pakottivat Suiciden kehittymään muusikkona ja opettelemaan enemmän sävellystä ja sanoittamista. Hän oli aiemmin soittanut pääasiassa vain muiden tekemiä kappaleita. Hän oli jo Cherry Bombzissa opetellut laulamaan kokonaisia kappaleita (Suicide lauloi Cherry Bombzin keikoilla usein kappaleen Travelin' Band) ja jatkoi laulun harjoittelua vuonna 1987. Kuitenkin vielä René Bergin kanssa tehdyissä yhtyeprojekteissa Berg lauloi suurimman osan kappaleista Suiciden laulaessa vain taustoja.


title: Jan Stenfors

text: Talvella 1989 Michael Monroe pyysi Nasty Suicidea tulemaan New Yorkiin nauhoittamaan ja tekemään kappaleita hänen toiselle sooloalbumilleen "Not Fakin' It". Albumin suurin hitti ja paljon mainetta saanut kappale oli "Dead, Jail Or Rock N' Roll", jonka toinen tekijä oli Nasty Suicide yhdessä Little Stevenin kanssa. Nasty Suicide soitti albumilla sekä oli tekemässä myös kappaletta "Smoke Screen". Vuosina 1989-90 Suicide esiintyi muutamaan kertaan myös Monroen kiertuebändin kanssa. Monroe oli Hanoi Rocksin hajoamisesta asti korostanut lehdistössä Nasty Suiciden olevan hänen paras ystävänsä ja McCoy-Suicide-yhteistyön hajottua Monroe halusi tarjota ystävälleen töitä.


title: Jan Stenfors

text: New Yorkista Suicide siirtyi tämän jälkeen Suomeen kirjoittamaan ja säveltämään kappaleita uutta suunnittelemaansa Cheap and Nasty -yhtyettä varten. Suomesta Suicide siirtyi Lontooseen, josta hän matkasi edelleen Los Angelesiin. Los Angelesissa hän tapasi soittamisen jo kertaalleen jättäneen kitaristin Timo Kaltion, jolle hän ilmoitti tämän liittyvän yhtyeeseensä. Samoin hän tapasi hajonneen "The Unforgiven"-yhtyeen basistin Mike Finnin ja rumpali Les Riggsin. Suicide kokosi ympärilleen yhtyeen, jossa hän oli laulaja ja kappaleiden pääasiallinen tekijä. Yhtye piti majapaikkanaan "Silver Lake"n meksikolaisaluetta eteläisessä Los Angelesissa. Ensimmäinen kokoonpano ehti tehdä muutamia keikkoja Kaliforniassa.


title: Jan Stenfors

text: Yhtyeellä oli kuitenkin uusi kokoonpano jo 1990. Viranomaisille selvisi, ettei Nasty Suicidella ollut maassa työlupaa. Suicide karkotettiin maasta Lontooseen, jonne Kaltio ja Riggs kuitenkin seurasivat perässä. Mike Finn ei kuitenkaan päässyt lähtemään ja hänen tilalleen otettiin UK Subsin Alvin Gibbs. Näin ollen hyvin alkanut Cheap and Nasty pelastui. Isossa-Britanniassa yhtye sai lehdissä hyviä arvosteluita ja yhtyeen uusi kokoonpano oli sekä vakaa että toimiva. Marraskuussa 1991 ilmestyi ensimmäinen albumi "Beautiful Disaster".


title: Jan Stenfors

text: 1990-luvulle tultaessa Suicide oli raitistunut ja pääsi eroon huumeista sekä alkoholista pienistä retkahduksista huolimatta. Vanhassa Hanoi Rocks -seurassa ja Lontoon muusikkopiireissä raitistuminen ei ollut mahdollista. Los Angelesissa käytettiin heroiinia aika yleisesti ja Suicide retkahti uudelleen useasti. Hän kuitenkin aloitti Los Angelesissa hoidon ja pyrki eroon epäterveellisistä elämäntavoistaan. Lontoossa karkotuksen jälkeen hän harjoitti myös mielensä hallintaa zenbuddhalaisuuden avulla ja aloitti taekwondon ja zenbuddhalaisen kamppailulajin shorinji kempon. Suicide aloitti zeniläisyyden ja intialaisen buddhalaisuuden opiskelun Lontoon "The Friends of the Western Buddhist Order" -yhteisössä, joka on läntisen maailman buddhalaisten keskusjärjestö. Suicidea ei kiinnostanut niinkään gurut tai syvä uskonnollisuus, vaan halusi löytää rauhoittumisella ja mietiskelyllä rauhan sekavan rock-elämän jälkeen. Elämänmuutos näkyi siinä, kun kiertueilla yhtyetoverit ryyppäsivät alkoholia hotellin baarissa, Suicide mietiskeli hotellihuoneessaan tai teki ruumiinharjoituksia.


