title: Koraani

text: Islamilaiset lähteet antavat suurta painoa Koraanin suulliselle perinteelle, jonka uskotaan säilyneen muuttumattomana Muhammadin ajasta lähtien. Tätä muuttumattomuutta lienee liioiteltu, sillä suullinen perinne on säilynyt yksittäisinä ilmestyksinä. Suullinen perinne ei yleisesti ottaen säilytä tekstiä sanatarkasti vaan suulliseen muotoon sopivina lauseina ja juonitiivistelminä.


title: Koraani

text: Toisaalta uskonnollisen tekstin sanatarkka opettelu lienee ollut tärkeämmässä asemassa kuin muun tekstin. Samaten suullinen perinne on valvonut ilmestyksiä, joten ne eivät päässeet mielivaltaisesti muuttumaan.


title: Koraani

text: Oppi Koraanin jakeiden kumoamisesta (نسخ, naskh) käsittää Koraanin sisältämien ristiriitaisten käskyjen keskinäistä suhdetta siten, että vanhemmat käskyt kumotaan uudemmalla tekstillä. Oppi perustuu käsitykseen, että Koraanin ei tarvitse olla joka kohdasta täydellisen ristiriidaton, sillä Jumala voi aina muuttaa tai kumota, mitä hän muslimeille ilmoittaa. Vaikka Koraanissa suurat eivät olekaan aikajärjestyksessä vaan pituusjärjestyksessä, islamilainen teologia jakaa Koraanin Mekan ja Medinan kauden suuriin. Medinan kauden suurat ovat myöhempiä, joten kumoamisen tullessa kyseeseen Medinan kauden suurat hallitsevat, ja Mekan kauden suurat väistyvät, milloin jakeiden välillä havaitaan ristiriita. Tämän karkean jaon lisäksi myöhemmin on päätelty, missä järjestyksessä eri suurat on ilmoitettu, ja siten kumoamiseen on saatu lisää tarkkuutta. Harvinaisempi tapaus on lukemisen kumoaminen. Tämä tarkoittaa tilanteita, joissa Jumala antoi jakeet, mutta ne unohtuivat yhteisöltä ja sitä kautta Koraanista.


title: Koraani

text: Islamilaisessa lähdeaineistossa on viitteitä siitä, että Koraaniin periaatteessa kuuluvia tekstejä olisi jäänyt pois. Tunnettu tapaus on kivitysjae, jonka muisti ainoastaan kalifi Umar, mutta Koraanin kokoamiskomitean edellyttämiä muita todistajia ei löytynyt. Jakeen mukaan täysi-ikäinen aviorikoksen tekijä voitiin kivittää. Samaten Koraanista jäi pois muitakin vain yhden muslimin muistamia yksittäisiä jakeita.


title: Koraani

text: Šiialaisten suhtautuminen Koraaniin on ollut kaksijakoista. Yhtäältä ulospäin on puolustettu Koraanin yhtenäisyyttä ja aitoutta. Toisaalta taas Koraanin teksti ei anna tukea šiialaisten imaami-opille eikä profeetan vävyn, Ali ibn Abi Talibin asemalle Muhammadin seuraajana. Tästä syystä kalifi Uthmanin kokoamaa Koraania on epäilty ja syytetty tahallisesta vilpistä. Tosin syytökset eivät ole johtaneet mihinkään toimiin Koraanin suhteen, vaan šiialaiset lukevat samaa kirjaa kuin sunnalaisetkin. Vain muutamassa yksittäistapauksessa, väliaikainen avioliitto ja rituaalinen puhdistautuminen, tulkintaerimielisyydet ovat vaikuttaneet šiialaisten lainkehitykseen.


title: Koraani

text: Islamilaisessa perimätiedossa on myös kertomuksia ihmisten vaikuttamisesta Koraanin tekstiin. Erään kertomuksen mukaan Muhammad saneli kirjurilleen suuraa kirjoitettavaksi ja piti tauon sanelussa. Kirjuri Abdullah kiirehti ehdottamaan jakeen 23:14 loppuosaksi: "Siunattu olkoon Jumala, paras Luoja". Muhammad hyväksyi sanat todeten ilmestyksen kuuluneen juuri niin. Tarina jatkaa myös, että kirjuri kääntyi pois islaminuskosta.


title: Koraani

text: Kuuluisin kohta on perimätiedon kertoma, suuran 53 (Tähden suura) ”Saatanalliset jakeet”. Suuran jakeiden 19–20 jälkeen olisi tullut teksti: ”Ne ovat ylhäisiä kurkia, joiden voi toivoa toimivan välittäjinä.” Ilmestyksessä siis ylistettiin Mekassa palvotun kolmen jumalattaren (Allat, al-Uzza, Manat) asemaa. Perimätiedon mukaan tämä jae lähensi hetkellisesti Muhammadia ja Mekan aristokratiaa. Pian kuitenkin Muhammad sai uuden ilmoituksen, että Saatana oli päässyt jakeen ilmoituksen sekaan ja Jumala korjasi oikean jatkon.


title: Koraani

text: Wahhabismia kannattavassa Saudi-Arabiassa Koraaneihin tehdään painotaloissa lisäyksiä.


title: Koraani

text: Pieni osa Koraanin historiallis-kriittisistä tutkijoista esittää, että Koraanin teksti ja kieli olisi alun perin ollut yhdistelmä arameaa ja klassista arabiaa. Tämä selittäisi heidän mukaansa Koraanin kielen ja tulkintapojen vaikeuden.


title: Koraani

text: Koraani jakautuu 114 suuraan eli lukuun. Suurat vastaavasti jakautuvat jakeisiin (aya). Koraanin suurat on järjestetty kutakuinkin pituuden mukaan. Lyhyttä ensimmäistä suuraa, Avauksen suura, seuraa Koraanin pisin suura, Lehmän suura, jossa on kaikkiaan 286 jaetta. Viimeinen, Ihmisten suura käsittää vain 6 jaetta. Koraanin pitemmät suurat eivät muodosta yhtäjaksoisia kertomuksia vaan ne koostuvat hyvinkin erilaisista katkelmista.


title: Koraani

text: Ikäjärjestys kulkee pääosin takaperoisesti siten, että Koraanin lopussa olevat lyhyemmät suurat ovat vanhimpia ja etuosassa olevat pidemmät suurat nuorimpia. Tästä syystä Koraanin painoksissa on yleensä jokaisen suuran alussa merkintä, onko se Mekan (vuodet 610–622) vai Medinan (vuodet 622–632) aikakaudelta.


title: Koraani

text: Suurat ovat kirjoitettu ns. riimiproosalla, joka ei ole runoutta mutta jota rytmittävät jakeen loppuun osuvat riimit eli loppusoinnut. Tyyli oli Muhammadin aikana varsin tyypillinen uskonnollisten ja runollisten tekstien tehokeino. Rytmillisyys helpottaa myös ulkoa muistamista. Riimitys tekee Koraanin kääntämisen muille kielille erityisen vaikeaksi. Suurat ovat saarnaavia ja mahtipontisia, joten ne sopivat niin itsekseen luettaviksi kuin julkisissa rukouksissa ääneen kuulutettaviksi.


title: Koraani

text: Koraanin suurille on annettu jälkikäteen nimet, ja tämän vuoksi niissä esiintyy jonkin verran vaihtelua. Suurat ovat saaneet nimensä joko tärkeimmän asiasisältönsä tai useimmiten tekstissä esiintyvän sanan mukaisesti. Islamilaisissa maissa on tavanomaista viitata suuraan sen nimellä, kun vastaavasti länsimaissa niihin viitataan numeroilla.


title: Koraani

text: Koraanin suurat käsittelevät usein keskenään samoja asioita. Toistuvana teemana kirjassa on, että oikein uskovat pääsevät kuoltuaan paratiisiin ja epäuskoiset joutuvat helvettiin. Koraanissa myös annetaan paikoin yksityiskohtaisia kuvauksia helvetissä odottavista kärsimyksistä. Koraanin suurista löytyy toistuvien teemojen lisäksi historiallista materiaalia, joka on osittain yhteneväistä Raamatun kertomusten kanssa.


title: Koraani

text: Kaiken alku noudattelee Raamatusta tuttua kaavaa, jossa maailma luotiin kuudessa päivässä. Jumala loi Aadamin ja hänen vaimonsa Eevan savesta ja yhdestä sielusta. Kaikkeus rakentuu helvetistä ja seitsemästä taivaasta.


title: Koraani

text: Koraanin mukaan olevaiset olennot voidaan jakaa viiteen ryhmään: Jumala, enkelit, džinnit, ihmiset sekä muu luomakunta. Jumala on selkeästi monoteistinen ja hänellä on 99 nimeä. Enkelit ovat Jumalan sanansaattajia. Paholainen vastaavasti viettelee ihmisiä pahaan.


title: Koraani

text: Muhammadin elämän aikana Arabian niemimaalla asui 600-luvun alussa niin juutalaisia kuin kristittyjäkin. Hän oli epäilemättä tutustunut näihin monoteistisiin uskontoihin jo varhain. Muhammadin tehtävä ei ollut kumota näitä uskontoja, vaan puhdistaa ne alkuperäiseen muotoonsa. Hänelle oli vain ajan kysymys, koska juutalaiset ja kristityt kääntyisivät islaminuskoon. Mekassa ei asunut merkittävää juutalaista tai kristittyä väestöä.


title: Koraani

text: Tilanne muuttui Medinaan muuton jälkeen, jossa asui merkittävä juutalaisväestö. Mekan ja Medinan kauden alussa ilmestykset suhtautuivat positiivisesti juutalaisuuteen ja kristinuskoon.


title: Koraani

text: Muhammadin pettymykseksi juutalaisväestö ei hyväksynyt uutta uskontoa, joten tuloksena oli välirikko. Tämä näkyi myös ilmestyksissä, joissa alettiin tehdä pesäeroa juutalaisiin ja kristittyihin.


title: Koraani

text: Islamin puhdas monoteismi esitettiin ilmestyksissä vastakohtana kristinuskon kolminaisuusopille. Myös juutalaisia syytettiin Uzairin palvomisesta Jumalan poikana. Uzair tarkoitti mahdollisesti Esraa.


title: Koraani

text: Koraanissa on vahvasti samanlaisia pakanallisia aineksia kuin juutalaisuudessa ja kristinuskossa. Islam säästi erinäisiä rituaaleja sekä teki pakanallisesta Kaaban temppelistä pyhiinvaelluspaikan. Koraanin mukaan Kaaban pyhäkön ympärikiertäminen (tawaf) ja pyhiinvaellus (hadž) ovat uskonnollista perua, ja juontavat ajalta, jolloin Abraham perusti pyhäkön yhdessä Ismaelin kanssa.


title: Koraani

text: Koraani hyväksyy raamatullisten profeettojen lisäksi joitakin Arabian niemimaalla vaikuttaneita profeettoja. Perimätieto ei kerro näistä henkilöistä mitään luotettavaa tietoa ennen islamin aikaa.


title: Koraani

text: Koraanin myöhemmät suurat sisältävät lakeihin liittyviä katkelmia. Koraani ei ole pyrkinyt luomaan yhtenäistä lakijärjestelmää, vaan se on vastannut satunnaisesti esiin tuotuihin kysymyksiin. Koraanin säädökset ovat katkelmia, eikä niitä pidä sekoittaa myöhemmin kehittyneeseen islamin lakiin, šariaan.


title: Koraani

text: Koraanissa mainitut määräykset koskevat uskonnollisia velvollisuuksia: rukousta, paastoa, almuveroa ja pyhiinvaellusta. Lisäksi Koraanissa määritellään tarkasti perinnönjakoa, avioliittoa ja avioeroa koskevat asiat. Sen sijaan muita yhteiskunnallisia asioista ei ole esitetty yhtä seikkaperäisesti. Esimerkiksi kaupankäynnistä annetaan vain yleiset ohjeet ja hallinnollisia asioita ei käsitellä ollenkaan. Myöskään Koraanin rikoslaki ei ole kovin yksityiskohtainen, vaikka esimerkiksi varkaudesta ja haureudesta määrätään rangaistukset.


title: Koraani

text: Islamin laki šaria ja sen tulkinta fiqh perustuvat Koraanin, perimätietoon eli haditheihin ja näistä johdettuihin yleisiin periaatteisiin.


title: Koraani

text: Koraanitutkimukset jaetaan karkeasti kahteen ryhmään.


title: Koraani

text: Ensimmäinen ryhmä keskittyy tutkimaan Koraania pyhänä kirjana. Se näkee Koraanin sen omassa arabialaisessa 600-luvun ympäristössä. Ryhmä nojautuu islamin varhaisimpiin opillisiin perinteisiin tafsir (tulkinta), kalam (teologia) ja fiqh (laki).


title: Koraani

text: Valtaosa länsimaisesta koraanitutkimuksesta perustuu Theodor Nöldeken vuonna 1860 ilmestyneeseen kirjaan "Geschichte des Qorans". Nöldeke jakoi suurat mekkalaisiin ja medinalaisiin sekä varhais-, keski- ja myöhäiskauden tuotoksiin.


title: Koraani

text: Nykyajan historiallis-kriittinen eli revisionistinen tutkimussuuntaus käyttää lähteinään historiallisia ja arkeologisia lähteitä pyrkiessään selvittämään Koraanin alkuperää. Tutkijoiden mukaan Koraanin yleisesti hyväksyttyä mutta vasta satoja vuosia jälkikäteen kirjoitettuihin islamilaisiin lähteisiin perustuvaa historiaa ei voida osoittaa todeksi islamin omilla varhaisilla lähteillä, ulkopuolisilla dokumenteilla tai arkeologisilla tai numismaattisilla todisteilla. Tämän koulukunnan mukaan Koraania ei laadittu vielä 600-luvun alkupuolella, vaan se koottiin yhtenäiseksi teokseksi vasta aikaisintaan 700-luvun puolivälissä vanhoista arabisoiduista juutalais-kristillisistä tekstinpätkistä, ja siinä käytetyn kielen perusteella mahdollisesti Syyriassa. Teos laadittiin tarpeesta saada kristinuskosta erkaantuneelle ja nopeasti laajoilla alueilla valta-asemaan nousseelle uudelle uskonnolle arabialainen perustaja. Historiallis-kriittinen näkökulma ei ole noussut vallitsevaksi paradigmaksi. Tutkimussuunnan yksi ongelma on, että Koraanin ja Muhammadin historiallisuuden kyseenalaistavat tutkijat joutuvat kirjoittamaan salanimillä tai elämään väkivallan ja kuoleman uhan alla.


title: Koraani

text: Muhammadin eläessä ihmiset kääntyivät ongelmatilanteissa suoraan hänen puoleensa. Muhammadin kuoltua syntyi tarve selittää ilmestyksien pohjalta kirjoitettua Koraania. Kirja on kielellisesti haasteellista ja monien osien kuten lainsäädännön osalta tulkinnanvaraista. Muhammadin jälkeen tiedetään kalifien tulkinneen tekstejä ainakin lakiasioissa. Osa varhaisista muslimeista suhtautui epäluuloisesti Koraanin tulkintaan ja katsoi, että sen selittäminen ei ole ihmisen asia. Varhaisin tunnettu historiallinen selittäjä oli Muhammadin serkku, ibn Abbas (k. 687). Hänen nimiinsä laitettiin runsaasti eksegeettistä tekstiä ja niissä korostettiin hänen sukunsa merkitystä islamin syntyvaiheissa.


