title: Muinaispitäjä

text: Oletettujen muinaispitäjien aikaista nimistöä on säilynyt kartoissa jopa nykypäivään asti. Tällaista nimistöä edustavat A. M. Tallgrenin 1930-luvulla esittämän teorian mukaan muun muassa hiisi- ja moisio-nimet. Hiisi viittaa muinaisuskonnon harjoittamiseen, ja moisio oli Tallgrenin hypoteesin mukaan pitäjänpäällikön tai pitäjänvanhimman asuinpaikka. Lisäksi monet linnavuoret antavat viitteitä muinaisesta puolustuksesta.


title: Muinaispitäjä

text: Jos muinaispitäjiä oli, niiden väestöltä voitiin kantaa veroa. Ehkä pitäjissä on ollut ainakin kestivero, eli että pitäjän väki järjesti elätyksen hallitsijoille tai erityisenä juhlapäivänä pidot sekä hallitsijoille että kaikille muillekin. Tämänkaltaisia laajoja alueita yhdistäviä pitoja on ollut ainakin Virossa. Ne liittyivät alun perin kesäisiin vakkajuhliin eli taivaanjumalan palvontamenoihin, mutta saksalaiset valloittajat muokkasivat niistä tapahtuman, jonka yhteydessä voitiin kerätä kaikki vuoden verot. Suomessakin vakkajuhlat ovat yhdistäneet useita kyliä tai yksittäisten kylien väen vielä historiallisenakin aikana. Sanan "pitäjä" uskotaan tulevan juuri tällaisista pidoista eli juhlista tai jatkuvasta ylläpidosta.


title: Muinaispitäjä

text: Eräänlainen verotuksen muoto on voinut olla "työvero", eli että kaikki osallistuvat pyhän lehdon tai puolustusvarustuksen tekoon ja hoitoon tai muuhun kaikkia hyödyttävään tai päällikön määräämään tehtävään. Tilojen rakennukset on voitu rakentaa koko pitäjän voimin, jos perheen miehet vain ovat itse osallistuneet muiden talojen rakennustöihin. Tämänkaltaiset verotuksen muodot ovat yleisiä jo hyvin pienissäkin yhteisöissä. Nykyisin niitä muistuttaa maaseudun talkooperinne.


title: Muinaispitäjä

text: On voinut olla monimutkaisempiakin verotusjärjestelmiä. Esimerkiksi jotkut tutkijat arvelevat koukku-veroyksikön olleen käytössä Lounais-Suomen maanviljelysalueilla jo pakanallisena aikana. Pakanalliseen aikaan saattaa juontaa juurensa myös keskiaikaisen Ruotsin hallinnoiman Lounais-Suomen oikeuslaitoksen järjestelyissä ollut outo poikkeus, suomalainen oikeus. Suomalainen oikeus oli ruotsalaiselle oikeudelle rinnakkainen oikeusjärjestelmä, jonka piiriin kuuluivat monet vanhat kylät ja tilat. Uudistilat liitettiin ruotsalaisen oikeuden piiriin. Lisäksi oli paikallinen Kyrön oikeus.


title: Muinaispitäjä

text: Muinaispitäjäinstituution olemassaoloa kohtaan on esitetty myös kritiikkiä (esimerkiksi J.-P. Taavitsainen ja Markus Hiekkanen). Ei kuitenkaan ole varmaa, toimiko se nimenomaan oletetun muinaispitäjäorganisaation puitteissa. Markus Hiekkasen mukaan ensimmäinen territoriaalinen eli alueelliseen jakoon perustuva organisaatio olisi ollut kirkkopitäjälaitos, joka hänen mielestään toteutettiin Varsinais-Suomessa 1200-luvun alussa.


title: Muinaispitäjä

text: On mahdollista, että muinaispitäjät olisivat ajoittain liittoutuneet keskenään. Ruotsiin ja Viroon verrattavasta pysyvästä "maakuntatason" organisaatiosta ei Suomessa ennen Ruotsin vallan aikaa ole kuitenkaan yleisesti hyväksyttyjä todisteita. Useimmat nykytutkijat pitävätkin sellaisten olemassaoloa epätodennäköisenä, joskin professori Unto Salo on esittänyt ajatuksen jonkinlaisten muinaismaakuntien olemassaolosta myöhäisrautakaudella. Satakunnan nimen vuoksi Salo on ajatellut, että se olisi jo varhaisessa vaiheessa toiminut ruotsalaistyyppisenä, ledung-laivaston varustaneena hundare-maakuntana. Teoria on lähtöisin jo Henrik Gabriel Porthanilta, mutta viime aikoina kielentutkijat ovat kritisoineet sitä.


title: Muinaispitäjä

text: Muinais-Hämeessä arkeologiset löydöt kertovat joidenkin tulkintojen mukaan pitäjien välisestä yhteistyöstä. On esimerkiksi huomattu, että muinaislinnat muodostavat pitkiä suoria ketjuja. J.-P. Taavitsaisen mukaan tämä kuitenkin johtuu geologiasta: linnavuorten paikoiksi sopivat maastonmuodostumat asettuvat luonnostaan ketjuiksi.


title: Muinaispitäjä

text: Rapolaa on aikaisemmin pidetty erityisenä "keskuslinnana", mutta asiaa tutkittaessa tämä oletus ei ole saanut tukea.


title: Uimahalli

text: Uimahalli on rakennus, jossa on yksi tai useampi katettu uima-allas, joissa voi käydä (yleensä maksua vastaan) uimassa. Katetut uimahallit ovat tavallisia kylmän ilmaston maissa, kun taas lämpimässä ilmastossa suositaan kattamattomia ulkoaltaita ja niistä muodostuvia maauimaloita.


title: Uimahalli

text: Halliin kuuluu etenkin Pohjois-Euroopan maissa sauna, jossa ihmiset voivat lämmitellä ennen ja jälkeen uinnin. Saunojen yhteydessä on myös suihkut, joissa tulee peseytyä ennen uimaan menoa.


title: Uimahalli

text:
Usein uimahalleissa on ainakin kaksi uima-allasta, joista toinen on matala ja tarkoitettu lähinnä uimaan opetteleville lapsille. Lastenallas on matalampi ja yleensä myös lämminvetisempi kuin muut altaat. Useissa uimahalleissa isoin allas on 25 metriä tai 50 metriä pitkä. Uimahallissa voi olla myös noin viisi metriä syvä hyppyallas hyppytelineineen ja kylmävesiallas, jonka lämpötila on 4–17 astetta. Tällä simuloidaan avantoa. Uimahalleissa on usein vesihierontalaitteita
Saunoissa ei välttämättä saa käyttää uima-asuja. Saunat lämpiävät lähes aina sähkökiukaalla. Joissakin uimahalleissa on höyrysaunat (turkkilaiset saunat). Näissä lämmitys tapahtuu (noin 40 asteeseen) kuumalla höyryllä. Suomen vanhimmassa uimahallissa Yrjönkadun uimahallissa on sähkö- ja höyrysaunojen lisäksi puukiuassauna.


title: Uimahalli

text: Uimahallien yhteydessä on usein kahvio, josta voi ostaa juotavaa ja pientä syötävää. Uimahallin yhteydessä voi olla kuntosali. Muita uimahallin mahdollisesti tarjoamia palveluja ovat solariumit ja hieronta- ja muut fysikaaliset hoidot. Runsaammin viihde- ja hoitavia oheispalveluja tarjoavia uimalaitoksia kutsutaan kylpylöiksi.


title: Uimahalli

text: Suomessa uimahalleja on useimmissa suurehkoissa kaupungeissa ja kunnissa. Suurin osa uimahalleista on kaupunkien ylläpitämiä.


title: Uimahalli

text: Uimahalleissa on yleensä uintirajoitus, mikä tarkoittaa, että uimisaikaa on esimerkiksi vain 2 tuntia. Uimahalleihin saa tavallisesti ostaa sarjalippuja ja kausikortteja. Monilla urheiluseuroilla on ilmaisia uintivuoroja. Jotkut yritykset antavat työntekijöilleen luontoisetuna ilmaisia uimahallivuoroja.


title: Uimahalli

text: Uimahallien vettä puhdistetaan kloorilla tai otsonilla. Kloori saattaa aiheuttaa yliherkkyyttä joillekin ihmisille. Saunoja puhdistetaan päivittäin muun muassa jalkasienen leviämisen estämiseksi.


title: Uimahalli

text: Suomen ensimmäinen uimahalli oli Yrjönkadun uimahalli Helsingissä, joka valmistui vuonna 1928. Seuraavat valmistuivat 1950-luvun puolessavälissä: Turun uimahalli 1954, Jyväskylän uimahalli 1955, Tampereen Pyynikin uimahalli 1956 ja Lahden uimahalli 1956. Eniten uimahalleja Suomeen rakennettiin 1960-luvun lopulta 1970-luvulle. Vuonna 1970 Suomessa oli 41 uimahallia, vilkkaimpina Tikkurilan uimahalli Helsingin maalaiskunnassa (381 000 kävijää v. 1969) ja Pirkkolan liikuntapuiston uimahalli Helsingissä (290 000 kävijää v. 1969). Vuonna 2005 Suomessa oli 264 uimahallia, joista 149 oli pieniä (vesipinta-ala alle 250 neliömetriä, alle 50 000 kävijää vuosittain). Keskisuuria uimahalleja oli 90 ja suuria 25 (vesipinta-ala yli 500 neliömetriä, vähintään 300 000 kävijää vuodessa). Uimahallikäyntejä oli suomalaishalleissa kaikkiaan 24 miljoonaa. Uimahallien lisäksi Suomessa oli 46 kylpylää, joista suurin osa on rakennettu 1980- ja 1990 -luvulla. Ulkoaltaisiin perustuvia maauimaloita on Suomessa parikymmentä eri puolilla maata; niistä suurin ja tunnetuin on Helsingin uimastadion.


title: Kylvövirvilä

text: Kylvövirvilä eli linssi eli rokkalinssi ("Lens culinaris") on hernekasveihin kuuluva viljelyskasvi, jota käytetään sekä ihmisravinnoksi että rehuksi. Se muistuttaa paljon virnoja ja nätkelmiä. Kasvi on yksivuotinen. Se on rentovartinen. Lehdet ovat parijakoiset, ja päissä on kärhiä. Sen tertussa on harvassa kaksi tai kolme sinisensävyistä kukkaa. Kukka muodostaa palkohedelmän, jossa on yleensä vain kaksi siementä.


title: Kylvövirvilä

text: Linssi on peräisin Lähi-idästä. Nykyään sen tärkeimpiä viljelyalueita ovat Intia, Turkki ja Kanada. Euroopassa sitä on viljelty etupäässä karjanrehuna, Suomessa vaatimattomalla menestyksellä.


title: Kylvövirvilä

text: Kylvövirvilän siemen linssi on yleinen raaka-aine itämaisessa ruuassa ja erinomainen kasvisperäinen proteiinin ja ravintokuidun lähde. Roomalaiset laivasivat linssejä Eurooppaan Egyptistä. Välimeren alueella linsseistä on tehty löydöksiä, jotka on kyetty ajoittamaan 11 000 eaa. Linssistä tunnetuimmat ovat vihreät ja punaiset.


title: Kylvövirvilä

text: Linssikasvin nimi on vanha. Monissa kielissä sama sana, esimerkiksi latinan "lens", ranskan "lentille", saksan "Linse" ja suomen "linssi", tarkoittaa sekä kasvia että optista linssiä. Alun perin nämä sanat tarkoittavat kasvia. Kun optisia linssejä alettiin valmistaa, niistä ryhdyttiin käyttämään samaa nimeä, koska kupera linssi muistuttaa muodoltaan linssikasvin siementä. Englannissa kuitenkin "lens" tarkoittaa vain optista linssiä, kun taas kasvin nimi on "lentil".


title: Kylvövirvilä

text: Linssi on erittäin hyvä kasvisproteiinin lähde ja onkin siksi kasvissyöjien ruokavalion yksi kulmakivistä. Siinä on noin 25 prosenttia proteiinia. Intiassa, jossa linssejä käytetään päivittäin, valmistetaan niistä dal-nimellä tunnettu linssikeitto, jota tarjoillaan riisin ja kasvisten kera.


title: Kylvövirvilä

text: Linssit kannattaa huuhtoa hyvin ennen keittämistä, mieluiten väljässä vedessä. Linssejä ei tarvitse liottaa, joskin liotettuina ne kypsyvät nopeammin. Vihreiden linssien keittoaika on noin puoli tuntia. Punaiset linssit kypsyvät 10–20 minuutissa. Linsseistä keitetään usein linssikeittoa, jota on parempi käyttää kastikkeen tapaan kuin syödä yksistään, sillä runsaat määrät linssejä tai muita palkokasveja sulavat heikosti ja tuottavat helposti ilmavaivoja. Tästä vaivasta päästään yhdistämällä linssejä aterialla muihin ruoka-aineisiin sopivassa suhteessa sekä lisäämällä linssikeittoon hiukan öljyä ja kypsyttämällä linssit yhdessä erityisesti ruuansulatusta edistävän juustokuminan kanssa. Myös korianteri sopii linssien maustamiseen.


title: Mikael V

text: Mikael V Kalafates (kreikaksi "Μιχαήλ Καλαφάτης", 1015 – 24. elokuuta 1042) oli Bysantin keisari lyhyen ajan vuosina 1041–1042. Hän oli keisari Mikael IV:n sisarenpoika.


title: Mikael V

text: Kun Mikael IV kuoli vuonna 1041, Mikael V:stä tuli Zoen uusi kanssahallitsija. Mikaelin valtaistuimelle nousun takana oli hänen setänsä Johannes, jonka Mikael kuitenkin pian karkotti luostariin. 18. huhtikuuta ja 19. huhtikuuta välisenä yönä hän määräsi myös Zoen karkotettavaksi. Kuullessaan tästä Konstantinopolin kansalaiset vihastuivat ja syrjäyttivät Mikaelin. Hänet sokeutettiin ja lähetettiin luostariin, missä hän kuoli 24. elokuuta 1042.


title: Felix Wankel

text: Felix Wankel (s. 13. elokuuta 1902 – k. 9. lokakuuta 1988) on saksalainen wankelmoottorin keksijä. Hän syntyi Saksassa Lahrin kaupungissa, Schwabenin maakunnassa.


title: Felix Wankel

text: Wankelin ensimmäinen työ oli lehden painaminen ja varastointi, mutta hän oli enemmän omistautunut tekniikan tutkimiseen. Kun häneltä loppuivat työt lehdessä, hän avasi oman työpajansa vuonna 1924 Heidelbergiin. Wankel sai kiertomäntämoottorin idean vuonna 1924 ja haki tälle "voiteluturbiinille" patenttia vuonna 1926. Patentti evättiin, koska sitä pidettiin samanlaisena kuin Enken vuonna 1886 suunnittelemaa laitetta. Vuonna 1927 hän näki unta, jossa hän oivalsi "Wankel"-moottorin, minkä jälkeen hän piirsi uudelleen laitteen ja hänelle myönnettiin patentti vuonna 1929 tälle "kääntömäntämoottori"-nimiselle laitteelle. Vuonna 1933 Wankel haki patenttia DKM-moottorille (Drehkolbenmotor). Patentti myönnettiin vasta kolme vuotta myöhemmin.


title: Felix Wankel

text: Monen keskiluokan saksalaisen elämä mullistui 1920-luvulla inflaation iskiessä Saksaan. Tällöin Wankel liittyi Hitlerin joukkoihin ja tapasi siellä muun muassa vaimonsa Emmy Kirnin. Vuonna 1933 Wankel paljasti korruptiota ja joutui tästä syystä vankilaan muutamaksi kuukaudeksi Lahrnin maakunnassa. Hänet vapautettiin, kun huomattiin hänen taitonsa koneiden kanssa.


