title: Lapinporokoira

text: Rodun synnynnäinen paimennusvietti pyritään säilyttämään luonteessa. Useimmat lapinporokoirat soveltuvat edelleenkin alkuperäiseen käyttötarkoitukseensa. Poronpaimennuksessa käytettäviä koiria arvellaan olevan nykyään yli 150 (vuonna 2014), joskin täysin tarkkaa määrää ei tiedetä.


title: Lapinporokoira

text: Lapinporokoiran terveystilanne on tällä hetkellä melko hyvä. Se on elinvoimainen ja perusterve koira. Rodussa esiintyviä perinnöllisiä sairauksia ovat esimerkiksi lokkaniveldysplasia, erilaiset silmäsairaudet (PRA, RD) ja epilepsia.


title: Lapinporokoira

text: Lapinporokoiran aikaisemmin kapeaa geenipohjaa on saatu laajennettua rotuunotetuiden koirien jalostuskäytöllä. Viime vuosikymmeninä rodun suosio on kasvanut Suomessa.


title: Lapinporokoira

text: Rotu kuuluu PEVISA-ohjelmaan (perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelma), jonka mukaan koira tulee silmätarkastaa virallisesti kolmatta pentuetta rekisteröitäessä.


title: Lapinporokoira

text: Ulkomailla lapinporokoiria on eniten Ruotsissa (n. 700 yksilöä vuonna 2014). Seuraavaksi eniten rotua esiintyy Norjassa, Tanskassa, Itävallassa ja Hollannissa. Nykyään Lapissa on porokoiria noin muutama sata koiraa, joista yhä useampi on rekisteröity lapinporokoira. Lapinporokoirilla on edelleen avoin rekisteri, joten pohjoisen rekisteröimättömiä käyttökoiria ja niiden ensimmäisen polven jälkeläisiä voidaan ottaa rekisteriin.


title: Lapinporokoira

text: Lapinporokoira on haukkumalla paimentava koira. Useimmat niistä omaavat synnynnäisen paimenvietin ja soveltuvat edelleen alkuperäiseen käyttötarkoitukseensa.


title: Lapinporokoira

text: Lisäksi Porokoirakerho ry on jo vuodesta 1995 järjestänyt epävirallisia poronpaimennustestejä ja -kilpailuja arvioidakseen lappalaiskoirien paimennustaipumusta sekä kykyä paimentaa porotokkaa.


title: Lapinporokoira

text: Lapinporokoiralle pystytettiin patsas syyskuussa 2003. Patsas sijaitsee Inarissa Saamelaismuseo Siidan pihassa, ja sen on tehnyt Pekka Ketonen.


title: Puck (kuu)

text: Puck on Uranuksen kuu. Puck löydettiin Voyager 2 -luotaimen ottamista kuvista 30. joulukuuta 1985, jolloin sille annettiin väliaikainen nimi S/1985 U 1. Sillä on myös designaatio Uranus XV.


title: Puck (kuu)

text: Voyager 2 -luotaimen löytämistä Uranuksen kuista vain Puck havaittiin tarpeeksi aikaisin, jotta luotain pystyttiin ohjelmoimaan kuvaamaan sitä yksityiskohtaisesti. Puckin albedo on alhainen (noin 0,07). Kooltaan se on kuudenneksi tai seitsemänneksi suurin Uranuksen kuista. Sen kiertorata on Uranuksen uloimman tunnetun renkaan (R/2003 U 1) sisäpuolella.


title: Puck (kuu)

text: Puck on Portia-ryhmän suurin kuu.


title: Miranda (kuu)

text: Miranda on Uranuksen kuu, jonka löysi hollantilais-amerikkalainen tähtitieteilijä Gerard Kuiper vuonna 1948. Se on saanut nimensä William Shakespearen näytelmässä "Myrsky" esiintyvän Prosperon tyttären mukaan. Mirandan koko on 480 × 468,4 × 465,8 kilometriä.


title: Miranda (kuu)

text: Miranda on Uranuksen ainoa geologisesti aktiivinen kuu. Se koostuu lähinnä silikaattimineraaleista ja metaanin orgaanisista yhdisteistä, ja sen pinta on todennäköisesti vesijäätä. Sitä halkovat paikoin 20 kilometrin syvyiset kanjonit sekä teräväpiirteiset rikkoutuneen maaston alueet, jotka kertovat kuun aktiivisesta menneisyydestä. On arveltu, että aktiivisuus on peräisin Uranuksen aiheuttamista vuorovesivoimista. Toisen, epätodennäköisemmän teorian mukaan tormäys toisen kappaleen kanssa on halkaissut Mirandan palasiksi, jotka myöhemmin ovat liittyneet jälleen yhteen eri tavoin.


title: Miranda (kuu)

text: Lisäksi Mirandan pinnalla on soikeita "koronoja", syvennyksiä, jotka ovat syntyneet mahdollisesti lämpimän jään purkautuessa ylöspäin. Kraattereita on havaittavissa myös monien muiden muodostumien päällä, mikä kertoo niiden suhteellisen vanhasta iästä.


title: Miranda (kuu)

text: Mirandan radan kaltevuus Uranuksen päiväntasaajan suhteen (yli neljä astetta) on poikkeuksellisen suuri niin lähellä emoplaneettaansa kiertävälle kuulle. On mahdollista, että Mirandan kiertorata on joskus ollut 3:1 resonanssissa Umbrielin radan kanssa, mikä olisi aiheuttanut vuorovesivoimien välityksellä kitkaa kuun sisäosiin lämmittäen niitä ja siten mahdollistaen geologiset muutokset.


title: Miranda (kuu)

text: Toistaiseksi Mirandaa on päästy tutkimaan kunnolla vain kerran, kun Voyager 2-avaruusluotain ohitti sen tammikuussa 1986. Tutkijoiden onneksi Miranda sattui olemaan Uranuksen kuista se, jonka luotain ohitti kaikkein lähimmältä ja joka oli myös geologisesti kaikkein mielenkiintoisin. Luotain sai tarkkoja kuvia Mirandan eteläisestä pallonpuoliskosta, joka tuolloin oli kääntynyt kohti Aurinkoa.


title: Nivala–Haapajärven seutukunta

text: Nivala-Haapajärven seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Oulun Eteläisellä alueella, Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu viisi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 176.Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.


title: Umbriel

text: Umbriel on Uranuksen kolmanneksi suurin kuu. Sen löysi William Lassell yhdessä Arielin kanssa vuonna 1851. Kuun nimesi Lassellin pyynnöstä John Herschel vuonna 1852 yhdessä kolmen silloin tunnetun Uranuksen kuun kanssa. Umbrielin designaatio on Uranus II.


title: Umbriel

text: Umbrielia on toistaiseksi päästy tutkimaan vain Voyager 2 -avaruusluotaimen välityksellä, joka ohitti kuun tammikuussa 1986. Ohilennon aikaan kuun eteläinen pallonpuolisko oli kääntynyt Aurinkoon päin, joten vain sitä tutkittiin.


title: Umbriel

text: Umbriel on Uranuksen tummin kuu ja samalla geologisesti passiivisin. Se koostuu suurimmaksi osaksi vesijäästä ja lisäksi silikaattikivestä sekä metaanijäästä, joista viimeksi mainittu on keskittynyt lähinnä pinnalle.


title: Umbriel

text: Umbrielin silmiinpistävin piirre on "Wunda"-niminen suuri ympäristöään selvästi kirkkaampi rengas lähellä kuun päiväntasaajaa. Sen luonne on arvoitus, mutta se saattaa olla suhteellisen tuore suuri kraatteri, joka on paljastanut vaaleamman materiaalin pinnan alta. Wundan lähellä sijaitsee Skynd-kraatteri, jolla vaalean renkaan sijaan on kirkas keskushuippu.


title: Titania

text: Titania (tunnetaan myös nimellä Uranus III) on Uranuksen suurin kuu. Se on samalla Aurinkokunnan kuista kahdeksanneksi suurin. Sen koostumuksesta puolet on vesijäätä, 30 % silikaattikiveä ja 20 % metaanin muodostamia orgaanisia yhdisteitä. Titanian löysi William Herschel vuonna 1787.


title: Titania

text: Titania sisältää lähes yhtä suuret määrät jäätä ja kiveä, ja sillä on luultavasti kivinen ydin ja jäinen vaippa. Myös nestemäistä vettä voi olla ytimen ja vaipan rajalla. Titanian pinta on melko pimeä ja väriltään aavistuksen punertava. Se on muotoutunut meteoriittien törmäyksissä ja endogeenisen prosessin avulla. Titanian pinnalla on lukuisia törmäyskraattereita, joiden koko voi yltää jopa 326 kilometriin, mutta se ei ole niin paljon kraatterien peitossa kuin Uranuksen ulkoisin kuu, Oberon. Suurin osa Titanian pinnanmuodoista syntyi luultavasti kauan sitten tapahtuneessa endogeenisessä tapahtumassa, joka peitti aiemman, kraattereisemman pinnan. Titanian pinnassa on paljon erilaisia kanjoneita ja halkeamia. Kuten kaikki Uranuksen suuret kuut, Titania syntyi luultavasti planeettaa ympäröineestä kiekosta juuri sen muodostumisen jälkeen.


title: Titania

text: Vuosina 2001–2005 tehdyt spektroskooppiset infrapunakuvaukset paljastivat Titanian suuren vesijää- ja hiilidioksidimäärän kuun pinnalla. Määrät viittaavat todella heikkoon hiilidioksidi-ilmakehään, joka aiheuttaa painetta noin yhden baarin kymmenesbiljoonasosan verran. Vuonna 2009 ainut Uranuksen kuihin kohdistuva lähitutkimus oli Voyager 2:n ohitus tammikuussa 1986. Se otti joitakin kuvia Titaniasta. Näiden kuvien perusteella on pystytty kartoittamaan noin 40 % kuun pinta-alasta.


title: Titania

text: Titanian löysi William Herschel 11. tammikuuta 1787. Hän löysi samana päivänä myös Uranuksen toiseksi suurimman kuun, Oberonin. Hän raportoi myöhemmin löytäneensä neljä muuta kuuta, vaikka myöhemmin varmistettiin, ettei tämä ollut totta. Noin 50 vuotta löydön jälkeen Titaniaa ja Oberonia ei ollut voitu havaita muilla havaintolaitteilla kuin Herschelin omistamilla. Nykyään kuut voi nähdä laadukkaalla harrastelijatason teleskoopilla.


title: Titania

text: Nimen kuulle antoi Herschelin poika John Herschel William Shakespearen näytelmässä "Juhannusyön uni" esiintyvän keijukaisten kuningattaren mukaan vuonna 1852. William Lassell oli ehdottanut nimeä löydettyään kaksi muuta Uranuksen kuuta, Arielin ja Umbrielin.


title: Titania

text: Alun perin Titaniaa sanottiin "Uranuksen ensimmäiseksi kuuksi", ja vuonna 1848 se saikin lisänimen Uranus I. Joskus lisänimessä on käytetty myös Herschelin alkuperäistä numerointia, jossa Titania on Uranus II. Vuonna 1851 William Lassell numeroi kaikki neljä Uranuksen tunnettua kuutta niiden kiertoetäisyyden mukaan roomalaisin numeroin, ja siitä lähtien Titanian lisänimi on ollut Uranus III.


title: Titania

text: Titania kiertää Uranusta 436 000 kilometrin etäisyydellä, ja se on toiseksi kauimpana planeetasta viidestä suurimmasta kuusta. Titanian kiertoradalla on pieni eksentrisyys ja se on inklisoitunut todella vähän verrattuna Uranuksen ekvaattoriin. Sen kiertoaika on 8,7 päivää, mikä on saman verran kuin sen kiertoaika akselinsa ympäri. Toisin sanoen planeetan pinnalta näkee aina vain Titanian toisen puolen, kuten Kuun näkee Maasta.


title: Titania

text: Titanian kiertorata on täysin Uranuksen magnetosfäärin sisällä. Tämä on tärkeää, sillä magnetosfäärin sisällä oleviin planeettoihin kohdistuu magnetosfäärin plasmaa, mikä voi kääntää kuun. Tämä pommitus voi johtaa näkymättömissä olevan puoliskon pimentymiseen, mikä on havaittu kaikkien Uranuksen kuiden pinnalla Oberonia lukuun ottamatta.


title: Titania

text: Koska Uranus kiertää Aurinkoa lähes kallellaan ja sen kuut kiertävät planeettaa ekvaattorin suuntaisesti, ne (mukaan lukien Titania) vaikuttavat planeetan äärimmäisiin vuodenaikoihin. Sekä planeetan pohjois- että etelänapa viettävät 42 vuotta täydessä pimeydessä, ja toiset 42 vuotta jatkuvassa auringonvalossa, jolloin Aurinko paistaa lähestulkoon suoraan taivaalta. Voyager 2:n ohitus 1986 sattui aikaan, jolloin valo osui etelänavalle, jolloin Uranuksen pohjoisosat jäivät kokonaan tutkimatta. Vuosina 2007–2008 Titanian pinnalla on nähty kaksi Umbrielin aiheuttamaa auringonpimennystä, 15. elokuuta ja 8. joulukuuta 2007.


title: Titania

text: Titania on suurin ja suurimassaisin Uranuksen kuu sekä kahdeksanneksi suurimassaisin Aurinkokunnan kuu. Sen tiheys on 1,71 g/cm, mikä on paljon suurempi tiheys kuin Saturnuksen kuiden keskiarvo. Tämä viittaa huomattaviin vesijään ja tiheiden (ei-jää) -tekijöiden suuriin määriin, joten Titania koostuu luultavasti kivistä ja hiilipitoisista materiaaleista mukaan lukien raskaat orgaaniset yhdisteet. Vesijään esiintymisen teoriaa tukevat spektroskooppiset havainnot vuosilta 2001–2005. Vesijään määrä on hieman suurempi Titanian näkyvällä puoliskolla kuin piilossa olevalla puoliskolla. Tässä suhteessa kuu on Oberonin vastakohta, sillä Oberonissa vesijäätä on enemmän piilossa olevalla puoliskolla. Tämän epäsymmetrian syytä ei tiedetä, mutta se voi liittyä Uranuksen magnetosfäärissä tapahtuneisiin muutoksiin.


title: Titania

text: Vettä lukuun ottamatta muu Titanian pinnalla infrapunaspektroskopialla havaittu materiaali on hiilidioksidia, jota havaittiin pääasiassa piilossa olevalla puoliskolla. Hiilidioksidin alkuperä ei ole täysin varma. Se voi olla muodostunut paikallisesti hiilestä ja muista materiaaleista Auringon ultraviolettisäteilyn avulla tai tullut Uranuksen magnetosfääristä. Magnetosfääriteoria voisi selittää määrien epätasaisuuden puoliskoilla, sillä piilossa oleva puolisko vastaanottaa enemmän magnetosfäärin vaikutteita kuin näkyvä puolisko. Toinen mahdollinen lähde on Titanian lähes olematon kaasukehä.


title: Titania

text: Titanian pinnanalaiset osat voidaan jakaa kiviseen ytimeen, jota ympäröi jäinen vaippa. Mikäli teoria on totta, ytimen säde (520 km) on 66 % kuun säteestä, ja sen massa noin 58 % kuun massasta. Paine Titanian ytimessä on noin 0,58 GPa (5,8 kbar). Titanian jäävaipan nykyinen olomuoto on tuntematon. Jos jää sisältää tarpeeksi ammoniakkia jäätymisenestoon, Titania voi tuottaa vaipan ja ytimen väliin nestemäistä vettä. Veden tiheys, jos sitä on olemassa, on noin 50 km ja sen lämpötila noin 190 K.


