title: Walther P38

text: Walther P38 -pistooli on Saksan Wehrmachtin palveluspistooliksi vuonna 1938 valittu itselataava, kaksitoimisella laukaisulla varustettu pistoolimalli. Se oli käytössä toisen maailmansodan ajan ja valittiin vuonna 1957 myös uuden sodanjälkeisen Bundeswehrin palveluspistooliksi mallinimellä P1. P38:sta poiketen P1:n runko on teräksisen sijasta alumiininen.


title: Walther P38

text: P 38:n vakiokaliiperi on 9mm Parabellum/Luger, mutta sitä on valmistettu myös 7.65 mm Parabellum/Luger ja .22 lr-kaliiperisina, jälkimmäistä on valmistettu myös luistin, sisäpiipun ja kaksi lipasta sisältävänä vaihtokaliiperisarjana. P38:n HP-merkkisestä ("Heeres-Pistole") alkumallista on tehty myös pieni määrä .45 ACP kaliiperista mallia. Asetta valmisti Walther.


title: Walther P38

text: Suomen YK-joukkojen käytössä on ollut sodan jälkeen valmistettuja P1-mallisia Walthereita. Asetta valmisti Walther.


title: Davis Cup

text: Davis Cup on tenniksen merkittävin maajoukkueturnaus. Pääjärjestäjänä toimii Kansainvälinen tennisliitto. Turnausta on pelattu vuodesta 1900, ja vuonna 2008 turnaukseen osallistui 126 joukkuetta. Naisten vastaava turnaus on Fed Cup.


title: Davis Cup

text: Vuonna 1899 Harvardin tennistä pelaava opiskelija Dwight F. Davis luovutti 18-kiloisen hopeamaljan ("Davis Cup") kiertopalkinnoksi miesten maajoukkueturnauksen voittajalle. Turnaus, "International Lawn Tennis Challenge", pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1900 brittiläisten ja yhdysvaltalaisten pelaajien välillä. Davis pelasi Yhdysvaltain voittavassa joukkueessa.


title: Davis Cup

text: Turnausta ei pelattu vuosina 1901 ja 1910 eikä maailmansotavuosina 1915–1919 ja 1940–1945. Turnausta oli jo aikaisemmin epävirallisesti kutsuttu palkinnon mukaan "Davis Cupiksi", ja vuodesta 1946 se on ollut turnauksen virallinen nimi.


title: Davis Cup

text: * Vuonna 1974 Intia kieltäytyi pelaamasta protestina Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmälle.


title: Davis Cup

text: Maailmanlohkoon kuuluu 16 joukkuetta ja loput maat jaetaan kolmeen maanosalohkoon (Eurooppa/Afrikka, Amerikka, Aasia/Oseania) jotka jakaantuvat vielä neljään tasoon (ryhmään).


title: Davis Cup

text: Davis Cupin maaottelu ratkeaa paras viidestä -periaatteella. Otteluita ovat neljä kaksinpeliä ja nelinpeli, jotka pelataan kolmeen voitettuun erään. Ensimmäisen kierroksen maaottelun voittaja etenee toiselle kierrokselle, ja hävijä joutuu karsimaan paikastaan. Maailmanlohkon voittaja voittaa turnauksen. Maanosalohkojen ja ryhmien parhaat karsivat seuraavan ryhmän viimeisille sijoille jääneitä joukkueita vastaan. Karsinnan voittaja pelaa seuraavana vuonna ylemmässä ryhmässä.


title: Betty Williams

text: Betty Williams (s. 22. toukokuuta 1943) on pohjoisirlantilainen rauhanaktivisti. Hän perusti yhdessä Mairead Corriganin kanssa 1976 rauhanliikkeen, joka järjesti laajoja mielenosoituksia ja rauhanmarsseja. Hän sai Corriganin kanssa vuoden 1976 Nobelin rauhanpalkinnon.


title: Betty Williams

text: Katoliseksi kastettu Williams kasvoi perheessä, jonka sukulaisissa oli monen uskonnon edustajia. Hän aloitti julkisen toimintansa jouduttuaan silminnäkijäksi traagisessa onnettomuudessa, jossa kolme lasta sai surmansa. Heidän ylitseen ajoi auto, jota kuljettaneen IRA-aktivistin brittisotilaat ampuivat kesken ajomatkan. Williams oli kävelemässä lähistöllä, kuuli räsähdyksen ja tuli ensimmäisenä onnettomuuspaikalle. Hän alkoi kerätä nimikirjoituksia rauhan saamiseksi ja vastaavien järjettömien kuolemantapausten estämiseksi. Kahdessa päivässä hän sai kokoon 6 000 nimikirjoitusta ja paljon mediahuomiota. Yhdessä surmattujen lasten tädin, Mairead Corriganin kanssa hän perusti Rauhanliikkeen nimeltä Peace People. He järjestivät rauhanomaisen marssin kuolleiden lasten haudalle. Siihen osallistui 10 000 katolista ja protestanttista naista. IRA häiritsi marssijoita ja nimitteli heitä brittien kätyreiksi. Seuraavalla viikolla marssijoita oli 35 000.


title: Betty Williams

text: Williams asui välillä 20 vuotta Yhdysvalloissa ja muutti sitten Irlantiin. Vuonna 2006 hän perusti järjestön yhdessä muiden Nobelin rauhanpalkinnon voittaneiden naisten kanssa.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Suomen kansallismaisemat ovat Suomen kansallista identiteettiä kuvastavia maisemia, joihin tiivistyvät maan erityispiirteet. Suomen kansallismaisemia on valittu monissa lehtien lukijaäänestyksissä. Vuonna 1994 ympäristöministeriössä valittiin 27 erityisen merkittävää maisemakokonaisuutta kansallismaisemiksi. Valinta liittyi Suomen itsenäisyyden 75-vuotisjuhlavuoteen 1992.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Kansallismaisemia ei ole rajattu tarkasti, eikä niillä ole laillisesti sitovaa merkitystä viranomaisten päätöksenteon kannalta (esimerkiksi rakennuslupien myöntäminen). Kansallismaiseman status antaa kuitenkin kansalaisille vahvan perustan vastustaa näihin maisemiin kohdistuvia muutoshankkeita.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Carl Ludvig Engelin rakennukset ja J.A. Ehrenströmin asemakaava sekä meri-idylli kuten Suomenlinnan saaret sekä Kustaanmiekka luovat Helsingille ainutlaatuiset piirteet.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Vanha Porvoo on hyvin säilynyt historiallinen kaupunki. Porvoonjokilaaksossa virtaa joki, jonka ympärillä on viljelymaata sekä vanhaa asutusta.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Tapiola on päässyt listalle, koska se on sodan jälkeen uudella puutarhakaupunki-periaatteella rakennettu vireä kaupunginosa. Tapiolan ideoi käytännössä Väestöliiton toiminnanjohtaja Heikki von Hertzen. Tapiolan kansallismaiseman loivat Otto-Iivari Meurmanin Hagalund-suunnitelman (1945, 1952) pohjalla arkkitehdit Aarne Ervi, Markus Tavio, Viljo Revell ja Aulis Blomstedt. Tapiolan monumentaalikeskus (Ervi 1954) valmistui 1960-luvulla. Viereisessä kuvassa Ervin keskustorni (1961) ja Arto Sipisen kulttuurikeskus (1989). Muita arkkitehteja Tapiolassa ovat muun muassa Alvar Aalto jonka työt kuitenkin sijaitsevat etupäässä Tapiolan naapurissa Otaniemessä sekä Suvikummun alueen suunnitelleet Raili ja Reima Pietilä. Tällä hetkellä Tapiolan kansallismaisemaa uhkaa metron mukanaan tuoma liikekeskuksen voimakas lisärakentaminen .


title: Suomen kansallismaisemat

text: Snappertunasta Fagervikiin on tasaista viljeltyä maata jonka keskellä mutkittelee rauhallinen Snappertunanjoki sekä Raaseporin ja Grabbackan keskiaikaiset linnoitukset ja Fagervikin ruukki.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Pohjassa sijaitsevat 1600-luvulta peräisin olevat ruukit Billnäs, Fiskars ja Antskog sekä 1800-luvun Åminnefors. Ruukit ovat yksiä suomalaisen teollisuuden liikkeellepanijoita.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Aurajoella sijaitsee Suomen ensimmäinen kaupunki Turku. Aurajoen ympärillä on vanhaa viljelysmaisemaa sekä kallionselänteitä.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Saaristomeri muodostuu noin 40 000 saaresta, pienistä kallioluodoista suuriin, asuttuihin, mannerta muistuttaviin. Suurista avomerenomaisista merenselistä ja jokisuistoja muistuttavista saarilabyrinteista. Alueella sijaitsee Saaristomeren kansallispuisto.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Merenlahdet, tammimetsät, hakamaat sekä Kastelholman linna ja vanhat kartanot kuuluvat Sundin maisemaan.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Köyliönjärven kansallismaisemaan kuuluvat järveä ympäröivät viljelysmaat sekä järven saaret, joista merkittävimmät ovat Kirkkosaari ja Kirkkokari. Kirkkosaaressa sijaitsee Köyliönkartano sekä vuodelta 1752 oleva Köyliön kirkko. Kirkkokari puolestaan on katolisten pyhiinvaelluskohde. Kansanperinteen mukaan Lalli surmasi kirveellä Piispa Henrikin Köyliönjärven jäällä 1150-luvulla.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Vanajaveden laaksossa on asutusta ja maataloutta esihistorialliselta ajalta asti sekä linnavuoria ja vanhoja kartanoita.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Maastotyypiltään Rautavesi on jylhää sekä metsäistä. Rautavedellä sijaitsevat myös Tyrvään ja Karkun kylät sekä kirkot Tyrvään kirkko, Tyrvään Pyhän Olavin kirkko eli Tyrvään vanha kirkko, Sastamalan keskiaikainen kivikirkko sekä Karkun kirkko. Rautavedellä on myös kalmistoja ja asuinpaikkoja rautakaudelta.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Tammerkoskesta tuli 1700-luvun jälkipuolella ja varsinkin 1800-luvulla tärkeä teollisuuskeskittymä. Alueella on ollut Finlaysonin tehdas, paperiruukki, verkatehdas sekä vesivoimaloita sekä muuta teollisuutta.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Nykyisellä Pirkanmaalla sijaitsevan Hämeenkyrön kunnan maisema on kumpuista viljelymaata, joka viettää loivasti järviin. Harju kuuluu myös kansallismaisemakokonaisuuteen.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Imatralla sijaitseva Imatrankoski on kallioinen ja tunnettu koski, joka syntyi noin vuosina 3000 eaa. - 2000 eaa., jolloin Saimaan vesimassat työntyivät Salpausselkään ja puhkaisivat siihen kosken.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Olavinlinna on keskiaikainen linna Savonlinnassa. Se rakennettiin suojaamaan Pähkinäsaaren rauhassa Ruotsin rajan taakse jäänyttä suomalaisasutusta. Nykyisin linna on suosittu, ympäri vuoden auki oleva turistikohde sekä toimii muun muassa näyttämönä Oopperajuhlille ja useille muille tilaisuuksille. Linnaa voi vuokrata myös yksityistilaisuuksia varten.


title: Suomen kansallismaisemat

text:
Pihlajavedellä ovat nähtävissä perinteisen itäsuomalaisen järviluonnon piirteet, laajat selkävedet sekä saaret. Pihlajavesi on myös saimaannorpan tärkeimpiä elinalueita. Järvi onkin otettu mukaan valtakunnalliseen rantojensuojeluohjelmaan. Suojelu ei kuitenkaan kiellä järvellä liikkumista ja Pihlajavesi onkin vesilläliikkujien suosiossa kesäisin.
Pihlajavesi on Suomen saarisin järvi. Järvessä on 3819 saarta ja sen pinta-ala on 341 km².


title: Suomen kansallismaisemat

text: Punkaharjun kunta on saanut nimensä 7 km pitkän, jääkauden aikana muodostuneen kapean harjun mukaan. Harju on luonnonsuojelualuetta. Harju muodostaa liikenneväylän Viipurista Savonlinnaan.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Heinäveden reittiä sanotaan yhdeksi Suomen kauneimmista kansallismaisemista. Yleisesti sitä sanotaan monesti maailman kauneimmaksi vesireitiksi. Reitti kulkee Vehmersalmesta Heinävedelle. Reitti on yksi Suomen suosituimmista veneilyreiteistä. Reitille on tyypillistä kapeat ja mutkaiset vesistöt, saaristoiset järvenselät ja vanhat kanavat. Reitin varrella on kuusi kanavaa: Varistaipaleen, Taivallahden, Karvion, Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan kanavat. Kanavointi aloitettiin 1895, jolloin rakennettiin Karvion kanava. Silloin saatiin yhteys Kuopiosta Heinävedelle. Yhteys Haukivedelle Savonlinnaan saatiin 1906, kun oli rakennettu Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan kanavat, keskimmäinen näistä viimeisenä. Juojärvelle yhteys saatiin 1916, jolloin valmistuivat Varistaipaleen ja Taivallahden kanavat. Heinäveden reitin kanavat ovat vieläkin loistavassa kunnossa reitin ahkeran käytön takia. Heinäveden kanavista viimeisenä Varistaipaleen kanavalla on oma miehitys, muut ovat automatisoituja.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Heinäveden reittiä pitkin kulkee yhä laivaliikennettä Kuopion ja Savonlinnan välillä. 1930-luvun lopulla reitti oli vesistön äärellä asuville tärkein kulkureitti, jota pitkin hoidettiin niin kaupunkikäynnit kuin ostosreissutkin. Heinäveden reitti on ollut huvivene- ja matkustajaliikenteen lisäksi hyvin tärkeä tukinuittoväylä; kaksi kolmasosaa kaikista Suomen kanavissa sulutetuista tukeista kulki Heinäveden reitin kanavien kautta. 1970-luvulla tukinuitto kuitenkin hiipui melkein olemattomiin reitillä. Reitillä on rahdattu muutakin kun tukkeja, muun muassa Outokummun kuparia.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Väisälämäki on pohjoissavolainen kylä Lapinlahdella. Kylä on rakennettu korkealle mäelle, josta on avarat näkymät Onkilahdelle ja Onkivedelle. Väisälänmäen korkein kohta, "Linnanmäki", kohoaa 220 metrin korkeuteen meren pinnasta katsottuna ja 135 metrin korkeuteen Onkivedestä katsottuna.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Koli on Pohjois-Karjalan korkein vaara Pielisen rannalla. Kolia pidetään yhtenä tärkeimmistä kansallismaisemista. Koli on lähinnä valkoista kvartsia, ja sen laella on suuria puuttomia, paljaita valkoisia kalliopintoja, jotka tuovat mieleen lumihuippuiset vuoret. Kolin korkein kohta on Ukkokolilla, yhdellä Kolin huipuista. Kolin vaaran juurella on Kolin kylä. Alueella sijaitsee Kolin kansallispuisto.


title: Suomen kansallismaisemat

text:
Kolin kvartsi on maailman vanhimpia kiviä. Koli on jäänne paljon suuremmasta vuoristosta, joka muinoin on sijainnut alueella. Jääkaudet ovat silottaneet vuoret, mutta kovin kiviaines on jäänyt koholle kuin kuluneen puupenkin oksankohta.
Taiteilijat ovat kuvanneet Kolia kansallisromantiikan karelianismin hengessä.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Pohjois-Karjalan vaarat, järvet sekä suot, sekä muinoin kasketut alueet muodostavat kansallismaiseman.