title: Felix Wankel

text: Seuraavina vuosina hän teki töitä muun muassa BMW:lle, Junkerille ja Daimler-Benzille auttaen näitä tiivisteongelmissa, joihin Wankel oli erikoistunut sekä myös heidän omien kiertomäntämoottorien kehityksessä. Wankel jatkoi DKM-moottorin prototyypin kehittelyä ja samalla muiden kiertomoottorien sekä pumppujen kehittelyä ja testailua. Vuonna 1945 Ranskan armeija valloitti hänen pajansa ja kehitystulokset tuhottiin ja hänet vangittiin vuodeksi. Hän vapautui 1946.


title: Felix Wankel

text:
Liittoutuneiden miehityksen aikaan, hän aloitti salaa kirjoittamaan kiertomäntämoottoreista kirjaa. Hän onnistui jatkamaan moottoreiden kehittelyä vuodesta 1951 jolloin hän meni NSU:lle töihin ja tapasi siellä ollessaan Walter Froeden, joka oli moottoripyöräkehittelyn johtaja. Tuloksena oli KKM-moottori (Kreiskolbenmotor), joka oli paranneltu versio DKM-moottorista.
Ensimmäinen varsinaisesti toimiva Wankel-moottori oli DKM-tyyppinen ja pyöritettiin helmikuussa vuonna 1957. Toukokuussa prototyyppimoottori pyöri kaksi tuntia ja se tuotti 21 hevosvoimaa. Ensimmäistä KKM-tyyppistä moottoria päästiin kokeilemaan heinäkuun 7. vuonna 1958. Moni ihminen oli ehdottanut kiertomäntämoottorin ideoita ja suunnitelmia, mutta kukaan ei ollut kehitellyt sitä niin pitkälle ja hartaasti kuin Felix Wankel.


title: Felix Wankel

text: Felix Wankel tutki yhdessä NSU:n kanssa kaikenlaisia näkökulmia moottoria kehitellessä, esimerkiksi tiivistys, tulpan paikka, portin ajoitus, voitelu, jäähdytys, materiaalit ja valmistuskustannukset sekä kestävyydet.


title: Felix Wankel

text: Siinä missä monet muut olivat epäonnistuneet, Wankel ja NSU saivat loistavia testituloksia yhdistämällä suunnittelun ja tieteellisen valmistuksen toisiinsa.


title: Felix Wankel

text: NSU käytti wankelmoottoria NSU Spiderissä vuodesta 1963 ja myöhemmin R 80 -mallissa, jota tuotettiin vuoteen 1977 asti. Myöhemmin japanilaiset, etenkin Mazda, ovat käyttäneet wankelmoottoria. Muita tätä moottorityyppiä kokeilleita valmistajia ovat Lada, Datsun, Citroen, Audi ja Chevrolet.


title: Felix Wankel

text:
Wankel ei ollut ainoastaan teknikko, vaan myös hyvä talouselämässä. Hän perustikin yhdessä Ernst Hutzenlaubin kanssa vuonna 1957 oman Wankel GmbH -yrityksen, joka myöhemmin -71 myytiin LonRho:lle 100 miljoonalla Saksan markalla (n. 26 milj. euroa)
Wankelille myönnettiin monia eri kunnianosoituksia ja arvonimiä:


title: Felix Wankel

text: Myös katuja on nimetty hänen mukaan ympäri Saksaa. Hän lahjoitti paljon rahaa eläinjärjestöille, koska rakasti eläimiä. Hän perusti kehitysjärjestön, joka palkitsi yrityksiä, jotka eivät vahingoittaneet eläviä eläimiä kokeissaan.


title: Felix Wankel

text: Felix Wankel ei omistanut koskaan elämänsä aikana ajokorttia. Felix Wankel menehtyi 9. lokakuuta vuonna 1988 Lindaussa oltuaan pitkään sairaana. Hänelle myönnettiin monta patenttia elämänsä aikana ja viimeinen tammikuussa 1989 patenttiin, jota hän oli hakenut vuonna 1987.


title: Negridinen rotu

text: Negridinen rotu on ulkoisiin fyysisiin ominaisuuksiin perustuva historiallinen käsite, jolla viitataan tummaihoisiin yleensä Afrikasta lähtöisin oleviin ihmisiin. Australian ja Uuden-Guinean alkuperäiskansoja saatetaan myös luokitella tähän rotuun ihon tumman värin vuoksi, vaikka etninen ja maantieteellinen tausta ovat erilaiset kuin afrikkalaisilla.


title: Negridinen rotu

text: Vaikka ihonvärityksen monimuotoisuus on laajinta juuri Afrikassa, eikä biologista pohjaa käsitykselle ole, orvaskeden ja hiusten korkeasta melaniinipitoisuudesta seuraavan tumman olemuksen omaavien ihmisten mielletään usein kuuluvan samaan rotuun.


title: Negridinen rotu

text: Saharan eteläpuolisen Afrikan ihmiset eroavat geenistöltään muiden alueiden ihmisistä, jotka geenibiologi Damien Labudan 2011 julkaiseman tutkimuksen mukaan ovat risteytyneet neandertalinihmisen kanssa ilmeisesti Lähi-idässä ihmisen levitessä Afrikasta.


title: Negridinen rotu

text: Unesco on vuonna 1950 suositellut termistä ”rotu” luopumista ihmispopulaatioista puhuttaessa. Myöhemmin muun muassa American Anthropological Associationin ja Yhdysvaltain tiedeakatemian the Institute of Medicinen mukaan mongolidin tai negridin kaltaisilla rotujaotteluilla ei ole minkäänlaista biologista pohjaa. Geenitutkimus on osoittanut geneettisen diversiteetin olevan Afrikassa suurimmillaan. Näin ollen afrikkalaisella väestöllä ei ole rodun edellytyksenä olevaa yhteistä geneettistä pohjaa.


title: Negridinen rotu

text: Negridinen rotu jaetaan joskus afrikkalaiseen, afroamerikkalaiseen, intialaiseen tai melanesialaiseen rotuun.


title: Negridinen rotu

text: Afrikassa vanhastaan asuneista kansoista negridiseen rotuun luetaan yleensä muut paitsi Pohjois-Afrikan arabit, berberit ja eräät muut kansat, alun perin Aasiasta tulleet madagaskarilaiset sekä omiksi ryhmikseen luettavat pygmit ja khoisanit.


title: Negridinen rotu

text: Filosofi Michael Levinin mukaan negridiksi kutsutaan tavallisesti ihmisiä, joiden esi-isät asuivat Saharan eteläpuolisessa Afrikassa 15–5000 sukupolvea sitten ja erilaisia hybridipopulaatioita kuten afroamerikkalaiset, joilla suurin osa esi-isistä on tuolta alueelta.


title: Negridinen rotu

text: Älykkyyseroja tutkinut kiistelty psykologi J. Philippe Rushton kuvailee negridiä ”yhdeksi ihmiskunnan rotuluokittelun pääryhmäksi, joka on lähtöisin ja asuttaa pääasiassa Saharan eteläpuolista Afrikkaa. Negridien ihon pigmentaatio on paksu, hiukset villamaiset, nenä leveä, kasvot lyhyet, huulet paksut ja korvat nelikulmaiset. Pituus vaihtelee runsaasti pygmeistä hyvin pitkiin. Poikkeavin alaryhmä on eteläisen Afrikan khoisanit.”


title: Negridinen rotu

text: Afrikkalaista perimää omaavia asuu runsaasti Yhdysvalloissa, Karibianmeren saarilla ja Brasiliassa, alun perin orjakaupan seurauksena, sekä nykyisin myös useimmissa Euroopan maissa.


title: Negridinen rotu

text: Carl von Linné loi 1700-luvulla pohjan niin kutsutulle ”tieteelliselle rasismille” teoksessaan "Systema naturae" jaotellessaan ihmiset neljään rotuun, joista "Homo sapiens afer" oli ”musta, passiivinen ja laiska”. Von Linnén rotujaottelusta tuli pitkään vallinneen rotukäsityksen pohja. Tämän käsityksen kyseenalaisti brittiläinen luonnontieteilijä Charles Darwin vallitsevien käsitysten vastaisesti vuonna 1872 kirjassaan "Tunteiden ilmeneminen ihmisissä ja eläimissä".


title: Negridinen rotu

text: Negridiseen rotuun kuuluva on negridi, jossain luokitteluissa myös kongoidi Useiden tietosanakirjojen mukaan nykyisin käsitettä "negridi" pidetään useimmiten vanhentuneisiin rotukäsityksiin perustuvana ja mahdollisesti ainakin englannin kielessä halventavana.


title: Negridinen rotu

text: "The Oxford English Dictionary" sisältää todisteita siitä, että afrikkalaisiin ihmisiin ollaan viitattu termillä "black" eli musta jo 1400-luvulla, mutta laajempaa käyttöön se nousi 1960-luvulla Yhdysvalloissa korvaten aikaisemmin käytössä olleen "negro"-termin. Nykyisin Yhdysvaltain mustaa väestöä tarkoitettaessa käytetään usein termiä "afroamerikkalainen". Hieman laajemmassa merkityksessä käytetään myös sanaa "värillinen".


title: Negridinen rotu

text: Aikaisemmin Suomessa samassa merkityksessä käytettiin myös sanaa neekeri, mutta sitä pidetään nykyisin usein halventavana.


title: Romanos III

text: Romanos III Argyros (, 968–1034) oli Bysantin keisari 1028–1034. Hänen sukunsa nimi "Argyros" tarkoittaa hopeaa.


title: Romanos III

text: Ennen kuolemaansa keisari Konstantinos VIII halusi että Romanos menisi naimisiin hänen tyttärensä Zoen kanssa ja että Romanoksesta tulisi hänen seuraajaansa. Tultuaan hallitsijaksi Konstantinoksen kuoltua Romanos käytti suuria summia erilaisiin rakennussuunnitelmiin. Hän sekoitti myös valtakunnan raha-asiat yrittäessään vähentää verotusta.


title: Romanos III

text: Vuonna 1030 Romanos päätti kostaa muslimeille jotka olivat hyökkäilleet valtakunnan itärajan yli. Hän johti itse armeijaa Aleppoa kohti, mutta hänet yllätettiin matkalla ja hän kärsi tappion Antiokian lähistöllä. Tappio ei ollut tosin niin vakava koska kenraali Georgios Maniakes sai vallattua Edessan ja vihollisen laivasto saatiin tuhottua.


title: Romanos III

text: Epäsuosittu Romanus kuoli vuonna 1034, ehkä vaimonsa Zoen myrkyttämänä.


title: Konstantinos VIII

text: Konstantinos VIII Porfyrogennitos (kreikaksi "Κωνσταντίνος", 960 – 15. marraskuuta 1028) oli Bysantin keisari 15. joulukuuta 1025 – 15. marraskuuta 1028. Hän oli keisari Romanos II:n ja keisarinna Theofanon poika sekä maineikkaan Basileios II veli. Teoriassa Konstantinos oli Basileioksen kanssahallitsija vuodesta 976, mutta todellisuudessa Konstantinoksella oli hyvin vähän tekemistä valtakunnan hallinnan kanssa niiden 49 vuoden aikana, jona Basileios hallitsi. Konstantinoksen sanotaan eläneen elämänsä ylellisyydessä ja ilman vastuuta.


title: Konstantinos VIII

text: Kun Basileios kuoli 15. joulukuuta 1025, Konstantinoksesta tuli viimein yksinhallitsija. Hän suhtautui valtion asioihin melko välinpitämättömästi ja keisarin arvovalta heikkeni. Suurtilalliset, pääkaupungin virkamiehistö ja maakuntien sotilasaateli kamppailivat vallasta.


title: Konstantinos VIII

text: Kuten veljensä, myös Konstantinos kuoli ilman miespuolisia perillisiä. Bysantin perimyssäädösten mukaan keisarin leski tai muu sukulainen sai valita uuden keisarin, jos tämä kuoli ilman perillisiä. Näin tuli Konstantinoksen tyttärestä Zoesta uusi hallitsija ja Zoen miehestä Romanos III Argyroksen keisari Zoen rinnalle. Tätä seurasi kaksi muuta Zoen puolisoa. Hallitsija alkoi tällöin suosia suurtilallisia pientilallisten kustannuksella, mikä kiihdytti valtakunnan hajaannusta.


title: Kaarle VII (Ranska)

text: Kaarle VII Voitokas (, ) oli Valois-dynastiaan kuulunut Ranskan kuningas, joka hallitsi vuosina 1422–1461. Hänet tunnetaan Ranskassa myös lempinimillä "Charles Le Bien-servi" ("Hyvin palvellut Kaarle") ja "Le Victorieux" ("Voittoisa").


title: Kaarle VII (Ranska)

text: Kaarle VII oli edellisen kuninkaan Kaarle VI:n ja Baijerin Isabellan vanhin poika, eli "dauphin". Tämän kuoltua vuonna 1422 Kaarle VII:n asema oli kruununtavoittelun kannalta hankala; Kaarle VI oli sopinut Troyes’n rauhansopimuksessa vuonna 1420, että Ranskan seuraavaksi kuninkaaksi tulisi Englannin kuninkaan Henrik V:n ja Valois’n Katariinan poika, joka oli syntynyt vuotta aiemmin.


title: Kaarle VII (Ranska)

text: Vaikka myös parlamentti oli vahvistanut sopimuksen, monet ranskalaiset katsoivat, että kyse oli vain Kaarle VI:n mielipuolisuuden synnyttämästä erheestä, jota ei tarvinnut noudattaa. Näin ajatteli etenkin Jeanne d’Arc, joka vuonna 1429 puoliväkisin ”raahasi” Kaarlen Reimsiin kruunattavaksi. Myös Englannin Henrik VI kruunattiin Ranskan kuninkaaksi vuonna 1431 Notre Damessa, mutta hän jäi varjohallitsijaksi. Kaarle VII:n kaudella Ranska valloitti takaisin Pariisin ja kaikki Englannin ranskalaiset alueet Calais’ta lukuun ottamatta.


title: Kaarle VII (Ranska)

text: Kaarle VII:n kruunajaisissa Kaarle VI:n kuoleman jälkeen käytettiin ensi kertaa tunnettua lausahdusta ”Kuningas on kuollut. Kauan eläköön kuningas!” ().


title: Kaarle VII (Ranska)

text: Kaarle VII:n sotilaallisesti merkittävin uudistus oli vuoden 1445 asetus, jolla Ranskan armeija muuttui täysin kuninkaan johtamaksi ammattipohjaiseksi armeijaksi. Feodaalivelvollisuuden sijaan ritareille maksettiin nyt palkkaa, ja upseerien nimityksissä kiinnitettiin huomiota kyvykkyyteen enemmän kuin syntyperään. Sotilaskuria parannettiin ja taktiikoita uudistettiin niin, että Ranskan armeija oli 1440-luvun lopulle tultaessa joka suhteessa ylivoimainen verrattuna Englannin armeijaan.


title: Kaarle VII (Ranska)

text:
Kaarle VII perusti myös Poitiers'n yliopiston vuonna 1432, ja hänen hallituskaudellaan kansalaisten vauraus lisääntyi. Vaikka häntä onkin joskus arvosteltu päättämättömyyden takia, hän onnistui parantamaan valtakunnan poliittista ja taloudellista asemaa huomattavan paljon lähes neljänkymmenen hallitusvuotensa aikana.
Kaarlen kuoltua valtaistuimelle nousi hänen poikansa Ludvig XI, joka oli jo isänsä elinaikana avoimesti noussut kapinaan tätä vastaan.


title: Vitaaliveljet

text: Vitaaliveljiksi ("vitaliaaneiksi") kutsutaan 1300-luvun lopun ja 1400-luvun alun Itämerellä ja Pohjanmerellä vaikuttanutta merirosvojen ja kaappareiden löyhää kokonaisuutta. Kyse oli enemmän tai vähemmän löyhästi toistensa kanssa tekemisissä olleista saksalaisista aatelismiehistä tai porvareista, jotka olivat hankkineet laivoja itselleen ja rosvosivat miehineen laivoja kuninkaiden nimissä. Vitaaliveljet sanoivat olevansa ”Jumalan ystäviä ja kaikkien vihollisia”. Heitä oli enimmillään yhteensä parisen tuhatta, ja he pystyivät varustamaan noin sata laivaa. Tärkeä keskuspaikka oli Gotlanti, mutta 1300-luvun lopulla vitaaliveljiä majaili myös Suomen rannikon linnoissa ja saaristossa.