title: Titania

text: Uranuksen kuista Titanian kirkkaus on keskitasoa tummien Oberonin ja Umbrielin ja kirkkaiden Arielin ja Mirandan välillä. Titanian pinnalla on monia vastakohtia: sen heijastuskyky vaihtelee 35 prosentista kulmassa 0° (geometrinen albedo) 25 prosenttiin 1° kulmassa. Titanialla on suhteellisen alhainen Bondin albedo, joka on noin 17 %. Sen pinta on pääasiassa aavistuksen punertava, mutta vähemmän punainen kuin Oberonin. Kuitenkin, uusimmat törmäyksen kohteeksi joutuneet alueet ovat sinisempiä, mutta tasaiset alueet näkyvällä puoliskolla Ursula-kraatterin lähistöllä ovat hieman punaisempia. Näkyvän ja piilossa olevan puoliskon välillä voi olla eroja; ensiksi mainittu vaikuttaa olevan 8 % punaisempi kuin jälkimmäinen. Kuitenkin tämä liittyy näkyvän puoliskon tasankoihin. Pinnan punertavuus voi johtua avaruustuulen aiheuttamista partikkelien ja mikrometeoriittien pommituksesta koko kuun olemassaolon ajan. Kuitenkin, väriepäsymmetria liittyy varmemmin punertavaan materiaaliin, jota tulee Uranuksen vaikutusalueen uloimmista osista, mahdollisesti näkyvää puoliskoa kohti kääntyneistä epäsäännöllisistä kuista.


title: Titania

text: Tieteilijät ovat havainneet Titaniassa kolmenlaisia geologisia pinnanmuotoja: kraattereita, kanjoneita ja jyrkänteitä. Titanian pinnalla on vähemmän kraattereita kuin Oberonin ja Umbrielin pinnalla, mikä tarkoittaa sitä, että kuu on paljon nuorempi. Kraattereiden koot vaihtelevat muutamasta kilometristä 326 kilometriin (Titanian suurin tunnettu kraatteri, Gertrude). Jotkut kraatterit (kuten Ursula ja Jessica) ovat sädeviirujen ympäröimiä, mikä viittaa jäähän. Kaikilla Titanian suurilla kraattereilla on matala pohja ja keskellä oleva huippu. Ainut poikkeus on Ursula, jonka pohja on kraatterin keskikohdassa. Gertrudesta länteen päin on epäsäännöllinen kohde, joka voi olla jopa 330 kilometriä leveä kraatteri.


title: Titania

text: Titanian pinnalla on ristiin meneviä valtavia siirroksia ja jyrkänteitä. Paikoittain kaksi siirrosta menevät ristiin, ja ristikohdassa on kanjoneita. Tunnetuin Titanian kanjoneista on lähes 1 500 kilometrin pituinen Messina Chasma, joka lähtee ekvaattorilta ja yltää lähes planeetan etelänavalle asti. Jotkin Titanian alueet lähellä Ursula-kraatteria vaikuttavat tasaisilta Voyagerin resoluutiolla. Ne ovat syntyneet myöhäisen Titanian geologisen historian aikana suurimman osan kraattereista syntymisen jälkeen.


title: Titania

text: Titanian geologiaan on vaikuttanut kaksi tärkeää voimaa: törmäyskraatterien synty ja endogeeniset muutokset. Ensimmäinen vaikutti koko kuun historian ajan kaikkiin sen alueisiin. Myöhempi on myös yleistä, mutta vaikutti enemmän kuun aikaisessa historiassa ja sen synnyn aikana. Voimien avulla aiempi kraatterintäytteinen pinta korvautui pinnalla, jossa on vain melko vähän törmäyskraattereita, niin kuin nykyäänkin. Lopulta on syntynyt myös tasankoja kraattereiden läheisyyteen. Titanian pinnalla on myös paljon suuria halkeamia, joiden peittämä osa koko kuun pinnasta on noin 0,7 %. Kaikki Titanian pinnanmuodot on nimetty Shakespearen töiden mukaan.


title: Titania

text: Messina Chasma on Titanian suurin tunnettu kanjoni. Se on nimetty William Shakespearen "Paljon melua tyhjästä" -näytelmän tapahtumapaikan, Messinan, mukaan. 1 492 km pitkä kanjoni on syntynyt kahden tavallisen siirroksen luode-kaakko -siirtymäkohtaan. Kanjonin lähistöllä on paljon törmäyskraattereita, mikä tarkoittaa sitä, että se on syntynyt kuun historian myöhemmissä vaiheissa. Messina Chasman sisällä on vain muutama kraatteri, mikä tukee väittämää sen nuoresta iästä. Kuten muutkin Titanian pinnanmuodot, Messina Chasman kuvasi ensimmäiseksi Voyager 2.


title: Titania

text: Ursula on Titanian suurin tunnettu kraatteri. Sen läpimitta on 135 km, ja sen leikkaa suuri kanjoni Belmont Chasma. Kuten Messina Chasmakin, sen nimi tulee Shakespearen "Paljon melua tyhjästä" -näytelmästä, tarkalleen ottaen erään päähenkilön nimestä.


title: Titania

text: Ursulan keskellä on kuoppa, läpimitaltaan noin 20 km. Ursula on luultavasti yksi Titanian nuorimmista suurista kraattereista. Kraatteria ympäröivät tasangot, ja se on kaikista kuun tunnetuista kraattereista matalin. Kraatterin alkuperä lienee kryovulkanistinen.


title: Titania

text: Hiilidioksidin määrä Titanian pinnalla viittaa siihen, että Titanialla voi olla hatara, kausiluonteinen ilmakehä, joka koostuu pääasiassa hiilidioksidista, kuten Jupiterin kuulla Kallistolla. Muita kaasuja, kuten typpeä ja metaania voi olla ilmakehässä, mutta se on melko epätodennäköistä, sillä kuun hatara vetovoima ei voisi estää kaasuja pakenemasta avaruuteen. Titanian kesäkauden korkeimman lämpötilan aikana hiilidioksidin aiheuttama höyrynpaine oli noin 3 nbar.


title: Titania

text: 8. syyskuuta 2001 Titania pimensi kirkkaan tähden, HIP106829:n magnitudilla 7,2. Tilanne antoi mahdollisuuden tutkia kuun sädettä ja efemeridiä sekä etsiä mahdollista ilmakehää. Ilmakehää ei havaittu, ja paine oli vain 10–20 nanobaaria. Tulosten mukaan on silti mahdollista, että Titanialla on kaasukehä, mutta se olisi paljon hatarampi kuin Tritonilla tai Plutolla.


title: Titania

text: Uranuksen ja sen kiertolaisten vaikutus saa Uranuksen kuiden vastaanottamaan lisää aurinkoenergiaa navoilleen kuin niiden ekvaattorin alueille. Titanian kesän aikana lämpötila navoilla voi olla niinkin korkea kuin 85–90 K, jolloin hiilidioksidi sublimoituu ja alkaa liikkua kuun toiselle navalle tai sen ekvaattorin alueille. Titanian uskotaankin menettäneen suuren määrän hiilidioksidia sen synnystä 4,6 miljardia vuotta sitten.


title: Titania

text: Titanian uskotaan syntyneen kertymäkiekosta tai pienestä kaasusumusta; kaasu- ja pölykiekosta, joka joko kiersi Uranusta jonkin aikaa sen syntymisen jälkeen tai syntyi kun Uranus joutui meteoritörmäyksen kohteeksi. Kaasusumun koostumus on tuntematon – kuitenkin Titanian ja muiden Uranuksen kuiden korkea tiheys verrattuna Saturnuksen kuihin viittaa siihen, ettei sumussa ole ollut paljon vettä. Sumu on voinut sisältää myös huomattavia määriä hiiltä, ja typpeä ammoniakin ja metaanin sijasta. Kuut, jotka syntyivät kaasusumusta, sisältäisivät vähemmän vesijäätä ja enemmän kiveä, mikä selittää niiden suuren tiheyden.


title: Titania

text: Titanian kasvu kesti luultavasti muutamia tuhansia vuosia. Törmäykset aiheuttivat kuun uloimman kerroksen kuumenemista, ja maksimilämpö 60 kilometrin syvyydessä saattoi olla jopa 250 K. Muodostumisen lopussa pinnanalaiset osat jäähtyivät, ja Titanian ydin lämpeni kivissä olevien radioaktiivisten materiaalien takia. Jäähtyvä pinnanalainen osa kutistui, ja ydin alkoi kasvaa. Kuun pintaan alkoi syntyä tämän takia halkeamia. Jotkut Titanian pinnan nykyiset halkeamat ja kanjonit voivat olla tämän 200 miljoonaa vuotta sitten loppuneen prosessin tulosta.


title: Titania

text: Varhainen lämpeneminen ja radioaktiivisen materian määrän jatkuva väheneminen saattoivat olla yhdessä tarpeeksi vahvoja sulattamaan jään, jos jonkinlaista jäätymisenestoainetta kuten ammoniakkia tai suolaa oli paikalla. Mikäli tämä tapahtui, jää saattoi erota kivistä, ja kiviytimen ympärille saattoi alkaa muodostua jääkerros. Saattoi syntyä sulaa vettä, joka jäätyi myöhemmin. Veden jäätyminen johti ytimen kasvuun, ja kanjoneita alkoi syntyä. Titanian kehityksestä ei olla yksimielisiä, ja tietoja siitä on melko vähän.


title: Titania

text: Ainoa Titaniaa lähietäisyydeltä tutkinut luotain on Voyager 2, joka ohitti kuun tammikuussa 1986. Voyagerin ottamissa kuvissa on nähtävissä esimerkiksi valtava kanjoni, joka on samaa kokoluokkaa kuin Valles Marineris Marsissa. Koska lähin etäisyys Voyager 2:n ja Titanian välillä oli vain 365 200 km, parhaissa kuusta otetusta kuvasta havaittavat välimatkat ovat noin 3,4 km (vain Miranda ja Ariel kuvattiin paremmilla resoluutioilla). Kuvien avulla voidaan kartoittaa noin 40 % kuun koko pinta-alasta. Voyager 2:n ohituksen aikaan Titanian eteläinen puolisko (kuten muillakin kuilla) oli kohti Aurinkoa, joten pohjoista (pimeää) puolta ei voitu tutkia. Mikään toinen luotain ei ole koskaan tutkinut Uranusta (ja Titaniaa), eikä tulevia luotaimia ole vielä edes suunniteltu.


title: Oberon

text: Oberon on Uranuksen kuista toiseksi suurin ja neljästä suuresta kuusta uloin. Oberonin designaatio on Uranus IV.


title: Oberon

text: Kuun löysi William Herschel vuonna 1787 samaan aikaan Titanian kanssa. John Herschel nimesi Oberonin vuonna 1852 yhdessä kolmen muun silloin tunnetun Uranuksen kuun kanssa. Oberon on saanut nimensä William Shakespearen näytelmässä "Juhannusyön uni" esiintyvän keijukaisten kuninkaan mukaan.


title: Oberon

text: Ainoa Oberonia lähietäisyydeltä tutkinut luotain on Voyager 2, joka ohitti kuun tammikuussa 1986. Ohilennon aikana kuun eteläinen pallonpuolisko oli kääntyneenä Aurinkoon päin, joten ainoastaan sitä puolta kyettiin tutkimaan. Oberonista noin 50 prosenttia on vesijäätä, 30 prosenttia silikaattikiveä 20 prosenttia metaanin muodostamia orgaanisia yhdisteitä. Pinta on jäinen, vanha ja voimakkaasti kraattereiden peittämä. Monien kraattereiden pohjaa peittää tunnistamaton tumma materiaali. Kraattereiden lisäksi Oberonista tunnetaan pitkiä, kapeita ja jyrkkäreunaisia vajoamia "(Chasma)".


title: Caliban

text: Caliban on viisijäseninen metalcore-yhtye Saksasta. Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia. Jotkut Calibanin kappaleet ovat hyvinkin hardcore-painotteisia.


title: Caliban

text: Caliban perustettiin Hattingenissa, Saksassa vuonna 1997. Tuolloin he soittivat nimellä "Never Again". Kun yhtye oli soittanut kuusi kuukautta, he nauhoittivat kaksi demokappaletta, joita ei kuitenkaan koskaan julkaistu. Lifeforce Records -niminen levy-yhtiö tarjosi heille ensimmäisenä sopimusta, kuultuaan kyseiset demobiisit. Caliban julkaisi ensimmäisen virallisen levynsä vuonna 1999, jonka jälkeen yhtye aloitti Euroopan-kiertueensa. 2000-luvulla Caliban on kiertänyt Eurooppaa aktiivisesti ja julkaissut useita albumeja. Yhtyeen seitsemäs studioalbumi "Say Hello To Tragedy" julkaistiin vuonna 2009. Yhtye julkaisi 2. Helmikuuta 2012 heidän kahdeksannen studioalbuminsa, se sijoittui sijalle 21. Saksalaisten virallisessa myyntilistassa. 24. Tammikuuta 2014 Caliban julkaisi yhdeksännen studioalbuminsa Ghost Empire.


title: Prospero

text: Prospero on alun perin päähenkilön nimi William Shakespearen näytelmässä "Myrsky". Lisäksi se on:


title: Ariel (kuu)

text: Ariel on Uranuksen neljänneksi suurin kuu, jonka löysi William Lassell vuonna 1851 samaan aikaan Umbrielin kanssa. Lassellin pyynnöstä John Herschel antoi nimen Arielille ja Uranuksen kolmelle muulle silloin tunnetulle kuulle vuonna 1852. Arielin designaatio on Uranus I.


title: Ariel (kuu)

text: Voyager 2-avaruusluotain on toistaiseksi ainoa Arielia tutkinut luotain. Tammikuussa 1986 se ohitti kuun kuvaten sen eteläistä pallonpuoliskoa, joka tuolloin oli kääntynyt Aurinkoon päin. Arielin koostumus on karkeasti arvioiden 50 % vesijäätä, 30 % silikaattikiveä ja 20 % metaanijäätä. Paikoin pinnalla näyttää olevan varsin tuoretta jäätä, ja kraattereiden vähyys tai puuttuminen monin paikoin kertoo kuun hiljattain tapahtuneesta geologisesta aktiivisuudesta. Pinnalla on havaittavissa lukuisia siirroskanjoneita ja nestemäisen veden purkauksien jäänteitä.


title: Nanjing Automobile

text: Nanjing Automobile on 1947 perustettu Kiinan vanhin autonvalmistaja Jiangshun maakunnassa. Sen omistajiin kuuluvat Yuejin Automobile Group (52,99%), Jiangsu Provincial Guoxin Asset Management Co. ja Jiangsu Communication Industry Co., jolle se siirtyi 2003 Yuejin Automobile Group in Jiangsu, and China Huarong Asset Management Companyn, China Cinda Asset Management Co:n osuuksin pääomien uudelleen järjestelyssä. Omistuksestaan luopuneet yhtiöt ovat hoitamattomien lainojen hallitsemiseen perustettuja valtionyhtiöitä.


title: Nanjing Automobile

text: 2001 Shanghai Automotive Industry Corporation (SAIC) ja Nanjing Automobile suunnittelivat fuusiota, mikä keskeytyi siihen, että Kiinan keskushallinto siirsi Yuejin Automobile Groupin hallinnon Jiangsun maakuntahallinnolle, joka pyrkii järjestämään autotuotantoa alueperiaatteelle.


