title: Sahan tasavalta

text: Pohjoisessa Saha rajoittuu Pohjoiseen Jäämereen kuuluviin Laptevin- ja Itä-Siperian meriin. Nämä merialueet ovat pohjoisen pallonpuoliskon kylmimmät ja jäisimmät. Ne ovat jäässä 9–10 kuukautta vuodesta.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan ilmasto on kuiva ja hyvin mantereinen ja se onkin Siperian kylmintä aluetta. Mannerilmastolle tyypillisesti talvet ovat pitkiä ja ankaria, kun taas kesät ovat lyhyitä ja kuumia. Vuoden keskisademäärä on pieni, Keski-Sahassa 150—200 millimetriä ja itäosan vuoristoissa 500—700 millimetriä. Monin paikoin ei sada lainkaan lunta.


title: Sahan tasavalta

text: Tammikuun keskilämpötila on monin paikoin -50 celsiusastetta ja heinäkuussa lämpötila nousee jopa +38 asteeseen. Maan pääkaupungissa Jakutskissa keskimääräinen lämpötila on tammikuussa -43,3 °C ja heinäkuussa +19 °C. Koko vuoden keskilämpötila Jakutskissa on -11 °C. Verhonjanskin pikkukaupungissa keskilämpötila on tammikuussa -50,5 °C, heinäkuussa +15,4 °C ja koko vuonna -16,3 °C. Kylmin Verhojanskissa mitattu lämpötila on ollut -69,8 °C. Jäämeren vaikutuksesta talvet ovat maan pohjoisosassa hieman leudompia kuin sisämaassa. Esimerkiksi Jäämeren rannikolla Ust-Janskissa vuoden keskilämpötila on -16,3 °C ja tammikuun -41,0 °C. Sahan ja samalla koko pohjoisen pallonpuoliskon pakkasennätys -72 °C on kirjattu tasavallan itäosassa sijaitsevaan Oimjakoniin; kyseessä ei tosin ole suora mittaus. Oimjakon on myös koko maailman kylmin pysyvästi asuttu paikkakunta.


title: Sahan tasavalta

text:
Sahan alueella esiintyy kaikkiaan 1 831 putkilokasvia, 526 sammallajia, yli 550 jäkälälajia ja yli 510 sienilajia.
Kasveista 67 esiintyy kokonaan tai pääasiassa vain Sahan alueella. Näistä monet hyvin suppealla alueella. Pääosa Sahasta kuuluu pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen, taigaaan, joka kattaa 47 prosenttia maan pinta-alasta. Lehtikuusi on yleisin puulaji, ja sitä on noin 90 prosenttia koko metsäalasta. Muita yleisiä puulajeja ovat muun muassa mänty, kuusi, sembramänty, haapa ja koivut.


title: Sahan tasavalta

text: Maan pohjoisosassa Jäämeren rannikolla on noin 150—200 kilometriä leveä ikiroudassa oleva tundravyöhyke, jonka kasvillisuus koostuu sammalista, jäkälöistä ja varpukasveista sekä vaivaiskoivuista. Pohjoisen alueen kukat ovat kirkkaan ja voimakkaan värisiä. "Sardaana"-nimistä liljakasvia ei kasva missään muualla kuin Sahassa, ja se onkin paikallisen väestön suosikkikukka. Muita kotoperäisiä lajeja on muun muassa pohjanruusujuuri.


title: Sahan tasavalta

text: Jakutiassa taigan ja tundran keskellä joitain arolaikkuja, koska ilmasto on niin kuiva. Osa näistä on aroa, osa niittyä.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan eläimistö muodostuu tyypillistä pohjoisen havumetsävyöhykkeen sekä tundran eläinlajeista. Kaikkiaan Sahan alueella elää 28 nisäkäslajia, 285 lintulajia, 43 kalalajia ja noin 4 000 hyönteislajia. Tyypillisistä nisäkäslajeista mainittakoon hirvi, kettu, sopulit, ahma, ruskeakarhu, vapiti, peura, myskihirvi ja mursu sekä arktisilla saaristoalueilla elävä jääkarhu. Sahan lukuisissa joissa ja järvissä elävät muun muassa nelma, siperiansampi, siperianjokilohi, omulsiika, pyörökuonosiika, muksunsiika ja ruutana.


title: Sahan tasavalta

text: Sahassa on varsin rikas linnusto. Varsinkin arktiset merenrannikot ovat äänekkäiden ja valtavien lintuyhdyskuntien asuttamia. Tyypillisiä vesilintuja ovat sorsat ja hanhet. Tundralla elää monia harvinaisia lintulajeja, kuten maakotka, merikotka, lumikurki ja ruusulokki, joista kaksi jälkimmäistä pesivät vain Sahassa. Joka kesä yli 30 000 hanhea muuttaa pesimään Jana- ja Kolymajokien välisille kosteikkoalueille. Kolyman ja Alazejan välisellä alueella puolestaan pesii joka kesä noin 200 000–300 000 sorsaa. Khroman, Indigirkan alajuoksun ja Alazejan varsilla pesivät muun muassa lumikurki ja ruusulokki. Kolyman ja Konkovajajoen välisellä alueella puolestaan pesivät muun muassa hietakurki, pikkujoutsen ja haahka. Lenan ja Kolyman välisellä alueella puolestaan taigakuovi, munkkikurki ja mustahaikara.


title: Sahan tasavalta

text: Ihmisasutusta Sahan alueella on ollut jo varhaisista ajoista lähtien. Tasavallan arkeologiset tutkijat ovat päätelleet varhaisen ihmisasutuksen alkaneen Sahassa varhaisella paleoliittisella kaudella. Vanhimmat merkit ihmisestä Sahan alueella ovat Lenan suistosta vuonna 1945 löydetyt paleoliittisen kauden kalliomaalaukset.


title: Sahan tasavalta

text: Jakuutit eli sahat ovat turkkilainen kansa ja he puhuvat jakuuttia eli sahaa, joka kuuluu turkkilaisiin kieliin, mutta jossa on myös paljon vaikutteita mongolisista kielistä. Jakuuttien omankielisen nimensä, sahan, alkuperä on epäselvä. Venäjänkielinen sana jakuutti on väännös evenkinkielen sanasta "jako", joka tarkoittaa muukalaista. Sanalla jakuutti on aluksi ollut negatiivinen merkitys. Venäjänkielinen termi jakuutti on sittemmin levinnyt myös muihin kieliin. Nykyisin termin saha käyttö on kuitenkin yleistymässä.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan alueen varhaisimpia asukkaita ovat evenkit, evenit, jukagiirit, tšuktšit ja tšuvantšit. Jakuuttien esi-isät ovat asustaneet ennen Sahan alueelle muuttoaan, etelämpänä Baikaljärven ympäristössä, josta jakuutit omien legendojensa mukaan joutuivat lähtemään burjaattien ajamina. Nykykäsityksen mukaan turkkilais-tataarilaista väestöä on saapunut Sahan alueelle useammassa vaiheessa. Ensimmäinen muuttovaihe ajoittuu 900-luvulle, jolloin turkkilaisia heimoja saapui etelästä Sajanin vuoristosta. Viimeisin turkkilaisten heimojen muutto alueelle puolestaan ajoittuu 1300- ja 1400-luvuille.


title: Sahan tasavalta

text: Näistä turkkilaisheimoista muodostui jakuuttikansa Sahan keskiosaan. Jakuuttien asuinalue käsitti 1200- ja 1300-luvuilla Lenan keskijuoksun sekä Aldanin ja Viljuin alajuoksujen alueet. Tältä alueelta jakuutit alkoivat levittäytyä pohjoiseen, koilliseen ja länteen. Jakuuttiklaanit saavuttivat Indigirkan ja Janan vesistöalueet 1600-luvun alussa.


title: Sahan tasavalta

text: Huolimatta äärimmäisistä pohjoisista olosuhteista, jakuutit pystyivät säilyttämään ja edelleen kehittämään hevosten ja karjankasvatukseen perustuvan talouselämänsä rakenteita, kotiteollisuustuotteiden (taontatöitä, koruja ja saviastioita) valmistustavan sekä pysyvän asutusmuotonsa. Jakuuttien leviämisen myötä myös heidän etelästä tuomansa hevosten- ja karjankasvatuskulttuuri levisi Sahan arktisillekin alueille. Alueen varhemmat, poronhoitoa ja metsästystä harjoittavat asukkaat, evenkit, eveenit ja jukagiirit, joko sulautuivat jakuutteihin tai muuttivat heidän edellään syrjäisemmille seuduille. Myös jakuutit omaksuivat näiltä alkuperäiskansoilta vaikutteita ja tapoja.


title: Sahan tasavalta

text: Jakuuteilla on runsas kansantarusto, joista jakuuttien kansalliseepos "Tygyn ja tygynids" on koottu. Kansantarut kertovat paljon muinaisista jakuuttien johtajista ("tojoneista"), sankareista ja jumalista. Yksi huomattavimpia oli Dygyn , joka 1600-luvun alussa valloitti useita muita jakuuttiklaaneja ja nousi näin merkittäväksi jakuuttien hallitsijaksi. Jakutian historian ensimmäisen osan kirjoittanut akateemikko A. P. Okladnikov kutsuu Dygynia Jakutian tsaariksi. Dygyniä kuvataan viisaaksi vanhaksi mieheksi, voimakkaaksi soturiksi sekä "valituksi" johtajaksi. Dygynin kuolema ajoittuu jakuuttikansan ratkaisevaan hetkeen, venäläisten saapumiseen Sahaan, ja se kuvataan mahtavana eeppisenä draamana. Jakuutit jakaantuivat 1600-luvun alussa noin 80 klaaniin, mutta käsitys yhtenäisestä etnisestä identiteetistä oli kehittymässä.


title: Sahan tasavalta

text: Ensimmäisen tiedon jakuuteista toivat 1620-luvulla tataarit, jotka laskivat heidät veronalaisikseen. Venäläiset tutkimusmatkailijat tapasivat jakuutteja ensimmäisen kerran suunnilleen samoihin aikoihin Lenajoen varrella. Vuoteen 1625 mennessä aluetta valloittamaan tulleet venäläiset kasakkajoukot olivat saavuttaneet Lenajoen. Edetessään Sahaan kasakat perustivat muun muassa Jakutsk, Žigansk, Verhojansk, Zašiversk ja Ala-Kolyma -nimiset talviasumukset ja linnoitukset. Näistä linnoituksista tuli Venäjän siirtomaapolitiikan etuvartioasemia ja ne edesauttoivat Venäjän laajenemista kauemmaksi Koillis-Aasiaan, Kaukoitään ja aina Alaskaan asti. Venäläisiä Sahassa kiinnosti erityisesti turkikset.


title: Sahan tasavalta

text: Jakutskin linnoitus, josta maan pääkaupunki sittemmin kehittyi, perustettiin vuonna 1632 Lenan länsirannalle. Tätä vuotta pidetään Sahan Venäjän valtakuntaan liittämisen ajankohtana. Sahan liittämisellä Venäjän valtakuntaan oli suuri vaikutus alueen väestön elämään. Jakuutit nousivat useasti kapinaan Venäjän ylivaltaa vastaan vuosina 1634–1642, mutta kapinat tukahdutettiin. Kapinat ja venäläisten mukanaan tuomat eurooppalaiset taudit vaikuttivat jakuuttikansan vähenemiseen.


title: Sahan tasavalta

text:
Sahan alueesta muodostettiin Jakutskin piirikunta vuonna 1638, josta tuli Jakutskin provinssi vuonna 1775 ja edelleen Irkutskin provinssiin kuuluva Jakutskin alue vuonna
1784. Ensimmäiset ortodoksisen uskon lähetyssaarnaajat saapuivat käännyttämään jakuutteja jo 1600-luvun puolivälissä, mutta alueen väestön kristinuskoon kastaminen aloitettiin laajamittaisesti vasta 1700-luvulla. Sahan väestön koulutuksen aloittamista, kansallisen kirjallisuuden kehittymistä sekä jakuuttien ja venäläisten välisen kanssakäymisen tehostumista edesauttoi Venäjän ortodoksikirkon papiston työ.


title: Sahan tasavalta

text: Venäläisten poliittisen painostuksen vuoksi jakuutit siirtyivät osasta perinteisiltä asuinalueiltaan seuduille, jonne venäläisten valta ei ulottunut ja missä jakuutit saivat elää vapaammin. Jakuuttien tilalle tuli venäläisiä uudisasukkaita. Venäläisten uudisasukkaiden mukana Sahaan levisi maanviljely ja muita maatalouteen liittyviä tekniikoita. Ensimmäiset poliittisten vankien rangaistussiirtolat perustettiin vuonna 1773.


title: Sahan tasavalta

text: Venäjän valta alueella oli kuitenkin monessa mielessä nimellistä valtaa ja vasta 1800-luvulla alue liitettiin kiinteämmin Venäjän keisarikuntaan. Venäläiset perustivat 1800-luvulla alueelle lisää rangaistussiirtoloita. Sahan alue tuli 1800-luvulla kuulumaan pääosiltaan Jakutskin kuvernementtiin. Karjatalouden parissa työskennelleet jakuutit alkoivat siirtyä paimentolaisuudesta vähemmän liikkuvaan karjatalouden muotoon. Suurin osa jakuuteista on 1800-luvun puolivälin mennessä kastettu ainakin nimellisesti kristityiksi. Vuonna 1846 Sahan alueelta löydetään kultaesiintymiä, joiden vuoksi alueelle siirtyi lisää venäläisiä uudisasukkaita.


title: Sahan tasavalta

text: Jakuuttien kansallinen herääminen alkoi 1800-luvun loppupuolella. Muun muassa jakuuttien kirjakieltä kehitettiin. Jakuuttinationalistit muodostivat Jakuuttien liiton vuonna 1906, joka vaati Jakutian täydellistä uudelleenjärjestelyä ja venäläisten takavarikoimien rikkauksien palauttamista.


title: Sahan tasavalta

text: Venäjällä syttyneessä sisällissodassa jakuutteja taisteli sekä valkoisten että punaisten puolella. Sisällissodan myötä Venäjällä nousivat valtaan kommunistit, joiden valta ulottui Sahaan 1920-luvun alussa. Jakutskin kuvernementista ja eräistä lisäalueista muodostettiin Venäjän federatiivinen sosialistinen neuvostotasavaltaan kuuluva Jakuuttien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta perustettiin 27. huhtikuuta 1922. Autonomisen tasavallan perustamista pidetään Sahan valtiollisen kehityksen alkamisajankohtana. Vuonna 1925 aloitettiin Sahan maatalouden pakkokollektivisointi, jonka vastustaminen johti tuhansien jakuuttien pidätyksiin ja teloituksiin.


title: Sahan tasavalta

text: Vuonna 1927 Jakutiassa nousi liike, joka vaati Jakuuttien ASNT:lle osavaltion asemaa. Liike kuitenkin tukahdutettiin ja sen jäsenet karkotettiin ja teloitettiin. Neuvostoliiton sortotoimet ja poliittiset vainot alkoivat 1930-luvulla ja monia tasavallan älymystöön kuuluvia tuomittiin pakkotyöhön tai teloitettiin. Osana sortotoimenpiteitä jakuuttien järjestöt, koulut ja jakuutinkieliset julkaisut kiellettiin.


title: Sahan tasavalta

text:
Neuvostokaudella Sahan talouselämää ja teollista tuotantoa kehitettiin huomattavasti. Aldanin kultakenttiä ja maan länsiosasta löydetyt timanttiesiintymät sekä muiden luonnonvarojen hyödyntäminen loivat alueelle raskasta teollisuutta.
Liikenneoloista kehitettiin erityisesti pohjoista laivaliikennettä ja lentoliikennettä, joiden avulla vaikeiden yhteyksien päässä olevat alueet yhdistettiin muuhun maahan.