title: Vitaaliveljet

text: Vitaaliveljet ryöstelivät laivoja pääasiassa Tanskan salmien ja Ahvenanmeren välisellä alueella. Tiedossa on useita dokumentoituja tapauksia kaappauksista ja ryöstöistä, jopa kaupunkien ryöstelystä. Vitaaliveljien toiminta loppui Itämeren kaupankäynnin kasvaessa, kun kauppalaivat aseistettiin vahvemmin ja alukset alkoivat liikkua suuremmissa saattueissa.


title: Vitaaliveljet

text: Vitaaliveljien toiminta alkoi 1300-luvun lopulla Gotlannista käsin Ruotsin kuninkaan Albrekt Mecklenburgilaisen antamien kaapparikirjeiden valtuuttamana. Kun kuningatar Margareetan joukot saartoivat Tukholman, kaapparijoukkiot yhdistyivät murtamaan saartoa ja toimittamaan elintarvikkeita saarrettuihin kaupunkeihin. Tästä tuleekin vitaaliveljien nimitys (latinaa: "victualia" ’elintarvikkeet’), elintarvikkeiden kuljettamisesta piiritettyyn Tukholmaan Mecklenburgilaisen tukijoiden taistellessa Margareetaa vastaan.


title: Vitaaliveljet

text: Vitaaliveljet mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1392, kun he kaappasivat kaksi elbingiläistä laivaa. Eritoten vitaaliveljet vainosivat Margareetaa tukeneiden lyypekkiläisten laivoja. Vitaliaanit kaappasivat vuonna 1392 piispa Tordin ja hänet vietiin vangiksi Tukholmaan. Sen seurauksena Albrekt Mecklenburgilainen ja Tukholma julistettiin pannaan. Kaapparikapteeni Hanneksen johdolla vitaliaanit hyökkäsivät Norjan Bergeniin vuoden 1393 kiirastorstaina. Mukana olivat muun muassa vitaliaanikaappareista Klaus Störtebecker, Maister Wigbold ja Godeke Michels koostuva laivasto, jota oli vahvennettu 900 asemiehellä. Norjalaisten alun kiivaasta vastarinnasta huolimatta kaupunki ryöstettiin perin pohjin.


title: Vitaaliveljet

text: Vuonna 1394 vitaaliveljet ottivat haltuunsa Gotlannin Visbyn, josta tuli heidän tukikohtansa ja pakopaikkansa. He toimivat myös Turun saaristosta käsin. Turun linnan päällikkönä vuosina 1395–1398 toiminut Knut Bosson oli liittoutunut mecklenburgilaisten kanssa, minkä vuoksi hän tuki vitaaliveljien kaapparitoimintaa ja antoi heidän toimia alueella.


title: Vitaaliveljet

text: Vuonna 1398 asti Saksalaisen ritarikunnan suurmestari Konrad V von Juningen nousi maihin Gotlannissa noin neljän tuhannen asemiehen ja 84 aluksen kanssa. Tämän seurauksena vitaaliveljet pakenivat ja Visby antautui heti. Saksalainen ritarikunta piti Gotlantia hallussaan vuoteen 1408 asti. Margareetan päästyä voitolle valtataistelussa osa vitaliaaneista siirtyi hänen palvelukseensa, mutta enemmistö jatkoi kaapparitoimintaansa. Koska Albrekt Mecklenburgilaisen myöntämät kaapparikirjat eivät olleet enää minkään arvoisia, kaappareista tuli virallisesti merirosvoja.


title: Vitaaliveljet

text: 1400-luvulle tultaessa vitaaliveljien toiminta oli tyrehtynyt tukijoiden ja tukikohtien puutteeseen. Käännekohtana voidaan pitää vuotta 1398, jolloin vitaaliveljet karkotettiin Gotlannista. Tämän jälkeen vitaaliveljien johtajista vain Klaus Störtebecker, Maister Wigbold ja Godeke Michels jatkoivat toimintaansa Pohjanmerellä Friiseinsaarilta 1 500 miehen kanssa. Johtajat saatiin vangittua ja teloitettua parissa vuodessa, joten vitaliaanien olemassaolo lähestyi loppuaan. Vitaliaanit mainitaan viimeisen kerran 1429, jolloin tällä nimellä kutsuttu ryhmä ryösti ja poltti Bergenin.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuuset ("Larix") on mäntykasvien heimoon ("Pinaceae") kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu yksitoista lajia. Lehtikuuset ovat pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeiden ja viileiden alueiden puita. Toisin kuin useimmat mäntykasvit, lehtikuuset ja niitä suuresti muistuttava kultalehtikuusi ("Pseudolarix amabilis") ovat kesävihantia ja talvehtivat lehdettöminä. Nimistään huolimatta lehtikuuset eivät nykytieteellisen käsityksen mukaan ole kovin läheistä sukua sen enempää kuusille ("Picea") kuin kultalehtikuusellekaan.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuuset ovat kesävihantia puita. Latvus voi olla aluksi kartiomainen, ja tulee usein myöhemmin avoimeksi ja harsuksi. Joillakin lajeilla vanhojen puiden latvus saattaa myös muuttua tasaiseksi kuten männyllä ("Pinus sylvetris"), myös lehtikuusten juuristo muistuttaa männyn juuria. Vahva ja syvä juuristo pitää lehtikuuset hyvin pystyssä myrskyissä. Nuorella puulla runko on kuoreltaan sileä ja usein mutkainen, vanhana se suoristuu suurimmaksi osaksi ja muuttuu syväuurteiseksi ja kaarnaiseksi. Lehtikuuset voivat kasvaa yleensä 15–50 metrin korkeuteen. Monilla lajeilla korkeus jää kuitenkin vain 6–25 metriin. Lehtikuuset ovat nopeakasvuisia puita ja kestävät talvisia oloja hyvin. Kasvunopeus on suuri erityisesti nuorena. Versot ovat voimakkaasti kaksimuotoisia. Ne ovat jakautuneet suurempiin pitkäversoihin ja pienempiin, hankasilmuista kehittyviin lyhytversoihin. Lehtikuusilla on oksien luontainen nuorennus on nopeaa, joten ne varistavat oksiaan säännöllisesti. Kuten lehtipuilla, myös lehtikuusilla on vähäinen valontarve lepokauden aikana. Silmut ovat pyöristyneitä.


title: Lehtikuuset

text: Neulasiksi kutsutut lehdet ovat litteitä ja muodoltaan tasasoukkia tai neulasmaisia. Lehtiasento on kierteinen. Pitkäversoilla neulasia on ainoastaan niiden ensimmäisenä vuonna. Näiden ensimmäisten neulasten varistua tilalle ei kasva uusia. Sen sijaan pitkäverson hankasilmuista kasvaa lyhytversoja. Lyhytversoilla neulaset ovat tiheässä ryppäässä verson kärjessä. Yhdessä lyhytversossa on tavallisesti kerrallaan 15–50 neulasta. Neulasessa on yksi johtojänne ja kaksi pihkatiehyttä. Ilmarakoja on litteän neulasen kummallakin pinnalla. Toisin kuin monilla ainavihannilla mäntykasveilla, neulaset ovat pehmeitä ja joustavia. Kaikki neulaset ovat yksivuotisia ja puut talvehtivat lehdettöminä.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuuset ovat yksikotisia, joten erilliset yksineuvoiset hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan puuyksilöön. Kukinnot kehittyvät yksittäin lyhytversojen kärkiin. Ne puhkeavat samaan aikaan neulasten kanssa. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat muodoltaan lieriömäisiä tai munanmuotoisia ja väritykseltään yleensä keltaisia. Emikukinnot eli kävyt ovat perällisiä, yleensä pystyjä ja muodoltaan pallomaisia tai munanmuotoisia. Ne ovat aluksi punaisia, purppuraisia tai vihreitä ja kypsyessään muuttuvat ruskeiksi. Käpy kypsyy 4–7 kuukauden kuluttua pölytyksestä. Ohuet käpysuomut avautuvat siementen kypsyttyä. Käpy usein pysyy kiinni oksassa pitkään avautumisen jälkeenkin. Siemenet ovat siivellisiä. Sirkkalehtien määrä voi vaihdella neljästä kahdeksaan.


title: Lehtikuuset

text: Eri lajit voidaan erottaa toisistaan esimerkiksi käpyjen perusteella. Lisäksi esimerkiksi euroopanlehtikuusilla runko on mutkainen, kun taas siperianlehtikuusien runko on aina suora.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuuset ovat mäntykasvien heimoon kuuluvia havupuita. Suku on luokiteltu morfologian eli kasvinosien ulkomuodon perusteella heimon sisällä alaheimoon Laricoideae yhdessä douglaskuusten ("Pseudotsuga") ja suvun "Cathaya" kanssa.


title: Lehtikuuset

text:
Lehtikuusia katsotaan yleisimmin olevan 11 lajia. Lehtikuuset jaettiin ennen kahteen ryhmään käpysuomujen pituuden mukaan, mutta uudemmat geneettiset tutkimukset eivät tue tätä jakoa. Nykyään lehtikuuset jaetaankin Uuden ja Vanhan maailman lajeihin ja käpyjen ja käpysuomujen kokoa pidetään vain sopeutumina ympäristöön. Monet lajit risteytyvät helposti keskenään ja risteymiä on vaikea erottaa toisistaan. Tunnetuin näistä hybrideistä on "Larix" x "marschlinsii", joka on syntynyt euroopan- ja japaninlehtikuusen risteytymänä.
Lehtikuusia kasvaa luontaisesti viileillä, subarktisilla ja alpiinisilla alueilla Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomea lähinnä alkuperäisenä kasvaa siperianlehtikuusia ("Larix sibirica") Äänisen itärannalla Venäjällä.


title: Lehtikuuset

text: Suomessa pohjoisamerikkalaiset lajit eivät ole pärjänneet kovinkaan hyvin, eurooppalaiset ja aasialaiset paremmin. Metsäntutkimuslaitoksen tutkimusten mukaan Suomessa arimpia lehtikuusilajeja ovat lännenlehtikuusi ja japaninlehtikuusi, kestävimpiä ovat kanadanlehtikuusi ja siperianlehtikuusi. Verrattuna kotimaisen kuusen kasvuun Metsäntutkimuslaitoksen kokeiden mukaan euroopan- ja siperianlehtikuusen kasvu oli yli 20 % parempi ja muutkin lehtikuusilajit ovat kasvaneet lähes yhtä hyvin kuin kuusi. Suomessa kuitenkin lehtikuusen luontainen uudistuminen on vähäistä, sillä rehevillä kasvupaikoilla se häviää kilpailussa muille lajeille. Suomen lehtikuusimetsiköt lisätäänkin istuttamalla.


title: Lehtikuuset

text: Toisinaan esitetään, että lehtikuuset ovat vieraslajeja Suomessa. Toisaalta Vuotson kanavaa rakennettaessa löytyi lehtikuusen runko 120 000 vuoden takaa eli Eemmeren lämpökauden ajalta.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuuset kasvavat parhaiten ravinteikkailla seuduilla. Osa lajeista kasvaa myös kuivilla seuduilla. Lehtikuuset viihtyvät runsasravinteisissa rinteissä, mutta myös vettä hyvin läpäisevillä tasaisilla mailla. Pääsääntöisesti ne eivät kuitenkaan selviä savimailla tai liian karuilla mailla.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuuset ovat lahonkestäviä, mutta niihin voi tulla monenlaisia sieniä. Suomessa vaarallisin sieni on lehtikuusenkoro, jota tulee lähinnä euroopan- ja kanadanlehtikuusiin, mutta myös liian kosteassa kasvaviin siperianlehtikuusiin. Oikeastaan vain sydänpuu on lahonkestävää, mutta lehtikuusen lahonkestävyys perustuukin sen suureen sydänpuun osuuteen. Pintapuuhun sitten tuleekin herkästi väri- ja lahovikoja.


title: Lehtikuuset

text: Mesisienien ja kääpien lisäksi tuhojaan tekevät muun muassa jotkin kirvat ja lehtikuusenkoi. Vaikeimpia tuholaisia ovat pikkuhavukirva ja lehtikuusipistiäinen. Pistiäistoukat käyttävät ravinnokseen neulasia.


title: Lehtikuuset

text: Metsäntutkimuslaitoksen tutkimuksissa kaikkiin lehtikuusilajeihin tuli lehtikuusensyöpää, mutta vain euroopan- ja lännenlehtikuuseen jäi pysyviä vikoja. Puissa oleva voimakas pihka pitää myyrät yleensä loitolla, mutta hirville puolestaan puut kelpaavat ruuaksi. Lehtikuuset toipuvat hirvien ja myyrien syöntituhoista yleensä hyvin.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuusia käytetään koristekasveina, useimmiten yksittäis- ja puistopuina. Osa lajeista soveltuu myös viljelymetsiin. Lehtikuuset ovat olleet tyypillisiä puita vanhoissa puistoissa ja puutarhoissa, mutta pieneen puutarhaan ne eivät sovellu suuren kokonsa vuoksi. Myöskään katupuiksi ne eivät sovi leveytensä takia. Siperianlehtikuusta ja hyvin samankaltaista euroopanlehtikuusta ("Larix decidua") kasvatetaan Suomessa yleisesti istutusmetsissä ja koristepuuna. Siperianlehtikuusi on Suomessa eniten viljelty ulkomainen puulaji.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuuset ovat tärkeitä saha- ja kuituteollisuuden raaka-aineita, lisäksi ne soveltuvat paperi- ja selluteollisuuden käyttöön, paperiteollisuuteen tosin vain pieninä määrinä muun havupuun seassa. Puuainetta käytetään esimerkiksi sisätiloissa paneelina ja parkettina. Lehtikuusia voidaan käyttää rakennusmateriaalina kohteissa, joissa tarvitaan lahonkestävyyttä, aikaisemmin niitä on käytetty esimerkiksi laivanrakennukseen. Bonsaipuina käytetään yleensä japanin- ja euroopanlehtikuusia.


title: Lehtikuuset

text: Lehtikuusista riippuvaisia ovat myös muutamat mykorritsasienet kuten syötävät lehtikuusentatti ("Suillus grevillei") ja sen kenties tumma muoto turjantatti ("Suillus clintoniana") sekä lehtikuusennuljaska ("Gomphidius maculatus") ja lehtikuusenvalmuska ("Tricholoma psammopus").


title: Mikael VI

text: Mikael VI Stratiotikos hallitsi Bysantin keisarina 1056—1057. Ennen kuolemaansa keisarinna Theodora valitsi seuraajakseen Mikaelin. Aateliset eivät pitäneet Mikaelista ja yhdessä erään upseerin, Isaak Komnenoksen, kanssa he aloittivat kapinan. Mikael lyötiin Fryygiassa käydyssä taistelussa ja hänet syrjäytettiin vuonna 1057. Mikael vietti loput elämästään luostarissa.


title: Isaak I Komnenos

text: Isaak I Komnenos (1007—1061) oli Bysantin keisari 1057—1059. Hän oli ensimmäinen Komnenos-suvun keisareista. Hänen isänsä oli Manuel Komnenos joka oli ollut upseerina Basileios II:n armeijassa. Kuollessaan isä oli jättänyt Isaakin ja hänen veljensä Johanneksen keisarin huostaan. Basileios huolehti poikien kasvatuksesta ja heidät nimitettiin korkeisiin sotilasvirkoihin. Basilieoksen kuoleman jälkeen seuranneiden heikkojen keisareiden aikana Isaak saavutti armeijan ja aateliston suosion. Kun aatelisto kapinoi vuonna 1057 Isaak valittiin uudeksi keisariksi.