title: Jan Stenfors

text: Cheap and Nasty kierteli ympäri Eurooppaa ja Japania. Japanin pääkaupunkiin Tokioon Suicide muutti talvella 1994 uuden vaimonsa, suomalaisen Tina Finnin perässä. Finniin hän oli tutustunut Tokiossa tämän toimiessa Cheap and Nastyn Japanin-kiertueen promoottorina. 21. huhtikuuta Cheap and Nastyn toinen levy "Cool Talk Injection" julkaistiin Japanissa. Vain viikko albumin ilmestymisen jälkeen Nasty Suicide ilmoitti eroavansa yhtyeestä.


title: Jan Stenfors

text: Nasty Suicide, Michael Monroe ja Sam Yaffa soittivat kesällä 1994 yhdessä vanhan hyvän ystävänsä Johnny Thundersin muistolevyllä "I Only Wrote This Song For You". Monroe oli kysellyt Suicidea jo kauan menestysyhtyeeseensä Demolition 23:een, mutta Suicide ei halunnut jättää Lontoossa tukikohtaansa pitävää Cheap and Nastya. Lopulta Suicide vastasi elokuussa 1994 myöntävästi Michael Monroen kutsuun tulla mukaan Demolition 23:een, kun yhtyeen alkuperäinen kitaristi Jay Hening ei päässyt Euroopan ja Japanin kiertueille murrettuaan reisiluunsa. Helsingin Tavastia-klubin keikkojen jälkeen 12. elokuuta 1994 pidetyssä lehdistötilaisuudessa Nasty Suicide ilmoitti olevansa yhtyeen virallinen jäsen, muiden muassa Michael Monroen suureksi ja iloiseksi yllätykseksi. Hän kuitenkin riitautui Monroen kanssa alkuvuodesta 1995, kun Monroen heiluttelema mikrofoniteline osui Suiciden kitaraan.


title: Jan Stenfors

text: Vuonna 1995 Suicide jätti Demolition 23:n ja aloitti opinnot Käpylän kansainvälisessä lukiossa Helsingissä. Kansainvälisen lukion hän valitsi koska englanti oli vuosien varrella muodostunut hänen pääkielekseen. Hän myös muutti Puotilaan samaan vanhaan lapsuutensa kerrostaloon, mutta viereiseen portaaseen. Puotilasta hän muutti vuoden 2003 jälkeen kotiseudulleen Sipooseen. Suicide muutti nimensä takaisin Jan Stenforsiksi kyllästyttyään rock-elämään. Hän teki vielä viimeisen levynsä "Vinegar Blood", jolla soittivat hänen veljensä, isänsä ja Sam Yaffa. Levyn suurin hitti oli kappale "Bullet Train" joka sittemmin julkaistiin "Hanoi Rocks 4CD Box" -kokoelmalla. Stenfors teki muutamia soolokiertueita Suomessa ja Japanissa vuonna 1997. "Jan Stenfors & Puka Oinonen Duo" teki kiertueen vuosina 1996–1997. Keväällä 1998 Stenfors kirjoitti ylioppilaaksi viidellä laudaturilla ja suomen kielen magnalla. Stenforsin kirjoittaessa vanha laudatur-arvosana oli jo jaettu kahtia: alempaan eximiaan ja ylempään laudaturiin, joten Stenforsin ylioppilastodistus oli erinomainen. Suomen kielen arvosanan "magna" Stenfors kirjoitti suomen äidinkielenään siitä huolimatta, että hänen äidinkielensä on ruotsi. Hän pääsi ylioppilaana rehtori-isänsä suosituksilla matematiikan ja kemian sijaisopettajaksi vanhaan kouluunsa Botby Högstastadiesskolaniin, jossa ystävyys ja yhteistyö Antti Hulkon kanssa oli alkanut. Tämän jälkeen hän suunnitteli eläinlääkärin uraa, mutta pyrkikin farmasian laitokselle jonne hän pääsi sisään toiseksi parhaimmilla pisteillä syksyllä 1998. Hän keskittyi opintoihinsa ja valmistui farmaseutiksi. Peruskoulun jälkeen Suicide oli aikanaan päässyt Haikon kartanon kokkikouluun, mutta sen aloittaminen oli jäänyt Hanoi Rocksin ja Tukholmaan muuton takia.


title: Jan Stenfors

text: Stenfors on tutkinut myrkkyjen ja huumausaineiden vaikutusta aivoihin sekä keskushermostoon. Hän on myöntänyt kiinnostuksen johtuvan nuoruuden kokeiluista ja on sanonutkin, että ennen hän tutki myrkkyjä "in vivo" (elämässä) ja nyt "in vitro" (koeputkessa). Syksyllä 1999 hän sai Tinan kanssa tyttären, joka sai nimekseen Jasmin Josefina. Samana syksynä hän haki proviisorilinjalle, josta valmistui proviisoriksi syksyllä 2003. 8. toukokuuta 2003 matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan tiedekuntaneuvosto nimitti hänet yhdessä kolmen professorin kanssa jäseneksi Helsingin farmakologian laitoksen toimikuntaan, joka valitsi seuraavan farmakologian ja lääkekehityksen professorin.