title: Sahan tasavalta

text: Myös neuvostovallan aikana Sahaa pidettiin poliittisten vankien karkotuspaikkana. Jakutiaan perustetun raskaan teollisuuden työvoimaksi siirrettiin suuria määriä slaaveja, lähinnä venäläisiä. Tämän seurauksena venäläisten määrä ylitti jakuuttien suhteellisen osuuden ASNT:n väestöstä 1960-luvulla.


title: Sahan tasavalta

text: Jakuuttien autonominen sosialistinen neuvostotasavalta antoi suvereenisuusjulistuksen 27. syyskuuta 1990 ja muutti nimensä Saha-Jakutian sosialistiseksi neuvostotasavallaksi. Tämä tapahtui vastoin Neuvostoliiton johdon tahtoa. Sahan ensimmäiseksi presidentiksi valittiin 20. joulukuuta 1991 Mihail Nikolajev ja samana vuonna maan nimi muutettiin Sahan tasavallaksi sen jälkeen, kun Neuvostoliitto oli lakannut olemasta. Neuvostoliiton hajottua alkoi levitä huhuja Sahan itsenäistymisestä. Presidentti Nikolajev antoi pian valintansa jälkeen lausunnon, jonka mukaan Sahan tasavalta pysyisi Venäjän federaation osana.


title: Sahan tasavalta

text: Tammikuussa 1992 Jakutian parlamentti pyrki lisäämään tasavallan suvereenisuutta, laatimalla luonnoksen tasavallan ja federaation keskushallinnon välisestä vallanjakosopimuksesta. Sopimuksen mukaan tasavalta saisi alueellaan olevat luonnonvarat haltuunsa ja saisi käydä niillä kauppaa itsenäisesti maailmanmarkkinoilla. Paikalliset venäläiset lainsäädäntöviranomaiset kritisoivat sopimusta välittömästi, pitäen sitä Venäjän federaatiosta eroamisen alkuvaiheena ja provosoivana. Helmikuussa 1992 Sahan ylimmät viranomaiset kiistivät huhut, joiden mukaan tasavallan hallituksen politiikka pyrkisi eroon Venäjän federaatiosta. Sahan perustuslaki hyväksyttiin 14. huhtikuuta 1992. Sen mukaan Sahan luonnonvarat ovat paikallisen väestön omaisuutta.


title: Sahan tasavalta

text: Toukokuussa 1992 Sahan parlamentti syytti Venäjän keskuspankkia taloudellisten pakotteiden asettamisesta, koska se pidättäytyi maksamasta Sahalle kuuluvia rahalähetyksiä. Varojen puutteessa Sahan tasavalta ei pystynyt maksamaan työntekijöilleen palkkoja, jotka sen vuoksi uhkasivat lakoilla ja timanttien ja kullan ym. raaka-ainetoimitusten keskeytyksellä.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan, Tatarstanin ja Baškortostanin presidentit antoivat elokuussa 1992 yhteisen lausunnon varoitukseksi Venäjän keskushallinnolle. Lausunnossa he ilmoittivat olevansa valmiita lisäämään tasavaltojensa suvereenisuutta, mikäli Venäjän keskushallinto jatkaisi tasavaltoihin kohdistuvaa ns. jarrutuspolitiikkaansa, muun muassa tasavaltojen lakien mitätöimistä.


title: Sahan tasavalta

text: Venäjän federaation presidentti Boris Jeltsin antoi huhtikuussa 1994 julistuksen, jossa hän tuomitsi Stalinin 1920-luvun lopulla ja 1930-luvulla jakuutteihin kohdistamat vainot. Sahan presidentti Mihail Nikolajev puolestaan antoi saman vuoden kesäkuussa lausunnon, jonka mukaan Venäjän federaation tulee säilyä yhtenäisenä ja ettei vallan siirtyminen keskushallinnolta federaatioon kuuluville tasavalloille merkitsisi Venäjän hajoamista.


title: Sahan tasavalta

text: Venäjän loppuvuodesta 1994 aloittaman Tšetšenian sodan vaikutukset ulottuivat myös Sahaan. Sahan tasavalta antoi tammikuussa 1995 julistuksen, joka kielsi Sahan tasavallan kansalaisten värväämisen niihin Venäjän armeijan joukko-osastoihin, jotka taistelivat Tšetšeniassa. Kesäkuussa Venäjä ja Saha solmivat joukon sopimuksia, joilla sovittiin taloudellisen, poliittisen ja yhteiskunnallisen vallan jaosta Venäjän keskushallinnon ja Sahan hallinnon välillä.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan parlamentti julisti tasavallan hätätilaan heinäkuussa 1996, eri puolilla maata vaivaavien tulvien, metsäpalojen ja kuivuuden vuoksi. Tulvissa menehtyi kuusi ihmistä ja 45 000 hehtaaria metsää paloi. Syyskuussa samana vuonna voimalatyöntekijät lakkoilivat myöhässä olevien palkkojen vuoksi. Saman vuoden joulukuussa Sahaa vaivasivat laajat sähkökatkot, samaan aikaan kun pakkaslukemat olivat noin -50 °C.


title: Sahan tasavalta

text: Nykyinen presidentti, Vjatšeslav Štyrov, valittiin 27. tammikuuta 2002.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan tasavallassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 958 528 henkeä. Kaupunkilaisten osuus oli 64,1 prosenttia ja maaseudun asukkaiden 35,9 prosenttia. Väestöstä on miehiä 48,6 prosenttia ja naisia 51,4 prosenttia.


title: Sahan tasavalta

text: Tasavallan pääkaupunki Jakutsk (269 601 as.) on suurin kaupunki. Muita yli 10 tuhannen asukkaan kaupunkeja ovat: Nerjungri (61 747 as.), Mirnyi (37 188 as.), Lensk (24 966 as.), Aldan (21 275 as.), Udatšnyi (12 613 as.), Viljuisk (10 234 as.) ja Njurba (10 157 as.).


title: Sahan tasavalta

text: Tasavallan suuresta pinta-alasta johtuen sen asukastiheys on hyvin pieni, vain 0,3 / km². Väestö on sijoittunut asumaan jokilaaksoihin ja suurin osa maasta on asumatonta erämaata.


title: Sahan tasavalta

text: Suurin väestökeskittymä on maan keskiosassa, Lenan keskijuoksun sekä Viljuin ja Aldanin alajuoksujen ympärillä, jossa myös pääkaupunki ja suurin kaupunki Jakutsk sijaitsee.


title: Sahan tasavalta

text:
Sahan tasavallan väkiluku ylitti miljoonan rajan 1980-luvulla. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen on väkiluku kääntynyt laskuun, mikä on johtunut pääasiassa slaavilaisen väestön poismuutosta.
Sahan väestösuhteissa on tapahtunut suuri muutos 1900-luvun aikana. Jakuutit olivat vielä 1900-luvun alkupuoliskolla selvänä enemmistönä alueella, esimerkiksi vuonna 1931 heitä oli 81,3 prosenttia väestöstä. Neuvostoliiton valtakaudella Sahaan siirrettiin tai siirtyi suuria määriä venäläisiä. Tämä johti siihen, että vaikka jakuuttien määrä kasvoi, pieneni heidän suhteellinen osuutensa maan väestöstä. Jakuutit menettivät suurimman etnisen ryhmän aseman venäläisille 1960-luvun aikana.


title: Sahan tasavalta

text: Vuonna 1989 silloisen Jakutian väestöstä oli venäläisiä 50,3 prosenttia, jakuutteja 33,4 prosenttia, ukrainalaisia 7,0 prosenttia, tataareja 1,6 prosenttia ja pohjoisia alkuperäiskansoja (evenkejä, eveenejä, jukagiirejä, tšuktsheja ja tšuvantseja) 2,2 prosenttia. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen on ollut havaittavissa venäläisten poismuuttoa, mikä on näkynyt tasavallan väkiluvun vähenemisenä. Venäläisten poismuutto ja alhainen syntyvyys johtivat siihen että 2000-luvulle tultaessa jakuuteista tuli taas suurin etninen ryhmä.


title: Sahan tasavalta

text: Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Sahan tasavallan suurin etninen ryhmä on jakuutit (omankieliseltä nimeltään "sahat"), joita on 45,5 prosenttia (432 290). Muut merkittävät ryhmät ovat venäläiset 41,2 prosenttia (390 671), ukrainalaiset 3,7 prosenttia (34 633), evenkit 1,9 prosenttia (18 232), evenit 1,2 prosenttia (11 657), tataarit 1,1 prosenttia (10 768), burjaatit 0,8 prosenttia (7 266) ja valkovenäläiset 0,5 prosenttia (4 236). Vuoden 2002 väestönlaskennassa 0,3 prosenttia (2 630) väestöstä jätti ilmoittamatta kansallisuutensa.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan tasavallan virallisina kielinä ovat jakuutti ja venäjä. Lisäksi alueella puhutaan monia pieniä pohjoisten alkuperäiskansojen kieliä, kuten evenkiä, eveniä, tšuktšia ja jukagiirisiä kieliä. Jakuutit ja venäläiset puhuvat pääasiassa omia kieliään. Pohjoiset alkuperäiskansat käyttävät ensisijaisena kielenään usein jakuuttia ja jakuutti toimii näiden kansojen keskuudessa myös lingua francana. Venäjä puolestaan on yleisesti käytössä ukrainalaisilla ja valkovenäläisillä.


title: Sahan tasavalta

text:
Saha ja venäjä ovat yleisimmät opiskelukielet. Pohjoisilla alkuperäiskansoilla peruskoulutus tapahtuu omalla äidinkielellä.
*


title: Sahan tasavalta

text: Sahan merkittävimmät uskonnot ovat ortodoksisuus ja jakuuttien šamanistinen uskonto. Osa pohjoisista alkuperäiskansoista uskoo myös edelleen omiin šamanistisiin uskontoihinsa. Ortodokseiksi kääntyneilläkin on säilynyt runsaasti tapoja ja rituaaleja vanhoista šamanistisista uskonnoistaan. Hyvänä esimerkkinä šamanistisen uskonnon vaikutuksista on jakuuttien kesäinen Ysyah-juhla, joka on yleinen vapaapäivä Sahan tasavallassa.


title: Sahan tasavalta

text: Venäläiset valloittajat alkoivat käännyttää jakuutteja, evenkejä ja muita alueen kansoja kristityiksi 1700-luvulla. Suurin osa jakuuteista oli saatu käännytettyä ainakin nimellisesti kristityiksi 1850-luvulle tultaessa. Jakuuttien alkuperäinen uskonto lähes hävisi Stalinin vainoissa, jolloin suurin osa šamaaneista teloitettiin tai karkotettiin. Neuvostoliiton loppuvuosina ja sen hajoamisen jälkeen jakuuttien uskonto on alkanut elpyä.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan tasavalta on Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta, jolla on oma perustuslaki, presidentti, parlamentti ja hallitus. Vallan jakaantumista Venäjän federaation ja Sahan tasavallan välillä säätelevät Venäjän federaation perustuslaki, Sahan tasavallan perustuslaki, liittovaltiosopimus, vallanjakosopimus (29. heinäkuuta 1995) ja muut vallanjaosta tehdyt sopimukset Venäjän ja Sahan välillä.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan valtiollinen kehitys sai alkunsa 27. huhtikuuta 1922, jolloin Neuvostoliitto perusti alueelle Jakuuttien autonominen sosialistinen neuvostotasavallan. Seuraava askel kohti laajempaa itsehallintoa otettiin 27. syyskuuta 1990, jolloin Jakuuttien ASNT:n korkein neuvosto antoi suvereenisuusjulistuksen ja muutti nimensä Saha-Jakutian sosialistiseksi neuvostotasavallaksi.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan tasavallalla on kolme edustajan paikkaa Venäjän federaation parlamentissa, kaksi federaation neuvostossa eli ylemmässä kamarissa ja yksi duumassa eli alemmassa kamarissa.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan tasavallan perustuslaki hyväksyttiin 4. huhtikuuta 1992. Poliittisen vallan käyttö Sahassa perustuu lainsäädännöllisen, toimeenpanevan ja oikeudellisen vallan eroon ja keskinäiseen tasapainoon. Valtio käyttää valtaansa demokratian periaatteiden, sosiaalisen tasa-arvon, ihmisoikeussopimusten ja kansallisten arvojen periaatteiden mukaan. Sahan tasavallan ylimmät viranomaiset ovat Sahan presidentti yhteistoiminnassa varapresidentin kanssa, ylintä toimeenpanovaltaa käyttävä hallitus, ylintä lainsäädännöllistä valtaa käyttävä parlamentti, Il Tumen ja ylintä oikeudellista valtaa käyttävä Perustuslaillinen tuomioistuin.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan valtion päämies on Sahan presidentti, jonka virkakausi on viisi vuotta. Nykyinen presidentti on Jegor Borisov. Sahan parlamentti valitsi hänet 7. kesäkuuta 2010, Venäjän federaation presidentin antaman esitykseen perusteella. Ennen vuotta 2007 presidentti valittiin suoralla kansanvaalilla. Presidentti johtaa hallitusta. Varapresidenttinä toimii pääministeri, jonka lisäksi hallituksessa on 16 ministeriä. Lisäki on kahdeksan kansallista komiteaa, jotka hoitavat talous, sosiaali ja muita tehtäviä.


title: Sahan tasavalta

text: Ylintä lainsäädäntä valtaa Sahassa käyttää kaksikamarinen parlamentti, "Il Tumen". Ylemmässä kamarissa on 35 edustajaa, yksi jokaisesta 33 uluusista ja kahdelta kaupunkialueelta. Alemman kamarin edustajat valitaan 24 vaalipiiristä. Parlamentin puhemiehenä toimii Njurgun Timofeev.


title: Sahan tasavalta

text: Aluehallintoa varten Saha on jaettu 33 uluusiin ja kahteen kaupunkialueeseen, joilla on omat hallintoviranomaisensa. Paikallishallintoa varten alueelliset yksiköt on jaettu kaikkiaan 404 paikallishallinnolliseen yksikköön, jotka ovat joko kaupunkeja, taajamia tai kyläalueita. Vuodesta 2006 lähtien myös kaikilla näillä paikallishallinnon yksiköillä on ollut omat paikallisviranomaisensa.


title: Sahan tasavalta

text:
Sahan tasavallan uluusit ja kaupunkialueet:
Suhteita ulkovaltoihin ja niiden hallintoalueisiin on alettu luoda Sahan suvereenisuusjulistuksen jälkeen. Sahan tasavallan Ulkoministeriö perustettiin 19. tammikuuta 1992 ja ensimmäiseksi ulkoministeriksi nimitettiin presidentin esityksestä V. P. Artamonov.


title: Sahan tasavalta

text: Tämän jälkeen Sahan tasavalta on solminut kauppaa-, kulttuuria- ja tiedettä koskevia yhteistyösopimuksia lähialueiden, kuten eräiden Kiinan ja Japanin alueiden sekä Alaskan kanssa, sekä Keski-Aasian maiden, kuten Mongolian ja Kazakstanin kanssa. Euroopan maista on suhteita luotu muun muassa Latviaan, jonka pääkaupunkiin Riikaan perustettiin Sahan kaupallinen edustusto vuonna 1992. Sahan tasavalta on osallistunut aktiivisesti Pohjoisten alueiden neuvoston toimintaan. Sahalla on oma lähetystönsä Japanissa.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan tasavalta on tehnyt antoisaa yhteistyötä UNESCOn, Yhdistyneiden kansakuntien kehitysohjelman (UNDP), Euroopan neuvoston, Maailman terveysjärjestön (WHO), Maailman luonnonsäätiön (WWF) ynnä muiden järjestöjen kanssa. Saha on ollut Pohjoisen foorumin jäsen vuodesta 1993 lähtien ja yksi kolmesta järjestön edustustosta sijaitse Sahan pääkaupungissa Jakutskissa.


