title: John Locke

text: Locken ajatuksilla oli suuri vaikutus poliittisen filosofian kehitykseen, ja häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä liberalismin puolestapuhujista. Hänen kirjoituksensa vaikuttivat yhdessä skotlantilaisten valistusajattelijoiden kirjoitusten kanssa Amerikan vallankumoukseen ja itsenäisyysjulistukseen.


title: John Locke

text: Locken isä, myös nimeltään John Locke, oli maalaislakimies, joka oli toiminut kapteenina parlamentin joukkojen ratsuväessä Englannin sisällissodan alkupuolella. Hänen äitinsä Agnes Keene oli nahkurin tytär. Kummatkin vanhemmista olivat ilmeisesti kalvinisteja.


title: John Locke

text: Locke syntyi pienessä olkikattoisessa mökissä Wringtonin kirkolla Somersetissa noin 18 kilometrin päässä Bristolista. Hänet kastettiin samana päivänä. Pian Locken syntymän jälkeen perhe muutti Pensfordin kauppalaan lähemmäksi Bristolia. Locke kasvoi siellä Bellutonissa Tudor-tyylisessä talossa.


title: John Locke

text: Vuonna 1647 Locke lähetettiin arvostettuun Westminster Schooliin Lontooseen Alexander Pophamin, parlamentin jäsenen ja Locken isän aiemman komentajan, rahoituksella. Valmistuttuaan Locke pääsi Oxfordin yliopiston Christ Churchiin. Collegen dekaanina oli tuolloin yliopiston varakansleri John Owen. Vaikka Locke oli kyvykäs oppilas, hän oli närkästynyt collegen opetusohjelmasta. Hänestä nykyaikaisten filosofien, kuten René Descartesin, lukeminen oli kiintoisampaa kuin yliopistossa opetetun klassisen kirjallisuuden. Locke tutustui jo Westminsteristä tutun ystävänsä Richard Lowerin välityksellä muiden yliopistojen ja Royal Societyn harjoittamaan lääketieteeseen ja kokeelliseen filosofiaan eli luonnontieteeseen. Myöhemmin Lockesta tuli Royal Societyn jäsen.


title: John Locke

text: Locke suoritti kandidaatin tutkinnon vuonna 1656, maisterin tutkinnon vuonna 1658 ja lääketieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1674. Hän oli opiskellut lääketiedettä laajalti ollessaan Oxfordissa ja työskenteli sellaisten merkittävien tiedemiesten kuin Robert Boylen, Thomas Willisin, Robert Hooken sekä Richard Lowerin kanssa. Vuonna 1666 hän tapasi Shaftesburyn ensimmäisen jaarlin Anthony Ashley Cooperin, joka oli tullut Oxfordiin hakemaan hoitoa maksatulehdukseen. Locke teki vaikutuksen Cooperiin ja tämä houkutteli hänet liittymään seurueeseensa.


title: John Locke

text: Locke oli etsinyt uraa itselleen, ja vuonna 1667 hän muutti Shaftesburyn kotiin Exeter Housessa Lontoossa toimiakseen Lordi Shaftesburyn henkilökohtaisena lääkärinä. Lontoossa Locke jatkoi lääketieteellisiä opintojaan Thomas Sydenhamin ohjauksella. Sydenhamilla oli merkittävä vaikutus Locken luonnonfilosofiseen ajatteluun. Vaikutus näkyy erityisesti Locken teoksessa "An Essay Concerning Human Understanding".


title: John Locke

text: Locken lääketieteelliset taidot joutuivat pian koeteltaviksi, sillä Lordi Shaftesburyn maksatulehdus muuttui hengenvaaralliseksi. Locke hankki neuvoja useilta lääkäreiltä ja sai taivuteltua Shaftesburyn leikkaukseen, jotka olivat tuohon aikaan yhtä hengenvaarallisia, kystan poistamiseksi. Shaftesbury selvisi ja toipui kiittäen Lockea henkensä pelastamisesta.


title: John Locke

text: "Essayn" kuvaama keskustelu inhimillisen ymmärryksen luonteesta sijoittui Shaftesburyn kotiin vuonna 1671. Tuolta ajalta on säilynyt kaksi teoksen luonnostelmaa. Tuohon aikaan Locke toimi myös ministerinä kauppa- ja viljelysministeriössä ("Secretary of the Board of Trade and Plantations") sekä siirtomaa-asioissa ("Secretary to the Lords and Proprietors of the Carolinas"), mikä auttoi häntä muotoilemaan ajatuksiaan kansainvälisestä kaupasta ja taloudesta.


title: John Locke

text: Shaftesbury, joka oli whig-puolueen perustajia, vaikutti huomattavasti Locken poliittiseen ajatteluun. Locke alkoi osallistua politiikkaan kun Shaftesburystä tuli lordikansleri vuonna 1672. Kun Shaftesburyn suosio laski vuonna 1675, Locke vietti jonkun aikaa matkustellen Ranskassa. Hän palasi Englantiin vuonna 1679, kun Shaftesbury oli jälleen myötätuulessa. Noihin aikoihin Locke kirjoitti, todennäköisesti Shaftesburyn yllytyksestä, suurimman osan teoksestaan "Two Treatises of Government", joka julkaistiin vuonna 1689. Locke halusi puolustaa teoksellaan vuoden 1688 mainiota vallankumousta, mutta samalla vastustaa Sir Robert Filmerin ja Thomas Hobbesin absolutistista poliittista filosofiaa. Vaikka Locke luettiin vaikutusvaltaisen whig-puolueen puolelle, hänen ajatuksensa luonnonoikeudesta ja hallinnosta olivat vallankumouksellisia tuon ajan Englantiin.


title: John Locke

text: Joka tapauksessa Locke joutui pakenemaan Alankomaihin vuonna 1683 epäiltynä osallisuudesta Rye House -vehkeilyyn, vaikkakaan hänen suorasta osallisuudestaan ei ole juurikaan todisteita. Alankomaissa Lockella oli jälleen aikaa kirjoittamiselle, ja hän käytti paljon aikaa "Essayn" työstämiseen ja teoksen "A Letter Concerning Toleration" kirjoittamiseen. Locke palasi kotiin vasta mainion vallankumouksen jälkeen vuonna 1688, jolloin hän matkusti takaisin Englantiin Vilhelm III Oranialaisen vaimon seurueessa. Locken palattua Englantiin hänen kaikki merkittävimmät teoksensa julkaistiin lyhyen ajan sisällä.


title: John Locke

text: Locken läheinen ystävä Lady Masham kutsui hänet vuonna 1691 Sir Francis Mashamin maatilalle Essexiin. Locke vietti siellä viimeiset vuotensa vaihtelevassa terveydentilassa kärsien välillä astmakohtauksista. Hänestä oli kuitenkin tullut whig-puolueen älyllinen sankari. Noihin aikoihin Locke kävi keskusteluja eri asioista muun muassa John Drydenin ja Isaac Newtonin kanssa.


title: John Locke

text: Locke kuoli vuonna 1704 pitkällisen sairauden jälkeen. Hänet on haudattu High Laverin kylän kirkkomaalle, Harlowin itäpuolelle, Essexiin. Locke ei koskaan mennyt naimisiin eikä hänellä ollut lapsia.


title: John Locke

text: Locken tietoteoria muistetaan empirismin vuoksi. Hän esitti ajatuksensa teoksessaan "An Essay Concerning Human Understanding". Siinä puolustetaan luonnontieteellistä tutkimusta kokemusperäisenä tutkimusalana. Ideat ulkoisesta todellisuudesta sekä omasta ruumiista ovat niin sanottuja yksinkertaisia ideoita eli aistivaikutelmia, joita ulkoisen todellisuuden kappaleet ovat synnyttäneet aisteihin. Locke katsoo mielen olevan ”valkoinen paperi, vailla kirjoitusta”, jonka vasta kokemus ”kalustaa”. Mielen sisällöt eivät kuulu sen synnynnäiseen varustukseen. Ajatusta on kutsuttu nimellä "tyhjä taulu" (lat. "tabula rasa").


title: John Locke

text: Locke ei kiellä kokonaan rationalismia. Hän katsoo ihmisen olevan tietoinen oman mielensä toiminnoista. Ihmisen tietoisuus niistä on tiedon toisena lähteenä. Ymmärrys kykenee yhdistelemään yksinkertaisia ideoita yhdistetyiksi ideoiksi. Locke ei kannata empirismiä matematiikassa ja etiikassa. Molemmat ovat demonstratiivisia tieteitä.


title: John Locke

text: Locke pitää sekavana ja hylättävänä perinteistä oppia olevaisesta jonakin sellaisena, jolla on ominaisuuksia. Sitä, mikä ihmisessä ajattelee, ja sitä mihin inhimillinen ajattelu kohdistuu, ei voida tarkastella ominaisuuksien kantajana. Samoin on epävarmaa se, ajatteleeko ihminen ruumiillisena olentona vai onko ajatteleminen ruumiista erillistä.


title: John Locke

text: Yhteiskuntafilosofiassa Locke kuuluu ensimmäisiin yksilön oikeuksien puolustajiin. Teoksessaan "Two Treatises of Government" esittämässään poliittisessa teoriassa hän katsoo yksilön perustavanlaatuiset ja luovuttamattomat ("inalienable") oikeudet valtiovallan oikeutettujen rajojen perusteiksi. Locke kannattaa myös luonnollisen lain ("natural law") perinteistä teoriaa. Hänen mukaansa moraalin perusperiaatteet ovat objektiivisia ja ne tavoitetaan empiirisesti käyttämällä järkeä todellisuuden tarkastelussa. Hän painottaa periaatetta, jonka mukaan kukaan ei saa riistää eikä vahingoittaa toisen elämää, terveyttä, vapautta eikä omaisuutta. Toisia ihmisiä siis tulisi puolustaa pidättymällä vahingoittamisesta. Luonnollisen lain normatiivisen periaatteen vuoksi yksilön oikeus ei ulotu pitemmälle kuin siihen, mistä jonkun toisen oikeus alkaa.


title: John Locke

text: Locke puhuu paljon omistusoikeudesta. Omaisuus on omistajan ja omistetun asian suhde. Yksilöllä on oikeus pitää hallussaan oleva hyödyke vain sillä edellytyksellä, että hänellä on siihen oikeus jollakin perusteella. Työnteko on Locken mukaan omistusoikeuden syntymisen perusta. Hallussa olevat asiat ovat omaisuutta, jos muilla ihmisillä on velvollisuus kunnioittaa niiden hallussapitäjän oikeutta. Locke huomauttaa ohimennen omaisuudesta puhuessaan, että palvelijoiden isännälle tekemän työn hedelmät ovat isännän omaisuutta. Omistamisessa siis yksilön oikeus edellyttää muiden velvollisuutta. Tätä Locke pitää kaikkien luonnollisten oikeuksien tunnusmerkkinä.


title: John Locke

text: Locke pitää itselle tai persoonalle kuulumista perusteena, jonka nojalla yksilöllä on oikeus siihen, mitä hän pitää hallussa tai mitä muut eivät saa pitää hallussaan hänen oikeutensa nojalla. Locke siis samaistaa toimijan siihen, mikä on ihmisyksilössä ajatteleva minä ja jolle yksilön ruumis kuuluu omaisuutena. Ihmisten fyysinen koskemattomuus on omistusoikeuden kaltainen oikeus.


title: John Locke

text: Yksilönvapauden puolustajana Locke ei asetu yksiselitteisesti pelkän negatiivisen vapauden puolelle. Hän kyllä uskoo, että yksilön vapaus on välttämättä toimintaan kohdistuvien esteiden tai mielivaltaisen sekaantumisen puuttumista, siis negatiivista vapautta. Silti yksilö käyttää vapauttaan tavoilla, jotka ovat sopusoinnussa järjen ohjaaman tahdon vaatimusten kanssa. Muutoin kysymys ei ole vapaudesta. Locke korostaa järkeä normien lähteenä, mistä seuraa se, että yksilön, esimerkiksi alaikäisen lapsen, vapautta on lupa rajoittaa, kun yksilön järki ei ole sellaista, mitä rationaalinen vapaus edellyttää.


title: John Locke

text: Ihmisten jättäminen vahingoittumattomaksi on Locken mukaan ihmiskunnan puolustamisen vähimmäisaste. Hän uskoo voivansa johtaa kansalaisyhteiskunnan siitä periaatteesta, että ihmiskunnan puolustamisen vähimmäisaste on yhteiskunnan kunkin yksittäisen jäsenen oman edun mukaista. Ihmiskunnan puolustamisen periaate ei siis edellytä yhteiskuntafilosofisena periaatteena sitä, että toimitaan toisen hyväksi oma etu uhraten. Teoksessaan "Some Thoughts Concerning Education" Locke kannattaa laajempaa ihmiskunnan puolustamisen periaatetta. Lasta kasvatettaessa on pyrittävä estämään lasta omaksumasta julmuuden tottumusta. Siksi on lapsen vapautta kunnioittaen saatava hänet omaksumaan toiminta toisten hyväksi myös tapauksissa, joissa toisten auttaminen ei ole oman edun mukaista.


title: John Locke

text: Toisinaan klassisen liberalismin isien joukkoon luettuna filosofina Locke on puolustanut valtiovallan rajoittamista yksilönvapauden ja muiden luonnollisten oikeuksien, kuten elämän, terveyden ja omaisuuden suojelemiseksi. Hänen liberalismiinsa sisältyy myös ajatus, että lasta kasvatettaessa on julmuutta ja yksilöllisen vapauden loukkaamista vältettävä, jotta lapsi ei kasvaisi julmaksi ja muiden vapautta väheksyväksi. Kolmanneksi Locke puolusti omantunnonvapauteen perustuvaa suvaitsevaisuutta. Kun hyväntekeväisyys ymmärretään toiminnaksi, jolla tehdään toisille hyvää oman edun vastaisesti, Locke katsoi sen haittaavan yhteiskunnan vaurastuttamista. Lakisääteistä, pakollista hyväntekeväisyyttä eli sosiaaliturvaa Locke pitää haitallisena sen utilitaarisen tavoitteen kannalta, että mahdollisimman monet vaurastuisivat. Ihmisten tulee olla luonnostaan hyväntekeväisyyttä harjoittavia, mihin päästään vain kasvattamalla lapsi vapaasti perheissä anteliaaksi ja tasavertaisuutta kunnioittaviksi.


title: John Locke

text:
Uskonnollisissa ja uskonnonfilosofisissa käsityksissään Locke ennakoi valistusfilosofisia ajatuksia siitä, että kristinuskon ja Raamatun tulkinnan tulisi perustua järjen käyttöön. Ajatuksiaan hän esitti teoksessaan "The Reasonableness of Christianity".
Ensyklopedia-artikkeleita:


title: John Locke

text: Teoksia:


title: John Locke

text: Artikkeleita:


title: Martin Bormann

text: Martin Bormann (17. kesäkuuta 1900 Wegeleben, Saksa – luultavasti 2. toukokuuta 1945 Berliini, Saksa) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen puoluekanslian johtaja valtakunnanministerin valtuuksin sekä Adolf Hitlerin yksityissihteeri.


title: Martin Bormann

text: Martin Bormann oli postivirkailijan poika, joka keskeytti koulunsa ja meni töihin maatilalle Mecklenburgiin. Palveltuaan lyhyen aikaa ensimmäisen maailmansodan lopussa Bormann liittyi Freikorps Mecklenburgiin. Bormann oli naimisissa Gerda Bormannin kanssa, joka oli puoluetuomari Walter Buchin vanhin tytär. Avioliitosta syntyi yhdeksän lasta, joista yksi tosin kuoli jo lapsena.