title: Nanjing Automobile

text: Muita Jianshussa olevia autonvalmistajia ovat linja-autoja yhteistyössä Mercedes-Benzin kanssa yhteisyritys valmistava Yangzhou Yaxing ja Changzhou Bus Co, jolla on niin ikään linja-autojen valmistusyhteistyötä Ivecon kanssa sekä Chunlan Automobile Co. Kaiken kaikkiaan Kiinassa on noin 120 ajoneuvonvalmistajaa, joiden järjestäytymistä konserneiksi ja yhteisyrityksiksi Kiinan keskushallinto toivoo.


title: Nanjing Automobile

text: 2003 Nanjing Automobilen tuotantokapasiteetti oli 180 000 Nanjing Iveco, Yuejin Light Truck Co ja Nanjing Fiat -yhteisyrityksiin perustuvaa kuorma- ja henkilöautoa.


title: Nanjing Automobile

text: 2005 Nanjing Automobile osti 22. heinäkuuta voitettuaan tarjouskilpailun shanghailaisen SAICin kanssa brittiläisen Roverin sekä ilmoitti valmistavansa yhdessä General Motorsin kopioinnista epäilemän Cheryn kanssa 200 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvoisella tehtaalla vuoteen 2010 mennessä 40 000 kevyttä kuorma-autoa omalla tavaramerkillään Venäjällä.


title: Nanjing Automobile

text: Chery Automobile aikoo tuottaa Venäjällä myös Fengyun-merkkisiä SEAT Toledoa muistuttavia sedaneita ja Tiggo-autoja noin 6500 kappaletta vuosittain ensi vuodesta alkaen.


title: Nanjing Automobile

text: Nanjing Automobilella on Kiinassa 16 000 työntekijää ja sen tarkoituksena on valmistaa 300 000 autoa vuosittain. 22. heinäkuuta 2005 Nanjing Automobile osti brittiläisen MG Roverin.


title: Borgåbladet

text: Borgåbladet oli Porvoossa vuosina 1860–2014 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Se yhdistettiin vuoden 2015 alussa loviisalaisen "Östra Nylandin" kanssa uudeksi "Östnyland"-lehdeksi.


title: Borgåbladet

text: Lyseonlehtori Gabriel Lagusin aloitteesta perustettu "Borgåbladet" oli aluksi vapaamielinen ja sittemmin ruotsinmielinen paikallinen sanomalehti. Vuonna 1892 sen kilpailijaksi perustettiin "Borgå Nya Tidning". Vuodesta 1895 lähtien "Borgåbladet" kävi kielitaistelua "Uusimaa"-lehden kanssa. Sortovuosina 1900-luvun alussa se oli perustuslaillisuutensa takia kahdesti lakkautettuna.


title: Borgåbladet

text: Autonomian loppuvuosina "Borgåbladet" kannatti ruotsalaista kansanpuoluetta. Itsenäisyyden alussa se tuki puolueensa konservatiiveja ja myötäili Lapuan liikettä. "Östra Nylandin" ja "Hufvudstadsbladetin" lisäksi lehti kilpaili vuosina 1922–1947 helsinkiläisen "Nylandin" kanssa. Kilpailun tuloksena "Borgåbladetista" kehittyi Porvoon ja sen lähialueiden nykyaikainen uutislehti, joka 1970-luvulla teki kirjapainoyhteistyötä myös "Uusimaan" kanssa.


title: Borgåbladet

text: "Borgåbladet" ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1874 lähtien kahdesti, vuodesta 1908 kolmesti, vuodesta 1969 neljästi ja vuodesta 1976 viisi kertaa viikossa. Sen levikki nousi 1880-luvun kahdesta–kolmesta sadasta yli tuhanteen kappaleeseen 1890-luvun lopulla, yli viiteen tuhanteen 1930-luvun lopussa ja yli kymmeneen tuhanteen 1970-luvun alussa. Vuonna 2009 levikki oli noin 7 920 ja vuonna 2014 6 500 kappaletta. Lehden levikkialueena oli Uudenmaan maakunnan itäosa, varsinkin Porvoo ja Sipoo.


title: Borgåbladet

text: Lehden päätoimittajina työskentelivät Gabriel Lagus (1861–1863), A. Lindfors (1862–1863), Anders J. Silfvander (1864–1866), Rudolf Lindblad (1867–1868), Kondrad Fr. Ottelin (1868–1871), V. L. Cajander (1872–1886, vastaava toimittaja 1874–1875 ja 1880–1886), Robert Rostedt (1887–1891), Edvard Rindell (vast. toim. 1891–1892), Ossian Wichman (vast. toim. 1892–1893), Einar Ottelin (vast. toim. 1893–1894), Uno Stadius (1894–1897, vast. toim. 1894), Adolf Backman (vast. toim. 1895–1901), Erik Söderström (1901–1910), Karl Alexander Björksten (1909 ja 1919–1920), Karl Julian Karlsson (1910–1911), Torsten Mikander (vast. toim. 1911–1912), Oskar Holmström (1912), Oscar Lundell (1912–1914), Gustaf Adolf Lundell (1914–1919), Valter Lindroos (1919), Helmer J. Wahlroos (1920–1966), Karl Erik Pakarinen (Bagerstam, 1966–1968), Leo Ruth (1968–1970 ja 1974), Harry Granberg (1970–1974), P. H. Nyman (1974–1982), Rolf Gabrielsson (1982–1985) ja Johanna Freiborg (1985–). Viimeinen päätoimittaja oli Micaela Röman.


title: Borgåbladet

text: Konstsamfundet-säätiö osti "Borgåbladetin" kustannusoikeudet paikallisen teollisuusmiehen August Eklofin suvulta vuonna 1989. Sen jälkeen julkaisijana toimi säätiön omistama Östra Nylands Tidningar Ab. "Borgåbladet" yhdistyi "Östra Nylandin" kanssa uudeksi "Östnyland"-lehdeksi tammikuussa 2015. Lopettamishetkellään se oli Suomen kolmanneksi vanhin edelleen ilmestyvä lehti.


title: Nanjing Fiat

text: Nanjing Fiat on Fiatin Kiinaan Jiangsun maakuntahallinnon Nanjing Automobilen kanssa perustama yhteisyritys, joka valmistaa Fiat Siena- ja Palio-mallisia pieniä henkilöautoja. Yritys myi vuonna 2003 36 000 autoa, ja vuoden 2004 myynti oli vain 26 000 autoa.


title: Lapinraunio

text: Lapinrauniot ovat lähinnä Suomen sisämaassa esiintyviä esihistoriallisia kivirakennelmia, jotka yleensä sijaitsevat järvenrannan tuntumassa ja joista ainakin osa on röykkiöhautoja. Lapinraunio on usein kasattu kallionlaelle lähelle järven rantaa ja näkyvälle paikalle. Niiden keskikoko on halkaisijaltaan 8 metriä. Tällaisia raunioita tunnetaan Suomessa useita tuhansia. Lapinrauniot on tavallisesti ajoitettu varhaismetallikautisiksi eli noin 1900 eaa. – 400 jaa..


title: Lapinraunio

text: Eri puolilla Suomea näistä kivirakennelmista on myös käytetty nimityksiä "munkkilaisten muurit", "munkkien muurit", "nunnatarha", "jättiläisraunio", "metelinraunio" tai "metelinkiuas". Myös "hiidenkiukaan" nimitystä on tavattu sisämaassa, vaikka nimi yhdistetään yleisemmin merenrannikon kiviröykkiöihin.


title: Lapinraunio

text: Kansantarusto on väittänyt joitakin kivikasoja jonkun seudulla aiemmin asuneen tarukansan tekemiksi. Lapinraunion nimeen sisältyy odote, että kivikasat olisivat lappalaisten eli nykyään saamelaisten tekemiä. Toisinaan niitä väitettiin hiisien tekemiksi, jonka vuoksi niitä on kutsuttu hiidenkiukaiksi.


title: Lapinraunio

text: Unto Salo esittää munkkien esiintymisen nimistössä viittaavan varhaisten kivikirkkojen rakentajiin, jotka olivat munkkeja. Näihin kytkettiin siten myös kiviraunioiden rakentaminen.


title: Lapinraunio

text:
Kansanomaisen nimityksen perusteella tutkijat ovat omaksuneet nimityksen "lapinraunio" jo 1700-luvulta saakka. Tällä tarkoitetaan tutkimusperinteessä sellaisia röykkiötä, jotka
Lapinraunio erotetaan käsitteenä


title: Lapinraunio

text: Joskus lapinrauniona tutkittu kivikasa on osoittautunut joksikin muuksi rakennelmaksi. Tällaisia ovat olleet muun muassa viljelysraunio, vatturaunio, uuninpohja, käyttökiviröykkiö, kivenhakkaajan jätekasa, uhriröykkiö, rajamerkki, merimerkki, rakennustöissä syntynyt kivikasa, saunan tai riihen kiuas, sotavarustus ja rantakivikko.


title: Lapinraunio

text: Vaikka lapinraunioita on tutkittu ja pohdittu 1700-luvulta asti, ei sitä ole muinaisjäännöstyyppinä kunnolla pystytty määrittämään. Tutkijoilla ei ole vieläkään yksimielisyyttä siitä, mitä lapinrauniot oikeastaan ovat. Raunioiden niukkalöytöisyys on vaikeuttanut niiden ajoitusta ja sitomista tunnettuihin arkeologisiin kulttuuripiireihin.


title: Lapinraunio

text: Lapinraunioden peittämä maanala voi olla muodoltaan pyöreä, soikea tai väljästi tulkittuna suorakulmainen. Raunion halkaisija vaihtelee kolmesta kymmeneen metriin ja samalla alueella voi olla useitakin röykkiöitä. Joskus ne on rakennettu aivan toisiinsa kiinni. Raunion korkeus vaihtelee 30 senttimetristä metriin ja kivien koko vaihtelee 20–50 senttimetrin välillä. Joissakin raunioissa on löytynyt niin sanottu silmäkivi, jonka ympärille se on kasattu. Joskus raunion pohjakivet muodostavat kivikehiä ja harvoin on löydetty paasiarkkuja tai niin sanottua kylmämuurattuja rakennelmia.


title: Lapinraunio

text: Lapinraunioiden arkeologiset kaivaukset epäonnistuvat joskus siten, ettei rauniosta löydetä mitään esineitä, luita tai rakenteita. Niitä raunioita, joista on löydetty ajoitettavaa materiaalia, on vain 14 kappaletta (tilanne 2011). Ajoitukset vaihtelevat 2100 eaa. – 800 jaa.. Näistä ihmisen luuta sisälsivät viisi hautausta ja luut ajoitettiin 1440–320 eaa. Joissakin raunioita ei tavattu ihmisen luita, vaan sen sijaan kolmessa rauniossa oli nisäkkään luita. Esinelöydöt vaihtelivat piinuolen kärjistä pronssi- ja rautaesineisiin, lasihelmistä Luukonsaaren keramiikkaan. Tämä kuva toistuu muissakin raunioissa kuin näissä ajoitetuissa lapinraunioissa.


title: Lapinraunio

text: Raunioista on siis löydetty viitteitä hautaamisesta. Toisissa raunioista on tavattu vain eläinten luita, mikä viittaa uhraamiseen. Pohjaan on voitu hakata kallioon kuppimaisia syvennyksiä ja yhdessä rauniossa oli luontainen maljamainen kivi, joka tulkittiin sinne tarkoituksella laitetuksi.


title: Lapinraunio

text: On myös epäilty, etteivät useat rauniot olleet vain kertakäyttöisiä. Vanhan raunion kylkeen on voitu tehdä laajennus, jonne luut on piilotettu. Osassa raunioita on mukana varsin tuoreita esineitä eli rautakauden aineistoa. Jos traditio on ollut vanhaa, uudet esineet on voitu lisätä eli uhrata myöhemmin. Tämä merkitsee uusiokäyttöä yli tuhat vuotta rakentamisen jälkeen. Teorialla on eräs rinnakkaisilmiö samalta alueelta. Kalliomaalaukset ovat hyvinkin vanhoja, jopa mesoliittisia, mutta ainakin neoliittisia synnyltään. Silti niiden edestä ja alta vedestä on löydetty kaivauksissa paljon nuorempaa esineistöä. Kuvien eteen on kokoonnuttu tuhansien vuosien jälkeenkin, vaikka tekijät olivat eri väkeä ja itse kuvien tekemisen aikaisia riittejä tuskin tunnettiin.


title: Lapinraunio

text: Viimeaikaiset tutkimukset antavat jo ajoituksien perusteella varovaisen viitteen, että traditio levisi Suomen yli luoteesta kaakkoon päin. Lähtöalue olisi sijainnut lähellä Pohjanmaan rannikoiden röykkiöalueita kauan ennen Lounais-Suomen pronssikauden hiidenkiuastraditiota. Lapinrauniot näyttävän leviävän Keski-Suomen kautta Järvi-Suomeen, josta on saatu tradition nuorimmat ajoitukset. Uhriröykkiötraditio saattaa kuitenkin sekoittaa ajoitustuloksia, joita tarvittaneen paljon lisää.


title: Lapinraunio

text: Tutkimushistoriallisesti merkittäviä lapinrauniokohteita ovat esimerkiksi Viitasaaren Rantala ja Pyykkisaari (ajoitettu 1746–2040 BP eli noin 1505 eaa.), Kuopion Kuusikkolahdenniemi, Siilinjärven Saunalahti, Tampereen Reuharinniemi, Nokian Uhratunsaari ja Kirkkosaari, Iitin Hiidensalmi (ajoitettu 3191–3129 BP ), Ristiinan Haukkavuori (ajoitettu 3082–3144 BP eli noin 1390 eaa.), Jyväskylän Pyhäsaari, Virtain Alahavanka, Äänekosken Pyhänsalo, Savonlinnan Häyrynjärvi (ajoitettu 2281–2341 BP eli noin 370 eaa.) sekä Vilppulan Nuijanniemi.