title: Sahan tasavalta

text: Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 Sahan tasavalta tuotti Venäjän bruttokansantuotteesta 384,7 miljardia Venäjän ruplaa, eli 1,03 prosentista koko Venäjän bruttokansantuotteesta (37 398,5 mrd. RUB). Jakutian laskennallinen BKT henkeä kohti oli Venäjän keskitasoon verrattuna puolitoistakertainen. Vuonna 2010 se oli noin 9 833 EUR/vuosi (153 % maan keskiarvotasosta 6 413 EUR).


title: Sahan tasavalta

text:
Tärkeimmät elinkeinot Sahassa ovat kaivostoiminta ja karjatalous. Sahan pohjoisosissa karjatalous on keskittynyt poronhoitoon, maan eteläosassa puolestaan harjoitetaan nautakarjan hoitoa ja hevosten kasvatusta lihaksi.
Sahalla on huomattavat mineraalivarat ja kaivosteollisuutta voidaankin pitää Sahan talouden selkärankana. Kultaa saadaan Aldanin, Vitimin ja Olekman jokialueilta. Janan yläjuoksulta saadaan lyijyä, sinkkiä, hopeaa, volframia ja molybdeeniä. Ege-Hajesta läheltä Verhojanskia saadaan tinaa. Länsi-Sahassa on puolestaan rikkaita timanttiesiintymiä, muun muassa Mirnyissä, joka on Sahan ja koko Venäjän tärkein timantintuottaja.


title: Sahan tasavalta

text: Lisäksi Sahan alueella on runsaasti fossiilisten polttoaineiden esiintymiä. Lenan alajuoksulla, Viljuin ja Aldain varsilla sekä maan koillisosassa on suuria kivihiilikenttiä. Suurimmat kivihiililouhokset ovat Lenan alajuoksulla lähellä Lepihaa ja Aldanin yläjuoksulla Tsulmanissa. Maan keskiosassa on suuret ruskohiili-, maakaasu- ja öljykentät. Lisäksi maan länsiosassa on muutama pienempi öljy- ja maakaasukenttä. Fossiilisten polttoaineiden lisäksi energiantuotannossa on tärkeällä sijalla monet Lenan vesivoimalat.


title: Sahan tasavalta

text: Myös Sahan metsävarat ovat suuret ja maahan onkin kehittynyt huomattavaa metsä- ja puunjalostusteollisuutta (muun muassa Jakutskiin). Maan eteläosassa on myös elintarvike- ja konepajateollisuutta. Maan suurimmat teollisuuskeskukset ovat Jakutsk, Mirnyi ja Aldan.


title: Sahan tasavalta

text:
Maatalous tuottaa 13,6 prosenttia Sahan talouden kokonaistuotannosta. Maatalous on keskittynyt nautakarjan- ja hevostenkasvatukseen, jotka kattavat 85 prosenttia maataloustuotannosta. Ankaran ilmaston ja luonnonolosuhteiden vuoksi maanviljelyn merkitys on vähäinen. Karjatalouden ja maanviljelyn lisäksi merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus sekä turkiseläinten kasvatus ja -metsästys.
Sahan ankaran ilmaston, epätasaisen maaston, pitkien etäisyyksien, harvan asutuksen ja leveiden jokien vuoksi maahan ei ole kehittynyt hyviä liikenneyhteyksiä. Sahassa on hyvin vähän maanteitä ja rautatie Jakutskista etelään on vasta osittain käytössä. Tämän vuoksi lento- ja jokilaivaliikenne ovatkin merkittäviä liikennemuotoja.


title: Sahan tasavalta

text: Sahassa on yhteensä 21 770 kilometriä autoteitä, joista yleisiä teitä on 19 689 kilometriä. Yleisistä teistä on liittovaltion teitä 2 081 kilometriä ja 19 400 kilometriä alueellisia teitä. Teistä noin 600 kilometriä on päällystettyjä. Maantieverkoston keskuksena on pääkaupunki Jakutsk, josta kaikki päätiet lähtevät. Jakutskista länteen kulkee "Jakutsk–Njurba–Mirnyi-maantie", itään tasavallan ulkopuolelle "Jakutsk–Magadan-maantie", kaakkoon "Jakutsk–Amma–Uus-Maaja–Jugonerok-maantie" ja etelään Amurin alueelle johtava maantie. Vuonna 2004 maantieliikenteessä kuljetettiin 95 361 700 matkustajaa ja 4 269 500 tonnia tavaraa. Talvisin tärkeitä liikenneväyliä ovat myös rekireitit.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan rautatieverkosto on nuori ja varsin lyhyt. Se koostuu Sahan eteläpuolelta Baikalin-Amurin radalta Tommottiin kulkevasta 490 kilometrin pituisesta radasta, joka avattiin tilapäiselle liikenteelle vuonna 2004. Radan toinen vaihe Tommotista Jakutskiin on rakenteilla. Radan valmistuttua pääkaupunkiin asti, se tulee avaamaan luotettavan liikenneyhteyden Sahasta etelään. Myös rahtikuljetusten kustannukset tulevat radan valmistuttua vähenemään. Vuoden 2004 rautatien avatulla osuudella kuljetettiin 194 000 matkustajaa ja 1 865 600 tonnia tavaraa.


title: Sahan tasavalta

text: Sahassa on 33 lentokenttää, joista pääkaupungin Jakutskin ja Tiksin kentiltä maan pohjoisosassa, on yhteyksiä myös tasavallan ulkopuolle. Muita tärkeitä lentokenttiä ovat Vitim ja Oljokminsk maan lounaisosassa. Lentoliikenne korvaa Sahan puutteellista maantieverkostoa ja on tämän vuoksi hyvin tärkeä. Sahan alueen lentoliikenne kuljetti vuonna 2004 194 000 matkustajaa ja 11 865 600 tonnia tavaraa.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan lukuisilla joilla on suuri merkitys liikenneväylinä. Jokilaivareittien kokonaispituus on 16 743 kilometriä, josta 8 530 kilometriä on Lenan vesistöalueella. Liikenteen suhteen tärkeimmät joet ovat Lena ja sen sivujoet Viljui ja Aldan sekä Kolyma (soveltuu liikenteelle 1 150 km:n matkalta), Indigirka ja Jana maan koillisosassa. Jokien liikennöintiä haittaavat kuitenkin pitkäaikainen jääpeite, hiekkasärkät ja suuret vedenpinnanvaihtelut. Lena soveltuu liikenteelle toukokuusta lokakuulle; Indigirka, Jana ja Kolyma puolestaan kesäkuulta lokakuulle. Tärkeimmät jokisatamat ovat Jakutsk, Ala-Jana, Belogorsk, Lensk, Oljokminsk ja Kanduga. Vuonna 2004 jokiliikenne kuljetti 120 000 matkustajaa ja 2 649 500 tonnia tavaraa.


title: Sahan tasavalta

text: Jokiliikenteen lisäksi on myös meriliikennettä, jonka tärkeimmät satamat ovat Tiksi ja Zelenomyssk. Meriliikenne kuljetti vuonna 2004 243 700 tonnia tavaraa.


title: Sahan tasavalta

text: Korkea-asteen koulutusta Sahassa tarjoavat pääkaupungissa Jakutskissa toimivat Jakutskin valtionyliopisto (per. 1956), Lääketieteellinen instituutti, Kaupan ja talouden instituutti sekä Kasvatustieteellinen instituutti ja Maatalousinstituutti.


title: Sahan tasavalta

text: Suhtautuminen kansallisten kielten opetukseen on muuttunut radikaalisti Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen. Jakuutin kieli on oppiaineena kaikissa peruskouluissa ja yhä useammat koulut ovat ottaneet sen pääopetuskielekseen.


title: Sahan tasavalta

text: Tammikuussa 2000 Sahan presidentti Mihail Nikolajev antoi asetuksen, jolla englannista tehtiin yksi tasavallan pakollisista opetuskielistä sekä myös yksi työskentelykielistä virallisissa yhteyksissä. Asetuksen tarkoituksena on parantaa kansainvälistä kanssakäymistä ja integroitumista maailman talousyhteisöön sekä auttaa omaksumaan kansainvälisiä käytäntöjä korkean informaatioteknologian hyödyntämisessä ja auttaa hallinnossa työskenteleviä järjestämän kansainvälisen tason tapaamisia. Asetus määräsi Sahan opetusministeriön muuttamaan koulujen opetussuunnitelmaa englannin opetuksen osalta. Lisäksi kaikkien ministeriöiden ja osastojen johtajat tasavallan hallinnossa saivat ohjeet järjestää englannin opintoja henkilökunnalleen.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan merkittävimmät uutistoimistot ovat tasavallan omistamat "Jakutia Sahan uutistoimisto" ja "Kansallinen tuotantoyhtiö Saha". Jakutia Sahan uutistoimisto julkaisee kuutena päivänä viikossa ilmestyvää sanomalehteä ja verkkolehteä. Toimiston uutistarjonta kattaa koko tasavallan alueen ja eri elämänalat.


title: Sahan tasavalta

text: Kansallinen tuotantoyhtiö Saha puolestaan tuottaa tv- ja radio-ohjelmia koko tasavallan alueelle. Sen edeltäjä Jakuuttien ASNT:n ministeriöneuvoston alaisuudessa toiminut televisio- ja radiokomitea aloitti toimintansa vuonna 1930. Yhtiön tuottamasta tv-tuotannosta on venäjänkielistä 55 prosenttia, jakuutinkielistä 40 prosenttia ja pohjoisten alkuperäiskansojen kielistä viisi prosenttia. Radiotuotannosta vastaavat luvut ovat 60, 35 ja viisi prosenttia. Yhtiön päätoimialat ovat päivittäisuutiset, koulutukselliset ja kulttuuriset ohjelmat, urheiluosio ja nuorisolle suunnatut ohjelmat.


title: Sahan tasavalta

text: Merkittävin yksityisomisteinen tuotantoyhtiö on "STV", joka tuottaa tv- ja radio-ohjelmia pääkaupungin Jakutskin alueella. Tv-tuotantoon kuuluvat muun muassa kaupunkiuutiset, elokuvat ja ruokaohjelmat.


title: Sahan tasavalta

text: Sahassa ilmestyy kaksi päivälehteä, jakuutinkielinen "Saha Sire" ja venäjänkielinen "Jakutia", jotka molemmat ovat tasavallan omistamia. Molemmat lehdet ilmestyvät viitenä päivänä viikossa (ti-la) ja sisältävät mm. virallisia tiedotuksia ja tasavallan päätapahtumista kertovia uutisia. Saha Sire on levikiltään tasavallan suurin lehti. Muista sanomalehdistä merkittävimmät ovat yksityisomisteiset "Jakutskin ilta" -niminen kaupunkilehti, "Meidän aikamme", "Jakutian viikko" ja "Jakutian nuoruus".


title: Sahan tasavalta

text: Sahan pääkaupungissa Jakutskissa toimii sahalainen (Sahan valtiollinen akateeminen teatteri) ja venäläinen teatteri (Sahan valtiollinen akateeminen venäläinen teatteri). Näiden lisäksi pääkaupungissa toimii Sahan valtiollinen ooppera- ja balettiteatteri, Sahan valtiollinen huumori- ja satiiriteatteri ja Sahan valtiollinen varieteeteatteri. Lisäksi maan länsiosassa Njurbassa toimii Njurban draamateatteri.


title: Sahan tasavalta

text: Sahan teatterielämän voidaan katsoa alkaneeksi vuonna 1881, jolloin ryhmä amatöörinäyttelijöitä ja muusikkoja Jakutskin eliitistä ja nuorisosta muodosti teatteriryhmän. Ensimmäinen varsinainen teatteri oli venäläinen teatteri, joka perustettiin vuonna 1920 pääkaupunkiin Jakutskiin. Jakuuttilainen teatteri puolestaan perustettiin Jakutskiin vuonna 1925. Jakuuttilainen teatteri jaettiin vuonna 1971, jolloin siitä erotettiin valtiollinen ooppera ja balettiteatteri.


title: Sahan tasavalta

text: Sahalaisen keittiön perustan muodostavat erilaiset liha- ja kalaruoat sekä maitotuotteet. Ruoka on ravitsevaa ja terveellistä, mikä on tyypillistä pohjoisten alueiden ruokakulttuureille. Sahalaiseen keittiöön on sekoittunut varhaisempina aikoina vaikutteita mongoleilta ja pohjoisilta alkuperäiskansoilta. Sittemmin vaikutteita on tullut myös venäläisestä ruokaperinteestä. Perinteiseen lihavalikoimaan kuuluu naudan-, hevosen-, poron-, hirven- ja jopa karhunliha. Liharuoat vaihtelevat hieman alueittain, esim. poronlihaa käytetään enimmäkseen pohjoisosissa ja varsinkin pohjoisten alkuperäiskansojen keskuudessa. Sahalaisen ruokakulttuurin erikoisuutena ja tunnuspiirteenä voidaan pitää laajamittaista hevosenlihan käyttöä. Hevosenlihan käytöllä on laajat historialliset perinteet, sillä onhan juuri hevostenkasvatus lihaksi ollut jakuuttien merkittävimpiä elinkeinoja jo noin 1 000 vuoden ajan. Erikoisuuksina voidaan pitää muun muassa jäisiä hevosenlihaviipaleita ja tamman maidosta käymällä valmistettua kumissi-nimistä hieman alkoholia sisältävää juomaa, jota käytetään virvokkeena. Kalaa tarjoillaan niin suolattuna, savustettuna kuin kuivattunakin. Sahalaiset kokit osaavat taidokkaasti sekoittaa perinteisiä ja uusia ruokalajeja keskenään uudenlaisiksi ateriakokonaisuuksiksi.


title: Sahan tasavalta

text: Yleisten venäläisten juhlapäivien lisäksi Sahassa on kolme juhlapäivää, jotka ovat yleisiä vapaapäiviä:


title: Ruuhkautuminen

text: Ruuhkautuminen tarkoittaa liikenteen määrän kasvamista yli väylän välityskyvyn.


title: Ruuhkautuminen

text: Tietoliikenneprotokollien yksi tehtävä on ruuhkautumisen välttäminen ja hallinta. Puhelinverkossa ruuhkautuminen näkyy estona, puheluita ei voi muodostaa. Pakettiverkossa ruuhkautuminen aiheuttaa yksittäisten pakettien häviämisen.


title: Ruuhkautuminen

text: "Ruuhkautumisen välttäminen" "(congestion avoidance)" tarkoittaa liikenteen määrän rajoittamista väylän välityskyvyn mukaan. Käytettäviä tekniikoita on "RED (random early drop)" ja TCP:n "slow start".


title: Ruuhkautuminen

text: "Ruuhkautumisen hallinta" "(congestion control)" pyrkii minimoimaan ruuhkautumisesta aiheutuvan haitan ja estämään ruuhkautumisen pahenemista.


title: Jakuutit

text: Jakuutit eli sahat (jakuutiksi сахалар, "sahalar") ovat turkkilais-tataarilainen kansa Itä-Siperiassa Sahan (ent. Jakutian) tasavallassa. Jakuutteja on yhteensä noin 450 000. Jakuutit muodostavat 45,5 prosenttia Sahan tasavallan väestöstä ja ovat näin suurin etninen ryhmä tasavallassa. Jonkin verran jakuutteja asuu myös Sahan naapurialueilla, muun muassa Evenkiassa. Idässä jakuuttien asuinalue ulottuu Ohotanmerelle asti. He puhuvat turkkilais-tataarilaiseen ryhmään kuuluvaa jakuuttia. Jonkin verran sekoittumista samalla alueella asuvien venäläisten ja evenkien kanssa on tapahtunut, mutta yleensä jakuuttien kanssa avioituneet jakuuttilaistuvat. Uskonnoltaan jakuutit ovat ortodokseja, mutta heillä on säilynyt paljon piirteitä ja tapoja omasta uskonnostaan.