title: Martin Bormann

text: Maaliskuussa 1924 Bormann tuomittiin vuodeksi vankilaan yhdessä Rudolf Hössin kanssa entisen opettajansa Walther Kadowin murhasta. Bormann selvisi vuodella, Hössin tuomio oli kymmenen vuotta. Vapauduttuaan hän liittyi pian kansallissosialistiseen puolueeseen. Hänet nimettiin paikalliseksi lehdistöupseeriksi ja vuonna 1928 puolueen vakuutusyhtiön johtajaksi huolimatta puutteellisista kyvyistään ja karkeista käytöstavoistaan. Myöhemmin Bormann laajensi vakuutusyhtiön puolueen apukassaksi ja sai näin laajaa taloudellista vaikutusvaltaa.


title: Martin Bormann

text: Hitler nimitti Bormannin myös henkilökohtaisen omaisuutensa hoitajaksi; palkkatulojen lisäksi Hitlerillä oli miljoonatulot kirjansa "Taisteluni" () myynnistä. Bormann myös valvoi Hitlerin käyttämän Kehlsteinhaus- eli Kotkanpesä-kesäasunnon rakennustöitä Obersalzbergissa Berchtesgadenissa. Loma-asunto valmistui Hitlerin 50-vuotissyntymäpäiväksi.


title: Martin Bormann

text: Lokakuussa 1933 Bormannista tuli kansallissosialistisen puolueen "Reichsleiter" eli valtakunnanjohtaja sekä marraskuussa valtiopäivien jäsen. Heinäkuusta 1933 vuoteen 1941 hän toimi Rudolf Hessin yksityissihteerinä. Hessin lennettyä Skotlantiin Bormann siirtyi puoluekanslian ("Parteikanzlei") päälliköksi valtakunnanministerin valtuuksin toukokuussa 1941.


title: Martin Bormann

text: Bormann sai 12. huhtikuuta 1943 virallisen arvonimen ”Johtajan sihteeri”. Tehtävän edellinen hoitaja Rudolf Hess oli siirtynyt Britanniaan. Bormannista tuli Hitlerin luottomies, joka oli vastuussa Führerin paperitöistä ja tapaamisista. Hän valvoi kaikkea materiaalia, jonka Hitler sai nähtäväkseen, ja hänellä oli täysi valta siihen, kuka pääsi Hitlerin puheille. Ilman Bormannin tahtoa ei tapahtunut paljon, ja vastoin hänen tahtoaan ei käytännössä mitään. Samalla Hitlerin vanhat luottomiehet Hermann Göring ja Joseph Goebbels menettivät asemiaan. Koska Hitler sodan kuluessa siirtyi yhä enemmän johtamaan sotatoimia, Bormann sai yhä enemmän vastuuta siviiliasioista. Bormann oli puhdasoppinen kansallissosialisti, joka suunnitteli ja oli vastuussa monista natsien sodan aikana tekemistä tuhotöistä. Bormann oli ateisti ja suhtautui erityisen vihamielisesti juutalaisuuden lisäksi kristinuskoon. Hänen mielestään uskonto ja kansallissosialismi eivät olleet yhteensopivia, ja hän tuki voimakkaasti kristittyjen vainoamista ja natseja vastustaneen piispa Clemens von Galenin hirttämistä, mikä ei kuitenkaan toteutunut, sillä Hitler tahtoi, että ”ongelma” ratkaistaisiin vasta sodan jälkeen. Lisäksi Bormann oli yksi holokaustin pääsyyllisistä. Hän allekirjoitti 31. toukokuuta 1941 säädöksen, joka laajensi Nürnbergin lait koskemaan myös Saksan idässä miehittämien alueiden juutalaisia. Hänen 9. lokakuuta 1942 antamassaan määräyksessä todettiin, että muun muassa slaaveja ja juutalaisia koskeva ”lopullinen ratkaisu” tulisi hoitaa ”idän erityisleireillä” eli tuhoamisleireillä. Bormannin 1. heinäkuuta 1943 allekirjoittamassa säädöksessä Adolf Eichmann sai täydet valtuudet kaikkia juutalaisia kohtaan.


title: Martin Bormann

text: Vuoden 1944 lopulla Hitler määräsi Bormannin värväämään kuusi miljoonaa poikaa ja miestä Volkssturm-joukkoihin. Suunniteltu kuuden miljoonan miehen jäsenmäärä ei kuitenkaan koskaan täyttynyt, ja Volkssturm on jäänyt historiaan huonosti koulutettuna ja varusteltuna joukkona. Se lähetettiin itärintamalle, missä yli 150 000 sen jäsentä sai surmansa hidastamatta etenevää puna-armeijaa juuri lainkaan. Sodan loppuvaiheessa Bormann jäi ihailemansa Hitlerin luo piiritettyyn ja tuhoutuneeseen Berliiniin. Hän oli toinen Hitlerin avioliiton todistajista, samoin hän todisti oikeaksi Hitlerin poliittisen testamentin. Testamentissaan Hitler nimitti Bormannin, ”uskollisimman puoluetoverinsa”, puolueministeriksi eli puolueen ylimmäksi johtajaksi. Hitlerin tehtyä itsemurhan, Bormann lähti Führerbunkerista 1. toukokuuta 1945 yhdessä SS-lääkäri Ludwig Stumpfeggerin kanssa. Kumpikaan ei selvinnyt hengissä, ja on melko varmaa, että Bormann teki pian bunkkerista poistuttuaan itsemurhan yritettyään päästä tuloksetta länteen puna-armeijan saartorenkaan läpi. Toisen teorian mukaan hän kuoli puna-armeijan tulituksessa. Kolmannen teorian mukaan Bormannista tehtiin viimeinen havainto Spreejoen ylittävällä sillalla, jossa panssarivaunu räjähti juuri hänen vieressään, eikä kukaan enää nähnyt Bormannia. Hitler-Jugendin komentaja Arthur Axmann sanoo törmänneensä kahteen ruumiiseen, jotka hän tunnisti Bormanniksi ja Stumpfeggeriksi, paetessaan Hitlerin bunkkerista kohti läheistä Stettiner Bahnhofin asemaa.


title: Martin Bormann

text: Nürnbergin oikeudenkäynnissä Bormann tuomittiin poissa olevana kuolemaan lokakuussa 1946. Hänelle määrätty asianajaja yritti perustaa epätavallisen puolustuksensa siihen, ettei Bormannia voi tuomita, koska tämä oli jo kuollut, mutta epäonnistui.


title: Martin Bormann

text: Seuraavien vuosikymmenien aikana Bormannista väitettiin tehdyn useita silminnäkijähavaintoja Euroopassa ja eripuolilla Etelä-Amerikkaa. Huhujen mukaan Bormann oli läpikäynyt epäonnistuneen plastiikkakirurgian ja hänen kasvonsa olisivat vaurioituneet. Adolf Eichmannin poika väitti Bormannin sukkuloineen Etelä-Amerikassa eri maiden välillä ja tavanneen myös isäänsä silloin tällöin. Asialle ei kuitenkaan löytynyt pitäviä todisteita.


title: Martin Bormann

text: Heinz Linge kuitenkin sanoi nähneensä Bormannin ja Stumpfeggerin kuolleen Weidendammerin sillan luona käsikranaattiin, joka oli heitetty panssarivaunun sisään heidän astuessa sen kyytiin. Berliinistä rakennustyömaalta vuonna 1972 löydetyt luurangot tunnistettiin virallisesti Stumpfeggerille ja Bormannille kuuluviksi, ja Saksan liittotasavallan Korkein oikeus julisti Bormannin kuolleeksi huhtikuussa 1973. Bormannin perheen pyynnöstä tunnistus vahvistettiin DNA-testillä vuonna 1998.


title: Museo

text: Museo on laitos, joka kerää, säilyttää, tutkii ja pitää esillä historiallista, kulttuurihistoriallista tai luonnontiedettä koskevaa aineistoa. Näyttelyt ovat museotyön näkyvin osa, sillä niissä museot kohtaavat yleisönsä. Siksi monille näyttelyt edustavat museoiden perinteistä tehtävää.


title: Museo

text: Kokoelmien perusteella museot jaetaan Suomessa taidemuseoihin, kulttuurihistoriallisiin museoihin ja luonnontieteellisiin museoihin. Taidemuseot keräysperiaatteet ovat yleensä esteettisiä, mutta muissa museoissa pyritään keräämään todisteita tavallisista esineistä tai ilmiöistä. Ulkomuseot ovat erikoistapauksia, sillä niissä myös museorakennukset ovat osa esineistöä.


title: Museo

text: Vaikka museoiden päätehtävä on säilyttää kulttuuriperintöä, ne ovat usein myös suosittuja matkailukohteita. Useimmat kävijät tulevat museoihin oppimaan jotain uutta ja tätä päämäärää pyritään edistämään näyttelytekniikoilla. Näyttelyesineiden yhteydessä on usein taustatietoja kirjoitettuna, ja museot voivat käyttää esineiden tukena myös video- tai äänimateriaalia, pienoismalleja tai vuorovaikutteisia elementtejä.


title: Museo

text: Museolaitos syntyi 1700-luvulla, mutta sen taustalla on ihmisen tarve kerätä. Varhaisimpia esikuvia on löytynyt Mesopotamiasta, ja ’museo’-sana tulee kreikan sanasta ’museion’. Monet kokoelmat avattiin yleisölle 1700-luvulla, jolloin museoihin liitettiin myös opetuksellinen tavoite. Louvren avaamisesta vuonna 1793 käynnistyi ajatus kansallismuseoista. Museot ovat sen jälkeen ottaneet muun muassa mallia maailmannäyttelyistä yleisön viihdyttämisessä ja Skansenin ulkomuseosta historian elävöittämisessä. Museoista on tullut 1900-luvulla myös arkkitehtuurin merkkipaaluja, joiden suunnittelusta on pidetty kansainvälisiä kilpailuja.


title: Museo

text: Sana "museo" on kreikkalaista alkuperää; sen merkitys on kuitenkin muuttunut. Sana juontuu kreikkalaisesta sanasta "museion", joka tarkoitti yhdeksälle muusalle omistettua paikkaa. Museion oli ensisijaisesti koulu tai tutkimuslaitos, ja tällaisia ”tieteellisiä keskuksia” perustettiin erityisesti helleenisellä ja hellenistisellä kaudella.


title: Museo

text: Nykyaikainen museokäsite syntyi 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa, kun tiede alkoi erikoistua yhä suppeammille aloille ja postitivistinen tieteenfilosofia korostaa kokemuksin ja havainnoin kerättyä analyyttistä tietoa. Tämän seurauksena myös museoiden esinekokoelmat nostettiin tärkeiksi tieteellisen havainnoinnin kohteiksi.


title: Museo

text: Kansainvälinen museoneuvosto ICOM päivittää nykyaikaisia museoita ja niiden toimintaa koskevaa yleismääritelmää, jota ICOM on ylläpitänyt sen perustamisvuodesta 1946 saakka. Nykyinen määritelmä on vuodelta 2007. ICOM:n mukaan ”Museo on pysyvä, taloudellista hyötyä tavoittelematon, yhteiskuntaa ja sen kehitystä palveleva laitos, joka on avoinna yleisölle ja joka tutkimusta ja opetusta edistääkseen ja mielihyvää tuottaakseen hankkii, säilyttää, tutkii, käyttää tiedonvälitykseen ja pitää näytteillä aineellisia ja aineettomia todisteita ihmisestä ja hänen ympäristöstään.”


title: Museo

text: Museoita voidaan määritellä usein eri tavoin, mutta yleensä museot jaetaan niiden keräyskohteen ja kokoelmien perusteella. Suomessa museot jaetaan kolmeen kategoriaan: taidemuseoihin, kulttuurihistoriallisiin museoihin ja luonnontieteellisiin museoihin. Taidemuseot eroavat muista museoista siinä, että ne keräävät lähinnä esteettisiä, yksilöllisiä ja ainutlaatuisia taideteoksia, kun taas muiden museoiden kokoelmiin halutaan todisteita tavallisista esineistä tai luonnonilmiöistä. Anglosaksisissa maissa jako tehdään hieman toisin ja luonnontieteellisten museoiden sijaan puhutaan tiedemuseoista, jotka tulee erottaa museoiden kaltaisista tiedekeskuksista. Suomessa tieteen ja tekniikan museot kuuluvat kulttuurihistoriallisiin museoihin.


title: Museo

text: Taidemuseot keräävät nimensä mukaan taidetta. Vaikka taidemuseotkin ovat tutkimus- ja opetusorganisaatioita, ne pyrkivät myös tarjoamaan esteettisiä kokemuksia. Suomessa taidemuseot ovat paljon rajatumpia kuin muualla maailmassa, sillä esimerkiksi kansantaide on perinteisesti kuulunut kulttuurihistoriallisiin museoihin, vaikka monissa muissa maissa sitä sijoitetaan myös taidemuseoihin. Taidemuseot ovat perinteisesti keränneet maalauksia, veistoksia ja koristetaidetta. Niiden kokoelmiin on kuitenkin alkanut 1900-luvun lopulla tulla entistä enemmän myös arkkitehtuuria, käyttögrafiikkaa, valokuvia ja taideteollisuuden tuotteita.


title: Museo

text: Kulttuurihistoriallisen museon keräyskohde voi käytännössä olla mikä tahansa ihmisen tekemä esine. Näin laaja-alaisen kohteen takia monet kulttuurihistorialliset museot erikoistuvat tiettyyn aiheeseen, aikaan tai maantieteelliseen alueeseen. Erikoistunut kulttuurihistoriallinen museo voi olla esimerkiksi tiemuseo, taiteilijakoti, myllymuseo tai urheilumuseo. Tieteeseen ja tekniikkaan keskittyneet museot lasketaan Suomessa myös kulttuurihistoriallisiksi museoiksi.


title: Museo

text: Luonnontieteelliset museot voivat olla eläintieteellisiä, kasvitieteellisiä tai geologisia. Isoimmilla luonnontieteellisillä museoilla, kuten Natural History Museumilla, National Museum of Natural Historyllä ja American Museum of Natural Historyllä, on laajat luonnontieteelliset kokoelmat. Tällaiset museot ovat myös merkittäviä taksonomisen työn ja luonnontieteellisen tutkimuksen kannalta.


title: Museo

text: Kokoelmien perusteella määritellyn kolmen museotyypin rinnalla on myös yleismuseoita, joiden kokoelmat ovat monialaisia. Tällaisia museoita ovat erityisesti jotain aluetta tai paikkaa palvelevat museot, kuten kansallismuseot. Lisäksi jollekin tietylle kohderyhmälle kohdennetut museot, kuten lastenmuseot, voivat olla yleismuseoita.


title: Museo

text: Museot voidaan jakaa kokoelmien lisäksi myös omistajan, palvelualueen, yleisön tai näyttelytavan mukaan. Museon omistajan mukaan luokiteltuna erilaisia museoita ovat muun muassa kunnalliset museot, yliopistomuseot, asevoimien museot, itsenäiset museot ja yksityismuseot.


title: Museo

text: Alueellisesti museot voidaan jaotella kansallismuseoihin, alueellisiin museoihin, kaupunkien museoihin ja paikallismuseoihin. Esimerkiksi Suomen museot on luokiteltu valtakunnallisiin ja maakunnallisiin museoihin sekä aluetaidemuseoihin ja valtakunnallisiin erikoismuseoihin. Valtakunnallisten museoiden tehtävänä on kehittää omaa alaa, ja niitä Suomessa ovat Kansallismuseo, Kansallisgalleria ja Luonnontieteellinen keskusmuseo. Maakuntamuseoita on 22, ja ne edistävät ja ohjaavat museotoimintaa alueellaan. Samaa tekevät myös 16 aluetaidemuseota ja 17 valtakunnallista erikoismuseota, joilla jokaisella on oma erikoisalansa.