title: Lapinraunio

text: Lapinraunioiden tekemisen loppuminen on vielä avoin kysymys. Saattaa olla, että nuorimmat ajoitukset merkitsevät myös viimeisten lapinraunioiden tekoajan. Tällöin se ajoittuu rautakaudelle. Kuitenkin röykkiöiden uudelleenkäyttö saattaa antaa liian nuoren kuvan, sillä niiden tekemisen loppumisen jälkeen saattoi muunlainen käyttö lisätä niihin esineitä. Tiedetään myös, että sekä Suomessa että Ruotsissa oli vielä 1800-luvulla vallalla uhriröykkiöperinne, jossa kivikasoihin heiteltiin ruokaa ja esineitä uhrin merkityksessä.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Warcraft III: The Frozen Throne on Blizzard Entertainmentin kehittämä ja julkaisema lisälevy "ille". Se on osa Warcraft-pelisarjaa.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Tarina alkaa sillä, kun vanginvartija Maiev Shadowsong jahtaa Illidan Stormragea, joka petti veljensä ja koko kansansa muuntautumalla demoniksi käytäen Gul'danin kallon voimia tappaakseen Archimonden kenraalin ja dreadlordien johtajan, Tichondriuksen. Kun hänen veljensä näki mitä Illidan oli tehnyt itselleen, tämä karkotti Illidanin ikuisiksi ajoiksi yöhaltioiden mailta. Ei kuitenkaan kulunut kauan, kun Illidan palasi kosto silmissään.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Illidan pakeni laivalla rikoutuneille saarille ja avasi Sargeraksen haudan apunaan käärmemäiset nagat, meren kansa. Maiev jahtasi Illidania ympäri Azerothia, kunnes lopulta Dalaranin raunioissa käydyssä taistelussa Sargeraksen haudasta löytynyt artefakti nimeltä Sargeraksen silmä tuhoutui. Illidan jäi vangiksi ja samalla paljastui että Maiev oli saanut Malfurion Stormragen Dalaranin taisteluun valheella, väittäen Tyranden kuolleen Illidanin takia.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Malfurion päästi veljensä vapaaksi huomatessaan Maievin petoksen vaimonsa kuoleman suhteen ja lähti tämän kanssa pelastamaan vaimoaan. Tyrande pelastui ja he päästivät Illidanin vapaaksi, joka pakeni Outlandiin, joka on jäännös Draenorista, örkkien alkuperäisestä kotimaasta. Illidan yritti paeta Kil'jaedenia, joka etsi häntä, koska tämä epäonnistui yrityksessään tuhota Lich-kuninkaan Jäätynyt valtaistuin Northrendissa. Illidan sai liitolaisekseen nuoren verihaltiaprinssi Kael'Thas Sunstriderin lupaamalla magiaa verihaltioiden olemassaolon säilyttämiseksi. Illidain valtasi verihaltioiden ja nagojen kanssa Mustan temppelin ("Black Temple") ja kruunautti itsensä Outlandin ja siellä olevien örkkien ja demonien johtajaksi. Kil'jaeden ei kuitenkaan ollut hukannut Illidanin jälkiä, vaan ilmestyi tälle pian taistelujen jälkeen.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Illidan lupasi demonille menevänsä itse Northrendiin surmaamaan epäkuolleiden johtajan, Ner'zhulin, itse, eikä epäonnistuisi tällä kertaa. Samaan aikaan entinen ihmisprinssi ja ensimmäinen Lich-kuninkaan kuolonritareista, Arthas, teurasti viimeisiä Lordaeronin ihmisiä, mutta sitten Lich-kuningas kertoi telepaattisesti hänelle olevansa vaarassa. Arthas lähti kohti Northrendiä samalla, kun hänen voimansa vähenivät Ner'zhulin mukana. Arthaksen jälkeisessä Lordaeronissa syntyi sisällissota epäkuolleiden joukoissa, kun Sylvanas Windrunner johtamat Hylätyt ja demonilordien johtamat epäkuolleet taistelivat vallasta.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Lopulta yksi dreadlord, Varimathras, petti muut toverinsa jäädäkseen henkiin ja auttoi Sylvanaksen valtaan. Hylätyt asettuivat Tirisfalin raunioihin, kun muu Lordaeron pysyi ruton vallassa. Northrendissä Arthas yhdisti voimansa Anub'arakin, Azjol-Nerubin epäkuolleen kuninkaan, kanssa ja taistelivat reitinsä läpi Azjol-Nerubin jossa viimeiset Nerubianit koittivat voittaa Lich-kuninkaan lähettämät hämähäkkiensodassa kuolleet, nyt hänen palveluksessaan olevat nerubialaiset ja kryptapaholaiset (). Northrendissa käydyssä kohtalokkaassa taistelussa Icecrown Citadelissa valtavat joukot kohtasivat toisensa. Illidan, verihaltiat ja nagat iskeytyivät kohti valtaistuinta puolustavia epäkuolleita, jotka olivat hätää kärsimässä. Taistelun tiimellyksessä Arthas tuli muiden epäkuolleiden apuun ja voitti lopulta ratkaisevassa kaksintaistelussa Illidanin, murskaten muiden vihollisten vastarinnan.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Arthas astui askelmat ylös Icecrownin ympärillä olevaa jäävuorta, kunnes saapui huipulle. Hänen edessään avautui Ner'zhulin jäinen vankila, jossa tämän sielu oli vangittuna legendaarisen kypäränsä ja rintapanssarinsa kera. Ner'zhul puhui Arthasille antaen hänelle viimeisen käskyn näin: "Palauta miekka. Sulje ympyrä. Vapauta minut tästä vankilasta!". Arthas iski jään murskaksi miekallaan Frostmournella ja asetti Lich-kuninkaan kypärän ja rintapanssarin yllensä. Tällöin Arthasin ja Ner'zhulin henget yhdistyivät, muodostaen heistä uuden Lich-kuninkaan, kuten Ner'zhul oli suunnitellutkin jo vuosikymmeniä. Uusi Lich-kuningas alkoi Jäätyneeltä Valtaistuimelta valmistella uutta hyökkäystä koko Azerothiin. Ja edelleenkin hänen päässään, ja ehkä muuallakin kaikuvat sanat: "Nyt, me olemme yhtä!".


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: "The Frozen Throne" -lisäosassa örkkien sivukampanja on erossa muusta pelistä. Tarina on samantyylinen tietokokoneroolipelin tunto, kuin Blizzardin toisessa menestyspelissä, "Diablossa". Tarinan päähahmona on Rexxar-niminen petomestari, joka auttaa Laumaa suojelemaan sen uutta kotia, Durotaria, erilaisilta vihollisilta. Örkkien sivutarina luotiin siksi, että pelin tekijät eivät löytäneet örkeille sopivaa tarinaa, joka sopisi "The Frozen Thronen" päätarinaan.


title: Warcraft III: The Frozen Throne

text: Kalimdorin villissä luonnossa, Rexxar (ja hänen uskollinen karhunsa Misha) tapaa örkkien viestinviejän, jonka kimppuun hyökätään. Viestinviejä haavoittuu kuolettavasti, mutta antaa viestinsä Rexxarille juuri ennen kuolemaansa. Rexxar antaa viestin Thrallille, Lauman sotapäällikölle. Rexxar viipyy Orgrimmarin kaupungissa jonkin aikaa, tehden erilaisia palveluksia Laumalle ansaitakseen itselleen majapaikan. Lopulta hän saa selville, että ihmisiä on saapunut Durotarin alueelle sota mielessään. Ihmisjohtaja Jaina Proudmooren isä, suuramiraali Daelin Proudmoore, on ottanut tyttärensä hallinnassa olevat Theramoren saaret omaan hallintaansa ja sen sotajoukot omikseen, jotta voisi vihdoinkin tuhota örkit. Rexxar alkaa kerätä erilaisia liittolaisia Laumalle, joista osa on tuttuja jo Toisen sodan ajalta, ja toiset täysin uusia. Rexxar suuntaa Theramoren pääsaarelle päättämään Laumaa uhkaavan uhan. Amiraali tapetaan, ja örkit lähtevät saarelta rauhassa, jättäen saaret jälleen Jainan haltuun. Mutta rauha Lauman ja Liittouman välillä näyttäisi olevan ikuisesti rikki taistelun myötä... ainakin Deathwingin paluuseen asti.


title: Kinahmi

text: Kinahmi eli Kurimuksen kurkku, Rutjan koski, Meren napa tai Kurkkio on kalevalaisessa runoudessa monilla nimillä esiintyvä jättiläismäinen meren pyörre, kurimus eli merennielu. Vastaavantapaisia merennieluja tunnetaan myös skandinaavien, saamelaisten ja monien muidenkin kansojen taruista eri puolilta maapalloa.


title: Kinahmi

text: Nimitys Rutjan koski liittyy Pohjoisen jäämeren rannalla sijaitsevaan Ruijan alueeseen. Pyörteen kerrottiin sijaitsevan äärimmäisessä pohjoisessa. Pyörteen saattoi aiheuttaa Pohjantähteen tukeutuvan maailmanpylvään pyöriminen taivaankannen tai maankiekon pyöriessä. Pyörrettä kuvataan palavaksi, ja puiden kerrotaan putoavan sinne latva tai tyvi edellä.


title: Kinahmi

text: Oletetaan, että pyörre olisi reitti Tuonelaan, samaan tapaan kuin toisten kertomusten rauhallisesti virtaava Tuonen musta joki. Joissain uskomuksissa naisten neulat ja miesten tapparat virtaavat koskessa. Ilmeisesti pahantekijät joutuivat kahlaamaan koskessa ottaen vastaan joessa virtaavien teräaseiden iskut. Väinämöisen on kerrottu purjehtineen Tuonelaan tämän pyörteen kautta.


title: Kinahmi

text: Suomalaisten Kinahmille sukua on varmaankin skandinaavisten kertomusten ginnungagap, joka on myös jonkinlainen palava nielu. Myös ginnungagap sijaitsi äärimmäisessä pohjoisessa. Ginnungagap oli alkutila, kaaos, jossa tuli ja jää yhtyivät muodostaen elämää.


title: Kinahmi

text: Myöhempi, ei kuitenkaan moderni, suomalainen merimiesperinne tunsi käsityksen, että Kurimuksen kurkku on pyörre, joka menee läpi maapallon. Toiselta puolelta "kurkku" imee, toiselta sylkee imemänsä. (Tähän uskomukseen on vaikuttanut mytologian kannalta melko uusi tieto maapallon muodosta. Muinoin maa käsitettiin lähinnä litteäksi.) Lapin suomalaisten mukaan meren Kurkkio oli peninkulmien laajuinen ja imi siihen joutuneet laivat. Kerrotaan, että jos laiva joutui pyörteeseen, sen miehistö selvisi vain, jos sillä oli varastossa useaksi vuodeksi ruokaa. Kesti nimittäin monta vuotta, kunnes pyörre sylki kerran imemänsä laivan taas ulos. Saamelaiset ja Lapin suomalaiset ovat arvelleet kurimuksen sijaitsevan Jäämerellä tai Norjan rannikon tuntumassa. Myös skandinaavit tunsivat tämänkaltaisen uskomuksen merennielusta, joka on siis eri asia kuin ginnungagap. Se sijaitsi Norjan rannikon lähellä sijaitsevien Lofoottien saariryhmän edustalla. Uskottiin, että jos merellä kulkeva alus vaihtaa kesken matkaa suuntaansa ilman havaittavaa syytä, virtaus on alkanut kuljettaa sitä merennielua kohti. Tällöin suunta piti kiireesti vaihtaa takaisin, tai voisi olla liian myöhäistä. Merennielun syyksi voitiin panna myös navigointivirheet. Joskus uskottiin, että laiva on kulkenut koko ajan oikeaan suuntaan, mutta silti oltiin väärässä paikassa. Silloin näkymätön virtaus on vienyt alusta kääntämättä kuitenkaan sitä.


title: Kinahmi

text: Merennielun avulla selitettiin myös vuorovesiä. Tunnettu, vuorovedet aiheuttava merennielu oli väitetysti Messinan lähellä Pohjois-Italiassa. Meripyörteitä kerrotaan olleen myös Pohjois-Espanjan ja Britteinsaarten välillä.


title: Maasait

text: Maasait eli masait ovat itäafrikkalainen paimentolaiskansa, joka elää pääosin Kenian ja Tansanian alueella. Huolimatta nykyaikaisen yhteiskuntajärjestelmän kehittymisestä myös Afrikkaan maasait ovat pääosin säilyttäneet oman luonnonläheisen elintapansa ja kulttuurinsa. Maasait ovat yksi Afrikan tunnetuimmista etnisistä heimoista.


title: Maasait

text: Maasai on ennen kaikkea kielellinen termi: ryhmän jäsenet voidaan määritellä heidän puhumansa kielen perusteella. Maasain käsite on muuttunut viime vuosisatojen aikana ja muuttuu edelleen; nykyisin monet ihmiset, joilla on maasai-identiteetti ja jotka puhuvat maasai-kieltä, eivät vietä paimentolaiselämää vaan metsästävät ja viljelevät maata.


title: Maasait

text: Maasait puhuvat maasain eli maan kieltä, joka kuuluu nilosaharalaisten kielten itäniloottiseen ryhmään. Se on hyvin läheistä sukua Kenian keskiosissa elävien samburujen puhumalle samburun kielelle sekä Baringojärven eteläpuolella elävän camus-heimon camusin kielelle.


title: Maasait

text: Maasaita asuu Kenian eteläosissa ja Tansanian pohjoisosissa Ison hautavajoaman läheisyydessä kuivilla alueilla.


title: Maasait

text: Ethnologue-kirjassa vuodelta 2013 maasaikielen puhujien lukumääräksi arvioidaan 1,297 miljoonaa, joista Keniassa asui vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 842 000. Maasai-liiton arvio maasaiden kokonaismäärästä on noin miljoona. Tarkkojen lukujen määrittely on kuitenkin hankalaa, monet maasait kokevat väestönlaskennan hallituksen sekaantumiseksi heidän asioihinsa, eivätkä välttämättä anna oikeita lukuja. Tansanian väestönlaskennassa ihmisiä ei luokitella etnisiin ryhmiin.


title: Maasait

text: Vaikka muut Afrikan heimot ovat aikojen saatossa järjestäytyneet enemmän tai vähemmän järjestyneiksi yhteiskunniksi ja kuningaskunniksi, maasait ovat aina säilyttäneet paimentolaisen elämäntyylinsä. Maasaiden läheisyydessä elää useita alkuperäisheimoja, niin sanottuja doroboja. He käyvät vaihtokauppaa maasaiden kanssa ja elävät eräänlaisessa symbioosissa heidän kanssaan. Maasait ovat kuitenkin hyvin omavaraisia. Yhteisön ulkopuolelta hankitaan lähinnä korujen valmistusmateriaali ja teräsosat aseisiin.


title: Maasait

text: Maasaiden arvellaan lähteneen jostakin Niilin laakson alueelta, josta he ovat vaeltaneet etelään nykyisille asuinsijoilleen parempien laidunmaiden toivossa. Heidän oli kuitenkin sodittava nämä maat itselleen, sillä ne olivat jo asuttuja. Maasaiden nykyiset alueet olivat jo silloin karjankasvattajien käytössä. 1830-luvulla maasait kävivät lyhyen sisällissodan, mutta pahimmat tappiot he kokivat kuitenkin 1800-luvun loppupuolella, kun Ison-Britannian kolonialismin myötä heiltä vietiin suuria osia maista. Vuonna 1870 Kenian kaikki klaanit yhdistyivät heimopäällikkö Laibonin, eli Orkoiyoin, alaisuuteen. 1880–1890-luvuilla maasaiden karjaa hävittivät taudit, jotka tuhosivat lähes 80 prosenttia karjasta. Ihmisiä taas kuoli koleraan ja nälänhätään, ja kaiken kaikkiaan maasaiden lukumäärä väheni noin 500 000:sta noin 40 000:een. Maasait eivät ole vieläkään täysin toipuneet onnettomuuksien aiheuttamasta itsetunnon romahduksesta.


title: Maasait

text: Afrikkaan saapuneet eurooppalaiset pitivät maasaiden maankäyttöä erittäin tuhlailevana ja tehottomana. 1900-luvun alussa maasait joutuivat pienen vastarinnan jälkeen luovuttamaan lähes kaksi kolmasosaa laidunmaastaan briteille. Myöhemmin brittien siirtomaavallasta itsenäistyneet Afrikan valtiot, kuten Tansania ja Kenia, ovat vieneet maasaiden maista vielä enemmän ja jättäneet heille vain kuivimmat, viljelykseen kelpaamattomat maat. Maiden palautusta ovat luvanneet niin britit kuin itsenäistyneiden valtioiden hallituksetkin, mutta harva lupauksista on toteutunut. Tansanian Loliondossa hallitus kuitenkin palautti vuonna 2009 kuuden maasaikylän maat jotka oli määrätty haltuunotettaviksi luonnonsuojelualuetta varten.


title: Maasait

text: Nykyisten länsimaalaismielisten hallitusten pyrkimyksiä rajoittaa maasaiden liikkumista ja maankäyttöä perustellaan usein eurooppalaisten vanhalla väitteellä maankäytön tehottomuudesta. Todellisuudessa juuri maasaiden tapa sopii parhaiten Afrikan olosuhteisiin, sillä kuiva maa ei kestä jatkuvaa laiduntamista, vaan aavikoituu, jos karjaa ei siirretä aika ajoin uuteen paikkaan.