title: Suomen kansallismaisemat

text:
Merenkurkun saariston pinta-ala on 326 300 hehtaaria ja sillä on 6 550 saarta.
Kuntia saariston alueella ovat Korsnäs, Maalahti, Vaasa, Mustasaari sekä Vöyri-Maksamaa. Saarista Raippaluoto on Suomen kahdeksanneksi suurin saari.


title: Suomen kansallismaisemat

text: Pallastunturit ovat eteläisin osa 50 kilometriä pitkää Pallas-Ounastuntureiden tunturiketjua Muonion ja Enontekiön kunnissa. Tunturiylänkö on 400–500 metriä merenpinnan yläpuolella, pyöreälakiset kerot eli tunturilaet kohoavat vielä 200–300 metriä korkeammalle. Pallastuntureiden korkein laki on 807 metriin kohoava Taivaskero. Alueella on kansallispuisto.


title: Santalales

text: Santalales on varsinaiskaksisirkkaisiin, Rosopsida, kuuluva lahko, joka käsittää pääasiassa enemmän tai vähemmän loiselämään sopeutuneita kasveja. Ne ovat enimmäkseen puuvartisia ja joko maassa tai puiden oksilla kasvavia. Isäntänsä juuriin tai oksiin ne kasvattavat imuelimiä eli haustorioita, joiden välityksellä saavat ravintoa siitä.


title: Santalales

text: Lehdet ovat ehyet ja kukinnot viuhkomaiset. Kukan verhiö on usein surkastunut ja heteenponnet kiinnittyvät palhoon tyvestään. Siitepöly on kolpaattinen (rakomaisia itureikiä) tai poraattinen (pyöreitä itureikiä). Sikiäimessä on riippuvia siemenaiheita, vartaloita on yksi ja luotti on pieni ja pallomainen. Hedelmä on yksisiemeninen luumarja, jossa verhiö säilyy pysyvänä.


title: Santalales

text: Lahkon iäksi arvioidaan 115–113 miljoonaa vuotta.


title: Santalales

text: Viimeaikaisten käsitysten (APG III) mukaan lahkoon kuuluu kolmetoista heimoa.


title: Hilbertin avaruus

text: Hilbertin avaruus on keskeinen käsite funktionaalianalyysissa. Se on nimetty näitä avaruuksia tutkineen matemaatikko David Hilbertin mukaan. Hilbertin avaruudet ovat täydellisiä sisätuloavaruuksia. Hilbertin avaruus on siis vektoriavaruus, jossa jokainen Cauchyn jono suppenee sisätulon indusoimalla metriikalla mitaten.


title: Hilbertin avaruus

text: Kvanttimekaniikasta löytyy Hilbertin avaruuksien teorialle tärkeä sovellus, sillä kvanttimekaanista systeemiä voidaan kuvailla Hilbertin avaruuksiin läheisesti liittyvien käsitteiden kautta. Systeemillä tarkoitetaan tässä mitä tahansa maailmasta identifioitavissa olevaa osaa kuten esimerkiksi elektronia tai Aurinkokuntaa. Kulloinkin käytettävä Hilbertin avaruus riippuu tarkasteltavasta systeemistä.


title: Robert II (Ranska)

text: Robert II Hurskas (27. maaliskuuta 972 Orléans – 20. heinäkuuta 1031 Melun) oli frankkien kuningas 996–1031 ja kapetingien dynastian toinen hallitsija.


title: Robert II (Ranska)

text: Robert II oli kapetinkien dynastian perustajan ja frankkien kuninkaan Hugo Capet'n ainoa poika ja siten dynastian toinen kuningas. Robertin isä kruunautti hänet valtakunnan ylhäisten suostumuksella jo elinaikanaan melko pian oman kruunaamisensa jälkeen, 25. joulukuuta 987, kuninkaaksi ja takasi näin vaalikuninkuuden vallitessa dynastisen jatkuvuuden. Robertin äiti oli Akvitanian Adelaide (952–1004).


title: Robert II (Ranska)

text: Robert sai ajankohtaan nähden hyvin perusteellisen koulutuksen. Hän opiskeli ns. Reimsin koulussa arkkipiispa-herttuan sihteerin ja isänsä hyvän ystävän Gerbertin johdolla. Koulutuksensa kautta hän oli erittäin kiinnostunut muun muassa teologiasta, mistä johdettiin hänen lisänimensä ”Hurskas”. Robert oli oman aikansa intellektuelleja, mikä oli harvinaista kirkonmiesten piirin ulkopuolella. Häntä pidettiin myös aikansa parhaana säveltäjänä ja virsirunoilijana. Jos oli Robertin arkielämä usein ristiriidassa hänen Hurskas-lisänimensä kanssa, niin sama ristiriita oli myös toisen lisänimen ”Pasifisti” kanssa, sillä Robert oli taitava ja tehokas sotilas.


title: Robert II (Ranska)

text: Robert Hurskaan pitkästä, lähes neljä vuosikymmentä kestäneestä hallituskaudesta, ovat historian lehdille jääneet eritoten hänen avioliittonsa ja niissä sekoileminen. Robert II solmi kolme avioliittoa, joista ensimmäinen oli poliittinen järkiavioliitto isän tahdosta, toinen oli hullaantumiseen asti intohimoa täynnä ollut avioliitto, joka mitätöitiin, ja kolmas oli järkiavioliitto perillisten saamiseksi valtaistuimen tarpeisiin. Robert II:n avioliitot olivat:Robert II:n jälkeläiset eivät hallinneet vain Ranskassa, vaan myös Englannissa, jossa hänen lapsenlapsensa Flanderin Mathilda oli Vilhelm Valloittajan kuningattarena, Portugalissa sekä Kastilian ja Leónin kuningaskunnassa.


title: Robert II (Ranska)

text: Robertin perimä kuningaskunta ei ollut alueellisesti kovin suuri. Hän pyrkikin päättäväisesti laajentamaan kruunulle ja siten suoraan hallitsijalle kuuluvaa aluetta ottamalla kaikki lääninherratta jääneet alueet kuninkaan haltuun. Usein tämä kuitenkin oli tavalla tai toisella sodan seurausta ja sen, että tapaoikeuden mukaan katsottiin, ettei nainen voinut periä feodaalivelvoitteista maata. Monet poikkeukset vahvistivat tämän säännön, varsinkin jos naisen kautta tulleen edun saajana oli hallitsija itse.


title: Robert II (Ranska)

text: Robertin taistelu Burgundin herttuakunnasta muodostui pitkäksi. Vuonna 1003 hän aloitti hyökkäyksen herttuakunnan alistamiseksi hallintaansa, mutta vasta 1016 hänet lopullisesti tunnustettiin myös Burgundin herttuaksi. Vasta silloin hänelle oli tullut mahdolliseksi saada kirkon täysi tuki tavoitteilleen. Robert myös kohotti Dijonin herttuakunnan pääkaupungiksi.


title: Robert II (Ranska)

text: Hurskas Robert sai hallitusaikanaan muutamia harvoja ystäviä, mutta paljon vihollisia. Jopa hänen omasta pojastaan Hugosta tuli tällainen. Robert voitelutti Hugon kanssakuninkaakseen vuonna 1017, mutta tämä ei tyydyttänyt kunnianhimoista nuorta miestä, sillä hän olisi halunnut omia läänityksiä. Hugo Suuri kapinoikin äitinsä tukemana isäänsä vastaan, ja hän kuoli äkisti vuonna 1025 kapinoidessaan ja taistellessaan tällaisessa isänsä vastaisessa taistelussa. Myös henkiin jääneet pojat Henrik ja Robert kääntyivät isäänsä vastaan, ja käynnissä oli sisällissota vallasta ja alueiden omistuksesta. Kuningas Robertin armeija kärsi tappion, ja hän itse vetäytyi Beaugency'n lähelle Pariisia. Robert kuoli keskellä poikiaan vastaan käymäänsä sotaa Melunissa 20. heinäkuuta 1031. Hänet on haudattu Saint-Denisin katedraaliin kolmannen vaimonsa kanssa.


title: Robert II (Ranska)

text: Robertin hallitusaikana vuonna 1022 ilmenivät ensimmäiset vakavat harhaoppiset ajatukset katolisen kirkon sisällä. Vuonna 1024 tuomittiin ensimmäiset harhaoppiset roviolle Orléansissa. Papisto oli vastustanut tuomiota, mutta kuningas oli innolla sen kannalla, ja niin hän olikin puolisonsa kanssa katselemassa ensimmäistä harhaoppisuuden tähden syytetyn polttamista roviolla.


title: Eläinkoe

text: Eläinkokeiden keskeisin tarkoitus on vähentää ihmisten ja eläinten kärsimyksiä ja sairauksia lisäämällä ymmärrystä sairauksista, kehittämällä lääkkeitä tai hoitomenetelmiä ja tutkimalla lisäaineiden ja ympäristökemikaalien haittoja. Eläinkokeita käytetään tilanteissa, joissa tietoa ei saada ihmistä tutkimalla tai halvemmilla solukokeilla tai biokemiallisilla tutkimuksilla.


title: Eläinkoe

text: Toisten ihmisten mielestä eläimet ovat yhtä arvokkaita kuin ihmiset, ja siksi niitä ei pitäisi käyttää ihmisten hyväksi. Tämä on henkilökohtaisiin näkemyksiin perustuva arvotuskysymys ja vakaumus, jota ei voi millään tieteellisellä todistelulla kumota. Se on yhteneväinen sen ajattelun kanssa, että yhtäkään ihmistä ei saa vahingoittaa, vaikka sillä saataisiin tietoa tuhannen ihmisen pelastamiseksi.


title: Eläinkoe

text: Euroopassa eläinkokeisiin käytetään vuosittain yli 11 miljoonaa koe-eläintä. Niistä 7 miljoonaa on hiiriä, vajaa 2 miljoonaa rottia ja muita jyrsijöitä.


title: Eläinkoe

text: Eläinkokeiden päätavoitteet voidaan jakaa kolmeen pääryhmään. Niitä käytetään sairauksien luonteen selvittämiseen ja sitä kautta lääkkeiden tai muiden hoitojen kehittämiseen. Toiseksi niitä käytetään lääkkeiden ja muiden kemikaalien turvallisuuden varmistamiseen. Kolmanneksi eläinkokeilla pyritään lisäämään ymmärrystä ihmisen ja eläinten elintoiminnoista eli fysiologiasta. Kaksi edellistä ovat pitkälle soveltavaa tutkimusta, viimemainittu on perustutkimusta, joskin pitkällä tähtäimellä sekin pyrkii terveyden edistämiseen. Etenkin kaloilla tehdään myös taloudelliseen toimintaan liittyvää tutkimusta, esimerkiksi rehunhyödyntämistutkimuksia. Kotieläinjalostusta tai ruokintatutkimuksia ei usein pidetä eläinkokeina, vaikka ne eivät periaatteesa eroa niistä mitenkään.


title: Eläinkoe

text: Eläinkokeet alkoivat 1800-luvun alkupuolella, kun käsitykset kemiallisista aineista alkoivat selkiintyä. Espanjalainen toksikologi Mathieu Orfila tutki myrkytyksiä koirakokeissa ja osoitti monet uskomukset vastamyrkyistä vääriksi sekä osoitti, että myrkytyksen uhreista voidaan saada oikeudellisesti päteviä kemiallisia todisteita. Samoihin aikoihin ranskalainen François Magendie alkoi tutkia myrkkyjen kuten strykniinin vaikutusmekanismia ja hänen oppilaansa Claude Bernard tutki monipuolisesti fysiologiaa käyttäen mm. sammakoita. Hän mm. havaitsi, että hiilimonoksidi (häkä) sitoutuu veren hemoglobiiniin ja että nuolimyrkky kurare vaikuttaa hermon ja lihaksen välissä olevaan hermo-lihasliitokseen.


title: Eläinkoe

text:
Varhaiset eläinkokeet avasivat tien tieteelliselle käsitykselle ihmiselimistön toiminnasta aikaisempien taikauskoisten käsitysten sijaan, ja niistä alkoi ymmärrykseen pohjautuva sairauksien hoito ja lääkkeiden käyttö. Nämä eläinkokeet tehtiin kuitenkin aikana, jolloin enempää anestesiaa kuin kivunlievitystäkään ei tunnettu. Tältä ajalta periytyy ennen muuta Englannissa käytetty sana vivisektio eli elävältä leikkaaminen. Tuon ajan tutkimusselostukset ovatkin karua luettavaa, eikä sellaista missään sivistysvaltiossa enää hyväksyttäisi. Englannissa säädettiinkin vuonna 1876 eläimiin kohdistetun julmuuden kieltävä laki (Cruelty to Animals Act, 1876). Toisaalta samaan aikaan myös kaikki ihmisen leikkaukset, esim. amputaatiot tehtiin ilman anestesiaa ja kivunlievitystä. Ainoa yleisesti käytetty kivunlievitys oli viinaryyppy.
1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa eläinkokeet tulivat tärkeäksi osaksi nykylääketieteen kehitystä. Fysiologiasta voidaan mainita esim. Pavlovin käyttäytymiskokeet koirilla, josta alettiin ymmärtämään refleksien suuri merkitys. Myöhemmin mm. antibioottien kehitys perustui suurelta osalta jyrsijöillä tehtyihin tutkimukseen, mm. Alexander Fleming osoitti penisilliinin tehoavan jyrsijöiden infektioihin. Koe-eläinten käyttö lääkkeiden ja kemikaalien turvallisuuden osoittamiseksi lisääntyi 1900-luvun puolivälin molemmin puolin osin onnettomuuksien jälkeen. Ensin sulfalääkkeet aiheuttivat munuaisvauriokatastrofin 1938, ja syyksi osoitettiin lääkkeen liuotukseen käytetty etyleeniglykoli. Sitten turvalliseksi luultu talidomidi aiheutti raajaepämuodostumia 1958 alkaen. Kesti vähän aikaa, ennen kuin ymmärrettiin sen vaikutuksen kohdistuvan raskauden aikana melko lyhyeen herkkään aikaan, minkä takia sitä ei ensin havaittu rotilla.
Näiden katastrofien jälkeen on annettu täsmälliset kansainväliset ohjeet siitä, kuinka lääkkeet ja kemikaalit on tutkittava, ennen kuin niitä saa antaa ihmisille tai saattaa ihmisiä alttiiksi niille. Tuoteryhmät, jotka on kaikissa sivistysmaissa tutkittava (myös täsmällisesti ohjeistetuissa eläinkokeissa) ovat lääkkeet, elintarvikkeiden lisäaineet ja torjunta-aineet. Euroopassa lisäksi REACH-lainsäädäntö määrittelee muillekin kemikaaleille tutkimusvelvoitteen, jos niistä suuren tuotantomäärän tai erityisen altistuksen takia arvioidaan olevan vaaraa ihmiselle.


title: Eläinkoe

text: Yleisimmin koe-eläin on kala tai hiiri. Tärkeimpiä koe-eläimistä ovat hiiri, rotta, kaniini, marsu, koira, ja harvemmin kissa, reesusapina ja lähinnä käyttäytymiskokeissa simpanssi niiden fysiologian samankaltaisuuden vuoksi ihmisen kanssa. Toisaalta lajieroavaisuudet ovat merkittäviä niin aineenvaihdunnassa kuin fysiologiassa, mikä edellyttää eläinkokeiden suorittajalta taitoa ja kriittisyyttä. Tärkeimpiä eläimillä testattavia asioita ovat lääkkeet, rokotteet, kodin kemikaalit, tuholaismyrkyt, erilaiset sairauksien hoitomenetelmät sekä leikkaustekniikat. Ruoan lisäaineiden tai ihmisiin mahdollisesti kulkeutuvien kemikaalien vaikutuksia eläviin olioihin tai luontoon testataan myös. Geenitekniikka mahdollistaa geneettisesti muunneltujen hiirien kehittämisen erilaisten sairauksien tutkimukseen, esimerkkinä ennenaikaisesti vanhenevat tai perinnöllisiä sairauksia potevat hiiret hoitokeinojen tutkimusta varten.