title: Jakuutit

text: Jakuuttien perinteisiä elinkeinoja ovat asuma-alueensa pohjoisosassa poronhoito, metsästys ja kalastus, etelässä lisäksi maanviljelys ja nautakarja- ja hevostalous. Jakuutit on myös tunnettu taitavina kauppiaina. Näiden perinteisten elinkeinojen lisäksi noin 30 % jakuuteista saa nykyisin elantonsa teollisuudesta, kaupasta ja hallinnosta.


title: Jakuutit

text: Jakuuttien esi-isät saapuivat Sahan alueelle 900-luvulla Sajanin vuoristosta. Uusilla asuinsijoillaan he sekoittuivat pohjoisten alkuperäiskansojen kanssa ja niin syntyi nykyinen jakuuttikansa. Ensimmäinen kirjallinen maininta jakuuteista on vuodelta 1620, jolloin tataarit ilmoittivat heidät veronalaisikseen. Ensimmäinen venäläisten valloitusretki jakuuttien asuinalueelle tapahtui 1632, mutta vasta 1800-luvulla alue tuli kiinteämmin Venäjän yhteyteen. Jakuutteja alettiin käännyttää ortodoksikristityiksi 1600-luvulla, mutta he ovat säilyttäneet monia šamanistisia piirteitä. Jakuutteja oli 1930-luvun alussa noin 250 000.


title: Tahvo Putkonen

text: Tahvo Tahvonpoika Putkonen (30. lokakuuta 1795, Suonenjoki – 8. heinäkuuta 1825) oli pieksämäkeläinen renki sekä viimeinen Suomessa rauhan aikana kuolemantuomion saanut ja mestattu rikollinen.


title: Tahvo Putkonen

text: Putkonen surmasi torppari Lasse Hirvosen lyömällä tätä koivunhalolla otsaan 26. joulukuuta 1822. Putkonen tuomittiin taposta kuolemaan katkaisemalla kaula kirveellä, haudattavaksi kirkkomaan ulkopuolelle sekä maksamaan 24 hopeataalarin sakot oikeuden halventamisesta, juopottelusta ja pyhärauhan rikkomisesta. Tämän jälkeen langetetut kuolemanrangaistukset muunnettiin karkotukseksi Siperiaan.


title: Jakuutin kieli

text: Jakuutin kieli (jakuutiksi саха тыла, "saha tyla") on jakuuttien puhuma turkkilainen kieli. Sillä on virallisen kielen asema Sahan tasavallassa Venäjällä.


title: Jakuutin kieli

text: Jakuutin kieltä puhutaan lähinnä Sahan tasavallassa eli Jakutiassa ja sen lähialueilla: Krasnojarskin ja Habarovskin aluepiireissä sekä Magadanin, Irkutskin ja Amurin alueilla. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan jakuutin puhujia oli Venäjällä 391 300 henkeä, joista 380 300 Jakutiassa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan jakuuttia puhui 456 300 henkeä, joista 446 700 Jakutiassa. (lukuihin sisältyvät myös jakuuttia toisena tai vieraana kielenä puhuvat).


title: Jakuutin kieli

text: Vuonna 1989 Venäjän jakuuteista 94,0 % puhui jakuuttia äidinkielenään ja 1,3 % toisena kielenä. Vuonna 2002 93,2 % jakuuteista osasi jakuuttia (Jakutiassa 94,3 %). Jakuuttia puhuu myös huomattava osa evenkeistä, eveneistä ja jukagiireista sekä osa Jakutian vanhoista venäläisasukkaista.


title: Jakuutin kieli

text: Kansallisuudeltaan jakuuteista 87,4 % osaa venäjää (70,9 % vuonna 1989). Jakutian koko väestöstä 47,1 % osaa jakuuttia ja 93,3 % venäjää.


title: Jakuutin kieli

text: Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 450 100 jakuutin puhujaa.


title: Jakuutin kieli

text: Jakuutin kieli kuuluu turkkilaisten kielten itäisen haaran uiguurilais-oguzilaiseen ryhmään, jossa se muodostaa oman alaryhmänsä. Fonetiikaltaan, kieliopiltaan ja sanastoltaan se poikkeaa voimakkaasti muista turkkilaisista kielistä.


title: Jakuutin kieli

text: Jakuuttien esi-isiä ovat Keski-Aasian aroilta siirtyneet turkkilaisheimot, jotka asuivat pitkään Baikalin ympäristössä. Heidän kielensä muistutti läheisesti Orhon-kirjoituksien kieltä. 900–1000-luvuilla he alkoivat mongolien ahdistamina siirtyä Lenajokea pitkin pohjoiseen. Turkkilaiset ja mongolit asuivat pitkään yhdessä nykyisen Jakutskin seudulla. 1400–1500-lukujen vaihteeseen mennessä mongolit sulautuivat jakuutteihin jättäen heidän kieleensä paljon mongolikielten piirteitä. Kieleen vaikuttivat myös jakuutteihin varhaisessa vaiheessa sulautuneet tunguusikansat. Asutuksen laajentuessa 1600-luvun loppupuolelta lähtien syntyi murteita, joissa on havaittavissa voimakas evenkin ja eveenin substraattivaikutus.


title: Jakuutin kieli

text: Kielessa on kaksi murrevyöhykettä, a- ja o-murteet, jotka jakautuvat lukuisiin alue- ja paikallismurteisiin. Murteiden väliset erot ovat kuitenkin melko vähäisiä. Lähinnä niitä esiintyy ääntämisessä ja pohjoisosissa myös sanastossa.


title: Jakuutin kieli

text: Jakuutin kirjakieli alkoi muotoutua 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa. Ensimmäinen jakuutinkielinen kirja ilmestyi vuonna 1812. Erilaisilla kyrillisillä kirjaimistoilla julkaistiin uskonnollista ja myöhemmin myös maallista kirjallisuutta. 1900-luvun alussa ilmestyivät ensimmäiset jakuutinkieliset sanoma- ja aikakauslehdet. Venäjän vallankumouksen jälkeen otettiin käyttöön S.A. Novgorodovin laatima kansainväliseen foneettiseen transkriptioon perustunut aakkosto, joka vuonna 1930 korvattiin Neuvostoliiton turkkilaisten kielten yhtenäisellä latinalaisella kirjaimistolla. Vuonna 1940 siirryttiin venäläiseen aakkostoon, johon on lisätty kirjaimet ҕ, ҥ, һ, ө, ү sekä digrafit дь ja нь. Kirjakielen normit perustuvat murrerajat ylittävään suullisen kansanperinteen kieleen.


title: Jakuutin kieli

text:
"Jakuutin kirjaimisto"
Vuonna 1992 Jakutiassa hyväksyttiin kielilaki, joka antaa jakuutille tasavallan virallisen kielen aseman venäjän kielen rinnalla. Jakuuttia käytetään opetuskielenä alkeis- ja keskikouluissa sekä osittain myös ammattioppilaitoksissa ja yliopistossa. Venäjänkielisissä kouluissa jakuuttia opiskellaan aineena. Kielellä julkaistaan oppikirjoja, kauno- ja lastenkirjallisuutta sekä tietokirjoja. Jakuutiksi ilmestyy yli 40 sanoma- ja aikakauslehteä ja sitä käytetään radiossa ja televisiossa. Jakutskissa ja Nerjungrissa toimii neljä jakuutinkielistä ammattiteatteria ja maaseudulla kymmenkunta kansanteatteria. Jakuuttia käytetään paikallishallinnon ja oikeuslaitoksen kielenä sekä osittain myös aluehallinnossa.


title: Jakuutin kieli

text: Jakuutin kielen asema on perinteisesti vahva. Kirjakieli on melko kehittynyt ja sen käyttöala laaja. Kieltä voidaan pitää varsin elinvoimaisena eikä se toistaiseksi ole mitenkään uhanalainen.


title: Jukagiirit

text: Jukagiirit (pohjoisjukagiiriksi "odul", eteläjukagiiriksi "detkil", ) ovat Koillis-Siperiassa Kolyma- ja Indigirkajokien varsilla, pääasiassa Venäjään kuuluvassa Sahan tasavallassa asuva kansa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan jukagiirejä oli 1 509 (1989 1 112), mutta pienempiäkin lukuja on esitetty. Jukagiirien asuinalueella elää runsaasti erilaisia etnisiä ryhmiä ja joskus ihmiset eivät ole varmoja mihin ryhmään kuuluvat. Yleinen tilanne voi olla esimerkiksi venäläisen tai ukrainalaisen tilapäistyöntekijäisän ja puoli- tai neljännesjukagiiriäidin lapsi, joka rekisteröidään jukagiiriksi.


title: Jukagiirit

text: Monet tutkijat pitävät jukagiirejä Arktiksen vanhimpana kansana. Heitä on joskus kutsuttu myös jääihmisiksi.


title: Jukagiirit

text: Jukagiirit jaetaan kahteen ryhmään: tundrajukagiirit ja taigajukagiirit. Tundrajukagiirit asuvat Ala-Kolyman alueella Sahan tasavallassa ja taigajukagiirit puolestaan Ylä-Kolyman alueella Sahan tasavallassa sekä Srednekanskyn piirissä Magadanin alueella. Jukagiirien pääelinkeinot ovat poronhoito, metsästys ja kalastus.


title: Jukagiirit

text: Jukagiirit puhuvat kahta jukagiiriläisiin kieliin kuuluvaa kieltä. Usein näitä pidetään saman kielen murteina, jolloin kyseessä olisi isolaattikieli.


title: Jukagiirit

text: Venäjä valloitti jukagiirien asuinalueet 1600-luvulla. Tuolloin jukagiirien asuinalue oli nykyistä laajempi. Se ulottui Lenajoelta Anadyrjoelle. Venäjän vallan alle joutumisen jälkeen jukagiirien määrä on pienentynyt. Syinä mainittakoon heille aiemmin tuntemattomat taudit, sodat ja venäläistämispolitiikka. Jukagiirit ovat myös sulautuneet naapurikansoihin jakuutteihin, eveneihin ja venäläisiin.


title: Tšuktšit

text: Tšuktšit (oma nimitys "lygoravetlyan") ovat etupäässä Koillis-Siperiassa Tšuktšien niemimaalla, Venäjän federaatioon kuuluvassa Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa asuva alkuperäiskansa. Tšuktšeja asuu pieniä määriä myös Kamtšatkan aluepiirin pohjoisosassa Korjakian piirikunnassa ja Sahan tasavallassa sekä Magadanin alueella. Tšuktšit puhuvat kamtšatkalaiseen kielikuntaan kuuluvaa tšuktšin kieltä. Tosin puhujia on vähemmän (noin 11 000) kuin kansaan etnisesti kuuluvia, joita oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 15 908. Tšuktšeja asuu myös muun muassa Pietarissa ja Moskovassa. Stereotyyppinen maalainen tšuktši on aiheena monissa venäläisissä vitseissä.


title: Tšuktšit

text: Tšukotkaa on asutettu todennäköisesti jo 7 000 vuotta. Korjakkien ja tšuktšien esi-isät tulivat alueelle vähintään 3 000 vuotta sitten. Heitä ennen aluetta asuttivat eskimot. Waldemar Jochelsonin teorian mukaan tšuktšit ovat sitä väestöä, josta osa muutti Amerikan puolelle ja kehittyi myöhemmin intiaaneiksi. Tämän teorian mukaan yhteys Amerikkaan katkesi, koska eskimot muuttivat alueen rannikoille vasta heidän jälkeensä. Tätä ei enää pidetä todennäköisenä, vaikka tšuktšit todennäköisesti sulauttivatkin osan intiaanien esi-isistä itseensä. Tšuktšit ottivat heistä monia kulttuurillisia vaikutteita, mikä selittää myös intiaanien ja tšuktšien kulttuurien yhtäläisyyksiä, vaikka kulttuurinvaihtoa Amerikan ja Tšukotkan välillä ei juuri tapahtunutkaan.


title: Tšuktšit

text: Vuonna 1642 kasakka nimeltä Ivan Jerastov saapui Alazejajoelle ja perusti vuonna 1649 Anadyrin linnoituksen. Venäläiset valloittivat tšuktšien maat 1730-luvulle mennessä, mutta heidän ei onnistunut alistaa tšuktšeja. Vuonna 1778 venäläiset solmivat sopimuksen tšuktšien kanssa ja luopuivat Anadyrin linnoituksesta sekä verojen keräämisestä pakolla. Mikäli venäläiset olisivat yrittäneet saavuttaa tavoitteensa väkivalloin, suurin osa tšuktšeista olisi todennäköisesti ylittänyt Beringinsalmen ja jäänyt Amerikan puolelle. Tšuktšien ja venäläisten välit paranivat pikkuhiljaa, ja lopulta heidän välillään alkoi syntyä kauppaakin. Tšuktšit määrättiin kiinnittämään alueensa puihin suuria Venäjän vaakunoita, mutta tämän käskyn antajilla Pietarissa ei ollut tietoa siitä, että alueella ei juuri ollut puita. Tšuktšit saatiin lopulta tehokkaamman venäläisvallan alle lähinnä lahjomalla sekä myymällä heille votkaa ja 1800-luvun aikana tšuktšeista tuli tunnettuja heidän vodkariippuvuutensa takia.


title: Tšuktšit

text: Neuvostoliiton aika vaikutti tšuktšien elämään suuresti. Vuonna 1930 perustettiin Tšukotkan kansallinen piirikunta. Tšuktšeja kannustettiin asettumaan aloilleen kiertelevän elämäntavan sijaan. 1950-luvulla Tšukotkassa otettiin käyttöön kolhoosijärjestelmä. Muutokset aiheuttivat jopa aseellista vastarintaa, mutta kapinaliikkeet kukistettiin KGB:n ja armeijan voimin. Tšukotkassa alkoivat toimia kansalliset kaivosyhtiöt ja esimerkiksi kaikesta Neuvostoliiton kullasta 40% kaivettiin Tšukotkasta. Valtaosa tuotoista päätyi muualle kuin Tšukotkaan. 1950- ja 1960-luvuilla Tšukotkaan vaikuttivat Neuvostoliitossa tehdyt ydinkokeet, joista radioaktiivinen aine päätyi alueen ravintoketjuihin. Tästä syystä esimerkiksi maha- ja keuhkosyöpä ovat huomattavan yleisiä tšuktšien keskuudessa. Lisäksi ongelmina ovat alkoholismi ja suuri itsemurhien määrä. Kuitenkin viime aikoina on ollut näkyvissä myös tšuktšien uutta nousua kansana.


title: Tšuktšit

text: Tšuktšit jakautuivat elinkeinojensa ja kulttuurinsa puolesta kahteen eri ryhmään. Toiset paimensivat poroja ja toiset elivät rannikolla ja saivat ruokansa merestä. Ryhmät kävivät kauppaa keskenään. Merestä elävät saattoivat myös vaihtaa elinkeinonsa poronhoitoon, mutta vielä sitä yleisempää oli että poronsa menettäneet paimentolaiset alkoivat metsästää merellä. Poronhoito oli näistä kahdesta elinkeinosta tärkeämpi, mutta se oli myös alkukantaisempi. Paimentolaiset seurasivat porojaan jalan, ja porojen kesyyntymisaste oli vähäinen. Merestä elävät tšuktšit olivat riippuvaisia poron nahkojen kaupasta, mutta ennen porotalouden saapumista alueelle nahkoja oli metsästetty villeiltä peuroilta ja jääkarhuilta.