title: Maasait

text: Vaikka maasait yleisesti tunnetaankin hurjina sotureina, heidän kulttuurinsa perustuu ennen kaikkea nautakarjaan. Maasaiden mahdollisuuksia harjoittaa perinteistä elinkeinoaan karjankasvatusta on kaventanut Masai Maran ja Serengetin luonnonpuistojen laajentaminen perinteisille laidunalueille.


title: Maasait

text: Maasait uskovat yhteen jumalaan, joka on sekä hyvä että paha, sekä mies että nainen. He uskovat, että jumala Ngai (vaihtoehtoisia kirjoitusmuotoja ovat myös Engai ja Enkai) on antanut kaiken karjan maasaille, ja muut nautoja kasvattavat ihmiset ovat varastaneet eläimensä maasailta. Uskomus on vuosisatojen aikana johtanut verisiin, ihmishenkiä vaatineisiin yhteenottoihin alueen muiden heimojen kanssa, kun maasait ovat suojelleet ”omaisuuttaan”.


title: Maasait

text: Ngai näkyy kaikkialla luonnossa. Maasaiden symboliikassa väreillä on suuri merkitys. Tärkeimmät värit ovat musta ja punainen. Musta edustaa hyvyyttä, viisautta, hedelmällisyyttä ja turvallisuutta. Punainen taas kuolemaa, sotaa ja kuivuutta. Ngai on joko punainen tai musta sen mukaan, onko hän tyytyväinen vai tyytymätön alamaisiinsa.


title: Maasait

text: Maallisena uskonnon johtajana toimii laibon. Tarinan mukaan hän polveutuu suoraan Ngaista. Laibon huolehtii uskonnosta, rituaaleista, tulevaisuuden ennustamisesta ja terveydenhuollosta. Hänellä ei ole varsinaista poliittista valtaa, mutta jos hän on pätevä, myös heimon vanhimmat kunnioittavat häntä.


title: Maasait

text: Niin kristityt kuin muslimitkin ovat yrittäneet käännyttää maasaita, mutta ilman suurta menestystä. Parhaiten on onnistunut kristinusko: nykyisin maasaista noin neljännes on kristittyjä, loput perinteisen uskonnon kannattajia.


title: Maasait

text: Maasaiden kansanperinteeseen kuuluu useita hengellisiä rituaaleja ja seremonioita. Perinteinen rituaali on muun muassa elävän lehmän kaulavaltimosta nuolella tehdyn reiän kautta valutetun, lehmän maitoon sekoitetun, veren juominen. Juoman uskotaan antavan erikoisvoimia. Lehmää hoidetaan hellästi kunnes haava sen kaulavaltimossa paranee.


title: Maasait

text: Ehkä tunnetuin seremonia on ”hyppytanssi”, jossa nuoret morani-soturit loikkivat ilmaan osoittaakseen voimaansa ja notkeuttaan. Urhoollisuuttaan osoittaakseen moranin täytyi ennen vanhaan tappaa leijona. Nykyisin leijonia surmataan vain silloin kun niiden voidaan osoittaa olevan haitaksi karjanhoidolle. Entisinä aikoina nuorten poikien piti myös rakentaa uusi kylä ja elää siellä tietty aika tullakseen mieheksi. Nykyisin erilliseen sotilasleiriin eristäytyminen on enemmän symbolinen kuin käytännön eristäytyminen.


title: Maasait

text: Maasaiperinteeseen kuuluu myös ympärileikkaus, joka tehdään molemmille sukupuolille. Vanhat miehet leikkaavat nuoren pojan, joka ei saa seremonian aikana itkeä eikä päästää ääntä, kun taas vanhemmat naiset toteuttavat nuorten tyttöjen ympärileikkauksen, minkä aikana itkeminen on sallittua. Kenian viranomaiset eivät ole onnistuneet kitkemään perinnettä, sillä sitä puolustavat erityisesti maasainaiset. Tyttöjen ympärileikkaus on kiellettyä sekä Tansaniassa että Keniassa. Nuorten tyttöjen ympärileikkausperinnettä ylläpitää myös vanha maasaimiesten ajatus siitä, että tyttö, jota ei ole ympärileikattu, ei ole naimisiinmenokelpoinen. Monet ihmisoikeusjärjestöt ovat vaatineet tyttöjen ympärileikkauksien lopettamista, mutta eivät ole vaatineet poikien ympärileikkauksilta samaa.


title: Maasait

text: Rituaalit vaihtelevat alueelta toiselle jonkun verran. Luettelossa annetut ikävuodet ovat suuntaa antavia ja koettavat kertoa kuinka kauan kukin vaihe kestää tai minkä ikäisenä seremoniaan osallistutaan.


title: Maasait

text: Miehet


title: Maasait

text: Naiset


title: Maasait

text: Maasait liikkuvat hyvin paljon ja syövät terveellisesti. Sairauksien hoitoon on kahdenlaisia lääkkeitä, fyysisiä ja henkisiä. Laibon ei vain paranna potilaan fyysistä vaivaa, vaan myös kehittää potilaitaan henkisesti. Kaikki lääkkeet löytyvät luonnosta ja laibonilla on laaja perimätieto siitä, mikä kasvi auttaa mihinkin vaivaan. Lisäksi sotilaat käyttävät mietoa huumetta nimeltä "olkiloriti", joka kiihottaa heitä. Tätä käytetään lähinnä tärkeissä seremonioissa ja rohkeutta vaativissa tehtävissä.


title: Maasait

text: Viime vuosina maasaiden lääkintätaito on levinnyt myös muualle Afrikkaan. Esimerkiksi Sambiassa lähes kaikki luontaislääkärit ja lääkitsijät ovat maasaita. Näillä lääkitsijöillä ei kuitenkaan usein ole virallista todistusta taidoistaan, mihin suurin syy on todistuksen korkea hinta, ja siksi asiakkaiden on vaikea erottaa huijareita oikeista.


title: Maasait

text: Maasait pukeutuvat aina punaiseen vaatteeseen, jonka alla pidetään yksinkertaista sinistä vaatekappaletta. Tansaniassa maasait usein käyttävät yksinkertaisia sandaaleita, jotka on joskus pohjattu auton tai moottoripyörän pyörän kumilla. Sekä miehet että naiset käyttävät puisia rannerenkaita.


title: Maasait

text: Maasaiyhteisössä miehen arvo- ja vaikutusvalta perustuu hänen lastensa, vaimojensa ja omistamiensa eläinten määrään. Miestä pidetään köyhänä, jos hänellä on alle viisikymmentä nautaa.


title: Maasait

text: Toisin kuin yleensä afrikkalaisten heimojen keskuudessa maasaikulttuurissa naisilla on vahva asema. Miesten tehtävä on kylän puolustaminen ja karjan paimentaminen. Naiset rakentavat majat, hoitavat lapset, lypsävät lehmät, keräävät polttopuut, noutavat veden ja tekevät ruoan. Naiset eivät ole mukana ikäluokkajärjestelmässä vaan kuuluvat samaan ryhmään kuin miehensä. Maasaiyhteisössä yhteiskunnallinen asema ei määräydy sukupuolen vaan iän mukaan. Näin ollen vanhempi nainen on korkeammassa asemassa kuin nuorempi mies. Sukulaisuus ja periytyminen riippuvat miehestä. Tehtäviensä takia naiset pysyvät tarkasti majansa läheisyydessä. Saavuttaessaan murrosiän naiset menevät naimisiin. Runsaiden myötäjäisten takia (useita lehmiä ja rahaa) avioerot ovat hyvin harvinaisia. Naisilla on valta lehmiin ja niiden tuotoksiin, mutta he eivät saa myydä karjaa. Uskonnollisissa rituaaleissa naisilla on yhtä tärkeä asema kuin miehillä. Maasait asuvat perinteisesti perheen naisen rakentamissa, kuivatusta lehmänlannasta ja oksista rakennetuissa majoissa.


title: Maasait

text: Maasait tunnetaan erilaisista koristehelmistään (helmet eivät ole aitoja), jotka tuodaan maasaiden torikauppaan Intiasta. Niistä tehdään leveitä kaulakoruja. Korujen muoto kertoo, mihin heimoon nainen kuuluu. Naisilla on myös metallikoruja, joita pidetään kaulassa, nilkoissa, korvissa ja ranteissa. Kaikki maasait ajelevat päänsä kaljuiksi. Vain vastasyntyneillä, pienillä lapsilla, nuorilla sotureilla sekä niillä naisilla, jotka eivät saa lapsia, on pitkät hiukset. Sekä miehillä että naisilla pieniä auringossa palaneita iholaikkuja pidetään kauniina.


title: Maasait

text: Häissä mies saapuu morsiamen luo miespuolisen ystävänsä kanssa, ja morsiamen isän siunattua parin pirskottamalla maitoa heidän päälleen mies vie upeasti koristellun vaimonsa uuteen kotiin. Perillä vaimo saa lahjoja niin kauan, että on tyytyväinen. Hän ei saa harrastaa seksiä miehensä kanssa ainakaan kahteen päivään tulostaan. Maasaimiehellä saa olla niin monta vaimoa kuin hän pystyy huolehtimaan.


title: Maasait

text: Maasaikulttuuriin kuuluu vanhempien (lähinnä isän) järjestämä pakkoavioliitto. Morsian näkee tulevan miehensä vasta häissä. Tytöt ovat 11–15-vuotiaita, ja heidät naitetaan 24 vuotta täyttäneiden miesten kanssa. Sulhasella ei ole yläikärajaa. Yksi esimerkki on 12-vuotiaana naitettu maasaityttö Sayiaton Ketuke. Hänen äitinsä ja hän itse vastustivat avioliittoa, mutta isä ei suostunut perumaan päätöstään. Niinpä hän tavan mukaisesti muutti uuteen taloon 30-vuotiaan miehensä kanssa. Jo ensimmäisenä yönä mies makasi hänet humalassa. Ketuke pakeni toisen kohtalotoverin kanssa kylästä. Hänen avioliittonsa kesti vain kaksi päivää ja yhden yön. Turvapaikan hän sai eläkkeelle jääneen rehtorin ylläpitämästä lapsiavioliittojen uhrien koulusta.


title: Maasait

text: Maasaisotureilla on pitkä perinne, ja he ovat tunnettuja myös muualla maailmassa. Soturin ammatti on koko maasaiyhteiskunnan tärkein ja arvostetuin ammatti. He ovat tunnettuja rohkeudestaan ja uskollisuudestaan. Kaikista miehistä tulee tietyksi ajaksi elämästään sotureita. Ennen aikaan heidän tehtävänsä oli puolustaa heimoa ulkoisia vihollisia vastaan ja ”ottaa takaisin” muiden karjat, jotka Ngai oli heille aikojen alussa suonut. Maasaisotureita pelättiin jo orjakaupan aikoihin niin paljon, että orjakauppiaat eivät yrittäneet saada heitä orjiksi. Kauppiaat myös välttelivät maasaiden alueita, sillä soturit perivät heiltä maksuja alueidensa läpi kulkemisesta.


title: Maasait

text: Ennen soturiksi tulemista maasaimies joutui perinteisesti todistamaan rohkeutensa tappamalla leijonan, mikä on nykyisin harvinaista. Sen jälkeen hän joutuu olemaan yksin rakentamassaan majassa useita viikkoja osoittaakseen pystyvänsä selviytymään luonnossa. Tämän jälkeen soturit liikkuvat aina ryhmässä.


title: Maasait

text: Ikäluokkajärjestelmä takaa erittäin hyvän ja tehokkaan sotaväen, ja maasait hallitsivatkin aikoinaan suuria alueita niin Keniasta kuin Tansaniasta. Kun aiemmin tärkein tehtävä oli karjan suojeleminen varkailta, sotilaat asuivat erillisissä manyatta-leireissä. Näissä kussakin saattoi olla satoja sotilaita. Leireissä harjoiteltiin tiiviisti taistelutaitoja ja yhteistoimintaa, ja sotilailla oli mukana omaa karjaa ravinnon saamiseksi. Leirissä ollessaan he värjäsivät päänsä punaiseksi. Nykyään manyatta-leirit ovat harvinaisia, koska entisenlaista puolustustarvetta ei enää ole. Sotilaita tarvitaan enää hyvin harvoin sotimiseen. Sotilaan arvostus onkin vähentynyt huomattavasti, kun tilaisuudet osoittaa rohkeutta ja taitoja ovat huvenneet. Manyatta-leirien vähentyessä olpul-rituaalit ovat yleistyneet. Ne kestävät useita viikkoja, ja tarkoituksena on vahvistaa sotilaiden tarvitsemia ominaisuuksia. Leiri rakennetaan syrjäiseen paikkaan, ja sille osallistuu vain muutama kymmen sotilasta. Elämä on hyvin kurinalaista. Ravintona on poikkeuksellisesti vain lihaa. Jokainen soturi tuo mukanaan oman lehmän, ja leiri loppuu vasta, kun lehmät on syöty. Juomana on vain monista yrteistä tehtyä juomasekoitusta ja vettä sekä lehmän rasvaa. Juoman takia sotilaat joutuvat transsitilaan, jota pidetään hyvänä, sillä se todistaa sotilaan saavuttaneen tarvittavat taidot. Soturit jaetaan vanhempiin ja nuorempiin. Molemmat ryhmät valitsevat keskuudestaan johtajan ja toimivat erillisinä ryhminä. Punaisen lisäksi sotureilla on muita värejä, jotka kertovat heidän asemastaan ja vahvuuksistaan.


title: Maasait

text: Koko maasaiheimo jakautuu ikäluokkiin. Ikäluokkia on kuudesta seitsemään, ja jokainen ikäluokka käsittää noin 15 vuotta. Iän myötä yksilön vastuu ja oikeudet kasvavat. Vanhuutta arvostetaan, ja kylän yhteisistä asioista päättää kylän vanhin tai vanhimmista koostuva heimoneuvosto. Jokainen pyrkiikin kaikin tavoin edesauttamaan pääsyään seuraavaan ikäluokkaan. Joissakin paikoissa seitsemän ikäluokkaa jaetaan lisäksi nuorempiin (vasen puoli) ja vanhempiin (oikea puoli). Uutta ikäluokkaa aletaan rekrytoida Laibonin julistaessa ympärileikkauskauden alkaneen. Poikia ympärileikataan niin kauan, että Laibon lopettaa kauden vastaavalla rituaalilla. Varsinaisen aloitteen kauden aloittamisesta tekevät kuitenkin nuoret miehet, joilla on hyvin vähän oikeuksia ennen ympärileikkausta. He lähettävät yhdessä neuvoteltuaan Laibonille ryhmän lehmiä, ja tarpeeksi lehmiä saatuaan ja oikean hetken koittaessa hän aloittaa ympärileikkaukset. Ympärileikkauksen jälkeen pojista tulee nuorempia sotureita, jotka asuvat kylän ulkopuolella manyatta-leireissä karjaa vartioimassa. Seuraavaksi miehistä tulee vanhempia sotureita, jotka asuvat kylässä ja saavat mennä naimisiin. Vanhempien sotureiden vastuulla on kylän suojeleminen. Noin 15 vuoden kuluttua miehistä tulee nuorimpia vanhimpia, ja lopulta heistä tulee heimon vanhin ikäluokka, joka tekee koko klaania koskevat päätökset. Joissakin heimoissa ikäluokat jakautuvat vielä kolmeen ryhmään mahdollisten vasemman ja oikean puolen lisäksi. Maasaiyhteisössä suositaan dualismia, ja yin-yang-periaatteen kaltaisesti myös ikäluokkiin liitetään mielleyhtymiä. Oikea puoli on sotaisa ja äkkipikainen, kun taas vasen on lempeä ja sovitteleva.