title: Eläinkoe

text: Eläinkokeita alettiin tehdä 1800-luvun puolessa välissä. Suomessa käytettiin eläinkokeisiin vuosina 2009-2011 vuosittain noin 100 000 eläintä, jossa luvussa ei ole kaloja. Saman verran eläimiä käytettiin tutkimukseen, mutta ei eläinkokeisiin. Tämä tarkoittaa pelkkää lopettamista hyväksytyllä tavalla esim. kudoksien ottamista varten. Kalojen määrä on vaihdellut eri vuosina paljon, vuonna 2011 se oli vain noin 30 000, mutta joinakin aikaisempina vuosina se on ollut paljon suurempi. Kissat ja koirat pitää Suomessa lain mukaan kasvattaa tähän tarkoitukseen. Kissojen käyttö Euroopassa on nykyään 0,03 prosenttia eläimistä.


title: Eläinkoe

text: Lääketieteen piirissä tutkitaan lääkkeiden ja hoitojen tehoa ja kehitetään niitä edelleen. Niiden perusteella kuitenkin usein tehdään vaikutuksista yliarviointeja, sillä negatiiviset tulokset jätetään julkaisematta. Tämä koskee sekä kliinisiä kokeita että eläinkokeita. Eläinkokeiden perusteella löydetyt 500 aivohalvaukseen tehoavaa hoitoa ovat osoittautuneet tehottomiksi, ja tehokkaita hoitoja ovat vain liuotushoito ja asetyylisalisyylihappo. Aiheesta PLoS Biology -lehdessä julkaistu tutkimuksessa todetaan, että kyseessä on julkaisuharha eli usein raportoidaan vain suuria vaikutuksia ja pienet ja negatiiviset jätetään kertomatta. Eläinkokeita ei rekisteröidä Amerikassa ennen tutkimuksen aloittamista, toisin kuin ihmiskokeet, Suomessa jokaiseen eläinkokeeseen pitää hakea lupa ja esittää tutkimussuunnitelma. Negatiivisten tulosten julkaisemiseksi on perustettu lehti Journal of Negative Results.


title: Eläinkoe

text: Varhaisin ymmärrys ihmisen sairauksista perustui kliinisiin havaintoihin. Antiikin lääkärit kokeilivat erilaisia yrttejä ja luonnonaineita potilaisiin, ja ottivat käyttöön hoitoja, jotka näyttivät tehoavan. Lähestymistavan ongelmaa kuvaa hyvin digitaliksen keksiminen. Englantilainen lääkäri William Withering sai kansanparantajalta pariakymmentä yrttiä sisältävän lääkereseptin, joka paransi turvotusta. Kasvitieteeseen perehtynyt Withering oivalsi nopeasti, että vaikuttava aine oli sormustinkukka, Digitalis. Muut komponentit olivat hyödyttömiä. Farmakologia ryhtyi systemaattisena tieteenalana tutkimaan, minkälaisia vaikutuksia eri aineilla on, ja kehitys nopeutui 1800-luvun jälkipuoliskolta merkittävästi.


title: Eläinkoe

text: Systemaattinen eläimillä tehty alustava tutkimus ja vaikutusmekanismien ymmärtäminen on tuonut markkinoille runsaasti eri tauteihin käytettäviä lääkkeitä, tartuntatauteihin antibiootteja, reumatauteihin monia entistä parempia tulehduskipulääkkeitä, sokeritautiin insuliinin, parkinsonismiin levodopan ja useita muita lääkkeitä, lukuisia psykooseihin ja depressioon vaikuttavia lääkkeitä, monia verenpaine- ja sydänlääkkeitä, kolesterolilääkkeitä jne. Nämä ovat osaltaan vaikuttaneet siihen, että ihmisen eliniän odote on noussut noin 40 vuodesta noin 80 vuoteen.


title: Eläinkoe

text: Turvallisuustutkimuksissa sivuvaikutuksia seurattiin ensin potilailla, mutta tällä tavalla ei saada harvinaisia sivuvaikutuksia esille, esimerkiksi syöpäriskiä. Sellainen tulee ilmi vasta vuosikymmenien käytön jälkeen. Tämän takia mahdollista myrkyllisyyttä pyritään ensin selvittämään jyrsijöillä kuten hiirillä ja rotilla, tutkimuksen edetessä vähäisessä määrin myös koirilla. Useimmat myrkyllisyyden lajit ovat samanlaisia eri nisäkkäillä, mutta on myös poikkeuksia, jotka tutkijan pitää tuntea. Esimerkiksi rotan maksa on paljon tehokkaampi kuin ihmisen, minkä takia rotta saattaa pilkkoa myrkyllisen aineen vaarattomaksi nopeammin kuin ihminen. Rotta ei myöskään oksenna, joten pahoinvointia ei voi tutkia rotalla. Monia keskushermostoon kohdistuvia haittoja kuten esim. masentuneisuutta ei pystytä saamaan esille eläinkokeissa.


title: Eläinkoe

text: Erittäin suuri merkitys on ollut solukokeiden yleistymisellä. Näiden määrä on viimeisten vuosikymmenien aikana räjähdysmäisesti lisääntynyt. Niillä on pystytty selvittämään hyvin yksityiskohtaisesti sekä kemiallisten aineiden hyödyllisten että haitallisten vaikutusten mekanismeja. Eläinkokeita suoranaisesti korvaavia kokeita on ollut kuitenkin erittäin työläs löytää, ja pääasiassa solukokeiden ja eläinkokeiden tavoitteet ovatkin erilaiset. Parhaiten ne toimivat, kun eläinkokeilla osoitetaan yleiset vaikutukset koko elimistössä, ja sen jälkeen solukokeilla selvitetään täsmällisiä solutason vaikutusmekanismeja. Tämä strategia on osoittanut voimansa viimeisten vuosikymmenien nopeana lääketieteen kehityksenä.


title: Eläinkoe

text: Eläinkokeiden suorittamista säädellään Suomessa eläinsuojelulain ja geenitekniikkalain lisäksi erillisellä koe-eläintoimintalailla, joka määrää eläinkokeiden suorittamisen selkärankaisilla luvanvaraiseksi toiminnaksi.


title: Eläinkoe

text:
Lupa koe-eläintoimintaan (koe-eläinlaitoslupa) on haettava lääninhallitukselta ja sen saaminen edellyttää että
Lisäksi lääninhallituksen on tarkistettava ja hyväksyttävä koe-eläintoiminnan harjoittamisessa käytettävät tilat ennen niiden käyttöönottoa.


title: Eläinkoe

text: Varsinaiseen eläinkokeeseen tarvitaan eläinkoelupa, jota voi hakea eläinkoelautakunnalta. Luvan saaminen edellyttää että


title: Eläinkoe

text: Valmisteilla oleva REACH- kemikaaliasetus tulee edellyttämään yrityksiltä kemikaalien rekisteröinteihin vaadittavien selkärankaisilla tehtävien eläinkokeiden tulosten ja kustannusten jakamista. Viranomaisen on myös tutkittava muun muassa kaikki eläinkokeita edellyttävät testausehdotukset, minkä uskotaan estävän tarpeettomia eläinkokeita.


title: Eläinkoe

text:
Koe-eläintoimintaa rajoitetaan ja säännellään koe-eläintoimintaa koskevilla kansainvälisen oikeuden normeilla, kansallisilla säädöksillä ja toimintaohjeilla. Niitä myös valvotaan sekä kansallisesti että kansainvälisesti. Valvontaa suorittavat paitsi viranomaiset myös koe-eläinyksikköjen vastuuhenkilöt ja tutkimusryhmien tutkijat.
FELASA () on laatinut EU-maissa hyväksytyt suositukset koe-eläinten kanssa työskentelevien henkilöiden koulutuksesta. Ko. henkilöt on jaettu neljään, A-, B- ,C- ja D-kategoriaan toimenkuvansa perusteella.


title: Eläinkoe

text: Kategoria A on luotu koe-eläinhoitajille. Käytännössä tämä on kaksivuotinen ammatillinen perustutkinto.


title: Eläinkoe

text:
Yliopistot järjestävät koe-eläintutkimuksissa avustavan henkilöstön koulutuksia joka kattaa B-kategorian. Koulutukseen kuuluu teoria ja käytännön osuus.
Eläinkokeita suorittavien ja johtavien tutkimushenkilöiden tarvisee omata C-kategorian pätevyys. Jokaisessa koe-eläinkokeita tekevässä tutkimusryhmässä on oltava vähintään yksi C-kategorian tason pätevöitynyt henkilö. Kelpoisuudeksi katsotaan kategoria C-kurssin suorittaminen ja läpäisy hyväksyttävästi sekä suoritettu korkeakoulututkinto (ylempi tai alempi) joka soveltuu koe-eläintoimintaan. Mikä tahansa korkeakoulututkinto (esim humanistinen) ei kelpaa.
C-kategorian koe-eläinkurssin suorittaneen on tentittävä seuraavat perustiedot
Ja lisäksi hänen on suoritettava vähintään 40 tunnin C-kategoriaan suunnattu käytännön koulutus.


title: Eläinkoe

text: Tämä kategoria on varattu koe-eläinyksiköiden vastuuhenkilöille. D-kategorian vaatimuksissa henkilöllä pitää olla alalle soveltuva korkeakoulututkinto ja hänen pitää hallita kaikki koe-eläinkeskuksen johtamiseen, henkilöstöhallintoon, alan lainsäädäntöön, talouteen sekä eläinten hyvinvointiin liittyvät tehtävät. Hänen on myös kyettävä ohjaamaan ja opastamaan tutkijoita koe-eläinten käytössä ja niiden vaihtoehtomenetelmiä valittaessa. Lisäksi hänen on aloitteellisesti kyettävä kehittää koe-eläintoimintaa.


title: Eläinkoe

text: Euroopan unioni on kieltänyt eläinkokeiden käytön kosmetiikassa. On kuitenkin huomattava, että kosmeettisten aineiden vaikutuksia ei ole juurikaan tutkittu eläinkokein, vaan aineiden turvallisuutta. Jääkin nähtäväksi, aiheutuuko tästä esimerkiksi syöpää aiheuttavien kemikaalien lisääntyminen kosmetiikassa, joka ei käsitä ainoastaan kauneudenhoitoaineita, vaan myös esimerkiksi hammastahnat, saippuat, sampoot, ja aurinkovoiteet.


title: Eläinkoe

text: Eläinten oikeuksien puolustajat vastustavat kiivaasti eläinkokeita niiden aiheuttaman kärsimyksen takia. Kiistanalaisimpia ovat kosmetiikalle tehtävät eläinkokeet. Yhdysvalloissa on jopa tehty eläinkokeita yksityisissä ja kalliissa lemmikkieläinsairaaloissa vain uusien lemmikkieläimille tarkoitettujen hoitojen kehittämiseksi. Eläinkokeita on pyritty vähentämään kehittämällä soluviljelmien käyttöä koe-eläinten sijaan. Toisaalta on esitetty, että monet eläinkokeiden vastustajat eivät tunne todellisuutta, ja perustavat mielipiteensä mututietoon.


title: Crossosomatales

text: Crossosomatales on varsinaiskaksisirkkaisten, Rosopsida, Rosidae-ryhmään kuuluva vähälajinen puita ja pensaita käsittävä lahko. Sen kasveilla on hammaslaitaiset ja korvakkeelliset lehdet. Kukat ovat maljakehäisiä ja niissä on mesiäinen ja varrellinen emiö, jonka vartalot ovat erillisiä.


title: Crossosomatales

text: Uusimpien käsitysten mukaan lahkoon kuuluu seitsemän heimoa, joissa on yhteensä 12 sukua ja 66 lajia.


title: Ulpukka

text: Ulpukka eli isoulpukka ("Nuphar lutea") on Euraasiassa tavattava keltakukkainen vesikasvi. Se kasvaa kaikenlaisissa vesissä pikku lammista, järvistä ja puroista murtovetisiin merenlahtiin saakka. Ulpukka on Suomessa varsin yleinen aina napapiirin korkeudella saakka. Se muistuttaa paljon toista Suomessa tavattavaa ulpukkalajia, pienikokoisempaa konnanulpukkaa. Ulpukka on lievästi myrkyllinen ja vaikuttaa syötynä verenpainetta alentavasti.


title: Ulpukka

text: Ulpukan juurakko on vaakasuora, pitkähkö ja 3–7 cm paksu. Lehdet ovat korvakkeettomia ja niiden ruotien kaikki ilmaontelot ovat samankokoisia. Uposlehtien lapa on pyöreähkö ja kurttuinen. Kelluslehtien ruoti on litteähkön kolmikulmainen. Lehtien lapa on pitkänpyöreä, kooltaan 13–30 x 8–20 cm, kalju ja molemmin puolin vaaleanvihreä. Lehtilavan suonet ovat näennäisen halkihaaraisia ja päättyvät lehtilaitaan. Kukka on keltainen, pallomainen ja 4–6 cm leveä. Verhiö on viisi tai joskus harvoin kuusilehtinen. Ulommat verholehdet ovat ulkopinnalta vihreitä, sisemmät molemmin puolin keltaisia. Terälehtiä on 15–20 kappaletta ja ne ovat noin kolmasosa verholehtien pituudesta. Emin sikiäin on kehänpäällinen. Emin "kärsämäinen" luottilevy on väriltään keltainen, 7–13 mm leveä, pyöreä ja pyöreäreunainen. Luottisäteitä on 12–20 kappaletta, mutta ne eivät ulotu luottilevyn reunaan saakka ja eivät ole koholla sen pinnasta. Suomessa ulpukka kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä kypsyy vedenpinnalla ja sen sisällä on 4–5 mm pitkiä siemeniä. Kukinto tuoksuu uutena makealta ja hieman pistävältä, vanhenevana hieman mädältä. Ulpukan lehdet kestävät virtausta paremmin kuin lumpeen. Toisin kuin lumme, ulpukka pärjää hiljalleen virtaavissakin vesissä.


title: Ulpukka

text: Ulpukka muistuttaa paljon toista Suomessa tavattavaa ulpukkalajia, pienikokoisempaa konnanulpukkaa ("N. pumila"). Lajit risteytyvät helposti keskenään. Risteymä tunnetaan nimellä pohjanulpukka ("N. lutea" x "pumila"), ja se on varsinkin Pohjois-Suomessa jopa kantalajejaan yleisempi.


title: Ulpukka

text: Kaikki ulpukat ovat lievästi myrkyllisiä ja niiden vaikuttavat aineet ovat alkaloidit nufariini ja desoksinufariini. Koko kasvi on myrkyllinen mutta erityisesti sen juurakko. Nufariini vaikuttaa atropiinin ja papaveriinin tavoin kouristuksia laukaisevasti ja verenpainetta alentavasti. Desoksinufariini vaikuttaa myös verenpainetta alentavasti ja sen lisäksi aiheuttaa kouristuksia.


title: Ulpukka

text: Ulpukkaa tavataan lähes koko Euroopassa aivan eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu Euroopasta Keski-Siperiaan sekä Turkin kautta Israeliin ja Pohjois-Iraniin asti. Suomessa ulpukka kasvaa alkuperäisenä ja varsin yleisenä aina napapiirin korkeudella saakka. Vain aivan pohjoisimmasta Lapista laji puuttuu kokonaan.