title: Tšuktšit

text: Poronhoitoa harjoittaneet tšuktšit käyttivät eveeneiltä omaksuttuja "jaranga"-nimellä tunnettuja nahkatelttoja. Jarangaa käytettiin kaikkina vuodenaikoina. Teltassa oli erikseen makuuhuone, jota kutsuttiin nimellä "polog". Tšuktšien jarangoissa pologeja oli vain yksi. Tšuktšiperheen päämies nukkui vaimonsa kanssa pologin vasemmalla puolella. Perheen nuoremmat jäsenet sekä mahdolliset vieraat nukkuivat oikealla. Jokaisella ydinperheellä oli oma teltta ja tšuktšileirissä oli tavallisesti enintään kolme telttaa. Leirissä asujat olivat tavallisesti toistensa sukulaisia. Tyypillisessä leirissä oli noin 15 asukasta. Leiriä johti paimennettavan porolauman omistaja tai se henkilö, joka omisti suurimman osan poroista. Rannikon tšuktšit asuivat myös irangoissa, jotka kuitenkin poikkesivat hieman poroja hoitaneiden jarangoista. Esimerkiksi rakenteissa saatettiin rannikolla käyttää valaan luita. Rannikon jarangat olivat myös tavallisesti suurempia kuin poronhoitajien.


title: Tšuktšit

text: Tšuktšeilla oli todennäköisesti alun perin klaanijärjestelmä, mutta se katosi sittemmin. Rannikon asukkaiden sosiaalinen yksikkö oli umiakin miehistö. Miehistön muodostivat miehet viidestä tai kuudesta keskenään sukua olevasta perheestä. Miehistön ei aina tarvinnut olla sukua keskenään, vaan siinä saattoivat toimia esimerkiksi naapurit. Poronkasvattajien keskuudessa samanlainen yksikkö muodostui leirin asukkaista, joiden tehtävänä oli ajaa porot yhteen. Muinoin tšuktšeilla oli orjia, jotka olivat yleensä sotavankeja.


title: Tšuktšit

text: Perinteisesti tšuktšit harjoittivat šamanismia. Šamaani saattoi olla mies tai nainen, mutta naisia pidettiin šamaaneina parempina. Miespuoliset šamaanit saattoivat alkaa esittää naista ja esimerkiksi pukeutua ja puhua näiden tavoin. Tšuktšit uskoivat erilaisiin henkiin ja esimerkiksi naisten piti raskaaksi tullessaan mennä miehensä kanssa aamulla katsomaan aurinkoa kohti, jonka uskottiin olevan hyväntahtoisten henkien asuinpaikka. Tšuktšin kuollessa uhrattiin poro ja kuolleen ruumis joko poltettiin tai jätettiin koirien ja villieläinten syötäväksi.


title: Itelmeenit

text: Itelmeenit (aikaisemmin myös kamtšadaalit eli ”kamtšatkalaiset”) ovat Koillis-Siperiassa Kamtšatkan niemimaalla Venäjään kuuluvassa Kamtšatkan aluepiirissä elävä alkuperäiskansa. Itelmeenit olivat ennen metsästäjiä ja kalastajia, mutta Neuvostoliitossa heidät yhdistettiin kalastuskolhooseihin. Itelmeenit ovat yksi Kamtšatkan vanhimmista alkuperäiskansoista. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 3 193 itelmeeniä.


title: Itelmeenit

text: Itelmeenien alkuperä ei ole täysin selvä. Heidän esi-isänsä tulivat Kamtšatkaan luultavasti 7 000–6 000 vuotta sitten Aasian mannermaalta. Heidän esi-isänsä olivat todennäköisesti sukua Amerikkaan siirtyneille intiaanien esi-isille. Itelmeenien oletetaan tulleen alueilleen ennen tšuktšien ja korjakkien esi-isiä. Venäläiset tulivat itelmeenien alueelle 1600-luvulla. Vuosina 1697–1698 Vladimir Atlasov johti kasakoiden ja jukagiirien avulla retkeä Kamtšatkaan, jolloin itelmeeneiltä kerättiin veroa. Itelmeenejä alettiin käännyttää 1700-luvulla ortodoksiseen uskoon ja 1740-luvulta lähtien alueelle tuli venäläisiä uudisasukkaita. Itelmeenit kapinoivat vuosina 1706, 1711, 1731 ja 1740, joista viimeisessä kapinassa oli osallisena lähes kaikki itelmeenit. Kapinat kukistettiin ja itelmeenejä siirrettiin pois asuinalueiltaan. Itelmeenit alkoivat sulautua venäläisiin, jolloin syntyi kamtšadaalien sekakansa. Monet itelmeenit velkaantuivat alkoholismin seurauksena. Neuvostoliiton aikana perinteiset elinkeinot kärsivät kollektivisoinnin seurauksena ja 1930-luvun loppuun mennessä kaikki koulut olivat siirtyneet käyttämään venäjän kieltä. 1950-luvulta eteenpäin itelmeenejä on voitu pitää käytännössä kokonaan venäläisiin sulautuneena kansana.


title: Itelmeenit

text: Itelmeenit elättivät itsensä perinteisesti kalastuksella. Kutuaikana saalistettiin suuret määrät lohia, jotka säilöttiin käyttämällä. Käyneitä kalanpäitä pidettiin herkkuna. Maa- ja merinisäkkäiden metsästyksellä oli vain vähän merkitystä itelmeeneille, vaikkakin niitä pyydettiin satunnaisesti. Kamtšatkan eteläosan ainuihin sekoittuneet itelmeenit metsästivät valaita käyttäen myrkytettyjä keihäitä. Itelmeenit harjoittivat keräilyä paljon suuremmassa mittakaavassa kuin muut Siperian kansat. He söivät muun muassa erilaisia juuria, pähkinöitä ja ruohoja. Nykyisin itelmeenit harjoittavat muun muassa kalastusta, maitokarjan pitoa ja puutarhanhoitoa. Heidän elinkeinonsa eivät juuri poikkea alueen venäläisten vastaavista. Aikoinaan itelmeenit olivat jakaantuneet kylittäin eri klaaneihin, jotka saattoivat sotia keskenään.


title: Nivhit

text: Nivhit (myös giljakit) ovat paleosiperialaiseen kieliryhmään kuuluva kansa Venäjän Kaukoidässä Habarovskin aluepiirissä Amurjoen suun ympärillä ja Sahalinin pohjoisosassa. Nivhejä oli Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan yhteensä 5 162.


title: Nivhit

text: Nivhien arvellaan polveutuvan Amurjoen ja Sahalinia jo neoliittiselta kivikaudelta asuttaneitsa ihmisistä. Nivhit olivat näennäisesti mantšujen ja Kiinan vallan alla, kunnes Venäjän keisarikunta liitti Amurin ja Ussurin alueet itseensä Aigunin- ja Pekingin sopimuksilla vuosina 1858 ja 1860. Kiinalaisvallan aikana nivhit omaksuivat monia kulttuurillisia piirteitä heiltä ja sittemmin myös venäläisiltä. Neuvostovalta toi mukanaan useita muutoksia nivhien elämään. Kollektivismin myötä esimerkiksi erilliset talvi- ja kesäasutukset jäivät historiaan. Saman kehityksen kautta suurin osa nivheistä siirtyi metsänhoitoon perinteisen kalastuksen sijaan. Nykyisin nivhit elävät paljolti samaan tapaan paikallisten venäläisten kanssa.


title: Nivhit

text: Nivhien perinteiset elinkeinot olivat metsästys ja kalastus. Nivhejä kutsuttiinkin aikanaan kalansyöjiksi. Rannikolla tärkeän osan elinkeinoista muodosti myös merinisäkkäiden kuten hylkeiden metsästys. Koiria kasvatettiin paitsi vetoeläimiksi, mutta myös ruuaksi.


title: Korjakit

text: Korjakit ovat Koillis-Siperiassa Kamtšatkan niemimaalla, pääasiassa Korjakian autonomisessa piirikunnassa asuva mongolidikansa. Korjakkien alkuperäinen kieli on korjakki. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan heitä asui Venäjällä 8 743 henkilöä. Määrä on vähentynyt edellisestä väestönlaskennasta vuonna 1989. Korjakki ei ole korjakkien itsensä kehittämä nimitys, vaan se juontuu venäjän kielen poroa tarkoittavasta sanasta koor. Korjakeilla ei ollut kansalleen yhteistä nimitystä.


title: Korjakit

text: Rannikon korjakit polveutuvat luultavasti alueen neoliittisen kivikauden asukkaista. Porotaloutta harjoittavien korjakkien alkuperä on epävarmempi. Korjakkien naapureita olivat tšuktšit, itelmeenit ja eveenit, joiden kanssa korjakit kävivät vaihtelevasti kaupankäyntiä ja sotaakin. Venäläiset tulivat korjakkien alueille 1600-luvun loppupuolella. Venäläiset valloittivat alueen, vaikkakin korjakit tekivät vastarintaa vielä 1700-luvun puolellakin. Valloituksen loppupuolella venäläiset lahjoivat ennemminkin kuin valloittivat korjakkiyhteisöt. Korjakkipäälliköt saivat pitää valtansa, kunhan he auttoivat venäläisiä verojen keruussa. Ensimmäinen venäläinen asutus korjakkien alueella oli 1700-luvulla perustettu Penshino. 1800-luvulla alkoi korjakkien käännyttäminen ortodoksisuuteen.


title: Korjakit

text: Neuvostovalta alkoi Kamtšatkassa vuonna 1923. Neuvostovallan aikana alueelle perustettiin uusia kauppa-asemia ja korjakeiden alueelle perustettiin korjakkien kansallinen piirikunta. Kollektivisointi johti asettuneempaan elämäntapaan. Osa korjakeista murhattiin kulakkeina. 1950-luvun ja 1960-luvun ilmakehässä tehdyillä ydinkokeilla oli suuri haitallinen vaikutus korjakkien elämään. Paikallisilla poronkasvattajilla on esimerkiksi 20 enemmän lyijyä ja 100 kertaa enemmän cesiumia luissaan, kuin normaalilla henkilöllä. Syöpätapaukset ovat kolme kertaa normaalia yleisempiä. Korjakkien keskimääräinen elinikä on vähemmän kuin 50 vuotta ja lapsikuolleisuus on 70–80 tuhannesta.


title: Korjakit

text: Poronhoidolla oli suuri merkitys korjakeille. Poroja hoitaneet korjakit kutsuivat itseään nimellä "chavchuv". Porojen perässä liikuttiin alun perin jalan. Kesäisin porot vietiin vuorille ja laumat tuotiin takaisin talveksi. Alutorikorjakit harjoittivat poronhoitoa pienimuotoisesti, minkä lisäksi he kalastivat. Rannikon korjakit harjoittivat hylkeenpyyntiä. Tähän käytettiin koirarekiä, sekä eskimoiden kaltaisia kajakkeja ja umiakkeja. 1700-luvulta olevissa lähteissä kuvaillaan valaanpyyntiä, joka tapahtui ajamalla valas verkkoon ja tämän jälkeen se tapettiin keihäillä. Kuten itelmeenit, korjakit harjoittivat myös erilaisten kasvien ja juurien keruuta.


title: Korjakit

text: Korjakeilla ei ollut klaanijärjestelmää, mutta heillä oli tapoja jotka viittaisivat tällaisen järjestelmän olleen joskus käytössä. Esimerkiksi tulen vienti toiselle suvulle saattoi olla kiellettyä. Korjakit harjoittivat myös verikostoa. Rannikon korjakkien kylissä oli "numelgenan"-nimellä tunnettu henkilö, joka tunsi tavat ja tarinat. Numelgenan oli aina kylän perustajan jälkeläinen. Numelgenanin johtamalla ryhmällä oli "numelgen", eli puinen toteemi, jota palvottiin.


title: Harry Langdon

text: Harry L. Langdon (15. kesäkuuta 1884 Council Bluffs, Iowa — 22. joulukuuta 1944 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvantekijä ja näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat taidemaalarit William Worley Langdon ja Lavinia Langdon Iowasta, Keskilännestä. Hän varttui Omahassa ja jakoi lehtiä hankkiakseen taskurahaa. Myöhemmin hän osallistui näytelmäkiertueille ja osoitti monipuolisuutensa harrastamalla myös klovni- ja akrobatia- temppuja ynnä muita sirkustaitoja.


title: Harry Langdon

text: Vuonna 1924 hän alkoi tehdä mykkiä humoristisia lyhytelokuvia, siirtyi Hollywoodiin ja solmi merkittäviä yhteistyösuhteita muiden muassa Charles Chaplinin ja Buster Keatonin kanssa. Langdonin hahmo oli surullinen klovni, ja katsotaan hänen vaikuttaneen "Ohukaisen" rooliin, jonka kehitti Stan Laurel yhdessä "Paksukaisen", Oliver Hardyn kanssa.


title: AMD Am5x86

text: AMD Am5x86 on AMD:n valmistama x86-yhteensopiva suoritin. Se esiteltiin marraskuussa 1995, ja sitä käytettiin 486-luokan tietokoneissa.


title: AMD Am5x86

text: Am5x86 oli tavallinen 486-suoritin, jonka sisäinen kerroin oli 4. Se toimi 133 megahertsin kellotaajuudella ja käytti 33 megahertsin väylää. Am5x86:ssa oli 16 kilotavua takaisinkirjoitusperiaatteella toimivaa L1-välimuistia verrattuna normaalin 486:n 8 kilotavun läpikirjoittavaan L1-välimuistiin. Korkea kellotaajuus sekä suuri ja kehittyneempi välimuisti tekivät Am5x86:sta yhden nopeimmista 486-luokan suorittimista. Kokonaislukulaskennassa se oli vähintään yhtä nopea kuin 75 megahertsin Intel Pentium, jonka takia AMD myi suoritinta myös nimellä Am5x86-P75. Ylikellottajat käyttivät suoritinta usein 160 megahertsin taajuudella, jolloin piiri oli kokonaislukulaskennassa yhtä nopea kuin noin 90 megahertsin Intel Pentium.


title: AMD Am5x86

text: Liukulukulaskennassa 5x86 ei kuitenkaan pystynyt haastamaan Pentiumia, mutta tuohon aikaan liukulukulaskentaa käyttivät suuressa määrin ainoastaan jotkin tieteellisessä laskennassa sekä CAD-työssä käytettävät ohjelmat sekä Quake-peli; muiden tuon ajan pelien suorituskyvylle liukulukulaskennan nopeudella ei ollut suurta merkitystä.


title: AMD Am5x86

text: Am5x86:n myynti oli AMD:lle hyvin tärkeää, sillä sen seuraajan AMD K5:n julkistuksen myöhästyminen aiheutti suuren uhan AMD:n taloustilanteeseen. Am5x86:tta myytiin PC-koneisiin vuoteen 1999 asti. Se oli suosittu halvimmassa hintaluokassa sekä kannettavissa tietokoneissa. Monet yritykset valmistivat päivityspaketteja, joiden avulla Am5x86 voitiin liittää suoraan mihin tahansa 486-emolevyyn. Viimeisimpiin Socket 3 -emolevyihin suoritin kävi ilman muutoksia. Suoritinta valmistetaan edelleen. Nykyisin sitä myydään sulautetuksi kontrolleriksi.


title: Tertiäärikausi

text: Tertiäärikausi on vanhentunut geologisen ajanjakson käsite, joka käsitti suurimman osan kenotsooisesta maailmankaudesta. Se alkoi noin 65 miljoonaa vuotta sitten, liitukauden jälkeen, ja päättyi noin 2,6 miljoonaa vuotta sitten, jolloin alkoi kvartäärikausi.


title: Tertiäärikausi

text: Tertiäärikauden käsitettä ei enää käytetä virallisessa geologian ajanlaskussa. Sen sijalla ovat kenotsooisen maailmankauden kaksi ensimmäistä kautta, paleogeeni (65,5–23,0 miljoonaa vuotta sitten) ja neogeeni (23,0–2,6) (kenotsooisen kolmas kausi on nykyisin jatkuva kvartääri). Käytännön kielenkäytössä tertiäärikausi esiintyy kuitenkin vielä yleisesti.


title: Tertiäärikausi

text: Termiä tertiääri käytti ensimmäisenä Giovanni Arduino 1700-luvun puolivälissä. Hän jakoi geologisen ajan primääri-, sekundääri- ja tertiäärikauteen Pohjois-Italiassa tekemiensä havaintojen perusteella. Myöhemmin kausijärjestelmää täydennettiin erottamalla tertiäärikaudesta vielä kvartäärikausi. Geologian historian alkuvaiheessa näiden kausien katsottiin vastaavan tiettyjä vaiheita Raamatun historiassa; tertiäärikautisten kivilajien oletettiin syntyneen vedenpaisumuksessa.