title: Koraani

text: Varhaisin kirjamuodossa säilynyt tulkinta on ibn Sulaimanin (k. 765) kirja Tafsir. Vasta 800-luvulla oltiin varmemmalla pohjalla, ja seuraavalla vuosisadalla selitysteokset vakiinnuttivat asemansa. Kaikkein arvovaltaisin selitysteos on 30-osainen al-Tabarin (k. 923) kirja "Jami’ al-bayan fi tafsir al-Qur’an". Kirjassa jokainen Koraanin jae on tulkittu ja niihin on annettu eri oppineiden näkökulmat. Jokainen tiedonjyvä on lisäksi varustettu yksityiskohtaisella todistajaketjulla. Islamin varhaisvaiheiden (700–900-luvut) aikana Koraanin tulkinta oli korkeatasoista. Tämän jälkeen tulkitseminen jähmettyi ja uusilla näkemyksillä ei enää pyritty ymmärtämään Koraania vaan tarinoimaan seikkailuja. Koraanin tulkitseminen saavutti aallonpohjan 1600–1800-luvuilla, jolloin oppineet keskittyivät selittämään selitysteoksia. Uusi nousu alkoi, kun Koraania ruvettiin kääntämään ja selittämään myös tavallisille muslimeille. Nykyinen yleisin käytössä oleva versio on vuoden 1923 Kairon kuninkaallinen laitos.


title: Koraani

text: Klassisista tulkinnoista vanhempi, eksoteerinen tulkinta, pyrkii Koraanin yleiseen, kielelliseen tulkintaan. Tyypillisessä tulkinnassa edetään jakeittain ja jokainen jae selitetään erikseen. Teologisia vivahteita ei periaatteessa ole.


title: Koraani

text: Toinen klassinen tulkinta, esoteerinen tulkinta, näkee Koraanin filosofisten ja mystisten oppien lävitse. Tulkinta kertoo enemmän oppirakenteista kuin itse Koraanista. Tätä tapaa suositaan erityisesti sufilaisuudessa. Šiialaisuudessa esoteerinen tulkintatapa oli suosiossa keskiajalla, mutta nykyaikana šiialainen tulkinta ei poikkea olennaisesti sunnalaisesta.


title: Koraani

text: Koraanin käytännöllinen tulkinta sai lähtölaukauksen, kun sitä ryhdyttiin kääntämään kansankielille. Uutena ajatuksena tuotiin, että jokainen muslimi voi toimia itse tulkitsijana. Egyptiläinen Muhammad Abduh (k. 1905) liitti Koraanin nykyaikaan vastaamaan jokapäiväisen elämän kysymyksiin. Hänen mukaansa Koraanin jättämiä aukkoja ei pitänyt selittää perimätiedolla ja tarinoilla. Sen sijaan Koraani piti selittää Koraanilla eli etsiä selitys jakeiden vaikeisiin kohtiin niiden helpommin ymmärrettävistä kohdista.


title: Koraani

text: Intiassa Sayyid Ahmad Khan (k. 1898) esitti samankaltaisia ajatuksia ja tulkitsi profeetta Muhammadin kertomuksen taivasmatkasta (miraj) pelkäksi uninäyksi. Khan pyrki myös sovittamaan tieteen ja uskonnon käsitykset toisiinsa.


title: Koraani

text: Koraanin luonnontieteellisen tulkinnan mukaan kirjan ymmärtäminen on ollut mahdollista vasta nykyaikana. Jumala lähetti sanansa varhaisille muslimeille, mutta vasta tieteen kehitys on paljastanut sen merkityksen. Näkemyksen mukaan kaikki luonnontieteen tulokset löytyvät jo Koraanissa. Tulkinta on saavuttanut suurta suosiota islamilaisissa maissa.


title: Koraani

text: Arvostelijoiden mukaan tulkinta nostaa länsimaisen tieteen Koraanin totuuden mittariksi. Koraania ei tarvitse muokata tieteen mieliksi. Toisen arvostelun mukaan luonnontieteellistä tulkintaa edustavien henkilöiden oma tieteellinen näkemys on jälkijättöistä. Tiede muuttuu jatkuvasti ja voi kääntyä jopa päälaelleen, jolloin myös tulkinnan edustajien on jatkuvasti muutettava kannanottojaan. Kolmannen arvostelun mukaan luonnontieteellinen tulkinta vie lukijan harmaalle alueelle. Koraani on moraalinen ojennusnuora, ei tieteellinen oppikirja.


title: Koraani

text: Käytännöllisen tulkinnan voimahahmo, Muhammad Abduh, oli myös filologisen tulkinnan alkuunpanija. Hänen näkemyksensä mukaan perinteinen legendaverkosto tuli hylätä ja tulkita Koraania vain Koraanin kautta. Historialliskriittinen tutkimus on vaikeaa islamilaisissa maissa, kun vertaa tilannetta länsimaihin, jossa kriittinen raamattututkimus on pääosin hyväksytty jo 1800-luvulta lähtien.


title: Koraani

text: Filologisen tutkimuksen edustajan, Amin al-Khulin (k. 1966), mukaan Koraania tulisi ymmärtää, niin kuin sen ensimmäiset kuulijat – 600-luvun alun mekkalaiset ja medinalaiset – ymmärsivät sen. Koraania ei saisi lukea myöhempien aikojen ajatusten pohjalta.


title: Koraani

text: Islamilaisen käsityksen mukaan Koraani on Jumalan omaa puhetta, joten sitä ei voi kääntää muille kielille – sen sijaan tekstiä voi tulkita. Nykyisin alle 20 prosenttia muslimeista puhuu arabiaa, joten Koraania luetaan pääsääntöisesti käännösteksteinä. Koraanin teksti on vaikeaa ja monitulkintaista, joten huolellisetkin käännökset saattavat poiketa toisistaan.


title: Koraani

text: Koraania on käännetty muille kielille pian Muhammadin kuoleman jälkeen. Ensimmäinen oli Salman Al-Farasin käännös persiaksi. Ensimmäiset persian- ja turkinkieliset Koraanit kirjoitettiin siten, että alkuperäinen arabiankielinen teksti kulki tekstin ylä- tai alapuolella. Tämä tapa on vieläkin yleinen islamilaisissa maissa.


title: Koraani

text: Ensimmäisen käännöksen eurooppalaiselle kielelle teki munkki Robert of Ketton latinaksi nimellä "Lex Mahumet pseudoprophete" (”Väärän profeetta Mahometin laki). Käännös valmistui vuonna 1143 Kuningas Kaarle I:n pappi Alexander Ross julkaisi ensimmäisen käännöksen englanniksi vuonna 1649 nimellä "The Alcoran of Mahomet translated out of Arabique into French, by the Sieur Du Ryer...And newly Englished, for the satisfaction for all that desire to look into the Turkish vanities". Nykyisin lännessä yleisin Koraanin jakeiden numerointi pohjautuu saksalaisen Gustav Flügelin vuonna 1834 Leipzigissä toimittamaan laitokseen.


title: Koraani

text: Vanhin suomenkielinen käännös on suomalaisen tataarin Zinetullah Ahsen Bören kustantama Koraanin englanninkielistä teoksesta tehty laitos vuodelta 1942. Suomennos on merkitty Ahsen Bören nimiin, mutta Mikko Suikkasen pro gradun mukaan Ahsen Böre pyysi Georg Pimenoffia avuksi käännöstyöhön. Tämän jälkeen käännökset ovat tapahtuneet suoraan arabian kielestä. Vuonna 1957 suomennoksen tekivät Jussi Aro, Armas Salonen ja Knut Tallqvist. Tuorein käännös on vuodelta 1995, jonka teki Jaakko Hämeen-Anttila.


title: Koraani

text: Koraani-fundamentalismi tarkoittaa vain Koraaniin nojaavaa näkemystä islamista. Se syntyi 1800- ja 1900-lukujen välissä Intiassa ja Egyptissä uudistamaan islamia. Näkemys sai alkunsa ainakin osittain länsimaissa, kun historiallis-kriittiset tutkimukset asettivat kyseenalaiseksi hadith perimätietokokoelmien aitouden. Hadith-kokoelmat muodostavat yhdessä Koraanin kanssa Profeetan elämäntavan eli sunnan, jonka ortodoksiseen jäljittämiseen perustuu islamin pääsuuntaus sunnalaisuus.


title: Koraani

text: Vapaamielisille muslimiajattelijoille hadith-kokoelmien aitouden kyseenalaisuus merkitsi yhteentörmäystä arvomaailmoissa. Useat luopuivat islamista yhteiskunnallisen ajattelun pohjana ja jättivät käsitteen sekularisoituneen yhteiskunnan ulkopuolelle yksityisasiaksi. Toiset vastaavasti pyrkivät löytämään ratkaisun islamin sisältä.


title: Koraani

text: Nämä koraani-fundamentalistit asettivat kyseenalaiseksi sunnan aseman yhdenvertaisena Koraanin kanssa. He eivät kyseenalaistaneet Profeetan elämäntapaa eli sunnaa itseään, mutta heidän näkemyksensä mukaan Muhammadin kuoltua tästä sunnasta ei ole luotettavaa tietoa. Toisin sanoen sunnan sitovuus oli rauennut. Vastaavasti hadith-kokoelmiin perustuvaa sunnaa puolustavien mukaan Koraanin alkuperäinen merkitys jää hämäräksi mikäli sen rinnalla ei tarjota yksityiskohtaista tulkintaa ja viiteryhmää.


title: Koraani

text: Koraani on itsessään väljää ja sisältää harvemmin selkeitä käskyjä ja kieltoja. Koraani-fundamentalisteille tämä avaisi ovet dynaamiselle, väljälle islamille. Koraani näyttäisi yleiset moraaliset suuntaviivat ja kukin aikakausi sovittaisi sanoman sopivaksi nykyaikaan. Vastustajien mukaan islam on Profeetan aikana luotu muuttumaton järjestelmä ja mikä tahansa muutos olisi turmellusta.


title: Koraani

text: Koraani-fundamentalismin kukoistuskausi oli 1900-luvun alkupuolella, mutta perinteinen sunna-ajattelu säilyi muuttumattomana. Nykyään Koraani-fundamentalismilla on yksittäisiä kannattajia lähinnä länsimaissa, joissa he toimivat vailla laajempaa kannattajakuntaa.


title: Koraani

text:
Le Parisien  julkaisi huhtikuussa 2018 yli 250 ranskalaisen vaikuttajan allekirjoittaman manifestin "Manifeste «contre le nouvel antisémitisme»", jossa vaadittiin poistettavaksi Koraanista juutalaisten, kristittyjen ja islamista pois kääntyneiden rankaisuun ja tappamiseen kehottavat kohdat.
Manifestin oli laatinut Charlie Hebdon perustaja ja entinen johtaja Philippe Val ja allekirjoittajien joukossa oli mm. entinen presidentti Nicolas Sarkozy.


title: Vaihtojännite

text: Vaihtojännite on nimitys ajan suhteen vaihtelevasta jännitteestä, jonka potentiaali vaihtelee positiivisen ja negatiivisen arvon välillä. Valtakunnan sähköverkossa oleva vaihtojännite on sinimuotoista ja Suomessa sen taajuus on 50 Hz (jakson aika 20 ms). Pistorasian liittimissä on Suomessa kuitenkin 230 voltin vaihtojännite. 230 volttia on tehollisarvo, joka ei kuvaa, mitä jännite kunakin hetkenä on.


title: Vaihtojännite

text: Audiolaitteissa ilmenevillä audiosignaaleillakin on tietyt vaihtojännitearvonsa, mutta ne ovat yleensä jännitteeltään muutamia voltteja (esim. linjataso) ja muodoltaan moninaisia.


title: Tasajännite

text: Tasajännite tarkoittaa jännitettä, jonka potentiaali on ajasta riippumatta kutakuinkin sama, esim. 9 voltin pariston plusnavassa on 9 voltin tasajännite pariston miinusnapaan nähden. Esimerkiksi autojen tasavirtajärjestelmissä on kohtalaisen tasainen jännite, joka hieman vaihtelee akun kuormitus- ja varaustilanteesta riippuen.


title: Tasajännite

text: Mikäli 9 voltin paristoon ei ole kytketty mitään kuormaa, ei kulje virtaa, mutta pariston navoissa on silti 9 voltin tasajännite. Jos paristoon kytkee kuormaksi esim. lampun, alkaa virtaa kulkea, mutta jännite säilyy lähes samana. Jännitteen mittaamiseen voidaan käyttää yleismittaria.


title: Plzeň

text: Plzeň () on kaupunki Tšekin tasavallassa läntisessä Böömissä. Se on Plzeňin läänin pääkaupunki. Plzeň sijaitsee noin 90 kilometriä lounaaseen Prahasta ja siellä on noin 168 000 asukasta (2014)


title: Plzeň

text: Plzeň sijaitsee viljavalla Plzeňin tasangolla, jossa monet pienet sivujoet yhtyvät Berounka-jokeen. Sen kautta kulkee vanha kauppareitti Prahasta Baijeriin.


title: Plzeň

text: Plzeň mainitaan historiassa ensimmäistä kertaa vuonna 976 prinssi Boleslaus II:n ja keisari Otto II:n välisen sodan taistelupaikkana. Kaupunki siitä tuli vuonna 1295. Toisen maailmansodan lopussa kenraali Pattonin joukot vapauttivat kaupungin (ja läntisen Böömin), kun taas Puna-armeija saapui ensinnä muuhun osaan Tšekkoslovakiaa.


title: Plzeň

text: Plzeň on tullut kuuluisaksi pilsener-oluttyypistä, jolle kaupunki on antanut nimensä ja jossa sitä pantiin ensi kertaa. Baijerilainen panimomestari Josef Groll teki ensimmäisen erän pohjahiivaolutta vuonna 1842. Tämä olut tuli myöhemmin maailmankuuluksi nimellä pilsneri, Pilsner Urquell – tšekiksi "Plzeňský prazdroj".


title: Plzeň

text: Valdštejn-Vartenberkin aatelisperhe perusti Plzeňissä teollisuusyrityksen vuonna 1859. Kymmenen vuotta myöhemmin sen osti Emil Škoda jonka nimi säilyi konsernilla nykypäiviin asti. Ennen ensimäistä maailmansotaa Škoda valmisti tykkejä ja työllisti 35000 henkeä Plzeňin alueella. Tehtaat vaurioituivat pahoin toisessa maailmansodassa. Kommunistivallan aikana yritys kansallistettiin, 1989 siitä tuli osakeyhtiö.


title: Plzeň

text: Jääkiekkojoukkue HC Škoda Plzeň ja jalkapallojoukkue FC Viktoria Plzeň pelaavat maan pääsarjoissa.


Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut ovat yleisurheilun omat ulkoratojen maailmanlaajuiset mestaruuskilpailut, jotka järjestetään joka toinen vuosi. Järjestävänä organisaationa toimii IAAF. Yleisurheilun sisäratojen maailmanlaajuiset pääkilpailut ovat sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut. Yleisurheilun MM-kilpailut ovat monien laskentatapojen mukaan maailman kolmanneksi suurimmat urheilukilpailut, ainoastaan olympialaiset ja jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut ovat niitä suurempia. Kisat järjestettiin aluksi joka neljäs vuosi, mutta vuodesta 1991 lähtien ne on järjestetty joka toinen vuosi.


title: Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut

text: Yleisurheilun arvokilpailut järjestettiin pitkään olympialaisten yhteydessä, mutta olympialaisten lajikirjon kasvaessa tunnettiin tarvetta järjestää omat MM-kilpailut. IAAF hyväksyi omien maailmanmestaruuskilpailujen järjestämisen valtuustonsa kokouksessa Puerto Ricossa 1976. Vuonna 1978 päätettiin, että ensimmäiset MM-kisat järjestettäisiin vuonna 1983 ja maaliskuussa 1980 ensimmäiseksi kisaisännäksi valittiin Helsinki. Myös vuoden 2005 MM-kisat järjestettiin Helsingissä. Tuolloin Lontoo, jolle kisat oli jo myönnetty, ei voinut taata stadioninsa valmistumista ajoissa.


text: Suomi on kerännyt yleisurheilun MM-kisoista yhteensä seitsemän kultaa, kahdeksan hopeaa ja seitsemän pronssia eli 22 mitalia.


text: Seuraavat lajit on lisätty kisaohjelmaan:


text: Taulukko sisältää mitalit maailmanmestaruuskilpailuista 1983–2017 sekä vuosien 1976 ja 1980 kilpailuista.