title: Ulpukka

text: Ulpukka on vaatimaton kasvupaikkansa valinnassa ja kelpuuttaa kaikenlaiset vedet pikku lammista, järvistä ja puroista murtovetisiin merenlahtiin saakka. Se kasvaa tavallisesti rantamatalasta runsaan kahden metrin syvyyteen asti kelluslehtisenä, syvemmällä vain uposlehtisenä.


title: Ulpukka

text: Ulpukan lehtiä syövät muun muassa järvikoisan toukat.


title: Ulpukka

text: Ulpukan juurakkoja on kasvin myrkyllisyydestä huolimatta käytetty pula-aikoina hätäravintona. Se on vanha rohdoskasvi, jolla on lumpeen tapaan rauhoittavia vaikutuksia.


title: Ulpukka

text: Suomessa erityisesti ulpukan hedelmän "kärsämäinen" tai "possumainen" muoto on näkynyt kasvin kansanomaisissa nimissä. Pohjanmaalla sitä on kutsuttu jokipossuksi. Muita nimiä ovat muun muassa hilpukka, klupukukka, kärsäkukka, piikapumppuinen, poikapulpukka, plumppu, pumppula, siankärsä, sianmollonen ja sianupponen. Ulpukasta on johdettu myös naisen etunimi Ulpu.


title: Fundamento de Esperanto

text: Fundamento de Esperanto ("Esperanton peruskirja") on L. L. Zamenhofin keväällä 1905 julkaisema kirja, josta tehtiin 9. elokuuta 1905 esperanton virallinen lähdeteos niin sanotun Boulognen julistuksen neljännessä artiklassa ensimmäisessä esperantistien maailmankongressissa Boulogne-sur-Merissä, Ranskassa. Kirjaa pidetään esperanton ylimpänä velvoittavana auktoriteettina, ja niinpä se onkin täysin muuttumaton. Fundamento de Esperanton lisäksi samanlainen ylimmän auktoriteetin asema on siihen tehdyillä virallisilla lisäyksillä ("Oficialaj Aldonoj"), joita on tullut yhdeksän (viimeisin maaliskuussa 2007).


title: Fundamento de Esperanto

text: Fundamento de Esperanto koostuu neljästä osasta: esipuheesta ("Antaŭparolo"), kieliopista ("Gramatiko"), harjoitustehtävistä ("Ekzercaro") ja sanakirjasta ("Universala Vortaro"). Kielioppi ja sanakirja on kirjoitettu viidellä kansallisella kielellä: ranskaksi, englanniksi, saksaksi, venäjäksi ja puolaksi.


title: Fundamento de Esperanto

text: Fundamenta Gramatiko on esperanton peruskielioppi 16 säännön muodossa, joka kuitenkin vasta kuvaa kieliopin perusperiaatteet, menemättä yksityiskohtiin. Se on osa heinäkuussa 1887 Varsovassa venäjänkielisenä julkaistusta kirjasta Unua Libro ("Ensimmäinen kirja"). "Fundamenta Gramatiko de Esperanto" on kirjoitettu ranskaksi, englanniksi, saksaksi, venäjäksi ja puolaksi. Täsmällisimmin laadittuna versiona pidetään englanninkielistä versiota. Kaikki viisi osaa ovat kuitenkin tasa-arvoisia. Yleisesti puhutaan 16:sta säännöstä, mutta itse asiassa niitä on enemmän, sillä kielioppi alkaa "ylimääräisellä säännöllä" eli aakkosten/kirjaimiston esittelyllä ja kahdella huomautuksella.


title: Fundamento de Esperanto

text: 16 säännön puitteissa käsitellään (suluissa lyhyesti säännön sisällöstä):Ekzercaro on "Fundamento de Esperanton" harjoituskokoelma. Se ilmestyi vuonna 1894 ja koostuu 42:sta kappaleesta, jotka sisältävät kaikkiaan yli sata harjoituslausetta. Näiden harjoituksien ilmaisuja eikä myöskään lauseenmuodostusta ole selitetty "Fundamenta Gramatikossa" kirjallisina sääntöinä, niinpä vasta harjoituksien tekeminen tuo selkeyttä näihin kysymyksiin. Kappaleisiin 11, 13, 15, 17, 19, 21 ja 23 on hauskasti ja käytännöllisesti sisällytetty pieni satu "La feino" ("Haltijatar").


title: Fundamento de Esperanto

text: Universala Vortaro on esperanton yleissanakirja. Se ilmestyi elokuun lopussa 1893, sisältäen "Unua libro" -kirjan lähes 920 sanajuuren lisäksi noin 1 710 uutta sanajuurta varustettuna ranskan, englannin, saksan, venäjän ja puolankielisin käännöksin, esimerkiksi:


title: Fundamento de Esperanto

text: instru' instruire, enseigner | instruct, teach | lehren | учить | uczyć


title: Fundamento de Esperanto

text: Muutokset perussanastossa eivät ole sallittuja, mutta Akademio de Esperanto voi tehdä "virallisen lisäyksen" ("Oficiala Aldono") sanastoon.


title: Fundamento de Esperanto

text: Antaŭparolo on "Fundamento de Esperanton" esipuhe. Zamenhof kirjoitti sen vuoden 1905 heinäkuussa. Siinä hän määritteli kielen kehityksen järjestelmät ja menettelytavat. Boulogne-sur-Merissä (Ranskassa) järjestetyn ensimmäinen esperantistien maailmankongressin julistuksen ("Bulonja Deklaracio") neljännen artiklan kolmannen lauseen mukaisesti se on osa Esperanton peruskirjaa eli "Fundamento de Esperantoa", ilman että siinä käytetyt sanat ja kielioppisäännöt aluksi kuuluivat esperanto-normiin; tämä tapahtui vasta myöhemmän virallisen lisäyksen avulla.


title: Fundamento de Esperanto

text: Esperanto (suomenkielisessä Wikipediassa)


title: Konnanulpukka

text: Konnanulpukka ("Nuphar pumila") on ulpukkaa ("Nuphar lutea") läheisesti muistuttava keltakukkainen vesikasvi, jota tavataan laajalla alueella pohjoisen pallonpuoliskon havumetsävyöhykkeellä.


title: Konnanulpukka

text: Konnanulpukan pitkähkö juurakko on vaakasuora ja 1–2 cm paksu. Kaikki lehdet ovat korvakkeettomia, ja niiden ruotien ilmaontelot ovat samankokoisia. Uposlehtien lapa on pyöreähkö ja kurttuinen. Kelluslehtien ruoti on litteähkö, tummahkonvihreä lehtilapa pitkänpyöreä, kooltaan 8–12 x 6–9 cm ja alta karvainen. Lehtilavan suonet ovat näennäisen halkihaaraisia ja päättyvät lehtilaitaan. Kukka on keltainen, pallomainen ja 1,5–3,5 cm leveä. Verhiö on viisi tai joskus harvoin kuusilehtinen. Kaikki verholehdet ovat ulkopinnaltaan vihreitä. Terälehtiä on 8–13 kappaletta, ja ne ovat 1/5–1/4 verholehtien pituudesta. Emin sikiäin on kehänpäällinen. Emin ”kärsämäinen” luottilevy on väriltään keltainen, 4–6 mm leveä, tähtimäinen ja reunoiltaan syvämutkainen. Selvästi luottilevyn pinnasta koholla olevia luottisäteitä on 8–11 kappaletta, ja ne ulottuvat levyn reunoihin saakka. Suomessa konnanulpukka kukkii kesä-elokuussa. Vedenpinnalla kypsyvien hedelmien sisällä on noin 3 mm pitkiä siemeniä.


title: Konnanulpukka

text: Konnanulpukka muistuttaa huomattavasti toista Suomessa tavattavaa ulpukkalajia, suurikokoisempaa ulpukkaa eli isoulpukkaa, jonka kanssa se myös helposti risteytyy. Risteymä tunnetaan nimellä pohjanulpukka ("N. lutea" x "pumila") ja on varsinkin Pohjois-Suomessa usein kantalajejaan yleisempi.


title: Konnanulpukka

text:
Euroopassa konnanulpukan päälevinneisyysalue ulottuu Norjasta, Ruotsista ja Suomesta Baltian maihin ja Venäjän pohjoisosissa Uralille saakka. Muualla mantereella sitä tavataan paikoin muun muassa Tanskassa, Saksassa, Puolassa, Alppien alueella, Ranskassa ja Skotlannissa. Euroopasta konnanulpukan levinneisyysalue jatkuu läpi Keski-Siperian aina Japaniin asti. Lajia esiintyy myös Pohjois-Amerikassa, jossa sitä kasvaa Kanadan keski- ja itäosissa sekä Yhdysvaltain koillisosissa.
Suomessa konnanulpukka kuuluu alkuperäiseen lajistoon. Sitä tavataan harvinaisena Etelä-Suomessa, mutta yleistyy pohjoisempaan päin mentäessä. Ahvenanmaalta laji on hävinnyt. Etelä- ja Keski-Suomessa konnanulpukka on monin paikoin harvinaistunut ja siksi paikallisesti silmällä pidettävä laji.


title: Konnanulpukka

text: Konnanulpukka kasvaa suojaisissa paikoissa lammissa ja järvissä, usein syvemmällä kuin ulpukka.


title: Pikkukarpalo

text: Pikkukarpalo ("Vaccinium microcarpum") on puolukoihin ("Vaccinium") kuuluva hyvin hento, punakukkainen ja -marjainen, ikivihreä varpu. Sen varsi kasvaa 10–30 cm pitkäksi.


title: Pikkukarpalo

text: Se on Suomen alkuperäinen luonnonkasvi, ja se on hyvin yleinen pohjoisessa suunnilleen Kainuun etelärajoilta lähtien. Etelämpänä hieman niukempi, etelärannikon läheisyydessä ja varsinkin saaristossa sekä Ahvenanmaalla harvinainen. Pikkukarpaloa muistuttava toinen Suomen soilla kasvava karpalo on isokarpalo ("Vaccinium oxycoccos").


title: Pikkukarpalo

text: Pikkukarpaloa kasvaa Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Venäjällä sekä paikoin samoilla leveysasteilla Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.


title: Monte-Criston kreivi

text: Monte-Criston kreivi (, suomeksi joskus myös "Monte Criston kreivi") on klassinen Alexandre Dumas vanhemman kirjoittama historiallinen seikkailuromaani. Sitä pidetään usein Dumas'n parhaimpiin kuuluvana teoksena ja se esiintyy usein myös kaikkien aikojen parhaimpien romaanien listoilla.


title: Monte-Criston kreivi

text: Tarinan paikkana ovat Ranska, Italia ja Välimeren saaret vuosina 1814–1838. Seikkailuromaanin tyyliin kirjoitetun tarinan teemoja ovat oikeus, kosto, armeliaisuus ja anteeksianto.


title: Monte-Criston kreivi

text: Romaani alkaa, kun "Edmond Dantès" palaa Marseilleen ja tapaa perheensä ja ystävänsä. Dantèsista on tulossa "Morrelin" laivanvarustamoyhtiön Pharaon-laivan kapteeni ja hän aikoo naimisiin kauniin "Mercedeksen" kanssa. Kapteenin paikasta kateellinen "Danglars" ja Mercedestä rakastava "Fernand" juonittelevat ilmiantokirjeen, ja häät keskeytyvät kun Dantèsia tullaan pidättämään kuninkaan nimissä. Kuulustelijana toimivan prokuraattorin sijaisen "de Villefort"in annetaan ymmärtää, että Dantès oli viemässä kirjettä Napoleonilta hänen isälleen - tunnetulle bonapartistille "Noirtier'lle" (koko sukunimi Noirtier de Villefort). Urastaan ja maineestaan huolestunut de Villefort polttaa kirjeen ja passittaa Dantèsin Ifin vankilaan.


title: Monte-Criston kreivi

text: Neljätoistavuotisen vankeutensa aikana Dantès menettää melkein toivonsa ja yrittää kuolla nälkään. Hän pelastuu, kun "apotti Faria" kaivautuu pakotunnelistaan hänen selliinsä. Apotista tulee hänelle ystävä ja opettaja, jolta hän oppii monia asioita pakotunnelin kaivamisen lomassa. Apotti myös päättelee Dantèsin vihamiesten nimet ja Dantès vannoo kostavansa heille. Kun Faria kuolee, Dantès karkaa tämän ruumissäkissä, löytää apotin aarteen Montecriston saarelta ja muuttaa nimensä Monte-Criston kreiviksi aarresaarensa mukaan. Hän palkitsee ensin Sindbad Merenkulkijana hyväntekijänsä Morrelin, jonka jälkeen matkustelee ja suunnittelee kostoaan kymmenen vuotta.


title: Monte-Criston kreivi

text: Monte-Cristo esiintyy eri henkilöllisyyksillä kuten "apotti Busonina", "lordi Wilmorena" ja "Sindbad Merenkulkija". Hän muuttaa Pariisiin, jossa hänen vihamiehensä ovat päässeet arvostettuun asemaan. Monte-Criston tunnistaa vain entinen kihlattu Mercedes, joka on nyt Fernandin vaimo. Fernand on arvostettu kreivi Morcerf sekä pääri, Danglars menestyvä pankkiiri ja de Villefort kuninkaallinen prokuraattori (= yleinen syyttäjä).


title: Monte-Criston kreivi

text: Toimittaessaan kostoa loppuun kreivi ilmiantaa aina itsensä vihamiehilleen. Fernandille hän esiintyy Dantèsin merimiespuvussa, ja tämä ampuu itsensä. Apurin puukotettua Caderoussen kreivi sanoo hänelle: "Olen vain köyhä merimies, jonka isä kuoli nälkään sinun vuoksesi." Caderousse tunnistaa hänet viime hetkellä ennen kuolemaansa. Danglars ja Villefort eivät kuole, mutta ensimmäinen menettää rahansa ja toinen vaimonsa, poikansa ja järkensä.


title: Monte-Criston kreivi

text: Monte-Cristo uskoo olevansa oikeutettu rankaisemaan – "Jumalan ruoska kuten Attila" – ja yhteiskunnan lakien ulkopuolella. Hän sanoo, että tuomioista eli "luonnollisesta tuomitsemisesta huolehtivat ne, joille Jumala on antanut siunauksensa", hän myös pitää itseään yhtenä näistä. Kirja päättyy Villefortin tyttärelle Valentinelle ja Maximilien Morrelille osoitettuun kirjeeseen, jossa kreivi myöntää olleensa väärässä asettuessaan Jumalan asemaan ja kirjoittaa, että "kaikki inhimillinen viisaus sisältyy näihin kahteen sanaan: Odota ja toivo!" Morrel ja aluksi toiselle kihlattu Valentine saavat toisensa ja myös Monte-Cristo löytää uuden onnen Haydéen seurassa.