title: Isaak I Komnenos

text: Isaakin tärkein tavoite oli valtakunnan raha-asioiden järjestely. Isaak sairastui sotaretkellä unkarilaisia ja petsenegejä vastaan vuonna 1059. Hän nimitti veljensä Johanneksen sijaan seuraajakseen Konstantinos Dukaksen.


title: Isaak I Komnenos

text: Vaikka Isaak lopulta parantuikin hän ei yrittänyt päästä takaisin valtaan vaan vietti loput elämästään luostarissa.


title: Saarnet

text: Saarnet ("Fraxinus") ovat oliivikasveihin ("Oleaceae") kuuluvia puita. Saarnien puu on vahvaa ja elastista. Käyttökohteena ovat mm. huippubaseballmailat ja sähkökitarat.


title: Ludvig XI

text: Ludvig XI (3. heinäkuuta 1423 – 30. elokuuta 1483) oli Ranskan kuningas vuosina 1461–1483. Hän oli edellisen kuninkaan Kaarle VII:n poika ja yksi Ranskan menestyksekkäimmistä kuninkaista. Ludvig XI:n poliittisen juonittelutaipumuksen (joidenkin mukaan myös ulkoisen rumuuden) vuoksi hänestä on käytetty lisänimeä "Hämähäkki" (myös "Harkitseva"). Ludvig XI aloitti epäonnistuneen kapinan isäänsä vastaan jo 16-vuotiaana, mutta sai kruunun lopulta vasta isänsä kuoltua. Ludvig XI kuului kapetingien dynastian Valois-haaraan.


title: Ludvig XI

text: Ludvig XI:n merkittävin saavutus oli feodaaliherrojen vallan kukistaminen ja sitä kautta voimakkaan ja yhtenäisen kuningaskunnan luominen. Ludvig XI:n toimista suuttuneet feodaaliherrat yrittivät Burgundin Kaarlen johdolla vedota kansaan ja alempiin aatelisiin ”yhteishyvän” nimissä, mutta Ludvig XI kukisti nämä kapinayritykset poliittisella juonittelulla ja toisinaan suorilla sotilaallisilla taisteluilla, ja hänen kautensa lopussa Ranska oli yhtenäisempi kuin koskaan aiemmin. Hän järkiperäisti ja tehosti hallintoa monin tavoin, tuki taiteita ja sivistystä ja sekaantui myös ruusujen sotaan auttaen Englannin Henrik VI:n lyhytaikaiselle uudelle kaudelleen. Hän oli naimisissa ensin Skotlannin Jaakko I:n tyttären Margareetan ja myöhemmin Savoyn Charlotan kanssa. Ludvig XI:tä seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Kaarle VIII.


title: Ludvig XI

text: Jo perintöruhtinaana Ludvig vehkeili isäänsä vastaan ja isä oli hänet joksikin ajaksi karkottanut Dauphinéen, joka siihen aikaan oli Ranskan perintöruhtinasten herttuakuntana. Tosin he sittemmin sopivat riitansa, mutta viimeiset vuotensa Kaarle aina epäili poikaansa ja pelkäsi, että poika tahtoi myrkyttää hänet.


title: Ludvig XI

text: Kuninkaaksi päästyänsä vuonna 1461 Ludvig heti erotti kaikki isänsä neuvonantajat ja kokosi ympärilleen henkilöitä melkein yksinomaan alhaisemmasta säädystä, jonka seurassa hän parhaiten viihtyi. Hänen puvustaan ja elintavoistaan näkyi tämä taipumus. Hän käytti karkeakankaista tunikaa ja vanhaa leveää hattua, jonka reunoista riippui pieniä pyhäinkuvia. Yliteloittaja Tristan oli kertoman mukaan hänen uskollisin ystävänsä. Hän huolellisesti noudatti kaikkia uskonnollisia menoja, antoi runsaasti lahjoja kirkoille ja luostareille ja osoitti pyhille kaikkea mahdollista kunniaa.


title: Ludvig XI

text: Jo hallituksensa alussa näytti hän aikovansa rajoittaa tai lakkauttaa suurten kruunun vasallien itsenäisyyttä. Siksi he yhtyivät häntä vastaan liittoon, sanoen sitä "yhteisen hyvän liigaksi". He johtivat suuren sotajoukon Île-de-Franceen ja alkoivat kuninkaan väkeä vastaan taistelun, jossa voitto kuitenkin jäi ratkaisematta. Mutta liittolaiset eivät olleet pitäneet huolta suuren sotaväkensä muonasta, jonka tähden heitä alkoi ahdistaa puute ja nälänhätä.


title: Ludvig XI

text: Ludvig sitä vastoin pysyi hyvin varustetussa pääkaupungissaan eikä poistunut tarjotakseen nälkäisille vihollisille uuden taistelun tilaisuutta. Siksi liittolaiset alkoivat hieroa sovintoa ja saivat kuninkaalta suuria lupauksia, joten he tulivat rauhaan taipuvaisiksi. Mutta kohta heidän lähdettyään kutsui Ludvig kokoon säädyt ja julistutti heillä useimmat lupaukset laittomiksi.


title: Ludvig XI

text: Liigan etevimpiä osamiehiä oli Burgundin herttua Kaarle Rohkea, jonka hallussa myös olivat rikkaat Alankomaat. Hän oli ritarillinen, ylpeä ja komeutta rakastava ruhtinas, jonka loistavaa hovia ihmeteltiin koko Euroopassa ja jonka kunnianhimoiset aikeet sisälsivät itsenäisen kuningaskunnan perustamisen niistä monista maista, jotka hänellä oli. Monen riidan ratkaisemista varten ehdotti Ludvig Kaarlelle ystävällistä tapaamista, jonka paikaksi määrättiin Peronne herttuakunnan alueella; mutta samalla hän yllytti alankomaalaisen Liègen kaupungin kapinaan herttuaa vastaan.


title: Ludvig XI

text: Ludvig saapui Peronneen pienen seurueen kanssa ja Kaarle otti vieraanvaraisesti hänet vastaan. Mutta kerran molempien ruhtinaiden juuri istuessa pöydässä, tuotiin ilmoitus kapinasta ja Ranskan lähettilään kiihotuksesta. Herttua vihastui kuninkaaseen ja pistätti hänet synkkään vankitorniin. Ludvigin täytyi sitten seurata herttuaa Liègeen omin silmin näkemään, miten ankarasti herttua hävitti onnetonta kaupunkia. Vasta sen jälkeen pääsi Ludvig kovilla ehdoilla vapaaksi, mutta tapansa mukaan hän piankin selvittäytyi ehtoja täyttämästä.


title: Ludvig XI

text: Ludvig teki suuria varustuksia ja aloitti sitten herttuaa vastaan sodan, jota kuninkaalliset päälliköt kävivät hyvällä menestyksellä. Herttua sai nyt pyynnöstä aselevon ja sen aikana onnistui hänen tehdä liitto kuninkaan veljen Guiennen herttuan kanssa, joka kuitenkin kohta äkisti kuoli erään benediktiiniläismunkin myrkyttämänä.


title: Ludvig XI

text: Kaikki epäilivät Ludvigia murhan toimeenpanijaksi ja Kaarle levitti julistuksen, jossa hän nimenomaan sanoi häntä veljenmurhaajaksi. Ludvig jonkun ajan kuluttua laillisesti tutkitutti murha-asiaa, mutta ennen kuin tutkinta saatiin päätökseen, löydettiin munkki äkisti kuolleena vankilastansa ja myös yksi hänen rikoskumppaninsa oli salaperäisellä tavalla hävinnyt.


title: Ludvig XI

text: Herttua Kaarle Rohkea jatkoi kuitenkin taistelua Ludvigia vastaan, mutta ryhtyi samalla myös muihin laajoihin yrityksiin. Saksan keisarin kanssa hän neuvotteli Trierissä ja esiintyi siellä paljon komeammin kun itse keisari. Hänen tarkoituksensa oli saada keisari korottamaan Burgundin herttuakunta kuningaskunnaksi. Mutta Ludvigin onnistui huomautuksillaan niin muuttaa keisarin mieli, että hän lähti Trieristä täyttämättä herttuan toivetta.


title: Ludvig XI

text: Kaarle ryhtyi myös sotaan Ludvigin liittolaisia sveitsiläisiä sekä Lotringin herttuaa vastaan. Tämä sota päättyi onnettomasti; viimein joutui hän perin pohjin tappiolle Nancyn luona ja kaatui itsekin vuonna 1477. Ludvig taas heti liitti Burgundin Ranskan kruunun omistuksiin. Jonkun ajan kuluttua onnistui hänen liittää myös Provence.


title: Ludvig XI

text: Viime ikävuosina kiusasi Ludvigia kalvava levottomuus ja kuolemanpelko. Hän sulkeutui Plessis-linnaansa Toursin luo, joka oli ympäröity kolminkertaisilla valleilla ja haudoilla ja johon oli vain yksi portti, sekin turvattu laskettavalla ristikkoseinällä ja nostosillalla. Kuninkaan luvatta ei uskaltanut kukaan, eivät edes hänen omat lapsensakaan, käydä linnassa; vartijat oli määrätty surmaamaan kaikki pimeän aikaan alueella liikkuvat. Luostareille ja kirkoille lähetettiin suuria lahjoja, että siellä pidettäisiin esirukouksia hänen henkensä puolesta. Vanha kuningas kuoli eristyksissä 1483. Pojalleen kerrotaan hänen lausuneen kuolinvuoteellansa, että ken ei kykene teeskentelemään, hänestä ei ole hallitsijaksi.


title: Yoshirō NakaMats

text: Yoshiro NakaMats (syntyjään 中松 義郎, Nakamatsu Yoshirō), on japanilainen 26. heinäkuuta vuonna 1928 syntynyt keksijä, jolla omien sanojensa mukaan on nimissään enemmän patentteja kuin kenelläkään muulla ihmisellä.


title: Yoshirō NakaMats

text: NakaMats on ilmoittanut saavuttaneensa 3 200 patenttia. NakaMats esittää kuuluisimmiksi keksinnöikseen mm. kerosiinipumppua sekä 1950-luvulla keksimäkseen väittämäänsä tietokoneen levykettä. IBM:llä on oikeudet yhteensä 14 NakaMatsin patenttiin.


title: Yoshirō NakaMats

text: NakaMatsilla on erityinen menetelmä, joka hänen mukaansa auttaa tekemään keksintöjä. Hän viettää aikaa ensin rauhallisessa luonnonmateriaalista tehdyssä huoneessa, jossa hänen mukaansa aivot "tyhjentyvät melusta". Sitten hän viettää hetken "dynaamisessa huoneessa", jossa voi kuunnella musiikkia ja käyttää tietokonetta. Tämä saa hänet luovaan tilaan. Paras vuorokaudenaika keksinnöille on keskiyön ja aamuneljän välillä. NakaMats välttää yli neljän tunnin unia, koska ne laskevat hänen mukaansa aivojen energiaa. Hän myös syö vain yhden aterian päivässä. Monet keksinnöistään NakaMats on tehnyt sukeltaessaan veden alla. Hän uskoo, että aivojen normaalia alempi hapen määrä auttaa ajattelussa. Hän on keksinyt veden alla toimivat muistiinpanovälineet työskentelyä varten.


title: Yoshirō NakaMats

text: NakaMatsin sukunimi oli aiemmin Nakamatsu, mutta hän vaihtoi sen kirjoitusasun muotoon "NakaMats", koska hän ajatteli sen kuvaavan helpommin sen lausumisasua ulkomaalaisille. Hänen äidin isänsä oli keksinnöistä innostunut lääkäri ja hänen äitinsä oli opettaja. NakaMatsilla on kolme lasta.


title: Yoshirō NakaMats

text: NakaMatsin tavoitteena on elää 144-vuotiaaksi. Hän uskoo sen olevan mahdollista itse kehittämällään elämäntavalla, johon kuuluu esimerkiksi normaalia niukempi ruokavalio, lihasten harjoitusta sekä tietyt määrät unta ja seksiä. NakaMats ottaa valokuvan jokaisesta ateriastaan ja tapaamastaan ihmisestä.


title: Yoshirō NakaMats

text: NakaMats työskentelee omassa instituutissaan Akasakassa. Hän on kirjoittanut kirjoja ja luennoi ulkomailla luovuudesta. Hän on myös yrittänyt päästä mukaan Japanin politiikkaan, mutta ei ole tullut valituksi.


title: Kaktuskasvit

text: Kaktuskasvit eli kaktukset ("Cactaceae") ovat kaksisirkkaisten kasvien heimo, jonka 1500–1800 lajia ovat pääasiassa piikikkäitä mehikasveja. Sukuja on tulkinnasta riippuen 24–220, joskin noin 90 on laajimmin hyväksytty määrä. Angiosperm Phylogeny Website kertoo sukujen määräksi 131 ja lajien määräksi 1866.


title: Kaktuskasvit

text: Kaktukset kasvavat alkuperäisenä vain Amerikan mantereella; merkittävä poikkeus on kuitenkin hiuskorallikaktus ("Rhipsalis baccifera"), joka on viimeisten muutaman tuhannen vuoden aikana levinnyt trooppiseen Afrikkaan, Madagaskarille ja Sri Lankaan todennäköisesti muuttolintujen mukana. Ihmisen tuomina kaktuksia esiintyy villiintyneenä trooppisilla seuduilla ympäri maailmaa. Alkuperäisillä esiintymisseuduillaan kaktusten tyypillinen elinympäristö on aavikko tai kuiva aro, tosin eräät kasvavat myös epifyytteinä sademetsien puissa.


title: Kaktuskasvit

text: Kaktukset ovat kehittyneet todennäköisesti 30–40 miljoonaa vuotta sitten, jolloin Amerikka oli jo siinä määrin irtaantunut muista mantereista, etteivät ne enää levinneet Amerikan ulkopuolelle.


title: Kaktuskasvit

text: Kaktukset ovat sopeutuneet kuivuuteen erittäin hyvin. Kaktuksella on piikit, jotka suojaavat kasvia vettä etsiviltä eläimiltä. Laajentunut varsi on kasvin ainoa yhteyttävä elin, ja se varastoi myös runsaasti vettä. Kaktuksen varsi toimii samalla tavoin kuin muiden kasvien lehdet. Harvoilla lajeilla on pienet, 1–3 millimetrin kokoiset lehdet, jotka pian ilmestymisensä jälkeen putoavat pois. Poikkeuksia ovat puukaktukset ("Pereskia") ja rankokaktukset ("Pereskiopsis"), joiden lajeilla on suuret, 5–25 senttimetrin kokoiset ohuet lehdet ja normaalit varret; niitä pidetäänkin alkeellisina sukuina, joiden ajatellaan muistuttavan niitä kasveja, joista kaktukset kehittyivät.


title: Kaktuskasvit

text: Kaktukset erottuvat muista mehikasveista erityisten "areoliensa" perusteella. Areoli on nystymäinen, surkastunut jäänne varren sivuhaaroista, josta useimmiten kasvaa piikkien ryppäitä. Joillakin kaktuksilla, kuten opuntioilla ("Opuntia"), areolista kasvaa piikkien sijaan pieniä, helposti irtoavia "glokidioita" eli väkäskimppuja, jotka kosketuksesta tunkeutuvat ihoon aiheuttaen ärsytystä.


title: Kaktuskasvit

text: Kooltaan kaktukset vaihtelevat pienistä pallomaisista suuriin puumaisiin, kuten jättikaktukseen. Kaktukset ovat erittäin hidaskasvuisia, ja vaativat yleensä useita vuosia kukkiakseen ensimmäisen kerran. Kukat syntyvät piikkien tavoin areoleihin ja monilla lajeilla ne ovat komeat, jopa 20–30 senttimetrin kokoiset. Kaktukset kukkivat usein yöllä, ja niiden pääasiallisia pölyttäjiä ovat yöperhoset ja lepakot.