title: Tertiäärikausi

text: Vuonna 1828 Charles Lyell korvasi termit primääri- ja sekundäärikausi nykyisinkin käytetyillä termeillä paleotsooinen ja mesotsooinen maailmankausi yhdisti lisäksi tertiääri- ja kvartäärikaudet kenotsooiseksi maailmankaudeksi. Lisäksi hän jakoi tertiäärikauden lyhempiin kauteen sen perusteella, kuinka suuri osa kunkin kauden fossiilisista kotiloista oli nykyisen kaltaisia, ja antoi niille kreikankieliset nimet eoseeni, mioseeni ja plioseeni.


title: Tertiäärikausi

text: Liitukauden vaihtuessa tertiäärikaudeksi päättyi maapallon historian keskiaika, mesotsooinen maailmankausi ("sekundäärikausi"). Niihin aikoihin hirmuliskot, dinosaurukset, kuolivat sukupuuttoon ja nisäkkäät kehittyivät lukuisiksi eri kehityslinjoiksi, joista niistäkin monet ovat jo hävinneitä, kuten esimerkiksi lukuisat erityyppiset sapelihammaskissat.


title: Tertiäärikausi

text: Tertiäärin alussa esimerkiksi Eurooppaa peitti laaja meri ennen Alppien, Pyreneiden ja Karpaattien syntyä..


title: Tertiäärikausi

text: Tertiäärikauden alussa Euroopassa oli laajalti subtrooppinen ja trooppinen, kostea ilmasto, joka viileni ja kuivui kauden edetessä.


title: Tertiäärikausi

text: Kauden loppupuolella mioseenikaudella eläimistö alkoi muistuttaa nykyistä. Tertiäärille oli ominaista ilmaston viileneminen, joka johti lämpöä ylläpitävien merivirtojen katkeilusta, vuorijonopoimutuksista jne. Vuorijononpoimutukset mahdollistavat lumirajan yläpuolella olevien alueiden kasvun, jäätiköitymisen. Jäätiköt heijastavat auringon säteilyä pois maapallolta, mikä viilensi ilmastoa. Pohjoiselle pallonpuoliskolle ilmestyi aluksi vuorten rinteille jäätiköitä, jotka kasvoivat Grönlannissa ja Huippuvuorilla isommiksi. Tertiäärikaudella Välimeri oli eräissä vaiheissa kuivaa maata. Tertiäärikautta seurasi kvartäärikauden pleistoseeni.


title: Arkkienkeli

text: Arkkienkeli (, "ensimmäinen sanansaattaja") on monissa uskonnoissa esiintyvä yliluonnollinen olento, jota pidetään tavallisia enkeleitä ylempänä. Keskiaikaisessa enkeliopissa arkkienkelit olivat yksi yhdeksästä enkeliluokasta, mutta tavallisesti arkkienkelillä viitataan arvoltaan kaikkein korkeimpiin enkeleihin, ylienkeleihin tai pääenkeleihin, enkeliruhtinaisiin.


title: Arkkienkeli

text: Raamatussa arvonimeä arkkienkeli (joissakin käännöksissä, kuten KR-92, ylienkeli) käytetään vain Mikaelista. Hänet samoin kuin Gabrielkin mainitaan Vanhassa testamentissa nimeltä ainoastaan Danielin kirjassa. Uudessa testamentissa Mikael mainitaan Juudaan kirjeessä ja Ilmestyskirjassa, Gabriel kahteen kertaan Luukkaan evankeliumin ensimmäisessä luvussa. Muita uskonnollisen perimätiedon tuntemia arkkienkeleitä ei mainita nimeltä Raamatussa.


title: Arkkienkeli

text: Apokryfisessä Henokin kirjassa neljäksi suureksi arkkienkeliksi mainitaan Mikael, Uriel, Rafael ja Gabriel, joskin toisaalla arkkienkeleiden lukumääräksi ilmoitetaan seitsemän.


title: Arkkienkeli

text: Katolilaisuudessa arkkienkelien nimet ovat Mikael, Gabriel ja Rafael (joskus myös Uriel). Apokryfikirjoissa esiintyvät seuraavat viisi arkkienkeliä: Uriel, Barachiel, Rafael, Salafiel ja Jehudiel.


title: Arkkienkeli

text: Ortodoksisuudessa arkkienkelit ovat samoja kuin katolisessa kirkossa. Etiopialaisessa Henokin kirjassa esiintyvät Uriel, Raguel, Sariel ja Remiel.


title: Arkkienkeli

text: Protestanttisen kirkon mukaan arkkienkelit ovat Mikael, Gabriel ja Rafael.


title: Arkkienkeli

text: Juutalaisuudessa uskotaan arkkienkelien olevan Mikael, Gabriel, Rafael, Sariel, Raguel ja Remiel.


title: Arkkienkeli

text: Muslimien mukaan arkkienkelien nimet ovat Mikael, Gabriel, Rafael ja Azrael.


title: Arkkienkeli

text: Länsimaisessa okkulttisessa perinteessä on katsottu olevan neljä arkkienkeliä jotka ovat erityisesti tekemisissä Maan ja ihmisten kanssa. Näitä vastaavat tietyt elementit:Näitä neljää täydentää kolme muuta arkkienkeliä, joten heitä on yhteensä seitsemän. Johannes Trithemiuksen mukaan jokainen enkeleistä hallitsee yhtä 354:n vuoden pituista ajanjaksoa ihmiskunnan historiassa. Arkkienkeli Mikaelin ajan katsotaan alkaneen noin vuonna 1881.


title: Arkkienkeli

text: Zarathustralaisuudessa Viisauden herra ("ahura mazda") nimistä jumaluutta, auttavat kuusi arkkienkeliä, joita nimitetään pyhiksi kuolemattomiksi ("amesha spentas"). Pyhät kuolemattomat henkilöidään usein tähtiin, kun taas ikuisen luojajumalan Viisauden herran vertauskuvana pidetään aurinkoa. Pyhät kuolemattomat jaotellaan usein seuraavalla tavalla:


title: Nestoriolaisuus

text: Nestoriolaisuus on 400-luvulla Konstantinopolin arkkipiispa Nestorioksen mukaan nimetty kristillinen suunta, jonka keskeisenä oppina oli, että Kristus ei ollut yksi persoona vaan hänessä oli kaksi erillistä persoonaa: jumalallinen ja inhimillinen. Kristus oli syntyään ihminen, mutta Jumala oli asettunut asumaan häneen. Nestoriolaisuus tuomittiin harhaopiksi vuonna 431 Efesoksen konsiilissa, jonka mukaan Kristus on Jumala ja ihminen yhdessä persoonassa.


title: Nestoriolaisuus

text: Toinen tunnusomainen opillinen piirre nestoriolaisuudelle oli, että Neitsyt Marian ei katsottu olevan Jumalansynnyttäjä (kreik. "theotokos"). Kristus syntyi ihmisyytensä puolesta Beetlehemissä, mutta hän oli jumaluutensa puolesta olemassa jo ennen aikojen alkua. Maria ei siis synnyttänyt Jeesusta Jumalana vaan ihmiseksi. Tämä käsitys ei ole harhaoppinen, mutta se jäi vähitellen sivuun kirkossa nestoriolaisten harhaoppisiksi tuomitsemisen jälkeen. Kuitenkin myöhemmin reformaation aikana protestanttiset kirkot omaksuivat tämän käsityksen lähes poikkeuksetta. Nestoriolaisuudella on historiallisesti usein viitattu Assyrian kirkkoon ja sen tekemään lähetystyöhön Aasiassa, mutta ilmaisu on epätarkka.


title: Nestoriolaisuus

text: Harhaoppituomiosta ja Bysantin harjoittamasta sorrosta huolimatta nestoriolaisuus ei heti hävinnyt, vaan löysi itselleen turvapaikan Sassanidien Persiassa, josta se levisi silkkitien mukana syvälle Aasiaan. Sen vaikutus ulottui 700-luvulla idässä Kiinaan ja Sri Lankaan saakka ja 800-luvulla se saattoi hyvinkin olla jäsenmäärältään maailman suurin kirkko. Kuitenkin islamin ekspansio söi kannattajia sen perinteisiltä tukialueilta Lähi-idästä ja Tšingis-kaanin verisimmät hyökkäykset kohdistuivat nestoriolaisten keskuksiin Keski-Aasiassa, kuten Merviin. Vaikka oppineet ja kielitaitoiset nestoriolaiset saavuttivat korkeita asemia sekä muslimi- että mongolihallinnossa, johti tämä kuitenkin nestoriolaisen kristillisyyden hiipumiseen Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa. Lopulta mongolien käännyttyä islaminuskoon joutuivat nestoriolaiset vainon kohteiksi 1200-luvulla. Ming-dynastian valtaan vuonna 1368 nostanut kansallismielinen ja ulkomaalaisvastainen liike aiheutti puolestaan nestoriolaisuuden katoamisen Kiinassa. Nykyisin pieniä nestoriolaisryhmiä on Syyriassa, Iranissa, Irakissa ja Intiassa. Jäsenien yhteenlaskettu määrä on noin 100 000.


title: Nestoriolaisuus

text: Samoihin aikoihin nestoriolaisuuden kanssa Lähi-idässä vaikutti toinenkin oppi, monofysitismi, joka opetti päinvastaista: Kristuksella oli vain yksi luonto. Kristus oli joko vain näennäisesti ihminen (Apollinaris) tai vain näennäisesti Jumala (Areios). Tämä oppi tuomittiin yhdessä nestoriolaisuuden kanssa Khalkedonin kirkolliskokouksessa vuonna 451, minkä vuoksi nestoriolaisuus luokitellaan ei-khalkedonilaiseksi opiksi yhdessä täysin päinvastaisten suuntausten kanssa. Khalkedonin kirkolliskokous painotti, että Kristuksella on kaksi luontoa, ihmisyys ja jumaluus, jotka molemmat ovat täysin läsnä yhtä aikaa.


title: Luettelo suomalaisista shakkikerhoista

text: Tämä on luettelo Suomen Shakkiliittoon kuuluvista shakkikerhoista.


title: Bumba-meu-boi

text: Bumba-meu-boi eli "boi" on brasilialaista kansanmusiikkia. Se syntyi 1700-luvulla ja on yleensä rytmikästä, perinnesoittimilla soitettuatanssimusiikkia. Bumba-meu-boi alkoi saada kansainvälistä suosiota 1990-luvulla. Se on erityisesti maan kaakkoisosan (Nordeste) kulttuuria ja väestö on erittäin ylpeä omasta kulttuuristaan. Bumba-meu-boi huipentuu kesäkuun aikana käytävässä Festa Junina (Kesäkuun juhla) ja Sao Joao (Pyhä Joao) juhlissa, jolloin Bumba-meu-boi -juhlia on päivittäin joka puolella.


title: Boi

text: Boi voi tarkoittaa seuraavia:


title: Mikrobiologia

text: Mikrobiologia on mikro-organismeja tutkiva biologian haara. Se tutkii bakteerien, arkkien, sienten, virusten, levien ja alkueläinten rakennetta, elintoimintoja ja niiden hyödyntämistä. Mikrobiologialla on runsaasti käytännön sovelluksia esimerkiksi lääketieteen, elintarviketeknologian ja ympäristöteknologian aloilla. Mikrobiologiaa hyödynnetään myös bakteerien avulla tapahtuvassa kompostoinnissa, joidenkin kaivosten mineraalituotannossa sekä teollisuudessa orgaanisten yhdisteiden tuotannossa.


title: Mikrobiologia

text: Mikrobeja on käytetty hyödyksi tuhansia vuosia esimerkiksi oluenvalmistuksessa ja leivonnassa. Myös tautien tarttumisen periaatteet on pääpiirteissään tiedetty useissa varhaisissa sivilisaatioissa. Itse mikrobeja ei kuitenkaan vielä tunnettu - vasta vuonna 1546 Girolamo Fracastoro julkaisi tutkielmansa "De contagione", jossa hän esitti elävien olentojen olevan sairauksien takana. Mikrobiologialle antoi alkusysäyksen mikroskoopin keksiminen noin sata vuotta myöhemmin. Nuori englantilainen tiedemies Robert Hooke (1635-1703) löysi ja kuvaili ensimmäisenä sienisolun alkeellisen mikroskoopin avulla ja julkaisi löydöksensä vuonna 1665 teoksessa "Micrographia". Samoihin aikoihin myös hollantilainen Antoni van Leeuwenhoek (1632-1723) ryhtyi valmistamaan mikroskooppeja Hooken havaintojen innoitettua häntä. Leeuwenhoek havaitsi ensimmäisenä mikroskooppiset organismit (joita hän kutsui nimellä "animalcules") ja vuodesta 1673 alkaen ryhtyi kirjoittamaan havainnoistaan kirjeitä Royal Society of London -järjestölle. Hän sai ensimmäisenä ihmissilmälle näkyviksi muun muassa bakteerit, siittiöt, verisolut, mikroskooppiset sukkulamadot ja paljon muuta. Hooken ja Leeuwenhoekin tutkimukset aloittivat uuden aikakauden mikrobiologiassa.


title: Mikrobiologia

text: Jo satoja vuosia aiemmin (mm. antiikin Roomassa) oli yleisesti hyväksytty ajatus, että eräät elävät organismit syntyisivät itsestään epäorgaanisesta aineksesta, erityisesti pilaantuvasta. Tätä kutsuttiin nimellä alkusynty eli spontaani generaatio ("generatio spontanea") ja eräs esimerkki siitä oli kärpäsentoukkien ilmaantuminen pilaantuvaan lihaan. Mikroskoopin keksiminen tavallaan vain vahvisti tätä käsitystä - sen alla avautui kokonainen uusi maailma, johon eliöt näyttivät ilmaantuvan aivan itsestään. Kärpäsentoukkien osalta italialainen fyysikko ja luonnontieteilijä Francesco Redi (1626-1697) kumosi spontaanin generaation teorian osoittamalla, että kärpäsentoukkia ilmestyi lihaan vain, jos kärpäset pääsivät laskemaan siihen munansa. Muiden organismien osalta väittely jatkui vuoteen 1745 saakka, jolloin englantilainen luonnontieteilijä John Needham (1713-1781) tuki tätä teoriaa edelleen. Oli yleisesti tiedossa, että keittäminen tuhosi mikrobit. Niinpä hän keitti lihalientä, sulki sen pulloon ja odotti - koska lihaliemestä löytyi mikro-organismeja, hän päätteli niiden ilmestyvän sinne spontaanin generaation kautta. Italialainen pappi Lazzaro Spallanzani epäili Needhamin kokeen tuloksen johtuvan siitä, että mikrobit olivat päässeet lihaliemeen ilmasta keittämisen jälkeen, mutta ennen kuin astian kansi oli suljettu. Hän testasi teoriaansa muuntelemalla Needhamin koetta siten, että imi astiasta ilman pois ennen kuin keitti lihaliemen astiassa. Mikrobikasvua ei esiintynyt, mutta spontaanin generaation kannattajat väittivät sen ainoastaan todistavan, että spontaani generaatio ei voinut tapahtua ilman ilmaa.