title: Spektrianalyysi

text: Spektrin analysointia tapahtuu eri tavoin erilaisilla laitteilla:


title: Isokarpalo

text:
Isokarpalo ("Vaccinium oxycoccos") on puolukoihin ("Vaccinium") kuuluva punakukkainen ja -marjainen, ainavihanta varpu. Se kasvaa sekä Euraasian että Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Suomessa se on lähes koko maassa varsin yleinen alkuperäiskasvi, vain Pohjois-Lapissa harvinainen. Se kasvaa runsaimmillaan ja varsinkin parhaiten marjovana erilaisilla, monesti melko märilläkin nevoilla. Vaikka se kasvaa myös rämeillä ja korvissa, marjasadot jäävät siellä paljon pienemmiksi. Sitä syövät esimerkiksi kurjet ja riekot. Isokarpaloa muistuttava toinen Suomen soilla kasvava karpalo on pikkukarpalo ("Vaccinium microcarpum"). Se kasvaa kuivemmilla paikoilla, ja sen kukat ja marjat kasvavat yksitellen, ja marjat jäävät selvästi pienemmiksi.
Karpalo on suikerteleva varpu, jonka versot matavat pitkin maata. Pareittain kasvavat lehdet ovat ainavihantia, kapeansoikeat, ja vaaleanpunaiset kukat kohoavat irti maasta parisenttisen kukkavarren päähän. Suuret marjat ovat kypsyttyään tummanpunaiset.


title: Isokarpalo

text: Karpalo, karpele, kalpare, kurjenmarja, kirsimarja ja narinruoho.


title: Isokarpalo

text: Karpalo on pohjoisten alueiden marja. Karpaloa on käytetty lääkkeeksi vatsan happohäiriöissä ja kuumetaudeissa sekä munuais- ja rakkotulehduksissa


title: Isokarpalo

text: Virtsatietulehduksessa sen käyttöä on tutkittu vuonna 2012 julkaistujen tietojen mukaan Oulun yliopistossa. Puolukka-karpalomehun käyttö antibiootin ohella on vähentänyt virtsatietulehduksen uusimista lapsilla jopa 40 prosenttia.


title: Myrtales

text: Myrtales (myrttimäiset) on varsinaiskaksisirkkaisten, Rosopsida, Rosidae-kehityshaaraan kuuluva lahko, jossa on puuvartisia kasveja. Niiden kaarna on usein luonteenomaisesti hilseilevä ja lehtiasento vastakkainen. Lehdissä on erityssuomuja, enintään pienet korvakkeet ja vahvat laitojen myötäiset suonet. Kukissa on kynnelliset eli tyvestään hyvin kapeat terälehdet, vaihtelevassa määrässä kehänalainen sikiäin ja tavallisesti mettä erittävä pohjusmalja (hypanthium; kukat ovat siis maljakehäisiä).


title: Myrtales

text: Lahkossa on 12 heimoa ja niissä yhteensä noin 11 200 lajia. Suomen kasvistoon kuuluu lajeja horsma- ja rantakukkakasvien heimoista.


title: Zygophyllales

text: Zygophyllales on varsinaiskaksisirkkaisten (Rosopsida) luokkaan kuuluvan Eurosidae I -ryhmän lahko. Siihen kuuluu vain kaksi heimoa, joista toisessa ("Krameriaceae") on puoliloisina eläviä pensaita ja ruohoja ja toisessa ("Zygophyllaceae") usein piikkisiä puita, pensaita ja ruohoja.


title: Batisti

text: Batisti on erityisen hienolankainen palttinasidoksinen kangaslaji. Se valmistettiin aikaisemmin käsin kehrätystä pellavalangasta; nykyisin siihen käytetään jonkin verran karkeampaa, koneella kehrättyä pellava- tai puuvillalankaa sekä synteettisiä kuituja.


title: Batisti

text: Hienoa batistipalttinaa on perinteisesti käytetty erilaisten kirjontatöiden pohjakankaana. Siitä on valmistettu sisustuselementtejä, kuten liinoja sekä pieniä asusteita, kuten koristeellisia nenäliinoja, kalvosimia ja kauluksia.


title: Batisti

text: Eräs batistityyppi on erittäin jäykkä ja kiiltäväpintainen "lasibatisti", joka muistuttaa paljon organzaa. Alun perin rikkihapolla käsitellyssä kankaassa langat ovat sulautuneet kiinnityskohdissa toisiinsa niin, että ne eivät pääse siirtymään käytössä eivätkä pesussa. Lasibatistia on käytetty muun muassa tarjoiluesiliinoihin, pukujen koristeluun, naisten puseroihin ja käsitöihin.


title: Ifin linna

text: Ifin linna ("Château d'If") sijaitsee pienellä Ifin saarella noin kilometrin Marseillen rannasta Ranskan kaakkoisosassa. Saaren nimi tulee euroopanmarjakuusen ranskankielisestä nimestä.


title: Ifin linna

text: Linna rakennettiin 1524–1531 kuningas Frans I:n käskystä. Koska linna sijaitsee saarella, sitä käytettiin vankilana kuten Alcatrazia. Linnasta tuli kuuluisa, kun Alexandre Dumas vanhempi käytti sitä romaanissaan Monte-Criston kreivi. Romaanissa Edmond Dantès karkaa vankilasta. Todellisuudessa kukaan ei ole onnistunut siinä. Linnan käyttö vankilana päättyi 1800-luvun lopulla ja vuonna 1880 se avattiin yleisölle. Se on nykyään suosittu matkailukohde.


title: Baskeri

text: Baskeri on barettia muistuttava pyöreä villamyssy, jossa on keskellä lyhyt napa. Ranskassa ja Espanjassa käytetään nykyisinkin usein baskeri-päähineitä. Muotipäähineeksi baskeri päätyi Greta Garbon innoittamana 1930-luvulla.


title: Baskeri

text: Baskeri on perinteisesti valmistettu yhdestä kappaleesta, neulomalla ohuesta langasta ja lopuksi villaa huovutetaan baskeriksi ja näin siitä saadaan saumaton. Sen keskellä on on napa, missä suhteessa se eroaa baretista, mutta se eroaa siitä myös siinä suhteessa ettei siinä ole kantattua reunaa vaan usein päärme. Baretissa reuna on kantattu esimerkiksi silkki tai nahkanauhalla.


title: Baskeri

text: Baskerin tapaista villasta tehtyä päähinettä on käytetty Pohjois-Euroopasta Välimerelle jo pronssikaudella. Pyreneiden vuoristossa asuvien baskien parissa siitä on tullut osa kansallista identiteettiä. He kutsuvat sitä nimellä, muutkin sitä käyttäneet, mutta siitä huolimatta sitä pidetään erityisesti baskien päähineenä ja se onkin saanut eri kansojen keskuudessa baskeista johdettuja nimiä; , , , ja .


title: Baskeri

text: Baskimaalla niitä on tehty eri värisinä mutta sittemmin sininen ja musta ovat yleistyneet työläisten käytössä. 1800-luvulla, ja 1900-luvun alussa baskereita alettiin valmistaa teollisesti ja Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa oli parhaimmillaan yli 20 tehdasta tekemässä niitä, ja osa vanhoista tehtaista on toiminnassa edelleenkin, mutta pääasiassa niitä tuotetaan nykyään Etelä-Amerikan maissa. Japanissakin on yksi tehdas. Baskerien valmistuksen loputtua joistakin tehtaista on tehty baskerimuseoita, esimerkiksi Espanjassa "Boinas La Encartada Museoa" ja Ranskassa "Musée du Béret". Vanhojen lopettaneiden tehtaiden tilalle on tullut uusia, jotka käyttävät käsityömäistä valmistustapaa ja tekevät yksilöllisempiä tuotteita.


title: Baskeri

text: Nykypäivänä baskerin käyttö on liitetty erityisesti taiteellisesti suuntautuneisiin ihmisiin, ja niitä on ollut aina 1600-luvulta asti Rembrandtista alkaen, hänen jälkeensä ovat monet muutkin taiteilijat käyttäneet sitä esimerkiksi: Pablo Picasso, Auguste Rodin. Näyttelijöistä ainakin Greta Garbo ja Marlene Dietrich ovat sitä käyttäneet sekä elokuvaohjaajista Ingmar Bergman ja Federico Fellini, myös kirjailija Ernest Hemingway käytti sitä.


title: Baskeri

text: 1960-ja 1970-luvuilla baskerista tuli vallankumouksellisuuden symboli Che Guevaran jalanjäljissä 1960-luvulla alkoivat, ainakin Mustat pantterit USA:ssa, Väliaikainen IRA ja ETA:n sissit, käyttää baskeria joskin ETA:lla se ei välttämättä suoranaisesti liittynyt Che Guevaraan.


title: Diggari

text: Diggari oli suomalainen televisiokanava, joka toimi läheisessä yhteistyössä paikallisten puhelinyhdistysten kanssa. Tavanomaisten elokuvien, urheilun ja lastenohjelmien lisäksi sen lähetysvirrassa korostuivat interaktiiviset, matkapuhelimella käytettävät mobiilipalvelut ja pelit. Diggari keskitti verkkonsa pääkaupunkiseudun ulkopuolelle keskikokoisille paikkakunnille. Kanavan pääkonttori sijaitsi Kuopiossa.


title: Diggari

text: Diggari kattoi 750 000 kotitalouden peittoalueen ja sillä oli potentiaalisesti 1,8 miljoonaa katsojaa. Diggari keskittyi toiminnassaan ainoastaan kaapelitelevisiotoimintaan.


title: Diggari

text: Kanava lopetti toimintansa 31. joulukuuta 2009 kello 23.55.


title: Baretti

text: Baretti on nykyistä baskeria muistuttava, mutta leveämpi ja pussimaisempi lakki.


title: Baretti

text: Baretin ensimmäisiä edeltäjiä käytettiin 1500-luvulla, jolloin se oli litteä, pyöreä tai kulmikas päähine. Siviilikäytössä baretteja näkee nykyään erityisesti espanjalaisilla baskitalonpojilla. Ensimmäiset sotilasbaretit otettiin käyttöön 1880-luvun lopulla ranskalaisia alppijääkäreitä perustettaessa. Sittemmin merkittävä osa länsimaisista armeijoista on ottanut baretin käyttöön; baretti kuuluu Suomessa varusmiesten loma-asuihin.


title: Baretti

text: Barettia ei tule sekoittaa baskeriin, joka on historiallisesti erityisesti ranskalaisten talonpoikien suosiossa ollut, sittemmin myös laajempaan käyttöön päässyt päähine. Baskeria ei muotoilla, ja siinä on keskellä huopanypykkä.


title: Baretti

text: Ensimmäiset suomalaiset baretit jaettiin 1960-luvulla Laskuvarjojääkärikoulun henkilökunnalle ja varusmiehille. 1970-luvulla ne otettiin käyttöön Rannikkojääkärikoulussa ja Panssariprikaatissa vuonna 1983, jotka nauttivat tuolloin eliittiyksikköjen statuksesta. Barettien värit valittiin länsimaisen perinteen mukaisiksi: laskuvarjojääkäreille viininpunainen, rannikkojääkäreille vihreä ja panssarimiehille musta. Erityisesti rannikkojääkäreiden baretti seurasi läheisesti ruotsalaista ja anglosaksista esikuvaa.


title: Baretti

text: Laskuvarjojääkärien baretin väri on kansainvälisesti ”viininpunainen”, monissa maissa oikeastaan punaruskea (). Punaisen baretin otti ensimmäisenä käyttöön vuonna 1942 Brittiläisen 1. laskuvarjodivisioonan komentaja kenraalimajuri Frederick Browning.


title: Baretti

text: Suomessa bareteissa käytettiin 1980-luvulle saakka otsan keskikohdalle asetettua tavanomaista ympyräkokardia: kantahenkilökunnalla punainen leijonakokardi, varusmiehillä sinivalkoinen valtakunnankokardi. Sittemmin puolustusvoimat totesi, että tapa oli muualla maailmassa käytössä ainoastaan Kuubassa ja otti käyttöön barettimerkit.


title: Baretti

text: Rannikkojääkärikoulun päivystäjän tunnuksena käytettiin pitkään tummanvihreätä rannikkojääkärin barettia, jonka merkkinä on joukko-osaston olkapäämerkki virallisen barettimerkin sijasta.


title: Baretti

text: Baretti otettiin käyttöön 1990-luvun jälkipuolella kaikissa joukoissa Saksan esimerkkiä seuraten. Alkuvaiheessa suunniteltiin saksalaistyyppisiä aselajikohtaisia baretteja vastaavine barettimerkkeineen, mutta ajatuksesta luovuttiin osin kustannussyistä, osin estetiikan takia. Jos aselajivärejä olisi seurattu, Urheilukoulu olisi nimittäin saanut keltaisen ja Suojelukoulu oranssin baretin. Suurimmassa osassa maavoimien joukko-osastoja otettiin käyttöön yhtenäinen oliivinvihreä baretti vaatimattomine hopeisine barettimerkkeineen. Alkuperäisessä suunnitelmassa baretti oli suunniteltu vain maavoimien alokkaiden käyttöön.


title: Baretti

text: Puolustushaarojen (maavoimat, merivoimat, ilmavoimat) baretit jaetaan lähes kaikille asehaaran palvelukseen astuville varusmiehille. Sen sijaan erikoisyksiköiden baretit jaetaan vasta erityisten suoritusten jälkeen:Baretti kantamiseen liittyy sotilaskulttuurissa monia perinteitä ja tapoja. Maailmalla baretti yhdistetään erityisesti erikoisjoukkoihin, ja jokaisella joukolla on omat perinteensä baretin kantamisen suhteen.


title: Baretti

text: Suomalaisessa sotilaskäytössä baretti on sileä ja laskeutuu juuri oikean korvan päälle. Baretin laita on juuri korvalehden yläpuolella eikä tule korvan päälle. Baretti asetetaan päähän siten, että sekä vasemman korvanlehden että kulmakarvan päälle jää kahden sormen kokoinen väli. Baretin tulee olla pari kokoa normaalia hattua pienempi, jotta vaatimukset täyttyvät. Baretin kurenauhan kireyttä säädetään naruilla; nämä tulee solmia ja piilottaa baretin alle pois näkyvistä - pois lukien kansainvälisissä edustustehtävissä toimivien varusmiessoittokuntalaisten barettien nauhat, jotka roikkuvat näkyvillä. Kokardin tulee olla suoraan vasemman silmän yläpuolella.


title: Baretti

text: Oikeasta käyttötavasta on monia näkemyksiä, joista yllä mainittua pidetään oikeana niiden henkilöiden keskuudessa, jotka pitävät baretin käyttöä tärkeänä ja tarkkana asiana. Varsinaista ”oikeaa” tapaa ei kuitenkaan luultavimmin ole, eikä baretin käyttötyyliä valvota räikeimpiä tapauksia lukuun ottamatta erityisen tarkasti.


title: Baretti

text: Suomalainen baretti on sileä ja sopivan levyinen. Tämä saavutetaan oikealla kokovalinnalla sekä baretin hoidolla. Baretit valmistetaan useimmiten huovasta, eikä materiaalin muokkaaminen poikkea juuri normaalista huovutuksesta. Baretti kastellaan läpikotaisin, joskus käymällä suihkussa ja saunassa baretti päässä, muotoillaan märkänä päähän sopivaksi ja rullataan siististi. Muutaman rullauksen jälkeen baretti kuivataan ennen käyttöönottoa. Tämä tulee toistaa noin kerran kuukaudessa, jotta baretti säilyttäisi muotonsa. Toinen tapa on nopeasti uittaa barettia kiehuvassa vedessä siten, että baretin huopaosa kastuu täysin. Nahkaremmin kastumista on vältettävä kovettumisen välttämiseksi. Barettia ei myöskään tarvitse pitää kiehuvassa vedessä kun noin 20 sekuntia. Kiehauttaminen saa baretin huovan hieman vetäytymään ja kutistumaan, samalla se myös omaksuu paremmin uuden muodon kuivuessaan. Seuraavaksi baretin sisälle sen vasempaan reunaan laitetaan talouspaperista tehty pötkö, jonka jälkeen baretti rullataan "banaaniksi" rullaamalla vasen puoli oikean puolen sisään. Rullaamisen täytyy olla tiukkaa. Rullaamisen jälkeen baretti väännetään banaanin muotoiseksi, ja se jätetään kuivumaan lämpöpatterin päälle. Baretti ei saa patterin päällä kuivana ollessaan lämmetä kuumaksi, muutoin nahkaremmi kovettuu ja alkaa halkeilla.