title: Museo

text: Museokokoelma on yleensä sijoitettuna museota varten rakennettuun tai korjattuun rakennukseen. Tällaisen ”perinteisen museon” lisäksi on kotimuseoita ja ulkomuseoita.


title: Museo

text: Museo kerää aineistoa museokokoelmaan. Sen esineet muodostavat ryhmän, jota yhdistää jokin tai jotkin yhteiset tekijät. Museoiden tunnuspiirre on keräystoiminta, ja museokokoelman objektit valitaan yleensä tarkasti museon tehtävän mukaan. Esineillä on oltava jonkinlainen kulttuuriperinnöllinen arvo. Merkittävin kokoelmaa rajoittava tekijä on sattuma, jonka takia osa esineistä katoaa, tuhoutuu tai kuluu loppuun.


title: Museo

text: Museoiden tulee varmistaa hankintansa laillisuus. Lainsäädäntö vaihtelee maittain, mutta museotyön taustalla on kansainvälisiä sopimuksia, joiden pohjalla ovat vuoden 1954 yleissopimus kulttuuriomaisuuden suojelemiseksi aseellisen selkkauksen sattuessa ja vuoden 1970 yleissopimus kulttuuriomaisuuden luvattoman tuonnin, viennin ja omistusoikeuden siirron kieltämiseksi ja ehkäisemiseksi.


title: Museo

text: Museoesineitä pyritään hoitamaan ja konservoimaan niiden säilyttämiseksi. Hoito alkaa jo esineen vastaanotossa, jolloin siitä kerätään kaikki tarvittava tieto ja tutkitaan sen kunto. Museot hylkäävät usein esineitä, joista puuttuu olennaisia osia tai jotka ovat rikkinäisiä. Museokokoelmia säilytetään varastoissa, joihin ne siirretään puhdistamisen ja tarkistamisen jälkeen. Varastotilat ovat usein tarkoin säädeltyjä, ja niiden pitää täyttää olosuhteiltaan sinne varastoitujen esineiden tarpeet.


title: Museo

text:
Museokokoelmia voivat vahingoittaa muun muassa ihmilliset, ympäristölliset, ilmastolliset ja biologiset tekijät. Konservoinnilla pyritään estämään vahinkojen sattuminen. Konservointia tehdään myös varsinkin taidemuseoissa esteettisistä syistä, koska niissä esineen ulkonäkö on tärkeää. Konservoinnin suorittaa yleensä konservaattori apunaan tutkija, joka tuntee kunnostuksen kohteena olevan esineen.
Museokokoelmien kasvu on pakottanut museot miettimään poistopolitiikkaa. Kokoelmista saatetaan joutua poistamaan rikkoontuneita ja vaarallisia esineitä, käyttökelvottomia näytteitä sekä esineitä, joista ei ole omistus- tai käyttötietoja. Museoesineitä pitää arvioida koko kokoelman kannalta, minkä takia poistettaviksi valitaan usein museoarvoltaan vähäisimmät esineet. Museoesine voidaan poistaa kokoelmasta siirtämällä se opetusesineeksi tai yleiseksi koristeeksi. Se voidaan myös lahjoittaa toiseen museoon tai muuhun julkiseen tai yksityiseen käyttöön, tai palauttaa alkuperäiselle omistajalle tai alkuperäiseen sijaintiinsa. Esine tuhotaan, jos sille ei löydy muuta poistotapaa tai se on huonokuntoinen tai vaarallinen.


title: Museo

text: Museoarkkitehtuurissa on kaksi vastakkaista lähtökohtaa, jotka voivat joskus olla hankalasti yhteensovitettavissa. Pitää huomioida kokoelmia ja on otettava huomioon yleisöä ja työntekijöitä koskevat turvallisuusmääräykset. Esimerkiksi jotkin esineet vaativat säilyäkseen sellaista kosteutta ja lämpöä, joka on ihmiselle haitallista, ja joitakin esineitä joudutaan säilyttämään niin hämärässä, että se aiheuttaa ongelmia näyttelyn valaistukselle. Museoita pidetäänkin usein haastellisina ja kiinnostavina arkkitehtuurisuunnittelun kohteena, koska niissä yhdistyvät julkisen rakennuksen näyttävyys- ja kestävyysvaatimukset ja monimutkaiset toiminnalliset ja tekniset aspektit.


title: Museo

text: Useat museorakennukset on sijoitettu puistoon, koska ne tarjoavat suurille näyttelyrakennuksille varsin vapaat mahdollisuudet. Lisäksi puistot ovat usein turvallisia ja saasteettomia, ja näyttelyitä voi siirtää myös ulkotiloihin.


title: Museo

text: Kansainvälisen museoneuvoston selvityksen mukaan noin 80 prosenttia museoista sijaitsee johonkin muuhun käyttöön suunnitelussa rakennuksessa. Vanhojen rakennusten soveltaminen tai uudistaminen on vaikeaa, ja monet museorakennukset ovat itse suojeltuja, jolloin sisätilatkin joudutaan säilyttämään ja museon on sopeuduttava tiloihin.


title: Museo

text: Museoiden esineet ja näytteet asetetaan yleisön ulottuville näyttelyissä. Suurin osa ihmisistä käsittää ne museoiden ensisijaiseksi ja perinteiseksi tehtäväksi, sillä niissä museo kohtaa yleisönsä. Koska näyttelyt ovat museotyön näkyvin puoli, suurelle yleisölle, sanat ’museo’ ja ’näyttely’ esiintyvät toistensa synonyymeina. Museonäyttelylle on useita määrittelyitä. Niille kaikille yhteistä on yleisö tai julkisuus, tila ja esineet. Museologi G. Ellis Burcaw’n mukaan näyttely on ”taiteeseen, historiaan, tieteeseen tai teknologiaan liittyvien esineiden kokoelma, jossa kävijä liikkuu esteettisesti tai tiedollisesti järjestetyltä yksiköltä toiselle.” Suomalaiset museonjohtajat Jouko Heinonen ja Markku Lahti ovat puolestaan sanoneet näyttelyn olevan näytteillepanoa ja tulkintaa. Museo kommunikoi niissä katsojan kanssa esineiden ja muun materiaalin kautta.


title: Museo

text: Museot olivat aiemmin sama kuin niiden kokoelmat, mutta kokoelmien kasvamisen myötä esineiden määrää ja esilläolon aikaa jaetaan perusnäyttelyiden ja erikoisnäyttelyiden välillä. Museonäyttelyt olivat oikeastaan 1960-luvulle asti perusnäyttelyitä. Perusnäyttelyllä tarkoitetaan pitkään pystyssä olevaa näyttelyä. Sen elinkaari voi olla jopa yli kymmenen vuotta. Kulttuurihistoriallisten museoiden perusnäyttelyssä pyritään yleensä kertomaan tarina, joka liittyy museon edustamaan alaan ja maantieteelliseen alueeseen. Taidemuseoissa perusnäyttelyt voidaan rakentaa museon parhaimpian teosten ympärille. Niissä perusnäyttelyt voivat keskittyä myös valitun opintokokonaisuuden tai paikallisen kuvataiteen mukaan. Luonnontieteellisissä museoissa perusnäyttelyt ovat usein erilaisten lajien tai ekologisten elinympäristöjen esittelyä.


title: Museo

text: Useimmat museot järjestävät joka vuosi vaihtuvia näyttelyitä, joiden sesonkiaikaa ovat lomakaudet. Muutamista viikoista kuukausiin esilläolevaa näyttelyä voidaan kutsua vaihtuvaksi, tilapäiseksi tai erikoisnäyttelyksi. Vaihtuvat näyttelyt tehdään rajatuksi ajaksi ja tietystä aiheesta. Joskus tilapäisnäyttelyistä voi tulla puolipysyviä. Vaihtuvaa näyttelyä voidaan kutsua myös erikoisnäyttelyksi, kun siihen kootaan esille harvoin nähtävillä olevaa esineistöä. Tällaiset näyttelyt tavoittavat usein paljon yleisöä, ja niitä markkinoidaan voimakkaasti. Vaihtuvat näyttelyt voivat lisäksi muuttua kiertonäyttelyksi, joita voidaan vuokrata tai lainata muille museoille. Vaihtuvissa näyttelyissä käsitellään jotain erityistä aihetta, esimerkiksi jotain museon erikoisaluetta, tutkimustulosta, paikallista merkkivuotta tai vuotuista juhlaa. Aihe voi liittyä henkilöön, tapahtumaan tai johonkin muuhun teemaan.


title: Museo

text: Museonäyttelyt ovat levinneet myös internetiin, ja museot ovat julkaisseet verkkonäyttelyitä. Virtuaalimuseoissa voidaan jopa luoda verkkoon virtuaalinen kopio museorakennuksesta ja sen näyttelyistä.


title: Museo

text: Jokainen museonäyttely on itsenäinen produktio, mutta ne ovat myös osa museon toiminta- ja viestintästrategiaa. Näyttelyt tulisikin suunnitella siten, että ne ilmentävät museon toiminta-ajatusta ja tavoitteita, sekä niin, että niiden tyyli sopisi museon ilmeeseen. Näyttelysuunnittelussa aloitetaan kysymyksistä, joihin yritetään saada vastauksia. Ensimmäiseksi kysytään ”miksi?”, koska näyttely pitää toteuttaa toiminta-ajatuksen näkökulmasta. Sen jälkeen tutkitaan näyttelyn kohderyhmää, teemaa, paikkaa, esitystapaa ja aikataulua.


title: Museo

text: Museoiden näyttelytekniikat voidaan jakaa staattisiin ja dynaamisiin. Staattisia elementtejä ovat yleensä itse esineet ja niihin liittyvät tekstit sekä pienoismallit, valokuvat, dioraamat, tiedotteet, opaskirjat ja tehtäväpaperit. Dynaamisia elementtejä ovat muun muassa draamat, opastetut kierrokset, luennot, videoesitykset, vuorovaikutteiset elementit ja kosketeltavat esineet. Yleisin, vanhin ja luonnollisin esitystekniikka on ihmisten välinen vuorovaikutus. Monet museot järjestävät opastettuja kierroksia. Museot voivat järjestää myös luentoja sekä tapahtumia, joissa pyritään historian elävöittämiseen.


title: Museo

text: Jokainen museo tukee näyttelyjään jonkinlaisin graafisin tavoin. Museovierailija tulee yleensä museoon oppimaan uutta, jolloin näyttelyyn ja sen esineisiin liittyvät tekstit tukevat oppimista. Näyttelyesineisiin voi liittyä myös valokuvia, jotka esittävät esimerkiksi arkeologisen kohteen nykytilaa, vertailukohteita tai museoon liian isoa esinettä, ja erilaisia maalauksia, karttoja tai muuta grafiikkaa.


title: Museo

text: Kotimuseoiden näyttelytekniikkaa ovat usein alkuperäinen huonejärjestys huonekaluineen tai nykyaikaisine jäljitelmineen. Dioraamat ovat erityisen suosittuja luonnontieteellisissä museoissa. Ne ovat eräänlaisia valokuvan ja mallin yhdistelmiä, joiden etualalla on esimerkiksi eläimiä ja taustalla elinympäristö maalauksena. Dioraama voi esittää myös esimerkiksi historiallista perhe-elämää tai historiallista taistelua. Erilaiset pienoismallit esittävät museoissa usein arkeologisten kohteiden tai historiallisten rakennusten kehitysvaiheita. Malleja voi olla myös esimerkiksi laivoista, koneista tai dinosauruksista.


title: Museo

text: Audiovisuaaliset näyttelytekniikat ovat museoissa hyvin yleisiä. Niillä voi tukea museoesineiden tai näyttelyn esittelyä ja luoda tunnelmaa taidenäyttelyyn. Multimediateoksella voidaan täydentää museonäyttelyn muuta kerrontaa ja tuoda esiin elementtejä, joita muuten ei pysty tarjoamaan.


title: Museo

text: Erilaiset osallistavat ja vuorovaikutteiset tekniikat ovat kehittyneet 1900-luvulla, jolloin tiedekeskusten ohella useat museot ovat ottaneet niitä käyttöönsä. Museot voivat osallistaa kävijoitään esimerkiksi peleillä, kosketettavilla esineillä tai kokeiltavilla historiallisilla vaatteilla.


title: Museo

text: Museoiden opetustoimintaa kutsutaan Suomessa yleisesti museopedagogiikaksi. Pedagogiikalla tarkoitetaan tässä yhteydessä sen väljempää merkitystä, johon kuuluvat myös museo-opetuksen taustalla olevat näkemykset ja siihen liittyvät käytännön toimet. Museon opetus voi olla passiivista, kun ulkopuolinen taho käyttää sen kokoelmia tai julkaisuja opetukseen. Varsinaisessa museopedagogiikassa museossa voidaan esimerkiksi järjestää näyttely opetus- ja kasvatustavoitteiden perusteella.


title: Museo

text: Pedagogiikka on jossain määrin aina liittynyt museokäsitteeseen, mutta sen asema, menetelmät ja tavoitteet ovat vaihdelleet. Euroopassa 1800-luvulla kehittyneet käsitykset taiteellisesta luomisesta ja kansallistunteesta muotoilivat museot koululaitosta ja kirjastoa täydentäviksi opetuskeskuksi. Opetus ja kasvatus museoissa oli kuitenkin 1960-luvulle asti melko hajanaista, mutta sen jälkeen on alettu kiinnittää huomiota myös museoiden opetuksen teoriaan ja käytäntöihin. Museot tekivät varsinkin Englannissa yhteistyötä koulujen kanssa jo 1880-luvulla. Monet museot tarjoavat kouluille niitä varten suunniteltuja palveluita. Joillain museoilla on opetuskokoelmia. Vaativissa aiheissa, kuten arkeologiassa ja geologiassa, museokokoelman hyväksikäyttäminen on lähes korvaamatonta.


title: Museo

text: Näyttelyt ovat museo-opetuksen keskeisin toiminto. Opetus- ja kasvatustavoitteiden perusteella museot painottavat näyttelyn saavutettavuutta. Näyttelyissä käytetään erilaisia menetelmiä sanoman kertomiseksi. Näyttelyissä on 1900-luvun loppupuolella alettu kiinnittää huomiota myös moniaistillisiin kokemuksiin, vaikka jo 1900-luvun alussa Berliinin Deutsches Museumin laajassa perusnäyttelyssä oli mahdollisuus tutustua erilaisiin tekniikan ja luonnon ilmiöihin.


title: Museo

text: Museoiden opetustoiminnassa käytetään näyttelyiden lisäksi hyväksi internetiä ja erilaisia työpajoja, joissa yleisö pystyy toteuttamaan omia ideoitaan, sekä painotuotteita.


title: Museo

text: Museot eroavat esimerkiksi kirjastoista ja arkistoista siinä, että ne tekevät tutkimusta. Ne tiedottavat tutkimustuloksistaan näyttelyissä ja julkaisuissa. Tutkimustehtävä on tärkeä, koska museoissa on paljon materiaalia, joka liittyy ihmisen toiminnan ja ympäristön kysymyksiin. Tutkimus museossa on monitieteistä, sillä esimerkiksi kulttuurihistoriallisissa museoissa perehtymisalana voi olla historia, kansatiede, arkeologia ja taidehistoria, sekä luonnontieteellisissä museoissa kasvi- ja eläintiede, geologia ja paleontologia.


title: Museo

text: Museon tutkimustoiminta perustuu sen toiminta-ajatukseen ja päämäärään. Tutkimus voi keskittyä suoraan sen tehtäviin, kuten näyttelyiden järjestämiseen, luettelointiin tai julkaisujen tekemiseen. Se voi kuitenkin myös pyrkiä oman alansa tai alueensa parempaan ymmärtämiseen. Suurimmissa museoissa ja yliopistomuseoissa tehdään perustutkimusta ja soveltavaa tutkimusta, joilla voi olla myös kansainvälistä merkitystä.