title: Kaktuskasvit

text: Kansainvälinen kaktussystematiikan tutkijaryhmä (International Cactaceae Systematics Group) jakaa kaktuskasvien heimon neljään alaheimoon:


title: Kaktuskasvit

text: Uudempaa systematiikkaa edustaa nettisivusto Angiosperm Phylogeny eli koppisiemenisten fylogenia, jossa kladistisin menetelmin ja DNA-analyyseihin perustuen on kaktuskasvien heimosta esitetty seuraavanlainen luokittelu:


title: Kaktuskasvit

text: 1. Pohjoinen, Karibialainen "Pereskia" = "Rhodocactus". Enemmän tai vähemmän liaanimaisia; korkkijälsi varren korteksissa, synty varhainen; varsi ilmaraoton; siitepöly kolpaattinen. Ryhmässä on yksi suku, jossa seitsemän lajia Meksikossa, Karibian alueella ja Brasiliassa.


title: Kaktuskasvit

text: 2. – 5. Loput ryhmät muodostavat yhteisen kladin (Caulocacti), jonka ominaisuuksia ovat viivästynyt korkkijällen synty, korteksin kivisolujen (sklereidien) puuttuminen, varren limasolut, varren päällysketon (epidermin) pysyvyys, usein paksu pintakelmu (kutikula), samansuuntaisesti järjestyneet ilmaraot. Kladin ikä lienee noin 27 miljoonaa vuotta.


title: Kaktuskasvit

text: 2. Pereskioideae (= puukaktukset, "Pereskia", ahtaassa mielessä). Enemmän tai vähemmän liaanimaisia; nilassa kivisoluja (sklereidejä); lehtilapa silmussa kääryinen (supervoluutti); hetiö kehittyy sisäosasta alkaen (sentrifugaalisesti) viidestä aiheesta; siitepölyssä monta iturakoa. Ryhmässä on yksi yhdeksänlajinen suku Andeilla, Etelä-Amerikan eteläosissa.


title: Kaktuskasvit

text: 3. – 5. Ryhmät Opuntioideae, Maihuenioideae ja Cactoideae muodostavat jälleen yhden kehityshaaran, jonka kasveille ovat ominaista mm. mehivarsi, CAM-aineenvaihdunta, lyhyet nivelvälit, päällysketon alainen paksusoppisolukko (kollenkyymi), korteksin yhteyttävä perussolukko eli klorenkyymi muodostaa mesofyllisolukon, jossa on solujenvälisiä onteloita; pysyvä varren päällysketto (epidermi); pienet, liereät ja pian karisevat lehdet; lehtihankainen kukinto, yksittäin sijaitsevat kukat; rengasmaisesta aihiosta syntyvä hetiö ja kehänalainen sikiäin. Kladin ikä lienee noin 25 miljoonaa vuotta.


title: Kaktuskasvit

text: 3. Opuntioideae. Kasvit enemmän tai vähemmän pensasmaisia, harvoin puumaisia; varsi tavallisesti nivelikäs, usein litistynyt, harvoin liereä; oksalaattikiteitä päällysketon alla; lehden ilmaraot samansuuntaisia; areoleissa vähäpätöisiä väkäsellisiä sukasia (glokidioita); siitepölyhiukkasessa monta itureikää (polyporaattisia); siemenet enemmän tai vähemmän kovan varren (funikuluksen) peittämiä (siemenvaippa eli arillus); siemenkuoren siemenen ulkopinnan suuntaiset eli periklinaaliset soluseinät vähän paksuuntuneet. 16 sukua (mm. opuntiat, "Opuntia"), 349 lajia Kanadasta (melkein pohjoiselta napapiiriltä) Patagoniaan ulottuvalla alueella.


title: Kaktuskasvit

text: 4. – 5. Maihuenioideae ja Cactoideae. Kukinto ei kasvata uusia versoja; siemenkuori kuoppapintainen; siemenkuoren ulkokerroksen (eksotestan) preiklinaaliset soluseinät hyvin paksuja. Kehityshaara (kladi) lienee syntynyt noin 24 miljoonaa vuotta sitten.


title: Kaktuskasvit

text: 4. Maihuenioideae. Kasvit tiheästi mätästäviä; korkkijälsi syntyy varhain; varren ytimessä (medulla) ja kuoriosassa (cortex) suuria limavarastoja; yhteyttävä perussolukko areolin kuopakkeiden tyvellä, varren ilmaraot puuttuvat; lehden ilmaraot poikittaissuuntaisia; lehdet jopa noin senttimetrin pituisia, osittain karisevia, johtojänteet muodostavat lieriömäisen verkoston, johtojänteen ulko-osan puusolukko ympäröi keskellä olevan limavaraston; siitepölyssä kolme iturakoa (trikolpaattinen); hedelmävaiheen siemenkannattimet (funikulukset) pitkiä ja limaisia. Yksi suku ja kaksi Argentiinassa ja Chilessä kasvavaa lajia muodostaa kladin.


title: Kaktuskasvit

text: 5. Cactoideae. Kasvit käytännöllisesti katsoen lehdettömiä; kalsiumoksalaatti esiintyy myös weddelliittinä; varren ilmaraot eivät tietynsuuntaisia; siitepölyhiukkasessa kolme tai useampi iturako (kolpaattinen), harvoin itureikiä (poraattinen); siemenissä huomattava sienimäinen kannattimen arven alue (hilum). 112 sukua, 1498 lajia Amerikassa, pohjoisimmat Etelä-Kanadassa, ja mahdollisesti muutama Afrikassa, Madagaskarissa ja Sri Lankassa (ainoastaan korallikaktukset "Rhipsalis").


title: Kaktuskasvit

text: Kaktusten taksonomia on usein hankalaa, ja sukuja yhdistellään tai jaetaan silloin tällöin. Tästä syystä samalla kaktuslajilla voi olla useita samanaikaisesti käytössä olevia tieteellisiä nimiä. Tämä näkyy erityisesti kaktusten kauppanimissä.


title: Kaukasidinen rotu

text: Kaukasidinen rotu on ihmisen ulkonäköön tai fyysisiin ominaisuuksiin perustuva luokitus näennäisiin rotuihin, tarkemmin eurooppalaisiin, länsi-aasialaisiin, sekä osista Intiaa, Pohjois-Afrikkaa tai Itä-Afrikkaa peräisin oleviin rotuihin. Suppeammin termi tarkoittaa eurooppalaista alkuperää olevaa tai vaaleaihoista. Suunnilleen samassa merkityksessä käytetään termejä "valkoinen rotu" tai valkoiset. Käsite on osittain historiallinen, mutta sitä käytetään Yhdysvalloissa väestön luokittelussa.


title: Kaukasidinen rotu

text: Kaukasidiseen rotuun kuuluva ihminen on kaukasidi. Joissain yhteyksissä termiä europidi käytetään kuvatessa samoja ihmisen fyysisiä ominaisuuksia. Nykytieteessä molempia käsitteitä pidetään vanhentuneisiin rotuteorioihin perustuvana.


title: Mokhotlong

text: Mokhotlong on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Se sijaitsee valtion itärajalla. Mokhotlongin pinta-ala on 4 075 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku noin 105 500 (2011). Myös alueen pääkaupunki on nimeltään Mokhotlong. Pääkaupungissa asuu yli puolet koko alueen asukkaista. Mokhotlongin naapurialueet ovat Butha-Buthe, Leribe ja Thaba-Tseka. Idässä alue rajoittuu Etelä-Afrikan tasavaltaan.


title: Päällyskasvi

text: Päällyskasvi eli epifyytti on kasvi tai sieni, joka kasvaa toisen kasvin päällä tai muutoin siihen kiinnittyneenä. Sana "epifyytti" tulee kreikan kielestä: "epi-" ('päällä') ja "phyton" ('kasvi').


title: Päällyskasvi

text: Päällyskasvit eivät usein tarvitse lainkaan maaperää, joten niiden juurten tehtävänä on vain kiinnittyä isäntäkasviinsa ja kerätä kosteutta ilmasta tai sateesta. Jotkut kasvit ovat kehittäneet erityisiä kuppi- tai suomumaisia rakenteita kosteuden säilyttämiseen. Päällyskasvit eivät ole loisia, vaan ne tarvitsevat isäntäkasviltaan ainoastaan tukea. Joskus päällyskasveja kasvaa kuitenkin niin paljon, että ne saattavat vahingoittaa isäntäkasvia. Päällyskasvien etuna on saada maan pinnalla kasvavia kasveja enemmän valoa. Ravinteensa päällyskasvit saavat esimerkiksi satunnaisista kasvinjätteistä, sateesta tai symbioottisilta sieniltä (kämmekkäkasvit).


title: Päällyskasvi

text: Tunnetuimpia päällyskasveja ovat monet sammalet ja jäkälät, jotkut trooppiset kämmekkäkasvit sekä ananaskasvit. Trooppisissa metsissä niitä tunnetaan noin 28 000 lajia. Myös monet levät kasvavat päällyskasveina muilla vesikasveilla.


title: Päällyskasvi

text: Boreaalisella- ja Hemiboreaalisella vyöhykeellä jollaisia Suomen metsätkin ovat, ei juurikaan näe muita epifyyttejä kuin sammalia, viherleviä ja jäkäliä. Sammalia ja jäkäliä elää puidemme rungoilla ja oksilla kymmeniä lajeja. Täällä putkilokasviepifyyttien puuttuminen johtuu talvesta. Suojattomina puiden oksilla kylmä ja hyvin kuiva ilma imee epifyyttien versoista kaiken kosteuden, ja pitkät pakkaskaudet kuivaavat ne ja kasvit kuolevat koska eivät saa korvaavaa vettä tilalle. Sammalilla ja jäkälillä on putkilokasveihin verrattaessa yksi ominaisuus, joka mahdollistaa niiden kasvun epifyytteinä boreaalissa metsissä, ne kestävät täydellisen kuivumisen.


title: Päällyskasvi

text:
Loinen
Symbioosi
Kommensalismi


title: Poni

text: Poni (vanhahtavasti myös ponihevonen) on pienikokoinen hevonen. Hevosiin verrattuna poneilla on pienemmän koon lisäksi myös tanakampi ja lyhytjalkaisempi rakenne. Asiayhteydestä riippuen termiä ”poni” voidaan käyttää myös kaikista alle 148 cm korkeista hevosista niiden tyypistä riippumatta.Tämä artikkeli käsittelee hevostyyppiä.


title: Poni

text: Poneja käytetään kokonsa vuoksi nykyisin erityisesti lasten ratsuina, joskin isoimmat ponit käyvät myös ainakin pienikokoisten aikuisratsastajien käyttöön. Vanhastaan poneja on elänyt villeinä tai puolivilleinä karuissa olosuhteissa ja niitä on käytetty ratsuina, maataloustöihin ja ajoon sekä esimerkiksi kaivostöihin.


title: Poni

text: Ratsastuskilpailuissa on erikseen poniluokkia, jotka on esimerkiksi Suomessa tarkoitettu korkeintaan 16-vuotiaille poniratsastajille. Myös poniratsastajaiän ylittänyt voi osallistua ratsastuskilpailuihin ponilla, mutta ratsukon on oltava sopusuhtainen eikä se voi osallistua poniluokkiin. Valjakkoajossa poniluokissa ei ole ikärajoituksia. Poniraveissa pieniä eli A-kategorian poneja saa ohjastaa korkeintaan 18-vuotias.


title: Poni

text: Jako poneihin ja hevosiin riippuu asiayhteydestä: kilpailuissa raja on rodusta riippumatta absoluuttinen korkeusraja, muissa yhteyksissä poniksi lasketaan useimmiten ponirodun edustaja ja hevoseksi hevosrodun edustaja. Rodun määritteleminen poni- tai hevosroduksi ei ole yksiselitteistä, ja tietyt rodut voidaankin laskea joissakin maissa hevosiksi ja toisissa poneiksi. Monet tällaisista roduista saatetaan luokitella muissa maissa pienhevosiksi.


title: Poni

text:
Suomessa noudatetaan nykyisin aina alkuperämaan käytäntöä rodun poniksi määrittelemisen osalta. Suomen käytännön vuoksi islanninhevosia, haflingereita ja vuonohevosia kutsutaan meillä hevosiksi, tarkemmin sanottuna ponikokoisiksi hevosiksi eikä poneiksi kuten Keski-Euroopassa. Aiemmin niitä sanottiin islanninponiksi ja vuonoponiksi.
Kansainvälisten hevosurheilusäännösten mukaan poneiksi luetaan kaikki hevoset, joiden säkäkorkeus on enintään 148 cm (brittiläisittäin 14,2 "hands" eli kämmenenleveyttä). Tämän poni/hevonen -jaottelun lisäksi poneja jaetaan säkäkorkeuden perusteella myös eri kokoluokkiin: esimerkiksi Suomen ratsastuskilpailuissa ponit jaetaan pieniin (alle 140 cm) ja isoihin poneihin (140–148 cm) ja poniraveissa A-kategoriaan (alle 107 cm) ja B-kategoriaan (107,1–130 cm). Kilpailuyhteyksissä yli 148 cm korkea hevosyksilö lasketaankin hevoseksi ja alle 148 cm korkea poniksi rodusta riippumatta. Hevosurheilukilpailujen poniluokat ovat yleensä rodusta riippumatta avoinna kaikille ponikokoisille (tai kooltaan tiettyyn ponikorkeusryhmään kuuluville) yksilöille, ja näissä yhteyksissä niitä myös kutsutaan poneiksi.


title: Poni

text: Varsinaisiksi poneiksi katsotaan vain tiettyjen ponirotujen edustajat. Nämä rodut poikkeavat rakenteeltaan selvästi muista hevostyypeistä. Ponien tyypillisiin ominaisuuksiin kuuluvat isoihin hevosiin verrattuna muiden muassa suhteellisen lyhyet jalat, lyhyt ja paksu kaula sekä roteva rakenne. Myös kevyitä ja siroja ponirotuja kuitenkin on.


title: Poni

text: Ponien rotumääritelmään kuuluu tavallisesti säkäkorkeuden yläraja, joka voi olla ponikorkeuden raja 148 cm tai jokin matalampi säkäkorkeus. Ylikorkeaa eli tämän määrätyn ylärajan täysikasvuisena ylittävää yksilöä ei yleensä hyväksytä rodun jalostukseen eikä siis esimerkiksi oteta rotunsa kantakirjaan. Yli 148 cm korkeaksi kasvavaa ponirodun edustajaa kutsutaan ylikorkeaksi poniksi. Käyttöponeina ja kilparatsuina ylikorkeat yksilöt voivat olla erinomaisia, ja niitä saatetaan myös käyttää risteytyksiin ja ratsuponijalostukseen.


title: Poni

text: Rakenteeltaan ison hevosen tyyppisten rotujen edustajat voivat jäädä ponikokoisiksi. Esimerkiksi arabianhevosen säkäkorkeus on usein vain 140–150 cm, mutta arabit ovat silti hevosia ja niillä on hevosen rakenne ja ominaisuudet. Muutkin täysiveriset saattavat jäädä ponikokoisiksi. Niin kutsuttujen ratsuponien jalostus perustuu poni-hevosristeytyksiin, joilla tavoitellaan ponikokoista, mutta hevosmaista ja laadukasta urheiluponia. Säännönmukaisesti ponikokoisiksi jääviä hevostyyppisiä rotuja kutsutaan joissakin maissa pienhevosroduiksi.


title: Poni

text: Poneille on tyypillistä neuvokkuus, älykkyys, vilkkaus ja joskus myös erittäin vahva oma tahto. Poneja pidetäänkin usein hevosia hankalampiluonteisina: itsepäisinä, oikukkaina ja temppuilevina. Vaikka varsinaiset ponit saattavatkin perusluonteeltaan jossain määrin poiketa tyypillisistä hevosista, syy lienee usein ponin puutteellisessa koulutuksessa.