title: Luettelo Suomessa näkyvistä televisiokanavista

text:
Mukana kanavat, joissa jakelualueen peitto on vähintään 70 prosenttia väestöstä.
Ilmaiskanavat on merkitty vihreällä ja maksulliset punaisella.


title: Puskuri (televisio-ohjelma)

text: Puskuri oli Tarinatalon tuottama ja Yle TV2:lla esitetty auto- ja liikenneaiheinen makasiiniohjelma, jota esitettiin vuosina 2002-2011. Puskuria juonsivat Raimo Tengvall ja Matti Sinervä. Ohjelman viimeinen jakso nähtiin 23. toukokuuta 2011.


title: Ethnologue

text: Ethnologue: Languages of the World on SIL Internationalin teos, joka sisältää tietoja maailman kielistä. Siitä julkaistaan muutaman vuoden välein uusi painos, jonka tiivistetty versio on ollut luettavissa myös Internetissä. Seitsemännestätoista painoksesta alkaen online-versio on ollut ensisijainen ja vuosittain päivitettävä.


title: Ethnologue

text: Ethnologuen 19. painos sisältää tiedot 7 097 elävästä kielestä. Annettaviin tietoihin kuuluvat muun muassa puhujamäärä, alueellinen sijoittuminen, murteet ja siteet muihin kieliin. Se on maailman laajin luettelo kielistä. Tiedot joistakin kielistä ovat kuitenkin melko vanhentuneita. Kieleksi määrittäminen riippuu sosiolingvistisistä tekijöistä. Ethnologuessa jokaisella kielellä on yksilöllinen kolmikirjaiminen "SIL-koodi".


title: Black Hills

text: Black Hills on vuoristo Etelä-Dakotan ja Wyomingin rajalla Yhdysvalloissa. Sen korkein huippu Black Elk Peak on 2 207 metriä korkea. Vuoristolla on suuria kulta- ja hopeaesiintymiä sekä tippukiviluolia. Alueella sijaitsee Deadwood-niminen kaupunki, josta on tehty tv-sarja. Alueella on Mount Rushmore National Memorial -veistos. Black Hillsin vuoret ovat Yhdysvaltojen vanhimpia muodostelmia, sillä ne muodostuivat jo 2,5 miljardia vuotta sitten.


title: Black Hills

text: Black Hills voidaan jakaa neljään maantieteeliseen alueeseen, jotka ovat Central Area, Limestone Plateau, Red Valley ja Hogback Ridge. Central Area muodostuu sedimentti- ja magmakivestä. Mount Rushmore sijaitsee Central Arealla ja se on kaiverrettu graniittiin. Central Areaa ympäröi Limestone Plateau, eli kalkkikiviylänkö. Sitä ympäröi puolestaan Red Valley, jota taas ympäröi Hogback Ridge -harjanne. Red Valley on muodostunut trias- ja jurakautisista kivilajeista, kun taas Hogback Ridgen kivilajit ovat muodostuneet myöhäisliitukaudella. Central Arealla ja Limestone Plateau ovat mäntymetsikköjen peitossa, kun taas Red Valleyssä metsää on vain vähän. Alueella tavataan 1 260 eri kasvilajia Etelä-Dakotan kaikkiaan 1 585 eri kasvilajista. Alueella sijaitsee noin 35 000 eekkerin kokoinen Norbeck Wildlife Preserve -suojelualue. Eläimistä alueella tavataan muun muassa vapitia, paksusarvilammasta ja lumivuohia.


title: Black Hills

text: Black Hillsin alue on historiallista lakotojen metsästysaluetta. Ensimmäiset eurooppalaiset alueella olivat ranskalaiset Francis ja Louis-Joseph Verendrye. Matkallaan vuonna 1743 he tekivät päiväkirjamerkinnän vuorista, mutta kertoivat etteivät heidän intiaanioppaansa vieneet heitä alueelle vihamielisten intiaanien takia. Ensimmäiset alueen läpi kulkeneet eurooppalaiset olivat Jedediah Smith ja 15 muuta kauppiasta vuonna 1823. He olivat turkiskauppiaita, jotka yleensä välttelivät aluetta koska se oli pyhä lakotoille. Tällöin syntyivät ensimmäiset huhut alueen kultaesiintymistä, mutta silloin ei vielä tiedetty tarkemmin mistä kultaa olisi voinut löytää. Armeija rakensi vartiopisteitä lähelle Black Hillsiä, mutta eivät itse alueelle välttääkseen kahakointia intiaanien kanssa. Vuodesta 1861 nykyisestä Itäisestä Etelä-Dakotasta alkoi tulla alueelle kullanetsijöitä. Vuonna 1865 he pyysivät Yhdysvaltain kongressia suorittamaan geologisen tutkimuksen alueella. Vuonna 1867 kenraali William T. Sherman kuitenkin sanoi, ettei armeija aio moiseen ryhtyä intiaanien takia, eikä se aikonut suojata siviilejä, jotka työhön ryhtyisivät. Vuonna 1868 Black Hills annettiin lakotoille rauhansopimuksessa. Kuitenkin jo 1870 alkoi taas painostus ryhtyä kullan etsintöihin alueella. Kenraali Phillip Sheridan ehdotti linnakkeen rakentamista alueelle. George A. Custerin johtama ryhmä löysi kultaa alueelta 30. kesäkuuta 1870. Black Hillsiin alkoi virrata kullankaivajia jotka armeija yritti aluksi karkottaa alueelta, mutta karkottaminen osoittautui vuoteen 1874 mennessä mahdottomaksi tehtäväksi, sillä kaivajia oli valtava määrä. Vuonna 1876 alueella oli jo arviolta 10 000 asukasta. Tämän seurauksena lakotoilta yritettiin ostaa tätä maata ja kun tähän ei suostuttu seurasi useampi intiaanisota alueella. Alueen omistusoikeus on edelleen epäselvä. Korkein oikeus yritti ratkaista asian maksamalla lakotoille korvauksia alueesta, mutta kaikki heimot eivät hyväksyneet ratkaisua. Oikeustaistelut alueesta jatkuvat edelleen.


title: Bishopin rengas

text: Bishopin rengas on Auringon ympärillä näkyvä punainen rengas, joka syntyy, kun valo siroaa tulivuorten syöksemistä aerosoleista Ilmiön tarkan kuvauksen antoi 5. syyskuuta 1883 ensimmäisenä Sereno Bishop Honolulussa Havaijilla Krakataun suuren tulivuorenpurkauksen (27.8.1883) jälkeen.


title: Celastrales

text: Celastrales (kelasmaiset) on varsinaiskaksisirkkaisten luokkaan, Rosopsida, kuuluva Eurosidae I -ryhmän lahko, jossa on uusimpien käsitysten mukaan kolme tai neljä heimoa. Heimoihin kuuluu puita, pensaita, liaaneja ja ruohoja.


title: Celastrales

text: Lahkosta on Suomessa vain yksi edustaja: kelaskasvien vilukko, "Parnassia palustris".


title: Blackpool

text: Blackpool on merenrantakaupunki Irlanninmeren rannikolla Luoteis-Englannissa. Se on perinteisesti ollut osa Lancashirea, mutta vuonna 1998 siitä tehtiin yhden tason hallintoyksikkö. Toisin kuin naapurikaupungit, Blackpool on lähes täysin kaupungistunutta ja asutettua. Väestötiheys onkin jopa 4 086/km² ja pinta-alaltaan 34,92 km²:n suuruisella alueella asuu noin 143 000 asukasta, joista yli 98 % on valkoista väestöä.


title: Blackpool

text: Blackpool on hyvin riippuvainen matkailusta. Sen tärkeitä matkailukohteita ovat kolme vanhaa satamalaituria, Eiffel-tornia muistuttava Blackpool Tower ja Blackpool Pleasure Beachin huvipuisto. Kaupunki oli työväenluokan suosittu lomakohde teollistumisen alkuajoista aina 1960-luvulle asti. Alueella on hienot uimarannat, mutta ilmaston takia viihdykkeitä kuten huvipuistoja ja peliluolia on tarvittu myös sisätiloihin.


title: Blackpool

text: Muita merkittäviä työnantajia ovat pankkitoiminta, valtion yritykset, urheiluautovalmistaja TVR sekä muut sekalaiset yritykset. Suuri osa Blackpoolin asukkaista työskentelee kaupan alalla. Blackpoolissa on myös lentokoneteollisuutta ja se on tunnettua kylpyläseutua.


title: Botokudit

text: Botokudit () ovat brasilialainen intiaaniheimo, joiden nykyiset asuinalueet sijaitsevat Mato Grosson, Minas Geraisin ja São Paulon osavaltioiden alueilla. Vuoden 1997 arvion mukaan botokudien puhumalla macro−ge−kieliin kuuluvalla krenakin kielellä oli vielä 150 puhujaa, mutta suurin osa heistä on vanhuksia. Botokudikieliä oli aiemmin useampia, mutta nykyisin krenakki on niistä ainut säilynyt. Krenakin lisäksi botokudit puhuvat portugalia.


title: Botokudit

text: Nimitystä "Botocudos" on käytetty myös aweikoma- ja xeta-heimoista, joita ei kuitenkaan nykyisin lasketa kuuluviksi varsinaisiin botokudeihin.


title: Botokudit

text: Botokudien alkuperäiset asuinalueet sijaitsivat Atlantin rannikon sademetsissä nykyisen Bahian osavaltion alueella, mutta he joutuivat vetäytymään sieltä tupi-kieliä puhuvien heimojen tieltä. He muuttivat tämän myötä sademetsäalueen ja Brasilian ylängön savannialueiden välille, josta he edelleen muuttivat 1700−luvulla Minas Geraisin ja Espírito Santon nykyisten osavaltioiden alueelle. 1500−luvulla botokudit aloittivat hyökkäykset jesuiittasiirtokunta vastaan ja nämä hyökkäykset jatkuivat 1600−luvulle saakka. Näihin aikoihin alueen portugalilaisissa siirtokunnissa tapahtui myös paljon intiaaneihin vaikuttanut elinkeinorakenteen muutos. Alueelta oli aikoinaan kaivettu kultaa, mutta sen loppuessa siirtomaahallinto alkoi tukea maataloutta ja karjanhoitoa. Nämä taas tarvitsivat enemmän tilaa, mikä johti siirtolaisasutuksen leviämiseen. Asutus levisi tavallisesti jokien varsia pitkin.


title: Botokudit

text: Väkivalta nähtiin tehokkaimpana tapana levittäytyä intiaanien alueille. Botokudien hyökkäykset armeijan tukikohtia vastaan antoivat syyn vuonna 1801 julistetulle kuninkaalliselle laille, jolla heitä vastaan lähetettiin sotajoukkoja. Näiden toiminta pakotti useat pienet botokudiryhmät asettumaan aloilleen siirtomaahallinnon heille osoittamille alueille. Suurempi osa pysyi kuitenkin erossa siirtolaisista ja hyökkäsi näiden kanssa tekemisissä olleita ryhmiä vastaan. Vastarinnasta huolimatta siirtolaisasutus ja armeijan tukikohdat levisivät vähitellen botukudien alueille. Heitä käytettiin myös pakkotöissä esimerkiksi maataloudessa ja teiden rakennuksessa 1830−luvulta lähtien. Jotkin botokudiryhmät välttelivät siirtolaisia vielä varsinaisten sotatoimien loputtuakin ja heidän sivilisoimisekseen alettiin tehdä suunnitelmia, joita toteutettiin etenkin 1870−luvulta lähtien. Botokudien lapsia kaapattiin ja heidät annettiin maatiloille ja virkamiehille. Heitä oli jopa Brasilian keisari Pedro II:lla. Tällaisen toiminnan takia alkoi syntyä uusia yhteenottoja botokudien hyökkäillessä maatiloille kaapatakseen lapsiaan takaisin. Vastarinta johti kuitenkin vain kovempiin toimiin viranomaisten taholta. Yhä useammat botokudit liittyivät lisäksi siirtolaisasutukseen hyläten vanhat elintapansa. Myös seka−avioliittojen määrä kasvoi huomattavasti ja tätä tuettiin aktiivisesti viranomaistaholta. Monet avioliitot solmittiinkin sotilastukikohdissa.


title: Botokudit

text: 1800−luvun loppupuolella niin sanottuja sivistymättömiä botokudiryhmiä oli vielä seitsemän. Rautateiden rakennus lävisti lopulta nämäkin alueet. SPI eli "Servico de Protecao ao Indio" perusti heidän mailleen tukikohtia, joihin botokudeja houkuteltiin siirtymään. Suuri osa näistä lopetettiin kuitenkin kun niiden asukkaiden määrä väheni. Vuonna 1918 alkuperäisestä viidestä tukikohdasta oli jäljellä enää yksi. Botokudien määrä oli vähentynyt useilla tuhansilla eurooppalaiskontaktin alettua. Vuonna 1920 SPI antoi vielä jäljellä olleille botokudeille pienen maa−alueen, joka heillä on edelleen hallussaan. Kuitenkin vielä 1900-luvun aikana SPI:n seuraaja "Fundação Nacional do Índio" siirsi heitä useaan otteeseen paikasta toiseen ja lisäksi heidän alueilleen siirrettiin joitakin intiaaneja muilta alueilta.


title: Botokudit

text: Botokudit elivät metsästyksellä ja keräilyllä. He jakautuivat erilaisiin alaryhmittymiin, joiden tärkein tehtävä oli puolustaa tietyn ryhmän aluetta. Ryhmäjako ei kuitenkaan ollut selvä, sillä eri ryhmät yhdistyivät ja jakaantuivat jatkuvasti uusiksi ryhmiksi. Yhteen ryhmään kuului tavallisesti 50–200 henkilöä, jotka kuuluivat useimmiten samaan sukuun. Metsästys ja keräilyalueet oli määritelty ryhmien välillä tarkkaan, mutta kiistat niistä olivat silti suurin syy botokudien sisäisiin ja muiden intiaanin kanssa käytyihin yhteenottoihin. Sisäiset kiistat olivat myös tavallinen syy eri botokudiryhmien yhdistymiselle. Sodankäynti tapahtui sekä perinteiseen tapaan että rituaalisina yhteenottoina. Siirtolaiset väittivät botokudien harjoittaneen kannibalismia, mutta luotettavia todisteita tästä ei ole löytynyt. Botokudit käyttivät puisia levymäisiä koristeita, joilla he levensivät alahuuliaan ja korviaan. Botokudien nimi juontuu portugalilaisten näistä levyistä käyttämästä pilkkanimestä "botoque".


title: Botokudit

text: Joidenkin tutkijoiden mielestä botokudit edustivat Amerikan mannerta ennen intiaaneja asuttanutta väestöä, joka on sittemmin kadonnut laajalti intiaanien tieltä. Heidät on yhdistetty Lagoa Santasta löytyneisiin ihmisjäännöksiin, jotka ovat 15 000 vuotta vanhoja. Todisteena tästä on käytetty joitakin botokudien muista intiaaneista erottavia fyysisiä piiteitä, kuten syvemmällä sijaitsevia silmiä ja kulmikkaampaa leukaa. Joitakin viitteitä tästä teoriasta on löydetty tutkimalla botokudien DNA:ta heidän jälkeläisistään ja museoista saaduista luunäytteistä. Varmasti asiaa ei ole kuitenkaan voitu todeta.