title: Museo

text: Museoissa näyttelytoiminta ja tutkimus yhdistyvät. Tutkimusprojektin tulokset on usein helpoimmin ja nopeimmin julkaistavissa näyttelyn yhteydessä. Näyttelyn suunnittelun aloittaminen on samalla usein myös tutkimuksen käynnistämistä. Museotutkimus liittyy myös kulttuuriympäristön suojeluun. Kiinteiden muinaisjäännösten, rakennusmuistomerkkien, kulttuurimaiseman tai luontokohteen suojelusuunnitelma vaatii tieteellistä asiantuntemusta.


title: Museo

text: Museoiden perustutkimuksen lähtökohta on kokoelmien saattaminen tutkijoiden ulottuville. Siihen sisältyvä dokumentointi käsittää luetteloinnin, luokittelun, taustamateriaalin hankinnan ja arkistoviitteiden laadinnan. Perustutkimuksen päämäärä onkin usein museon kokoelman tieteellinen luettelointi, jossa on esineistön perustiedot. Soveltavassa tutkimuksessa taas pyritään luomaan uutta tietoa museon toimialalta.


title: Museo

text: Oman tutkimuksen lisäksi museot tarjoavat tutkijoille tiloja kokoelmien tutkimiseen. Tällaisia ovat esimerkiksi työtilat ja tutkimusta tukevat kirjastot. Lisäksi museoissa voi olla laitteistoa kokoelmien tutkimisen helpottamiseksi. Museoiden aineistoa voivat hyödyntää ammattimaisten tutkijoiden lisäksi harrastajatutkijat sekä yritykset, viranomaiset ja muut organisaatiot. Yleisö ja tiedotusvälineet käyttävät museoita yksityiskohtaisen tiedon lähteinä. Koulut sekä muut kansansivistykselliset tahot voivat edistää tutkimuksen popularisoitujen tulosten saattamista opettajien ja virkamiesten käyttöön.


title: Museo

text: Julkaisutoiminta on tullut ympäri maailmaa museoiden perustehtäväksi. Julkaisujen määrä on toisen maailmansodan jälkeen noussut hyvin nopeasti, ja vuonna 1982 tehdyssä luettelossa "World Museum Publications" on 22 000 julkaisua.


title: Museo

text: Julkaisutoiminnan perustana ovat olleet perusnäyttelyitä esittelevät teokset. Peruskokoelmasta julkaistaan monenlaista aineistoa. Suppeimmillaan ne ovat 1–2 liuskan opaslehtisiä, mutta perusnäyttelyoppaat voivat olla laajoja, 300-sivuisia esittelyitä, joissa on yleiskatsauksen lisäksi yksityiskohtaisia selostuksia merkittävimmistä kohteista ja runsasta kuvitusta. Erikoisnäyttelyiden julkaisut esittelevät taiteilijaa, taiteilijaryhmää, aikakautta tai jotain tiettyä teemaa. Taidemuseoissa näyttelyluetteloiden rinnalla julkaistaan taiteilijaesittelyjä, jotka ovat parhaimmillaan laajoja monografioita. Kulttuurihistoriallisissa ja luonnontieteellisissä museoissa julkaistaan usein tutkimuksia näyttelyn teemasta tai aikakaudesta. Tällaiset teokset saattavat nousta jopa itse näyttelyä merkittävämmäksi, kuten esimerkiksi Helsingin kaupunginmuseon ”Venäläisyys Helsingissä” -näyttelyn yhteydessä tapahtui.


title: Museo

text: Museot ovat yhteiskunnan palveluksessa olevia yleishyödyllisiä organisaatiota, mutta niiden laillinen asema vaihtelee paljon. Monissa maissa käytetään julkisen viranomaisen tai museoliiton hoitamaa rekisteriä, jolla erotetaan museot esimerkiksi kokoelmista ja kotiseututaloista. Suomessa tällaista järjestelmää ei ole.


title: Museo

text: Museoilla ei maailmanlaajuisesti ole yhtenäistä hallintojärjestelmää. Jokaisella museolla on kuitenkin jonkinlainen hallintoelin, kuten hallitus, johtokunta tai lautakunta. Hallintoelin päättää museon toimintapolitiikasta, huolehtii määrärahoista ja muista resursseista ja valitsee museonjohtajan. Hallintoelin päättää museon tarkoituksen, päämäärät, tavoitteet ja tehtävät ja valvoo näiden toteutumista. Museot ovat kuitenkin usein päällikkövaltaisia, joten toimintapolitiikan lopullinen päätäntävalta on usein museonjohtajalla.


title: Museo

text: Keskeinen museotyöntekijä on sitä ylläpitävä tutkija tai amanuenssi. Museon jokaisella amanuenssilla on oma vastuualueensa. Suuremmissa museoissa intendentit ja amanuenssit johtavat museoammattilaisten ryhmää, johon kuuluu esimerkiksi konservaattoreita, valokuvaajia sekä museo- ja näyttelymestareita.


title: Museo

text: Vuonna 2015 Suomessa oli 150 ammatillista museosta, joilla on auki 331 museokohdetta. Näiden lisäksi on noin tuhat erilaista paikallismuseokohdetta ja kokoelmaa. Suomessa on useita satoja museoiksi nimettyjä kokoelmia, joita pitää yllä vapaaehtoiset. Yhdistysten ja keräilijöiden ylläpitämiä museoita on vaikea tilastoida, sillä monet niistä saattavat olla auki vain yhden kesän. Joku laittaa kokoelmansa esille ja kutsuu sitä museoksi.


title: Museo

text: Museot saavat rahoitusta joko julkisilta tai yksityisiltä tahoilta. Julkisissa museoissa rahoittaja on useimmiten paikallinen tai kansallinen hallitus. Näissä museoissa mahdollisuudet käyttää varoja eivät välttämättä ole joustavia, koska ne joutuvat ottamaan huomioon politiikan. Lisäksi julkiset museot joutuvat kilpailemaan rahoituksesta muun muassa koulutuksen, julkispalveluiden ja puolustusvoimien kanssa. Monia museoita rahoittaa yksityinen lahjoittaja, ja joidenkin taustalla on rahastoja.


title: Museo

text: Museot ovat mukana myös varainhankintatoiminnassa. Varainhankintaa voi järjestää esimerkiksi itse museo tai sitä tukeva järjestö. Varainhankinta ja sponsorointi suuntautuvat usein suoraan johonkin tiettyyn projektiin tai kehityskohteeseen. Monissa maissa museot saavat suuren osan rahoituksestaan yritysten sponsoroimana, ja niissäkin maissa, joissa julkishallinnon osuus on ollut aiemmin lähes sataprosenttinen, yksityisten tahojen taloudellinen panos on kasvanut 1900-luvun lopulla.


title: Museo

text: Monissa museoissa toimintaa rahoitetaan sisäänpääsymaksulla. Pääsymaksua saatetaan kerätä vain suurimpien näyttelyiden yhteydessä. Kaikkiin museoihin ei kuitenkaan tarvitse maksaa päästäkseen sisään, ja joissain museoissa on käytössä vain vapaaehtoinen kävijämaksu. Pääsymaksutulot ovat yleensä keskeisin osa museon omasta tulonhankinnasta, ja suurnäyttelyt voivat tuoda museoon huomattavia summia rahaa.


title: Museo

text: Museoiden yhteydessä on myös monia kaupallisia palveluita, kuten ravintoloita ja museokauppoja, jotka tuovat lisätuloja museoille. Museokaupan tuotto voi parhaassa tapauksessa olla noin puolet pääsymaksutuloista. Yhdysvalloissa kaupan myynti on noin euron kävijää kohden, kun se Kanadassa on 1,2 euroa ja Suomessa 0,5–1 euroa. Yhdysvaltain ja Britannian suurimmat museot ovat perustaneet sivukauppoja ja julkaisevat postimyyntiluetteloita.


title: Museo

text: Museoiden järjestäytynyt kansainvälinen yhteistyö käynnistyi vuonna 1922, kun Kansainliiton International Committee on Intellectual Cooperation perusti Kansainvälisen museotoimiston. Se lakkautettiin vuonna 1946, jolloin perustettiin Kansainvälinen museoneuvosto ICOM. Se on hallituksista riippumaton järjestö, jonka keskeisinä tehtävinä on tarjota kaikille museoalan ammattilaisille mahdollisuuden osallistua luonnon- ja kulttuuriperinnön säilymistä koskevaan päätöksentekoon ja vahvistaa museoiden asemaa. ICOM:n yleiskokous kokoontuu joka kolmas vuosi päättämään järjestön toimintalinjoista ja valitsemaan hallintoelimet. Järjestön työskentelyn pohjalla on kolmisenkymmentä kansainvälistä komiteaa. ICOM:n aloitteesta on vuodesta 1978 vietetty 18. toukokuuta Kansainvälistä museopäivää.


title: Museo

text: YK:n perustaman kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestö Unescon kulttuurijaoston toimialaan kuuluvat muun muassa museot, monumentit ja kiinteät muinaisjäännökset. Vaikka museoita koskevat päätökset ovat vain pieni osa Unescon toiminnasta, järjestö on antanut neljä kulttuuriperintöä koskevaa yleissopimusta. Niistä eniten on saanut huomiota ja tuottanut merkitystä museoille maailmanperintösopimus, jonka tavoitteena on turvata keskeisen kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyminen. Museoneuvosto ICOM on yksi Unescon tunnustetuista neuvonantajista museoita koskevissa kysymyksissä. Unescon perustama ICCROM puolestaan on hallitusten välinen kulttuuriperintöä edistävä koulutus- ja tutkimuslaitos.


title: Museo

text: Maailmanlaajuisten järjestöjen lisäksi eräiden pienempien alueellisten kansainvälisten järjestöjen ohjelmistossa on museotyön edistäminen. Skandinaavinen museoliitto perustettiin Kööpenhaminassa jo vuonna 1915. Sen jäseniksi hyväksytään kaikki Pohjoismaissa työskentelevät tieteellisen koulutuksen saaneet henkilöt. Jokaisessa jäsenmaassa on oma kansallisen osastonsa. Pohjoismainen konservaattoriliitto puolestaan edistää Pohjoismaissa toimivien konservaattorien yhteistyötä. EU-maiden museoliittojen verkosto on NEMO, joka toimii museoiden edunvalvojana EU:ssa. Euroopan unioni on myös itsessään edistänyt museoiden välistä yhteistyötä.


title: Museo

text: Suomessa museoiden valtakunnallinen etujärjestö on vuonna 1923 perustettu Suomen museoliitto. Se valvoo ja ajaa jäsentensä etuja, edistää museolaitoksen kehitystä, tekee alaa tunnetummaksi ja kehittää yhteistyötä alan sisällä.


title: Museo

text: Museoiden päätehtävä on tallettaa ja säilyttää kulttuuriperintöä, eikä niitä voida varsinaisesti pitää osana matkailuelinkeinoa, mutta monet museot ovat kuitenkin merkittäviä matkailukohteita. Museot ovat osa kulttuurimatkailua, ja monille ne ovat matkojen ensisijaisia tutustumiskohteita. Museot lisäävätkin itsessään matkailua ja vaikuttavat näin paikkakuntansa tai alueensa talouteen.


title: Museo

text: Vaikka museot joutuvat kilpailemaan muiden vapaa-ajanviettoon liittyvien toimintojen kanssa, ne ovat silti pystyneet pitämään asemansa matkailukohteena. Kävijämäärät ovat monin paikoin jopa kasvaneet. Museoiden suosio on kasvanut 2010-luvulla muun muassa Pohjoismaissa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Saksassa, Ranskassa, Espanjassa, Venäjällä ja Kiinassa.


title: Museo

text: Museomatkailu tuo moniin maihin runsaasti ulkomaisia kävijöitä. Monille museo on jopa tärkein tai vähintään tärkeä matkapäätökseen vaikuttanut tekijä. Ruotsissa tehdyn tutkimuksen mukaan museokävijöistä noin 16 prosenttia oli lähtenyt matkalle museon takia. Suomalaistutkimuksen mukaan jokainen museokävijä vaikuttaa alueensa talouteen 33–49 euron verran.


title: Museo

text: Museokävijä voidaan nimetä tarkemmin sen mukaan, miten hän museota käyttää. Museovieraan motiivi on museon normaaliin näyttelytoimintaan osallistuminen, asiakkaan motiivi esimerkiksi kuva-arkiston käyttäminen, kuluttaja on puolestaan museokaupan tai kahvilan asiakas, vieraan motiivi on viihtyminen, oppijan oppiminen, ja osallistuja osallistuu museon järjestämään toimintaan.


title: Museo

text: Länsimaissa tehtyjen kävijätutkimusten perusteella keskivertokävijä on korkeakoulun käynyt. Eri maissa ja museoissa tehdyt tutkimukset ovat antaneet pitkälti samanlaisen profiilin. Suomessa vuosina 1982, 1992 ja 2003 tehtyjen tutkimusten mukaan tyypillinen kävijä on 25–44-vuotias, korkeakoulu- tai opistotasoisen tutkinnon suorittanut nainen. Yli 80 prosenttia kävijöistä tulee ystävien tai perheen kanssa. Miehet vierailevat useimmiten perheensä kanssa. Kävijäprofiili on hieman erilainen museotyypin mukaan: kotiseutumuseoissa käy iäkkäämpää väestöä ja erikoismuseoissa hieman enemmän miehiä.


title: Museo

text: Suomalaisessa museossa käy keskimäärin noin 16 000 ihmistä vuodessa. Kävijämäärä vaihtelee paljon, sillä suurimmat museot vetävät 200 000 – 300 000 kävijää vuodessa, kun pienimmissä käy vain muutama sata ihmistä. Kävijämäärään vaikuttavat museotyyppi, näyttelyn ohjelmisto, sijainti, avoinnaoloaika ja hinta. Helsingin kaupunginmuseon kävijämäärä on kasvanut selvästi, kun se luopui pääsymaksusta. Samanlainen suuntaus on havaittu myös Englannissa ja Ruotsissa.


title: Museo

text: Museot ovat osa museologiana tunnetun tieteenalan tutkimuskohteita. Museologia ei kuitenkaan suoranaisesti tutki museoita, vaan kulttuurisia prosesseja, joiden seurauksena museot ovat syntyneet ja joiden ansiosta esineistöä halutaan säilyttää. Siitä tuli oma tieteenalansa 1800-luvun lopulla, kun saksalainen Johann Georg Theodor Grässe perusti 1877 "Zeitschrift für Museologie und Antiquitätenkunden" -nimisen aikakauskirjan. Museologian ensimmäinen oppituoli perustettiin 1919 Brünnin yliopistoon nykyiseen Brnoohon.


title: Museo

text: Itävaltalainen Friedrich Waidacher jakaa museologian neljään tutkimussuuntaukseen, metamuseologiaan, historialliseen museologiaan, teoreettiseen museologiaan ja sovellettuun museologiaan. Metamuseologia tutkii museologian yleistä luonnetta ja se on lähellä museologian tietoteoriaa. Historiallinen museologia puolestaan tutkii alan aatehistoriaa eli museaalisuuden historiaa. Teoreettisessa museologiassa käsitellään alan tieto- ja arvoteoreettisia kysymyksiä sekä museaalisuuden toteutumista. Se luo pohjaa erilaisille käytännön sovelluksille. Soveltava museologia puolestaan on käytännön museologiaa, joka selvittää toimintaperiaatteita, joilla erilaisia teorioita saadaan sovellettua.


title: Museo

text: Museoiden taustalla on ihmisten taipumus kerätä ja tutkia. Ensimmäisiä todisteita museoiden ideasta on Mesopotamiasta, josta on löytnyt opetuskäyttöön tarkoitettuja kopioita vanhoista kirjoituksista.