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattinen liike on ekumeeninen kristillinen liike, joka on omaksunut helluntailaisuudelle tyypillisiä piirteitä. Sen opetuksessa ja jumalanpalveluksissa painotetaan armolahjojen käyttöä ja Pyhän Hengen uudistavaa vaikutusta. Sana "karismaattinen" tuleekin kreikan armolahjaa tarkoittavasta sanasta "kharismata". Karismaattinen liike ei ole keskusjohtoinen organisaatio, vaan eri yhdistysten ja kirkkojen piirissä toimiva monimuotoinen virtaus.


title: Karismaattinen liike

text: Helluntailais-karismaattiseen liikkeeseen kuuluu klassisen helluntailaisuuden ja karismaattisen liikkeen lisäksi uuskarismaattinen liike. Uuskarismaatikot ovat pääasiassa järjestäytyneet perinteisten kirkkokuntien ulkopuolelle ja tällöin puhutaan tunnustuskuntiin sitoutumattomasta uuskarismaattisuudesta. Toisin kuin uuskarismaatikot ja klassiset helluntailaiset, karismaattinen liike on pääosin pysynyt vanhojen kirkkojen sisällä.


title: Karismaattinen liike

text: Vuonna 2000 kristinuskon karismaattisiin suuntiin lukeutui 176 miljoonaa kannattajaa ja uuskarismaattisiin suuntiin 295 miljoonaa kannattajaa. Maailman 66 miljoonan helluntailaisen kanssa yhteenlaskettuna liikkeet muodostavat katolisen kirkon jälkeen kristinuskon toiseksi suurimman haaran. Yhteensä nämä suuntaukset kasvavat 9 miljoonan uuden jäsenen vuosivauhtia, joten niillä on vuoteen 2010 mennessä noin 627 miljoonaa kannattajaa.


title: Karismaattinen liike

text: Vaikka nykyaikaisen karismaattisen liikkeen synty usein ajoitetaan 1960-luvulle Yhdysvaltoihin, ammensivat nuo liikkeet paljon vanhemmasta amerikkalaisesta maallikkosaarnaajaperinteestä. Jo ennen itsenäistymistä Amerikan siirtokunnissa saavuttivat suosiota erilaiset hurmoshenkiset ja karismaattiset saarnaajat. Englantilainen saarnaaja George Whitefield kiersi runsaasti siirtokunnissa vaatimassa syntisiltä parannuksen tekoa. Hänen kuuluisin Amerikan-matkansa tapahtui 1739. Samoin kuin muut johtavat herätyssaarnaajat – muun muassa Jonathan Edwards Uudessa Englannissa ja Theodore Freylinghuysen New Jerseyssä – Whitefield julisti, että kaikki uskovat kristityt voivat kokea ”uudestisyntymisen”, jos he todella antavat sielunsa Kristukselle. Vaikka Whitefield puhui enemmän Jumalan rakkaudesta, kuin helvetin kauhuista, kaikui hänen kantava äänensä kuin tuomion pasuuna syntisten korvissa. Ihmisiä kertyi tuhatmäärin kuulemaan virallisten kirkkojen ulkopuolella pidettyjä tulisia saarnoja. Whitefield tehosti julistustaan hurjalla naurulla, laulamalla kesken kaiken, rajuilla kädenliikkeillä ja pyörähdyksillä, jotka pian saivat hänen kuulijansa huudahtelemaan, tanssimaan ja kiemurtelemaan maassa. Tämä tulkittiin Herran hengen tarttumiseksi heihin.


title: Karismaattinen liike

text: Kääntymysten määrä paisui kaikkialla, minne Whitefield saapui. Aikakautta kutsutaan Yhdysvaltain historiassa ”suureksi herätykseksi” (”The Great Awakening”). Silti tämä ensimmäinen laaja uskonnollinen joukkoliike paloi pian loppuun. Se jätti kuitenkin amerikkalaiseen uskonnolliseen elämään vahvan tunnepohjaisen sävyn ja siitä tuli esikuva myöhemmille herätysliikkeille, jotka ovat uudistaneet uskontoa Amerikassa ja nykyisin myös maailmanlaajuisesti.


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattisen liikkeen katsotaan saaneensa alkunsa vuonna 1959 Kaliforniasta, Los Angelesin lähellä olevasta Van Nuyisin episkopaaliseurakunnasta. Liike herätti syntyaikanaan huomiota, seurakunnassa ilmenneiden armolahjojen ja kielillä puhumisen vuoksi. Aikaisemmin nämä ilmiöt olivat tulleet esille pääasiassa vain helluntaiherätyksessä. Karismaattisen liikkeen keulakuvaksi nousi Van Nuyisin episkopaalisen Pyhän Markuksen korkeakirkollisen kirkon kirkkoherra Dennis Bennett, joka joutui eroamaan kirkostaan, kun oli kertonut kärsimyssunnuntaina huhtikuussa 1960 pitämässään kokouksessa täyttyneensä Pyhällä Hengellä. David J. du Plessis oli myös keskeinen vaikuttaja karismaattisessa liikkeessä. Bennett siirtyi Seattleen toisen episkopaaliskirkon papiksi, ja saarnasi kokemuksistaan. Kirkko kasvoi varsin nopeasti ja Bennett sai julkisuutta Newsweek- ja Time-lehdissä. Hän kirjoitti kokemuksistaan kirjan nimeltä Aamulla kello yhdeksän.


title: Karismaattinen liike

text: 1960-luvulla karismaattisen liikkeen syntymiselle loivat maaperää karismaattiset kansainvälisesti tunnetut uskolla parantajat kuten Oral Roberts, T. L. Osborn ja Kathryn Kuhlman. David Wilkersonin "Risti ja linkkuveitsi" ja John L. Sherill "He puhuvat uusilla kielillä" kirjat avasivat myös tietä karismaattiselle herätykselle. Liike sai runsaasti julkisuutta, kun tunnettuja julkisuuden henkilöitä kuten muusikot Pat Boone ja Johnny Cash liittyivät mukaan siihen.


title: Karismaattinen liike

text: Täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen seura (The Full Gospel Business Men's Fellowship International) on eri kirkkokuntiin kuuluvien kristittyjen liike- ja ammattimiesten ryhmä, jonka tarkoituksena on julistaa ”täyttä evankelista sanomaa henkikasteesta, jonka todisteena on kielilläpuhuminen”. Tämä ryhmä on erityisen paljon myötävaikuttanut karismaattisen herätyksen leviämiseen eri kirkkokuntiin.


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattinen herätys oli yleensä rajoittunut protestanttisiin kirkkoihin vuoteen 1967 asti. Vuonna 1962 pidetty Vatikaanin toinen kirkolliskokous laati Pyhän Hengen työhän ja armolahjoihin positiivisesti suhtautuvan linjavedon. Katolisen kirkon karismaattinen herätys sai alkunsa siitä, kun kolmessa Yhdysvaltojen katolisessa yliopistossa joukko professoreja ja ylioppilaita oli kokoontunut pitkän ajan kuluessa rukoilemaan sekä tutkimaan apostolien tekoja.


title: Karismaattinen liike

text: Pittsburgissa sijaitsevan katolisen Duquesnen yliopiston professori Ralf Keifer ja professori William Storeyh olivat lukeneet David Wilkersonin "Risti ja linkkuveitsi" -kirjan sekä John L. Sherill kirjan "He puhuvat uusilla kielillä". Nämä kirjat olivat tehneet heihin suuren vaikutuksen, olivat saaneet heidät kaipaamaan Pyhän Hengen täyteyttä. Keifer ja Storeyh ottivat yhteyttä karismaattisten protestanttien ryhmään, saivat kokea henkikastekokemuksen ja kielilläpuhumisen, jonka vaikutuksesta karismaattinen liike alkoi katolisten keskuudessa.


title: Karismaattinen liike

text: Raamatun mukaan armolahjat ovat Jumalan antamia erityistaitoja hengelliseen palveluun. Tunnetuimpia armolahjoja ovat kielilläpuhuminen, profetoiminen ja rukouksella parantaminen. Kielilläpuhuja puhuu vieraalla kielellä tai niin sanotulla enkelien kielellä, jonka joku toinen voi tulkita kuulijoiden ymmärtämälle kielelle. Profetoiminen tarkoittaa Jumalan tahdon tai sanojen tuomista jollekulle, joillekin tai johonkin tilaisuuteen. Karismaatikkojen mukaan yleisimpiä parantamisilmiöitä ovat jalkojen pidentämiset tai muut selvästi havaittavat muutokset. Ilmiön yleisyydestä huolimatta siitä on varsin vähän lääketieteellisiä tutkimuksia.


title: Karismaattinen liike

text: Profetian, tiedonsanan, ilmestyksen, kielilläpuhumisen tai kielten selityksen kautta karismaatikot katsovat saavansa Jumalalta selkeitä viestejä siitä miten heidän tulisi elää tai toimia. Osassa uudempaa karismaattista liikehdintää katsotaan Pyhällä Hengellä täyttymisen ilmenevän esimerkiksi ”pyhänä nauruna”, erilaisena nykimisenä, kaatumisena (ks. Niilo Yli-Vainio) tai juopumisen kaltaisena tilana.


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattinen liike, samoin kuin muu herätyskristillisyys, korostaa konkreettisen, henkilökohtaisen jumalasuhteen merkitystä. Karismaattinen liike opettaa yleisesti, että Jumala voi puhua yksittäiselle kristitylle ja johdattaa rukouksen kautta elämässä oikeaan suuntaan. Toisin kuin monissa muissa herätysliikkeissä, ihmisestä jolla on armolahja, voi tulla karismaattisissa ryhmissä tärkeä Jumalan sanan ja tahdon tulkitsija. Tämä voi olla hyvä asia, mutta voi myös aiheuttaa epätervettä vallankäyttöä seurakunnassa.


title: Karismaattinen liike

text: Positiivisen käsityksen mukaan karismaattisuuteen liittyy valoisa elämänasenne ja kokemus siitä, että Jumala lahjoittaa uskovalle ilon ja rauhan Pyhän Henkensä välityksellä. Negatiivisen käsityksen mukaan taas karismaatikko on henkilö, joka antautuu liiaksi tunteiden ja subjektiivisuuden valtaan uskonelämässään.


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattinen liike ei ole opillinen liike, vaan laaja-alainen ekumeeninen karismaattisuutta korostava herätysliike, joka pyrkii vaikuttamaan karismaattisten armolahjojen leviämisessä ja uudistamaan seurakuntia yli kaikkien seurakunta- ja kirkkokuntarajojen. Sakramenteissa karismaattiseen liikkeeseen kuuluvat noudattavat samanlaisia käytäntöjä kuin emäkirkkonsa tai jos kyseessä on allianssipohjainen yhteisö, niin pidättäytyvät niistä turhien oppiriitojen välttämiseksi.


title: Karismaattinen liike

text: Ensimmäiset tiedot karismaattisen liikkeen tulosta Suomeen saatiin helluntailaisen Ristin Voitto- lehden välityksellä 1960-luvun puolivälissä. Enemmän merkitystä liike alkoi saada Suomessa 1960-1970-lukujen taitteessa. Syntyyn vaikutti ruotsalainen karismaattisuus ja etenkin Tukholmassa pidetty Karisma-72- kokous, jonka vaikutuksesta Suomeen perustettiin ensimmäiset karismaattiset pienryhmät. Karismaattisen liikkeen alkutaipaleella sen johtohenkilöinä toimivat Erik Ewalds, Ulla-Christina Sjöman ja Olli Valtonen.


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattisia ja uuskarismaattisia seurakuntia on runsaasti erityisesti uskonnollisiin yhdyskuntiin rekisteröitymättömien seurakuntien eli niin sanottujen vapaiden suuntien joukossa. Esimerkkejä Suomen uuskarismaattisista seurakunnista ovat Cityseurakunnat ja Suur-Helsingin seurakunta. Helluntai- ja Vapaaseurakuntien suhde karismaattisuuteen vaihtelee merkittävästi seurakunnittain.


title: Karismaattinen liike

text: Suomen luterilaisten keskuudessa karismaattinen liike levisi nopeasti helluntailaisen saarnaaja Niilo Yli-Vainion vuonna 1977 alkaneen suurkokoustoiminnan saaman suuren julkisuuden kautta. Ensimmäiset uutiset luterilaisen kirkon karismaattisesta liikkeestä ilmestyivät lehtiin vuonna 1978, jolloin lehdet kirjoittivat: ”Nyt kaatuu kirkossakin.” Vuonna 1995 karismaattista toimintaa oli 13 prosentissa luterilaisista seurakunnista.


title: Karismaattinen liike

text: Luterilaisen kirkon sisällä esiintyvä karismaattinen liike on tunnettu vuodesta 1978 lähtien nimellä Hengen uudistus kirkossamme. Toimintaa tukemassa ovat Kansan raamattuseura, Kansanlähetys ja Suomen raamattuopisto. Järjestöön kuuluu noin 2 000 jäsentä ja järjestön lehtenä toimii "Kädenojennus"-lehti.


title: Karismaattinen liike

text: Suomessa karismaattinen herätys otettiin myönteisesti vastaan luterilaisten keskuudessa. Arkkipiispa Mikko Juva antoi myönteisiä lausuntoja herätyksestä muun muassa Suomen Kuvalehden sivuilla. Samoin uuteen herätykseen suhtautui Pirkkalan kirkkoherra Erkki Pennanen, todeten että rakkaus on uuden herätyksen tuntomerkki, eivätkä kaatumiset ja kielilläpuhumiset, vaikka niihin kiinnitetäänkin eniten huomiota.


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattisen liikkeen vaikutuksesta, karismaattisen herätyksen vastaanottaneet kirkot saivat runsaasti uusia kävijöitä.


title: Karismaattinen liike

text: Leo Meller on voimakkaasti vaikuttanut karismaattisen liikkeen leviämiseen Suomessa järjestämällä karismaattisia kokouksia 1970-luvulla. Leo Meller kutsui toukokuussa 1972 Jim Palosaaren ja 40 Jeesus-liikkeen edustajaa Suomeen. Hakaniementorilla pidettiin ulkoilmakokous ja sitten osallistujat marssivat Taivallahden kirkkoon. Jim Palosaari, jota kutsuttiin parrakkaaksi hippijohtajaksi, antoi Jeesus-liikettä koskevan haastattelun Helsingin Hospiz kabinetissa Vuorikadulla, sanoen: "’’Jeesus-liike on Jeesuksen liikehdintää Pyhän Hengen vuodatuksessa.” "


title: Karismaattinen liike

text: Karismaattinen liike jakaantui vuonna 1972 viiteen eri kanavaan, Täyden evankeliumin liikemiesten järjestöön, useisiin seurakuntien ja pappien yhteysliikkeisiin, vuonna 1967 alkaneeseen katoliseen karismaattisuuteen, hippinuorten Jeesus-liikkeeseen ja yliopistonuorten keskuudessa vaikuttaneeseen Ylioppilaslähetys-liikkeeseen.


title: Karismaattinen liike

text: Suomen luterilaisen kirkon piirissä karismaattinen liike toimii suurimmaksi osaksi kirkon tiloissa ja siunauksella. Kirkon pappien ja päättäjien suhtautuminen karismaattisuuteen on kuitenkin kirjavaa ja vaihtelee sekä paikallisesti että riippuen siitä minkä tyyppisestä karismaattisuudesta on kyse. Poikkeuksen tekee Nokia Missio, joka ajautui kirkon piiristä omaksi uskonnolliseksi yhdyskunnakseen. Hengen uudistus kirkossa -järjestön lisäksi luterilaisen kirkon piirissä vaikuttavia karismaattisia yhteisöjä ovat mm. Rukouspalvelu ry, Palatsiseurakunta ja Ilpoisten piiri.


title: Karismaattinen liike

text: Suomen kuuluisimpia luterilaisia karismaatikkoja ovat pastori Seppo Juntunen, lehtori Ulla-Christina Sjöman, ekonomi Pirkko Jalovaara sekä entinen Nokian kirkkoherra, Nokia Mission erotettu johtaja Markku Koivisto.