title: Styreenibutadieenikumi

text: SBR (Styrene-Butadiene-Rubber) eli styreenibutadieenikumi, tunnetaan myös kauppanimellä Buna, oli ensimmäisiä käyttökelpoisia synteettisiä kumilajeja. Sitä on valmistettu katalysaattorin avulla polymeroimalla natriumpitoista butadieenia ja styreeniä kopolymeeriksi, jonka molekyylissä vuorottelevat butadieeni ja styreeni. Styreenibutadieenikumia valmistettiin Saksassa jo 1935 ja se oli Saksan sekä länsivaltojen tärkein synteettinen kumi toisen maailmansodan aikana.


title: Styreenibutadieenikumi

text: Styreenibutadieenikumi oli niin tärkeäksi katsottu Saksan teollisuuden tuote, että strategisia brittien yöpommituksia ja yhdysvaltalaisten päiväpommituksia osoitettiin myös styreenibutadieenikumia valmistaville tehtaille Saksan sodankäyntikyvyn heikentämiseksi.


title: Styreenibutadieenikumi

text: Buna-nimi tulee sanoista butadieeni ja natrium, joista ensimmäistä käytettiin kumin lähtöaineena ja jälkimmäistä reaktiossa katalyyttinä. Styreenibutadieenikumin CAS-numero on 9003-55-8.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Etelänapaa valloittamaan lähti Antarktiksen rannikolta kaksi retkikuntaa lokakuussa 1911. Kilpailevien retkikuntien johtajina toimivat norjalainen Roald Amundsen ja brittiläinen kommodori Robert F. Scott. Amundsenin retkikunta saavutti etelänavan ensimmäisenä. Myös Scottin johtama retkikunta pääsi navalle asti, mutta kaikki ryhmän jäsenet menehtyivät paluumatkalla. Amundsenin onnistumisen syinä olivat hyvä tietopohja ja naparetkeilytaidot, kun taas Scottia vastaan olivat huono sää ja tottumattomuus napa-alueiden oloihin.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Britanniassa 1800-luvun merkittävät tutkimusmatkat olivat nostaneet saarivaltion asukkaiden kansallisylpeyttä ja vuosisadan vaihteen jälkeenkin maassa oltiin yleisesti sitä mieltä, että brittiläiset maailmanmatkaajat olivat ylivertaisia. Kuningaskunta lähetti yhä 1900-luvun alussa monia uusia tutkimusretkikuntia maailman eri kolkkiin. Yksi näistä retkikunnista oli Ison-Britannian laivaston kommodorin, Robert Falcon Scottin johtama ryhmä, jonka tavoite oli valloittaa yksi maailman vaikeakulkuisimmista ja olosuhteiltaan ankarimmista paikoista, etelänapa. Scott oli kokenut tutkimusretkeilijä, joka oli saavuttanut Britanniassa sankarin maineen jo edellisen, vuosina 1901–1904 järjestetyn Antarktiksen tutkimusretkensä ansiosta. Scott oli hyvin toiveikas myös Etelämantereelle suuntautuvan tutkimusretkensä suhteen. Vuonna 1908 Shackletonin johtama retkikunta oli joutunut kääntymään takaisin vain 180 km päässä etelänavalta. Shackleton oli käyttänyt retkellään poneja muttei suksia.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Scottin ryhmän laiva, "Terra Nova", purjehti kesäkuussa 1910 Lontoon satamasta määränpäänään Antarktiksen rannikolla sijaitseva tukikohta, josta retkikunnan oli tarkoitus lähteä kohti mantereen keskustaa. Osallistujat eivät lähtiessään tienneet norjalaisen retkikunnan suorittavan samaa tehtävää.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Norjalainen Roald Amundsen oli lapsesta asti ollut kiinnostunut napa-alueista. Hän oli norjalaisen merenkulkijasuvun vesa ja ollut nuoruudestaan asti runsaasti tekemisissä Pohjois-Amerikan inuitien kanssa. Heiltä Amundsen oli oppinut paljon napa-alueella selviytymisen kannalta hyödyllisiä taitoja, jotka myöhemmin vaikuttivat olennaisesti hänen retkikuntansa menestykseen. Fridtjof Nansenin hiihto Grönlannin poikki vuonna 1888 innoitti nuorta Amundsenia ryhtymään tutkimusmatkailijaksi. Vuosien 1903–1906 aikana Amundsen miehistöineen teki sillilaiva "Gjøalla" ensimmäisen onnistuneen luoteisväylän läpipurjehduksen. Amundsen asetti tavoitteekseen pohjoisnavan valloituksen, mutta kun yhdysvaltalainen Robert Peary retkikuntineen saavutti maailman pohjoisimman pisteen vuonna 1909, joutui hän muuttamaan suunnitelmiaan ja valitsi kohteekseen vielä valloittamattoman etelänavan. Vielä maaliskuussa 1910 Scott soitti Amundsenille ja ehdotti yhteistyötä, josta Amundsen kieltäytyi.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Amundsen lastasi retkikuntansa napa-alueiden oloihin suunniteltuun "Fram"-laivaansa ja otti kurssin kohti Antarktista alkusyksystä 1910. Reilun kilpailun hengessä hän päätti ilmoittaa Scottille aikeistaan ja lähetti tälle lyhyen sähkeen, jossa ilmoitti myös "Framin" olevan matkalla kohti Antarktista. Scott sai Amundsenin sähkeen lokakuussa 1910 retkikunnan saavuttua Australian Melbourneen. Hän ilmoitti, ettei antaisi norjalaisten mukaantulon vaikuttaa millään tavalla retkensä suunnitteluun ja toteutukseen. Amundsenilla oli joukossaan varta vasten valittuja hyviä koiravaljakon ajajia ja hiihtäjiä.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Britanniassa ilmoitus pohjoismaalaisten sekaantumisesta naparetkeen sai sen sijaan aikaan suurta kohua. Scottin retkeä pidettiin kansallisena hankkeena, ja kilpailevan ryhmän ilmaantuminen herätti närkästystä. Antarktiksen tutkimusta pidettiin paljolti brittien yksinoikeutena, eikä muunmaalaisten tutkijoiden ponnisteluille annettu juurikaan arvoa.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Norjalaiset ja britit lähtivät naparetkelle erilaisilla taktiikoilla. Muun muassa retkikuntien ruokamäärissä ja ruokavarastojen sijoittelussa oli merkittäviä eroja. Erityisen tärkeään asemaan nousi kuitenkin vetoeläinten valinta: Amundsen käytti koiria ja Scott hevosia. Molemmat osapuolet pitivät valmistelujaan vastapuolta parempina ja luotettavampina.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Amundsen oli oppinut inuiteilta koiravaljakon hyödyllisyyden arktisissa oloissa ja oli päättänyt ottaa niitä myös Etelämantereelle. Koirat olivat vahvoja vetojuhtia ja jaksoivat taittaa pitkiä matkoja kylmässä ilmastossa. Niiden vetäessä rekiä miesten ei tarvitsisi väsyttää itseään raskaan kuorman kiskomisella. Lisäksi osa koirista voitaisiin matkan edetessä teurastaa ja käyttää muiden koirien ja ihmisten ravinnoksi. Menettely mahdollistaisi myös sen, ettei mukana tarvitsisi raahata yhtä raskaita muonavaroja kuin muussa tapauksessa olisi pakollista.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Scott oli käyttänyt koiria vetojuhtina vuosina 1901–1904 tekemänsä menestyksekkään Antarktiksen kartoitusmatkansa aikana, mutta retkellä koirat olivat sairastuneet huonon ravinnon takia ja olleet lopulta vain rasitteena. Naparetkelle Scott ei koiria enää halunnut. Scott ei myöskään ollut harjaantunut koiravaljakonajaja ja arvioi ehkä tämän vuoksi valjakot liian epäluotettaviksi. Lisäksi eläinrakas Scott vastusti koirien käyttöä, koska hänen mielestään koirat vetäisivät rekiä onnistuneesti vain silloin kun niitä rääkättiin.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Koirien sijaan Scott turvautui Siperiasta tuotuihin pieniin hevosiin, jotka olivat sitkeitä vetojuhtia ja sopeutuneet kotiseudullaan ankaraan pakkaseen. Hän piti hevosia koiria luotettavimpina ja kritisoi koirien käyttämistä ravintona – hevosten syömiselle hän ei nähnyt esteitä. Vasta paljon myöhemmin ilmeni, että tässä suhteessa hän oli oikeassa: vetokoirien lihassa on ihmisravinnoksi liian paljon A-vitamiinia. Hevosvaljakoiden lisäksi Scott oli hankkinut retkensä ensimmäistä osuutta varten nykyaikaista teknologiaa hyödyntäviä moottorirekiä, vaikka ei uskonutkaan niiden loppujen lopuksi toimivan.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Scottin tarkoitus ei ollut, että hevoset ja moottorireet selviäisivät retken yli, vaan niiden oli tarkoitus auttaa retkikuntaa ainoastaan alkuvaiheessa. Scott oli vakaasti sitä mieltä, että retken viimeinen osuus olisi joka tapauksessa suoritettava ryhmän omin voimin. Hänen mukaansa koirat veisivät naparetkeltä hohdon eikä niiden kanssa taitettua matkaa voinut mitenkään verrata siihen, että miehet vetivät itse raskaita rekiään. Scott käytti samoja menetelmiä kuin mitä Ernest Shackleton oli käyttänyt Nimrodin tutkimusretkellään vuonna 1908–1909, vaikka Shackletonin retkikunta oli selvinnyt hädin tuskin hengissä. Scott otti kyllä mukaan myös koiria, mutta jätti ne hyödyntämättä vetojuhtina.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Naparetki oli ajoitettu Etelämantereen valoisaan kesään, koska maapallon eteläisimmän kolkan valloitus talven kaamoksessa olisi ollut mahdotonta jatkuvan pimeyden ja ankaran pakkasen vuoksi. Napa-alueilla riittää pakkasta kesälläkin, mutta nyt retkikunnat saattoivat matkata ainakin osan ajasta valoisassa ja selkeässä säässä.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Amundsen oli perustanut talvileirinsä Valaslahden rannalle Framheimiin. Tukikohdasta oli navalle noin 1 300 kilometrin matka linnuntietä. Scottin retkikunnan talvitukikohta sijaitsi noin 100 kilometriä kauempana määränpäästä kuin norjalaisten kanta-asema. Se oli perustettu McMurdon salmen lähettyville. Brittien ja norjalaisten leirit sijaitsivat eri puolilla Rossin jäähyllyn, eivätkä retkikuntien reitit kohdanneet missään matkan vaiheessa.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Retkikunnat olivat valmiina lähtöön lähes yhtäaikaisesti. Ensimmäisenä matkaan ennätti lähteä Amundsenin luotsaama norjalaisjoukko, joka aloitti koiravaljakkoineen matkan kohti napaa 19. lokakuuta 1911. Osa Scottin retkikunnasta otti käyttöönsä kolme moottorirekeä ja alkoi 23. lokakuuta kuljettaa niiden avulla varusteita suunnitellun matkareitin varrelle. Scott ja retkikunnan loput jäsenet aloittivat taivalluksen kohti etelänapaa kuitenkin vasta 1. marraskuuta, kun Amundsen seurueineen oli ehtinyt olla tien päällä jo pari viikkoa.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Norjalaiset olivat naparetken alusta asti britteihin nähden ylivoimaisessa asemassa. Amundsenin retkikunta ei ollut ainoastaan saanut etumatkaa, se oli myös valmistellut retkensä selvästi Scottin joukkoja paremmin. Ryhmän ruokavarastot oli perustettu reitin varrelle hyvissä ajoin ennen retken alkua, ja niiden sijainti sekä tarvikemäärät oli suunniteltu huolella. Naparetkellä oli erittäin tärkeää pitää miehet terveinä ja vahvoina. Amundsen suosi siksi ravintoa, joka sisälsi runsaasti C-vitamiinia, jonka ansiosta norjalaiset pysyivät koko matkan ajan hyvässä kunnossa ja säästyivät keripukilta. Norjalaisretkikunnan hyvää varustelutasoa kuvaa se, että ryhmä antoi vetokoiriensakin maistaa suklaata.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Amundsenin inuiiteilta oppimat taidot ja tiedot heijastuivat vahvasti hänen retkikuntansa varusteluun. Koirien käytön ja C-vitamiinipitoisen ravinnon ohella Amundsen oli oppinut inuiiteilta muun muassa taidon pysyä lämpimänä ankarillakin pakkasilla. Antarktiksen kesän lämpötilat voivat laskea alle -50 asteeseen, ja näissä olosuhteissa lämpimät asusteet ovat elintärkeitä. Norjalaiset pukeutuivat inuiittien tyypillisesti käyttämiin poron- ja hylkeennahkavaatteisiin, jotka pitivät lämmön sisällään eivätkä päästäneet kosteutta läpi. Turkisvaatteet olivat jopa kaksinkertaiset: alemmassa kerroksessa karva oli sisäänpäin.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Koirien valinta vetojuhdiksi oli ollut Amundsenilta ratkaisevan tärkeä päätös. Koirien ansiosta miesten ei tarvinnut vetää itse rekiään ja kuluttaa tällä tavoin voimiaan. Koirat olivat nopeita ja vahvoja ja niiden avulla norjalaiset saattoivat taittaa matkaansa varsin nopeasti ankarista olosuhteista huolimatta. Useimpina päivinä matkaa vierähti noin 30 kilometriä. Hyvä varustelu ja nopea matkanteko vaikuttivat positiivisesti myös Amundsenin joukon mielialaan. Säät suosivat norjalaisten matkaa, ja Amundsen kuvaili naparetkeä paikoin jopa huviretkeksi.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Scottin retkikuntaa vaivasi heti retken alusta asti varusteiden puutteellisuus ja huono ennakkosuunnittelu. Myös olosuhteet näyttävät olleen heitä vastaan. Kolmesta moottorireestä yksi upposi köysien petettyä mereen laivan lastia purettaessa. Nostaminen oli toivotonta, koska syvyyttä oli sata metriä. Scott oli suunnitellut käyttävänsä rekiä matkan ensimmäisellä osuudella, mutta teknisten puutteiden vuoksi niiden koneet eivät kestäneet ankaraa pakkasta. Voiteluöljyn kulutus oli laskettua paljon suurempaa, ja lopulta koneiden sylinterit alkoivat hajoilla; korjaus onnistui muutaman kerran, mutta vain muutaman päivän kuluttua leiristä lähdön jälkeen retkikunnan molemmat jäljellä olevat moottorireet olivat lakanneet toimimasta.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Amundsenin koirat kiskoivat norjalaisten rekiä rivakkaan tahtiin kohti etelänapaa, mutta Scottin valitsemat siperialaiset hevoset eivät kestäneet matkanpäällä kovinkaan pitkään. Muutamia hevosia retkikunta menetti tapaturmaisesti niiden jouduttua ajelehtivalle jäälautalle. Lisäksi hyytävä viima ja kova pakkanen olivat liikaa hevosille, vaikka sitkeät eläimet olivat tottuneet Siperian ankariin talviin. Hevosten kaviot upposivat jääkentän pehmeään lumeen ja eteneminen oli aivan liian vaivalloista. Joulukuun alkupuolella kylmyyden ja raskaan tarpomisen väsyttämät hevoset oli viimein pakko lopettaa. Scottin retkikunta jatkoi matkaansa ihmisvoimin.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Rekien vetäminen miesvoimin teki brittien taivalluksesta raskasta. Brittien oli usein mahdotonta edetä edes kymmentä kilometriä päivässä norjalaisten koiravaljakoiden edetessä kolminkertaisen matkan. Brittien kankaiset vaatteet eivät pitäneet kunnolla kylmää, ja kastuttuaan ne jäätyivät nopeasti hyisessä viimassa. Retkikunnalla oli liian vähän ruokavarastoja matkan varrella, ja loppuvaiheessa miehiä alkoivat vaivata puutostaudit, kuten keripukki.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Varapäällikkö, luutnantti Edward Evans sairastui ensimmäisenä; hänet oli pakko jättää matkasta ja ykkösmoottorirekeä ajanut ylilämmittäjä William Lashly määrättiin hoitamaan häntä. Toisen reen ajaja Berard Day lähetettiin takaisin päin hakemaan apua. Apu saapuikin varsin nopeasti, kun retkikunnan lääkäri Edward Atkinson ja venäläinen matruusi Demetri löysivät Evansin ja Lashlyn nopeasti; ylilämmittäjä sai lääkärin erityiskiitokset hyvästä huolenpidostaan ja potilas toipuikin talven mittaan. Eläintieteilijä Apsley Cherry-Garrard ja kaksi matruusia yrittivät kahteen otteeseen vielä löytää kadonneen naparetkikunnan, mutteivät kuitenkaan onnistuneet siinä ennen Etelämantereen talven tuloa.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Norjalaiset olivat olleet koko naparetken ajan selvässä johdossa kilpaileviin britteihin nähden. Heidän voittonsa sinetöitiin lopulta 14. joulukuuta 1911, kun Amundsen saavutti neljän toverinsa kanssa etelänavan. Norjalaiset kyhäsivät suksisauvoistaan lipputangon ja asettivat liehumaan Norjan lipun. Retkikunta vietti etelänavalla kolme päivää, jonka jälkeen miehet lähtivät pitkälle paluumatkalle kohti Framheimia.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Paluumatka oli norjalaisille suotuisa samaan tapaan kuin menomatkakin. Matka sujui ripeästi ja retkikunta palasi Valaslahden rannikolla sijaitsevaan talvileiriinsä aivan suunnitelmien mukaan 25. tammikuuta 1912.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Scottin retkikunta saavutti etelänavan 18. tammikuuta 1912 ja näki siellä liehuvan Norjan lipun. Tappio oli itsevarmalle Scottille ja hänen retkikunnalleen suuri järkytys. Miehet olivat tuohduksissaan siitä, että olivat tehneet turhaan koko pitkän ja vaivalloisen matkan. Norjalaiset olivat jättäneet etelänavalle teltan, josta britit löysivät Amundsenin kirjoittaman kirjeen. Amundsen toivotti kirjeessään kohteliaaseen sävyyn Scottin retkikunnalle hyvää kotimatkaa, mutta Scott tulkitsi tämän eleen pilkanteoksi.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Paluumatka oli vaikea. Liian pienet ruoka-annokset, paleltumat ja keripukki verottivat upottavassa hangessa rekiään raahaavien miesten voimia entisestään. Retkikunta heitti monia tarvikkeita pois, mutta kuljetti viimeiseen asti mukanaan tieteellisesti arvokasta liskolinnun fossiilia. Helmikuun 18. päivän vastaisena yönä Edgar Evans menetti henkensä ensimmäisenä retkikuntalaisena. Hän oli jo aiemmin loukannut itsensä pudottuaan railoon ja kärsi sietämättömien olojen aiheuttamista mielenhäiriöistä. Kuukauden kuluttua menehtyi kapteeni Lawrence Oates. Hän oli palelluttanut pahoin jalkansa, ja tunsi hidastavansa matkaa vaarantaen muiden mahdollisuuksia selvitä perille. Oates teki itsemurhan: hän astui teltasta ulos ankaraan lumimyrskyyn, katosi ja paleltui hengiltä. Oli myös vuodenaikaan nähden normaalia kylmempää ja normaalia huonompi sää