title: Museo

text: Museo-sana tulee antiikin kreikan sanasta Μουσεῖον ("museion"), jolla tarkoitettiin muusille pyhitettyä paikkaa, koulua tai tutkimuslaitosta. Vaikka sana onkin peräisin antiikin Kreikasta, niin museoita siellä ei ollut. Lähin vastine oli jumalille pyhitetty taidekokoelma, pinakoteekki. Museoajatuksen kannalta tärkeä oli silti Aleksandrian Museion, jossa oli muun muassa kuuluisa kirjasto, taidekokoelma, eläintarha ja kasvitieteellinen puutarha. Vaikka Museion vastaakin enemmän yliopistoa kuin museota, se on silti selvä esikuva myös nykyisille museoille, koska siellä yhdistyivät esinekokoelmat ja niiden opetuksellinen funktio.


title: Museo

text: Monet roomalaiset ihailivat kreikkalaista kulttuuria, ja Kreikasta ryöstettiin paljon veistoksia aukioiden ja rakennusten koristeiksi.


title: Museo

text: Keskiajalla suuria esinekokoelmia oli kuninkaallisilla ja kirkolla, joka oli keskiajan merkittävin kulttuurielämän kannattelija. Sen kokoelmiin kertyi erikoisia esineitä, luonnon kuriositeetteja ja pyhäinjäänöksiä, joista syntyi niin sanottuja ”keskiajan museoita” eli "mirabilioita".


title: Museo

text: Arabimaailma jatkoi antiikin perintöä, ja siellä käännettiin 900–1200-luvuilla monia kreikkalaisia tekstejä arabiaksi ja kerättiin laajoja taide-esinekokoelmia. Keräily liittyi myös kiinteästä "waqf"-periaatteeseen. Arabitieteijöiden tutkimuksia ja käännöstekstejä alettiin 1100-luvulla kääntää Euroopassa latinaksi, mikä oli puolestaan vaikuttamassa renessanssin syntymiseen.


title: Museo

text: Renessanssin aikana eurooppalaisten kiinnostus palasi antiikin kulttuuriin. Sen aikana myös tapahtui selvää kehittymistä tieteessä ja taiteessa ja esinekokoelmia alettiin järjestää sisällöllisesti, esteettisesti ja systemaattisesti. Monet paavit lahjoittivat esineistöjään kokoelmiin, esimerkiksi Sixtus IV:n antiikin pronssiveistoskokoelmasta tuli 1571 Musei Capitolini. Näiden kokoelmien lisäksi syntyi taidegallerioita, jotka lainasivat nimensä pitkästä käytävämaisesta tilasta, galleriasta.


title: Museo

text: Taidemuseoiden lisäksi renessanssiaikana kehittyivät myös historialliset ja luonnontieteelliset kokoelmat. Piispa Paolo Giovio loi Comossa ensimmäisen historiallisen kriteerein järjestetyn kokoelman, jossa oli kuuluisien henkilöiden muotokuvia ja henkilökohtaista esineistöä. Ennen Giovion Museum Jovianumia luonnontieteellisia kokoelmia oli kerätty vain lääketieteellisistä, maagisista ja kuriositeettiarvoon liittyvistä syistä.


title: Museo

text: Valistuksen ajan airuina oli 1600-luvulla yliopistolaitoksen voimakas kasvu. Tieteellisen kehityksen myötä syntyivät myös yliopistojen museot ja kokoelmat. Moderni museo syntyi 1700-luvun aikana, kun monet kokoelmat siirtyivät yksityisistä omistuksista julkisiksi, ja niitä alettiin tämän jälkeen avata yleisölle entistä laajemmin. Ajatus museoiden opettavasta ja kasvattavasta asemasta levisi saman vuosisadan aikana, ja esimerkiksi British Museum avattiin yleisölle 1759.


title: Museo

text: Museoajatus levisi Euroopasta siirtomaapolitiikan ja kaupankäynnin seurauksena myös muualle. Yhdysvaltain museolaitoksen perusta on 1770-luvulla vapaussodan henkisessä ja poliittisessa ilmapiirissä. Maan ensimmäinen museo oli luonnontieteellisen kokoelman ympärille vuonna 1773 perustettu Charlestonin museo. Sen mukana Yhdysvaltain museolaitoksissa on jo alusta alkaen korostettu opetus- ja kasvatustavotteita.


title: Museo

text: Valistusajan museokehityksen symboliksi nousi kuitenkin Louvren taidemuseon avaaminen Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen 1793. Louvre on perustellusti maailman ensimmäinen kansallismuseo. Monet pitävät sitä jopa nykymuseon alkuna. Vuodesta 1803 nimellä Musée Napoleon tunnettuun Louvreen tuotiin paljon taideaarteita kaikkialta Euroopasta ja Egyptistä. Napoleon tavoitteli Ranskaan eurooppalaisen kulttuurin keskusmuseota. Se herätti kuitenkin reaktion, jonka seurauksena muihinkin Euroopan maihin alettiin suunnitella kansallismuseoita.


title: Museo

text: Ranskan suuren vallankumouksen jälkeistä muutamaa vuosikymmentä aikaa on pidetty museoiden kulta-aikana. Museoiden syntymiseen vaikutti ajatus museon asemasta kansakunnan yhteisenä omaisuuteena. Napeolonin kaatumisen jälkeen Berliinissä avattiin 1815 näyttely, jossa olivat esillä Pariisista palautetut taideaarteet. Tapahtuma johti Altes Museumin perustamiseen 1830. Baijerin kuningas Ludvig I halusi puolestaan luoda pääkaupungistaan Münchenistä uuden Ateenan, ja sinne perustettiin vuonna 1830 veistoskokoelmille Glyptothek ja vuonna 1833 maalauskokoelmille Pinakothek. Uudet saksalaiset museot vaikuttivat museoarkkitehtuuriin ympäri maailmaa.


title: Museo

text: Teollistuminen, kaupungistuminen ja kaupallistuminen kiihtyivät 1800-luvun lopulla, mistä todistavat myös jättimäiset maailmannäyttelyt. Ne edistivät vahvasti museoiden demokratisoitumista sekä museorakennusten ja -näyttelyiden kehittymistä. Niiden herättämä mielenkiinto sai myös museot panostamaan enemmän näyttelyrakenteisiin ja -tekniikoihin sekä viihtymiseen. Maailmannäyttelyt ovat antaneet myös sysäyksen monien uusien museoiden perustamiselle. Niitä varten on kerätty esineistö ovat johtaneet muun muassa Victoria and Albert Museumin, Science Museumin ja Metropolitan Museum of Artin perustamiseen.


title: Museo

text: Nykyaikainen julkinen museo, jonka tehtävänä on kerätä, säilyttää ja pitää esillä kokoelmiaan sekä tieteellisin että kasvatuksillisin tavoittein, syntyi 1800-luvun jälkipuoliskolla. Kehitykseen vaikuttivat museolaitoksen sisäiset muutokset ja tieteen virtaukset. Tiede erikoistui entistä suppeampiin aloihin, ja positivismi korosti kokemuksiin ja havainnointihin perustuvaa tietoa. Näin myös museokohteiden tutkimus- ja havainnointi korostui.


title: Museo

text: Museot haluttiin sitoa 1800-luvun lopulla yhteiskunnan kehittymiseen ja tietoisesti pyrittiin säilyttämään kansakunnan lähihistoriaa. Ruotsalainen Artur Hazelius perusti 1870-luvulla Tukholmaan maailman ensimmäisen kansatieteellisen museon Nordiska museetin ja parikymmentä vuotta myöhemmin ensimmäisen ulkoilmamuseon, Skansenin. Kansatieteellisille museoille asetettiin aattellisia, lähihistoriaan liittyviä ja kansan yhteistä perinnettä korostavia tarkoituksia. Skansenissa Hazeliuksella oli puolestaan päämääränä näyttää historialliset esineet aidossa yhteydessä kokonaisessa kulttuuriympäristössä. Hazeliuksen idea levisi nopeasti, ja ulkoilmamuseista tuli suosittuja. Niiden ansiosta historian elävöittäminen työnäytöksin ja tapahtumin levisi myös muihin museoihin.


title: Museo

text: Tekniikan museot seurasivat myös kansatieteellisten ja ulkoilmamuseoiden kehitystä ja toivat kokoelmansa lähemmäksi nykyaikaa. Tieteen ja tekniikan uutuudet olivat olleet maailmannäyttelyiden vetonauloja, ja museotkin alkoivat keskittyä tieteen ja tekniikan popularisointiin. Tiedekeskusten esikuvaksi muodostui Münchenissä vuonna 1925 avattu Deutsches Museum, jonka pääpaino oli nykytekniikassa. Museo teki myös uraauurtavaa museopedagogista tutkimusta.


title: Museo

text:
Taidemuseoiden kehittymistä ovat 1900-luvulla ohjanneet niin museoiden yleinen kehittyminen kuin taiteen teoriassa 1800-luvun lopulla tapahtuneet muutokset. Taiteen tekeminen, esittäminen, myyminen ja siitä kirjoittaminen ovat muodostaneet taidemaailman, jossa on tiukasti määritellyt normit. Taidemuseoilla on ollut kehityksessä aktiivinen rooli, sillä ne ovat toteajien lisäksi olleet kehittämässä ja luomassa taidehistoriaa. Esimerkiksi New Yorkin Modernin taiteen museolla on ollut suuri vaikutus 1900-luvun kuvataiteeseen. Taidemuseoiden tilat ovat muuttuneet samalla hallimaisiksi, ja samalla monien taidemuseoiden toiminnassa vaihtuvat näyttelyt ovat saaneet tärkeämmän aseman.
Ranskassa ja Kanadassa kehittynyt uusi museologinen ajattelu nosti museon keskeiseksi tehtäväksi yhteiskunnan identiteetin ylläpitämisen ja voimistamisen. Tehtävän keskeisin instrumentti on paikallismuseo, eli niin sanottu ekomuseo, jonka pyrkimyksenä on asettaa museo sosiokulttuuiseen yhteyteen, jossa tieteet, tekniikka, historia ja taide muodostavat oman kokonaisuutensa. Kokemukset Ranskasta ovat kuitenkin osoittaneet, että ekomuseoajattelu ei ole pitänyt yllä paikallisten kiinnostusta.


title: Museo

text: Museorakennuksista on tullut 1900-luvun lopulla oman aikansa merkkipaaluja. Ne ovat olleet suuria rakennuskohteita, joiden rakentamiseen on järjestetty kansainvälisiä arkkitehtuurikilpailuja ja käytetty valtavia rahasummia. Kehitys on näkynyt erityisen vahvasti taidemuseoissa, ja esimerkiksi 1990-luvulla Bilbaoon rakennettu yli 500 miljoonaa euroa maksanut Guggenheim-museosta on tullut Baskimaan suurin nähtävyys. Varsinainen taidekokoelma on jäänyt Bilbaossa omaperäisen museoarkkitehtuurin varjoon.


title: Mount Everest

text: Mount Everest on merenpinnasta mitattuna maailman korkein vuori Nepalin Sagarmathan vyöhykkeen ja Kiinan Tiibetin autonomisen alueen rajalla Himalajan vuoristossa. Sen yleisimmin mainittu korkeus on 8 848 metriä, mutta tuoreiden mittausten tulokset vaihtelevat 8 844 metristä 8 850 metriin. Ensimmäisen kerran Everestin huipulle onnistuivat kiipeämään uusiseelantilainen Edmund Hillary ja šerpa Tenzing Norgay vuonna 1953.


title: Mount Everest

text: Nepaliksi vuorta kutsutaan nimellä Sagarmāthā सगरमाथा 'taivaan otsa'. Tiibetissä se on Chomolangma tai Qomolangma ཇོ་མོ་གླང་མ ('Maailmankaikkeuden äiti'); kiinassa: 珠穆朗瑪峰 (pinyin: Zhūmùlǎngmǎ Fēng) tai 聖母峰.


title: Mount Everest

text: Vuoren englanninkielisen nimen antoi Andrew Waugh, Yhdistyneen kuningaskunnan kartoittajakenraali Intiassa. Hän nimesi sen edeltäjänsä, maantieteilijä George Everestin mukaan.


title: Mount Everest

text: Vuoren tiibetinkielinen nimi on vuoren ainoa alkuperäinen, paikallisten asukkaiden antama nimi. Vuoren nepalinkielinen nimi Sagarmāthā on varsin tuore, se muodostettiin 1960-luvun alussa. Nepalin hallitus koki noloksi sen, että vuorella ei ollut nepalilaista nimeä. Tämä johtuu siitä, että vuorta ei tunnettu eikä ollut tietenkään nimetty nepalin kieltä puhuvien keskuudessa Katmandun ympäristössä ja siitä länteen. Šerpojen käyttämä tiibetiläinen nimi ei voinut tulla kysymykseen maan nepalisointipolitiikan vuoksi.


title: Mount Everest

text: Mount Everestin korkeudeksi mitattiin vuonna 1975 kiinalaisten mittauksessa 8 848,13 metriä, jolloin korkeuteen laskettiin mukaan huipun jääpeitteen paksuus. Vuonna 2005 kiinalaiset mittasivat paikan päällä jäätutkaa ja satelliitteja käyttäen kivihuipun korkeudeksi 8 844,43 ±0,21 metriä ja jääkerroksen paksuudeksi 3,5 metriä. Vuonna 1999 yhdysvaltalaiset tutkijat mittasivat GPS-satelliitin avulla vuoren korkeudeksi 8 850 metriä.


title: Mount Everest

text: Huipun sijainti sinänsä tunnetaan nykyään GPS-laitteiden avulla hyvin tarkasti. Kaukana merestä sijaitsevan huipun korkeuden määrittelyä vaikeuttaa kuitenkin epävarmuus referenssitason, merenpinnan (oikeastaan geoidin), oikeasta korkeusasemasta vuoren kohdalla. Nepal aikoo mitata Everestin uudestaan sen korkeuden kiistanalaisuuden takia.


title: Mount Everest

text: Ensimmäisen kerran Everestin huipulle onnistuivat kiipeämään uusiseelantilainen Sir Edmund Hillary ja šerpa Tenzing Norgay Nepalista 29. toukokuuta 1953. Suomalaisista Everestille on kiivennyt ensimmäisenä Veikka Gustafsson keväällä 1993 ja uudelleen ilman lisähappea keväällä 1997 ja ensimmäisenä suomalaisena naisena Carina Räihä 17. toukokuuta 2010. Ari Piela ja Antti Mankinen saavuttivat huipun 28. toukokuuta 1999. Piela ja Mankinen kiipesivät Tiibetin puolelta. Vanhin suomalainen huipulle Nepalin puolelta kiivennyt on Jan Sinivaara 50-vuotiaana 13. toukokuuta 2011.


title: Mount Everest

text: Tärkeimmät kohdat huipulle kiivettäessä ovat Nepalin puolelta perusleirin jälkeen "Khumbun jäätikkö" ja "Khumbun jääputous", "Läntinen maljalaakso", "Eteläsola", jossa esteinä ovat "Geneven kannus" ja "Keltainen vyöhyke", "Etelähuippu" ja sen jälkeen "Hillaryn askelma", jonka jälkeen huipulle päästään kulkemalla teräväharjaista lumiräystästä pitkin.


title: Mount Everest

text: Tiibetin puolelta kiipeäminen alkaa "Rongbukin jäätiköltä" "Pohjoissolaan", jonka jälkeen on selvitettävä Ensimmäinen, Toinen ja Kolmas askelma. Näistä Toinen askelma on kuuluisa vaikeapääsyisyydestään, mutta siihen asennetut terästikkaat helpottavat nykyisin kiipeämistä.