title: Poni

text: Isot ponit ovat yleensä aikuistenkin ratsastettavissa ja näin helpommin koulutettavissa, mutta pienen ponin käsittelykäytöstä ja opettamista ratsuksi ei aina oteta tarpeeksi vakavasti. Toisaalta hyvin pienten ponien ratsukoulutus voi olla vaikeaa, jos tarpeeksi pienikokoista aikuista tai tarpeeksi taitavaa lapsiratsastajaa ei voida saada tehtävään. Ponin koulutus saatetaan jopa jättää kokonaan lapsen harteille, etenkin jos ponin omistaa hevosasioista tietämätön perhe .


title: Poni

text: Poni vaatii aivan yhtä asiantuntevan koulutuksen kuin mikä tahansa hevonen. Mikäli tarpeeksi kokenutta sopivankokoista ratsastajaa ei kouluttajaksi löydy, voi ratsastajaksi liian isokin kouluttaja opettaa ponille maasta käsin käsittelykäytöstä ja kouluttaa sitä esimerkiksi liinassa tai pitkin ohjin ajaen. Pätevän kouluttajan avustuksella ja valvonnassa myös kokemattomampi lapsiratsastaja (ei kuitenkaan aloittelija) voi avustaa koulutuksessa ja oppia yhdessä ponin kanssa.


title: Poni

text: Myös ajoon ponin voi kouluttaa suurikokoinenkin ihminen, sillä pienikin poni jaksaa yleensä hyvin vetää aikuista kärryissä. Ajo-opetuksesta on myös se hyöty, että lapsiratsastajan kasvettua liian suureksi poninsa kannettavaksi ponin käyttöä voidaan jatkaa ajossa.


title: Poni

text: Poneja aidoimmillaan edustavat luultavasti parhaiten vanhat brittiläiset ja irlantilaiset ponirodut kuten exmoorinponi ja kenties maailman tunnetuin ja laajimmalle levinnyt ponirotu, erittäin pienikokoinen shetlanninponi. Nämä eläimet elivät Britteinsaarten karuissa oloissa vuosituhansia eristyksissä muista hevosista. Muita tunnettuja ponirotuja ovat esimerkiksi newforestinponi ja welsh-poni sekä ruotsalainen gotlanninruss.


title: Jäähalli

text: Jäähalli on nimensä mukaisesti halli, jossa on jäädytetty pelialue. Pelialue on yleensä tekojäätä. Yleensä jäähallia käytetään urheilutarkoituksiin: jääkiekkoon, taitoluisteluun, kaukalopalloon, ringetteen ynnä muihin jääurheilulajeihin. Jäähalleja käytetään muihinkin tarkoituksiin, kuten messu- ja konserttitapahtumiin.


title: Jäähalli

text: Yleisimmin jäähallit ovat pienehköjä eri rakennusmenetelmin rakennettuja hallirakennelmia. Suomessa on myös joitakin suurehkoja jäähalleja, kuten Hartwall-areena Helsingissä ja Gatorade Center Turussa.


title: Jäähalli

text: Yleisesti jäähalleissa pidetään jäätä lähinnä elo–huhtikuun ajan. Tällöin jäätä jäähdytään useimmiten koneellisesti jään alla kiertävän putkiston avulla, putkiin johdetaan nestemäistä ainetta jonka lämpötila on hyvin alhainen, yleensä nestemäistä typpeä.


title: Jäähalli

text: Jäähallit myös suojaavat urheilijoita sääolosuhteiden muutoksilta ja näin olen esimerkiksi jääkiekkoilijoiden jääharjoittelukausi pystytään aloittamaan jo kesähelteillä. Talvisin jäähalli pitää myös tuulen lumen ja pakkasen pois häiritsemästä urheilijoita sekä yleisöä.


title: Jäähalli

text: Ensimmäinen jäähalli rakennettiin Kanadaan, Montrealiin vuonna 1875 ja seuraava Lontooseen 1876. Ensimmäistä kertaa jääkiekon maailmanmestaruudesta kilpailtiin jäähallissa vuoden 1958 kisoissa. Suomen ensimmäinen jäähalli Tampereen jäähalli valmistui vuonna 1965.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut ("Loxodonta") on afrikkalainen nisäkkäiden suku, joka kuuluu norsujen heimoon. Savanninorsua ja metsänorsua kutsuttiin ennen yhteisnimellä afrikannorsu, mutta ne on sittemmin todettu omiksi lajeikseen. Afrikannorsut ovat maalla elävistä nisäkkäistä suurimpia: afrikannorsu voi saavuttaa kuudesta kahdeksaan metrin pituuden ja monen tonnin painon.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut ovat uhanalaisia, ja niitä on jäljellä arvioista riippuen muutama sata tuhatta yksilöä. Ennen afrikannorsuja oli Afrikassa yli 27 miljoonaa, mutta ihmisen toiminta on pienentänyt kantaa huomattavasti. WWF:n arvion mukaan norsut voivat kadota täysin osasta Afrikkaa 50 vuodessa, mikäli niihin ei kohdisteta tehokkaita suojelutoimia.


title: Afrikannorsut

text: Eläintieteilijät kutsuvat norsuja avainlajeiksi, sillä ne pitävät asuinalueensa avoimena, kaivavat maasta itselleen tarpeellisia kivennäisaineita ja levittävät samalla siemeniä. Jos norsut häviävät tietyltä alueelta, niiden mukana häviää monia muitakin lajeja ja elinympäristö muuttuu suotuisaksi toisille lajeille.


title: Afrikannorsut

text: Urosnorsut ovat keskimäärin 3,2 metriä korkeita, mutta suurin koskaan mitattu norsu saavutti peräti neljän metrin säkäkorkeuden. Afrikannorsunaaras painaa suunnilleen 3 000 kilogrammaa, se on säkäkorkeudeltaan noin 2,7 metriä ja pituudeltaan suunnilleen 5,4–6,9 metriä. Uros taas saattaa painaa kuusi tonnia ja olla pituudeltaan 6–8-metrinen.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsuilla on litteä otsa, valtavat korvat ja useimmiten kovera keskiselkä. Kärsänpäässä on sormimainen lisäke ylä- ja alareunassa. Kaviokynsiä on tavallisesti etujalassa neljästä viiteen ja takajalassa kolme.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsuilla on 21 kylkiluuta, ja niiden nahka on usein ruskean harmaata tai harmaata.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsu on kasvinsyöjä ja sen hampaat ja suolisto ovat kehittyneet tähän sopiviksi. Hampaat ovat litteämmät kuin lihansyöjillä ja ne soveltuvat hyvin sitkeiden kasvien jauhamiseen. Savanninorsuilla on neljä suurta poskihammasta, joista jokainen on 10 senttimetriä leveä ja 30 senttimetriä pitkä. Nämä hampaat ovat uusiutuvia ja niiden tehtävä on jauhaa kasviravinto mahdollisimman hyvin. Nuorilla norsuilla on myös 15 maitohammasta, jotka putoavat sen kasvaessa. Suolisto taas on pitkä, kun lihansyöjillä se on lyhyt. Näin kasviravinto ehtii sulaa suolistossa.


title: Afrikannorsut

text: Biologit pitävät norsuja poikkeuksellisen älykkäinä eläiminä, ja niiden aivot ovatkin tavallista monimutkaisemmat. Norsuilla on hyvä muisti, ja laumojen johtajat saattavat muistaa lapsuudessa kulkemansa reitit ja vesistöjen sijainnit, vaikka viime käynnistä olisikin kulunut jo vuosikymmeniä. Hiukan liioittelevan sanalaskun mukaan ”norsu ei koskaan unohda”.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut eroavat ulkoisesti aasiannorsusta korvien ja syöksyhampaiden perusteella. Afrikannorsuilla on suuret korvat, jotka viilentävät sitä kuumina päivinä. Lisäksi afrikannorsujen molemmille sukupuolille kasvaa syöksyhampaat, jotka saattavat venyä jopa 2,5-metrisiksi. Aasiannorsuista ainoastaan uroksilla on näkyvät syöksyhampaat.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut ovat vähemmän karvaisia kuin aasiannorsut, jotka ovat läheisempää sukua mammuteille kuin afrikannorsut.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsujen kärsässä on sekä ylä- että alahuuli ja poskihampaissa korkeammat harjanteet kuin aasiannorsuilla. Tämä heijastelee erilaista ravintoa: aasiannorsu syö heinäkasveja, afrikannorsut enemmän puiden ja pensaiden lehtiä ja nuoria oksia.


title: Afrikannorsut

text: Norsueläinten esi-isät jakautuivat kolmeen ryhmään 3–5 miljoonaa vuotta sitten. Näistä kolmesta ryhmästä kehittyivät afrikannorsut ("Loxodonta"), aasiannorsut ("Elephas") ja mammutit ("Mammuthus"), joista aasiannorsut ja mammutit erosivat toisistaan viimeisenä.


title: Afrikannorsut

text: Vanhimmat fossiililöydöt "Loxodonta"-suvun lajeista ovat mioseenikauden lopulta noin viisi miljoonaa vuotta sitten. Myöhemmin fossiililöydöissä on tauko, joka alkaa kaksi miljoonaa vuotta sitten ja päättyy noin 500 000 vuotta sitten. Tällä jaksolla Afrikassa eli nykyisen aasiannorsun lähisukulaisia, "Elephas recki" -lajia. Elephas oli ruohonsyöjä, ja se väistyi vuorostaan lehtiä ja oksia syövien "Loxodonta"-lajien tieltä.


title: Afrikannorsut

text: Sukupuuttoon kuollutta "Loxodonta adaurora" -lajia pidetään nykyisten afrikannorsulajien esi-isänä. Metsänorsua ja savanninorsua pidettiin ennen saman lajin alalajeina; geenitutkimukset ovat osoittaneet ne eri lajeiksi. Näkyviä eroja on koossa, korvien ja syöksyhampaiden muodossa ja varpaankynsissä. Lajien välisiä risteymiä tavataan usein, mikä sekoittaa selvien tuntomerkkien löytämistä."Loxodonta adaurora" -lajin lisäksi toinenkin laji, "Loxodonta exoptata", tunnetaan plioseenikauden fossiileista. Niiden jälkeen "Loxodonta atlantica" eli koko Afrikassa aluksi rinnan nykyisen "Loxodonta africana"n kanssa mutta väistyi myöhemmällä pleistoseenikaudella. "Loxodonta atlantica" oli suurempi kuin savanninorsu, ja sitä tavattiin varsinkin Afrikan pohjoisosissa. On spekuloitu, että Hannibal olisi käyttänyt nimenomaan tätä lajia, sillä tuon ajan puunilaisissa kolikoissa kuvattujen norsujen tuntomerkit sopivat siihen parhaiten.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsuja arvioidaan olleen 1800-luvun alussa vielä noin 27 miljoonaa, ja vielä puoli vuosisataa sitten Afrikassa oli luonnonvaraisena noin viisi miljoonaa yksilöä, mutta 1970- ja 1980-lukujen norsunluukauppa sai kannan romahtamaan dramaattisesti. Miljoonia yksilöitä teurastettiin syöksyhampaiden takia, kunnes 1989 astui voimaan kansainvälinen norsunluun vientikielto. Tuolloin afrikannorsujen kanta oli kutistunut suunnilleen puoleen miljoonaan yksilöön.


title: Afrikannorsut

text: Huolimatta norsunluun vientikiellosta ei kanta ole kasvanut kovinkaan paljon. Nykyään luonnossa tavataan arviolta 470 000–690 000 afrikannorsua. Norsukantaa on yritetty saada kasvamaan erilaisilla luonnonsuojeluhankkeilla, mutta monet niistä ovat epäonnistuneet, sillä niissä ei ole otettu huomioon paikallisen väestön tarpeita. Yksi onnistuneimmista hankkeista on 4 200 neliökilometrin laajuinen Dzanga-Sanghan kansallispuisto, joka lukeutuu Keski-Afrikan viimeisiin alueisiin, joissa kasvaa luonnontilassa olevaa trooppista metsää. Alue tunnetaan poikkeuksellisen monipuolisesta ja runsaasta eläimistöstään, mutta pääpaino on kuitenkin norsujen suojelussa.


title: Afrikannorsut

text: Norsujen tarkasta lukumäärästä ei ole tietoa, sillä kannan laskeminen on vaikeaa. Laskeminen voidaan suorittaa kahdella tavalla: helikopterista tai maastosta. Molemmissa on huonot puolensa: Helikopterista voidaan laskea vain savanneilla ja muilla aukeilla paikoilla elävät norsut, kun metsien ja muiden alueiden norsut eivät erotu puiden seasta. Maastosta laskeminen (tekniikalla, joka perustuu esim. jätöskasojen lukumäärään ja niiden hajoamisasteeseen tietyllä alueella) taas vie aikaa. Nämä menetelmät tuottavat jokseenkin yhtä tarkkoja tuloksia. Jätöksiin perustuvan menetelmän arvellaan sopivan paremmin pienten tai hupenevien populaatioiden seurantaan. Se on myös käytetyin menetelmä metsissä olevien norsujen lukumäärän mittaamiseen.


title: Afrikannorsut

text:
Afrikannorsuja tavattiin aikanaan koko Afrikan mantereella lukuun ottamatta aavikkoalueita. Nykyään niitä esiintyy hajanaisesti Saharan etelänpuolisilla alueilla.
Norsuja tavataan muun muassa savanneilla, suoalueilla, vuoristoseuduilla ja metsissä. Nimensä mukaisesti savanninorsut pysyvät useammin savannilla, metsänorsut metsissä.
Afrikannorsu ei yleensä elä aavikolla muun muassa Saharassa ja Kalaharissa, koska siellä on liian kuumaa ja kuivaa sekä ravinnoiksi sopivia kasveja liian vähän. Malin ja Luoteis-Namibian puoliaavikolle sopeutuneet niin kutsutut aavikkonorsupopulaatiot ovat tästä poikkeus. Aavikkonorsut liikkuvat pitkiä jopa 70 kilometrin matkoja hiekkadyyniltä toiselle keitaiden väliä. Populaation yksilöt ovat sopeutuneet kuivuuteen ja tarvitsevat vähemmät vettä savanneilla eläviin norsuihin verrattuna.


title: Afrikannorsut

text: Viime aikoina norsut ovat menettäneet elinalueitaan ihmisille. Lisäksi aavikoituminen on pakottanut jotkin norsut muuttamaan. Tavallisen afrikannorsulauman reviiri on laajuudeltaan 15–3 700 neliökilometriä.


title: Afrikannorsut

text: Vaikka alueet, joilla norsuja tavataan, ovat laajoja, ne ovat silti hajanaisia. Kanta tällaisilla hajanaisilla alueilla on sangen pieni eikä kovinkaan vakaata, vaan vakaa kanta on vain eteläisessä Afrikassa, missä norsuja esiintyy luonnonpuistoissakin jo liiaksi asti.


title: Afrikannorsut

text: Jakauma perustuu arvioon vuodelta 2000, jonka mukaan afrikannorsuja olisi luonnonvaraisena 300 000–600 000 yksilöä. WWF:n tarkempi arvio antaa kokonaismääräksi 470 000–690 000 yksilöä.


title: Afrikannorsut

text: Nykyään pahimmat norsuihin kohdistuvat uhat ovat salametsästäjät ja elinalueiden muutokset. Afrikan väkiluvun kasvaessa tarvitaan yhä enemmän maatalousmaata. Uusien peltojen raivaus pienentää norsujen asuinalueita ja eristää niitä toisistaan. Norsut joutuvat tekemään yhä pidempiä vaelluksia, jotka saattavat koitua norsujen kohtaloksi. Aavikoituminen vähentää sekä norsuille että viljelysmaiksi kelpaavia alueita, ja lisää entisestään paineita ottaa norsujen elinalueita viljelykäyttöön.