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Scott ja kaksi muuta henkiin jäänyttä retkikunnan jäsentä, Edward Adrian Wilson ja Henry Robertson Bowers, jatkoivat matkaansa vielä maaliskuun loppuun asti, kunnes lähes kaikki ruoka oli käytetty ja voimat kulutettu loppuun. Britannian retkikunnan viimeiset jäsenet menehtyivät Rossin jäähyllylle 29. maaliskuuta 1912. Miehet menehtyivät ainoastaan 18 kilometrin päähän yhdestä suurimmista ruokavarastoistaan. Scottin päiväkirjamerkinnöistä käy ilmi, että myrskyn jatkuessa ja sitoessa heidät leiripaikkaansa he jopa suunnittelivat yhteistä itsemurhaa oopiumitableteilla ja morfiinilla. Lopulta he olivat kuitenkin päättäneet jatkaa loppuun asti – itsemurhat koettiin yksimielisesti pelkuruutena. Myrkyt löydettiin koskemattomina Wilsonin lääkelaukusta apuretkikunnan tullessa paikalle. Polttoaineen loputtua miehet todennäköisesti olivat paleltuneet hengiltä nukkuessaan.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Scottin kuolemasta julkistettiin lokakuussa 2017 uusia tulkintoja, että kesken matkan paluumatkalle lähetetty Edward Evans olisi tyhjentänyt ruokavaraston, joka oli tarkoitettu Scottin väelle, kun he palaisivat navalta.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Vähitellen myös Britannian kuninkaallisen imperiumin oli myönnyttävä tappionsa edessä. Se tunnusti Amundsenin retkikunnan voiton ja onnitteli norjalaisia onnistuneesta naparetkestä. Uutinen oli suuri järkytys briteille, jotka olivat olleet varmoja kansallisen hankkeensa onnistumisesta. Scottin retkikunnan kohtalo oli kuitenkin kaikille täydellinen arvoitus. Yleisesti oltiin sitä mieltä, että Scott oli päässyt navalle, mikä pitikin paikkansa. Hänen retkikuntansa kuoleminen sai varmistuksen kuitenkin vasta vuoden 1913 alussa, kun etsintäpartio ilmoitti löytäneensä retkikunnan kolmen viimeisen jäsenen ruumiit. Norjalaisen retkikunnan jäsen Helmer Hanssen piti Scottin saavutusta suurempana kuin norjalaisten, koska norjalaiset kuluttivat matkalla 52 koirasta 41 koiraa loppuun. Niinpä Hanssenin mielestä Scottin ryhmä pystyi suursaavutukseen, kun veti miesvoimin varusteet Etelänavalle ja melkein takaisin.


title: Etelänavan valloitus 1911

text: Ruumiita ei tuotu pois vaan niille rakennettiin lumihauta, jonka kyljille asetettiin nurin käännetyn reen alle metallilieriössä viesti, joka kertoi mahdollisille tuleville tutkijapolville miesten kohtalon. Kadonneelle kapteeni Oatesille rakennettiin vastaava muistomerkki. Kumpuihin pystytettiin huipulle suksista tehdyt ristit. Scottin teltasta löydettiin joukko esineitä, joiden ansiosta brittien retkikunnan matkasta on olemassa yksityiskohtaisia tietoja. Löytöihin kuuluvat muun muassa Scottin päiväkirja, valokuvakameran filmi ja lukuisia kirjeitä. Kotimaassaan Scottista tuli kansallissankari, ja hänen epäonnisen retkikuntansa taistelua jääkentällä pidettiin osoituksena brittiläisestä urhoollisuudesta parhaimmillaan. Roald Amundsen jatkoi työtään napa-alueiden tutkimuksen parissa ja saavutti suuren maineen elämäntyönsä ansiosta.


title: Asmo Alho

text: Asmo Armas Alho (2. elokuuta 1903 Helsinki – 26. lokakuuta 1975) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä, lehden taittaja ja kymmenien kirjojen kuvittaja. Alhon tunnetuin sarjakuva oli "Kieku ja Kaiku", jota hän piirsi kuolemaansa saakka Kotilieteen.


title: Asmo Alho

text: "Kieku ja Kaiku" alkoi ilmestyä vuonna 1932. Tapahtumat sijoittuivat kahden kukkopojan talouteen, jonne myöhemmin muutti asumaan myös Possu. Alho ei käyttänyt puhekuplia vaan jokaisessa ruudussa oli yleensä kaksirivinen riimi. Näitä runoja kirjoittivat Mika Waltarin lisäksi Valentin (Ensio Rislakki), Fr. Ruotsalainen ja Viljo Kajava.


title: Asmo Alho

text: Alho toimitti yhdessä H. J. Viherjuuren (Veli Giovanni) kanssa teoksen ”Vuosisatamme kuvissa, oman aikamme historiaa” vuonna 1935. Alho myös piirsi ja kuvitti Veli Giovannin toimittamiin lehtiin Pilajuttuja ja piirroksia, Kalle Viksari ja Joulukärpänen. Alhon piirrostyyli muistutti hyvin paljon Olavi Vikaisen käyttämää tyyliä.


title: Asmo Alho

text: Alho ei piirtänyt pelkästään eläinsarjakuvia. "Lasten Maailmassa" ilmestyi 1940-luvulla "Jyry ja Pyry". He olivat kaksi keskiajalla seikkailevaa poikaa. "Matti Melkonen" puolestaan ilmestyi "Suomen Kuvalehdessä" 1940–1975. Vuonna 1952 "Suomen Kuvalehdessä" ryhdyttiin julkaisemaan "Heikku ja Hipsu" -sarjakuvaa, joka on siitä mielenkiintoinen, että siinä oli sekä ihmis- että eläinhahmoja. Käsikirjoittajana oli Raul Roine.


title: Asmo Alho

text: Helsingin suomalaisen reaalilyseon kasvatti Asmo Alho työskenteli armeijasta kotiuduttuaan "Elanto"-lehdessä sekä "Pekka Puupään" piirtäjän Ola Fogelbergin kisällinä. Alho oli taittajana ja kuvittajana Otavalla 1927–1936, Uudessa "Suomessa" 1936–1943 ja Yhtyneissä Kuvalehdissä 1943–1968. Asmo Alho sai Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnon vuonna 1975.


title: Asmo Alho

text: Alho oli naimisissa Helmi Vannaksen kanssa vuodesta 1930. Pariskunnalla on kolme lasta: Jukka (1932–2007), Marjatta (nyk. Mantere, s. 1934) ja Asma (s. 1947). Sotilasarvoltaan Alho oli luutnantti. Hänet on haudattu Maunulan uurnalehtoon.


title: Persone

text: Persone on Tukholmasta kotoisin oleva esperantoksi rockia esittävä trio, joka muodostettiin vuonna 1986 ensimmäistä esperantokulttuurin festivaalia ("Kultura Esperanto-Festivalo") varten. Yhtyeen nykyinen kokoonpano muodostui vuonna 1990 ja se soittaa usein esperantistien kokouksissa ja tapaamisissa.


title: Persone

text: Persone on nimenä sanaleikki, ja se voidaan kääntää kahdella tavalla: "person-e" ("henkilökohtaisesti") ja "per-son-e" ("äänellä", "äänen avulla").


title: Koprofagia

text: Koprofagia ( 'uloste' + φαγεῖν 'syödä') eli skatofagia tarkoittaa ulosteen syömistä. Kyseessä on lähes yksinomaan eläinmaailman ilmiö.


title: Koprofagia

text: Koprofagiaa esiintyy lemmikkieläimillä, kuten koirilla. Ilmiö voi niillä johtua lukuisista ruokahaluun vaikuttavista sairauksista tai jonkin vitamiinin puutoksesta. Koiranpentujen tiedetään syöneen sekä omia että toisten ulosteita. Usein ulosteen syöminen on kuitenkin vain eläimen käyttäytymiseen liittyvä tapa tai tottumus, joka tavallisesti katoaa sen ikääntyessä.


title: Koprofagia

text: Muihin eläimiin, joiden tiedetään harjoittaneen koprofagiaa, kuuluvat mm. puoliapinat, marmosetit, hevonen, marsu, chinchilla, majava ja päästäinen. Jyrsijöillä koprofagia on täysin tavallista: esimerkiksi rotat syövät noin 50–60 % ulosteistaan uudelleen. Ulosteiden syömättä jättäminen saattaa näillä eläimillä aiheuttaa jopa puutosten oireita, kuten heikentynyttä kasvua. Gorillojen tiedetään toisinaan syövän ulosteita sekä luonnossa että vielä useammin eläintarhoissa.


title: Koprofagia

text: Koprofagiaa ei tavallisesti esiinny ihmisillä. Yleensä se leimataan puhtaasti koprofiliaan liittyväksi ilmiöksi. Joskus koprofagiaa liittyy myös skitsofreniaan, vaikkakin tämä on erittäin harvinaista. Koprofagia voi liittyä pica-oireyhtymään, joka aikuisilla luokitellaan syömishäiriöihin kuuluvaksi mielenterveysongelmaksi. Ihmiselle omankin ulosteen syöminen on vaarallista, koska ulosteessa on paljon bakteereja, jotka levittävät monenlaisia tauteja.


title: Ian Holm

text: Sir Ian Holm (s. 12. syyskuuta 1931 Goodmayes, Essex) on englantilainen näyttelijä. Hän on tunnettu sekä teatteri- ja elokuvanäyttelijänä että radiosta ääninäyttelijänä. Hän on näytellyt muun muassa Peter Jacksonin "Taru sormusten herrasta" -elokuvissa, Martin Scorsesen "Lentäjässä", Terry Gilliamin "Brazilissa", Luc Bessonin "The Fifth Elementissä" ja Ridley Scottin elokuvassa "Alien – kahdeksas matkustaja".


title: Ian Holm

text: Hän aloitti teatteriuransa 1954 Shakespeare Memorial Theatren näyttämöllä miekankantajan roolissa Shakespearen Othellossa. 1961 hän solmi pitkäaikaisen sopimuksen Royal Shakespeare Companyn kanssa ja esiintyi lukuisissa tuotannoissa Lontoossa ja Starfordissa.


title: Ian Holm

text: Ensiesiintymisensä elokuvassa Holm teki vuonna 1968 Peter Hallin "A Midsummer Night’s Dream’issä" ja televisiossa vuonna 1965 "The Wars of the Roses" -televisiosarjassa.


title: Ian Holm

text: Holm on voittanut urallaan kaksi parhaan miessivuosan Bafta-palkintoa, rooleistaan vuoden 1968 elokuvassa " The Bofors Gun" ja vuoden 1981 elokuvassa "Tulivaunut".


title: Tykistöprikaati

text: Tykistöprikaati (lyhenne TYKPR, aik. TykPr) oli Suomen puolustusvoimiin kuuluva kenttätykistön joukko-osasto Niinisalon varuskunnassa Kankaanpäässä. Nimi Tykistöprikaati otettiin käyttöön 1. maaliskuuta 1992.


title: Tykistöprikaati

text: Niinisalon varuskunnassa olivat toimineet kertausharjoituskeskus vuodesta 1935 toisen maailmansodan syttymiseen saakka ja Haminasta siirretty Reserviupseerikoulu sotien ajan 1939–1945. Valvontakomission määrättyä RUK:n toiminnan keskeytettäväksi Niinisaloon sijoittui sodasta kotiutetuille oppikoulujen oppilaille tarkoitettu, "Internaatiksi" kutsuttu Valtion sisäoppilaitos, jonka toiminta päättyi vuonna 1947.