title: Mikrobiologia

text: Spontaanin generaation kumosi vuonna 1859 ranskalainen kemisti Louis Pasteur (1822-1895), joka taivutti keittoastian kaulan joutsenen kaulan muotoon lihaliemen keittämisen jälkeen. Näin ilma pääsi pulloon mutta mikrobit eivät eikä lihaliemessä näin ollen esiintynyt kasvua. Kun lihaliemen pintaa sen sijaan nostettiin pullon kaulan alimman osan tasolle, mikrobit pääsivät laskeutumaan lihaliemeen ja syntyi kasvustoa. Näin hän paitsi kumosi spontaanin generaation myös osoitti, että mikrobeja on kaikkialla, jopa ilmassa. Muut tutkijat tosin saivat edelleen jatkotutkimuksissaan tästä poikkeavia tuloksia ja lopullinen kuolinisku spontaanille generaatiolle annettiin vasta vuonna 1876, kun löydettiin lämmönkestävät itiöt - osa tutkijoista oli keittänyt lihalientä liian vähän aikaa, jolloin kaikki itiöt eivät kuolleetkaan keittämisen aikana. Pasteur kehitti tämän kokeen pohjalta myös menetelmän elintarvikkeiden säilömiseksi, pastöroinnin, jota käytetään edelleen.


title: Mikrobiologia

text: Britanniassa "generatio spontanea" -teoria eli noin kymmenen vuotta kauemmin kuin mantereella. Siellä vasta John Tyndall todisti ilmassa olevan hiukkasia, jotka heijastavat valoa ja aiheuttavat mikrobikasvua.


title: Mikrobiologia

text: Modernin mikrobiologian isä yhdessä Pasteurin kanssa oli saksalainen lääkäri Robert Koch (1843-1910). Hän tutki pernaruttoa ja onnistui vuonna 1876 ensimmäisen kerran kuvaamaan infektiotaudin vaiheet aukottomasti sekä mikrobin osuuden sen synnyssä. Tutkimiensa tautien perusteella hän laati Kochin postulaatit. Nämä ja Pasteurin löydökset ovat edelleen mikrobiologian kaksi kulmakiveä. Tästä alkoi mikrobiologian kultainen kausi, jonka aikana useat taudit todettiin mikrobien aiheuttamiksi. Samoihin aikoihin Pasteurin johdolla kehiteltiin ensimmäiset rokotteet.


title: Mikrobiologia

text: Pasteurin tulosten pohjalta brittiläinen kirurgi Joseph Lister (1827-1912) keksi parantaa leikkaussalin aseptiikkaa tappamalla mikrobit fenolilla, jolloin haavatulehdukset vähenivät murto-osaan. Nykyisin fenoli on korvattu turvallisemmilla aineilla. Mutta kuitenkin jo ennen Listeriä olivat välillisen tartunnan vaarat havainneet Ignaz Semmelweis ja Oliver Wendell Holmes. Molemmat totesivat lapsivuodekuumeen johtuvan siitä, että lääkärit eivät pesseet käsiään potilaitten välillä. Ensin puhkottiin mätäpaiseita ja sitten autettiin synnytyksessä.


title: Mikrobiologia

text:
1900-luvulta lähtien mikrobiologian kehitys on ollut huimaa. Tähän ovat vaikuttaneet esimerkiksi parantuneet kuvantamismenetelmät (mm. elektronimikroskooppi), kehittyneet viljelymenetelmät ja erityisesti geeniteknologia.Mikroskopia on menetelmien yläkategoria, joiden tarkoituksena on tutkia mikrobisolun rakennetta.
Mikroskopia jaetaan käytännössä kahteen alalajiin valomikroskopiaan ja elektronimikroskopiaan.


title: Mikrobiologia

text: Mikrobeja käsitellään ns. DAPI-värjäyksellä preparaatille, jotta niiden erotettavuus epifluorenssimikroskoopilla saavutetaan. DAPI-värjäys perustuu fluoresoivien aineiden DNA:han kiinnittymiseen. Fluoresoivat aineet jättävät DNA-rakenteeseen jäljen, joka mikroskoopilla UV-valossa katsottaessa erottuu taustastaan helposti havaittavissa olevana kirkkaana ja hohtavansinisenä. Koska värjäys on voimakasta, sitä pitää laimentaa melko paljon ennen preparaatin valmistamista, jotta yksittäiset solut eivät "huku hohtavansiniseen massaan".


title: Mikrobiologia

text:
Plate Count -menetelmä arvioi näyteliuoksessa olevien elävien mikrobien lukumäärän. Se perustuu oletukseen, että jokainen elävä solu on suotuisissa olosuhteissa aktiivinen jakautuen kokonaiseksi pesäkkeeksi, ja että jokainen pesäke on lähtenyt kasvamaan yhdestä mikrobista. Jotta pesäkkeiden määrä olisi laskettavissa, nämä yksittäiset pesäkkeet erotetaan toisistaan laimentamalla näyteliuosta tarpeeksi ennen (malja)viljelyä. Inkuboituaan tarpeeksi kauan yhdestä solusta kasvaneet pesäkkeet ovat ihmissilmällä laskettavissa olevia pisteitä.
Plate Count on melko herkkä, ja siksi luotettava menetelmä. Se on paljon käytetty koska se huomioi ainoastaan elävien solujen lukumäärän. Mikrobien kasvuun vaikuttaa merkittävästi kasvualusta.


title: Mikrobiologia

text: Lyhenne MPN tulee sanoista "most probable number", eli todennäköisin lukumäärä. MPN-menetelmä pyrkii ilmaisemaan sitä konsentraatioiden rajaa, jolloin vielä havaitaan mikrobien kasvua näytteen laimennussarjassa. Näytettä siis laimennetaan ja siitä pipetoidaan tietty tilavuus kasvualustaa sisältäviin koeputkiin. Kasvu kyetään havaitsemaan kasvuputkien mahdollisina samentumina. Positiivisten putkien määrän ja putkien kokonaismäärän perusteella on mahdollista laskea tilastollisin menetelmin alkuperäisen näytteen todennäköisin mikrobimäärä. MPN-menetelmä on kovin työläs, koska pienillä putkimäärillä ei saavuteta tarkkoja tuloksia. Tilastollisen otannan kasvaessa myös testin tarkkuus paranee. Näistä syistä johtuen MPN-menetelmää ei käytetä ilman hyvää syytä.


title: Mikrobiologia

text: Perinteisesti MPN-menetelmä toteutettiin tavallisissa koeputkissa. Nykyään laskenta kuitenkin suoritetaan yleensä mikrotiitterilevylle. Muitakin vastaavia koeputkien korvaavia ratkaisuita on kehitetty. Yhteistä niissä on kuitenkin se, että näytetilavuutta ja työn määrää on vähennetty tuntuvasti. Monissa menetelmissä myös, kortti, kammio, levy tai muu kasvatusastia on kertakäyttöinen. Tällöin vältytään astioiden autoklavoinnilta ja tiskaukselta. Haittapuolena on kuitenkin laboratorioissa jo entuudestaan suuren jätteen määrän kasvattaminen.


title: Antonín Dvořák

text: Antonín Leopold Dvořák (8. syyskuuta 1841 Nelahozeves, Böömi – 1. toukokuuta 1904 Praha, Itävalta-Unkari) oli böömiläinen säveltäjä, jonka kuuluisimpia teoksia ovat h-molli-sellokonsertto, 9. sinfonia ("Uudesta maailmasta"), slaavilaiset tanssit ja ooppera "Rusalka". Hän oli erittäin tuottelias ja monipuolinen säveltäjä. Hän on tšekkiläis-kansallisen musiikin toinen huomattava säveltäjä Bedřich Smetanan ohella. He olivat kuitenkin luonteiltaan erilaisia: Smetana pyrki olemaan aristokraatti ja sävellyksissään runollisen pateettinen ja kaihoisa; Dvořákin musiikki on talonpoikaista, melodisen vuolasta, raikasta ja kiihkeää.


title: Antonín Dvořák

text: Dvořák syntyi Nelahozevesin kylässä Böömissä, Itävalta-Unkarissa, lähellä Prahaa vähävaraisen majatalonomistajan poikana. Alue on nykyisin osa Tšekkiä. Prahassa hän viettikin suurimman osan elämästään. Ensimmäisen sinfoniansa hän kirjoitti 24-vuotiaana.


title: Antonín Dvořák

text: Dvořák hankki toimeentulonsa vuodesta 1862 alttoviulistina Prahan kansallisteatterin orkesterissa. Samalla hän sävelsi sinfonioita, oopperoita ja kamarimsiikkia, jotka eivät kuitenkaan saaneet huomiota. Osa näistä sävellyksistä liitettiin hänen teosluetteloonsa vasta jälkeenpäin. Isänmaallinen kantaatti Hymnus (1872, Valkeavuoren perilliset) nosti hänet esille ja hän sai suojelijakseen säveltäjämestari Johannes Brahmsin. Hän tuli tunnetuksi myös muualla Euroopassa sekä runsaan tuotantonsa että konserttimatkojensa ansiosta. Prahan konservatorion johtajaksi hän tuli vuonna 1901.


title: Antonín Dvořák

text: Vuodet 1892–1895 Dvořák toimi New Yorkin National Conservatoryn johtajana. Yhdysvaltain-oleskelunsa aikana hän kirjoitti kuuluisimman teoksensa, yhdeksännen sinfoniansa ("Uudesta maailmasta"). Koti-ikävä pakotti hänet kuitenkin palaamaan Prahaan.


title: Antonín Dvořák

text: Dvořák on tuottanut lähes kaikkia sävellyslajeja. Häen soitinmusiikkinsa on edelleen hyvin suosittua. Hän kirjoitti yhdeksän sinfoniaa, joista tunnetuin on numero 9 "Uudesta maailmasta". Konsertoista tunnetuimmat ovat sellokonsertto, viulukonsertto ja hiukan harvinaisempi pianokonsertto. Sen sijaan Dvořákin musiikkiteatterisävellykset ovat vähemmän kuultuja lukuun ottamatta Rusalka-oopperaa, joka on yhdeksäs hänen kymmenestä oopperastaan.


title: Decius

text: Gaius Messius Quintus Trajanus Decius (noin vuosien 190–200 välillä – kesäkuu 251) oli Rooman keisari vuosina 249–251. Hän oli ensimmäinen keisari, joka oli kotoisin Tonavan raja-alueen provinsseista. Keisari Philippus Arabs nimitti Deciuksen Moesian ja Pannonian joukkojen komentajaksi vuonna 249. Decius kuitenkin kapinoi Philippusta vastaan ja kukisti tämän joukot taistelussa. Philippus sai surmansa ja Deciuksesta tuli keisari. Hän nimitti poikansa Herennius Etruscuksen ja Hostilianuksen perijöikseen ja korotti myöhemmin Herenniuksen kanssahallitsijakseen. Deciuksen lyhyenä hallitusaikana hän joutui taistelemaan Daakiaan ja Moesiaan hyökänneitä karpeja ja gootteja vastaan. Hän rakennutti myös kylpylän Roomaan Aventinukselle ja pani toimeen järjestelmälliset kristittyjen vainot. Decius ehti hallita vain kaksi vuotta ennen kuin hän ja hänen poikansa Herennius kuolivat kesäkuussa 251 taistelussa gootteja vastaan Moesiassa. He olivat näin ensimmäiset Rooman keisarit, jotka kaatuivat taistelussa ulkoista vihollista vastaan.


title: Decius

text: Deciuksesta on säilynyt vain vähän luotettavaa tietoa. Hänen elämästään ennen keisariutta ei tiedetä juuri mitään, ja keisariudenkin aikaisia tapahtumia on pystytty selvittämään erittäin vajavaisesti.


title: Decius

text: Gaius Messius Quintus Decius syntyi Sirmiumin kaupungin lähistöllä sijainneessa Budalian kylässä noin vuosien 190–200 välillä. Deciuksen vanhemmista ei ole tietoa, mutta hänen isänsä oli luultavasti armeijan upseeri, ehkä eräs Quintus Decius Vindex, joka toimi Daakian prokuraattorina. Hänen sukunsa saattoi olla kotoisin Italiasta, mistä antaa viitteitä nimet "Decius" ja "Messius", jotka ovat vanhoja oskalaisia nimiä Italiasta.


title: Decius

text: Decius toimi noin vuosien 215–225 aikana kvestorina. Vuonna 234 hänet nimitettiin Moesian maaherraksi ja oli samoihin aikoihin myös "consul suffectus", eli hänet nimitettiin kesken vuotta edellisen konsulin tilalle. Vuonna 238 hän oli Hispania Tarraconensiksen maaherra. Samana vuonna syttyi sisällissota, jossa Decius tuki senaatin vihollista keisari Maximinusta. Tämä ei kuitenkaan vaikuttanut Deciuksen ja senaatin suhteisiin vaan hän pysyi suosittuna senaatissa. Hän oli myös Germania Inferiorin maaherrana 230-luvulla. Tämän perusteella hän olisi luultavasti ollut myös senaatin jäsen. Oletusta tukee myös se, että hän solmi avioliiton ylhäiseen etruskisukuun kuuluvan Herennia Etruscillan kanssa 230-luvun alussa. Decius sai Etruscillan kanssa kaksi poikaa: Herennius Etruscuksen ja Hostilianuksen. Philippus Arabsin kauden alussa Decius oli kaupunginprefektinä ja vuonna 249 ehkä myös "consul suffectus". Zosimoksen mukaan Philippus murtui kapinoiden takia paineen alla ja tarjoutui jopa luopumaan vallasta. Decius kuitenkin rauhoitteli häntä ja ennusti kapinoiden päättyvän itsestään, kuten lopulta kävikin.


title: Decius

text: Keisari Philippus lähetti vuonna 249 Deciuksen Moesian provinssiin, jotta tämä palauttaisi järjestyksen Tonavan rajalle, joka oli ollut rauhaton Tiberius Claudius Marinus Pacatianuksen kapinan jälkeen. Philippus valitsi Deciuksen luultavasti siksi, että tämä oli suosittu senaatissa, joka oli alkanut epäillä Philippuksen kyvykkyyttä hoitaa valtakunnan asioita. Toiseksi Decius oli kotoisin Tonavan alueelta ja toiminut myös Moesian maaherrana, mikä oli tuonut hänelle kokemusta. Decius lähtikin poikansa Herenniuksen kanssa Moesiaan palauttamaan järjestystä. Pian tämän jälkeen Philippukseen tyytymättömät Deciuksen joukot julistivat komentajansa keisariksi. Hänen väitetään olleen yllättynyt tällaisesta tapahtumien käänteestä ja yrittäneen selittää Philippukselle, että hän ei suinkaan ollut halukas kaappaamaan tältä valtaa. Mutta jos Decius jotain selittikin, ei se ilmeisesti vakuuttanut Philippusta, joka lähti kesäkuussa 249 armeijoineen tekemään selvää Deciuksesta.


title: Decius

text: Deciusta tukivat Pannonian legioonat, joihin kuului muun muassa Legio X Gemina, jota Decius myöhemmin kunnioitti lisänimellä "Deciana". Zosimoksen ja Zonaraksen mukaan Decius kohtasi Philippuksen joukot Veronan luona ja voitti taistelun. Johannes Antiokialainen taas kertoo, että Philippus oli matkalla Byzantioniin, kun hän kuuli kapinasta ja sai surmansa Veriassa Macedonian provinssissa. Hän kaatui joko taistelussa tai murhattiin pian sen jälkeen. Kun tieto Philippuksen tappiosta kantautui Roomaan asti, pretoriaanikaarti murhasi Philippuksen pojan, Philippus nuoremman. Decius marssi Roomaan ja sai senaatin vahvistuksen keisariudelleen, luultavasti syksyllä 249. Egyptistä löydetyssä papyrusdokumentissa kerrotaan Deciuksen valtakauden alkaneen 28. marraskuuta mutta myös 16. lokakuuta on mahdollinen päivämäärä.


title: Decius

text: Heti keisariksi tulonsa jälkeen Decius päätti liittää nimiensä joukkoon nimen Traianus viitatakseen noin 150 vuotta aiemmin hallinneeseen valloittajakeisari Trajanukseen, jota pidettiin yhtenä suurimmista keisareista Augustuksen jälkeen. Lisäys oli tarkoin mietitty, sillä Trajanus oli itsekin toiminut Germania Superiorin legioonien komentajana ja hänellä oli ollut myös yhteyksiä Pannonian ja Moesian provinsseihin. Deciuksesta ei kuitenkaan tullut uutta Trajanusta.


title: Decius

text: Vuoden 251 alussa Decius otti vastaan konsulinviran yhdessä erään Vettius Gratuksen kanssa. Deciuksen ajan kolikoiden kääntöpuolien aiheista on voitu päätellä, että hän noudatti hyvin konservatiivista politiikkaa. Hän yritti jopa palauttaa vanhan lakkautetun kensorinviran tarjoamalla sitä senaattori Publius Licinius Valerianukselle. Tätä ei kuitenkaan nimitetty virkaan.


title: Decius

text: Decius kuvasi itseään aktiiviseksi kenraaliksi ja sotilaaksi. Hän johti usein sotaretkiään ja kunnioitti joukkojaan erilaisilla arvonimillä ja tunnustuksilla. Hän yritti myös perustaa oman dynastian nimittämällä vuonna 250 poikansa Herennius Etruscuksen ja Hostilianuksen "caesareiksi", eli hänen seuraajikseen. Myöhemmin vanhempi Herennius korotettiin "Augustukseksi" eli samanarvoiseksi kanssahallitsijaksi.


title: Decius

text: Korostaakseen parempien aikojen tuloa Decius käynnisti vuoden 249 lopussa useita rakennusprojekteja Roomassa. Hän kunnostutti salamaniskussa vaurioituneen Colosseumin ja rakennutti uuden kylpylän ("Thermae Decianae") Aventinukselle. Hän saattoi rakennuttaa myös Deciuksen portiikin. Rooman suuruuden palauttamista juhlistettiin myös useissa kolikoissa.


title: Decius

text: Philippuksen aikana eräs Jotapianus kapinoi keisaria vastaan Syyriassa tai Kappadokiassa, mutta hänen omat sotilaansa luultavasti murhasivat hänet pian Deciuksen valtaannousun jälkeen.


title: Decius

text: Decius käynnisti vuoden 249 lopussa ensimmäiset järjestelmälliset ja siihen asti laajimmat kristittyjen vainot, joissa sai surmansa lukuisia kristittyjä eri puolilla valtakuntaa. Papyruslöytöjen perusteella tiedetään, että Deciuksen aikana jokaisen roomalaisen oli määräaikaan mennessä hankittava todistus ("libellus") siitä, että he olivat osallistuneet Rooman jumalien palvontarituaaleihin. Määräajan jälkeen todistuksen puute saattoi johtaa vankeuteen tai jopa kuolemantuomioon.


title: Decius

text: Kristityille ajatus Rooman jumalien palvomisesta oli mahdoton. Niinpä muun muassa paavi Fabianus teloitettiin 20. tammikuuta 250. Kovimmat vainot koettiin Karthagossa ja Aleksandriassa. Kaikki kristityt eivät kuitenkaan lähteneet marttyyriuden tielle, vaan osa sortui painostuksen alla palvomaan Rooman jumalia. Osa saattoi myös turvautua lahjontaan saadakseen tarpeellisen "palvontatodistuksen". Decius sai joka tapauksessa kristittyjen keskuudessa ikävän maineen. Uskontoedikti ei kuitenkaan ollut suunnattu yksinomaan kristittyjä vastaan. Omasta näkökulmastaan Decius ei vaatinut kristityiltä sen enempää kuin muiltakaan alamaisiltaan. Ja jos kristitty osoitti Rooman jumalille asianmukaista palvontaa, saattoi hän rauhassa jatkaa myös Jeesuksen palvomista.


title: Decius

text: Ei ole myöskään varmaa mitkä olivat Deciuksen syyt kristittyjen vainoamiselle. Eusebios Kesarealaisen mukaan hän teki niin koska hän vihasi keisari Philippusta, joka puolestaan suosi kristittyjä. Eusebioksen mukaan Philippus oli jopa itsekin kristitty, mutta tämä on epätodennäköistä. Decius yritti ilmeisesti palauttaa uskomuksen vanhaan roomalaiseen uskontoon ja oli sitä mieltä, että valtakuntaa ei puolusteta vain aseilla. Tarvittiin myös oikeaa asennetta, eli vahvaa kiintymystä roomalaisiin perinteisiin. Ennen kaikkea piti kunnioittaa Rooman jumalia, joiden katsottiin takaavan Rooman imperiumin jatkuvuuden.


title: Decius

text: Talvella 250 germaanikansoihin kuuluneet gootit hyödynsivät jäätynyttä Tonavaa ja sisällissodan heikentämiä puolustuksia tunkeutumalla kuninkaansa Knivan johdolla Moesiaan. Gootit jakoivat armeijansa kahteen osaan, joista ensimmäinen piiritti Novaen kaupungin ja toinen jatkoi etelään piirittäen Philippopoliksen sulkien provinssin maaherran Lucius Priscuksen kaupunkiin. Decius lähetti "caesariksi" korotetun Herennius Etruscuksen armeijan kanssa Moesiaan. Pannonian tai Moesian maaherra Gaius Vibius Trebonianus Gallus kukisti Knivan johtamat gootit Novaessa jolloin nämä kääntyivät etelään kohti Nicopolista. Myöhään keväällä 250 myös karpit tekivät ryöstöretkiä Daakiaan sekä Tonavan yli itäiseen Moesia Superioriin ja läntiseen Moesia Inferioriin. Decius joutui koko kautensa ajan taistelemaan näitä hyökkääjiä vastaan.


title: Decius

text: Kesä- heinäkuussa 250 Decius päätti lähteä Roomasta ottaakseen Rooman armeijan komennon Balkanilla. Nuorempi poika Hostilianus jäi Roomaan hoitamaan hallinnollisia asioita yhdessä senaattori Publius Licinius Valerianuksen kanssa. Roomalaiset vapauttivat Nicopoliksen piirittäjistä, jolloin Knivan johtamat gootit jatkoivat matkaansa etelään kohti Philippopolista, jota piiritti toinen goottiarmeija. Decius kukisti myös karpit ja ajoi nämä pois Daakiasta. Tästä Decius otti arvonimet "Dacicus Maximus" () ja "restitutor Daciarum" (), joita juhlistettiin lukuisissa kolikoissa. Viestiyhteyksiä ja teitä korjattiin ja Decius perusti useita sotilassiirtokuntia Balkanille. Armeija nimesi hänet tänä aikana myös imperaattoriksi ainakin kaksi kertaa.


title: Decius

text: Vuoden 250 lopulla Decius päätti hyökätä Philippopolista piirittäviä gootteja vastaan. Tiedot tapahtumista ovat epäselviä, mutta roomalaisten pysähtyessä lepäämään Beroeen, Philippopoliksesta koilliseen, Knivan johtamat gootit hyökkäsivät ja aiheuttivat raskaita tappioita roomalaisille. Decius perääntyi joukkojensa kanssa Oescukseen ja liittyi Trebonianus Galluksen armeijaan. Samaan aikaan kaupunkiin saarrettu Priscus julistautui keisariksi, ehkä goottien kanssa solmitun sopimuksen mukaisesti. Kaupunki kuitenkin vallattiin rynnäköllä ja ryöstettiin. Priscuksen tarkasti kohtalosta ei ole tietoa mutta hän sai luultavammin surmansa. Kun tieto Deciuksen tappiosta kantautui Roomaan asti, eräs senaattori Julius Valens Licinianus yritti vallankaappausta. Kapina kuitenkin kukistettiin pian, kukistajana ehkä Valerianus.


title: Decius

text: Keväällä 251 Decius ja Gallus päättivät hyökätä uudestaan gootteja vastaan, jotka olivat vallanneet Philippopoliksen ja olivat nyt perääntymässä ryöstösaaliinsa kanssa takaisin pohjoiseen kotiseuduilleen. Decius toivoi katkaisevansa goottien perääntymisreitin Abrittuksessa (nykyinen Razgrad Pohjois-Bulgariassa). Eräässä kahakassa Deciuksen poika Herennius sai kuitenkin surmansa, ilmeisesti nuolesta. Kohottaakseen joukkojen taistelutahtoa Decius julisti "ettei yhden miehen kuolema ollut suuri menetys tasavallalle". Viimein roomalaiset kohtasivat Knivan armeijan soisessa maastossa Abrittuksen lähellä. Tiedot tapahtumista ovat epäselviä, mutta ilmeisesti Decius uskoi saaneensa vihollisen ansaan ja aloitti hyökkäyksen roomalaisille epäedullisessa maastossa. Kniva jakoi armeijansa kolmeen osaan ja piiritti Deciuksen joukot. Keisari sekä suurin osa hänen armeijastaan sai surmansa. Deciuksen ja Herenniuksen ruumiit katosivat suolle eikä niitä koskaan löydetty.


title: Decius

text: Trebonianus Gallus ei osallistunut taisteluun, ja hänet julistettiin keisariksi heti taistelun jälkeen. Joko hän ei ollut tilanteen tasalla tai sitten Deciuksen kuolema sopi hänen suunnitelmiinsa. Zosimoksen mukaan Gallus antoi ennalta tehdyn sopimuksen mukaan merkin gooteille, jotka piirittivät ja tuhosivat Rooman armeijan. Tämä saattaa kuitenkin olla pelkkää tarua, sillä Galluksen petoksesta ei ole luotettavia todisteita.


title: Decius

text: Decius oli ensimmäinen Rooman keisari, joka kaatui taistelussa ulkoista vihollista vastaan. Taistelun paikalle pystytettiin myöhemmin alttari, joka oli yhä kuuluisa 400-luvulla. Vaikka antiikin aikaiset kristityt historioitsijat suhtautuivatkin Deciukseen vihamielisesti, ei-kristityt historioitsijat puhuivat Deciuksesta aina myönteiseen sävyyn. Abrittuksen katastrofin jälkeen Decius ja Herennius julistettiin luultavasti jumaliksi, ehkä kesäkuun 251 jälkimmäisellä puoliskolla. On kuitenkin todisteita siitä, että mahdollisesti suojellakseen omaa mainettaan Gallus olisi määrännyt Deciuksen ja Herenniuksen muistot kirottaviksi ("damnatio memoriae") heinäkuussa 251.


title: Decius

text: Deciuksen kohtalona oli hallita poikkeuksellisen vaikeana aikana Roomaa. Jonain muuna aikana hän olisi saattanut olla hyväkin hallitsija. Vaikka hän pyrki kuvaamaan itseään tarmokkaana hallitsijana, hänen uskotaan olleen osittain ahdistunut ja väsynyt valtion taakkojen kantamisesta. Nyt hänet muistetaan miehenä, joka yritti vahvistaa Roomaa, mutta epäonnistui täydellisesti.


title: Decius

text: Deciuksen elämästä on nykypäivään säilynyt erittäin vähän lähteitä. Tärkeimmät ovat kahden bysanttilaisen historioitsijan, Zonaraksen ja Zosimoksen historiateokset. Myös Aurelius Victor, Eutropius, Jordanes ja Silvius Polemius kirjoittivat lyhyesti Deciuksesta. Katkelmia löytyy Johannes Antiokialaisen ja Deksippoksen teoksista. Kirkkohistorioitsija Eusebios Kesarealainen kertoo Deciuksen vainoista ja viittauksia niihin löytyy bysanttilaisen historioitsija Sokrateen ja Lactantiuksen teoksista. "Historia Augustassa" saattoi olla Deciuksesta kertova luku mutta se ei ole säilynyt. Lisätietoa löytyy piirtokirjoituksista ja kolikoista, joita on säilynyt runsaasti.


title: Philippus Arabs

text: Marcus Julius Philippus (noin 200 – syys- tai lokakuu 249), usein Philippus Arabs (Philippus Arabialainen), oli Rooman keisari vuosina 244–249. Hän oli kotoisin pienestä kylästä Rooman Arabian ja Syyrian provinssien rajalta ja nousi keisariksi kun edellinen keisari Gordianus III kuoli epäselvissä olosuhteissa Persian vastaisen sotaretken aikana. Philippus ehti hallita Rooman valtakuntaa yli viisi vuotta ennen kuin sai surmansa Deciusta vastaan käydyssä taistelussa.


title: Philippus Arabs

text: Marcus Julius Philippus syntyi pienessä kylässä Arabia Petraean provinssissa, nykyisen Shahban kaupungin alueella Syyriassa, noin 87 km Damaskoksesta etelään. Hänen synnyinpaikastaan ei tiedetä paljoa, mutta noustuaan myöhemmin keisariksi, Philippus nimesi sen nimensä mukaisesti Philippopolikseksi ja aloitti siellä mittavan rakennuskampanjan. Hänen isästään Julius Marinuksesta tiedetään, että hän oli Rooman kansalainen ja huomattavassa asemassa. Eri antiikin lähteet nimittävät häntä vaihtelevasti arabisheikiksi tai rosvopäälliköksi. Marinus ilmeisesti kuoli ennen poikansa valtaannousua. Philippuksen äidistä ei tiedetä mitään, mutta hänellä oli veli, Gaius Julius Priscus. Noin vuoden 230 paikkeilla Philippus meni naimisiin Marcia Otacilia Severan kanssa. Vuonna 238 parille syntyi poika, joka sai nimekseen Marcus Julius Severus Philippus. Myös Philippuksen uran kehitys on hämärän peitossa lähes 40 vuoden ikään asti, mutta sitä on varmasti auttanut hänen veljensä Priscuksen menestyksekäs ura. Priscus nimitettiin pretoriaanikaartin prefektiksi keväällä 242.


title: Philippus Arabs

text: Vuonna 243 Philippus osallistui Gordianus III:n Persian vastaiseen sotaretkeen, jota johti Priscuksen kollega, pretoriaaniprefekti Timesitheus. Sotaretki alkoi menestyksekkäästi, roomalaiset valloittivat Carrhaen ja Nisibiksen ja persialaiset voitettiin Rhesainan taistelussa. Rooman armeija lähestyi jo Persian pääkaupunkia Ktesifonia, kun yllättäen Timesitheus sairastui ja kuoli. Philippus nimitettiin hänen tilalleen, mutta epäiltiin, että hän olisi itse myrkyttämällä murhannut Timesitheuksen. Sotaretki kääntyi huonompaan suuntaan ja roomalaiset kärsivät kovia tappioita talvella 243–244. Armeijan käskettiin perääntyä takaisin länteen, mutta Gordianus kuoli epäselvissä olosuhteissa vuoden 244 alussa. Kuoleman syistä on useita tarinoita ja teorioita. Epäluotettavaksi osoittautunut "Historia Augusta" kertoo Philippuksen panetelleen Gordianusta sotilailleen ja sanoneen tätä nuoreksi ja kokemattomaksi. Teoksen mukaan Philippus oli vielä saattanut armeijan ruokahuollon sekasortoon ja syyttänyt siitä Gordianusta. Sotilaat kapinoivat ja Gordianus murhattiin. Bysanttilaiset historioitsijat Zosimos ja Zonaras kertovat suunnilleen samaa. Aurelius Victor, Eutropius ja Ammianus Marcellinus syyttävät myös Philippusta. Kristityiden historioitsijoiden Eusebioksen ja Orosiuksen mukaan Philippus kääntyi kristityksi, mikä ei kuitenkaan luultavammin ole totta. Orosius kertoo sotilaiden tappaneen Gordianuksen, mutta Eusebios ei kerro vallanvaihdon yksityiskohdista ollenkaan. On mahdollista, että sotilaat tappoivat Gordianuksen omin päin ja julistivat sitten Philippuksen keisariksi.


title: Philippus Arabs

text: Myös persialainen versio tapahtumista on säilynyt. Naqsh-i-Rustamista, Persepoliin kaupungin pohjoispuolelta löydettiin vuonna 1939 kalliopiirtokirjoitus, jossa Persian kuningas Sapor I kertoo voittaneen roomalaiset taistelussa, jossa Gordianus sai surmansa.