title: Karismaattinen liike

text:
Karismaattinen levisi katolisen kirkon sisällä hyvin nopeasti maailmanlaajuiseksi 1960-luvun lopusta alkaen. Vuonna 2000 arvioitiin olevan 120 miljoonaa katolista karismaatikkoa 235 maassa. Liike on katolisen kirkon virallisesti hyväksymä ja tukema.
Karismaattinen liike on saanut runsasta kritiikkiä osakseen. Konservatiivisen kristillisyyden suunnalta tyypillisiä kritiikin aiheita on mm. karismaattisen liikkeen vähäinen painotus oikeaoppisuuteen. Toisin kuin esimerkiksi helluntaiherätyksessä, karismaattisessa liikkeessä ei ole tehty opillisia linjauksia suhtautumisessa harhaoppeihin ja sielullisuuteen.


title: Karismaattinen liike

text: Osa kritiikistä nojaa siihen että karismaattisissa tapahtumissa esiintyy ilmiöitä, joille Raamattu ei anna täsmällistä esikuvaa. Esimerkiksi kaatumisia rukouspalvelussa on kritisoitu siitä että ihmiset yleensä kaatuvat kopparin ohjaamina selälleen vaikka Raamatussa mainitaan suoraan vain kasvoilleen kaatuminen.


title: Karismaattinen liike

text: David Wilkerson on kritisoinut joitakin uuskarismaattisessa liikehdinnässä (Toronton siunaus) paikoin esiintyneitä ilmiöitä kuten vapinaa, lattialle kaatumista, hysteeristä naurua, hoipertelua ja outoa ääntelyä.


title: Karismaattinen liike

text: Matti Väisänen on varoittanut uskonnollisista ihmeistä.


title: Karismaattinen liike

text: Suomen Raamattuopiston toiminnanjohtaja Raimo Mäkelä osallistui 20. heinäkuuta 1989 Filippiineillä Manilassa Lausanne II:een eli maailmanevankelioimiskongressiin, samaan tilaisuuteen osallistui myös karismaattinen liike yhden illan jälkiosan ajan. Karismaattisessa kokouksessa laulettiin ylistyslauluja, pidettiin toisten käsistä kiinni, heittäydyttiin johdettuun tunnelmaan, rukoiltiin yhdessä. Kaiken tarkoituksena oli ennalta tarkoin suunnitellun tekniikan, määrättyjen laulujen, liikkeiden ja puheiden kautta, elämyksien vyöryvässä aallossa kokea Pyhän Hengen erityinen läsnäolo ja parantava vaikutus. Raimo Mäkelä kirjoitti kokemuksestaan: " ”Meidän pitäisi pyrkiä purjehtimaan oikean lipun alla eli pyrkiä pitämään Pyhä Henki todella pyhänä ja olla nimittämättä Pyhän Hengen vaikutuksiksi sellaista, mikä saadaan aikaan tietyin inhimillisin menetelmin.” ". Lausanne-liike tahtoisi pitää karismaattisuuden muun evankelisen kristillisen yhteydessä, mutta ongelmatonta se ei ole. Kongressissa reagoitiin tiettyihin karismaattisiin ilmiöihin välittömästi.


title: Paleontologia

text: Paleontologia on geotieteiksi kutsuttujen luonnontieteiden osa-alue, joka tutkii Maan esihistoriallisten aikojen elämää. Tutkimuskohteena ovat erityisesti fossiilit, joiden perusteella voidaan rekonstruoida yksittäisiä eliöitä, niiden edustamien lajien evolutiivisia kehityslinjoja ja joskus jopa kokonaisia ekosysteemejä. Paleontologian lähitieteitä ovat geologia ja biologia. Termi tulee kreikan kielestä: "παλαιός (palaios)" tarkoittaen "vanha, muinainen", "ὄν, ὀντ-" ("on, ont"-), tarkoittaen "olento" ja "λόγος (logos)", tarkoittaen "tutkimus".


title: Paleontologia

text: Paleontologia tutkii elämän historiaa erityisesti fossiilien avulla. Vaikka se tutkiikin elämää, se luokitellaan yleensä geologian haaraksi. Muinaista elämää ei pysty kunnolla tutkimaan, ellei tunne myös kivien ikää ja rakennetta.


title: Paleontologia

text: Paleontologia voidaan jakaa useisiin osa-alueisiin. Paleozoologia tutkii muinaisia eläimiä, paleobotaniikka kasveja ja palynologia muinaisia itiöitä, siitepölyä ja mikrobeja. Mikropaleontologian tutkimusaiheena puolestaan ovat mikroskooppiset fossiilit. Paleontologian avulla voidaan myös selvittää esihistoriallisena aikana tapahtuneita muutoksia maapallon ilmastossa. Tätä paleontologian osa-aluetta kutsutaan paleoklimatologiaksi.


title: Paleontologia

text: Fossiileja on käytetty, tutkittu ja ymmärretty eri tavoin ihmiskunnan historian aikana. Vaikka jotkin antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset tutkijat pitivätkin niitä eläinten jäänteinä, ne liitettiin pitkään mytologisiin eläimiin, kuten lohikäärmeisiin, tai yliluonnollisiin tapahtumiin. Paleontologia tieteenä alkoi käytännössä 1700-luvulla, kun tutkijat alkoivat määritellä ja kartoittaa kivimuodostelmia ja luokitella fossiileja. 1800-luvun alussa vaikuttaneita Georges Cuvier’ta ja William Smithiä pidetään paleontologian pioneereina.


title: Paleontologia

text: Charles Lyell ja Charles Darwin vaikuttivat 1800-luvulla siihen, miten maapallon ja elämän historia käsitettiin. Lyellin "Principles of Geology" osoitti, että eri mantereilta löytyneillä fossiileilla voi olla enemmän yhtäläisyyksiä kuin lähekkäisiltä paikoilta löytyneillä fossiileilla. Hänen mukaansa samasta kerrostumasta löytyneet fossiilit olivat samanlaisia mutta kerrostumien välillä on eroja. Darwin puolestaan osoitti "Lajien synnyssä" sen, miten eliöt kehittyivät. Tämän ansiosta palentologit pystyivät ymmärtämään paremmin fossiileja tutkimalla nykyisiä eläimiä.


title: Paleontologia

text: Kivikerrosten ja fossiilien iänmäärittäminen mullistui 1800-luvun lopulla, kun radioaktiivisuus löydettiin. Radiometrisen iänmäärityksen avulla paleontologit pystyvät määrittämään kerrostumien ikää ja samalla kerrostumasta löydettyjen fossiilien iän.


title: Asteroidivyöhyke

text: Asteroidivyöhykkeellä tarkoitetaan yleensä Marsin ja Jupiterin ratojen välissä sijaitsevaa aluetta, jossa Aurinkoa kiertää suuri määrä pienehköjä taivaankappaleita ja pikkuplaneettoja, joita kutsutaan asteroideiksi. Asteroidi-nimityksellä on aikaisemmin viitattu kaikkiin pikkuplaneettoihin, mutta nykyisin kaikki eivät pidä Aurinkokunnan ulkolaitojen pikkuplaneettoja asteroideina. Planeetan määritelmässäkin asteroidit ja TNO:t mainitaan erikseen. Asteroidi-nimityksen voidaankin katsoa viittaavan Aurinkokunnan sisäosien pikkuplaneettoihin. Niistä suurin osa on juuri asteroidivyöhykkeellä, mutta koska on olemassa myös Maan lähelle tulevia asteroideja ja troijalaisia asteroideja, Marsin ja Jupiterin väliseen vyöhykkeeseen viitataan myös nimellä päävyöhyke. Asteroidivyöhykkeen kohteita kutsutaankin "päävyöhykkeen asteroideiksi". Suurin osa asteroideista on epäsäännöllisen muotoisia aurinkokunnan pienkappaleita.


title: Asteroidivyöhyke

text: Ceres, Pallas, Vesta ja Hygiea ovat suurimmat päävyöhykkeen asteroidit. Niiden kaikkien läpimitta on yli 400 kilometriä, ja niissä on suuri osa päävyöhykkeen massasta. Cereksessä yksin on noin kolmannes vyöhykkeen massasta. Asteroideista suurin, noin 950 kilometrin läpimittainen Ceres on myös niistä tällä hetkellä ainoa, joka luokitellaan kääpiöplaneetaksi, sillä se on painovoimansa pyöreäksi muokkaama taivaankappale. Myös Vesta ja Pallas (ehkä myös Hygiea) saattavat täyttää kääpiöplaneetan määritelmän.


title: Asteroidivyöhyke

text: Johannes Kepler oli jo vuonna 1596 huomannut Marsin ja Jupiterin välisen suuren aukon, jonne mahtuisi vielä yksi planeetta. Vuonna 1766 Johann Daniel Titius keksi kaavan planeettojen etäisyydelle Auringosta. Kaavan toi julkisuuteen Johann Elert Bode hieman tätä myöhemmin. Kaava tunnetaankin nykyään nimellä Titiuksen–Boden laki. Kun William Herschel sitten löysi vuonna 1781 planeetan Saturnuksen takaa, joka myöhemmin sai nimen Uranus, sen etäisyyden huomattiin sopivan Titiuksen–Boden lakiin.


title: Asteroidivyöhyke

text: Uranuksen löydyttyä Marsin ja Jupiterin välisen planeetan olemassaoloon alettiin uskoa ja 11. syyskuuta 1800 paroni Franz von Zachin ja Johann Schroeterin johtama eurooppalaisten tähtitieteilijöiden ryhmä jakoi ekliptikan alueisiin systemaattisen etsinnän käynnistämiseksi Marsin ja Jupiterin välisen planeetan löytämiseksi. He eivät kuitenkaan ehtineet edes kunnolla aloittaa, kun sisilialainen tähtitieteilijä Giuseppe Piazzi löysi sattumalta heidän etsimänsä planeetan 1. tammikuuta 1801. Se sai nimen Ceres.


title: Asteroidivyöhyke

text: Kun Cerestä sen löytymisen jälkeen havainnoinut Heinrich Olbers sitten täysin odottamatta löysi Pallaksen 28. maaliskuuta 1802, sen keskietäisyyden havaittiin olevan suurin piirtein sama kuin Cerekselläkin. William Herschel ehdotti samana vuonna, että Cerestä ja Pallasta voisi sanoa "asteroideiksi", eli tähdennäköisiksi, sillä toisin kuin muut planeetat, ne näyttivät pienen kokonsa vuoksi ajan parhaillakin kaukoputkilla vain tähtimäisiltä valopisteiltä. Herschelin mielestä Ceres ja Pallas eivät olleet kunnon planeettoja. Monet tähtitieteilijät eivät kuitenkaan hyväksyneet tätä, ja Cerestä ja Pallasta pidettiin edelleen planeettoina.


title: Asteroidivyöhyke

text: Sitten vuonna 1804 Karl Ludwig Harding löysi Junon ja Heinrich Olbers löysi Vestan vuonna 1807. Monen vuosikymmenen ajan tähtitieteelliset teokset kertoivat aurinkokunnassa olevan 11 planeettaa: Merkurius, Venus, Maa, Mars, Vesta, Juno, Ceres, Pallas, Jupiter, Saturnus ja Uranus. Tilanne muuttui vasta vuonna 1845, kun K. L. Hencke löysi Astraean. Vuonna 1847 löydettiinkin jo kolme uutta asteroidia: Hebe, Iris ja Flora. Vuonna 1851 Marsin ja Jupiterin välillä kiertäviä taivaankappaleita tunnettiin jo 15. Näistä viimeisimpänä löydetty oli Eunomia. Aluksi ne luettiin muiden lailla keskietäisyytensä mukaisessa järjestyksessä Auringosta lukien planeettojen luettelon, ja jokaisella niistä oli oma erityinen symbolinsa.


title: Asteroidivyöhyke

text: Tähän kuitenkin tuli muutos jo vuonna 1851, kun J. F. Encke muutti asteroidien vanhat symbolit löytöjärjestyksen mukaisiksi ympyröidyiksi numeroiksi, ja merkitsi ne löytöjärjestyksen mukaisesti. Hän ei tehnyt tätä kuitenkaan erottaakseen asteroideja planeetoista, vaan vain helpottaakseen symbolien merkitsemistä ja uusien symbolien laatimista. Encke ei kuitenkaan aluksi muuttanut Vestan, Junon, Cereksen ja Pallaksen symboleja ja merkitsi ne edelleen etäisyyden mukaan. Ensimmäinen numerosymbolin saanut asteroidi oli Astraea, ja sen uusi symboli oli ympyröity numero yksi (①), Heben uusi symboli oli ② ja Eunomian ⑪. Vuonna 1852 hän kuitenkin muutti numeroinnin alkamaan viitosesta, niin että Astraean symboliksi tuli ⑤, Heben ⑥ ja Eunomian ⑮. Vuonna 1864 myös Ceres, Pallas, Juno ja Vesta saivat uudet symbolit (①, ②, ③ ja ④) ja ne luettiin muiden asteroidien tavoin löytöjärjestyksen mukaisesti. Vaikka uudet symbolit saivatkin laajan kannatuksen, niin jotkut tähtitieteilijät, esimerkiksi Iriksen, Floran, Victorian ja muutaman muun asteroidin löytäjä John Russell Hind eivät kuitenkaan pitäneet ympyröidyistä numeroista, vaan käyttivät edelleen vanhoja symboleja.


title: Asteroidivyöhyke

text: Vähitellen tähtitieteilijät päättivätkin, etteivät nämä pienet taivaankappaleet ole oikeita planeettoja. Sen sijaan nimitykset "pikkuplaneetta" ja "asteroidi" tulivat yleiseen käyttöön. Lisäksi numerosymbolit muuntuivat asteroidien nimien edellä merkittäviksi järjestysnumeroiksi. Cereksestä tuli 1 Ceres, Pallaksesta 2 Pallas, Junosta 3 Juno, Vestasta 4 Vesta, Astraeasta 5 Astraea ja niin edelleen. Aluetta Marsin ja Jupiterin välillä ruvettiin kutsumaan "asteroidivyöhykkeeksi". Sittemmin päävyöhykkeen asteroideja on löydetty tuhansia. Vuonna 2006 Ceres luokiteltiin kääpiöplaneetaksi.


title: Asteroidivyöhyke

text: Aluksi ajateltiin, että asteroidivyöhyke oli syntynyt suuremman planeetan hajotessa palasiin. Tämän teorian keksi Heinrich Olbers aikana, jolloin asteroideja pidettiin vielä planeettoina, mutta niiden tiedettiin olevan pienehköjä. Oikeastaan asteroidivyöhykettä ei tuolloin vielä tiedetty olevan olemassa sillä ainoastaan Ceres ja Pallas tunnettiin tuolloin. 1800-luvun alussa uskottiinkin, että neljä pientä planeettaa: Vesta, Juno, Ceres ja Pallas ovat saattaneet aluksi muodostaa yhden suuremman planeetan.


title: Asteroidivyöhyke

text: Nykyisin kuitenkin uskotaan, että asteroidit ovat Jupiterin ja Marsin ratojen väliin jäänyttä materiaalia, joka ei koskaan päässyt muodostumaan planeetaksi Jupiterin gravitaatiovaikutuksen vuoksi. Tähän viittaavat esimerkiksi eri asteroidien väliset kemialliset erot sekä se, että Vesta, Ceres ja Pallas ovat ominaisuuksiltaan protoplaneetarisia kappaleita; Vestalla ja Cereksellä on esimerkiksi planeettojen ja suurten kuiden tavoin kerrostunut rakenne: ydin, vaippa ja kuori.


title: Asteroidivyöhyke

text: Asteroidivyöhykkeellä on tiettävästi tapahtunut asteroidien pilkkoutumista ja yhdistymistä törmäysten seurauksena. Asteroidiryhmien olemassaolo todistaa törmäyksistä. Vuonna 2010 havaittiin kohde P/2010 A2, jonka uskotaan olevan kahden päävyöhykkeen asteroidin välinen törmäys. Myös 596 Scheilaan on havaittu törmänneen kappale.