title: Mount Everest

text: Englantilaiset George Mallory ja Andrew Irvine nousivat jo 8. kesäkuuta 1924 huipun lähettyville. Molemmat kiipeilijät kuitenkin katosivat. Viimeisen näköhavainnon heistä teki alempaan leiripaikkaan jäänyt seurueen geologi, joka näki heidät harjanteella huipun läheisyydessä. Malloryn ja Irvinen kameraa ei ole löydetty, joten ei ole voitu selvittää luotettavasti, onnistuivatko he saavuttamaan huipun ennen kuolemaansa. Malloryn ruumis löydettiin vuonna 1999.


title: Mount Everest

text: Tirolilaiset Reinhold Messner ja Peter Habeler saavuttivat huipun 8. toukokuuta 1978 kiivettyään ilman lisähappea, vaikka tekoa oli aiemmin pidetty mahdottomana. Kaksi vuotta myöhemmin Messner saavutti myös toisen mahdottoman, kun hän kiipesi 20. elokuuta 1980 huipulle ilman lisähappea ja yksin ilman kantajien apua.


title: Mount Everest

text: Everestillä on tehty yli 10 000 kiipeämisyritystä, joista huipulle asti on päässyt yli 3 000. Kuolemantapauksia vuorella on raportoitu 207. Suuri enemmistö ruumiista on jätetty vuorelle, koska ruumiiden tuominen alas vuoren ylärinteiden korkeuksista on vaarallinen ja suuritöinen tehtävä. Kuuluisia jo kuolleeksi luultuja, mutta kuitenkin henkiin jääneitä kiipeilijöitä ovat esimerkiksi Beck Weathers ja Lincoln Hall.


title: Mount Everest

text: Brittiläinen Rod Baber sai huomiota maailman mediassa väitettyään soittaneensa 21. toukokuuta 2007 ensimmäisenä maailmassa matkapuhelimella Mount Everestin huipulta. MountEverest.net-sivuston mukaan kiinalaiset vuorikiipeilijät soittivat matkapuhelimella Everestin huipulta jo vuonna 2003.


title: Mount Everest

text: Huhtikuussa 2014 yhteensä 16 šerpaopasta menehtyi lumivyöryn iskiessä heihin Khumbun jäätikön laidalla. Vuonna 2015 Nepalin viranomaiset kertoivat muuttaneensa jäätikön ylittävää kiipeilyreittiä keskemmäksi jäätikköä. Reitti siirrettiin aiemminkin käytetylle, mutta vaativammalle reitille.


title: Mount Everest

text: Nepalin maanjäristys lauantaina 25. huhtikuuta 2015 aiheutti lumivyöryn, joka surmasi ainakin 19 henkeä vuorikiipelijöiden perusleirillä. Tämä on suurin yksittäinen vuorikiipeilijöitä kohdannut turma koko Everestin kiipeilyhistorian aikana. Kiipelijöitä jouduttiin pelastamaan helikopterilla myös perusleiriä ylempää, koska reitti Khumbun jääputouksen yli oli maanjäristyksen vaikutusten seurauksena muuttunut läpipääsemättömäksi. Järistyksen ja vuoren tapahtumien seurauksena Kiina ilmoitti peruvansa pääsyn oman maansa puolelta Mount Everestille kiipeilykauden lopun ajaksi. Nepal sen sijaan kertoi yllättäen jo viisi päivää maanjäristyksen jälkeen jatkavansa kiipeilykautta myös vuonna 2015.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidi, molekyylikaavaltaan CO, on hiilestä ja hapesta koostuva kemiallinen yhdiste. Normaaliolosuhteissa hiilidioksidi on hajuton, väritön, myrkytön ja huonosti reagoiva kaasu. Hiilidioksidi on suurina pitoisuuksina terveydelle haitallista. Puhtaana kaasuna se syrjäyttää hapen ja voi tukehduttaa ihmisen.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidia esiintyy maan ilmakehässä luontaisesti pieninä pitoisuuksina. Hiilidioksidin luontainen pitoisuus ilmakehässä vaihteli vuorokauden ja vuodenajan mukaan ollen keskimäärin 0,028 % eli 280 miljoonasosaa tilavuudesta. Vuoden 2017 lopulla ilmakehän hiilidioksidipitoisuus on keskimäärin 0,04 % (405 ppm).


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidia syntyy hiilipitoisten aineiden palamistuotteena, kuten palaessa sekä soluhengityksessä. Kasvit käyttävät sitä raaka-aineena orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa eli yhteyttämisessä. Hiilidioksidi sisältää painon mukaan 27 % hiiltä, ja siinä on lähes kaikki ilmakehässä esiintyvä hiili, jos mm. kivihiilen, turpeen ja puun polttamisessa syntyviä PAH-yhdisteitä ei oteta huomioon.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidi on merkittävin ihmistoiminnan tuottama kasvihuonekaasu. Hiilidioksidi on merkittävä ilmastoa lämmittäväkasvihuonekaasu, koska se päästää näkyvän valon lävitseen, mutta absorboi voimakkaasti infrapuna- eli lämpösäteilyä.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidin keksijänä on pidetty Jan Baptist van Helmontia (1577–1644). Koska puuhiilen palaessa syntynyt tuhka painoi vain pienen osan alkuperäisen puuhiilen painosta, hän päätteli, että loppuosa siitä muuttui kaasuksi ja poistui ilmaan. Tälle kaasulle hän antoi nimen "metsäkaasu" ("gas sylvestre"). Tarkemmin sen ominaisuuksia tutki Joseph Black, joka vuonna 1756 havaitsi sitä muodostuvan kuumennettaessa "magnesia alba"a eli magnesiumkarbonaattia. Hän kutsui sitä "sitoutuneeksi ilmaksi". Vuonna 1778 Joseph Priestley havaitsi, että tätä kaasua sisältävässä vedessä kasvit tuottivat "deflogistoitunutta ilmaa" eli happea, mikä havainto pian johti fotosynteesin luonteen selvittämiseen. Samoihin aikoihin Antoine Laurent Lavoisier selvitti palamisen luonteen ja osoitti, että tämä kaasu on hiilen ja hapen yhdiste.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidimolekyyli (O=C=O) on lineaarinen, ja siinä on kaksi kaksoissidosta. Hiilidioksidilla ei ole sähköistä dipolimomenttia.


title: Hiilidioksidi

text: Vesi pystyy liuottamaan normaaliolosuhteissa hieman yli oman tilavuutensa verran hiilidioksidia. Osa liuenneesta hiilidioksidista muuttuu hiilihapoksi.


title: Hiilidioksidi

text: Normaalin ilmanpaineen vallitessa hiilidioksidi ei esiinny nesteenä missään lämpötilassa, vaan se muuttuu suoraan kiinteäksi alle −78 °C:n lämpötiloissa. Nesteenä se voi esiintyä vain, kun paine on vähintään 5,2 baaria. Kiinteää hiilidioksidia kutsutaan kuivajääksi tai "hiilihappojääksi".


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidi ei ylläpidä palamista, joten sitä voidaan käyttää sammuttimissa. Vastaavasti se ei myöskään ylläpidä hengitystä, joten liian suurina pitoisuuksina hiilidioksidi aiheuttaa tukehtumisen, tajuttomuuden ja kuoleman.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidia käytetään teollisuudessa mm. elintarvikkeiden jäähdytyksessä ja pakastamisessa, virvoitusjuomien ja oluen hiilihapotuksessa sekä elintarvikkeiden suojakaasupakkaamisessa. Hiilidioksidikaasua käytetään myös juoma-, pesu-, prosessi- ja jäteveden käsittelyssä, selluteollisuudessa massan pesun tehostuksessa, mäntyöljyn valmistuksessa, kutistusliitoksissa, putkenjäädytyksessä, hiilidioksidilannoituksessa kasvihuoneissa sekä eläinten tainnutuksessa. Koska hiilidioksidikaasu on kemiallisesti inerttiä, sitä käytetään hapettumissuojauksessa, hitsaussuojakaasuissa, laserkaasuissa, palojen ja räjähdysten ehkäisyssä ja palonsammutuksessa. Hiilidioksidia käytetään myös lääkkeellisessä karbogeenissa (lääkkeellisen hapen ja lääkkeellisen hiilidioksidin seos). Lisäksi hiilidioksidia käytetään kirurgisissa leikkauksissa.


title: Hiilidioksidi

text: Lämpötilassa −78,5 °C hiilidioksidikaasu härmistyy kiinteäksi hiilidioksidijääksi eli hiilihappojääksi (”kuivajääksi”). Hiilidioksidijää on kätevä jäähdytin, koska se muuttuu lämmetessään suoraan kaasuksi, eikä se siten kastele pintoja. Paljain käsin kosketeltuna kuivajää aiheuttaa iholle palovamman kaltaisia vaurioita.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidijään ja veden avulla voidaan synnyttää "savua" esimerkiksi elokuvia ja esityksiä varten. Kuivajäätä valmistettiin ensi kertaa vuonna 1825, kun avattiin nestemäistä suurpaineista hiilidioksidia sisältävä säiliö. Säiliöistä karkasi kaasumaista hiilidioksidia ja sinne jäi kuivajäätä.


title: Hiilidioksidi

text: Orgaanisten yhdisteiden hapetus, toisin sanoen hengitys, on monen eliölajin, kuten eläinten, energianlähde. Tällöin niissä oleva hiili yhtyy ilman hapen kanssa hiilidioksidiksi vapauttaen samalla energiaa. Samoin tapahtuu myös, kun orgaaninen aines palaa täydellisesti. Kasvit ja muut auringonvalosta energiansa saavat eliöt, alkutuottajat, puolestaan sitovat auringonvalon energiaa yhteyttäessään ja varastoivat sen orgaanisiin yhdisteisiin, lähinnä hiilihydraatteihin. Rakennusaineeksi tarvitaan hiilidioksidin hiiltä, ja sivutuotteena ilmaan vapautuu happea. Näin hiili kiertää ilmasta alkutuottajiin, alkutuottajista ravintoketjun muihin osiin ja lopulta taas ilmakehään.


title: Hiilidioksidi

text: Ilmakehän hiilidioksidi on välttämätön edellytys kasvien fotosynteesille ja muiden auringonvaloa hyödyntävien autotrofien elintoiminnoille. Hiilidioksidin keskimääräinen pitoisuus maan ilmakehässä on vaihdellut huomattavasti maapallon eri geologisina aikakausina. Vuonna 2008 pitoisuus oli mittausten mukaan noin 385 ppm, mutta esiteollisella ajalla (noin 1800-luvun alkuun saakka) pitoisuus pysyi 260–280 ppm:n tasolla noin kymmenen tuhannen vuoden ajan. Merenpohjan sedimenteistä ja kasvien fossiileista tehtyjen mittausten perusteella on voitu arvioida, että esimerkiksi 150–200 miljoonaa vuotta sitten hiilidioksidin pitoisuus oli kuitenkin ilmeisesti paljon nykyistä korkeampi, yli 2 000 ppm, ja 400–600 miljoonaa vuotta sitten ajoittain jopa yli 5 000 ppm.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidi on kasvihuonekaasu, eli sen määrän lisääntyminen ilmakehässä kasvattaa maapallon lämpötilaa. Fossiilisten polttoaineiden käyttö nostaa ilmakehän hiilidioksidipitoisuutta, kun syvällä maaperässä ollut hiili poltettaessa muuttuu hiilidioksidiksi ja siirtyy ilmakehään. Ihmistoiminta lisää ilmakehän hiilidioksidipitoisuutta ja lämmittää ilmastoa silloin kun poltetaan öljyä, maakaasua, hiiltä ja muita fossiilisia polttoaineita.


title: Hiilidioksidi

text: Jos CO-pitoisuus nousee yli 450 ppm, Grönlanti ja läntinen Antarktis todennäköisesti sulavat tulevaisuudessa. Tämä nostaisi merten pintaa noin 6 metriä, sillä nykyisin jäätiköt ovat osin maa-alueiden päällä, eivätkä siten vaikuta pinnan tasoon. Kun hiilidioksiditaso oli ennen teollista vallankumousta 280 ppm, vuonna 2008 se oli jo 385 ppm ja nousee 2 ppm joka vuosi.


title: Hiilidioksidi

text: Ilmakehässä maanpinnan tuntumassa hiilidioksidia on noin 0,039 % eli 390 ppm kaikista kaasuista . Ympäristöministeriön ohje hiilidioksidin enimmäispitoisuudelle sisäilmassa tavanomaisissa sääoloissa ja huonetilan käyttöaikana on 1 200 ppm. Lyhytaikaisen altistumisen alle 2 % (20 000 ppm) hiilidioksidipitoisuuksille ei ole todettu aiheuttavan haitallisia terveysvaikutuksia. Työpaikoilla hyväksyttävä altistusraja 8 tunnin työpäivän aikana on 5 000 ppm.


title: Hiilidioksidi

text: Hiilidioksidin määrää sisäilmassa voidaan pitää ihmisestä peräisin olevien epäpuhtauksien esiintymisen indikaattorina, mikä määrittää ilmanvaihdon tarpeen, mutta ei sinänsä kerro hiilidioksidin haitallisista määristä.


title: Hiilidioksidi

text: On huomattava, että kasvipohjaiset polttoaineet (puutähde, mustalipeä) eivät lisää ilmakehän hiilidioksidikuormaa, jos samoille paikoille kasvatetaan uudelleen metsää. Vuosina 2000–2006 Suomen hiilidioksidipäästöt kasvoivat 20,7 %. Polttoainekohtainen päästöjen kasvu oli hiilellä 58 % ja turpeella 31 %.


title: Varsovan kansannousu

text: Varsovan kansannousu oli kansannousu aikana 1. elokuuta – 2. lokakuuta 1944. Edellinen kansannousu Varsovan Ghetossa oli tukahdutettu kolmessa viikossa vuonna 1943. Varsovan kansannousussa vastarintajoukot yrittivät vapauttaa Puolan pääkaupungin Varsovan saksalaismiehityksestä ja asettaa itsenäisen hallituksen ennen Neuvostoliiton puna-armeijan saapumista. Puna-armeija oli taisteluiden alkaessa jo Veiksel-joen toisella puolella, hyvin lähellä Varsovaa. 50 000 hengen puolalaisarmeija (joista 23 000 aseistettuja ja taisteluun soveltuvia) menestyi aluksi hyvin ja valtasi suuria osia kaupungista. Tilanne kuitenkin muuttui, kun puna-armeija ei ylittänytkään Veiksel-jokea eikä tullut millään muotoa vastarintaliikkeen avuksi. Puolalaiset jäivät lopulta alakynteen, kun paikalle lähetettiin runsaasti SS-joukkoja ja he joutuivat hajalleen toisistaan. Vastarintaa kesti 63 päivää ja se päättyi 2. lokakuuta 1944, jolloin saksalaiset tukahduttivat kansannousun. Sitä seuraavina kolmena kuukautena saksalaiset käytännössä hävittivät kaupungin maan tasalle. Vasta 17. tammikuuta 1945 puna-armeija ylitti Veiksel-joen ja valtasi Varsovan.


title: Varsovan kansannousu

text: Kesäkuun lopulla 1944 Saksa oli vaikeassa asemassa. Normandian maihinnousu oli onnistunut Ranskassa, ja satoja tuhansia liittoutuneiden sotilaita nousi maihin pakottaen Saksan vetämään joukkoja itärintamalta. Puna-armeija käynnisti operaatio Bagrationin, joka murskasi Saksan Keskustan armeijaryhmän.