title: Maasait

text: Maasaikylät ovat pyöreitä. Kylän keskellä on suuri karja-aitaus, sen ympärillä kehällä sijaitsevat asumukset, ja asumusten ulkopuolella on vielä toinen aita suojaamassa pedoilta ja tunkeutujilta. Perheellä on oma majakokonaisuus, joka jakautuu oikean- ja vasemmanpuoleiseen ryhmään. Samalla puolella asuvat ovat keskenään läheisempiä. Koska miehellä voi olla useita vaimoja, majat on jaettu niin, että nuorimmat ovat lähimpänä sisäänkäyntiä. Myös koko yhteisö jakautuu useaan klaaniin, jotka jakautuvat vielä kahteen klaaniryhmään, oikeaan ja vasempaan. Tämä oikea ja vasen -ajatus on peräisin vanhasta tarusta, jossa ihmiset asuivat oikealla ja vasemmalla. Nykyiset ihmiset siis periytyvät heistä ja ovat myös oikealla tai vasemmalla puolella. Myös oikealla ja vasemmalla klaanilla on omat värit. Oikea on musta ja vasen punainen. Saman alaklaanin jäsenet eivät saa avioitua keskenään, ja samassa perheessä onkin monen eri alaklaanin jäseniä, mikä lisää koko yhteisön yhteenkuuluvuutta.


title: Maasait

text: Vaikka maasait ovat paimentolaiskansaa, he syövät harvoin naudan tai villieläinten lihaa. Sen sijaan he kasvattavat ravinnoksi vuohia ja lampaita. Normaaliin ruokavalioon kuuluvat lehmänmaidosta ja verestä tehty ravitseva juoma ja juhlapäivinä liha. Maasait juovat myös eläimen rasvan ja veden sekoitusta sekä eräänlaista teetä. Karjan mukana vaeltamisen vaikeuduttua sen rinnalle on nykyisin tullut myös pienimuotoista maanviljelyä. Tyypillisiä viljelyskasveja ovat viljat, lähinnä maissi, mutta jotkut viljelevät myös hedelmiä tai ostavat ruokansa marketeista. Koska maasait suhtautuvat myönteisesti villieläimiin, myös petoeläimiin, heitä on siirretty yhä enemmän villieläinpuistoihin matkailijoiden keskelle. Myönteisen suhtautumisen syynä on petoeläinten ja muiden villieläinten myönteinen vaikutus laitumiin. Metsästystä ei juuri harrasteta, sillä metsästetyn ravinnon ja karjan syöminen koetaan samaksi kuin länsimaissa lemmikkieläimen syöminen. Villieläimiä ja lehmiä tapetaan vain äärimmäisen nälänhädän uhatessa. Perheet kasvattavat syötäväksi lähinnä lampaita tai vuohia. Jos nauta joskus teurastetaan, se hyödynnetään kaikilta osin moniin eri tarkoituksiin.


title: Maasait

text: Kalaa maasait eivät pyydä tai syö. Eräät karjansa menettäneet ja maaviljelijöiksi ryhtyneet ovat aloittaneet kalan syönnin, mutta karjaa omistavat maasait suhtautuvat heihin pilkallisesti.


title: Maasait

text: Maasaikulttuuri on viime aikoina yhä enemmän joutunut muiden kulttuurien, lähinnä läntisen markkinatalouden, syrjäyttämäksi. Maasait pyrkivät kuitenkin säilyttämään vanhat elintapansa, vaikka yhä useampi on siirtynyt paimentolaisuudesta maanviljelyyn tai käy päivätöissä ja ostaa ruokansa marketeista. Osa on myös perustanut uudenlaisia matkailukyliä. Maasait tunnetaan laajasti ympäri maailmaa. Heitä ovat tuoneet julkisuuteen lukuisat valokuvaajat, muun muassa saksalainen valokuvaaja ja elokuvaohjaaja Leni Riefenstahl. Julkisuuden myötä myös länsimaissa on herännyt auttamishalu ja maasaijohtajia on yritetty auttaa ”ulkopuolelta” muun muassa edistämään perinteiden säilyttämisen ja kaikkien kouluttamisen välistä tasapainoa.


title: Maasait

text: Vaikka maasaiheimo ei olekaan yhtä tunnettu huippujuoksijoistaan kuin kalenjin-heimo, myös maasait ovat menestyneet kansainvälisillä juoksuradoilla, erityisesti 800 metrin juoksussa.


title: Maasait

text: Tunnettuja maasaijuoksijoita ovat:


title: Khoit

text: Khoit tai khoikhoit eli hottentotit ovat pääosin Etelä-Afrikassa, Botswanassa ja Namibiassa elävä kansa, joka sanien kanssa muodostaa khoisan-ryhmän. Khoisanit ovat eteläisen Afrikan alkuperäisihmisiä, ja eläneet tiettävästi aiemmin huomattavasti laajemmalla alueella, mutta tulleet myöhemmin bantuheimojen syrjäyttämiksi. Nykyisin khoita elää Etelä-Afrikassa noin 2 400, Namibiassa noin 3 400 ja Botswanassa 1 900. Heistä noin 150 Etelä-Afrikassa, Namibiassa noin 1 700 ja Botswanassa noin 100 elää vielä perinteisen kulttuurin ja tapojensa mukaista elämää.


title: Khoit

text: Kansaan aiemmin viitannut hollantilaisperäinen nimitys "Hottentotti" merkitsi "hikottelijaa" tai "änkyttäjää", mutta nykyisin asiateksteissä käytetään kansan omakielisiä nimityksiä. Useiden lähteiden mukaan termiä hottentotti pidetään nykyisin loukkaavana. "Hikottelija" viittaa khoiden omaan maiskausäänteitä sisältävään kielteen. Nimitys khoi tulee heimon omasta kielestä ja merkitsee "oikeita ihmisiä".


title: Khoit

text: Khoiden uskonnossa Kuulla on erityinen merkitys. Sekä uusi- että täysikuu ovat tärkeitä saderiittien toimittamisaikoja. Kuuta on pidetty taivaaseen, maahan ja erityisesti sateeseen liittyvän jumaluuden fyysisenä manifestaationa.


title: Khoit

text: Khoit ovat hyvin lyhyitä, keskipituudeltaan noin 1,5 metriä. Iho on väriltään kellertävä ja ryppyinen, ruumiinrakenne hintelä, hiukset ovat kähärät ja kasvavat mättäittäin. Naisille tyypillinen piirre on niin sanotut rasvapakarat eli steatopygia.


title: Khoit

text: Hottentotit tulivat yleiseen tietoisuuteen 1960-luvun alussa ""Hottentottilaulu""-nimisen lastenlaulun ansiosta, jonka Maikki Länsiö ja Esa Saario levyttivät vuonna 1961. Laulu on alun perin norjalainen, ja sen suomenkieliset sanat ovat Jukka Virtasen käsialaa.


title: Falun

text: Falun on noin 37 000 asukkaan kaupunki Ruotsissa, Bergslagenin metsäisellä vaara-alueella Tukholman luoteispuolella Falunin kunnassa, jonka koko väkiluku vuonna 2010 oli noin 56 000.. Falun on perustettu kuparikaivoksen luo jo 1200-luvun puolivälissä. Varsinaiset kaupunkioikeudet Falun sai 1641. Nykyään se on Taalainmaan läänin pääkaupunki. Falunissa sijaitsee toinen Taalainmaan korkeakoulun kampuksista, joista toinen on Borlängessä.


title: Falun

text: Stora Kopparbergin kaivosyhtiö ("Stora Kopparbergs Bergslags AB", vuodesta 1984 "STORA AB") on luultavasti maailman vanhin kaivosyhtiö: se on kaivanut kultaa ja kuparia Falunin liepeiltä vuodesta 1347. Vuonna 1999 STORA yhdistettiin Enso-Gutzeitin kanssa Stora Ensoksi.


title: Falun

text: Falunin alueella on pitkään tehty punamultamaalia, "falunin punaista", joka on vallitseva väri myös Länsi-Suomen maalaistalojen ulkorakennusten seinissä. Väriä saadaan nykyisestä kaivoksesta. Kuuluisa ruotsalainen makkara "Falukorv" on peräisin Falunista.


title: Falun

text: Falunissa on eräs Ruotsin talviurheilun keskuksista. Falun on Haminan ystävyyskaupunki.


title: Falun

text: Falunin ja Stora Kopparbergetin kaivosalue on Unescon maailmanperintökohde.


title: Jorma K. Miettinen

text: Jorma Kalervo Miettinen (11. elokuuta 1921 Helsinki – 11. helmikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen radiokemian professori ja tieteen akateemikko.


title: Jorma K. Miettinen

text: Miettinen opiskeli muun muassa A. I. Virtasen johdolla ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1954. Helsingin yliopiston radiokemian laitoksen professori hänestä tuli 1964, ja hän johti laitosta eläkkeelle jäämiseensä saakka 1986. Hän oli kemiallisten aseiden ja ydinaseiden asiantuntija ja toimi myös sotatieteen professorina 1982–1983. Miettinen kutsuttiin akateemikoksi vuonna 1995.


title: Jorma K. Miettinen

text:
Miettinen sai Helsingin yliopiston tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 1987 ja kultaisen Gadolin-mitalin vuonna 1994.
Eläkkeelle jäätyään Miettinen toimi aktiivisesti Nobel-palkittujen tiedemiesten perustamassa Pugwash-liikkeessä, joka etsii ratkaisuja globaaleihin ongelmiin ja tukee aseriisuntaa. Miettinen oli aktiivinen myös ikääntyvien ihmisten aktiivisuuden puolestapuhujana, ja hän herätti huomiota palatessaan opiskelemaan alansa uusia käänteitä, muun muassa DNA-tutkimusta, perusopiskelijoiden joukossa. Suomen kristillisen rauhanliikkeen rauhanpalkinnon hän sai 2006.


title: Jorma K. Miettinen

text: Jorma K. Miettisen poika oli hiukkasfyysikko ja yritysjohtaja Hannu I. Miettinen. Hänen pojanpoikiaan ovat kirjailija Tuomas Vimma ja Hybrid Graphicsin NVIDIA-yhtiölle myynyt Ville Miettinen.Jorma K. Miettisellä oli myös kaksi muuta poikaa, Seppo K. Miettinen, logiikan ja peliteorian asiantuntija, logiikan oppikirjojen tekijä , jolla oli myös oma yritys M-opetus (milloin lopettanut?), sekä Matti Miettinen.


title: Päiviö Tommila

text: Juhani Päiviö Tommila (s. 4. elokuuta 1931 Jyväskylä) on historiateoksia julkaissut historiantutkija, emeritusprofessori, Helsingin yliopiston entinen rehtori ja vuodesta 2004 lähtien akateemikko.


title: Päiviö Tommila

text: Tommila väitteli filosofian tohtoriksi 1962 väitöskirjalla "La Finlande dans la politique européenne en 1809–1815" (”Suomi ja eurooppalainen politiikka 1809–1815”). Hän työskenteli Helsingin yliopiston assistenttina 1959–1965 ja dosenttina 1962–1967, Turun yliopiston Suomen historian professorina 1965–1976 sekä Helsingin yliopiston Suomen historian professorina 1976–1994. Tommila teki uraa myös Helsingin yliopiston hallinnossa ja toimi yliopiston rehtorina 1988–1992. Päiviö Tommila on tutkinut Suomen historiaa, etenkin poliittista historiaa 1800-luvulla, kaupunkihistoriaa, lehdistön ja historiankirjoituksen historiaa. Tieteellisten tutkimusten lisäksi hän on julkaissut yleistajuisia tekstejä ja ollut useiden teossarjojen päätoimittaja tai työryhmän jäsen.


title: Arto Salomaa

text: Arto Kustaa Salomaa (s. 6. kesäkuuta 1934 Turku) on suomalainen matemaatikko ja akateemikko. Salomaa on tutkinut muun muassa kryptografiaa ja DNA-laskentaa.


title: Arto Salomaa

text: Hän toimi Turun yliopiston matematiikan professorina vuosina 1966–1999. Hän oli vuosina 1966–1999 vieraileva tietojenkäsittelytieteen professori University of Western Ontariossa Kanadassa, vuosina 1973–75 Århusin yliopiston viraileva professori, vuosina 1981–1982 Kanadan University of Waterloon vieraileva professori ja 1990–2005 apulaisprofessori University of Western Ontariossa Kanadassa. Suomen Akatemian akatemiaprofessorina hän oli kaksi jaksoa vuosina 1975-1980 ja 1990-1999.


title: Arto Salomaa

text: Arto Salomaa sai Suomen Kulttuurirahaston 40  000 markan tunnustuspalkinnon vuonna 1986. Professori Salomaa on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1970 Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1980 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 1992 sekä Unkarin tiedeakatemian jäsen. Professoriliitto valitsi hänet vuoden professoriksi vuonna 1993. Akateemikon arvonimen hän sai vuonna 2001.


title: Olavi Granö

text: Olavi Johannes Granö (27. toukokuuta 1925 Helsinki – 19. huhtikuuta 2013 Turku) oli suomalainen akateemikon arvonimen saanut maantieteilijä. Hän toimi maantieteen professorina ja kanslerina Turun yliopistossa.


title: Olavi Granö

text: Granö väitteli tohtoriksi vuonna 1957. Toimittuaan Helsingin yliopiston maantieteen assistenttina 1948–1951 ja Kauppakorkeakoulun maantieteen assistenttina 1954–1957, Granö nimitettiin Turun yliopiston maantieteen apulaisprofessoriksi 1959 ja professoriksi 1962. Hän hoiti tehtävää vuoteen 1988 saakka. Turun yliopiston kanslerina hän toimi 1984–1994. Akateemikon arvonimi Granölle myönnettiin vuonna 1980.


title: Olavi Granö

text: Granön tutkimusaloja olivat rannikkomaantiede sekä maantieteen historia ja metodologia sekä yleisemmin tieteenhistoria ja tieteen sosiologia. Hän käsitteli tutkimuksissaan Suomen saaristojen ja Pohjanmeren rannikkojen luontoa.


title: Olavi Granö

text: Granö oli muun muassa Suomalainen Tiedeakatemian esimies 1994–1995, Lontoon Royal Geographical Societyn kunniajäsen vuodesta 1980 lähtien, Ruotsin tiedeakatemian jäsen vuodesta 1985 lähtien, Academia Europæan jäsen vuodesta 1989 lähtien. Hän oli kolmen yliopiston kunniatohtori: puolalaisen Toruńin Nicolaus Copernicus -yliopiston, Tarton yliopiston ja Åbo Akademin. Granö valittiin vuonna 1992 myös Turun yliopiston ylioppilaskunnan kunniajäseneksi.


title: Olavi Granö

text: Olavi Granö oli aktiivinen Turun ja Tarton välisessä yhteistyössä. Turun Yliopistosäätiö ylläpitää Tartossa Alvar Aallon suunnittelemassa Villa Tammekannissa Granö-keskusta. Granö nimitettiin vuonna 2006 Viron maantieteen seuran kunniajäseneksi.


title: Olavi Granö

text: Myös Olavi Granön isä J. G. Granö oli maantieteilijä, joka toimi Tarton, Helsingin ja Turun yliopiston maantieteen professorina ja Turun yliopiston rehtorina. Olavi Granö oli J. G. Granön neljästä lapsesta nuorin.


title: Pirjo Mäkelä

text: Pirjo Helena Mäkelä (o.s. Hautala, 16. joulukuuta 1930 Lahti – 22. marraskuuta 2011) oli suomalainen bakteriologian tutkija ja akateemikko. Hänen tutkimusryhmänsä kehitti rokotteita, joista esimerkkinä epidemiauhan alla vuonna 1973 nopeasti kehitetty aivokalvontulehdusrokote. Mäkelä sai 11. helmikuuta 2003 ensimmäisenä suomalaisena naisena tieteen akateemikon arvonimen.


title: Pirjo Mäkelä

text: Mäkelä pyrki erityisesti auttamaan kehitysmaiden lapsia ja työskenteli rokotusohjelmissa muun muassa Bangladeshissa ja Filippiineillä. Hän oli Kansanterveyslaitoksen (ja sen edeltäjien) bakteriologian osaston johtaja ja professori 1965–1991 sekä infektiotautien yksikön päällikkö 1992–1996. Mäkelä toimi myös Englannissa ilmestyvän "Microbial Pathogenesis" -aikakauslehden päätoimittajana ja tuotti uransa aikana yli 200 julkaisua.


title: Pirjo Mäkelä

text: Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi 1949. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1955 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1961. Kliinisen mikrobiolääketieteen erikoislääkäri hänestä tuli 1963.


title: Pirjo Mäkelä

text: Mäkelän vanhemmat olivat lehtori Yrjö Eerikki Hautala ja Alli Alexandra Räikkä. Hän oli vuodesta 1954 naimisissa bakteeriopin ja serologian professori Olli Mäkelän kanssa. Mäkelälle syntyi neljä lasta. Hänen nuorimmaisensa Tomi Mäkelä on biokemian ja molekyylibiologian professori.


title: Pirjo Mäkelä

text: Mäkelä sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1989.


title: Kilpilahti

text: Kilpilahti () on Porvoon kaupungin kylä, joka sijaitsee meren rannalla noin 15 kilometriä Porvoon keskustasta länteen.


title: Kilpilahti

text: Kilpilahdessa on öljynjalostusta ja kemianteollisuutta. Kokonaispinta-alaltaan Kilpilahden alue on noin 13 neliökilometriä.


title: Kilpilahti

text: Kilpilahdessa toimii myös tonnimäärältään Suomen suurin satama Sköldvikin satama, maantiejakeluterminaali, rautatievaunujen purkausterminaali ja teknologiakeskus. Lisäksi alueella on Nesteen Porvoon öljynjalostamo, kemian teollisuutta, muun muassa Borealis Polymers Oy:n muovi- ja petrokemiantehtaat, BEWi StyroChemin EPS-tehdas, Ashland Finland Oy ja maakaasuun erikoistuneen Gasum Oy:n nesteytetyn maakaasun (LNG) tuotantolaitos.


title: Kilpilahti

text: Teollisuusalueella työskentelee vakituisesti noin 3 500 ihmistä. Kilpilahdessa sijaitsee myös Sköldvikin rautatieasema.


title: Kilpilahti

text: Fortum Oyj:n edeltäjäyhtiö Neste Oy osti Sköldvikin kartanon vuonna 1962 ja perusti sen maille sataman sekä öljynjalostamon.


title: Kilpilahti

text: Hieman öljynjalostamon rakentamisen jälkeen Pekema Oy rakensi öljynjalostamon viereen polyolefiini-, PVC-muoveja sekä liimahartseja valmistavat tehtaat. PVC-tehdas vaihtoi 1970-luvun lopulta lähtien useamman kerran omistajaa kuuluen vuoroin niin Neste Chemicalsiin kuin Dyneaankin. Lopulta tehdas meni Finnplast Oy-nimisenä konkurssiin vuonna 2007.


title: Olli Lehto

text: Olli Erkki Lehto (s. 30. toukokuuta 1925 Helsinki) on matematiikan emeritusprofessori, tietokirjailija ja akateemikko.


title: Olli Lehto

text: Lehto joutui 17-vuotiaana armeijaan ja taisteli rintamalla Syvärillä, Kannaksella ja Lapissa.


title: Olli Lehto

text: Lehto kirjoitti ylioppilaaksi 1943, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1947, lisensiaatiksi 1949 ja väitteli tohtoriksi 1949. Akateemikon arvo Olli Lehdolle myönnettiin vuonna 1975. Hän toimi Suomen Kaapelitehdas Oy:n matemaatikkona 1947–1962 sekä Helsingin yliopiston assistenttina 1951–1952, matematiikan dosenttina 1951–1956, apulaisprofessorina 1956–1961 ja professorina 1961–1988. Lehto oli Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen osaston dekaani 1978–1983, yliopiston rehtori 1983–1988 ja kansleri 1988–1993. Vuosina 1953–1956 hän toimi Rolf Nevanlinnan assistenttina Suomen akatemiassa ja 1970–1975 Suomen Akatemian tutkijaprofessorina. Lehto on toiminut vierailevana professorina useissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Intiassa, Israelissa ja Japanissa.


title: Olli Lehto

text: Lehto on matemaatikkona jatkanut Ernst Lindelöfin ja Rolf Nevanlinnan edustamaa funktioteoreettista suuntausta. Hänen Nevanlinnan ohjauksessa valmistunut väitöskirjansa "Anwendung orthogonaler Systeme auf gewisse funktionentheoretische Extremal- und Abbildungsprobleme" käsitteli Riemannin kuvauslauseen konstruktiivista todistusta. 1950-luvun alkupuolella Lehdon mielenkiinto kohdistui ns. normaaleihin funktioperheisiin, mutta hänen elämäntyönsä keskeisimmäksi osaksi tuli 1950-luvun lopulta Saksassa maailmansotien välisenä aikana alkunsa saanut kvasikonformikuvausten teoria. Lehdon ja K. I. Virtasen vuonna 1965 Springer-Verlagin ”Keltaisessa sarjassa” Grundlehren der Mathematischen Wissenschaften julkaisema "Quasikonforme Abbildungen" (englanninkiellinen laitos "Quasiconformal Mappings in the Plane", 1973) oli pitkään alan keskeinen monografia. Lehto on julkaissut myös kvasikonformikuvausten teoriaan liittyvää Teichmüllerin avaruuksien teoriaa käsittelevän monografian "Univalent Functions and Teichmüller Spaces" (Springer 1987). Lehdon johdolla on valmistunut 18 väitöskirjaa, pääosin kvasikonformikuvausten teorian eri osia käsitteleviä.


title: Olli Lehto

text: Uransa aikana Lehto on opettanut yli sadassa yliopistossa eri puolilla maailmaa.


title: Olli Lehto

text: Lehto on toiminut kymmenissä tieteen ja kulttuurin luottamustehtävissä. Hän oli Suomen matemaattisen yhdistyksen puheenjohtaja 1962–1985 ja Kansainvälisen matemaatikkounionin IMU:n sihteeri 1983–1990. Olli Lehto kantoi myös päävastuun vuoden 1978 Kansainvälisen matemaatikkokongressin järjestämisestä Suomessa. Olli Lehto on julkaissut myös Kansainvälisen matemaattisen unionin historian "Mathematics Without Borders" (Springer 1998). Olli Lehto on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1962, Saksan kansallisen Leopoldina-tiedeakatemian jäsen vuodesta 1987 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 1989. Hän on Turun yliopiston, Moskovan valtionyliopiston, Åbo Akademin ja Bukarestin yliopiston kunniatohtori.


title: Olli Lehto

text: Lehdon kirjoja "Differentiaali- ja integraalilaskenta II", "Differentiaali- ja integraalilaskenta III", "Funktioteoria I–II" ja "Reaalifunktioiden teoria" käytetään yliopistoissa oppikirjoina. Eläkkeelle jäätyään hän on kirjoittanut muistelmansa "Ei yliopiston voittanutta" (1999) sekä elämäkerralliset teokset "Korkeat maailmat" (2001) Rolf Nevanlinnasta, "Oman tien kulkijat" (2004) Väisälän veljeksistä, "Tieteen aatelia" (2008) Lorenz ja Ernst Lindelöfistä sekä "Tieteen huipulla. Lars Ahlforsin elämä" (2013).


title: Olli Lehto

text: Lehto sai 2009 tiedonjulkistamisen elämäntyöpalkinnon.


title: Chery Tiggo

text: Chery Tiggo (瑞虎) on kiinalaisen Chery Automobilen valmistama kaupunkimaasturi, jossa on vaikutteita muun muassa Toyota RAV4- ja Honda CR-V -malleista. Se ei kuitenkaan ole suora kopio kummastakaan. Sitä valmistetaan vuodesta 2007 lähtien myös Uruguayssa yhteistyössä argentiinalaisen Socma-yhtiön kanssa.


title: Nils Erik Enkvist

text: Nils Erik August Enkvist (27. syyskuuta 1925 Helsinki – 26. toukokuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kielitieteen professori ja akateemikko. Hän oli Åbo Akademin englannin kielen ja kirjallisuuden professori (1957–1984) sekä tyylin- ja tekstintutkimuksen professori (1984–1988), rehtori (1966–1969) ja kansleri (1991).


title: Nils Erik Enkvist

text: Enkvist oli ensimmäisiä soveltavan kielitieteen harjoittajia Suomessa. Hän oli perustamassa 1960-luvun lopulla yliopistoihin kielikeskuksia, joissa opetettiin vieraita kieliä muita pääaineita kuin kieliä opiskeleville. Hän korosti kielitaidon merkitystä suomalaiselle tiedemaailmalle ja yhteiskunnalle laajemmin jo ennen Euroopan yhdentymisen ja globalisaation aiheuttamia kasvaneita kielitaitovaatimuksia.


title: Nils Erik Enkvist

text: Enkvist oli Ruotsin Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademienin jäsen.


title: Konvergenssi (meteorologia)

text: Konvergenssi tarkoittaa meteorologiassa aluetta, jolle tuuli tuo enemmän ilmaa kuin vie siitä pois. Tämän ei tarvitse tarkoittaa erisuuntaisia tuulia: yhdensuuntaisen tuulen hidastuminen riittää.


title: Konvergenssi (meteorologia)

text: Massan jatkuvuuden ja ilman kokoonpuristumattomuuden takia konvergenssi maanpinnan lähellä aiheuttaa nousevan ilmavirtauksen, joka edistää ukkosten ja sadekuurojen syntyä.


title: Konvergenssi (meteorologia)

text: Konvergenssin vastakohta on "divergenssi" jossa ilmaa lähtee enemmän kuin tulee. Tällaiseen paikkaan ei synny tyhjiötä, vaan pystyliikkeet kompensoivat sitäkin: maanpinnan läheisen divergenssialueen kohdalla on laskevaa liikettä, yläilmakehän divergenssin kohdalla nousevaa liikettä.


title: Konvergenssi (meteorologia)

text: Sääkarttoja ja varsinkin virtaviivoja katselemalla konvergenssi on helppo sekoittaa "konfluenssiin" jossa tuulen suunta muuttuu niin että näyttää että "eri suunnista tulevat tuulet törmäävät". Konfluenssialueilla kuitenkin nopeuden muutos kumoaa suuntakonvergenssin, eikä pystyliikettä synny. Vastaavasti divergenssi ja "diffluenssi" näyttävät yhdessä tasossa samantapaisilta, mutta kolmiulotteisen rakenteen tarkastelu tai tuulennopeuden analysointi paljastaa eron.


title: Isobaari

text: Isobaari on saman ilmanpaineen isoviiva sääkartalla. Esimerkiksi 990 hPa:n (eli aikaisemmin käytetyillä yksiköillä 990 mbar:n) isobaari voi kiertää matalapainetta samaan tapaan kuin maastokartalla 90 m:n korkeuskäyrä kiertää laaksoa.


title: Isobaari

text: "Isobaarianalyysi" tehdään merkitsemällä kartalle säähavainnoissa tietyllä hetkellä mitattu ilmanpaine (merenpinnan korkeuteen redusoituna) kunkin havainto-aseman kohdalle. Sitten aloitetaan esimerkiksi lukemasta 1000 hPa niin että alle 1000 hPa paineet jäävät johdonmukaisesti viivan vasemmalle, suuremmat paineet oikealle puolelle. Viiva voi kulkea kartan poikki tai muodostaa suljetun renkaan, mutta ei mennä itsensä kanssa ristiin. Jos ilmanpaine esimerkiksi Helsingissä on 1002 hPa ja Tallinnassa 999 hPa, niin 1000 hPa:n isobaari menee havaintoasemien välistä lähempää Tallinnaa (jos paine muuttuu alueella tasaisesti, viivan etäisyys Tallinnasta on kolmannes asemien välimatkasta).


title: Isobaari

text: Jos isobaarit ovat tiheässä, alueella tuulee voimakkaasti, sillä kova tuuli liittyy paine-erovoiman kautta suuriin ilmanpaine-eroihin, jotka puolestaan näkyvät sääkartalla monina lähekkäisinä isobaareina. Isobaarit ovat tiheässä voimakkaiden matalapaineiden reunoilla ja harvassa korkeapaineiden alueella, matalapaineen keskuksessa ja muilla alueilla missä paine ei muutu paljoa.


title: Isobaari

text: Sääkarttaan piirretään isobaarit yleensä 5 hPa:n välein. Jos kahden tällaisen isobaarin väli on 600 km, tuulee 2 boforin voimalla eli 2-3 m/s. Tuuli on tällöin heikkoa. Vastaavasti


title: Pekka Jauho

text: Pekka Antti Olavi Jauho () oli fysiikan professori, akateemikko ja VTT:n pääjohtaja.


title: Pekka Jauho

text: Pekka Jauhon isä Antti Jauho oli Oulun lyseon rehtori ja Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Isänsä Jauho menetti jo 13-vuotiaana, hänen äitinsä taas kuoli Lapin sodan aikana. Nuorukaisena Jauho toimi hävittäjälentäjänä jatkosodassa. Lentämiseen hän innostui jo ennen sotia rakentaessaan alkeisliitokonetta. Hävittäjälentäjänä hän teki 14 pakkolaskua ilman vakavampia seurauksia, kesällä 1944 hän haki Saksasta viisi kertaa Messerschmitt -koneita Suomeen. Viimeisen kerran hän lensi Malmin kentältä Cessna-pienkoneella vuonna 1994. Jauho valmistui ensin maisteriksi, mutta teki sitten ennätysajassa eli parissa vuodessa teoreettisen fysiikan väitöstyön Lundin yliopistossa. Professori Erkki Laurila houkutteli hänet Teknilliseen korkeakouluun.


title: Pekka Jauho

text: Jauho toimi vakuutusyhtiö Kansan päämatemaatikkona vuodesta 1951 vuoteen 1954. Teknillisen korkeakoulun ydinfysiikan professorina hän toimi 1957–1966, reaktorilaboratorion johtajana 1962–1970, teknillisen fysiikan professorina 1966–1970 ja ydinfysiikan dosenttina 1971–1990. Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan dosenttina hän oli toiminut jo 1953–1957. VTT:n pääjohtaja ja professori hän oli vuodesta 1970 vuoteen 1987, jolloin Markku Mannerkoski tuli hänen seuraajakseen. Samaan aikaan, vuosina 1971–1977 hän oli Teknisten tieteiden akatemian esimies. Vaikka hän opiskeli vakuutusmatemaatikoksi, hänen varsinainen elämäntyönsä tiedemiehenä ja professorina liittyi paitsi opetuksen kehittämiseen, ennen muuta uusien tekniikan ja teollisuuden alojen tuloon Suomeen, samoin kuin kansainväliseen yhteistyöhön. Tämä johti muun muassa ydinvoimaloiden rakentamiseen osaksi suomalaisin voimin. Hänen Teknillisen korkeakoulun vuosinaan teoreettisen fysiikan alalta valmistui 36 tekniikan tohtoria, 38 tekniikan lisensiaattia sekä 98 diplomi-insinööriä. VTT:llä hän taas toimi aktiivisesti muun muassa ulkoisesti rahoitetun tutkimuksen kasvattamiseksi.


title: Pekka Jauho

text: Jauho oli pitkäaikainen sanomalehti Kalevan johtokunnan jäsen, vuosina 1955–1973 ja 1994–1999. Johtokunnan puheenjohtaja hän oli 1974–1981. Kööpenhaminassa sijaitsevan pohjoismaisen teoreettisen atomifysiikan tutkimuslaitoksen Norditan johtokunnan jäsen hän oli myös pitkään, 1956–1987, ja sen puheenjohtaja 1969-1972. Hallintoneuvoston jäsenyyksiä hänellä oli Instrumentariumissa, Huhtamäki Oy:ssä, KOP:issa sekä Hypoteekkiyhdistyksessä. Wärtsilässä hän oli hallituksen jäsen. Jauho toimi European Atomic Energy Societyn jäsenenä ja puheenjohtajana, samoin kuin Suomen ensimmäisen atomienergiakomitean sihteerinä.


title: Pekka Jauho

text: Tieteellisten ja monien muiden julkaisujensa ohella Jauho julkaisi muun muassa oppikirjan "Atomi- ja ydinfysiikka" vuonna 1962 sekä omaelämäkerran "Ensiksi kielsin konditionaalin" vuonna 1999. Jauho oli tekniikan kunniatohtori Oulun yliopistosta vuonna 1983 ja Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1985. Vuonna 2007 hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun fyysikkokillan kunniajäseneksi.


title: Eino Jutikkala

text: Eino Kaarlo Ilmari Jutikkala (vuoteen 1931 Rinne; 24. lokakuuta 1907 Sääksmäki – 22. joulukuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, professori ja akateemikko. Jutikkala oli yksi 1900-luvun merkittävimpiä suomalaisia historioitsijoita, ja hänen poikkeuksellisen pitkä ja tuottelias tieteellinen uransa kesti lähes kahdeksan vuosikymmentä.


title: Eino Jutikkala

text: Jutikkala oli Gunnar Suolahden oppilas ja kuului tämän johtamaan kulttuurihistorialliseen koulukuntaan, joka edusti saksalaisen Karl Lamprechtin kehittämää kollektiivista historiatulkintaa. Koulukunnan suuri voimannäyte, neliosainen "Suomen kulttuurihistoria" (1933–1936) on hänen toimittamansa. Varhaisella tutkijanurallaan Jutikkala erikoistui talouden ja etenkin maatalouden historiaan ja julkaisi aihepiiristä useita klassikkotutkimuksia, kuten "Suomen talonpojan historia" (1942) ja "Uudenajan taloushistoria" (1953). Myöhemmällä urallaan hän keskittyi yhteiskuntien ja väestön historiaan ja kirjoitti suositut yleisesitykset "Talonpoika, aatelismies, kruunu" (1979) ja "Kuolemalla on aina syynsä" (1987). Hän oli myös paikallishistorian erikoistuntija ja osallistui Helsingin, Turun ja Tampereen kaupunkien historian kirjoittamiseen.


title: Eino Jutikkala

text: Jutikkala hoiti Helsingin yliopistossa kolmea eri historian professuuria: hän oli Suomen historian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1947–1950, taloushistorian professori 1950–1954 ja Suomen historian professori 1954–1974. Hän toimi myös lukuisissa akateemisissa luottamustehtävissä, kuten yliopiston humanistisen tiedekunnan dekaanina ja "Historiallisen Aikakauskirjan" päätoimittajana. Akateemikon arvonimen hän sai ensimmäisenä suomalaisena historiantutkijana 1972.


title: Eino Jutikkala

text: Eino Jutikkalan juuret olivat Jutikkalan kartanossa Sääksmäellä (nykyään osa Valkeakosken kaupunkia). Jutikkalan kartano oli Sääksmäen pitäjän mahtavimpia tiloja: siihen kuului ennen vuoden 1918 torpparilakia 750 hehtaaria maata, josta noin 150 hehtaaria peltoa. Eino Jutikkalan isoisä, rusthollari Fredrik Takkula, oli ostanut Jutikkalan vuonna 1871 ja ottanut samalla ajan tavan mukaan sen nimen omaksi sukunimekseen. Hänen poikansa Kaarle muutti kuitenkin sukunimensä Rinteeksi, suvun perimätiedon mukaan siksi, että oppikoulun rehtorin mielestä tilannimi Jutikkala ei sopinut sukunimeksi. Myös tämän poika Eino käytti opiskeluaikaansa saakka nimeä Eino Rinne. 23-vuotiaana hän kuitenkin otti käyttöön isoisänsä sukunimen, ja Eino Rinteestä tuli Eino Jutikkala.


title: Eino Jutikkala

text: Jutikkalan vanhemmat olivat paitsi suurtilan omistajia myös korkeasti koulutettuja. Isä Kaarle Fredrik Rinne (1863–1923) oli oppiarvoltaan filosofian maisteri. Hän oli opiskellut historiaa ja kirjallisuustiedettä Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa ja työskennellyt suomen kielen opettajana helsinkiläisissä oppikouluissa ennen ryhtymistään perintötilan viljelijäksi vuonna 1898. Äiti Hilma Maria Rinne (o.s. Hagelberg, 1869–1948) oli puolestaan Helsingin suomalaisen tyttökoulun jatko-opiston käynyt opettaja. Pariskunta sai kaksi poikaa ja tyttären. Vanhempi poika Ossian Rinne ryhtyi isänsä jälkeen Jutikkalan tilan viljelijäksi, ja tytär Elsa avioitui kirjallisuustieteilijä J. V. Lehtosen kanssa.


title: Eino Jutikkala

text: Jutikkalan nuorempi poika Eino herätti jo pienenä huomiota poikkeuksellisella muistillaan ja oppimiskyvyllään. Käytyään kansakoulun Sääksmäellä hänet lähetettiin Turun suomalaiseen lyseoon, jonka rehtorina toimi hänen tätinsä mies Iivari Vanaja. Jutikkala sai alusta lähtien opettajikseen historiaan erikoistuneita pedagogeja. Hänen kansakoulunopettajansa Hilda Huntuvuori oli keskiajan historian asiantuntija ja suosittujen historiallisten romaanien kirjoittaja. Turun suomalaisessa lyseossa historiaa opetti puolestaan filosofian tohtori ja kansanperinteen tutkija Johan Wilhelm Juvelius, historioitsija Einar W. Juvan isä ja historioitsija Mikko Juvan isoisä.


title: Eino Jutikkala

text: Jutikkala kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisen lyseon klassilliselta linjalta vuonna 1926 luokkansa parhain arvosanoin: neljä laudaturia (äidinkieli, ruotsi, saksa ja reaali) ja kaksi cum laude approbaturia (latina ja matematiikka). Samana syksynä hän kirjoittautui opiskelijaksi Helsingin yliopistoon.


title: Eino Jutikkala

text: Jutikkala oli pienestä pitäen ollut kiinnostunut tilastoinnista; oman kertomansa mukaan hän oli nähnyt kymmenvuotiaana "Turun kaupungin tilastollisen vuosikirjan" tätinsä miehen kirjahyllyssä ja innostunut niin, että oli julistanut ryhtyvänsä isona Turun kaupunginaktuaariksi. Hän kävi jo lyseolaisena kuuntelemassa taloustieteilijä Ernst Nevanlinnan luentoja Turun yliopistossa, ja Helsingin yliopistossa hän valitsikin pääaineekseen aluksi kansantaloustieteen. Hän pettyi kuitenkin nopeasti valintaansa, sillä kansantaloustieteen professori J. H. Vennola, kansanedustaja ja moninkertainen ministeri, keskittyi poliittiseen uraansa ja laiminlöi opetustehtäviään. Jutikkala vaihtoi pian pääaineekseen Suomen ja Skandinavian historian. Kiinnostuksen tilastointia kohtaan hän säilytti kuitenkin läpi elämänsä, ja monet hänen historiantutkimuksistaan rakentuivat tilastollisen analyysin perustalle.


title: Eino Jutikkala

text: Ryhdyttyään opiskelemaan historiaa Jutikkalan tärkeimmäksi esikuvaksi muodostui Suomen ja Skandinavian historian professori Gunnar Suolahti. Tämä oli opiskellut Leipzigissa Karl Lamprechtin oppilaana ja tuonut Suomeen lamprechtilaisen kollektiivisen historiatulkinnan eli niin kutsutun kulttuurihistoriallisen metodin. Sen perusajatuksena oli, että historian kantavia voimia eivät ole sodat tai poliittiset päätökset, vaan yhteiskuntien taloudellisissa, sosiaalisissa ja kulttuurillisissa rakenteissa tapahtuvat muutokset. Tämän vuoksi historiantutkimuksen pääkohteena tuli olla ihmisen jokapäiväinen elinympäristö ja sen lainalaisuudet. Suolahden ympärille kerääntyi joukko nuoria tutkijoita, jotka omaksuivat hänen kulttuurihistoriallisen metodinsa, ja joita ryhdyttiin kutsumaan kulttuurihistorialliseksi koulukunnaksi; heihin kuuluivat Jutikkalan lisäksi muun muassa Esko Aaltonen, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris ja Kaarlo Wirilander.


title: Eino Jutikkala

text: Jutikkala opiskeli poikkeuksellisen nopeasti. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1929, kirjoitettuaan pro gradu -työn kotipitäjänsä Sääksmäen viljelyshistoriasta. Maisterintutkintoaan varten hän suoritti laudatur-arvosanat Suomen historian lisäksi kansantaloustieteestä ja arkeologiasta. Vain kuusi vuotta yliopistoon saapumisensa jälkeen hän väitteli filosofian tohtoriksi kaksiosaisella väitöskirjalla "Läntisen Suomen kartanolaitos Ruotsin vallan viimeisenä aikana" (1932). Kiinnostus viljelyshistoriaa kohtaan nousi Jutikkalan kotitaustasta kartanon poikana, ja ratkaisevana innoituksena sille toimivat professori Gabriel Nikanderin tutkimukset kartanolaitoksesta. Väitöskirjaansa varten Jutikkala vieraili kymmenissä kartanoissa tutkimassa niiden yksityisarkistoja. Väitellessään hän oli vain 24-vuotias, ja oli 2000-luvulle asti kaikkien aikojen nuorimpana väitellyt suomalainen historian tohtori.


title: Eino Jutikkala

text: Kevään 1932 promootiossa Jutikkala vihittiin samalla sekä filosofian maisteriksi että filosofian tohtoriksi. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Helsingin yliopiston Suomen historian dosentiksi, ja hän ryhtyi täysipäiväiseksi historiantutkijaksi.


title: Eino Jutikkala

text: Jo ennen tohtoriksi valmistumistaan Jutikkala värvättiin mukaan "Suomen kulttuurihistoria" -teossarjan toimituskuntaan. Kustannusyhtiö Gummeruksessa oli jo pitkään suunniteltu laajaa kulttuurihistoriallista teossarjaa, mutta sen toteuttajaa ei ollut löytynyt, kunnes Gunnar Suolahti oppilaineen saatiin värvättyä hankkeeseen. Kulttuurihistorian toimitustyö alkoi alkuvuodesta 1932, päätoimittajana Suolahti, toimitussihteerinä Eino Jutikkala, ja toimituskunnan muina jäseninä Esko Aaltonen, Lauri Kuusanmäki, Pentti Renvall ja Heikki Waris. Toimituskunnan tavoitteena oli luoda laaja Suomen historian yleisesitys kulttuurihistoriallisesta näkökulmasta. Suolahtelaiseen tapaan kulttuurihistoriaa käytettiin hyvin laajana yleiskäsitteenä, joka sulki sisäänsä kaikki yhteiskunnalliset ilmiöt talous-, sosiaali- ja väestöhistoriasta aina taiteiden, tieteiden ja uskonnon historiaan; ainoastaan puhdas poliittinen historia jätettiin sen ulkopuolelle.


title: Eino Jutikkala

text: Toimitustyö koki odottamattoman takaiskun, kun Gunnar Suolahti, jonka oli tarkoitus kirjoittaa teossarjan keskeisimmät osuudet, kuoli äkillisesti jouluna 1933. Tuolloin vasta ensimmäinen neljästä osasta oli saatu valmiiksi. Uudeksi päätoimittajaksi värvättiin professori Väinö Voionmaa, ja vastoinkäymisestä huolimatta koko teossarja saatiin valmiiksi ennätyksellisen nopeasti, vuoteen 1936 mennessä. Ansio tästä lankesi tiukkaotteiselle toimitussihteeri Jutikkalalle. Professori Aarno Maliniemi kertoi anekdoottia, jonka mukaan toimitussihteeri piiskasi vauhtia erääseen myöhässä olleeseen kirjoittajaan istumalla tämän kirjoituspöydän vieressä ja sieppaamalla itselleen käsikirjoitusliuskoja sitä mukaa kun ne täyttyivät. Toimitustyön lisäksi Jutikkala kirjoitti teossarjan väestö- ja asutushistoriaa käsittelevät artikkelit.


title: Eino Jutikkala

text: 1930-luvulla Jutikkalaa työllistivät Suomen kulttuurihistorian lisäksi eri tilaustyöt. Hän kirjoitti kotikuntansa toimeksiannosta "Sääksmäen pitäjän historian" (1934) sekä laati "Suomen postilaitoksen historian" ensimmäisen, Ruotsin vallan aikaa käsittelevän osan (1938). Yhdessä professori Gabriel Nikanderin kanssa hän toimitti massiivisen "Suomen kartanot ja suurtilat" -matrikkelin (1939–45). Matrikkeliin pyrittiin kokoamaan kattavat tiedot suomalaisten suurtilojen historiasta ja nykytilasta, ja se suunniteltiin neliosaiseksi. Toisen maailmansodan puhkeaminen kuitenkin viivästytti toimitustyötä, ja lopulta neljäs osa jätettiin kokonaan julkaisematta, koska suurin osa itäsuomalaisista suurtiloista jäi luovutettuun Karjalaan. Kolmannen osan esipuheessa Jutikkala totesi, että koska sodan jälkeinen maanhankintalaki pirstoi vanhat suurtilat, koko matrikkeli oli muuttunut suomalaisen kartanokulttuurin nekrologiksi.


title: Eino Jutikkala

text: Vielä 1930-luvun lopulla Jutikkala harkitsi uraa oppikoulunopettajana. Hän hankki vaadittavan pedagogisen pätevyyden auskultoimalla vuonna 1936 Helsingin normaalilyseossa, mutta ei koskaan työskennellyt opettajana, sillä akateeminen maailma tarjosi hänelle yllin kyllin työtä. Kiinnostus opetustyötä kohtaan sai hänet kuitenkin kirjoittamaan Helsingin koelyseon rehtorin Yrjö Oran kanssa oppikirjan "Suomen historia lukioluokkia varten" (1936). Perinteisistä koulukirjoista poiketen teos ei esitellyt historiaa kronologisesti vaan temaattisesti: poliittinen historia, taloushistoria sekä sosiaali- ja kulttuurihistoria käsiteltiin omina kokonaisuuksinaan. Tapahtumahistorian korvaaminen laajempien ilmiöiden tarkastelulla heijasti Jutikkalan lamprechtilaista metodologiaa. Teos oli rakenteensa suhteen edellä aikaansa, eikä saanutkaan oppikouluissa mainittavampaa suosiota.