title: Afrikannorsut

text: Norsujen suurempaa suojelua vaaditaan eniten rikkaissa teollisuusmaissa, mutta paikallisväestölle asia ei ole yhtä yksinkertainen. He näkevät norsunluun ja -lihan arvokkaana tulonlähteenä. Lisäksi moni on rakentanut tulevaisuutensa juuri peltojen varaan, eivätkä he juuri pidä pelloille ajoittain ryöstöretkiä tekevistä norsuista. Maanviljelijöiden riskikäsitystä saattaa lisätä se, että tungettelevienkin villieläinten surmaaminen on laitonta. Tapauksissa, joissa paikallisten suhtautumista villieläinten suojeluun on selvitetty, on paljastunut tyytymättömyyttä. Syiksi on tunnistettu muun muassa suojeluhankkeiden tulosten epätasainen jakautuminen, sekä liian vähäinen paikallisyhteisön osallistaminen villieläinten hoitoon.


title: Afrikannorsut

text: Myös ihmisten keskinäiset konfliktit saattavat vahingoittaa norsukantoja. Suurin osa Mosambikin norsukannoista kuoli vuonna 1992 päättyneessä sisällissodassa. Onni onnettomuudessa oli kuitenkin se, että Etelä-Afrikka lahjoitti Mosambikille 1 000 norsua kansallispuistoistaan, jotka alkoivat jo olla täynnä norsuja.


title: Afrikannorsut

text: Norsut vaativat suojelua, sillä ne ovat uhanalaisia. Norsuja on otettu kansallispuistoihin, joista merkittävimpiä ovat muun muassa Dzanga-Sangha Keski-Afrikan tasavallassa ja Hwangen kansallispuisto Zimbabwessa. Norsujen suojelu luonnonsuojelualueiden ulkopuolella on ongelmallista ja salametsästäjien vahtiminen vaikeaa. Vaikka norsuja pyritään tarkkailemaan, ei kaikkia yksilöitä voida mitenkään valvoa ympärivuorokautisesti. Norsukantojen hupeneminen on saatu pysäytettyä, mutta kanta ei ota elpyäkseen.


title: Afrikannorsut

text: Eri maiden on ollut vaikea päästä yhteisymmärrykseen norsujen suojelemisesta, koska norsukantojen tila vaihtelee huomattavan paljon eri valtioiden alueilla. Eräissä maissa kannatetaan norsunluun valvottua kauppaa ja luonnollisesti kuolleista norsuista hankittujen luiden myymistä suojelutarkoituksessa, mutta toiset maat vastustavat tällaista kauppaa hyvin ankarasti. Myös tietyillä alueilla norsukanta on kasvanut sangen suureksi ja vähentänyt muiden eläinten (kuten kirahvien) määrää, joten norsukantaa on pienennetty, mikä tietenkin herättää erimielisyyttä eri maissa. Etelä-Afrikka, Namibia, Zimbabwe ja Botswana ovat esittäneet, että norsunluun rajoitettu kauppa sallittaisiin, mutta ehdotus ei ole ainakaan vielä toteutunut.


title: Afrikannorsut

text: Ihminen on muuttanut suurimman osan Afrikan mantereesta pysyvästi norsuille elinkelvottomaksi. Suojelun suurimpiin haasteisiin lukeutuvat väestönkasvu, salametsästys ja aavikoituminen.


title: Afrikannorsut

text: Norsukannan pienentymisestä nykyiseen tilaansa voidaan syyttää paljolti norsunluuteollisuutta. Arvioidaan, että nykyäänkin markkinoilla olevasta norsunluusta 80 prosenttia on hankittu laittomasti. Vuoden 1800-luvun lopun norsunluun kauppaamista rajoittavat sopimukset olivat ensimmäiset edistysaskeleet norsujen suojelemisessa. Lainsäädännön muutosten lisäksi ensimmäisen maailmansodan jälkeinen norsunluun hintojen putoaminen ja kysynnän väheneminen olivat norsujen suojelun kannalta hyvin myönteisiä tapahtumia. 1970-luvun alussa alkanut massiivinen norsunluun myynti kuitenkin muutti tilannetta paljon ja kanta putosi miljoonia yksilöitä, kunnes norsunluun myynti kiellettiin vuonna 1989. Tämä kielto oli yksi suurimmista edistysaskelista norsujen suojelemisessa. Norsuja metsästetään kuitenkin edelleen salaa, jotta Kaukoidän laittomat markkinat saataisiin tyydytetyiksi.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsujen kantaa ei voida kasvattaa ottamalla eläimiä eläintarhan suojiin kuten joitain lajeja, sillä afrikannorsut lisääntyvät hyvin harvoin vankeudessa. Afrikannorsukanta onkin ollut pienenemään päin Afrikan itäisissä ja läntisissä osissa. Kanta on vakaata ja kasvavaa vain eteläisessä Afrikassa.


title: Afrikannorsut

text: Norsukannan valvomisessa on myös ongelmana se, että norsujen reviirit ulottuvat usein suojelualueiden ulkopuolelle, eikä norsuja voida sulkea turvalliselle suojelualueelle. Tällaisessa tilanteessa paras keino on mahdollisesti asentaa norsulle radiolähetinkauluri, joka ei vahingoita eläintä. Tavallisesti lähetin toimii joko aurinkokennoilla tai paristoilla ja se asennetaan nukuttamalla ensin norsu, jonka jälkeen siihen kiinnitetään lähetin.


title: Afrikannorsut

text: Täysikasvuinen afrikannorsu tarvitsee ravinnokseen noin 10 tonnia kasveja joka kuukausi, eli yli 300 kiloa päivässä. Norsut käyttävät pääasiallisena ravintonaan heinää, pensaiden lehtiä, hedelmiä sekä puiden kuorta, lehtiä ja oksia. Lisäksi ne aterioivat usein myös vesiheinää vesistöjen lähistöllä tai uidessaan. Norsujen ravinto vaihtelee niiden elinympäristön mukaan. Esimerkiksi kahdesta lajista pienempi ja tummempi metsänorsu ("L.a. cyclotis") elää trooppisella sademetsävyöhykkeellä ja hankki ravintonsa sieltä, kun taas isompi ja vaaleampi savanninorsu ("L.a. africanus") elää laajemmalla ja monimuotoisemmalla alueella. Ne syövät sadekaudella heinää ja muita ruohovartisia kasveja, kuivalla kaudella piikkisten pensaiden lehtiä. Kuivuuden jatkuessa ne saattavat siirtyä suoalueille, vaikka suokasvien ravintopitoisuus ei ole kovin hyvä.


title: Afrikannorsut

text: Aikuinen afrikannorsu juo päivässä noin 160–225 litraa vettä, minkä takia ne ovat riippuvaisia luotettavista juomapaikoista. Sellaista etsiessään ne voivat kulkea 500 kilometriä.


title: Afrikannorsut

text:
Afrikannorsu voi elää jopa 70-vuotiaaksi ja naaras saavuttaa sukukypsyyden kymmenen vuoden iässä ja ovat hedelmällisiä vielä jopa 55–60-vuotiaina. Urosnorsut saavat omia jälkeläisiään suunnilleen parikymppisinä.
Norsut ovat hyvin sosiaalisia eläimiä ja ne surevat laumansa jäsenen kuolemaa. Naaraat elävät noin 20–30 yksilön laumoissa, joita johtaa vanhin naaras eli matriarkka. Kasvaessaan naarasnorsu jää äitinsä laumaan, mutta urosnorsu lähtee laumasta ja liittyy eräänlaiseen muutaman uroksen muodostamaan pienempään laumaan. Norsut ovat hyvin seurallisia eläimiä ja naaraiden ja poikasten sosiaalinen järjestäytyminen on hyvin kehittynyttä.


title: Afrikannorsut

text:
Norsut viestivät keskenään tietynlaisilla kutsuäänillä. Norsu pystyy muistamaan yli sadan toverinsa äänen. Kun Keniassa sijaitsevan Amboselin kansallispuiston norsujen ääniä nauhoitettiin ja sitten soitettiin norsuille saatiin tällaisia tuloksia:
Norsut vastasivat tuttuihin ääniin, osittain tuttujen ääniä ne kuuntelivat ja vieraiden äänistä ne suuttuivat ja alkoivat ärsyyntyä. Norsut tunnistivat myös lajitoverinsa äänen, vaikka tämä oli kuollut muutama vuosi sitten.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut ovat hyvin kiintyneitä laumaansa ja ne surevat toveriensa kuolemaa. Brittitutkimuksessa norsuille annettiin eri eläimien kalloja ja muita jäänteitä, mutta niitä kiinnostivat vain muiden norsujen jäänteet.


title: Afrikannorsut

text: Sellaisilla alueilla, missä ruokaa on jatkuvasti tarjolla, norsut voivat synnyttää mihin aikaan tahansa. Jos elinalueella on kuiva kausi, useimmat syntymät ajoittuvat sadekauden alkuun niin että imettävällä naaraalla on aluksi tarpeeksi ruokaa, ja poikanen saa viettää ensimmäiset elinkuukautensa kohtuullisen rehevässä maisemassa. Kuivan kauden aikana syntyneet poikaset joutuvat jo nuorina kokemaan kuumuutta, kuivuutta, pitkiä kävelymatkoja ja petojen hyökkäyksiä.


title: Afrikannorsut

text: Norsun kantoaika on hyvin pitkä (22 kuukautta, mikä on pisin kantoaika nisäkkäiden keskuudessa) ja tavallisesti naaralle syntyy yksi poikanen 4–13 vuoden välein. Synnytysten väli riippuu emon iästä ja alueen populaatiosta: tiheään asutuilla alueilla poikasia syntyy vähemmän.


title: Afrikannorsut

text: Vastasyntynyt naaraspoikanen painaa 90–100 kiloa, urospoikanen parikymmentä kiloa enemmän. Naaras imettää poikasta noin kaksi vuotta, mutta poikaset pysyttelevät emonsa mukana sen jälkeenkin; uros jättää lauman vasta kymmenen-kahdentoista ikävuoden tienoilla.


title: Afrikannorsut

text: Aikuista norsua ei uhkaa mikään muu kuin ihminen, mutta vastasyntynyt norsu voi jäädä petoeläinten saaliiksi. Koko lauma osallistuukin keskenkasvuisien suojeluun, mikäli paikalle ilmaantuu petoja.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut liikkuvat mieluiten hämärään yöaikaan, sillä silloin on kaikkein viileintä. Valoisasana ja kuumana päivänä ne hakeutuvat puiden varjoihin lepäämään tai kylpevät mudassa heitellen päälleen hiekkaa. Tämän päälle heittelyn syytä ei vielä tiedetä, mutta arvellaan, että se liittyy itsensä viilentämiseen. Afrikannorsuilla on viilentämiseen myös suuret korvat.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut ovat vaarallisia suuttuessaan ja siksi pedot kiertävätkin täysikasvuiset yksilöt kaukaa. Urosnorsut nahistelevat myös keskenään kuten muutkin eläimet. Ne mittelevät usein valta-asemasta, ja mitä parempi asema sitä paremmat lisääntymismahdollisuudet. Vaikka uros olisikin sukukypsä, se ei pärjää lisääntymiskilvassa ennen parinkymmenen ikää.


title: Afrikannorsut

text: Norsut myös vaeltavat paljon etsien hyviä ruoka- ja vesipaikkoja. Vanha matriarkka johdattaa laumansa nuoruudessaan käyttämiensä paikkojen luo, vaikka käynnistä on kulunut jo vuosikausia. Tämän vuoksi norsuilla pitäisi olla paljon tilaa missä kulkea, mutta nykyään ahtaalle ajetut norsut joutuvat kiertämään esimerkiksi peltojen kautta talloen samalla satoa.


title: Afrikannorsut

text: Norsut ovat luonteeltaan rauhallisia, joten ihmisellä ei välttämättä ole vaaraa niiden läheisyydessä – ellei sitten mene liian lähelle. Poikasiaan puolustavat norsut voivat olla hyvin aggressiivisia, eivätkä muutkaan norsut pidä lähelle tulevista tunkeilijoista.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsujen ja ihmisten suhde on sangen monimutkainen. Monet järjestöt (kuten WWF) ja valtiot pyrkivät säilyttämään lajin elossa ja välttää sukupuuton. Toisaalta paikalliset asukkaat eivät todellakaan pidä norsujen satunnaisesta tavasta ryöstellä peltoa, jolloin ne sekä syövät että tallovat ison osan sadosta.


title: Afrikannorsut

text: Paikalliset asukkaat ovat oppineet kouluttamaan norsuja ja käyttämään niitä työjuhtina raskaissa tehtävissä, joihin voimakkaat norsut sopivat hyvin. Norsuja saatetaan myös koristella ja esitellä paraateissa.


title: Afrikannorsut

text: Afrikannorsut ovat myös nähtävyyksiä ja matkailijoille järjestetäänkin maksullisia kierroksia näiden eksoottisten eläinten pariin. Matkailusta saadut hyvät rahat ovat omalta osaltaan vauhdittaneet norsujen suojelua. Lisäksi norsuista valmistetaan eri maissa erilaisia tuotteita kuten muovisia pienoiseläimiä, puisia veistoksia ja muita tuotteita, joita lomailijat haluavat tuoda matkamuistoina kotimaihinsa.


title: Afrikannorsut

text: Norsujen suurta voimaa on aikojen saatossa hyödynnetty muussakin kuin rauhanomaisessa työssä. Intiassa on käytetty paikallisia norsuja sodankäynnissä aina 1000-luvulta eaa. lähtien. Eurooppaan sotanorsut levisivät Persian valtakunnan kautta. Hellenismin aikana Euroopassa käytetyt sotanorsut kuljetettiin Intiasta asti Aleksanteri Suuren sotaretken yhteydessä.


title: Afrikannorsut

text: Karthagolaisille norsun esitteli Epeiroksen kuningas Pyrrhos (295–272 eaa.). Ne korvasivat pian tyroslaiset sotavaunut. Karthagolaiset käyttivät norsuja ensimmäistä kertaa roomalaisia vastaan Akragaassa 262 eaa. Koska Karthagolla ei ollut suoraa yhteyttä Intiaan, joutuivat he tyytymään tuolloin Marokossa ja Algeriassa esiintyviin metsänorsuihin (tai aiemmin mainittuun "Loxodonta atlantica"an). Nämä olivat keskimäärin alle 2,5 metrin mittaisia, kun Keski- ja Etelä-Afrikassa tavattu savanninorsu sekä intiannorsu olivat 3,5-metrisiä. Tämä kokoero tarkoitti käytännössä lähes varmasti sitä, että karthagolaisten sotanorsujen selässä ei ollut istuinta tai katosta sotureineen, vaan norsua käytettiin sellaisenaan aseena. Norsut aiheuttivatkin kauhua menestyksekkäästi roomalaisen jalka- ja ratsuväen keskuudessa. Niitä kohdanneet roomalaisveteraanit keksivät kuitenkin pian käyttää kevyttä jalkaväkeä aseistettuna soihduilla norsujen hätistelemiseksi. Usein sen myötä norsut alkoivat toimia käyttäjäänsä vastaan aiheuttaen kauhua omien keskuudessa. Jokaisen taistelijasukupolven täytyi kuitenkin kohdata omat norsunsa, ennen kuin heistä oli niille vastustajaksi.


title: Afrikannorsut

text:
Kun Hannibal hyökkäsi Rooman valtakuntaa vastaan toisen puunilaissodan aikana otti hän mukaansa 37 sotanorsun joukon, jonka hän vei vaivalloisesti yli Alppien. Niitä ehdittiin käyttää vain yhdesti, Trebian taistelussa joulukuussa 218 eaa. Siellä taisteltiin avoimella tasamaalla, joka oli historioitsija Sir Walter Raleighin mukaan yksi konsuli ja roomalaiskenraali Semproniuksen suurimmista virheistä. Epätasaisessa maastossa tai metsässä norsut olisivat olleet hyödyttömiä.
Karthagolaisten voittoon päättyneen taistelun kuluessa norsuista suurin osa (Polybioksen mukaan) tai yhtä lukuun ottamatta kaikki (Liviuksen mukaan) menehtyivät. Ankara talvi vei pian loput.