title: Jan Stenfors

text: Stenfors esiintyi 31. joulukuuta 2003 uudelleen syntyneen Hanoi Rocksin kanssa Turun Caribiassa, mutta ihailijoiden pettymykseksi hän ilmoitti tämän olevan vain palvelus vanhoille Hanoi Rocks -yhtyekavereilleen, jotka olivat jääneet ilman toista kitaristia Costello Hautamäen erottua Hanoi Rocksista juuri ennen kyseistä keikkaa. Soittaessaan monta vanhaa Hanoi Rocks-klassikkoa Stenfors tuli soittaneeksi käytännössä puolet keikasta. Keikan lopuksi liikuttunut Michael Monroe oli todennut vanhaan ystäväänsä viitaten: ""Wouldn’t it be great if Nasty joined us?"" ("Eikö olisikin hienoa, jos Nasty liittyisi meihin?")


title: Jan Stenfors

text: Elokuun 2006 Me-lehdessä Hanoi Rocksin entinen manageri ja tunnettu musiikin monitoimimies Jone Nikula kertoi haastattelussaan, että Jan Stenfors viimeistelee väitöskirjaansa. Hän kertoi väitöskirjan olevan Stenforsin mukaan valmis loppuvuodesta 2006, mutta tällä hetkellä (2008) väitöskirja ei ole vielä valmistunut. Tosin 7. joulukuuta 2007 Lähiradion haastattelussa Sam Yaffa sanoi, että "Nasse" kirjoittaa parhaillaan koko ajan väitöskirjaansa "Suomen medikaaliseen journaliin" ("Finnish Medical Journal"). Stenfors ilmeisesti siis julkaisee koko ajan väitöskirjaansa, mutta artikkelimuodossa lääketieteellisessä lehtijulkaisussa.


title: Jan Stenfors

text: Stenfors muutti perheensä kanssa kevättalvella 2005 Vihtiin ja aloitti syyskuussa 2007 Espoossa sijaitsevan rinnakkaislääkkeitä valmistavan Ratiopharmin palveluksessa Pohjoismaiden ja Baltian rekisteröintiosastolla Ruotsin asioista vastaavana rekisteröintipäällikkönä ("Regulatory Affairs Manager"). Rekisteröintipäällikkö valvoo lääkevalmisteen kaikkia vaiheita sen rekisteröinnistä sen myyntiluvan lakkauttamiseen asti. Lisäksi Ruotsin rekisteröintipäällikkö pitää yhteyttä Ruotsin lääkevalvontaviranomaisiin ja vahvistaa, että Ratiopharmin valmistamat rinnakkaislääkkeet ovat lääkeosiltaan ja -tehoiltaan vastaavia kuin alkuperäisetkin. Stenfors kuitenkin erosi loppuvuodesta 2007 tästä työtehtävästä siirtyen työskentelemään Suomen rekisteröintiryhmään. Hakuajan Ruotsin asioista vastaavan rekisteröintipäällikön tehtäviin ilmoitettiin päättyvän 11. tammikuuta 2008.


title: Jan Stenfors

text:
Muusikko-Stenfors esiintyy edelleen, mutta lähinnä vain vierailevana yllätysartistina silloin tällöin. Esimerkiksi 27. heinäkuuta 2005 Jan Stenfors esiintyi vanhojen ystäviensä Dave Tregunnan ja Timo Kaltion brittiläisen Void-yhtyeen kanssa ”Tavastia-klubin pikkulavalla” Semifinal-klubissa, jossa esiintyvät hieman vähemmän tunnetut yhtyeet. Vuonna 1990 perustettu yhtye on nykyään nimeltään "Transystem V".
Viime vuosina Stenforsin esiintyminen keikoilla kuitenkin on tihentynyt. Huhtikuussa 2009 Stenfors kävi vierailemassa Hanoi Rocksin jäähyväiskeikoilla Tavastialla kolmena päivänä. Tätä ennen hän oli vieraillut "uuden" Hanoi Rocksin keikalla vain vuonna 2003 Turun Karibiassa Costellon lähdettyä yhtyeestä. Kesällä 2009 esiintyi Stenfors, Puka Oinonen & Päivi Pousar-Pilvi Trio kesätapahtumissa esimerkiksi Sipoon Simsalön "Midnight Sun Guitar Festival" kitarafestivaalilla 30. heinäkuuta 2009.


title: Jan Stenfors

text: Stenfors vieraili myös Michael Monroe -yhtyeen keikoilla huhtikuun alussa 2010 Tavastialla samaan tapaan kuin vuosi aiemmin. Vuoden 2010 Ankkarokissa Nasty Suicide korvasi Michael Monroen koko keikan ajan yhtyeen kitaristia Steve Contea, joka perhesyistä oli joutunut lähtemään takaisin Yhdysvaltoihin. Kyseessä oli ensimmäinen kerta 15 vuoteen kun kolmikko Monroe, Yaffa ja Suicide soittivat koko keikan yhdessä.