title: Asteroidivyöhyke

text: Päävyöhykkeen etäisyys Auringosta on noin 2–4 AU, mutta asteroidit jakautuvat vyöhykkeelle epätasaisesti: tietyillä etäisyyksillä Auringosta asteroideja on suhteellisesti hyvin vähän. Jupiter on gravitaatiovaikutuksellaan häirinnyt päävyöhykkeen asteroideja ja poistanut niitä vyöhykkeeltä Kirkwoodin aukkojen kohdalta. Aukkojen kohdalla asteroidivyöhykkeen pikkuplaneetta ja Jupiter ovat tietyissä rataresonansseissa. Merkittävimmät aukkojen resonanssit ovat: 2:1, 3:1, 5:3, ja 7:2 (3,3; 2,5; 3,7 ja 2,3 AU:n etäisyydellä Auringosta). Rataresonanssi tarkoittaa taivaankappaleiden kiertoaikojen suhdetta, esim. Kirkwoodin aukon 2:1 resonanssissa pikkuplaneetta kiertää Auringon kahdesti ajassa jossa Jupiter suorittaa vain yhden kierroksen. Vaikka suurin osa Jupiter-resonansseista on epävakaita, niin Hilda-ryhmän kappaleet asteroidivyöhykkeen ulko-osissa (kuten 153 Hilda) ovat vakaassa 3:2 resonanssissa Jupiterin kanssa. Päävyöhykkeen sisäreunan 4:1 Kirkwoodin aukon kohdalla sijaitsee Hungaria-ryhmä, jonka kappaleet ovat pysyneet radoillansa suuren inklinaationsa (radan kaltevuus) vuoksi, mutta ne eivät silti ole vakaita. Ryhmä on nimetty 434 Hungarian mukaan.


title: Asteroidivyöhyke

text: Asteroidivyöhyke kuvaillaan yleensä elokuvissa tai kirjoissa niin tiheäksi, että sen läpäiseminen tuottaisi suurehkoja vaikeuksia avaruusalukselle. Todellisuudessa asteroidit ovat levittäytyneet niin suurelle alueelle, että mahdollisuus edes satunnaisen asteroidin läheltä sivuuttamiseen on hyvin epätodennäköistä. Monia avaruusluotaimia on lähetetty sen läpi, eikä niillä ole ollut mitään ongelmia. On esitetty arvioita, että olisi noin miljoona päävyöhykkeen asteroidia, joiden läpimitta on suurempi kuin 1 km. Näiden kappaleiden etäisyys toisiinsa olisi täten arviolta keskimäärin noin miljoona kilometriä. Tämä on noin 2,5 kertaa Maan ja Kuun etäisyys toisiinsa. 100 m–1 km:n läpimittaisten asteroidivyöhykkeen kohteiden keskimääräinen etäisyys olisi eräiden olettamusten mukaan kuitenkin arviolta vain noin 100 000 km, mikä vastaa neljäsosaa Maan ja Kuun etäisyydestä toisiinsa. Siltikin tämä etäisyys on erittäin suuri, yli seitsemän kertaa Maan läpimitan suuruinen. Mahdollisuus, että luotain ei selviäisi asteroidivyöhykkeen läpi, on lähes olematon.


title: Asteroidivyöhyke

text: Itse asiassa avaruusluotainten on täytynyt valita lentoreittinsä tarkasti, jos niiden on haluttu ohittavan edes yhden asteroidivyöhykkeen pikkuplaneetan lähietäisyydeltä. NASA:n Galileo-luotaimen työryhmältä vaadittiinkin vaivannäköä, kun he yrittivät selvittää mikä asteroideista olisi tarpeeksi lähellä Galileon reittiä, jotta luotain voisi suorittaa tarpeelliset lentoreitin muutokset lähiohituksen onnistumiseksi. Tämä kuitenkin johti ensimmäiseen lähikuvaan asteroidista, 951 Gasprasta ja myöhemmin myös 243 Idasta.


title: Asteroidivyöhyke

text: Päävyöhykkeen asteroidien ratojen eksentrisyys (soikeus) on yleensä vähemmän kuin noin 0,33 ja inklinaatio (kaltevuus) on yleensä alle noin 20 astetta. Yhteensä päävyöhykkeen asteroideista tulisi halkaisijaltaan noin 1300–1500 km kokoinen kappale, joka olisi noin 4 % Kuun massasta. Materiaa on ollut enemmänkin, mutta siitä suurin osa on jo pudonnut Aurinkoon tai poistunut aurinkokunnasta pääasiassa noin 4 miljardia vuotta sitten tapahtuneen jättiläisplaneettojen vaelluksen aikana.


title: Asteroidivyöhyke

text: Asteroideja voidaan ryhmitellä niin sanottuihin asteroidiryhmiin (); samassa ryhmässä asteroidien puhtaat rata-arvot (rataelementit) ovat lähellä toisiaan: muun muassa radan isoakselin puolikas, inklinaatio ja eksentrisyys. Ryhmien arvellaan muodostuneen isompien asteroidien törmäyksistä toisiinsa. On myös olemassa asteroideja, joiden radat ovat samantyyppiset, mutta niiden alkuperä ei ole sama kappale vaan ne ovat syntyneet erikseen, esim. Hildat. Noin puolet asteroideista kuuluu johonkin asteroidiryhmään. Hungaria- ja Phocaea-ryhmät erottuvat muusta päävyöhykkeestä suuren inklinaationsa vuoksi. Hungaria-ryhmä sijaitsee epävakaan 4:1 Jupiter-rataresonanssin alueella päävyöhykkeen sisäosissa, mutta Hungaria-asteroidien suuri inklinaatio suojaa niitä. Hildojen tapaan nämä ryhmät eivät välttämättä ole törmäyksen tuotetta vaan niiden kappaleet vain kulkevat samantyyppisillä radoilla.


title: Asteroidivyöhyke

text: Japanilainen astronomi Kiyotsugu Hirayama totesi ryhmien olemassaolon vuonna 1918 laskemalla asteroidien puhtaita rata-arvoja. Hirayama määritteli ryhmistä viisi: Koronis, Eos, Themis ja myöhemmin Flora ja Maria. Ryhmiä voidaan kutsua joskus Hirayama-ryhmiksisi, erityisesti Hirayaman löytämää viittä asteroidiryhmää. Nykyään ryhmiä tunnetaan enemmän. Lisäksi päävyöhykkeen asteroidien 9 Metis ja 113 Amalthea on havaittu olevan samaa alkuperää, eli niiden uskotaan olevan entisen asteroidiryhmän suurimmat jäsenet, jotka ovat siitä enää jäljellä. Suurin osa ryhmän massasta on jo hävinnyt.


title: Asteroidivyöhyke

text: Suurin osa päävyöhykkeen asteroideista on melko pieniä kappaleita. Vyöhykkeellä on vain noin 200 kappaletta, joiden läpimitta on noin 100 km tai enemmän. 200 km:n läpimittaisia tai suurempia päävyöhykkeen asteroideja on kuitenkin vain 27. Monet päävyöhykkeen asteroideista ovat löyhiä kivikasoja, joiden sisällä on tyhjää tilaa. Ne ovat myös epäsäännöllisen muotoisia eli aurinkokunnan pienkappaleita, sillä niiden painovoima ei riitä pyöreän muodon saavuttamiseen.


title: Asteroidivyöhyke

text: Suurimmat asteroidit Ceres (952 km), Pallas (545 km) ja Vesta (530 km) ovat varsinaisten planeettojen tavoin pieniä kappaleita kehittyneempiä taivaankappaleita, niissä on esim. tapahtunut aineiden erottumista. Ne ovatkin aurinkokunnan synnystä selvinneitä protoplaneettoja. Vesta muistuttaa rakenteeltaan kiviplaneettoja; sillä on rautaydin, jota ympäröivät kivinen vaippa ja kuori. Ceres muistuttaa kaasujättiläisten jäisiä kuita; sillä on kivinen ydin, jota ympäröi jäinen vaippa. Myös Pallaksessa on todennäköisesti tapahtunut aineiden erottumista kiviseksi ytimeksi ja jäiseksi vaipaksi. Se on ominaisuuksiltaan jotain Vestan ja Cereksen väliltä. Pallaksen radan suuri inklinaatio saattaa johtua sen kokemasta suuresta törmäyksestä. Vestan tiedetään kokeneen kaksi valtavaa törmäystä, jotka muodostivat sen pinnalle jättiläiskraatterit Veneneia ja Rheasilvia noin 2–1 miljardia vuotta sitten. Cereksellä näyttäisi tapahtuvan vesihöyryn purkauksia. Tämä viittaa siihen, että Cereksellä olisi myös ohut vesikaasukehä.


title: Asteroidivyöhyke

text: Hygiea (407 km) on neljänneksi suurin asteroidi, ja se kiertää Aurinkoa kauempana kuin Vesta, Ceres ja Pallas. Se on hiilipitoinen primitiivinen kappale, jonka pinnalla on havaittavissa joillain alueilla nestemäisen veden muokkaamaa koostumusta. Tämä saattaa johtua Hygiean aikaisemmin kokemasta suuresta törmäyksestä. Monet päävyöhykkeen kohteista on kuitenkin suurempien protoplaneettojen hajoamisessa syntyneitä pirstaleita. Tällaisia ovat esimerkiksi 158 Koronis ja 243 Ida. Pirstaleiden ja protoplaneettojen lisäksi osa asteroideista saattaa olla planetesimaaleja, jotka selvisivät Aurinkokunnan syntyajoista. Sellainen näyttäisi olevan 121 x 101 x 75 kilometrin läpimittainen 21 Lutetia.


title: Asteroidivyöhyke

text: Asteroidin koostumusta voidaan selvittää tutkimalla sen lähettämän valon spektriä. Asteroideja luokitellaan muutamaan perustyyppiin: suurimmat luokat ovat suuruusjärjestyksessä hiilipitoiset, silikaattipitoiset ja metallipitoiset (=rautapitoiset).


title: Asteroidivyöhyke

text: Suurin osa rauta- ja silikaattipitoisista asteroideista kiertää alle 2,5 AU:n etäisyydellä auringosta ja hiilipitoiset asteroidit yli 2,5 AU:n etäisyydellä. Tällöin suurin osa päävyöhykkeen asteroideista on hiilipitoisia. Joissain päävyöhykkeen asteroideissa, kuten 24 Themis, on myös jonkin verran vesijäätä.


title: Asteroidivyöhyke

text: Päävyöhykkeen komeetat ovat komeettamaista aktiivisuutta osoittavia taivaankappaleita, jotka kiertävät Aurinkoa päävyöhykkeellä. Niiden radat muistuttavat muiden päävyöhykkeen kappaleiden ratoja, sillä niiden eksentrisyys ja inklinaatio ovat päävyöhykkeen asteroideille tyypillisiä. Päävyöhykkeen komeettoja ei tunneta vielä kovin monta. Päävyöhykkeen komeetat 7968 Elst-Pizarro (133P/Elst-Pizarro) ja 118401 LINEAR (176P/LINEAR) luokitellaan sekä pikkuplaneettoihin että komeettoihin.


title: Asteroidivyöhyke

text: "Luettelo päävyöhykkeen asteroidien kuista löytyy artikkelista Pikkuplaneetan kuu, kohdasta päävyöhykkeen asteroidit."


title: Asteroidivyöhyke

text: Kaikki päävyöhykkeen asteroideista eivät kierrä Aurinkoa yksinään, vaan joillain niistä on myös oma kiertolaisensa eli oma kuu. Ensimmäinen löydetty päävyöhykkeen asteroidin kuu oli 243 Idan kuu Dactyl, jonka Galileo-luotaimen tutkijat löysivät vuonna 1994. Myöhemmin asteroidien kuita on löydetty lisää, esim. 22 Kalliopella on kuu nimeltä Linus. Joillain päävyöhykkeen asteroideista kuten 45 Eugenia, 87 Sylvia ja 93 Minerva on kaksi kuuta.


title: Asteroidivyöhyke

text: Koska asteroideja pidettiin aluksi planeettoina ja koska ensimmäisinä löytyneet asteroidit sijaitsivat juuri päävyöhykkeellä, niin ensimmäisinä löytyneiden päävyöhykkeen asteroidien nimet ovat samantyyppisiä kuin varsinaisilla planeetoilla. Esimerkiksi Ceres, Pallas, Juno, Vesta ja Hygiea ovat saaneet nimensä roomalaisen ja kreikkalaisen mytologian jumalattarilta. Kun asteroideista sitten tuli pikkuplaneettoja eikä niitä enää pidetty varsinaisina planeettoina, niin lopulta niille alettiin antaa myös ei-mytologisia nimiä. Ensimmäisen ei-mytologisen nimen sai vuonna 1852 löytynyt 20 Massalia, jonka nimi tulee Marseillen kaupungin kreikankielisen nimen mukaan. Nykyään päävyöhykkeen asteroideille voi antaa hyvin monenlaisia nimiä, ja asteroidivyöhykkeellä kiertääkin hyvin monentyyppisin nimin nimettyjä pikkuplaneettoja, kuten 216 Kleopatra, 2309 Mr. Spock, 9949 Brontosaurus ja 110393 Rammstein. 1930- ja 40-lukujen taite oli Suomessa asteroidietsinnän kulta-aikaa, ja tästä onkin muistona monta suomalaista asteroidin nimeä. Niitä ovat esim. 1454 Kalevala, 1512 Oulu ja 2828 Iku-Turso. Koska nykyään tunnetaan hyvin monia päävyöhykkeen asteroideja, on suuri osa niistä vielä nimeämättä, esim. (67890) 2000 WK, (134339) 5628 T-3, (123456) 2000 WO ja (280002) 2001 UT.


title: Asteroidivyöhyke

text: Joitain päävyöhykkeen kappaleita on tutkittu avaruusluotaimilla. Ensimmäinen vyöhykkeen alueen läpi lentänyt luotain oli Pioneer 10 vuonna 1972. Ennen luotaimen lentoa vyöhykkeen ylityksen pelättiin olevan vaarallinen. Pioneer 10 ei kuitenkaan vielä tutkinut päävyöhykkeen asteroideja, vaan sitä teki vasta Jupiteria tutkimaan lähetetty Galileo, joka ohitti 951 Gaspran vuonna 1991 ja 243 Idan ja sen Dactyl-kuun vuonna 1993. Maan lähelle tulevaa asteroidia 433 Eros tutkimaan lähetetty NEAR Shoemaker luotain lensi myös päävyöhykkeen asteroidi 253 Mathilden ohi vuonna 1997. Cassini-luotain ohitti 2685 Masurskyn vuonna 2000 ja Stardust ohitti 5535 Annefrankin vuonna 2002. New Horizons-luotain ohitti 132524 APL:n vuonna 2006. Rosetta-luotain ohitti 2867 Šteinsin vuonna 2008 ja 21 Lutetian vuonna 2010.


title: Asteroidivyöhyke

text: Päävyöhykkeen suuria protoplaneettoja Vestaa ja kääpiöplaneetta Cerestä tutkimaan lähetetty Dawn-luotain on ensimmäinen päävyöhykkeen asteroideja tutkiva kiertolaisluotain. Kaikki edelliset luotaimet ovat tehneet vain ohilentoja. Edelliset asteroideja kiertäneet luotaimet olivat tutkineet Maan lähelle tulevia asteroideja. Vesta ja Ceres ovat erittäin paljon suurempia kuin aikaisemmin luotaimilla tutkitut asteroidit, sillä Vesta ja Ceres ovat kaksi massiivisinta asteroidia. Luotain saapui Vestan kiertoradalle 16. heinäkuuta 2011, ja palasi Aurinkoa kiertävälle radalle 5. syyskuuta 2012. Luotain saapuu Cereksen kiertoradalle helmikuussa 2015. Cerekselle on suunniteltu myös laskeutujaluotainta, joka käyttäisi hyväkseen Dawn-luotaimen kääpiöplaneetasta keräämiä tietoja.


title: Vallila

text: Vallila () on pohjoisimpia Helsingin kantakaupunkiin kuuluvia kaupunginosia. Vallilan pohjoispuolelle jää Kumpula, eteläpuolelle Alppiharju, itäpuolelle Hermanni ja länsipuolelle Pasila. Rajana Hermannia vastaan on Hämeentie, Alppiharjua vastaan Aleksis Kiven katu. Vallilan ja Kumpulan rajalla on leveä viheralue, jossa aivan Vallilan kerrostaloalueen vieressä on myös siirtolapuutarha. Vallilan kautta kulkevia vilkasliikenteisiä liikenneväyliä ovat myös Mäkelänkatu, Sturenkatu ja Teollisuuskatu. Vallilassa on asukkaita noin 10 000 (1.1.2017) ja työpaikkoja 19 400 (31.12.2012).


title: Vallila

text: Vallila kuului alun perin Helsingin asemakaavoitetun alueen liepeille 1840-luvulla muodostettuihin vuokra-alueisiin. Ruotsinkielinen nimi Vallgård juontuu siitä, että alue oli aikoinaan Helsingin kaupunkilaisten karjalaitumena (ruots. "vall" 'nurmi'). Suomenkielinen nimi Vallila virallistettiin vuonna 1909 ja vahvistettiin kaupunginosan nimeksi vuonna 1959. Alueelle laadittiin jaotussuunnitelma vuonna 1908 ja lopullinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1940.


title: Vallila

text: Vallila on suurelta osin kerrostaloaluetta, mutta siellä on myös 1910-luvulla rakennettu pientaloalue, "Puu-Vallila". Se oli pitkään purku-uhan alaisena, mutta kunnostettiin 1980-luvulla.


title: Vallila

text: Vallilan eteläosa vanhan Sörnäisten satamaradan molemmin puolin rakennettiin 1900-luvun alussa teollisuusalueeksi. Suurin siellä sijainnut teollisuuslaitos oli VR:n Pasilan konepaja, joka siis nimestään huolimatta sijaitsi Vallilan puolella. Satamarata siirrettiin 1960-luvulla kulkemaan Vallilan pohjoispuolitse, ja sen jälkeen vanhan satamaradan varsilla olleet teollisuusrakennukset on vähitellen purettu tai muutettu toimistorakennuksiksi. Nykyään siellä ovat muun muassa Telia Finlandin, SOK:n ja OP-ryhmän pääkonttorit. Entiselle VR:n konepajan alueelle on viime vuosina rakennettu uutta asuntoaluetta, Konepajaa. Volvo-autoja maahantuoneen Oy Volvo-Auto Ab:n päätoimipaikka sijaitsi 1980-luvun lopulle saakka yhtiön rakennuttamassa, juuri ennen talvisotaa valmistuneessa kiinteistössä Sturenkadun varrella. Kyseinen rakennus on luokiteltu rakennushistoriallisesti arvokkaaksi ja on suojeltu.


title: Vallila

text: Oppilaitoksista Vallilassa sijaitsevat Taideyliopiston Kuvataideakatemia, Suomen Liikemiesten Kauppaopisto, Helsingin tekniikan alan oppilaitos (Vallilan ammattikoulu) ja Mäkelänrinteen lukio. Myös Helsingin yliopistolla on toimitiloja Vallilassa Teollisuuskadulla. Vallilan näkyvimpiin rakennuksiin kuuluu Paavalinkirkko, joka sijaitsee viheralueen reunassa lähellä Hämeentien ja Sturenkadun risteystä. Julkisia palveluja Vallilassa ovat kirjasto, alakoulu ja Mäkelänrinteen uintikeskus.


title: Vallila

text: Liikenneyhteydet Vallilaan ovat hyvät: kaupunginosan kautta kulkevat raitiovaunulinjat (1, 6, 6T, 7, 8 ja 9) ja noin 60 Helsingin sisäistä ja seudullista linja-autolinjaa. Lisäksi Sturenkadulta pääsee Lahdenväylän ja Tuusulanväylän kaukobusseihin ja Junatieltä Itäväylän kaukobusseihin.


title: Vallila

text:
Vallilassa sijaitsevat seuraavat puistoalueet:
Vallilanlaakso, Vallilan puisto, Hollolan puisto, Hattulan lehto, Paavalinpuistikko, Nokian puisto, Puijon puistikko, Hauhon puisto, Hartolanpuisto, Keuruun puisto, Roineenpuisto, Dallapénpuisto ja Konepajanpuisto.


title: Vallila

text: Vallilanlaaksossa sijaitsevat Vallilan siirtolapuutarha (perustettu 1932, 174 palstaa) ja Vallilanlaakson jalkapallokentät (2 kpl). Vallilanpuistossa on myös vuonna 1908 perustettu jalkapallokenttä, "Kuntsin kenttä".


title: Vallila

text: Vallilassa sijaitsee myös HKL:n raitiovaunuvarikko.


title: Vallila

text: Risto Jarvan menestyselokuva "Mies, joka ei osannut sanoa ei" kuvattiin lähes kokonaisuudessaan Puu-Vallilassa kesällä 1975.


title: Vallila

text: "Vallilan peruspiiri" kattaa Vallilan kaupunginosan lisäksi viereisen Hermannin. Peruspiirissä on asukkaita yhteensä 14 419 (1.1.2014).


title: Lohikäärme

text:
Lohikäärme (aikaisemmin louhikäärme) on usein liskomainen taruolento, joka tunnetaan tarustoista kautta maailman. Lohikäärmeet ovat hahmoltaan yleensä matelijamaisia, suomuisia tai sulkapeitteisiä ja usein siivekkäitä.
Lohikäärmeillä voi olla kaksi tai neljä jalkaa, joillakin voi olla enemmän ja joillakin ei ole jalkoja lainkaan. Usein lohikäärmeet pystyvät syöksemään tulta.


title: Lohikäärme

text: Lohikäärmeet esiintyvät kreikkalaisessa, roomalaisissa ja persialaisessa mytologiassa. Antiikin mytologiassa lohikäärmeet olivat tavallisesti väkivaltaisia alkuolentoja ja kaaoksen voimien edustajia, joita vastaan jumalat taistelivat. Aristoteles, Herodotos ja Plinius mainitsevat outoja liskoja, mukaan lukien siivekkäitä käärmeitä.


title: Lohikäärme

text: Skandinaavisessa mytologiassa tunnetaan Sigurd, joka surmaa lohikäärme Fafnirin. Beowulfin lohikäärmeensurma on selvästi jo saanut vaikutteita kristinuskosta.


title: Lohikäärme

text: Kristinuskossa lohikäärme symboloi Saatanaa (Ilmestyskirja 12:7–12), jonka arkkienkeli Mikael voittaa ja syöksee alas helvettiin. Lohikäärmeen saama leima voi johtua käärmeiden yleisyydestä pakanauskontojen toteemieläimenä ja jumaluuden osoittajana. Lohikäärmeet söivät ihmislihaa. Ne asuivat usein luolissa ja vartioivat siellä aarrettaan ja ryöstämäänsä neitoa.


title: Lohikäärme

text: Lohikäärmeiden surmaajat saivat vaikutteita etenkin Pyhästä Yrjöstä. Kirkon taiteessa ja kirjoituksissa lohikäärme edusti aina pahaa, mutta maallisessa maailmassa se edusti myös raivokkuutta taistelussa, mistä syystä se pääsi heraldiikkaan.


title: Lohikäärme

text: Walesin tunnus on punainen lohikäärme. Tarun mukaan velho Merlin näki taivaalla punaisen ja valkoisen lohikäärmeen taistelevan, ja vaikka valkoinen oli niskan päällä, punainen lopulta voitti. Tarun tulkinta oli, että punainen lohikäärme edusti roomalaisbrittiläistä kelttiväestöä, ja valkoinen hyökkääviä anglosaksisia germaaniheimoja. Vaikka anglosaksit valtasivatkin Britannian alamaan, Walesiin, Strathclydeen ja Cornwalliin he eivät koskaan päässeet, ja taru toteutui lopullisesti Owain ap Tudurin pojan, Henry Tudorin (Henrik VII:n) noustessa Englannin kuninkaaksi. Kymrin kielessä sana "dragon" (vrt. Uther Pendragon) tarkoittaa "sotapäällikköä". Sana on lähtöisin roomalaisen katafraktiratsuväen käyttämästä lohikäärmestandaarista, "draco". Standaari oli tuulipussin muotoinen ja näytti lohikäärmeeltä.


title: Lohikäärme

text: Lohikäärme on rakuunoiden tunnus.


title: Lohikäärme

text: Suomalainen mytologia ei todennäköisesti tuntenut sanaa ”lohikäärme” kuin satunnaisesti, tai vasta uudella ajalla.


title: Lohikäärme

text: Lohikäärmeen suomenkielinen nimi ei viitanne lohikalaan, vaan ilmeisesti pohjautuu muinaisruotsin sanaan "floghdraki" (”lentokäärme”). Sanan alkuosa on lainattu ja loppuosa käännetty. Toisen näkemyksen mukaan sana palautuu tulta tarkoittavaan muinaisskandinaaviseen sanaan "logi". Kolmas mahdollinen etymologia on "louhikäärme", joka viittaa lohikäärmeiden oletettuun asuinpaikkaan louhilla eli kallioisilla vuorilla. Perinteisesti on arveltu, että sana lohikäärme olisi ”jalopeuran” tapaan Mikael Agricolan keksintöä, ja vanhin kirjallinen tieto sanasta onkin Agricolalta. Uudempaa käsitystä edustava "Suomen sanojen alkuperä" vuodelta 2001 ei kuitenkaan pidä sanaa Agricolan keksimänä, vaan olettaa sanan olevan ”kansanetymologinen muodostelma”.


title: Lohikäärme

text: Suomalaiset kansantarut tuntevat kertomuksia erilaisista jättiläiskäärmeistä, -liskoista, ja -madoista, joista jotkut ovat tulisia ja jotkut monipäisiä, kuten myös tulisista lentävistä olennoista (esimerkiksi Kokko). Taruolentoja nimitetään lohikäärmeiksi kuitenkin vain muutamassa tarinassa ja loitsussa. Joissakin tarinoissa kertoja ei ole oikein tiennyt mikä lohikäärme on, ja on käsittänyt sen kalaksi.


title: Lohikäärme

text: Martti Haavion mukaan "lievo" voisi olla alkuperäinen suomalainen nimitys lohikäärmeelle. Toisaalta "uisko"-veneet ovat todennäköisesti saaneet nimensä käärmettä tai liskoa tarkoittavasta sanasta, josta on peräisin myös nykysuomen sana "lisko". Tämä ei vielä tarkoita, että uisko olisi ollut nimitys juuri lohikäärmeelle (eikä esimerkiksi ylipäätään käärmeelle tai matelijalle), mutta jos se olisi, sille löytyisi vertauskohta läheltä - viikinkien tiedetään kutsuneen erästä laivatyyppiään lohikäärmettä tarkoittavalla sanalla.


title: Lohikäärme

text: Eräässä tarinassa neidon maannut poika hirtetään. Neito taas tuomitaan lohikäärmeen kitaan. Lohikäärme kieltäytyy syömästä neitoa ja huokaisee, että ennemmin nielisi miehen miekkoineen, hevosen satuloineen ja papin kirkkokuntineen, kuin nuoren neidon. Neito nimittäin tekee vielä paljon poikia, joita tarvitaan suureen sotaan, Tanimarkin tappeluun.


title: Lohikäärme

text: Erään myöhään, vasta vuonna 1928 taltioidun uskomuksen mukaan näkin voi karkottaa rannasta heittämällä kiven veteen. Kivi nimittäin aiheuttaa veteen kurimuksen, jossa asuu lohikäärme, jota näkki pelkää.


title: Lohikäärme

text: Idässä ja Keski-Amerikassa lohikäärme on jumalallinen voiman, viisauden, vaurauden ja hyvän onnen symboli. Lännessä lohikäärme kuvataan ”siivekkäänä krokotiilina”, kun taas idässä ja Keski-Amerikassa (sulkakäärme) yleensä höyhen- tai sulkapeitteisenä käärmeenä.


title: Lohikäärme

text: Vanhassa kiinalaisessa mytologiassa on lohikäärmettä muistuttava hahmo Loong (tai Long), joka ei kuitenkaan varsinaisesti ole lohikäärme. Loong on yhdistelmä eri eläimistä. Sillä on esimerkiksi jäniksen silmät, kauriin sarvet, sonnin kuono, kamelin pää, tiikerin tassut, kotkan kynnet, kalan suomut, käärmeen vartalo ja leijonan viikset. Ensimmäisellä, alkuperäisellä Loongilla ei ole siipiä, mutta jollakin sen jälkeläisistä voi olla.


title: Lohikäärme

text: Kiinalainen lohikäärmehahmo Loong edustaa maskuliinista yangia, siittämistä, hedelmällisyyttä ja aktiivisuutta. Loong on myös demonien karkottaja ja sateen symboli. Uskomusten mukaan Loongit asuvat talvella maan alla, mistä ne tulevat esiin vuoden toisena kuukautena ja saavat aikaan sateen ja ukkosen. Kiinassa vietetäänkin toisen kuukauden toisena päivänä värikkäitä "lohikäärmejuhlia" Loongin talviunilta heräämisen ja kevään alkamisen kunniaksi. Juhlaa vietetään kantamalla suuria liikuteltavia paperilohikäärmeitä ja ampumalla ilotulituksia. Aikoinaan Loong oli keisarin ja keisarillisen vallan symboli, ja tarujen mukaan ensimmäinen keisari sai alkunsa lohikäärmeestä. Kiinalaisessa astrologiassa lohikäärme on yksi 12 horoskooppieläimestä.


title: Lohikäärme

text: Lohikäärmeitä pidettiin pitkään todellisina olentoina, mutta luonnontieteiden kehittyessä ajatus hiljalleen hylättiin. Myöhemminkin lohikäärmeet ovat kiinnostaneet tutkijoita, muun muassa Carl Sagan teoksessaan "The Dragons of Eden (1977)" arvelee, että mielikuva lohikäärmeestä on periytynyt muinaisista lentoliskoista. Nykytutkimusten valossa kuitenkin viimeiset lentoliskot elivät noin 65 miljoonaa vuotta sitten, joten niiden ja varhaisimpien ihmisten väliin jäisi yli 60:n miljoonan vuoden aukko. Lentoliskojen fossiilit ovat mahdollisesti voineet luoda tarinoita lohikäärmeistä.


title: Lohikäärme

text:
Monet jättiläiskäärmeet, varsinkin afrikkalainen pyton, kalliokäärme ("Python sebae") ovat myös ehdokkaita lohikäärmeiden esikuvaksi. Roomalaiset tunsivat kalliokäärmeen, ja niitä käytettiin usein sirkusesityksissä.
Epäillään myös, että 9-metristä airokalaa luultin lohikäärmeeksi kun sellainen havaittiin ensi kerran.


title: Lohikäärme

text: On pidetty mahdollisena, että kiinalainen lohikäärmeperinteen taustalla oli todellinen pitkäkaulainen Qijianglong-dinosaurus, joka eli 160 miljoonaa vuotta sitten. Sen kaula on puolet koko sen pituudesta.


title: Lohikäärme

text: Lohikäärmeet ovat vakioelementtejä monissa tunnetuissa fantasiakirjoissa, kuten "Eragon", Harry Potter ja "Hobitti eli sinne ja takaisin". Fantasiakirjallisuudessa lohikäärmeet ovat usein perineet länsimaisessa mytologiassa saamansa roolin pahuuden ruumiillistumina ja yksinkertaisimmillaan tarinoissa toistetaan keskiaikaisten tarujen teemoja (sankari yrittää surmata lohikäärmen tai hankkia takaisin lohikäärmeen varastaman aarteen).


title: Lohikäärme

text: Lohikäärme ei toki aina ole tarinan suuri konna. Esimerkiksi Ursula Le Guinin "Maameren tarinat" -sarjassa lohikäärmeet ovat ikivanhoja, älykkäitä olentoja, joiden suhtautuminen ihmisiin on enimmäkseen neutraalia. Ongelmat johtuvat ihmisen aiheuttamasta epätasapainosta ja elinalueiden kohtaamisesta (vrt. esimerkiksi Tiikeri). Joskus tavataan myös hyviä lohikäärmeitä, kuten Michael Enden romaanin "Tarina vailla loppua" Fuhhuur. Muita hyväntahtoisia lohikäärmeitä mainitaan muun muassa Dragonlance ja "Perillinen"-trilogiassa, johon myös Eragon kuuluu. Steven Eriksonin "The Malazan Book of the Fallenissa" lohikäärmeet ja lohikäärmeen muodon ottamaan pystyvät ihmishahmot ovat hahmoja muiden hahmojen joukossa eivätkä ryhmänä millään muotoa luokiteltavissa vain "hyviin" tai "pahoihin". George R.R. Martinin "Tulen ja jään laulun" maailmassa Targayrenin kuningassuvun hallitsemat lohikäärmeet ovat sodassa ratkaisevassa asemassa.


title: Lohikäärme

text: Humoristisesti fantasiakirjallisuudessa lohikäärmeitä käsittelee mm. Terry Pratchett, jonka Kiekkomaailmassa luonnonvaraiset suolohikäärmeet ovat jatkuvassa vaarassa räjähtää kappaleiksi äärimmäisen tulenarkojen suolistokaasujensa vuoksi ja Ankh-Morporkin kaupunginvartioston päällikkö Samuel Vimes käyttää sylikoiran kokoista lemmikkilohikäärmettä sikarin sytyttämiseen. Dugald Steerin lastenkirjasta "Dragonologia" löytyy mm. kovasti kengurua (!) muistuttava "Draco marsupialis".


title: Lohikäärme

text: Lohikäärmeen veri on todellisuudessa väriaine, mutta siitä on kirjoitettu myös fantasiakirjallisuudessa. Harry Potter -kirjojen velhokoulu Tylypahkan rehtori Albus Dumbledore on keksinyt lohikäärmeen verelle 12 eri käyttötarkoitusta ja lunastanut paikkansa velhojen historian kirjoissa.


title: Lohikäärme

text: Roolipeleissä lohikäärme on perinteisesti vihollinen, yleensä pahimmasta päästä. Suurimman mahdollisen lohikäärmeen tappamisesta saa aina kunniaa. Yleensä lohikäärmeet myös vartioivat jonkinlaista aarretta, jonka pelaaja saa lohikäärmeen tapettuaan.


title: Lohikäärme

text: Joissakin peleissä ja saduissa on paljon erityyppisiä lohikäärmeitä. Tällöin yleensä lohikäärmeet eroavat toisistaan kokonsa puolesta sekä siinä, mitä ne sylkevät suustaan. Perinteisesti lohikäärme sylkee tulta, mutta ne voivat sylkeä myös vaikkapa jäätä, salamoita tai happoa. Muun muassa "Tibia"-roolipelissä on monia erilaisia lohikäärmeitä ja lisäksi lohikäärmeiden ”sukulaisia” (Wyvern ja Hydra). TSR:n kirjoissa ("Dragonlance", "Forgotten Realms") lohikäärmeitä on kymmentä laatua: punainen, musta, vihreä, sininen ja valkoinen ovat pahoja, ”värillisiä” lohikäärmeitä, kun taas kultainen, hopeinen, vaskinen, pronssinen ja kuparinen ovat hyviä, ”metallisia” lohikäärmeitä. Osa hyvistä lohikäärmeistä on koulutettu esimerkiksi vartioimaan linnaa tai aarretta. "World of Warcraftissa" on myös erityyppisiä lohikäärmeitä, jotka värinsä puolesta edustavat tiettyä asiaa: siniset lohikäärmeet hallitsevat taikuutta, punaiset elämää, vihreät luontoa, pronssiset aikaa ja mustat maata. Jokaisella lohikäärmeryhmällä on johtaja (aspect) Punaisia lohikäärmeitä johtaa Alexstraza the Lifebinder, sinisiä Kalecgos the Spellweaver, vihreitä Ysera the Dreamer, pronssisia Nozdormu the Timeless One ja mustia nykyään kuollut Deathwing the Destroyer (ent. Neltharion the Earthwarder) Tässä pelissä lohikäärmeet ovat ikivanhoja olentoja, jotka eivät kuole vanhuuteen mutta voivat kuolla ulkopuolisen voiman tuhoamana.


title: Lohikäärme

text: Pelisarja Final Fantasyssa yleisenä summon-taikaolentona esiintyy Bahamut, joka on yleensä myös pelin yksi voimakkaammista Summon-olennoista.


title: Thomas Ball Barratt

text: Thomas Ball Barratt (1862–1940) oli norjalainen metodistipastori, joka tunnetaan helluntaiherätyksen edelläkävijänä Euroopassa.


title: Thomas Ball Barratt

text: Barratt koki hengellisen uudistumisen vieraillessaan Azusa-kadun herätyksen tilaisuudessa toimitalon rakentamisen yhteydessä Yhdysvalloissa. Palattuaan joulukuussa 1905 takaisin Osloon hänen pitämissään jumalanpalveluksissa alkoi esiintyä voimakasta uskonnollista heräämistä jonka myös sanomalehdet havaitsivat. Anglikaaninen pappi Alexander Poddy vieraili Barrattin tilaisuudessa vuonna 1907 ja kutsui hänet puhumaan Englantiin. Puhujamatkan seurauksena helluntailiike levisi Englantiin ja sieltä myöhemmin Manner-Eurooppaan.


title: Thomas Ball Barratt

text: Karismaattisten ilmiöiden vuoksi Barrattille ja metodistikirkolle tuli välirikko. Myöhemmin Barratt myös muutti mielensä lapsikastetta vastaan ja otti kasteen 1913 Tukholmassa Lewi Pethruksen johtamassa Filadelfia-seurakunnassa.


title: X-tehokkuus

text: X-tehokkuus on mikrotaloustieteellinen termi, joka kuvaa tuotantoprosessin tehokkuutta annetuilla tuotannontekijöillä. Jos yritys tuottaa enimmäismäärän hyödykkeitä annetuilla tuotannontekijöillä, kuten koneilla ja työntekijöillä, sekä käyttää parhaita mahdollisia tuotantotapoja, yrityksen toiminta on x-tehokasta. Jos tuotanto ei ole x-tehokasta, on se x-tehotonta.


title: X-tehokkuus

text: Täydellisen kilpailun markkinoilla ei yleisesti ottaen esiinny pitkäaikaista x-tehottomuutta, sillä tehottomat yritykset eivät tuota tarpeeksi voittoa pysyäkseen markkinoilla. Muissa markkinamuodoissa, kuten monopolitilanteessa, x-tehottomuutta saattaa esiintyä pidemmälläkin aikavälillä, sillä kilpailun puute antaa mahdollisuuden pitäytyä tehottomissa tuotantokeinoissa.


title: X-tehokkuus

text: X-tehokkuus ei ole ainoa tehokkuuden muoto. Se tarkastelee vain tuotantoa annetuilla tuotannontekijöillä. Se ei siis ota huomioon sitä, ovatko tuotannontekijät tai tuotetut hyödykkeet parhaita mahdollisia. Allokointitehokkuus puolestaan mittaa näitä asioita. Esimerkiksi yritys, joka palkkaa aivokirurgeja kaivamaan ojaa saattaa olla x-tehokas, vaikka aivokirurgien allokointi sairaita hoitamaan olisikin tehokkaampaa yhteiskunnan kannalta.


title: Valtionhoitaja

text: Valtionhoitaja on monarkiassa henkilö, joka hoitaa hallitsijan tehtäviä ja käyttää tämän valtaa yleensä sellaisessa tilanteessa, jossa hallitsijaa ei ole. Syynä voi olla esimerkiksi hallitsijasuvun sammumisesta, hallitsijan syrjäyttämisestä tai valtiomuodon vaihtumisesta aiheutunut siirtymäkausi eli interregnum. Valtionhoitajaksi on kutsuttu joissain yhteyksissä myös henkilöä, joka hoitaa hallitsijan tehtäviä istuvan hallitsijan puolesta tämän ollessa estynyt tai muuten kykenemätön hoitamaan tehtäviään, mutta yleensä sellaista henkilöä kutsutaan sijaishallitsijaksi eikä valtionhoitajaksi. Valtionhoitajan asettaminen voi olla myös personaaliunionissa toisen maan kanssa olevan valtion keino tavoitella tosiasiallista itsenäisyyttä. Joskus valtionhoitajasta tulee diktaattori, joka vetoaa monarkkiseen valtiomuotoon, mutta estää monarkin valtaantulon. Tasavallassa voidaan valtionhoitajan sijasta käyttää esimerkiksi nimitystä väliaikainen presidentti.


title: Valtionhoitaja

text: Puhekielessä "valtionhoitajapuolueeksi" saatetaan kutsua puoluetta, joka kantaa päävastuun valtion asioiden hoidosta.


title: Valtionhoitaja

text: Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa valtionhoitajaksi () kutsuttiin valtakunnanvikaaria, joka hoiti keisarin tehtäviä edellisen keisarin kuoleman ja uuden valitsemisen välillä. Vuoden 1356 kultainen bulla määräsi tämän tehtävän jaettavaksi Saksin ja Pfalzin vaaliruhtinaiden kesken. Nimitystä käytettiin uudelleen toisessa yhteydessä, kun Frankfurtin kansalliskokous valitsi vuonna 1848 arkkiherttua Juhanan Saksan valtionhoitajaksi. Juhana ei tosin koskaan aidosti hallinnut Saksaa.


title: Valtionhoitaja

text: Kalmarin unionin aikana Ruotsin valtaneuvosto tai valtakunnankokous valitsi ajoittain valtionhoitajan () käyttämään kuninkaan valtaa Ruotsin alueella. Ensimmäisen kerran tätä nimitystä käytettiin vuonna 1438 Kaarle Knuutinpoika Bondesta, joka valittiin valtionhoitajaksi kuningas Eerik Pommerilaisen karkottamisen yhteydessä. Vuodesta 1448 alkaen muodostui tavaksi, että valtionhoitaja valittiin aina siksi aikaa kun valtaistuin oli tyhjänä edellisen kuninkaan kuoleman tai syrjäyttämisen ja uuden valitsemisen välillä. Valtionhoitaja erosi näin aiemmista unionikuninkaiden ruotsalaisista käskynhaltijoista siten, että hän käytti kuninkaan valtaa tämän sijasta kuninkaan puuttuessa, ei kuninkaan nimissä tämän poissaollessa. Unioniajan lopulla ruotsalaiset ottivat kuitenkin tavaksi vastustaa tanskalaiskuninkaiden valtaa asettamalla lähes pysyviä valtionhoitajia myös silloin, kun istuva kuningas oli olemassa. Ensimmäinen tällainen valtionhoitaja oli vuonna 1470 valittu Sten Sture vanhempi ja viimeinen vuonna 1521 valittu Kustaa Vaasa, joka kaksi vuotta myöhemmin valittiin edelleen Ruotsin kuninkaaksi, mikä merkitsi pohjoismaisen unionin päättymistä. Vastaavasti Kaarle-herttua valittiin vuonna 1595 valtionhoitajaksi kuningas Sigismundin poissaolon ajaksi ja vuonna 1599 pysyvästi, kun Kaarlea tukeneet säädyt halusivat katkaista unionin Puolan kanssa eivätkä enää tunnustaneet Sigismundia. Viimeisen kerran nimitystä käytettiin Ruotsissa historiallisessa merkityksessään vuonna 1809, jolloin Kaarle XIII oli kolme kuukautta valtionhoitajana Kustaa IV Aadolfin syrjäyttämisen jälkeen ennen kuin hänet itse valittiin uudeksi kuninkaaksi.


title: Valtionhoitaja

text: Nykyään nimityksellä "riksföreståndare" on Ruotsissa kokonaan toinen merkitys. Ruotsin vuoden 1974 hallitusmuodon mukaan tällä nimellä kutsutaan henkilöä, joka toimii kuninkaan tilapäisenä sijaisena tämän ollessa estynyt hoitamaan tehtäviään. Normaalisti tehtävä annetaan toiselle kuningasperheen jäsenelle, mutta valtiopäivät voivat tarvittaessa valita siihen myös jonkun muun.


title: Valtionhoitaja

text: Suomen valtionpäämiehenä oli toukokuusta 1918 heinäkuuhun 1919 Suomen valtionhoitaja, missä tehtävässä toimivat P. E. Svinhufvud ja hänen jälkeensä Gustaf Mannerheim, koska Suomessa katsottiin olleen tuolloin yhä voimassa vuoden 1772 hallitusmuoto ja keisari-suuriruhtinaan jättämä valtaistuin tyhjänä. Valtionhoitajan virka lakkasi olemasta, kun tasavaltainen vuoden 1919 hallitusmuoto astui voimaan.


title: Valtionhoitaja

text: Unkarissa amiraali Miklós Horthy toimi vuosina 1920–1944 valtionhoitajana (). Unkari säilyi nimellisesti kuningaskuntana, vaikka Horthy tosiasiassa esti Itävalta-Unkarin syrjäytettyä hallitsijaa Kaarle IV:tä palaamasta maahan voidakseen hallita itse diktaattorina. Nimitystä valtionhoitaja on Unkarissa käytetty myös János Hunyadista, joka toimi vuosina 1446–1453 kuningas Ladislaus V:n sijaishallitsijana, sekä Lajos Kossuthista vuoden 1849 kapinan aikana. Lisäksi Itävallan arkkiherttua Joosef August oli lyhyesti Unkarin valtionhoitajana vuonna 1919.


title: Valtionhoitaja

text: Espanjassa sisällissodan voittaneesta kenraali Francisco Francosta tuli vuonna 1947 monarkian palauttamisen myötä nimellisesti valtionhoitaja, joskin hän oli ollut valtionpäämiehenä jo vuodesta 1939. Horthyn tavoin Franco käytti valtionhoitajuutta tekosyynä elinikäiselle diktatuurille, mutta määräsi kuoltuaan seuraajakseen kuningas Juan Carlosin.


title: Valtionhoitaja

text: Islannissa, joka tuolloin oli personaaliunionissa Tanskan kanssa, valittiin Sveinn Björnsson valtionhoitajaksi () vuosiksi 1941–1943, kun yhteys kuninkaaseen oli Tanskan saksalaismiehityksen vuoksi katkennut. Islannin julistauduttua kokonaan itsenäiseksi Björnsson valittiin edelleen maan presidentiksi.


title: Valtionhoitaja

text: Keskiajan Englannissa käytettiin nimitystä lordiprotektori () alaikäisen kuninkaan holhoojahallitsijasta. Englannin sisällissodan jälkeen vallan saanut Oliver Cromwell kuitenkin hallitsi vuosina 1653–1658 tasavallaksi muutettua maata käytännössä diktaattorina käyttäen lordiprotektorin nimikettä, joka sai näin valtionhoitajaa muistuttavan merkityksen. Hänen poikansa Richard Cromwell jatkoi tehtävässä lyhytaikaisesti vuosina 1658–1659.


title: Allokointitehokkuus

text: Allokointitehokkuus kuvaa markkinoiden tilaa, jossa resurssit on jaettu tavalla, joka maksimoi niiden käytöstä saatavan hyödyn. Allokatiivisesti tehokas talous tuottaa hyödykkeitä "optimaalisessa" suhteessa. Yritys on allokatiivisesti tehokas, kun sen tuotannon hinta vastaa tuotannon rajakustannusta.


title: Pareto-tehokkuus

text: Pareto-tehokkuus tai Pareto-optimaalisuus on peliteoreettinen kriteeri, joka viittaa tilanteeseen, jossa kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta jonkun muun asemaa. Pareto-parannus parantaa jonkun asemaa huonontamatta kenenkään muun asemaa. Pareto-tehokkuus on tärkeä käsite taloustieteessä.


title: Pareto-tehokkuus

text: Käsitteen on kehittänyt italialainen taloustieteilijä Vilfredo Pareto tutkiessaan taloudellista tehokkuutta ja tulonjakoja.


title: Pareto-tehokkuus

text: Voidaan osoittaa, että teoriassa vapaat markkinat tuottavat aina Pareto-tehokkaan lopputuloksen. Tulos tunnetaan nimellä ensimmäinen hyvinvointiteoreema (). Matemaattisen todistuksen esittivät ensimmäisenä Kenneth Arrow ja Gerard Debreu. Tosin todistuksessa tarvitaan hyvin rajoittavia oletuksia, minkä vuoksi tulos ei välttämättä kuvaa talouden toimintaa käytännössä. Tarvittavat oletukset ovat:Pareto-tehokkuus ei ole yksinään riittävä kriteeri oikeudenmukaisen resurssien jaon tekemiseen. Esimerkiksi yhteiskunta, jossa diktaattori omistaa kaiken omaisuuden on Pareto-tehokas, koska kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta diktaattorin asemaa. Aina on siis olemassa useita Pareto-tehokkaita resurssijakoja eikä niitä voi laittaa paremmuusjärjestykseen ilman lisäoletuksia. Hyvinvointitaloustiede tutkii vaihtoehtoisia lisäoletuksia.


title: Pareto-tehokkuus

text: Toinen hyvinvoinnin peruslause () todistaa, että jos lisäksi preferenssit ovat konvekseja, mikä tahansa Pareto-tehokas resurssijako saadaan aikaan markkinoiden toiminnan lopputuloksena, kunhan tehdään tietyt tulonsiirrot.


title: Pareto-tehokkuus

text: Tehottomuuksien kuitenkin usein katsotaan oikeuttavan valtiolle muutakin roolia kuin siirtää rahaa rikkailta tarvitseville.


title: Dinosaurukset

text: Dinosaurukset eli hirmuliskot (Dinosauria) olivat mesotsooisella maailmankaudella elänyt hyvin menestyksekäs eläinryhmä. Ensimmäiset dinosaurukset kehittyivät triaskaudella noin 230 miljoonaa vuotta sitten, mutta niiden valtakausi alkoi vasta triaskauden joukkotuhon jälkeen, ja ne hallitsivat maapalloa jurakauden ja liitukauden ajan. Dinosaurukset kuolivat äkillisesti sukupuuttoon liitukauden joukkosukupuutossa noin 65 miljoonaa vuotta sitten. Joukkotuhon syynä on pidetty maahan iskeytynyttä asteroidia sekä tulivuorenpurkauksia.


title: Dinosaurukset

text: Dinosaurukset olivat tasalämpöisiä maaeläimiä. Jotkin niistä olivat kasvinsyöjiä, jotkin lihansyöjiä ja jotkin kaikkiruokaisia. Dinosaurusten koko vaihteli suuresti: pienimmät olivat alle 200-grammaisia, ja suurimpia on 80–100 tonnin painoiseksi arvioitu "Argentinosaurus", joka olisi siten kaikkien aikojen suurin maaeläin.


title: Dinosaurukset

text: Dinosaurukset jaetaan kahteen lahkoon niiden lantion rakenteen perusteella: liskonlantioisiin ja linnunlantioisiin. Ne puolestaan jaetaan moniin sivuryhmiin. Lajeja on löytynyt yli tuhat, ja lisää löydetään koko ajan.


title: Dinosaurukset

text: Linnut ovat polveutuneet pienistä liskonlantioisista, höyhenpeitteisistä "Archaeopteryxin" kaltaisista teropodeista. Linnut ovat anatomialtaan ja fysiologialtaan niin samankaltaisia dinosaurusesi-isiensä kanssa, että lintuja voidaankin sanoa dinosauruksiksi.


title: Dinosaurukset

text: Dinosaurukset määritteli omaksi ryhmäkseen ensi kertaa englantilainen Richard Owen vuonna 1841 ja keksi samalla niiden nimityksen. Dinosaurusten fossiileja on löydetty kaikilta mantereilta. 1900-luvun taitteessa fossiileja löydettiin etenkin Pohjois-Amerikan kuivilta seuduilta, ja nykyisin merkittävimmät löytöpaikat ovat Kiinassa ja Etelä-Amerikassa.


title: Dinosaurukset

text: Nimi "Dinosaurus" tarkoittaa hirmuliskoa (< kreikk. "deinos", 'hirmuinen' ja "sauros", 'matelija/lisko'). Nimen keksi vuonna 1842 englantilainen luonnontutkija Richard Owen. Eri dinosaurusten nimissä on erilaisia päätteitä ja muita osia, jotka kuvaavat niiden ominaisuuksia, esimerkiksi siivellisyyttä tai hampaita. Päätettä "-saurus" käytetään etenkin matelijamaisten eläinten nimissä, ja pääte "-raptor" (lat. 'rosvo') tarkoittaa saalistajaa ja petoa. Nimiä on annettu usein myös tutkijoiden ja löytöpaikkojen mukaan.


title: Dinosaurukset

text:
Dinosaurukset kuuluvat arkosaureihin, joihin kuuluvat myös esimerkiksi krokotiilieläimet, lentoliskot ja "Postosuchus." Ensimmäiset dinosaurukset kehittyivät triaskaudella noin 235 miljoonaa vuotta sitten. Aluksi ne olivat pieniä, kaksijalkaisia eläimiä. Niiden takajalat kehittyivät pitkiksi ja suoriksi vartalon alle, toisin kuin muilla arkosaureilla, joiden jalat työntyivät ulos kyljistä. Tämä teki dinosauruksista muita matelijoita ketterämpiä ja mahdollisti niiden pitkäjaksoisen liikkumisen, sillä ne saattoivat asentonsa vuoksi kävellä ja hengittää samanaikaisesti. Kaksi varhaisinta dinosaurusta olivat "Eoraptor" ja "Herrerasaurus". Muut dinosauruslajit olivat hyvin samantyyppisiä. Nämä varhaisimmat lajit olivat suurimmillaan parimetrisiä ja kolmetonnisia. Toistaiseksi ainoa tunnettu suurikokoinen varhainen laji oli kymmenmetrinen "Ingentia prima", joka eli vain 15 miljoonaa vuotta ensimmäisten dinosaurusten jälkeen. Triaskauden lopulla eläneet prosauropodit, kuten "Plateosaurus", olivat myöhempien sauropodien esi-isiä, pituudeltaan noin kymmenmetrisiä.
Jurakaudella 201–145 miljoonaa vuotta sitten dinosaurukset kehittyivät edelleen, ja niistä tuli maaeläinten hallitseva muoto. Joistain lajeista tuli jättiläisiä, ja toiset kehittivät lentokyvyn. Panssaridinosauruksille kehittyi luulevyjä ja häntäpiikkejä suojaamaan niitä saalistajilta. Jurakauden loppupuolella elänyt varista pienempi "Anchiornis" saattoi olla yksi ensimmäisistä dinosauruksista, joka kykeni liitämään ilmassa. Lintujen lähisukulainen "Archaeopteryx" osasi jonkin verran jo lentää, muttei vielä kovin hyvin. "Diplodocus" kasvoi 33-metriseksi ja oli yksi suurimmista dinosauruksista. Myöhäisjurakauden yleisin suuri petodinosaurus oli 12-metrinen "Allosaurus".


title: Dinosaurukset

text: Liitukaudella 145–66 miljoonaa vuotta sitten jättiläismantereet hajosivat pienemmiksi mantereiksi. Sen seurauksena ilmasto-olot vaihtelivat aiempaa enemmän, jolloin dinosaurukset, kuten muutkin eläimet ja kasvit, saivat yhä enemmän alueellisia piirteitä ja kehittyivät entistä monimuotoisemmiksi. Muutokseen vaikutti joidenkin tutkijoiden mukaan myös uusien kukkakasvien syntyminen. Liitukaudella kehittyivät esimerkiksi Ceratopsia-ryhmä ja panssariselkäiset ankylosaurukset. Liitukauden puolivälissä elänyt 16-metrinen "Spinosaurus" oli mahdollisesti kaikkien aikojen suurin maapeto, ja samoihin aikoihin elänyt 35-metrinen "Argentinosaurus" ehkä suurin koskaan elänyt maaeläin. "Tyrannosaurus rex" eli aivan liitukauden lopulla.


title: Dinosaurukset

text: Lentokyvyttömät dinosaurukset kuolivat sukupuuttoon lyhyessä ajassa liitukauden lopulla noin 65,5 miljoonaa vuotta sitten. Samalla katosivat myös esimerkiksi lentoliskot ja joutsenliskot sekä yli puolet maapallon eläimistä. Teropodeista jurakaudella kehittyneistä linnuista osa selvisi joukkotuhosta, ja ne ovat ainoita nykyään eläviä dinosaurusten kladiin kuuluvia eliöitä.


title: Dinosaurukset

text: Sukupuuton syystä ei ole päästy varmuuteen, mutta lukuisia teoria on esitetty. Monen tutkijan mielestä joukkosukupuuttoon vaikutti samanaikaisesti useampi kuin yksi tekijä. Sukupuuton nopeudesta on myös eri käsityksiä: jotkut tutkijat uskovat sen tapahtuneen muutamassa tuhannessa vuodessa, mutta toisten mukaan se tapahtui asteittain ja alkoi jo kauan ennen liitukauden loppua.


title: Dinosaurukset

text: Ensimmäisen pääteorian mukaan dinosaurusten katoamista selittää liitukauden aikana alkanut ilmastonmuutos. Maapallon keskilämpötila laski, ja vuodenaikojen vaihtelut olivat entistä selkeämpiä. Merenpinta kohosi, mikä saattoi johtaa maanpäällisten elinpaikkojen pirstoutumiseen ja pienentyneiden eläinpopulaatioiden altistumiseen ympäristön muutoksille.


title: Dinosaurukset

text: Toisen pääteorian mukaan laajat tulivuorenpurkaukset aiheuttivat lyhytaikaisen ilmaston lämpenemisen sekä laajoja savu- ja tuhkapilviä. Sen seurauksena kasvit kuolivat ja niiden myötä myös kasvinsyöjäeläimet ja niitä saalistavat pedot. Lounais-Intian Deccanin tasangon laavakerroksesta on havaittu 750 000 vuoden aikana tapahtuneissa tulivuorenpurkauksissa purkautuneen laavaa 1,2–1,3 miljoonaa kuutiokilometriä. Liitukauden lopun kolme suurta tulivuorenpurkausta osuivat lähelle dinosaurusten häviämistä.


title: Dinosaurukset

text: Kolmannen pääteorian mukaan liitukauden lopulla Jukatanin niemimaan kohdalle törmäsi komeetta tai asteroidi. Törmäyksestä todennäköisesti seurasi maailmanlaajuisia metsäpaloja, kylmän sään jakso auringon säteilyn estyttyä ja tätä ilmakehän kohonneen hiilidioksidipitoisuuden vuoksi seurannut lämpökausi.


title: Dinosaurukset

text: Muita, vähemmän suosittuja teorioita ovat esimerkiksi ensimmäisten kukkakasvien aiheuttamat myrkytykset, nisäkkäiden harjoittama dinosaurusten munien tuhoaminen, supernovan säteily tai kulkutaudit.


title: Dinosaurukset

text: Ensimmäisten dinosaurusten ilmestyessä kaikki mantereet olivat yhdistyneenä Pangea-supermantereeksi. Sen vuoksi myöhäisen triaskauden ja varhaisen jurakauden dinosauruslajit olivat enimmäkseen samoja kaikkialla päin maapalloa. Kun Pangea alkoi hajota triaskauden lopulla, Aasian ja Pohjois-Amerikan lajit alkoivat eriytyä toisistaan. Myöhäisellä jurakaudella pohjoiset ja eteläiset mantereet eriytyivät toisistaan. Liitukauden lopulla Euroopassa oli suuria saaria ja niillä saaristo-oloihin sopeutuneita dinosauruksia. Pohjois-Amerikan itä- ja länsiosien välissä oli meri, joka aiheutti sen, että idän ja lännen dinosauruslajistot erosivat toisistaan.


title: Dinosaurukset

text: Maapallolla vallitsi dinosaurusten aikana mesotsooisella kaudella lämmin ja leuto kasvihuoneilmasto, jonka aikana ei ollut napajäätiköitä. Triaskaudella Pangeasta suuri osa oli autiomaata. Sen hajotessa jurakaudella tulivat viileämmät ja kosteammat olosuhteet, joissa kukoistivat havupuut, käpypalmut ja saniaiset. Liitukausi oli lämmintä aikaa, ja kasvisto muistutti jo nykyajan kasvistoa.


title: Dinosaurukset

text: Dinosaurukset ovat matelijoita, joilla on yhteinen esiäiti ja joita yhdistää joukko tarkasti määriteltyjä anatomisia piirteitä. Dinosaurukset erottaa muista arkosauruksista usea piirre. Dinosauruksilla on suorat jalat, joiden reisiluun pää kääntyy täysin sisäänpäin ja kiinnittyy avonaiseen nivelkuoppaan. Niiden jalkojen luut ovat pitkiä, ja nilkka muistuttaa saranaa eikä kierry ulospäin. Dinosaurusten eturaajojen uloimmat sormet ovat surkastuneet. Dinosauruksilla ei ole kallon otsan parillista luuta ("postfrontale"), ja niillä on hyvin pitkä olkaluun harjanne. Sääriluun alapää on poikkeuksellisen suuri ja suorakaiteen muotoinen. Dinosaurusten kehityksen myötä monet näistä piirteistä muuttuivat.


title: Dinosaurukset

text: Kaikkien dinosaurusten yhteisiä luurangon piirteitä ovat:


title: Dinosaurukset

text: Dinosauruksen lantioita oli kahdentyyppisiä: liskonlantioita ja linnunlantioita. Linnunlantioisten dinosaurusten häpyluu osoitti taaksepäin, mikä antoi kasvinsyöjien suurille sisäelimille tilaa. Lihansyöjien liskonlantiossa häpyluu osoitti eteenpäin, jolloin se tuki vatsan ja jalan lihaksia.


title: Dinosaurukset

text: Suurimmat dinosaurukset ovat suurimpia maalla koskaan eläineitä eläimiä. Kaikkein suurimpia niistä olivat pitkäkaulaiset, kasveja syöneet sauropodit. Useimpien paleontologien mielestä suurin dinosaurus oli "Argentinosaurus", joka painoi karkeasti arvioituna 88–110 tonnia ja oli noin 35 metriä pitkä. Arviot "Argentinosauruksen" painosta vaihtelevat paljon, koska siitä on säilynyt vain vähän fossiileja, lähinnä selkärangasta, kylkiluista ja jalan alaosasta. Titanosaurusten joukossa on muitakin lajeja, joista jotkin saattavat olla vielä "Argentinosaurustakin" suurempia, mutta niistäkin on säilynyt vain hyvin vähän fossiileja. "Patagotitan mayorumin" arvioidaan kuuden yksilön fossiilien perusteella painaneen 69 tonnia ja olleen 37 metriä pitkä. "Brachiosaurusta" pidettiin aikoinaan 80 tonnin painoisena ja kaikkein painavimpana dinosauruksena, mutta nykyisin sen arvioidaan olleen korkeintaan 50-tonninen.


title: Dinosaurukset

text: Yksi pisimpiä dinosauruksia oli myös "Supersaurus vivianae", mahdollisesti noin 34 metriä. Korkein oli mahdollisesti "Sauroposeidon proteles". Se ylsi arviolta 17 metrin korkeuteen, mutta arvio on fossiilien vähäisyyden johdosta tehty sitä muistuttavan "Giraffatitan brancain" pohjalta.


title: Dinosaurukset

text: Jos lintuja ei lasketa mukaan, pienin maalla liikkuva dinosaurus oli mahdollisesti "Parvicursor", joka oli 38 senttimetriä pitkä ja painoi alle 170 grammaa.


title: Dinosaurukset

text: Dinosaurusten uskotaan olleen tasalämpöisiä.