title: Afrikannorsut

text: Afrikassa norsut eivät ole saaneet yhtä suurta kunnioitusta osakseen kuin Aasiassa – ja varsinkin Intiassa – missä yhdelle suurimmista jumalista (eli Ganeshalle, viisauden ja älykkyyden jumalalle, sekä Shivan pojalle) on annettu norsun pää. Afrikassa näitä eläimiä on pidetty enemmänkin arvokkaana saaliina, vaikka metsästys on ollut hyvin vaikeaa ennen tuliaseiden yleistymistä.


title: Afrikannorsut

text: Länsimaisessa kulttuurissa norsuja pidetään yhtenä eksoottisten eläimien vertauskuvista. Afrikannorsu esiintyy Ugandan 500 shillingin setelissä ja Etelä-Afrikan 20 randin setelissä.


title: Hautajaiset

text: Hautajaiset ovat ihmisen tai ihmisten kuoleman vuoksi vietettävä juhlameno, joka järjestetään hautauksen yhteydessä. Hautajaisissa vainajan ruumis valmistetaan lopullista sijoitusta varten. Erityisissä tilanteissa hautajaisia muistuttavaa rituaalia on käytetty epävirallisesti myös eläinten kuoleman muistoksi, Suomessa tunnetuimmat esimerkit ovat karhun- ja hirvipeijaiset jäänteenä kristinuskoa edeltäneestä uskonnostamme.


title: Hautajaiset

text: Esihistoriallisia kulttuureita tutkittaessa hautajaisten viettäminen on eräs kulttuurin kehityksestä kertova merkkipaalu: kansa tai heimo joka välittää kuolleistaan, on kehittänyt uskomuksia siitä, mitä tapahtuu kuoleman jälkeen.


title: Hautajaiset

text: Egyptiläisessä kulttuurissa merkittävien henkilöitten ruumiit palsamoitiin, jotta ne kestäisivät ajan hammasta. Faaraoille kerättiin omaisuutta pyramideihin iäisyyttä varten. Hänelle annettiin rahaa käteen, jotta hän voisi maksaa iäisyysmatkansa matkan kuljettajalle.


title: Hautajaiset

text: Luterilaisen hautaan siunaamisen toimittaa aina pappi ja se voidaan toteuttaa kahdella kaavalla: Hautaan siunaaminen tai Hautausmessun kaavaa käyttäen.  Lisäksi on erillinen hautaan siunaamista täydentävä kaava: Maahan kätkeminen. Sitä voidaan käyttää uurnan laskussa tai tuhkan maahan kätkettäessä tai kun vainaja lasketaan hautaan toisella paikkakunnalla varsinaisen siunaamisen jälkeen.


title: Hautajaiset

text: Hautaan siunaamisen kaavan taustalla on sanajumalanpalveluksen kaava. Osat kaavasta on vapaaehtoisia. Paikan suhteen on useita vaihtoehtoja. Toimituksen kulku voidaan jakaa karkeasti seuraaviin osiin: Johdanto (kohda 1–6), Raamatunluku ja puhe (kohta 7), Siunaus, joka sisältää seurraavat kohdat: Uskontunnustus (8.), Siunaussanoille varsinaisia sanavaihtoetoja on viisi, josta yksi on tarkoitettu kuolleena syntynyttä tai pientä lasta siunattaessa. (9.), mahdollinen virsi (10.), Rukous niin sanottu ”multarukous” (11.) ja Isä meidän rukous (12.). Tämän jälkeen tulee päätös, joka sisältää Herran siunauksen (13.), päätös musiikki (14.) ja mahdollisen hautaan laskun ja rukouksen haudalla, kohdat 16 ja 15.


title: Hautajaiset

text: Hautausmessun kaavaa on perusteltu sillä, että se on ehtoollisen viettämisen alkukristillinen tapa ja se kertoo siitä että kuolemalla ei ole lopullista valtaa ja seurakuntayhteys ei katoa kuolemassakaan. Kaavassa on useita vaihtoehtoja, joka painotavat joko pääsiäisuskoa tai requiem–perinnettä. Vaihtoehtoja niin paljon, että jokaista hautausmessua varten on laadittava oma ohjelmamoniste.


title: Hautajaiset

text: Ortodoksit pyritään siunaamaan hautaan mahdollisimman nopeasti, perinteisesti tämä tapahtuu kolmantena päivänä kuolemasta. Tämä onnistuu myös nykymaailmassa, jos kaikki hautajaisjärjestelyt ovat valmiina ja hautauslupa saadaan melkein heti kuoleman jälkeen.


title: Hautajaiset

text: Hautauspalvelun liturginen väri on valkoinen, joka on ylösnousemuksen väri. Tästä johtuen ortodoksikirkko suosittaa, että vainajan vaatteet ja arkku olisivat valkoisia. Ortodoksissa hautajaisissa arkku on avoinna. Vainaja puetaan kauniisiin vaatteisiin ja hänelle laitetaan kaulalle risti, se ei saa olla kultaa tai hopeaa. Puetun vainajan ylle laskostetaan ohut kateliina ja otsalle laitetaan nauha, jossa lukee Pyhän Kolminaisuuden veisun sanat ”Pyhä Jumala, pyhä Väkevä, pyhä Kuolematon, armahda meitä”. Arkkuun voidaan laittaa ikoni ja kukkia.


title: Hautajaiset

text: Vainaja tuodaan kirkkoon vasta hieman (noin 15 minuuttia) ennen toimituksen alkua. Pappi ja kanttori saapuvat vastaanottamaan vainajaa, myös omaiset ovat tässä läsnä. Pääosa toimituksesta koostuu vainajan kuolemattoman sielun puolesta rukoilemisesta. Toimituksen lopussa on hyvästijättö. Siinä kynttilät sammutetaan ja omaiset ja ystävät tulevat vuoronperään arkun ääreen, rukoilevat ja pyytävät mielessään vainajalta anteeksi. Samassa yhteydessä vainajan rinnalla olevaa ikonia suudellaan. Hyvästijätön jälkeen pappi siunaa vainajan ja tämän jälkeen arkku suljetaan.


title: Hautajaiset

text: Hautaan laskemisen yhteydessä toimitetaan lyhyt litaniapalvelus. Vainaja haudataan ortodoksisessa perinteessä kasvot itään päin.


title: Hautajaiset

text: Saattohetkeen kuuluu perinteisesti musiikkia, saattopuhe ja kukkatervehdykset. Uskonnollisesta hautauksesta uskonnoton tilaisuus eroaa siinä, että uskonnolliset piirteet kuten ristit, virret ja uskonnollinen puhe ovat poissa.


title: Hautajaiset

text: Suomessa Vapaa-ajattelijain liiton mielestä hautaustoimi tulee siirtää luterilaiselta kirkolta kunnille.


title: Syöksyvirtausparvi

text: Syöksyvirtausparvi eli derecho (esp. 'suoraan eteenpäin') on pitkäikäinen ukkospilvien jono, johon liittyy kovia tuulia. Se voi aiheuttaa yhtä pahaa tuhoa kuin tornadot, mutta syöksyvirtausparvessa liikesuunta, tuulen suunta ja tuhoalue ovat yleensä suoraviivaisia. Syöksyvirtausparven määritelmän mukaan yhtenäinen tuhoalue on ainakin 400 km pitkä, ja tuulen puuskanopeudet nousevat suuren osan ajasta yli 26 m/s.


title: Syöksyvirtausparvi

text: Yhdysvaltojen eri osista eniten syöksyvirtausparvia esiintyy Mississippin laaksossa. Yhdysvalloissa niitä havaitaan eniten toukokuun alun ja heinäkuun lopun välillä. Yhdysvaltojen ulkopuolella syöksyvirtausparvia anaysoidaan niin harvoin, että kattavia tilastoja ei ole. Esimerkiksi Keski-Euroopassa 400 km pitkää tuhojälki ulottuu usein useaan valtioon, jolloin syöksyvirtausparvi saattaa jäädä helposti tunnistamatta. Suomessa on vahvistettu kaksi syöksyvirtausparvea, Unto 2002 ja Asta 2010.


title: Syöksyvirtausparvi

text: Syöksyvirtausparvi aiheuttaa voimakkaita tuulia ja laajoja tuhoja, ja siinä havaitaan runsaasti kaarevia tutkakaikuja. Syöksyvirtausparvi-tyypin ukkospilvi tuottaa jopa 160 km/h nopeudella laskeutuvan syöksyvirtauksen, joka aiheuttaa tuhoa kaatamalla mm. puita ja asuntovaunuja. Nauhamaisessa tutkakaiussa oleva kaareuma tai pullistuma liittyy monesti pinnalla esiintyviin tuhoisiin tuuliin tai tornadoihin.


title: Syöksyvirtausparvi

text: Syöksyvirtausparvi-tyypin ukkonen havaittiin Suomessa Astan päivänä 30.7.2010 ja Unton päivänä 5.7.2002, jolloin normaalia matalapainetta nopeammin liikkuva kapea pilvivalli kulki etelästä pohjoiseen. Syöksyvirtausparvi liittyi tässä tapauksessa matalapaineen arvaamattomaan syvenemiseen ja ehkä osakeskuksen muodostumiseen. Tuuli syöksyvirtauksissa oli jopa yli 50 m/s.


title: Syöksyvirtausparvi

text: Syöksyvirtausparvet luokitellaan kahteen ryhmään sen mukaan, onko niiden tuhojälki lyhyt ja leveä vai pitkä ja kapea.


title: Punapäänarsku

text: Punapäänarsku "(Netta rufina)" on narskujen sukuun kuuluva iso euraasialainen sorsalintu. Laji on kokosukeltaja.


title: Punapäänarsku

text: Aikuinen uros on helppo tunnistaa päästään, joka on silmien yläpuolelta ”pullistunut” ja oranssinpunainen, silmien alapuolelta ruskeampi. Pyrstö ja rinta ovat mustat, vatsapuoli valkoinen ja selkä tummanruskea. Naaras on vaalean ruskea, ja sen pää jakaantuu silmien kohdalta kahteen selkeärajaiseen värikenttään: ruskea ylhäällä, valkoinen alhaalla.


title: Punapäänarsku

text: Linnun pituus on 45–55 cm, siipien kärkiväli 90 cm ja paino 0,8–1,5 kg.


title: Punapäänarsku

text: Punapäänarsku pesii Etelä-Euroopassa ja Keski-Aasiassa, Suomea lähimpänä Tanskassa. Pohjoisen linnut muuttavat talveksi etelämmäksi, jopa Pohjois-Afrikkaan.


title: Punapäänarsku

text: Suomessa punapäänarsku on nähty noin 20 kertaa. Punapäänarskuja pidetään vesilintutarhoissa etenkin Venäjällä, ja osa Suomessa havaituista punapäänarskuista on voinut olla tarhakarkulaisia.


title: Punapäänarsku

text: Punapäänarskun elinympäristöä ovat suot, kosteikot ja järvet.


title: Punapäänarsku

text: Punapäänarsku pyöräyttää kasveista tehtyyn pesään 8–12 vaaleanvihreää munaa.


title: Punapäänarsku

text: Punapäänarsku syö vesikasveja.


title: Puuskarintama

text: Puuskarintama on ukkospilven ulosvirtausalueessa eli kylmän ilman patjassa oleva nokka. Puuskarintaman ylittäessä tuuli voimistuu ja saattaa kääntyä äkillisesti.


title: Puuskarintama

text: Puuskarintama synnyttää usein vyörypilven ukkospilven etuosaan. Eri-ikäisiä vyörypilviä sanotaan joskus rulla- tai hyllypilviksi. Voimakkaassa ukkosessa, supersolussa syntyy kumpupilvinauha, kun ukkospilven sisäänvirtaus törmää puuskarintamaan, eli tapahtuu konvergenssi, ilmavirtausten yhteenliittyminen.


title: Puuskarintama

text: Puuskarintama synnyttää uusia konvektiosoluja eli ukkospilviä. Monesti kylmän rintaman edessä kulkee kuuronauha, joka syntyi kylmän rintaman ukkospilvien aiheuttaman puuskarintaman avulla.


title: Central Park

text: Central Park () on 3,4 neliökilometriä laaja puistoalue keskellä Manhattania New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Puisto käsittää useita pieniä lampia ja viheralueita. Se on tullut ihmisille tutuksi useista New Yorkiin sijoittuvista elokuvista ja televisiosarjoista, jotka ovat tehneet siitä ehkä maailman kuuluisimman puistoalueen.


title: Central Park

text: Central Park on muodoltaan suorakulmainen. Sitä rajaavat idässä Fifth Avenue, lännessä Eighth Avenue sekä etelässä ja pohjoisessa 59. ja 110. katu.


title: Central Park

text: Central Parkin ovat suunnitelleet Frederick Law Olmsted ja Calvert Vaux, jotka voittivat suunnittelukilpailun vuonna 1857. Puiston ensimmäiset osat otettiin käyttöön joulukuussa 1858.


title: Central Park

text: Central Park sisältää muutamia New Yorkin tunnetuimmista nähtävyyksiä. Yksi näistä on John Lennonin muistoksi nimetty puutarha, Strawberry Fields, joka sisältää kasvin jokaisesta maailman maasta. Strawberry Fieldsin suunnitteli arkkitehti Bruce Kelly, joka rakennutti sen aivan The Dakota -rakennuksen, John Lennonin entisen kodin, eteen. Talossa yhä asuva Yoko Ono, John Lennonin vaimo, lahjoitti miljoona dollaria puutarhan ylläpitämiseksi. Lisäksi puistossa on myös eläintarha, Central Park Zoo.


title: Central Park

text: Central Park oli öisin vaarallinen paikka 1990-luvulle asti, mutta nykyisin rikollisuus on vähentynyt murto-osaan entisestä viranomaisten ja vapaaehtoisten valvonnan sekä valvontakameroiden ja yöllisen ulkonaliikkumiskiellon ansiosta.


title: Central Park

text: New Yorkin kaupunki kasvoi nopeasti 1800-luvulla. Väkiluku moninkertaistui vuosisadan alkupuoliskolla, ja rakennettu ympäristö levisi pohjoiseen entisille maatalousalueille kaupungin historiallisesta keskustasta Etelä-Manhattanilla. Vuoden 1811 Manhattanin ruutuasemakaavassa ei oltu kaavoitettu suuria puistoalueita, ja kaupunkilaisten virkistysalueina käyttämät metsäalueet vähenivät kaupunkirakentamisen laajetessa ja tiivistyessä. 1800-luvun puolivälissä monet vaikutusvaltaiset newyorkilaiset alkoivat vaatia sanomalehtikirjoituksissaan kaupungille uutta suurta puistoaluetta. Tulevan puiston sijainnista kuitenkin väiteltiin vuosia.


title: Central Park

text: Vuonna 1853 New Yorkin osavaltion edustuslaitos lopulta sääti vaikutusvaltaisten kaupunkilaisten aloitteesta asetuksen, jonka nojalla suorakaiteen muotoinen alue keskisellä Manhattanilla ruutuasemakaavan viidennen ja kahdeksannen puistokadun () välillä tuli jättää virkistysalueeksi vastoin alkuperäistä asemakaavaa. Alueella oli ennestään vähävaraisten maahanmuuttajien sekä orjuudesta vapaiden afroamerikkalaisten asuttamia kyliä.


title: Central Park

text: Osavaltion hallinto nimitti komission ("Central Park Commission") valvomaan puistohankkeen edistymistä. Komissio järjesti puiston maisemasuunnittelusta julkisen kilpailun vuonna 1857. Kilpailun voittajaehdotukseksi valikoitui niin kutsuttu "Greensward Plan", jonka olivat suunnitelleet maisema-arkkitehdit Frederick Law Olmsted and Calvert Vaux.