title: Varsovan kansannousu

text: Josif Stalin oli katkaissut Puolan ja Neuvostoliiton väliset suhteet 25. huhtikuuta 1943 sen jälkeen, kun saksalaiset olivat paljastaneet Katynin joukkomurhan. Stalin kieltäytyi myöntämästä sitä ja syytti saksalaisia propagandasta. Myöhemmin Stalin perusti Rudenko-komission, jonka tavoitteena oli syyllistää saksalaiset hinnalla millä hyvänsä. Puolan vastustus yhdistettiin Katynin joukkosurmaan ja ajateltiin, että etenevä Neuvostoliiton puna-armeija ei ehkä ollut Puolan liittolainen vaan ainoastaan ”liittolaisen liittolainen”. Puna-armeijan ylittäessä vanhan Puolan rajan ja edetessä kohti Varsovaa tilanne kärjistyi 13. heinäkuuta. Tässä vaiheessa puolalaisten oli tehtävä päätös: joko aloittaa kansannousu, joko Neuvostoliiton tukemana tai oman armeijan avulla, tai toimia yhteistyössä Saksan kanssa. Puolan johto teki päätöksen kansannousun aloittamisesta ja kansallisen itsenäisyyden puolesta taistelemisesta heinäkuun lopulla, Puolan vastarintaliike suunnitteli kaupungin valtausta ja asemien pitämistä, kunnes venäläiset tulisivat heidän avukseen.


title: Varsovan kansannousu

text: Stalin ei luottanut Puolan pakolaishallituksen ja kansanarmeijan liittoutumattomuuteen. Stalinin käskystä puna-armeijan eteneminen keskeytettiin Veiksel-joen luona muutaman sadan metrin päässä puolalaisten asemista 16. syyskuuta 1944. Stalin piti Varsovan kansannousua "Neuvostovastaisen politiikan rikollisena toimena". Stalinin ja neuvostoarmeijan johdon ajattelussa Puola miellettiin osaksi Neuvostoliiton etupiiriä.


title: Varsovan kansannousu

text: Vastarinta-armeijan komentajalla, kenraali Antoni Chruściellä oli noin 50 000 sotilasta komennossaan, joista 23 000 oli aseistettu ja taisteluvalmiina. Noin 2 000 oli koulutettu partisaanitoimintaan, mutta heillä oli puutteita taistelukokemuksesta. Puolan vastarinta-armeijalla oli lisäksi kova pula aseista ja varusteista. Paikoin varusteiden puute oli niin paha, että sotilaiden oli käytettävä saksalaisilta sotasaaliina saatuja univormuja, joihin kiinnitettiin punavalkoisia käsivarsinauhoja osoittamaan, että kyseessä oli Puolan vastarinta-armeijan sotilas, eikä saksalainen. Myös paljon muita saksalaisilta kaapattuja varusteita käytettiin. Kansannousun ensimmäisenä päivänä 1. elokuuta puolalaisilla oli:Lisäksi britit pudottivat Varsovaan aseita ja ammuksia. Tosin suurin osa niistä putosi saksalaisten puolelle.


title: Varsovan kansannousu

text: Varsovassa olevalla saksalaisella varuskunnalla oli 11 000 hyvin koulutettua, aseistettua ja kurinalaista sotilasta kenraali Rainer Stahelin komennossa. Näihin joukkoihin kuului:Lisäksi Paul Geibelin komennossa oli SS-miehistä koostuvia SS-poliisiyksiköitä.


title: Varsovan kansannousu

text:
Kansannousua edeltävänä päivänä oli Varsovan itäpuolelta kuulunut kiivasta taistelunmelskettä. Puolalaiset luulivat puna-armeijan pian olevan kaupungissa, mutta Veiksel-joen itäpuolella kuulunut tulitus johtuikin kolmen SS-panssaridivisioonan kiivaista vastahyökkäyksistä venäläisten rintamaa vastaan, joka joutui perääntymään.
Kansannousu alkoi Puolan päämajan päättämällä ajankohdalla 1. elokuuta klo 17 W-tunnilla (tulee puolan sanasta Wybuch, räjähdys; myös Wolnosc, vapaus). Aloitusajankohta päivällä ei ollut paras vaihtoehto, mutta tästä huolimatta puolalaiset saavuttivat kansannousun alussa suurta menestystä - useimmat saksalaisten esikunnat eristettiin, ja puolalaiset miehittivät kaikki rautatieasemat. Itse asiassa saksalaiset saattoivat säilyttää varmistuksensa ainoastaan Veikselin yli kulkevilla silloilla. Vastarinta-armeijan asemat vakiintuivat lopulta kahdeksaan alueeseen:Alueet olivat täysin erillään toisistaan, joten yhteydenpito oli vaikeaa ja lähettien oli ryömittävä viemäriverkostossa toisille alueille. Adolf Hitler raivostui kuullessaan kansannoususta ja vaati, että Varsova oli murskattava. Reichsführer-SS Heinrich Himmler määräsi kaupungin tuhottavaksi maan tasalle. Vaikka suurin osa saksalaisjoukoista tarvittiin estämään liittoutuneiden etenemistä, Himmler sai koottua 12 000 miestä, jotka olivat pääasiassa SS-joukkoja. Niiden mukana oli muutamia erittäin pahamaineisia yksiköitä esimerkiksi SS-Sturmbrigade Dirlewanger ja RONA-prikaati. Alkupäivinä puolalaiset valtasivat Varsovan gheton rauniot, Gesiowkan keskitysleirin ja vapauttivat 350 juutalaista. Saksalaiset panssarivaunut käyttivät siviilejä ihmiskilpenä. Länsiliittoutuneet aloittivat kansannousun tukemisen 4. elokuuta. Neuvostoliitto esti läntisiä liittoutuneita käyttämästä sen omia lentokenttiä ilmapudotuksiin. Mikäli puna-armeija olisi nyt ylittänyt Veikselin ja tullut puolalaisten avuksi, olisi kaupungissa olevat saksalaiset todennäköisesti kyetty lyömään. Kun puna-armeija ei kuitenkaan päässyt tai edes yrittänyt päästä kaupunkiin, kykenivät saksalaiset keskittämään Varsovaan sen verran joukkoja, että saksalaisten esikunnat pelastettiin ja rautatieasemat vallattiin takaisin. Kaupunkiin lähetettiin myös Himmlerin SS-joukkoja. Reinefarthin kolme hyökkäysryhmää aloittivat etenemisen pitkin Wolskan ja Gorczewskan katuja kohti Jerozolimskie-katua 5. elokuuta. Himmlerin käskystä SS-joukot, poliisi ja Wehrmachtin joukot etenivät talo talolta ja ampuivat kaikki asukkaat ja polttivat heidän ruumiinsa. Arviolta siviilejä tapettiin 20 000–50 000 Wolan ja Ochotan alueella.


title: Varsovan kansannousu

text: Saksalaiset pystyivät siis estämään puolalaisia valtaamasta kaupunkia kokonaan, mutta koska saksalaisilla oli suhteellisen vähän joukkoja ja puolalaiset taistelivat sitkeästi, eivät saksalaiset kyenneet valtaamaan kaupunkia takaisin nopeasti. Puolalaiset ajettiin kuitenkin ahtaalle eri kaupunginosiin, ja vähitellen heiltä loppuivat elintarvikkeet ja puhdas vesi. Veden pumppausasemat säilyivät saksalaisten hallinnassa. Saksalaiset etenivät hiljalleen ja puhdistivat kaupunginosan toisensa jälkeen. He käyttivät taisteluissa runsaasti poliisi- ja SS-joukkoja, rynnäkkötykkien tukemina. Syyskuun alussa puolalaisille tarjottiin antautumista, mutta heidän komentajansa kenraali Bor torjui tämän, olettaen että venäläiset hyökkäisivät sillanpääasemastaan yhdessä puna-armeijaan kuuluvien puolalaisten joukkojen kanssa. Puolalaisen kenraali Berlingin johtama Puolalainen ensimmäinen armeija (joka toimi puna-armeijan alaisuudessa, sotilasyksikkö oli muodostettu Neuvostoliitossa vuonna 1944) ylitti useaan kertaan Veikseljoen 15.–23. syyskuuta, ja työnsi saksalaisten sillanpääaseman kokoon 18. syyskuuta mennessä. Hänen tavoitteenaan oli päästä kosketuksiin vastarintaliikkeen taistelijoiden kanssa. Berling kärsi kuitenkin raskaita tappioita, ja lopulta riittämätön neuvostojoukkojen tuki teki yrityksen mahdottomaksi. Virallisesti puna-armeijan johto kertoi, etteivät he saksalaisten vastarinnasta johtuen kyenneet tulemaan puolalaisten avuksi, mutta todellisuudessa puna-armeija ei todennäköisesti edes halunnut tulla puolalaisten avuksi. Stalin puhui Puolan vastarintaliikkeestä vihamielisesti ja kutsui jatkuvasti koko kansannousua ”kevytmieliseksi” ja vastuuttomaksi, sekä nimitti kenraali Borin alaisuudessa olevia Puolalaisen ensimmäisen armeijan miehiä rikollisiksi.


title: Varsovan kansannousu

text: Puolalaiset antautuivat 2. lokakuuta 1944. Eloonjääneet, joita oli noin 15 000, vangittiin ja kuljetettiin keskitysleireille surmattaviksi. Varsovan siviiliväestö karkotettiin kaupungista ja lähetettiin keskitysleiri ”Durchgangslager” 121 Pruszkowiin. 350 000–550 000 siviiliä kulki leirin kautta, ja heistä 90 000 lähetettiin työleireille Saksaan.


title: Reino Helismaa

text: Reino Vihtori ”Repe” Helismaa, vuoteen 1934 Helenius, (12. heinäkuuta 1913 Helsinki – 21. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen sanoittaja, säveltäjä, kuplettilaulaja, viihdetaiteilija, elokuvanäyttelijä ja käsikirjoittaja. Erityisesti hänet muistetaan yhteistyöstään Toivo Kärjen, Tapio Rautavaaran ja Esa Pakarisen kanssa. Helismaa teki noin viisituhatta sanoitusta, joista 1 500 levytettiin. Hän oli tuotteliaimpia suomalaisia sanoittajia yhdessä Sauvo Puhtilan, Vexi Salmen ja Juha Vainion kanssa. Hän teki myös muun muassa radiokuunnelmia, elokuvakäsikirjoituksia (muun muassa Pekka ja Pätkä -elokuvat) ja näytelmiä.


title: Reino Helismaa

text: Helismaa oli 1950-luvun alusta lähtien hedelmällisessä yhteistyössä säveltäjä Toivo Kärjen kanssa. Tapio Rautavaara levytti monet Helismaan sanoittamista kappaleista, tosin monet tunnetuimmat vasta 1960-luvulla. Useat Rautavaaran kappaleina pidetyt Helismaan sanoitukset on ensimmäisen kerran levyttänyt joku muu. Esimerkiksi Matti Louhivuori (Kulkurin iltatähti, Reppu ja reissumies) ja Kauko Käyhkö (Lapin jenkka). Helismaan sanoituksia ovat vuosien varrella levyttäneet myös muun muassa Olavi Virta, Esa Pakarinen, Henry Theel ja Eemeli. Helismaa teki elämänsä aikana kahdeksan näytelmää, kymmenen revyytä, 104 radiohupailua, 32 elokuvakäsikirjoitusta ja noin 5 000 laulutekstiä. Helismaa käytti oman nimensä lisäksi salanimiä Orvokki Itä (samaa nimeä käytti myös Toivo Kärki), Aarne Lohimies, Rainer Kisko, Väinö Karras, Jukka Roine ja Rauni Kouta.


title: Reino Helismaa

text: Tunnetuimpia Helismaan sanoittamia kappaleita ovat ”Hopeinen kuu”, ”Kulkuri ja joutsen”, ”Meksikon pikajuna”, ”Päivänsäde ja menninkäinen”, ”Reissumies ja kissa”, ”Sinun silmiesi tähden” sekä ”Suudelmin suljetut kirjeet”.


title: Reino Helismaa

text: Reino Vihtori Helenius syntyi Helsingissä 12. heinäkuuta 1913 Maria ja Vihtori Heleniukselle. Hän oli Ullanlinnassa asuneen kahdeksanhenkisen perheen pojista nuorin. Isä Vihtori oli ammatiltaan puuseppä. Hän kuoli Suomen sisällissodan aikaan huhtikuussa 1918, kun hänet ammuttiin kadulla vaikkei ollut sotimassa eikä edes aseistettu. Perhe lähti pakoon Laukaaseen, jossa Maria-äidillä oli sukulaisia. Samana vuonna he muuttivat Lahteen äidin veljen Augustin luo. Reino kävi Lahdessa neljä vuotta kansakoulua sekä Lahden Lyseossa keskikoulun. Vuonna 1931 hän suoritti armeijan lentokonekorjaajana Viipurissa. Näihin aikoihin hän kiinnostui huumoripitoisista kupleteista ja osti haitarin.


title: Reino Helismaa

text: Päästyään armeijasta Reino työskenteli aluksi lautatarhalla ja myöhemmin sähköyhtiössä mittarinlukijana. Vuonna 1935 hän aloitti enonsa Augustin omistaman kirjapainon konelatojana, aluksi harjoittelijana. 1930-luvulla hän oli myös jonkin aikaa Lahden sosialidemokraattien nuoriso-osastossa ja työskenteli myös pankin vahtimestarina.


title: Reino Helismaa

text: Tuona aikana oli tapana muuttaa sukunimi suomalaiseksi. Niin teki myös Reino Helenius, joka päätti vuonna 1934 vaihtaa nimensä Helismaaksi. Helismaa meni naimisiin lahtelaisen Lempi Turusen (29.5.1915–4.7.1983) kanssa 13. syyskuuta 1936. Pariskunta muutti Viipuriin, josta Helismaa sai vakituisen työpaikan Karjalan kirjapainossa.


title: Reino Helismaa

text: Vuonna 1937 Helismaat saivat ensimmäisen lapsensa, Arto-pojan. Tytär Satu syntyi vuotta myöhemmin vuonna 1938.


title: Reino Helismaa

text: Konelatojana ansaitut rahat eivät kuitenkaan riittäneet, joten Helismaan piti löytää myös jokin toinen ansiotulo. Hän rupesi kirjoittamaan "Lukemista kaikille" ja "Seikkailujen maailma" -lehtiin nimimerkeillä Rudi Halla, Masa Palo ja Eemil Arsa. Lisäksi hän alkoi esiintyä erilaisissa tilaisuuksissa kitaransa kanssa. Rahat riittivät lopulta viipurilaisen omakotitalotontin varaamiseen 1939. Viipurissa Helismaa tutustui jo silloin näyttelijöinä ja muusikkoina tunnettuihin Masa Niemeen ja Kale Teuroseen, joiden kanssa hän esitti ohjelmaa paikallisten kirjaltajien juhlissa ja iltamissa.


title: Reino Helismaa

text: Vuonna 1939 Helismaa joutui kuitenkin lähtemään ylimääräisiin sotaharjoituksiin. Talvisota alkoi marraskuussa, ja Helismaa komennettiin ilmatorjuntaan. Sota loppui vuoden 1940 maaliskuussa ja Helismaa kotiutui toukokuussa. Viipuri menetettiin Neuvostoliitolle, joten Helismaa menetti kotinsa ja työpaikkansa. Edessä oli muutto takaisin Lahteen, jossa Helismaa sai työpaikan ravintolan vahtimestarina. Pian pariskunta kuitenkin muutti Helsinkiin, kun Helismaa sai työpaikan konelatojana Maalaiskuntien Liiton kirjapainossa; häntä pidettiinkin erittäin nopeana latojana.


title: Reino Helismaa

text: Talvisota oli päättynyt, ja Helismaa ryhtyi kirjoittamaan novelleja ja pakinoita Isku-nimiseen lehteen, jota hän Olavi Kanervan kanssa päätoimitti. Kesällä alkoi kuitenkin jatkosota ja miehiä tarvittiin rintamalla. Tällä kertaa Helismaa joutui etulinjaan. Pian hänen taitonsa riimittelijänä ja laulajana huomattiin, ja hänet siirrettiin viihdytysjoukkoihin. Sota päättyi 1944 ja Helismaa palasi takaisin kirjapainoon. Sota oli kuitenkin väsyttänyt häntä ja hän haaveili tavallisesta perhe-elämästä. Esiintymiset rajoittuivat lähinnä kirjapainon omiin juhliin. Vuonna 1945 Helismaan perheeseen syntyi poika Markku, joka myöhemmin tuli tunnetuksi toimittajana. Samaan aikaan Helismaat perustivat kotinsa silloisen Helsingin maalaiskunnan Puistolaan, joka kuitenkin jo vuoden 1946 alussa liitettiin Helsinkiin.


title: Reino Helismaa

text: Maaliskuussa 1948 Helismaa pestattiin sosialidemokraattisen ammattiyhdistysmiehen Janne Hakulisen johtaman Työväen Ohjelmapalvelun (TOP) palkkalistoille. Toimiston periaatteena oli välittää ohjelmaa ja esiintyjiä lähinnä sosialidemokraattien eri puolilla maata järjestämiin tilaisuuksiin ja sen kaartissa oli etupäässä helsinkiläisiä taiteilijoita, Helismaan ohella muiden muassa näyttelijä ja laulaja Lulu Paasipuro. Taiteilija suoritti toimistolle esiintymisistään välityspalkkion, mutta sai pitää esiintymispalkkionsa itse. Työskentely TOP:ssa ei ollut Helismaalle poliittinen pesti, vaan hän oli siellä vapaana taiteilijana, joka oli tilattavissa esiintymään vaikkapa Rovaniemelle. Toisaalta hän kirjoitti revyytekstejä ja kisällilauluja sosialidemokraattisille kisälliryhmille ja SDP:n puoluetoimiston tarpeisiin. Samalla kuitenkin myös kansandemokraattien ohjelmatoimisto Ohjelmatyö kääntyi teksti- ja aihepulassaan Helismaan puoleen. Helismaa esiintyi muun muassa sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomitun SDP:n vahvimman miehen Väinö Tannerin vapautumisen kunniaksi järjestetyssä juhlassa elokuussa 1948.


title: Reino Helismaa

text: Tapio Rautavaaraan Helismaa tutustui Puistolan työväentalolla. He olivat kuulleet toisistaan jo sodan aikaan, sillä he olivat taistelleet samassa rykmentissä, JR 4:ssä, mutta eivät olleet vielä tuolloin tavanneet. Rautavaara oli kutsuttu esiintymään Puistolan työväentalolle, jolloin hän huomasi Reino Helismaan istuneen eturivissä. Rautavaaran kertoman mukaan Helismaa tuli näyttämön puolelle, paiskasi Rautavaaran kanssa kättä ja sanoi: ”Mä olen sitten se Helismaa.”


title: Reino Helismaa

text: Helismaa tuli tunnetuksi sodan jälkeen esittämällä J. Alfred Tannerin kupletteja. Ensimmäinen levytys tehtiin vuonna 1947 Rautavaaran kanssa kappaleella ”Yhteinen Susannamme”. Vuonna 1948 Helismaa levytti yksinään J. Alfred Tannerin kappaleita, muun muassa ”Kekkerit Mäkelän kanatarhassa” ja ”Nujulan talkoopolkka”. Muutamia viikkoja sen jälkeen, kun Rautavaara vuonna 1949 jätti päivätyönsä Osuustukkukaupassa, Helismaa sanoutui irti Työväen Ohjelmapalvelusta ja miehet muodostivat kiertueparin "Iloiset trubaduurit".


title: Reino Helismaa

text: Heti alussa "Iloisia trubaduureja" täydennettiin harmonikansoittajalla, jota tarvittiin paitsi säestämään laulajia, myös soittamaan iltamatilaisuuden päättäneet tanssit. Säestäjät vaihtuivat usein, ja eräässä vaiheessa tehtävässä oli Lasse Pihlajamaa, kunnes syksyllä 1949 vakituiseksi säestäjäksi löytyi suurelle yleisölle silloin vielä täysin tuntematon Esa Pakarinen. Pakarisen nimeä ei aluksi mainittu Helismaan ja Rautavaaran kiertueilmoituksissa lainkaan, mutta pian hänen koomikonlahjansa alkoivat näkyä muun muassa hänen kehittämiensä roolihahmojen Severi Suhosen ja Impi Umpilammen muodossa.


title: Reino Helismaa

text:
Jo ennen sotia mainetta saavuttanut säveltäjä Toivo Kärki oli saanut jatkosodan aikana käsiinsä Olavi Paavolaisen toimittaman rintamamiesten runoantologian, jossa hänen huomiotaan oli herättänyt hänelle täysin tuntemattoman alikersantti Reino Helismaan runo ”Unta ja totta”. Sodan päätyttyä Kärki otti yhteyttä Helismaahan. Kärki tunsi heti löytäneensä sukulaissielun; Helismaa oli impulsiivinen henkilö, joka suorastaan pulppusi ideoita. Heistä tuli työkavereita, ja menestyksekäs yhteistyö jatkui aina Helismaan kuolemaan saakka. Heidän ensimmäisenä yhteisenä kappaleenaan syntyi vuonna 1948 ”Suutarin tyttären pihalla”, jonka Helismaa esitti. Vihjailevan sanoituksensa takia kappale oli kaksitoista vuotta esityskiellossa.
Sotien jälkeen Helismaa esiintyi erityisesti myös Tapio Rautavaaran ja Esa Pakarisen kanssa, mutta Rautavaara sanoutui irti kiertueporukasta syksyllä 1950. Rautavaara perusteli lähtemistään sillä, että isolla porukalla palkkiorahat pitää jakaa eikä kenelläkään jää juuri mitään. Rautavaaran lähtö porukasta oli Helismaalle aluksi kova paikka, mutta myöhemmin hän myönsi Rautavaaran tehneen oikean ratkaisun. Samoihin aikoihin Toivo Kärjen yhteistyö hänen siihenastisen pääasiallisen sanoittajansa Lauri Jauhiaisen kanssa katkesi erimielisyyksiin. Jauhiainen katsoi, että hänelläkin on oikeus säveltämiseen, ja alkoi tarjota töitään kilpaileville levy-yhtiöille. Tästä Kärki suuttui ja antoi saman tien Jauhiaiselle lopputilin. Ennen Jauhiaista Kärjen kappaleita olivat tekstittäneet Kerttu Mustonen ja Helena Eeva. Molemmat olivat erittäin taitavia sanoittajia, mutta he eivät kuitenkaan olleet pysyneet Kärjen nopeassa tahdissa.


title: Reino Helismaa

text: Helismaa oli saavuttanut mainetta paitsi sanoittajana, myös säveltäjänä lauluillaan "Päivänsäde ja menninkäinen", "Balladi villistä lännestä" ja "Rakovalkealla". Heti alussa Kärki teki kuitenkin Helismaalle selväksi, että tämä kiinnosti häntä vain sanoittajana eikä säveltäjänä, mutta tekstien tekijänä hänelle tulisi riittämään töitä. Helismaan taidoista esiintyjänä ja koomikkona Kärki ei myöskään ollut lainkaan niin vakuuttunut kuin Helismaa, joka itse oli suunnitellut itselleen uuden J. Alfred Tannerin tai Rafael Ramstedtin tyyliä. Kun miesten yhteistyö käynnistyi toden teolla, kappaleita syntyi tiiviillä tahdilla: ”Katuviertä pitkin”, ”Linjuripolkka”, ”Rovaniemen markkinoilla”, ”Imatran Inkeri”, ”Kaksi vanhaa tukkijätkää”, ”Neljän tuulen tiellä”, ”Reppu ja reissumies”, ”Muhoksen Mimmi”, ”Kaksi ystävää”, ”Kievarin Kirsti”, ”Kulkurin iltatähti”, ”Rekiretki”, ”Lentävä kalakukko” – nämä kaikki ja monta muuta pelkästään vuonna 1951. Vuonna 1951 Helismaa sai levylle kaikkiaan 46 tekstiään. Laulajina olivat Helismaan itsensä lisäksi muun muassa Esa Pakarinen, Jorma Ikävalko, Justeeri (Kauko Käyhkö), Veikko Sato, Erkki Junkkarinen ja Matti Louhivuori. Helismaan oma laulutuotanto rajoittui vain humoristisiin kupletteihin.


title: Reino Helismaa

text: Rautavaara levytti paljon Helismaan kirjoittamia lauluja. Muutamat klassikoiksi muodostuneista kappaleista hän levytti vasta Helismaan kuoltua. Aiemmin Rautavaara ei erityisesti ollut innostunut Helismaan iskelmistä, sillä hän itse suosi iskelmän sijasta laulelmaa. Yhteistyö kaksikon välillä jatkui kuitenkin 1960-luvun taitteessa aina Helismaan kuolemaan saakka.


title: Reino Helismaa

text: ”Rillumarei”-elokuvat saivat alkunsa, kun ohjaaja Toivo Särkkä ehdotti yhteistyötä Helismaan, Pakarisen ja Jorma Ikävalkon kanssa. Vuoden 1951 elokuva "Rovaniemen markkinoilla" oli kansan suosikki mutta kriitikoiden vihaama. Elokuvaa seurasi joukko muita nopeasti kuvattuja rillumarei-elokuvia. Elokuvien käsikirjoitukset tehtiin nopeasti. Tarinat olivat romanttisia, mutta niiden rinnalla kulki huumorijuoni, ja elokuvat sisälsivät runsaasti iskelmiä. Kriitikot vihasivat elokuvia, mutta kansa kuitenkin otti rillumarein avosylin vastaan, ja myöhempi arviointi on osoittanut sen olleen ainakin parhaimmillaan aitoa ja rehellistä katoavan maaseutumaisen elämänmuodon, tukkijätkien ja kulkureiden maailman kuvausta. Kärki ja Helismaa joutuivat armottoman ryöpytyksen kohteeksi, ja heitä pidettiin suomalaisen musiikkimaun pilaajina. Vaikka heidän tuotteistaan vain pieni osa oli rillumareita, kaikki muutkin heitettiin ”virallisen” kritiikin taholta samaan roskakoriin. Kärki puolusteli Helismaata ja hänen töitään, välillä myös silloin kun hän oli arvostelijoiden kanssa osittain samaa mieltä.


title: Reino Helismaa

text: Samoihin aikoihin tehtiin runsaasti elokuvia, joihin Helismaa teki käsikirjoituksen ja Kärki musiikin. Lähes kaikki näistä lytättiin suoralta kädeltä, koska tekijänä oli Helismaa. Esimerkiksi Helismaan salanimellä kirjoittamaa näytelmää aluksi kehuttiin, mutta kun selvisi, että nimen takana olikin Helismaa, sen esittäminen lopetettiin. Moni silloinen suosikki-iskelmä oli joko elokuvasta peräisin tai antoi elokuvalle aiheen. Pekka Puupää -elokuvien pitkä sarja alkoi 1953. Suosittu elokuvasarja sai kuitenkin päätöksen vuonna 1960, kun Pätkää näytellyt Masa Niemi teki itsemurhan.


title: Reino Helismaa

text: Juhannuksen 1954 alla sai Vallilan kesäteatterissa Helsingissä ensiesityksensä Karjala-aiheinen laulunäytelmä "Ruoska ja rakkaus", jonka tekijöiksi ilmoitettiin Väinö Karras ja Markku Tien'oja. Esityksen ohjasi Saara Ranin ja näyttelijät valmensi Into Lätti. Näytelmä sai kiittävät arvostelut, jopa niin, että Sam Sihvon "Jääkärin morsiamen" todettiin saaneen voittajansa. Ensiesityksen päätyttyä tekijöitä taputettiin esiin, mutta kukaan ei ilmestynyt lavalle. "Helsingin Sanomien" Toini Havu kiitteli näytelmän aitoutta ja iloisuutta ja elokuvaohjaaja Erik Blomberg suunnitteli sen filmaamista. Väinö Karras ja Markku Tien'oja tiedettiin yleisesti nimimerkeiksi, mutta salaisuus säilyi yli puoli vuotta, kunnes tekijöiksi paljastuivat Kärki ja Helismaa ja näytelmä katosi julkisuudesta.


title: Reino Helismaa

text: 1950-luvun alkupuolen tuotantoa olivat lisäksi muun muassa kappaleet ”Minä soitan sulle illalla”, ”Lauluni aiheet”, ”Laivat puuta – miehet rautaa”, ”Me tulemme taas”, ”Vanhan myllyn taru”, ”Odotin pitkän illan”, ”Hiljainen kylätie”, ”Muista minua”, ”Ohi on”, ”Lapin jenkka”, ”Mummon kaappikello”, ”Virta toi – virta vei” ja ”Keskiyön tango”. Tuotannossaan Kärki ja Helismaa olivat johdonmukaisesti tavallisen kansalaisen puolella ”nappiherroja” vastaan.


title: Reino Helismaa

text: Kärjen sävellysten lisäksi Helismaa teki myös muun muassa ulkomaalaisiin kappaleisiin suomenkielisiä sanoja. Hän kirjoitti tekstejä niin kupletteihin, tangoihin, iskelmiin kuin myös rakkauslauluihin.


title: Reino Helismaa

text: Helismaan 1960-luvun elokuvakäsikirjoituksia olivat muun muassa "Oho, sanoi Eemeli", "Pekka ja Pätkä neekereinä" ja "Se alkoi omenasta".


title: Reino Helismaa

text: Vuosina 1945–1964 Helismaa käsikirjoitti Yleisradiolle – vuodesta 1948 lähtien pääjohtaja Hella Wuolijoen aloitteesta perustetulle Radioteatterille – alun toistasataa radiohupailua, joista tunnetuimpia oli useana jaksona vuodesta 1954 esiintynyt Villi länsi -aiheinen "Laiska-Lassi". Lisäksi hän teki sketsejä ja lauluja muiden käsikirjoittamiin kuunnelmiin. Helismaan ensimmäinen radiolle käsikirjoittama hupailu oli "Härkätaistelu Tiritombassa" vuodelta 1945, joka oli myös ensimmäinen radion viihdetoimituksen hoitajaksi juuri samana vuonna tulleen Antero Alpolan hyväksymä käsikirjoitus. Alpola piti tätä myös ajanvietetoimituksen ohjelmapoliittisena linjauksena. Rakenteeltaan Helismaan kirjoittamat hupailut olivat Alpolan mukaan ”jonkinmoista operettia”, jossa oli melko niukasti repliikkejä, mutta runsaasti musiikkia. Repliikki saattoi ehkä jatkua lauluna tai laulu jatkua repliikkinä; samoin repliikkiin voitiin vastata laululla tai lauluun repliikillä. Myös Helismaalla itsellään oli jokaisessa hupailussaan esitettävänään jokin rooli. Vuodesta 1958 lähtien esitetyn "Kankkulan kaivolla" -hupailun käsikirjoittamiseen Helismaa ei kuitenkaan osallistunut, vaikka eräissä sen arvioinneissa tätä veikkailtiinkin. Helismaan kirjoittamia hupailuja ohjasivat vuorotellen mm. Marja Rankkala, Mauno Hyvönen, Oke Tuuri ja Kauko Käyhkö. "Kankkulan kaivolla" -sarjan tavoin Helismaa oli tarkoittanut hupailunsa nimenomaan harmittomaksi ajanvietteeksi eikä niissä otettu kantaa politiikkaan tai yhteiskunnallisiin ongelmiin. Helismaa itse luonnehti kuunnelmien käsikirjoittamista:


title: Reino Helismaa

text: Reino Helismaan radiouran alkuaikoina Yleisradion ohjelmaneuvosto suhtautui häneen erittäin kielteisesti ja Antero Alpola muisteli myöhemmin pitäneensä häntä väkipakolla ohjelmistossa. Alpola puolusti Helismaata eräässä Yleisradion ohjelmakokouksessa vuonna 1949: