title: Batman Begins

text: Kun Bruce tekee paluun Gothamiin, hän ottaa haltuunsa isänsä perheyrityksen Wayne Enterprisesin ja esiintyy julkisuudessa hurvittelevan playboyn roolissa. Todellisuudessa Bruce kuitenkin rakentaa tukikohdan kartanonsa alapuolella sijaitsevaan luolaan ja hankkii Wayne Enterprisesin entisen johtokunnan jäsenen Lucius Foxin kautta kokeellisten aseiden ja varusteiden prototyyppejä. Bruce pukee yllensä lepakkomaisen puvun ja esiintyy kaupungilla Batman-nimisenä yön kostajana. Batman hankkii itselleen liittolaiset Rachelista ja Gordonista, joista jälkimmäinen on osallisena Batmanin järjestämässä Falconen pidätyksessä. Vankilassa Falcone kiristää psykiatri Jonathan Cranen julistamaan hänet mielisairaaksi välttäykseen oikeudenkäynniltä. Crane pelottelee hänet psykoosin partaalle "linnunpelätin"-naamiolla sekä hallusinogeenisellä hermokaasulla, jolle altistunut ihminen alkaa saada pelkotiloja ja harhanäkyjä, jolloin Falcone siirretään Arkhamin mielisairaalaan. Rachel saapuu Arkhamiin tavatakseen Cranen, joka kertoo suunnitelmasta saastuttaa Gothamin vedenjakelu pelkomyrkyllä. Crane altistaa Rachelin kaasulle, mutta Batman pelastaa Rachelin Lucius Foxin kehittämällä vastamyrkyllä ja myrkyttää Cranen pelkokaasulla. Gordon ja poliisit pidättävät Cranen, mutta Henri Ducard saapuu Brucen syntymäpäiväjuhlille ja kertoo juonitelleensa Cranen kanssa tuhotakseen Gothamin. Ducard paljastaa Brucelle olevansa oikea Ra’s al Ghul. Hän polttaa Waynen kartanon maan tasalle, mutta Bruce ja Alfred onnistuvat pakenemaan palavasta rakennuksesta.


title: Batman Begins

text: Varjoliiga päästää murhanhimoiset mielisairaalapotilaat ja pelkokaasulle altistumisen takia järkensä menettäneen Cranen Arkhamista, mutta Batman saapuu paikalle ja kertoo Gordonille, että Ra’s al Ghul suunnittelee höyrystävänsä vedenjakeluun kaadetun pelkomyrkyn Wayne Enterpriseselta varastetulla mikroaaltolaitteella. Batman paljastaa henkilöllisyytensä Rachelille. Ra’s al Ghul on metrojunan kyydissä päästäkseen Wayne Towerin luokse, koska pilvenpiirtäjän alapuolella sijaitsevan Gothamin päävesijohdon räjähdys voisi saastuttaa koko kaupungin hermomyrkyllä. Batman kukistaa Ra’s al Ghulin ja Gordon katkaisee raiteen. Juna syöksyy alas ja ylikuormittunut mikroaaltolaite räjähtää tulipallona. Batmanista tulee sankari ja Bruce tekee Lucius Foxista Wayne Enterprisesin toimitusjohtajan. Rachel sanoo Brucelle, ettei hän voi jatkaa suhdetta, kunnes Batman on tehnyt tehtävänsä.


title: Batman Begins

text: Loppukohtauksessa komisarioksi ylennetty Gordon kutsuu Batmanin paikalle Lepakkosignaalilla ja kertoo hänelle, että Crane ja puolet Arkhamin mielisairaalan vangeista ovat yhä karkuteillä. Gordon kertoo myös kaupungilla riehuvasta psykopaatista, joka on jättänyt rikospaikalle jokeripelikortin. Batman lähtee jahtaamaan kyseistä rikollista.


title: Kaprio

text: Kaprio () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaprionjoen yläjuoksulla sata kilometriä Pietarista maanteitse lounaaseen. Kunnassa on 2 400 ja kylässä 2 100 asukasta (vuonna 2013).


title: Kaprio

text: Kaprio on vanhaa vatjalaisten, inkerikkojen ja inkerinsuomalaisten asuinaluetta. Suomalaiset kuuluivat Kaprion luterilaiseen seurakuntaan. Alueella on vanhastaan ollut myös venäläisasutusta.


title: Kaprio

text: Kunnassa sijaitseva Kaprion linna on yksi Luoteis-Venäjän komeimmista keskiaikaisista linnoista.


title: Kaprio

text: Kaprion kunnan pinta-ala on 408,56 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sosnovyi Borin kaupunkipiirikuntaan ja Lomonosovin piirin Lepäsin kuntaan, idässä Lopuhkinan kuntaan sekä kaakossa Volossovan ja lännessä Jaaman piireihin. Pinta-alasta 52,6 % on metsää, 24,3 % vesialuetta ja 18,5 % maatalousmaata.


title: Kaprio

text: Kunta sijaitsee Inkerin ylängön pohjoisreunalla. Siihen kuuluu osa Kaprionlahdesta ja Saasarinjärvi. Alueella virtaavat Kaprionlahteen laskeva Siestajoki, Vornaisienjoki ja Kaprionjoki. Hyötykaivannaisia ovat turve, hiekka ja sora, kivennäisvärit, kalkkikivi ja savi. Luonnonmuistomerkkejä ovat Suomenlahden muinainen rantatörmä eli klintti ja entisen Petrovitsan kylän luona sijaitseva suuri siirtolohkare.


title: Kaprio

text: Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Kaprion asemataajama ja 15 kylää: Anelia (ven. "Ananjino"), Iivanaisi, Irokossi ("Irogoštši"), Kerpukkala ("Kerbukovo"), Klimettina, Lommaha, Mahu, Maklakkova, Mustova ("Mustovo"), Novasolkka ("Novosjolki"), Podozvanje, Saarinskoi ("Zarinskoje"), Siesta-Palkkina, Sirkkova ja Voronkino. Muita paikkakuntia ovat Hatapusan, Jyrjövän, Kirnun ("Kernovo"), Kommolan ja Pjarnuškin entiset kylät, joista osassa on loma-asutusta.


title: Kaprio

text: Kaprion kylässä asuu lähes 90 % kunnan väestöstä. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan noin 2 500 henkeä.


title: Kaprio

text: Kaprio on vanhaa vatjalaisten ja inkeroisten asuinaluetta. Arkeologisesti nykyasutuksen jälkiä voidaan seurata rautakauden ja varhaiskeskiajan taitteeseen ja hajanaisempina ajanlaskun alkuun saakka. Seudulla puhuttiin vanhastaan itävatjaa, viimeksi Ikäpäivösin kylässä. Itävatjan murre sammui 1960-luvulla.


title: Kaprio

text: Paikkakunnan nimi perustunee venäjän kielen verbiin "kopat" ja tarkoittanee ’kaivausta’. Se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1240, jolloin saksalaiset ristiritarit tunkeutuivat Novgorodin tasavaltaan ja rakensivat Kaprioon puisen linnoituksen. Aleksanteri Nevskin johtamat novgorodilaiset hävittivät sen vuonna 1241. Ruhtinas Dmitri Aleksandrovitš rakennutti vuonna 1279 puisen ja seuraavana vuonna kivisen linnoituksen, jonka novgorodilaiset hävittivät vuonna 1282. Novgorodilaiset pystyttivät vuonna 1297 uuden kivilinnan, josta tuli Vatjanmaan sotilaallinen ja hallinnollinen keskus. 1300-luvun alkupuolelta 1400-luvun puoleenväliin Kaprion seutu toimi Novgorodin palkkaruhtinaiden läänityksenä. Liivinmaan ritarikunta piiritti linnaa vuonna 1338. Jaaman linnoituksen rakentamisen jälkeen vuonna 1384 Kaprion sotilaallinen merkitys väheni.


title: Kaprio

text: 1400-luvulla Kaprio oli Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakunnan keskus. Sen taloudellinen merkitys oli kuitenkin vähäinen. Vuonna 1500 linnassa ja sen esikaupungissa oli vain 20 taloa. Linnassa oli Kristuksen kirkastumisen katedraali ja esikaupungissa Jumalansynnyttäjän kirkko, joka toimi myös ympäröivän Kargalin pogostan seurakuntakirkkona. Esikaupungissa oli kaksi pientä luostaria.


title: Kaprio

text: Ruotsalaiset valloittivat Kaprion linnan Liivinmaan sodassa vuonna 1581, minkä jälkeen sinne perustettiin Inkerin ensimmäinen luterilainen seurakunta. Venäläiset valtasivat alueen takaisin vuonna 1590 ja Täyssinän rauhassa se jäi Venäjälle. Ruotsalaiset valtasivat Kaprion uudelleen vuonna 1612. Stolbovan rauhassa Inkerinmaa siirtyi Ruotsille.


title: Kaprio

text: Ruotsalaisaikana Kaprio toimi samannimisen läänin keskuksena. Seudulle muutti uudisasukkaita Suomesta, ja vuonna 1675 luterilaiset muodostivat lähes 20 % Itä-Kargalin pitäjän taloluvusta. Kaprion luterilainen seurakunta toimi jälleen 1620-luvulta lähtien. Myöhemmin paikkakunnalla oli myös lastenkoulu eli pedagogio.


title: Kaprio

text: Venäjä valtasi Kaprion linnan Suuressa Pohjan sodassa vuonna 1703. Vuosina 1708–1780 Kaprio toimi Inkerinmaan ja sittemmin Pietarin kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskuksena. Linnoitus menetti sotilaallisen merkityksensä 1700-luvun alussa. Vuonna 1780 Kaprio alennettiin kaupungista kyläksi.


title: Kaprio

text: Vuosina 1707–1727 Kaprion seutu kuului ruhtinas Aleksandr Menšikovin maaomistuksiin. Myöhemmin kylät omisti Razumovskin kreivisuku ja vuodesta 1809 lähtien senaattori Vasili Zinovjev ja hänen perillisensä. Zinovjevin 1800-luvun alussa rakennuttaman Grevovan kartanon oli suunnitellut arkkitehti Vincent Beretti. Siitä on säilynyt puistoalue ja muutamia talousrakennuksia. 1900-luvun alussa kartanossa vieraili kirjailija Lidija Zinovjeva-Annibal.


title: Kaprio

text: Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Kaprion kartanossa ja esikaupungissa asui venäläisten ohella 68 savakkoa. Vuonna 1862 Kaprion kylässä (ven. "Prigorodnaja") ja Grevovon kartanossa oli 45 taloa ja 303 asukasta. Pietarhovin kihlakuntaan kuuluneessa kylässä oli kaksi ortodoksista kirkkoa, volostinhallinto, koulu ja markkinat. Paikalliset talonpojat olivat kartanonomistajan maaorjia. Maatalouden ohella seudulla harjoitettiin kalastusta, polttopuiden hankintaa ja ajurinammattia Pietarissa. Venäjällä tunnettiin laajalti kaporje-tee, jota valmistettiin Kaprion lähellä maitohorsmasta.


title: Kaprio

text: Kaprion linnassa sijaitseva Kristuksen kirkastumisen katedraali on pystytetty alun perin 1400-luvun lopulla, muutettu barokkityyliseksi vuosina 1756–1760 ja jälleenrakennettu useampaan kertaan. 1800-luvun lopulla sen seurakuntaan kuului 19 kylää ja yli 2 800 jäsentä. Toisen maailmansodan aikana vaurioitunut kirkko paloi vuonna 1962 ja on nykyään raunioina. Esikaupungissa sijainneen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen seurakuntaan kuului 17 kylää ja yli 2 600 jäsentä. Sen kirkoista on säilynyt vuonna 1860 valmistunut, hautausmaalla sijaitseva Pyhän Nikolaoksen kirkko.


title: Kaprio

text: Vuonna 1919 seudulla käytiin taisteluja puna-armeijan ja kenraali Nikolai Judenitšin puolella sotineen Inkerin pataljoonan välillä. Vuonna 1926 valmistui Kaprion kautta kulkeva Vääskylän ja Laukaansuun välinen rautatie. Toisen maailmansodan aikana alue oli saksalaisten miehittämä.


title: Kaprio

text: Kaprion kautta kulkee Volossovan ja Kirnun välinen maantie, josta haarautuu tie Viistinän Ruutsiaan. Muita reittejä ovat Pietarin ja Ruutsian sekä Pietarhovin ja Haavikon väliset maantiet. Kunnan läpi kulkee myös Vääskylän ja Kattilan välinen sähköistämätön rautatie. Kommolassa on epävirallinen lentokenttä. Kunnasta on linja-autoyhteydet Sosnovyi Boriin, Kattilaan ja Lomonosoviin. Podozvanjeen rakennetaan huoltoasemaa.


title: Kaprio

text: Kunnan taloudellinen tilanne on heikko ja työpaikkoja on vähän. Tärkein tuotantolaitos on karjanhoitoon ja maanviljelyyn erikoistunut maatalousyritys Koporje. Sirkkovassa toimii Psofida-nimisen yrityksen sikala. Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, apteekki, vanhusten palvelukeskus, posti ja joukko kauppoja.


title: Kaprio

text: Museona toimiva Kaprion linna on valtakunnallinen suojelukohde. Se sijaitsee kylän länsiosassa Kaprionjoen rotkon ympäröimänä. Kaprion kylä koostuu pienistä kerrostaloista, matalista usean perheen asuintaloista ja puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylän keskustassa sijaitsevat hallintorakennukset ja palvelut ja itäosassa maatalousyritysten rakennelmat.


title: Kaprio

text: Kunnan matkailupotentiaali perustuu sen historiallisiin nähtävyyksiin ja luontoon. Kulttuuriperintökohteita ovat Kaprion linnan ohella Maklakovon kumpuhautaryhmä, Lasunan ja Starodvorjen arkeologiset löytöpaikat, Kaprion ja Kommolan kartanoalueet sekä toisen maailmansodan muistomerkit. Kapriossa vietetään vuosittain Koporskaja poteha -nimistä historia- ja folklorejuhlaa. Matkailun kehittämiseksi suunnitellaan hotellia, käsityökeskusta ja laskettelurinnettä, luonnonsuojelu- ja virkistysalueita sekä maatilamatkailua.


title: Kattila (Inkeri)

text: Kattila () on entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Se on vanhaa vatjalaisten asuinseutua, jossa luterilaisia inkerinsuomalaisia asui vain muutamissa kylissä.


title: Kattila (Inkeri)

text: Kattilan luterilainen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1624. 1700-luvun alun sotavuosien jälkeen Kattilalla, Soikkolalla ja Kapriolla oli yhteinen kirkkoherra. Vuoden 1740 tienoilla Kattila ja Soikkola yhdistettiin, ja vuonna 1834 niihin liitettiin myös Novasolkan seurakunta.


title: Kattila (Inkeri)

text: Kattilaan rakennettiin uusi puukirkko vuonna 1759. Se korjattiin vuonna 1892. Vuonna 1904 koko seurakunnassa oli noin 1 600 suomalaista, noin 300 virolaista ja 30 saksalaista jäsentä. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.


title: Kattila (Inkeri)

text: Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan, ja Kattilan virolaiset perustivat oman seurakunnan. Kirkko suljettiin vuonna 1932, minkä jälkeen se toimi elokuvateatterina. Seurakunnan toiminta päättyi 1930-luvun lopussa.


title: Kattila (Inkeri)

text: Toisen maailmansodan aikana seutu oli Saksan miehittämä. Vuonna 1943 saksalaiset siirsivät miehitysalueelle jääneen suomalaisväestön Suomeen, josta heidät sittemmin palautettiin Neuvostoliittoon. Inkeriläisiä ei kuitenkaan päästetty kotiseudulleen, vaan heidät karkotettiin aluksi muualle Venäjälle. Myöhemminkin vain harva onnistui palaamaan. Monet asettuivat Karjalan tasavaltaan ja Viroon tai ovat sittemmin muuttaneet Suomeen.


title: Kattila (Inkeri)

text:
1900-luvun alussa Kattilan seurakuntaan kuuluivat seuraavat kylät:
Suomalaisia asui vain Ahokylässä, Korovaisissa, Ruuppinassa, Matautiossa, Namasterissa, Raanalassa, Rasissa ja Värtösissä. Muut olivat vatjalais-venäläisiä sekakyliä.


title: Kattila (Inkeri)

text: Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan, Niisnovan ja Laukaansuun kuntiin.


title: Keltto

text: Keltto (, ) on maaseutuasutus Seuloskoin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Siellä on asukkaita on 9 085, ja sen keskus sijaitsee 12 kilometriä Pietarista itään.


title: Keltto

text: Keltossa on myös Inkerin kirkon luterilainen seurakunta, joka nykymuodossaan perustettiin 1989. Kelton kirkko rakennettiin Kolpinan kylään (), ja se vihittiin käyttöön 1992. Samassa kylässä on myös S. J. Laurikkalalle nimetty teologinen instituutti, josta valmistuu muun muassa pappeja Inkerin kirkolle. Sen vieressä on vanhusten palvelutalo, jossa noin puolet asiakkaista on inkeriläisvanhuksia. Keltossa on myös nuorempia inkeriläisiä yksityisyrittäjiä, jotka ovat perustaneet muun muassa matkailu- ja majoituspalveluja.


title: Keltto

text: Seurakunnan tarkkaa perustamisajankohtaa ei tiedetä, mutta 1628 se oli jo olemassa. Kirkonkylä sijaitsi Ruotsin vallan aikana Uudessakylässä. Pohjansodassa kirkko hävitettiin ja rakennettiin uudelleen Kirkonpellonkylään. Kirkko otettiin seurakunnalta pois 1939, ja se purettiin 1941 ja puutavara käytettiin raaka-aineeksi ampumahautoihin. Seurakuntalaiset kokoontuivat vielä tämän jälkeen muun muassa jumalanpalveluksiin vanhalla hautausmaalla kirkon lähellä.


title: Keltto

text: Keltossa toimi Ivan Pavlov, joka tutki neurologiaa vuonna 1926 perustetussa tutkimuslaitoksessaan. Hänet tunnetaan varsinkin koirien kanssa tekemiensä kokeiden perusteella muodostamastaan Pavlovin teoriasta. Pavlovin asunto on museo, jonne pääsee tilauksesta.


title: Keltto

text: Kelton pohjoispuolella Pietarista Seuloskoin kaupungin kautta Laatokan rantaan kulkee Elämän tie, joka vuosina 1941–1943 yhdisti saksalaisten piirittämän Leningradin maan pääosaan. Elämän tietä pitkin piiritykseen joutuneille tuotiin ruokaa, ja tätä tietä pitkin maaliskuussa 1942 inkeriläiset karkotettiin piirityksestä Siperiaan. Elämän tien varrella on runsaasti muistomerkkejä ja Laatokan rannassa on museo.


title: Keltto

text: Ala-Kalttina, Ansareinmäki, Autio (Pappilanautio), Tuprova, Haapoja, Hirvonen (Hirvosi), Hännikäinen, Häsälä, Jaanila, Jorohkova, Kankurinmäki, Kanninen, Karjalankylä, Keltto, Kirkonpelto, Kolpina, Korkkina, Koski, Likolampi, Maaslova, Mustapää, Määhnälä, Ollikkaismäki, Orava, Pieni-Manuskala, Poru, Puntala, Pustoska, Rosmittala, Saakrova, Sarvela, Seltsoi (Voeikovo), Suoranta (Suoranda), Suuri-Manuskala, Tauru, Tokkari, Valittula, Vanhakylä, Virkkilä, Ylä-Kalttina


title: Kolppana

text: Kolppana () on kylä ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä lähellä Hatsinan kaupunkia.


title: Kolppana

text: 1600-luvulla Kolppana muodosti Skuoritsan luterilaisen seurakunnan eteläisimmän osan. Siitä länteen sijaitsi Tääkelin seurakunta, jolla oli oma kirkkoherra 1640-luvulta lähtien. Tääkelillä, myöhemmältä nimeltään Spankkovalla, oli oma pastori 1720-luvulle saakka, mutta sen jälkeen seurakunta, johon kuului myös Kolppanan seutu, liitettiin Koprinaan. Vuonna 1753 Spankkovasta ja Kolppanasta tuli itsenäinen seurakunta. Keisari Paavali I rakennutti Kolppanaan pyhille Pietarille ja Paavalille omistetun kivikirkon, joka valmistui vuonna 1802. Vuonna 1860 Spankkovan ja Kolppanan seurakuntaan kuului noin 1500 inkerinsuomalaista. Vuonna 1905 seurakunnassa oli noin 4800 suomalaista ja viitisenkymmentä virolaista jäsentä. Vuosina 1863–1918 Kolppanassa toimi suomalainen opettajaseminaari.


title: Kolppana

text: 1920-luvun alusta lähtien Spankkova ja Kolppana toimivat erillisinä seurakuntina. Kolppanan kirkon torni purettiin vuonna 1933 ja kirkko suljettiin vuonna 1937.


title: Kolppana

text: Toisen maailmansodan aikana saksalaisten miehitysalueelle jäänyt Kolppanan suomalaisväestö siirrettiin Suomeen vuonna 1943.


title: Kolppana

text: Kolppanassa oli 18 kylää: Pieni Hatsina, Himasi, Kivijärvi, Pieni Kolppana, Suuri Kolppana, Kurema, Lätinä, Pieni Paaritsa, Suuri Paaritsa, Räpisi, Ala-Sakoska, Ylä-Sakoska, Salusi, Sernitsa, Uusi Sernitsa, Vaijala, Vakkala ja Vopsi.


title: Koprina

text: Koprina () on kylä, kunta ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä, nykyisen Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä.


title: Koprina

text: Koprinan kylä sijaitsee Suijanjoen sivujoen Koprinkan varrella lähellä Pribytkovon rautatieasemaa Hatsinan ja Lugan välisellä radalla. Kylässä on satakunta asukasta, viereisessä Kobrinskojen () taajamassa 1 100 (vuonna 2005) ja koko kunnassa 5 700 (vuoden 2008 alussa).


title: Koprina

text: Kylän läheltä on löydetty keskiaikaisia kurgaanihautoja. 1640-luvulla Koprinasta tuli samannimisen luterilaisen seurakunnan keskus. Lähellä sijainneen kartanon omisti 1700-luvulla Aleksandr Puškinin isoisoisä Abram Gannibal. Vuosisadan lopulla Koprinassa asui Puškinia lapsena hoitanut Arina Jakovleva, jonka jälkeläisten asumaan taloon avattiin vuonna 1974 hänelle omistettu museo.


title: Koprina

text: Koprinan kylän vieressä sijaitsee Kobrinskojen taajama, joka syntyi vuonna 1949 turvetuotannon työläisasutukseksi. Vuoteen 2004 saakka sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.


title: Koprina

text: Koprinan kunnan hallinnollinen keskus on Kobrinskojen taajama. Lisäksi siihen kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Lopitsa (), Menkkova (), Myllykylä (), Piisma (), Ruunala (), Suija, Uusi-Pokosti (), Vanha-Pokosti (), Väärä-Kolena (); taajamat Karttusin asema (), Pribytkovo (), Suija, Ylälähteet () sekä Suijan aseman taajama.


title: Koprina

text: Kunnan tärkein maatalousyritys on GU OPH ”Suida”. Suijan taajamassa on Abram Gannibalin kartanomuseo ja hauta. Suijan kylässä on Kristuksen ylösnousemuksen kirkko, jossa Aleksandr Puškinin vanhemmat vihittiin.


title: Koprina

text: Koprinan luterilainen seurakunta käsitti kuntaa huomattavasti laajemman alueen Ortesjoen yläjuoksulla Etelä-Inkerissä. Seudun asutus oli vanhastaan paljolti venäläistä ja seurakuntaan kuuluneet kylät enimmäkseen suomalais-venäläisiä sekakyliä. Alueen pohjoisosassa oli pelkästään inkeriläisten asuma Kankaankylän-Virkkilän seutu. Koprinan eteläpuolella sijaitsi Ylä-Laukaan inkeroisten asuma-alue, joka venäläistyi 1800–1900-luvun vaihteessa.


title: Koprina

text: Seurakunta Koprinaan perustettiin vuonna 1640. Seurakunnan kirkko, 1200-paikkainen Pyhän Katariinan kirkko, valmistui vuonna 1786. Vuonna 1928 Koprinan väkiluku oli 6500. Pyhän Katariinan kirkko suljettiin vuonna 1937, minkä jälkeen se toimi suutarinverstaana aina sen palamiseen saakka vuonna 1966. Toisen maailmansodan aikana alue oli saksalaisten miehittämä ja monien muiden Inkerin paikkakuntien tavoin myös Koprinasta siirrettiin suomalaisväestö Suomeen vuonna 1943. Sodan jälkeen Suomesta palanneet karkotettiin venäläisille paikkakunnille. Koprinaan oli jo tuolloin sijoitettu uudet venäläiset asukkaat.


title: Koprina

text:
Hävinneet kylät on kursivoitu.
Hovinmäki (Мыза), Hynnisen Siiverska (Новосиверская), Hännisi (Никольское), Jänikselä (Зайцево), Kankaanautio (Пустошка), Koprina (Кобрино), Korkka (Горки), Koussula (Ковшово), Letna (Клетно), Lopitsa (Покровка), Läsänmäki (Лязево), Lätä, Menkkova (Меньково), Mesina, Miina (Мины), Myllykylä (Мельница), Orinansavota , Petrovskoje, "Pieni Lätä (Новые Ляды)", Pieni Vopsi, Piisinä (Пижма), Polssova (Большово), Porissova (Борисово), Riepitsa, Ruunala (Руново), Saamusti, Saapru (Заборье), Saaseri (Заозерье), Suuri Iisaro (Изора), Tihkovitsa, Uusi Pokosti (Новокузнецово, Uustia (Введенская), "Valasniekka (Валасники)", Vanha Pokosti (Погост), Varpaan Siiverska eli Varpaala (Старосиверская), Viiritsa, Virkkilä (Виркино), Vuiri.


title: Koprina

text: Koprinan seurakunnan kylät kuuluvat nykyään Hatsinan piirin Koprinan, Orinansavotan, Possatan, Siiverskan, Susaninan, Suuren-Kolppanan ja Viiritsan kuntiin.


title: Kosemkina

text: Kosemkina eli Narvusi on luterilainen seurakunta Länsi-Inkerissä. Historiallisesti sen alue on käsittänyt Laukaanjoen alajuoksun ja Kurkolanniemen kylät. Luterilaisten inkerinsuomalaisten lisäksi seudulla on asunut ortodoksisia inkerikkoja ja vatjalaisia. Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin, Laukaansuun ja Suuren-Lutskan kuntiin. Aiemmin, Venäjän keisarikunnan aikana kylä (venäjäksi "Kuzjomkino") ja ympäröivä seutu oli osa Pietarin kuvernementin Jaaman kihlakuntaa.


title: Kosemkina

text: Kosemkinan seurakunta on perustettu viimeistään 1640-luvulla. Vuonna 1690 se liitettiin Narvan ruotsalaiseen tuomiokirkkoseurakuntaan. Venäläisten vallattua Inkerin Kosemkinalla oli yhteinen kirkkoherra Narvan pyhän Mikaelin suomalais-ruotsalaisen seurakunnan kanssa.


title: Kosemkina

text: Suuren-Narvusin kylään rakennettiin vuonna 1732 pyhän Andreaan kirkko. Vuonna 1879 se korvattiin kivisellä pyhän kolminaisuuden kirkolla. Vuonna 1905 Kosemkinassa oli 3 700 suomalaista ja 100 virolaista seurakuntalaista. Vuosittain Narvusissa pidettiin 32 suomen- ja vironkielistä jumalanpalvelusta.


title: Kosemkina

text: Seurakunnan lounaisosa liitettiin vuonna 1920 Viroon Tarton rauhansopimuksella. Viroon kuulunutta aluetta sanottiin Viron Inkeriksi. Venäjälle jäänyt osa oli vuodesta 1920 lähtien itsenäinen seurakunta. Kosemkinassa jumalanpalveluksen loppuivat vuonna 1935, ja viranomaiset sulkivat kirkon seuraavana vuonna. Saksalaismiehityksen aikana Kosemkinan kirkko oli jälleen käytössä.


title: Kosemkina

text: Kosemkinan seurakunta perustettiin uudelleen vuonna 1990, ja se sai takaisin aiemmin kerhotalona käytetyn kirkon. Seurakunta kuuluu Inkerin evankelis-luterilaisen kirkon Länsi-Inkerin rovastikuntaan. Sen kirkkoherrana toimii Anatolij Leshik


title: Kosemkina

text: Arsiansaari, Feodormaa, Haavikko, Hakaja, Hinnola, Joenperä, Kaipaala, Kiiskala, Kirjamo, Konnu, Korovina, Kotko, Kukkosi, Kullankylä, Kurkula, Laukaansuu, Liivakylä, Luttova, Mannakka, Narvusi, Pärspää, Ropsu, Salansuu, Struuppova, Suokylä, Sutela, Takaväljä, Tiensuu, Uusi Narvusi, Uusi Struuppova, Vena, Vipiä


title: Kupanitsa

text: Kupanitsa () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängöllä kolme kilometriä Volossovasta koilliseen. Kylässä on 250 ja kunnassa 3 600 asukasta (vuonna 2011). Kupanitsa on myös Inkerin kirkon seurakunta.


title: Kupanitsa

text: Kupanitsan kunnan pinta-ala on 147,02 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Volossovan piirin Kikkerin, etelässä Volossovan, lännessä Terpitsan ja pohjoisessa Lopitsan ja Seltsan sekä koillisessa Hatsinan piirin Sääskelän ja idässä Jelisavettinan kuntiin. Pinta-alasta 48,5 % on metsää, 45,6 % maatalousmaata ja 5,3 % asuinaluetta.


title: Kupanitsa

text: Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa. Siellä esiintyy paljon karsti-ilmiöitä. Ainoa vesistö on pieni Hylkysinjärvi (ven. "Hjulgjuzi").


title: Kupanitsa

text: Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Suminan (ven. "Sumino") taajama ja 12 kylää: Korkka ("Gorki"), Korkkylä eli Korpikylä ("Kurgolovo"), Kottina I ("Kotino"), Kottina II ("Ožogino"), Muratta ("Muratovo"), Putina ("Budino"), Rževka, Seropitsa ("Krasnyje Tšerepovitsy"), Sokolovka, Torossova ("Torosovo"), Vesikkola ("Vezikovo") ja Volkova ("Volgovo"). Suurimmat asutuskeskukset ovat noin puolentoista tuhannen asukkaan Sumina ja Torossova.


title: Kupanitsa

text: Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion kihlakunnan Osertsan pogostaan kuulunut Kupanitsan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuoden 1500 verokirjassa. Ruotsalaisaikana 1600-luvun puolessävälissä siitä tuli luterilaisen seurakunnan keskus. Kupanitsan ja sen vieressä sijainneen ”Pienen-Kupanitsan” eli Röllän asukkaat olivat inkerinsuomalaisia savakoita. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kylä toimi volostin ja neuvostoaikana kyläneuvoston keskuspaikkana.


title: Kupanitsa

text: Kupanitsan kautta kulkevat Kemppaalan (ven. "Kempolovo") ja Hattulan ("Šapki") sekä Sääpinän ("Žabino"), Volossovan, Repolan ("Repolka") ja Verestin väliset maantiet, joilta on yhteys Pietarin ja Tallinnan väliselle valtatielle. Kunnan eteläpuolella kulkee Pietarin ja Tallinnan välinen rautatie. Kylistä on linja-autoyhteydet Volossovaan ja Pietariin.


title: Kupanitsa

text: Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon ja vihannesten viljelyyn keskittynyt maatalous. Kunnassa toimivat Suminan ja Torossovan maatalousyritykset sekä parikymmentä yksityistilaa. Merkittäviä työllistäjiä ovat myös sosiaali- ja terveyspalvelut sekä koulutus. Yli kaksi kolmasosaa työvoimasta käy töissä Pietarissa, Volossovassa tai naapurikunnissa.


title: Kupanitsa

text: Palvelut ovat keskittyneet Suminaan ja Torossovaan. Niihin kuuluu kaksi lastentarhaa, keskikoulu, pieni poliklinikka ja lääkintäasema sekä kirjastot, kulttuuritalot, postit ja pankki.


title: Kupanitsa

text: Kunnan alueelta on löydetty useita keskiaikaisia kurgaani- ja kivikehyshautoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat vuonna 1861 pystytetty Kupanitsan luterilainen kirkko sekä Volkovan, Torossovan ja Suminan kartanoalueet.


title: Amele

text: Amele on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava kieli. Sillä on noin 5 300 äidinkielistä puhujaa (1987). Kielen sanajärjestys on subjekti-objekti-verbi. Amelen puhujista lukutaitoisia on 75–100 %. Heistä suurin osa asuu Madangin provinssissa. Uusi testamentti käännettiin ameleksi ensimmäistä kertaa vuonna 1997.


title: Yleisnero

text: Yleisneroksi (, ) kutsutaan henkilöä, joka hallitsee erinomaisesti useita eri tieteen ja taiteen aloja.


title: Yleisnero

text: Malliesimerkkinä yleisnerosta pidetään usein renessanssin aikaista keksijä-taiteilija-tutkija Leonardo da Vinciä. Vastaavasti "renessanssi-ihmiseksi" kutsutaan henkilöä, jolla on poikkeuksellisen laajat tiedot useista eri taiteen- tai tieteenaloista.


title: Lempaala

text: Lempaala () on kylä ja entinen seurakunta Pohjois-Inkerissä. Sinne perustettiin Inkerin ensimmäinen luterilainen seurakunta vuonna 1611. Sekä luterilaiset että ortodoksiset (kr.kat.) inkeriläiset karkotettiin Lempaalasta vuosina 1935–36 Stalinin vainoissa rajaseudun puhdistuksen nimissä. Samalla myös vuonna 1764 rakennettu kirkko purettiin. Vanhan kirkon paikalla Lempaalanjärven rannassa on nyt muistoristi (puretun kirkon alkuperäinen risti), siellä on myös inkeriläisten bolševikkien veljeshauta sekä vuonna 2005 pystytetty muistomerkki Kannaksen rintamalla jatkosodan aikana kaatuneille suomalaisille sotilaille.


title: Lempaala

text: Lempaalassa oli huomattavan suuri määrä vanhoillaan pysynyttä kantaväestöä, joka asui Mäkkiinkylässä ja sen ympäristössä Lempaalanjärven koillispuolella. Larin Paraske oli syntyisin tästä joskus inkerikoiksikin sanotusta ryhmästä.


title: Lempaala

text: Nykyisin inkeriläisyys alueella on vähäistä, mutta elpymässä. Maaselän kylässä (Stekljannyi) on Toksovan luterilaiseen seurakuntaan kuuluva pienehkö kappeli, joka on rakennettu vuonna 2001. Se toimii aikaisemman vanhan Lempaalan seurakunnan alueella ja turvaa samalla vähälukuisen inkeriläisväestön tarpeet.


title: Lempaala

text: Lempaalassa oli 86 kylää: Anjala, Autio (Korkeamäki) Autio (Kuivaisi), Haapsaari, Halosi, Hanttulanmäki, Harpala, Heinola, Hiirimäki, Hipelinmäki, Hovinmäki, Jaakkolanmäki, Juskela, Jutikkala, Pieni Kaitala, Suuri Kaitala, Kiero, Pieni Kiiskilä, Suuri Kiiskilä, Kirjasalo, Komola, Pieni Korkiamaa, Suuri Korkiamaa, Koronsaari, Kuivaisi I, Kuivaisi II, Kuivaisi III, Kylänjatko, Lappalaisenmäki, Lappeela, Lavosenmäki, Lehtokylä, Lempaala, Levoska, Lieskula, Lukkarinmäki, Löyskämäki, Maanselkä, Markkela, Marola, Mattilanmäki, Miskula, Muratta, Mustila, Myllymäki, Mäkiinkylä, Mälkämäki, Naakkala, Nakara, Nenimäki, Nikittala, Ohajoki, Ohalatva, Oinaala, Orimäki, Orpomäki, Oskamäki, Osselki, Pajarinmäki, Pekinmäki, Pekkala, Peri, Perämäki, Pirsanmäki, Pusanmäki, Pönniönmäki, Riivalinmäki, Ristala, Rokansaari, Ryyppylä, Sahanotko, Sepänmäki, Simanla, Sovonmäki, Sutela, Svaanila, Termola, Tiinala, Tikanmäki, Uusikylä, Vanhakylä, Vankkala, Varsala, Vaskela, Veikkola ja Volkkala.


title: Lempaala

text: Tunnetuin lempaalainen oli Larin Paraske. Hän oli perinteenkantajana muistinero, "Suomen Runotar", jolta tallennettiin n. 32 000 säettä runoja ja loitsuja sekä lisäksi muuta kansanperinnettä.


title: Lempaala

text: Toisen maailmansodan aikana tuhoutunut Lempaalan kylä sijaitsi Lempaalanjärven lounaispuolella Pietarista Käkisalmeen johtavan maantien varrella. Sodan jälkeen nimitystä alettiin käyttää nykyisen Maaselkin taajaman lähellä sijaitsevasta asutuksesta. Nykyään suurin osa Lempaalan kylän asukkaista on rekisteröity Maaselkiin. Kylän lähellä toimii karjanhoitoon erikoistunut maatalousyritys.


title: Lempaala

text: Lempaalan rautatieasema sijaitsee Lempaalanjärven koillispuolella Pietarista pohjoiseen johtavan rautatien varrella. Aseman yhteydessä on omakotitaloista ja lomakylistä koostuva taajama. Sen koillispuolella toimii Poljustrovo-yhtiön juomavesipullottamo.


title: Kars

text: Kars on kaupunki Koillis-Turkissa ja Karsin maakunnan pääkaupunki. Siellä asuu noin 80 000 ihmistä (2014).


title: Kars

text: Kars kuului Venäjälle vuosina 1878–1918. Turkkilaiset miehittivät kaupungin 1918 ja perustivat sinne tasavallan. Neuvosto-Venäjä vahvisti kaupungin kuulumisen Turkille Brest-Litovskin rauhansopimuksella 3. maaliskuuta 1918.


title: Kars

text: Seuranneiden sekavien vaiheiden jälkeen kaupunki liitettiin Turkkiin. Turkki ja Armenia riitelevät edelleen kaupungista.


title: Kars

text: Karsiin sijoittuu Orhan Pamukin kirja Lumi.


title: Kars

text: Esoteerinen uskonnollinen ajattelija G. I. Gurdjieff varttui Karsissa.


title: Kars

text: Monet matkailijat tulevat Karsiin käydäkseen Anin rauniokaupungissa, joka sijaitsee noin 50 km päässä Karsista.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: Liissilä () oli luterilainen seurakunta eteläisessä Inkerissä nykyisen Leningradin alueen Tusinan piirin alueella.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: Novgorodin Vatjan viidenneksen Liissilän pogostaa vastannut Liissilän luterilainen seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1640. Venäjän vallattua Inkerin takaisin Ruotsilta Liissilä kuului Venjokeen, kunnes 1700-luvun puolivälissä seurakunta sai jälleen oman kirkkoherran. Kirkko sijaitsi aluksi Hovinmäellä. Vuonna 1781 rakennettiin uusi kahdensadan hengen puukirkko Hallikaisiin. Sen vieressä oli vuonna 1748 perustettu pappila, lukkarin talo ja hautausmaa. Vuonna 1880 seurakunnan yhteyteen avattiin koulu ja vuonna 1889 kirjasto.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: Liissilän seurakunta oli köyhä ja sen papit vaihtuivat tiheään. Kirkkoherroista muistetaan pyhänä pidetyn suuren katajan kaatanut Abraham Brandstaka (1770–1775), sänkyynsä murhattu Henrik Lagerdahl (1803–1813) ja raittiusasiaa harrastanut Johan Wilhelm Ahlstedt (1883–1904). Viimeinen kirkkoherra oli Vilhelm Koivulainen (1913–1919), minkä jälkeen seurakuntaa hoiti parin vuoden ajan Inkereen kirkkoherra Konstantin Siitonen.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: Vuonna 1882 seurakunnan alueella oli 3660 asukasta, joista luterilaisia oli 1851 henkeä (50,6 %). Seudun luterilaiset olivat lähes kaikki inkerinsuomalaisia. Alkuperältään liissiläiset olivat äyrämöisiä, mutta he puhuivat puhdasta savakkomurretta. Suomalaisten lisäksi seurakuntaan kuului muutamia mustalaisperheitä, jotka oli vuonna 1839 asutettu Peräsaaren kylään.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text:
Seurakunnan väkiluvun kehitys:
1900-luvun alussa Liissilän seurakuntaan kuului 21 kylää, joista osassa asui myös venäläisiä. Hävinneet kylät on seuraavassa luettelossa kursivoitu. Venäläiset nimet on annettu suluissa.
Suomalaisista kylistä suurin oli Moskovan maantien varrella sijainnut Pohi, jossa 1800-luvun lopulla oli 218 asukasta 67 talossa. Keskimäärin suomalaiset kylät olivat seudun venäläisasutuksia pienempiä. Osa niistä oli rakennettu venäläiseen tapaan maantien varteen rivikyliksi, mutta syrjäseudulla oli säilynyt myös perinteisiä hajakyliä. Etäisimmät kylät sijaitsivat 50–60 kilometrin päässä kirkosta, minkä takia jumalanpalveluksia järjestettiin kerran vuodessa myös Kivikossa, Kuutrolassa, Peräsaaressa sekä Novgorodin läänin Gorkassa.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: Lähes kaikki seurakuntalaiset olivat talonpoikia. 1860-luvulle saakka valtaosa heistä oli yksityisten tilanomistajien maaorjia. Ainoastaan Peräkylä kuului keisarillisen hovin apanaasimaihin ja Peräsaari valtiolle.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: Maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen talonpojille jaettiin neljän desjatiinan suuruiset maatilat. Tärkein elinkeino oli maatalous, joka oli keskittynyt rukiin, kauran, perunan, pellavan ja eteläisissä kylissä myös ohran viljelyyn. Talvisin tehtiin metsätöitä ja maantien varrella harjoitettiin ajurinammattia.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: 1920-luvun alusta lähtien seurakuntatyötä johtivat väliaikaiset inkeriläissyntyiset seurakunnanhoitajat. He kaikki joutuivat myöhemmin viranomaisten vainon kohteeksi. Antti Karhu (1922–1926) tuomittiin pakkotyöhön vuonna 1935, Pekka Braks (1926–1927) ja Aleksanteri Korpelainen (1927–1929) ammuttiin Levassovassa vuonna 1937, Samuli Halttunen (1929–1932) ja Juhana Vaasseli (1932) tuomittiin pakkotyöhön vuosina 1932–1933 ja Pekka Virkki (1934–1935) karkotettiin vuonna 1935. Liissilän kirkko suljettiin vuonna 1934 ja purettiin syksyllä 1936. Seudun luterilaiset kuuluivat sen jälkeen Venjoen seurakuntaan, joka lakkautettiin vuonna 1937.


title: Liissilän luterilainen seurakunta

text: Toisen maailmansodan aikana Liissilä joutui saksalaisten miehittämäksi. Saksalaiset polttivat alueen kyliä, mikä lisäsi siviilien ahdinkoa. Vuonna 1943 alueen inkerinsuomalaiset siirrettiin Suomeen. Sodan jälkeen inkeriläiset palasivat Neuvostoliittoon, jossa heille oli luvattu mahdollisuus asettua takaisin kotikyliinsä. Sen sijaan heidät karkotettiin sodan tuhoamille Jaroslavlin, Kalininin, Novgorodin, Pihkovan ja Velikije Lukin alueille. Sieltä entisiä Liissilän asukkaita ja heidän jälkeläisiään on muuttanut Viroon, Karjalan tasavaltaan ja Suomeen. Vain harvat onnistuivat palaamaan kotiseudulleen.


title: Markkova

text: Markkova (), aik. "Loppi" tai "Lopenkolkka", on entinen luterilainen seurakunta Inkerin itäisimmässä osassa.


title: Markkova

text: 1640-luvulla perustetun Lopen luterilaisen seurakunnan Puttilan kylässä sijainnut kirkko tuhoutui 1700-luvun alun sotavuosina. Pietari Suuri asutti kylän venäläisillä talonpojilla. Luterilainen kirkko rakennettiin vuonna 1722 Markkovan kylään, josta seurakunta sai uuden nimensä. Uusi kirkko pystytettiin vuonna 1777. Markkovan seurakuntaan kuuluivat myös Pähkinälinnan ja Uuden-Laatokan kaupunkien luterilaiset.


title: Markkova

text: Markkovan ja Järvisaaren seurakunnat yhdistettiin vuonna 1831. Yhteisen seurakunnan pappila sijaitsi Markkovassa, jonne vuonna 1845 rakennettiin uusi pyhän Johanneksen kirkko.


title: Markkova

text: Vuoden 1860 tienoilla Markkovan seurakuntaan kuului noin 2100 inkerinsuomalaista. 1800-luvun lopulla seudulle muutti paljon virolaisia. Vuonna 1905 noin 4900 seurakuntalaisesta 4300 oli suomalaisia ja noin 600 virolaisia. 1900-luvun alussa suomenkielisiä jumalanpalveluksia pidettiin joka toinen viikko Markkovassa ja joka toinen Järvisaaressa. Molemmissa kirkoissa pidettiin vuosittain kuusi vironkielistä jumalanpalvelusta. Pähkinälinnassa ja Uudessa-Laatokassa järjestettiin vuosittain 6–8 jumalanpalvelusta suomeksi ja joskus myös saksaksi. Neuvostoaikana molempien seurakuntien toiminta jatkui 1930-luvun lopulle saakka. Markkovan kirkko suljettiin vuonna 1937 ja purettiin toisen maailmansodan aikana.Markkovan suomalaiset olivat alkuperältään savakoita. Suomalaisasutus muodosti kapean vyöhykkeen Pähkinänlahden eteläpuolisella ylängöllä. Laatokan rantakylät olivat Liipukkaa lukuun ottamatta venäläisiä, ja myös suomalaisalueen eteläpuolella sijaitsi venäläiskyliä. Eräissä kylissä asui sekä suomalaisia että venäläisiä.


title: Markkova

text:
Seurakuntaan kuuluivat seuraavat kylät:
Suomalaisasutus hävisi toisen maailmansodan aikana. Nykyään alue kuuluu Leningradin alueen Kirovskin piiriin.


title: Moloskovitsa

text: Moloskovitsa (), aikaisemmin myös Valkeakirkko, on kylä ja taajama Leningradin alueen Volossovan piirin Kolositsan kunnassa Venäjällä sekä entinen luterilainen seurakunta Inkerissä.


title: Moloskovitsa

text: Moloskovitsan luterilaisen seurakunnan perustivat Jaaman läänin Ruudan pogostaan muuttaneet saksalaiset uudisasukkaat 1630-luvulla. Patronaattioikeus, oikeus asettaa papin viran haltija, kuului 1600-luvulla pitkään saksalaisille. Venäläisten vallattua Inkerin 1700-luvun alussa Moloskovitsaan yhdistettiin Novasolkan ja Unatitsan seurakunnat. 1750-luvun lopussa Novasolkasta tuli jälleen itsenäinen seurakunta.


title: Moloskovitsa

text: Saksalaisten Moloskovitsaan vuonna 1632 rakentama valkoinen kivikirkko, josta seurakunta on saanut toisen nimensä, seisoi korkealla ja näkyvällä paikalla. Se oli jo pitkään ollut Inkerin vanhin luterilainen kirkko, kun se vuonna 1877 sai talonpoika Mikko Harjun kustantaman kellotornin. Vuonna 1902 tehdyssä remontissa kirkon jyrkkää kattoa madallettiin.


title: Moloskovitsa

text: Vuoden 1860 tienoilla seurakuntaan kuului noin 2800 henkeä, joista 71 oli saksalaisia ja loput inkerinsuomalaisia. 1800-luvun lopulla Moloskovitsan seudulle muutti paljon virolaisia uudisasukkaita, ja vuodesta 1874 lähtien heille järjestettiin vironkielisiä jumalanpalveluksia. Vuonna 1905 seurakunnassa oli suomalaisia noin 2300 henkeä, virolaisia noin 2000 ja saksalaisia 50. 1900-luvun alussa pääkirkossa pidettiin vuosittain 60 suomenkielistä, 42 vironkielistä ja 8 saksankielistä jumalanpalvelusta. Vironkielisiä jumalanpalveluksia järjestettiin myös Simetsassa.


title: Moloskovitsa

text: Vuonna 1919 seurakunta jakaantui suomalaiseksi Moloskovitsan ja virolaiseksi Moloskovitsan ja Opoljan seurakunnaksi. Kirkollinen toiminta jatkui vuoteen 1937, jolloin Moloskovitsan kirkko suljettiin. Sen jälkeen sitä käytettiin kerhotalona. Nykyisin kirkosta on jäljellä vain rauniot, mutta sen restaurointia suunnitellaan. Lähimmät toimivat luterilaiset seurakunnat ovat Volossovassa, Kupanitsassa ja Jaamassa.


title: Moloskovitsa

text:
1900-luvun alussa Moloskovitsan seurakuntaan kuuluivat seuraavat kylät:
Moloskovitsan kylistä suurin osa oli suomalais-venäläisiä sekakyliä. 1800–1900-luvun vaihteessa monissa kylissä asui myös virolaisia.


title: Moloskovitsa

text: Toisen maailmansodan aikana seutu oli Saksan miehittämä. Vuonna 1943 saksalaiset siirsivät miehitysalueelle jääneen suomalaisväestön Suomeen, josta heidät sittemmin palautettiin Neuvostoliittoon. Inkeriläisiä ei kuitenkaan päästetty kotiseudulleen, vaan heidät karkotettiin aluksi muualle Venäjälle. Myöhemminkin vain harva onnistui palaamaan. Monet asettuivat Karjalan tasavaltaan ja Viroon tai ovat sittemmin muuttaneet Suomeen.


title: Moloskovitsa

text: Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Volossovan piiriin.


title: Shōgi

text: Shōgi (, "kenraalipeli") on shakkia muistuttava lautapeli, joka on kehittynyt Japanissa.


title: Shōgi

text: Shōgin nappulat:


title: Shōgi

text: Shōgissa kaikki nappulat paitsi kuningas ja kultakenraali voidaan korottaa. Lisäksi nappuloita ei lyödä, vaan ne vangitaan. Vangitun nappulan voi ottaa myöhemmin käyttöön omalle puolelleen, jolloin kulmikas kärki osoittaa suunnan (puolen).


title: Shōgi

text: Pelin tavoitteena on tehdä vastustajan kuninkaasta matti. Shōgissa ei voi sopia tasapeliä. Peli voi päättyä myös luovutukseen, sennichiteen (aseman toisto) tai jishōgiin (umpikuja).


title: Shōgi

text:
Kumpikin pelaaja asettaa nappulansa alla olevalla tavalla osoittamaan vastustajaa.
Nyt ensimmäisen rivin pitäisi olla .Shōgia pelataan 9x9-laudalla, jonka alempaan päähän sijoitetaan mustat nappulat ja ylempään valkoiset. Nappuloiden ulkonäössä ei ole eroja, vaan kaikissa nappuloissa on niiden arvon kertovat kiinalaiset kirjoitusmerkit. Nappuloiden, paitsi kuninkaan ja kultakenraalien, alapuolella on merkit, jotka käännetään näkyviin nappulaa korotettaessa. Aluksi nappulat asetetaan alkuasetelmiin niin, että niiden kärki osoittaa kohti vastustajaa. Musta aloittaa pelin.


title: Shōgi

text: Kun nappula liikkuu vastustajan nappulan päälle, se lyö vastustajan nappulan. Lyöty nappula ei joudu pois pelistä, vaan sen lyönyt pelaaja ottaa sen käsinappulaksi, joka asetetaan oikein päin pelilaudan oikealle puolelle. Halutessaan pelaaja voi siirron sijasta pudottaa yhden käsinappuloistaan pelilaudan tyhjään kohtaan.Nappulan voi halutessaan korottaa sen siirtyessä korotusalueelle, sen sisällä tai sieltä pois kääntämällä sen toinen puoli näkyviin siirron jälkeen. Korotusalue on pelilaudan kolme kauimmaista riviä eli ne rivit, joilla vastustajan nappulat ovat alkuasetelmassa. Kuningasta tai kultakenraalia ei voi korottaa. Jos käsinappula pudotetaan korotusalueelle, sen voi korottaa vasta seuraavalla siirrolla. Jos korotettu nappula lyödään, se palautuu normaaliin asemaansa peliin palatessaan.Peli päättyy, kun toinen kuninkaista on matitettu, eli se ei voi enää välttää lyödyksi tulemista. Jos käsinappuloita on vielä jäljellä, niitä voi pudottaa kuninkaan ja sitä uhkaavien nappuloiden väliin shakin purkamiseksi. Peli voi päättyä myös toisin.


title: Shōgi

text: Peli päättyy tasan, kun seuraavat kolme ehtoa toistuvat neljä kertaa:


title: Shōgi

text: Ikuinen shakki ei ole sallittua shōgissa, vaan shakkaavan pelaajan on vaihdettava siirtoa.


title: Shōgi

text: Joskus harvoin voi käydä niin, että molemmat kuninkaat ovat liikkuneet korotusalueelle eli toiselle puolen lautaa. Tällöin peliä voi halutessaan vielä jatkaa, kunnes toinen pelaajista on siirtänyt kaikki nappulansa korotusalueelle suojattuina. Sitten lasketaan pisteet: jokainen nappula on yhden pisteen arvoinen paitsi torni ja lähetti, jotka ovat 5 pisteen arvoisia. Jos molemmilla pelaajilla on vähintään 24 pistettä, peli päättyy tasan, muutoin häviää se, jolla on vähemmän.


title: Shōgi

text: Shōgissa on monenlaisia puolustusasetelmia eli linnoituksia, joissa muut nappulat ryhmitellään suojaamaan kuningasta.


title: Antero

text: Antero on vanha suomalainen miehen etunimi. Nimestä on käytössä myös muoto Anteri.


title: Antero

text: Antero on muunnelma nimestä Andreas, joka puolestaan juontuu ’miehekästä’ tarkoittavasta kreikan sanasta "andros". Anteron nimipäivä on 30. marraskuuta, apostoli Andreaksen muistopäivänä. Toisaalta Antero kuuluu kalevalaisiin nimiin (Antero Vipunen), mutta tätäkin kautta taustalla voi olla apostoli Andreas: on näet esitetty, että Antero Vipusen taustalla olisi apostoli Andreas, jonka attribuutti vinoristi olisi tulkittu vipuansaksi.


title: Antero

text: Marraskuuhun 2017 mennessä nimi Antero on annettu Suomessa 188 370 miehelle ja alle 15 naiselle. Sen muunnelma "Anteri" on tai on ollut noin 90 henkilön nimenä.


title: Antero

text: Anterojen lempinimiä ovat ainakin Antti, Anssi, Andy, Antsa, Antsu ja Anttu.


title: Antero

text: Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.


title: Xiangqi

text: Xiàngqí (象棋, suom. elefanttipeli) on kiinalainen shakkia muistuttava peli.


title: Xiangqi

text: Xiangqissa kuninkaasta käytetään myös nimitystä kenraali.


title: Xiangqi

text:
Pelilauta koostuu kahdesta 4x8 neliön puoliskosta, joiden välissä on "joki". Pelinappuloita pidetään ruudukun viivojen risteyspisteissä, joita on laudalla 90. Kenraalit sijoitetaan vastakkaisiin päätyihin keskimmäisiin pisteisiin (e1 ja e10). Kenraalien lähimmät yhdeksän pistettä muodostavat palatsin, josta kenraali ei voi poistua. Silloin kun kenraalit ovat samalla linjalla, niiden välissä on oltava vähintään yksi nappula.Nappuloissa on kiinalainen kirjoitusmerkki symbolina. Tavallisimmin toisen pelaajan nappulat ovat punaisia, harvoin valkoisia. Toisen puolen nappulat ovat mustia, toisinaan sinisiä tai vihreitä. Punainen aloittaa yleensä pelin mutta aloitusvuorosta on vaihtelevia käsityksiä.
Aloituksessa ensimmäiselle ja kymmenennelle riville tulevat järjestyksessä vaunu, hevonen, elefantti, neuvonantaja, kenraali, neuvonantaja, elefantti, hevonen ja vaunu. Kolmannelle ja kahdeksannelle riville ratsujen linjalle tulevat tykit. Neljännelle ja seitsemännelle riville sijoittuvat viisi sotilasta joka toiselle linjalle.


title: Xiangqi

text: Näihin arvioituihin voimasuhteisin käytännön pelissä vaikuttavat lisäksi myös muiden nappuloiden sijainti laudalla sekä jäljellä olevien nappuloiden määrä. Esimerkiksi tykin voimakkuus pienenee nappulamäärän laudalla vähetessä, ja viimeiselle riville edennyt sotilas heikkenee sen menettäessä kyvyn liikkua enää eteenpäin.


title: Xiangqi

text: Pelissä on tarkoitus tehdä matti eli kyetä uhkaamaan vastapuolen kenraalia siten, ettei se pysty puolustautumaan. Ellei pelaajalla ole vuorollaan yhtään sääntöjen sallimaa siirtomahdollisuutta, vaikka kenraali ei olisikaan uhattuna, pelaaja häviää, eli kyseessä on pattivoitto. Pelaaja ei saa toistaa samaa asemaa väkisin, niin että vastustaja ei pysty sitä estämään. Loputon kuninkaan uhkaaminen eli niin sanottu "ikuinen shakki" on siis kielletty. Myös muiden nappuloiden uhkaaminen loputtomasti, niin että vastustaja ei voi estää sitä, on kielletty. Aseman toistamiseen liittyvät tarkat säännöt ovat joissakin tapauksissa melko monimutkaisia


title: Xiangqi

text: Pelistä on erilaisia variaatioita Kiinan sisälläkin. Koreassa pelattava janggi on kiinalaista shakkia muistuttava peli.


title: Xiangqi

text: Järjestynyttä xiangqi-toimintaa Suomessa on harjoittanut vuodesta 1992 lähtien Kiinalaisen shakin ystävät Suomessa ry. Paikallista kerhotoimintaa on xiangqissa järjestetty mm. Helsingissä, Järvenpäässä, Oulussa ja Uudessakaupungissa.


title: Novasolkka

text: Novasolkka () on kylä Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängöllä kaksi kilometriä Opoljasta luoteeseen. Kylässä on kahdeksan asukasta (vuonna 2010).


title: Novasolkka

text: Jaaman ujestin Ratsinan pogostaan kuulunut kylä mainitaan nimellä "Novoje" Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 63 venäläistä ja 53 savakkoa. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat kyläkuntana Opoljan volostiin. Vuonna 1899 Novosolkassa oli 90 asukasta, joista 41 oli suomalaisia, 22 virolaisia, 21 venäläisiä ja 6 ”sekoittuneita”.


title: Novasolkka

text: Jaaman läänin Opoljan ja Jastrebinon pogostat käsittänyt Novasolkan seurakunta perustettiin lakkautetun Jaaman seurakunnan tilalle 1670-luvun lopulla. Ruotsalaisajan lopulla sillä oli kappeli Poretšjen kylässä Laukaanjoen varrella.


title: Novasolkka

text: Venäläisten valloitettua Inkerin Novasolkka yhdistettiin Moloskovitsaan. Vuonna 1759 se sai jälleen oman kirkkoherran. Vuodesta 1825 lähtien papinvirkaa hoitivat Moloskovitsan ja Kattilan–Soikkolan kirkkoherrat, kunnes vuonna 1834 Novasolkka liitettiin jälkimmäiseen seurakuntaan, joka sen jälkeen kantoi nimeä Kattila, Soikkola ja Novasolkka.


title: Novasolkka

text: Vuoden 1860 tienoilla Kattilassa, Soikkolassa ja Novasolkassa oli yhteensä noin 1 800 luterilaista, joista 29 oli saksalaisia ja loput suomalaisia. Vuonna 1904 seurakunnassa oli noin 1 600 suomalaista, noin 300 virolaista ja 30 saksalaista. Novasolkan alueella luterilaisia oli noin 600 henkeä. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.


title: Novasolkka

text: Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan, ja Novasolkan virolaiset liittyivät Moloskovitsan virolaiseen seurakuntaan. Novasolkassa kirkollinen toiminta jatkui vuoteen 1937 saakka.


title: Novasolkka

text: Novasolkan 150-paikkainen puukirkko oli rakennettu ilmeisesti 1700-luvulla. Kirkon sisustus tuhottiin talvisodan aikana suomalaisvastaisessa mielenosoituksessa.


title: Novasolkka

text: Novasolkkalaisia pidettiin savakkoina. Seurakunnan alueella oli myös keskiajalta periytyvää venäläistä asutusta. Suomalaiset elivät enimmäkseen sekakylissä ja olivat kaksikielisiä. Myös venäläiset sukunimet olivat virallisessa käytössä yleisiä.


title: Novasolkka

text: E – virolaisia, s – suomalaisia, v – venäläisiä.


title: Novasolkka

text: Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan ja Pustoperän kuntiin. Inkeriläistä asutusta on säilynyt jonkun verran. Lähetyssaarnaaja Martti Rautanen oli kotoisin Novasolkan Tikanpesän kylästä.


title: Ropsu

text: Ropsu () on entinen luterilainen seurakunta Inkerissä noin 35 kilometriä Pietarista lounaaseen. Se on myös seurakuntaan kuulunut kylä, venäläiseltä nimeltään "Mihailovskaja" (), nykyisessä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Ropsunhovin kunnassa Venäjällä. Pietari III murhattiin Ropsussa.


title: Ropsu

text: Nykyisessä Ropsunhovin taajamassa sijaitsee 1600-luvun puolivälissä rakennettu entinen luterilainen kirkko, joka on myöhemmin muutettu ortodoksiseksi Jumalansynnyttäjän ilmestyksen kirkoksi. 1700-luvun lopulle saakka Ropsun kylät kuuluivat Skuoritsan seurakuntaan. Vuonna 1798 kreivi Ivan Lazarev rakennutti Pienen-Kurkun kylään Pietarille ja Paavalille omistetun kivikirkon, joka 1800-luvulla korjattiin kahteen otteeseen Venäjän keisarihuoneen varoilla. Ropsun kappeliseurakunta erosi Skuoritsasta lopullisesti vasta Venäjän vallankumouksen jälkeen. Vuonna 1928 seurakunnan väkiluku oli 2 680 henkeä. Viranomaiset sulkivat Ropsun kirkon vuonna 1938.


title: Ropsu

text: 1900-luvun alussa Ropsun seurakuntaan kuuluivat seuraavat kylät: "Hapuni" (), Hyvösi (), Iljankylä eli Uusikylä (), Kelosi (), Kivisenmäki eli Pieni-Kuippina (), Korovina, Kuippina (Большая Кипень), Luuhkova (), Läätinä eli Klätinä (), Metsola (), Nikkasenmäki (), Pieni-Kurku (), "Raaju" eli "Korovina" (), Ropsu, Ropsun paperitehdas, Ropsunhovi, "Rumpali" eli "Trumbari" (), Suuri-Kurku (), Viitinä (), "Volossola" ().


title: Ropsu

text: Inkerinsuomalaisten lisäksi seudulla asui ortodoksisia inkerikkoja ja venäläisiä. Suomalaisasutus tuhoutui toisen maailmansodan aikaisten väestönsiirtojen seurauksena.


title: Ropsu

text: Ropsu-niminen kylä on myös Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa.


title: Rääpyvä

text: Rääpyvä () on entinen luterilainen seurakunta Pohjois-Inkerissä Kelton ja Toksovan välissä, Pietarin itäpuolella. Rääpyvän kirkko sijaitsi Rumpalin kylässä. Entisen Rääpyvän alueella suurin taajama on Seuloskoin (ven. "Vsevoložsk") kaupunki.


title: Rääpyvä

text: Rääpyvän kylä mainitaan jo Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa v. 1500 nimellä Rjabovo (Рябово – "kirjavala"). Luterilainen seurakunta perustettiin Rääpyvälle 1685. Kirkon rakennutti paroni Fredriks lahjoitusmaalle 1778. Kirkko peruskorjattiin 1913 ja suljettiin 1937. Keisarin aikaan alueen hallintokeskuksena toimi ensin pitkään Rääpyvän hovi, jonka yhtenä omistajana muistetaan kuuluisa valtiomies V. P. Vsevoložski. Rääpyvän kylän ja hovin paikalle syntynyt Seuloskoin (ven. Vsevoložsk) kaupunki on nimetty Vsevoložskin mukaan.


title: Rääpyvä

text: Suomalaisia Rääpyvällä oli vuonna 1928 kaikkiaan 2 460 henkeä. Rääpyvällä toimi 1920–1930-luvuilla suomenkielinen maatalousteknikumi eli -opisto. Toisen maailmansodan aikana alue jäi Leningradin saarron sisäpuolelle ja hengissä selvinneet suomalaiset evakuoitiin Itä-Siperian pohjoisrannikolle kevättalvella 1942. Evakuointi muuttui sodan jälkeen karkotukseksi, sillä paluuoikeutta ei ollut.


title: Rääpyvä

text: Rääpyvässä oli 13 kylää: Huva, Kornova, Kähy, Kässylä, Miinala, Myllyoja, Paassikka, Papusi, Pieni Pukero, Suuri Pukero, Romanaisi, Rumpali ja Seeklova.


title: Serepetta

text: Serepetta () on entinen kylä ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. 1700-luvun puoliväliin saakka se tunnettiin nimellä "Uusi-Puura". Seurakunta kuului Itä-Inkerin rovastikuntaan.


title: Serepetta

text: Serepetan kylä mainitaan vuoden 1676 aineistoon perustuvassa kartassa. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 52 savakkoa ja yksi äyrämöinen. Kylän asukkaat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin Serepetta kuului Metussin volostin Porun kyläkuntaan. Kylässä oli suomalais-virolainen koulu.


title: Serepetta

text: Neuvostoaikana Serepetta kuului vuorotellen Hoseritsan, Porun ja Saastrovan kyläneuvostoihin. Syyskuusta 1941 lähtien sen läheltä kulki Oranienbaumin sillanpääaseman rintamalinja. Sodassa tuhoutunutta kylää ei jälleenrakennettu.


title: Serepetta

text: Saamostin pogostaan kuulunut seurakunta on perustettu ennen vuotta 1640. Sen nimenä oli aluksi Uusi-Puura (), koska kirkko ja pappila sijaitsivat samannimisessä kylässä. Vuoteen 1644 saakka seurakunnalla oli yhteinen kirkkoherra Hevaan kanssa. Ruotsalaisajan lopulla Uudessa-Puurassa oli oma kirkkoherra ja kappalainen.


title: Serepetta

text: 1700-luvun puolivälissä kirkko siirrettiin venäläisestä Uudesta-Puurasta Serepettaan, jonka mukaan seurakunta sai uuden nimensä. Kirkko korjattiin jo vuoden 1763 tienoilla ja uudelleen 1800-luvun alussa. Vuonna 1846 valmistui uusi kivinen pyhän Mikaelin kirkko. Sen kustansivat pääosin paikalliset tilanomistajat, varsinkin Lopuhkinan kartanonherra Paul von Bottom, joka sai jälkeläisineen patronaattioikeuden. Vuodesta 1862 lähtien kirkkoherran valitsivat seurakuntalaiset.


title: Serepetta

text: Vuoden 1860 tienoilla Serepetan seurakuntaan kuului noin 1 100 suomalaista. 1800-luvun lopulla seudulle muutti paljon virolaisia. Vuonna 1905 seurakunnassa oli noin 1 600 suomalaista, noin 1 200 virolaista, 41 saksalaista, neljä ruotsalaista ja yksi latvialainen. 1900-luvun alussa Serepetassa pidettiin vuosittain 60 suomenkielistä, 30 vironkielistä ja neljä saksankielistä jumalanpalvelusta. Vuonna 1917 seurakunnassa oli lähes yhtä paljon virolaisia kuin suomalaisia.


title: Serepetta

text: Kaprion ja Serepetan virolaisilla oli vuonna 1924 yhteinen seurakunta ja vuonna 1929 ne mainitaan erillisinä seurakuntina. Serepetan suomalaisen seurakunnan toiminta jatkui vuoteen 1935 saakka, jolloin kirkko suljettiin.


title: Serepetta

text: Toisen maailmansodan aikana osa väestöstä jäi Leningradin piiritykseen ja evakuoitiin eri puolille Neuvostoliittoa. Saksalaisten miehitysalueella olleet suomalaiset siirrettiin vuonna 1943 Suomeen. Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Lomonosovin piiriin.


title: Serepetta

text: Serepetta oli pääasiassa ortodoksisen väestön – venäläisten ja inkerikkojen asuttamaa seutua. 1800-luvulla alueen väestöstä oli inkerinsuomalaisia vain noin neljännes, inkerikkoja toinen neljännes ja venäläisiä puolet. Suomalaiset olivat etupäässä savakoita, mutta eräissä kylissä asui myös äyrämöisiä.


title: Serepetta

text: I – inkerikkoja, s – suomalaisia, v – venäläisiä.


title: Street Fighter II

text: Street Fighter II on Capcomin kehittämä vuonna 1991 julkaistu taistelupeli, joka on jatkoa "Street Fighter" -pelisarjan vähemmän tunnetulle ensimmäiselle osalle. "Street Fighter II" aloitti tappelupelibuumin ja se on valittu "World Video Game Hall of Fameen".


title: Street Fighter II

text: Yksinkertaisen juonen varaan rakennettu, aitojakin taistelulajeja sisältänyt peli julkaistiin aluksi pelihalleissa ja myöhemmin konsoleilla ja kotitietokoneilla (kuten Amigalla). Pelin pohjalta on luotu myös "Street Fighter Alpha" -sarja, joka kertoo peliä edeltävästä ajasta. Sarjasta ovat tulleet tunnetuiksi muun muassa hahmot Ryu, Ken ja M. Bison.


title: Street Fighter II

text: Street Fighter inspiroi lukuisia muita tappelupelejä, kuten suurta kohua aiheuttaneen Midwayn "Mortal Kombatin" ja Rarewaren Killer Instinctin.


title: Street Fighter II

text: Street Fighter II:n pohjalta julkaistiin myös lukuisia parannelmia tai päivityksiä, jotka erosivat vanhasta pelistä varsin vähän ja aiheuttivat aikoinaan paljon kritiikkiä. Ensimmäinen, "The World Warrior", oli ensimmäinen konsoliversio ja vastasi suunnilleen hallipeliä. Ensimmäinen päivitetty versio oli vuoden 1992 "Champion Edition", jossa pelaajat saivat ohjata pelin neljää viimeistä vastusta (Balrog, Vega, Sagat ja M. Bison). Kahdeksan kuukautta myöhemmin julkaistiin "Hyper Fighting", jossa hahmoille oli lisätty uudet väriteemat ja jossa myös pelin tempoa oli nopeutettu (ns. Turbo-moodi).


title: Street Fighter II

text: Myöhemmin julkaistiin seuraaja "Super Street Fighter II" ja sen tietokonevastine "Super Street Fighter 2 Turbo", jotka esittelivät viisi uutta hahmoa: Cammyn, T. Hawkin, Dee-Jayn, Akuman ja Bruce Lee -tribuutti Fei Longin.


title: Street Fighter II

text: Sarjaan on myöhemmin julkaistu myös varsinaiset jatko-osat "Street Fighter III" vuonna 2000 ja "Street Fighter IV" vuonna 2008.


title: Street Fighter II

text: Vuonna 1994 ilmestyi "Street Fighter II:n" pohjalta kehitelty elokuvasovitus "Street Fighter", joka ei kuitenkaan menestynyt. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Steven E. de Souza, ja sen pääosia näyttelivät Jean-Claude Van Damme ja Raúl Juliá.


title: Skuoritsa

text: Skuoritsa eli Kuoritsa (, , ) on luterilainen seurakunta Inkerissä. Skuoritsa sijaitsee noin 30 kilometriä Pietarista lounaaseen, Tervolan () lähellä.


title: Skuoritsa

text: Ruotsin vallan aikana v. 1640 Skuoritsaan perustettiin luterilainen seurakunta. Seurakunnan väkiluku v. 1928 oli 9 000 henkeä. Skuoritsan pappilassa oli Inkerinmaan suurin kirjasto. Vuonna 1839 rakennettiin kivikirkko, johon mahtui 1 300 henkeä. Uusien asukkaiden klubina käyttämä kirkko raunioitui tulipalossa v. 1956. Tämän Pyhän Katariinan kirkon rauniot on nykyään korjattu kirkoksi, arkkitehtina Pekka Wesamaa. Seurakunta perustettiin uudelleen vuonna 1990. Skuoritsa on Vantaankosken seurakunnan ystävyysseurakunta.


title: Skuoritsa

text: Ahmosi, Ahokas, Akkala, Ala-Purskova, Aropakkasi, Autio-Tukenitsa, Hatsinanmylly, Huittula, Ihalaisi, Iistinä, Ikatla, Juvaisi, Kaijasi, Kainolaisi, Karhunkylä, Kemppilä, Kesälä, Kiurula, Kolmikanta, Kolmola, Korpikylä, Koskelaisi, Kouhia, Kuitusi, Kämärä, Laitisi, Lusikkala, Malkkila (Tynilä), Metiäisi, Motsina, Multia, Mutakylä, Muttala, Myllykylä, Niisnova, Nikreuksenkylä, Nousiaisi, Näppilä, Ontrova, Orava, Pekkala, Pellilä, Peräjärvi, Petrova, Peussala, Pieni Iistinä, Pieni Reisinä, Pietilä, Pitkälä, Pokkisen Purskova, Punakkala, Pöllä (Sepänkylä), Pöyhölä, Riepposi, Ruotsila, Rähmösi, Rätönkylä, Saalisi, Skuoritsa, Sokkala, Suo-Tukenitsa, Suuri Puutosti, Suuri Reisinä, Suuri Taaitsa, Tehvinä, Tervola, Tervola (Sämpsänpalo), Turtia, Tyyskälä, Uusi Purskova, Uusi Puutosti, Veikkola, Vohkana, Voutila (Foutila), Vuitti, Väisälä, Ylä-Purskova.


title: Kiinalainen shakki

text: Kiinalainen shakki voi tarkoittaa kahta eri peliä:


title: Soikkola

text: Soikkola () on niemi, entinen kylä ja entinen ortodoksinen ja luterilainen seurakunta Inkerissä. Soikkolan niemi sijaitsee Suomenlahden etelärannalla Kaprion- ja Laukaanlahden välissä. Nykyään alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Viistinän ja Niisnovan kuntiin.


title: Soikkola

text: 1900-luvun alkupuolelle saakka Soikkola oli pääosin inkerikkojen asuinaluetta ja siten ortodoksista seutua. Inkerikkojen asumia kyliä olivat Hamala, Kolkanpää, Koskina, Loka (Loas), Loukkula, Metsäkylä, Mättäsi, Oussimäki, Pätsinä, Repola, Ruutsia, Röllölä, Saarove, Savimäki, Soikkola, Suuri-Somero, Tammikontu, Uusi-Harkkola, Viistinä. Inkerikkojen lisäksi luterilaisia, inkerinsuomalaisia äyrämöisiä asui vielä 1800-luvun puolivälissä seuraavissa kylissä: Mäkkylä, Otsave, Peipiä, Suija, Säätinä, Tarinaisi, Uusikylä, Vanha-Harkkola, Venakontsa, Voloitsa. Koskisenkylässä oli inkerikkojen lisäksi saksalaisia. Pelkästään äyrämöisten asuttamia kyliä olivat Järvenperä ja Vääräoja. Toisenuskoisiin kohdistetun painostuksen alla 1900-luvulla tullessa äyrämöiset vetäytyivät muutamiin kyliin ja leimallisimmin äyrämöiskyliksi jäivät Uusikylä ja Vääräoja. Venäläisiä asui vanhastaan vain Pienessä-Somerossa.


title: Soikkola

text: 1930-luvulla Soikkolan niemelle rakennettiin suuri sotilastukikohta, jonka neuvostoliittolaiset tuhosivat toisen maailmansodan vetäytymisvaiheessa. Sodan aikana suomalaiset ja inkerikot siirrettiin Suomeen. Neuvostoliittoon palattuaan heidät karkotettiin Sisä-Venäjälle. Ensimmäiset kanta-asukkaat pääsivät palaamaan 1950-luvulla.


title: Soikkola

text: Nykyisin Soikkolassa asuu muutama sata inkerikoiksi tunnustautuvaa ihmistä ja inkeroisen kielikin on jossain määrin säilynyt. Soikkolassa toimii inkeroiskuoro, kansanperinneryhmä ja museo.


title: Soikkola

text: Soikkolan luterilainen seurakunta perustettiin 1620-luvulla. 1700-luvun alun sotavuosien jälkeen Soikkolalla, Kattilalla ja Kapriolla oli yhteinen kirkkoherra. Vuoden 1740 tienoilla Soikkola ja Kattila yhdistettiin, ja vuonna 1834 niihin liitettiin myös Novasolkan seurakunta.


title: Soikkola

text: Vuonna 1740 Soikkolaan rakennettiin uusi kirkko, mutta kun se oli lähes valmis, venäläinen pappi vaati sen siirrettäväksi kauemmaksi ortodoksikirkon luota. Uusi puukirkko rakennettiin Järvenperän kylään ilmeisesti vuonna 1810. Kirkko paloi vuonna 1905, ja uusi puukirkko valmistui vuonna 1910. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.


title: Soikkola

text: Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan. Soikkolasta tuli vuonna 1930 rajavyöhykettä, eikä sinne enää päästetty saarnaajia. Vuonna 1936 kirkkorakennus muutettiin viljamakasiiniksi.


title: Soikkola

text: Soikkolan luterilaiseen seurakuntaan kuului 33 kylää, jotka olivat: Hamala, Harkkola, Uusi Harkkola, Järvenperä, Kirkonmäki (Soikkola), Kolkanpää, Koskina, Koskisenkylä, Loka (Loas), Loukkula, Metsäkylä, Mäkkylä, Mättäsi, Otsave, Oussimäki, Peipiä, Pätsinä, Repola, Ruutsia, Röllölä, Saarove, Savimäki, Pieni Somero, Suuri Somero, Suija, Säätinä, Tammikontu, Tarinaisi, Uusikylä, Venakontsa, Viistina, Voloitsa ja Vääräoja.


title: Spankkova

text: Spankkova () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Jelisavettinan kunnassa sekä entinen luterilainen seurakunta Inkerissä.


title: Spankkova

text: Ruotsalaisvallan aikana 1600-luvulla seudulle muuttaneet inkerinsuomalaiset kuuluivat Tääkelin seurakuntaan. Sillä oli oma kirkko ja kirkkoherra jo 1640-luvulla. Vuonna 1731 venäläinen ruhtinas Spankovski rakennutti kirkon Spankkovan kylään, ja seurakunta sai uuden nimensä. 1720-luvulta lähtien se kuului Koprinaan, mutta itsenäistyi uudelleen vuonna 1753. Vuonna 1833 Spankkovaan rakennettiin uusi Neitsyt Marialle omistettu kivikirkko. Seurakuntaan kuului myös Kolppana, jossa oli oma Paavali I:n rakennuttama kirkko. Vuonna 1905 seurakunnassa oli noin 4 800 suomalaista ja viitisenkymmentä virolaista jäsentä, vuonna 1917 enää 3 161. 1920-luvun alusta lähtien Spankkova ja Kolppana toimivat erillisinä seurakuntina. Spankkovan kirkko suljettiin vuonna 1937.


title: Spankkova

text: Spankkovan asukkaista suurin osa oli inkeriläisiä savakoita. Eräissä kylissä asui myös ortodoksisia inkerikkoja. Seurakuntaan kuului 44 kylää, joista suomalaisia 31:


title: Spankkova

text: Ahokylä, Hinkkala, Hintikkala, Honkala, Ilkkinä, Kaletino, Karstala, Korpisalo (Uusikylä), Kunttula, Kurkovitsa, Luiskenitsa, Luumitsa, Miikkinä, Peresnova, Pienhovi, Pieni Karstala, Pieni Pornitsa, Pieni Sääskelä, Piesala, Pitkälä, Raakelitsa, Repola, Räähkälä, Saaritsa, Seppälä, Sikoniemi, Smolkkova, Sornua, Spankkova, Suuri Pornitsa, Suuri Sääskelä, Säämälä, Tarovitsa, Toivari, Tuonitsa, Tupitsa, Tääkeli, Uusi Hinkkala, Uusi Holopitsa, Vanha Holopitsa, Vanha Staarosta, Vereppi, Vetkala, Vironkylä.


title: Spankkova

text: Nykyään kylät kuuluvat Hatsinan piirin Jelisavettinan, Puutostin, Suuren-Kolppanan, Sääskelän ja Voiskovitsan kuntiin.


title: Spankkova

text: Toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 suomalaisväestö siirrettiin Suomeen. Sodan jälkeen seutu asutettiin venäjänkielisellä väestöllä ja Suomesta palanneet sijoitettiin vastaavasti sisämaahan, venäjänkielisille paikkakunnille.


title: Spankkova

text: Nykyään Spankkovan kylässä on noin 1 200 asukasta. Kylässä on maidontuotantoon erikoistunut maatalousyritys. Raunioitunut Neitsyt Marian kirkko on paikallinen nähtävyys.


title: Tuutari

text: Tuutari (venäjäksi "Дудерово", "Дудорово", "Дудергоф", ruotsiksi "Duderhof", "Dudern") on seurakunta keski-Inkerissä. Seurakunnan kirjoilla oli aikoinaan 6500 henkeä (1937). Nykyisin alueen suurin asutus on Taaitsa, jossa on mm. inkeriläisvanhusten palvelutalo. Tuutarissa sijaitsee myös hiihto- ja laskettelukeskus Tuutari Park.


title: Tuutari

text: Tuutari on yksi Inkerin vanhimpia seurakuntia. Se perustettiin jo Ruotsin vallan aikana, jolloin kirkko sijaitsi Kraasselassa, johon myöhemmin rakennettiin Venäjän keisarin palatsi. Uusi kirkko rakennettiin Mölkön eli Kirkonmäelle 1736. Nykyinen, toisessa maailmansodassa raunioitunut kivikirkko rakennettiin 1836 tsaari Nikolai I:n lahjoittamin varoin. Se oli alueen suurimpia kirkkoja 2200 istumapaikkoineen. Vuonna 1937 kirkko otettiin pois seurakunnalta. 1950-luvulla kirkon rauniot räjäytettiin ja purettiin. Paikalla on nykyään hiihtokeskus Tuutari Park.


title: Tuutari

text: Tuutarin seurakunnan nykyinen kirkko on rakennettu läheiseen Pikkolan kylään pääosin suomalaisin talkoovoimin. Kouvolan seurakunta Suomessa on tukenut Tuutarin seurakuntaa kirkkohankkeen toteuttamisessa sekä taloudellisesti että talkoovoimin. Kirkko on rakennettu arkkitehti Pentti Kärjen suunnitelmien mukaan, ja se vihittiin käyttöön helatorstaina vuonna 2006.


title: Tuutari

text: Alajoki, Hannola, Hieprola, Hirvosi (Ruotsi), Honkasi (Hämäläinen), Humalisto, Ihalaisi, Jänismäki, Järvelä (Pieni-Karhila), Karhila (Karlino), Kaurasaari, Kavelahti, Kirppula, Kirveelä, Koirova, Korpelaisi, Kuittila, Kurkela, Kyllisi, Kylmälä (Ala-Sparri), Laakala, Lamppula, Leininmäki (Sulkala), Lemetinmäki, Lintusi, Lottula, Metsävainikka (Venäjänrasi), Muikkala, Murjala (Kotsala), Myrälä, Mäkeläisi, Mäntyharju (Ilmosti), Naumosi, Nuijala (Pieni-Kapasi), Nurkkaporu (Pori), Närhilä (Tuippola), Pajula, Parkonmäki, Partasi, Peikalaisi, Pelkola, Peräkylä, Pikkola, Pulkkisenmäki, Pökkösenmäki, Pöllälä, Raja-Leinilä, Raskela (Lokovala), Revonpesät (Palmula), Riehkala (Kapasi), Rötsälä, Saarela (Karvala), Saksala, Suolasi, Taaitsa, Tallikkola, Talsinmäki (Talsila), Tolppala, Tököttilä, Uusi-Ihalaisi, Variksela (Vauhkola), Viholaisi, Viittala (Suuri-Viittala), Villasi, Ylipelto (Pieni-Viittala)


title: Tyrö

text: Tyrö (, ) on seurakunta Inkerissä Suomenlahden etelärannalla, Kronstadtin kohdalla. Seurakunta kuului Troitskojen kihlakuntaan sekä Oranienbaumin (Kaarostan l. Rampovan), Strelnan (Nuolijoen) ja Uritskin pitäjiin (kuntiin). Seurakunnan väkiluku oli 7900 (1928). Tyrön asukkaat lukeutuivat äyrämöisiin ja puhuivat inkeroiskieltä läheisesti muistuttavaa äyrämöismurretta. Nykyisin Tyrön alue kuuluu Lomonosovin piiriin ja jakautuu useamman pitäjän kesken.


title: Tyrö

text:
Tyrön luterilainen seurakunta perustettiin 1642. Siihen kuului myös Retusaari eli Kronstatti. Kivikirkko rakennettiin 1831. Kirkko otettiin pois seurakunnalta 1936, ja siitä tehtiin elokuvateatteri. Tyrön seurakunta on perustettu uudelleen ja kirkko saatu takaisin 1991.
Tyrön seurakunnan alueella asui äyrämöisten ohella huomattava joukko inkeroisia sekä kasvava määrä venäläisiä sekä 1700-luvulle sinne värvättyjä saksalaisia maanviljelijöitä. Alueella oli myös kaupunkeja, kuten Pietarhovi ja Oranienbaum sekä sotilastukikohtia, kuten Yhinmäen linnake (Krasnaja Gorka).


title: Tyrö

text: Toisessa maailmansodassa Tyrö lähes kokonaan joutui erilliseen saartoon yhdessä koko Hevaan sekä Serepetan pohjoisten kylien kanssa (Ораниенбаумский плацдарм/Oranienbaumskii platsdarm). Seurakunnan itäosan asukkaat ehdittiin evakuoida jo syksyllä 1941 Toksovaan ym. Kannakselle, mistä inkeriläiset kevättalvella 1942 karkotettiin Siperiaan. Tyrön saartorenkaan sisäpuolelta karkotettiin kaikki inkeriläiset ja saksalaiset samoin kevättalvella 1942. Heidät kuljetettiin kuorma-autoilla jään yli Revonnenään ja sieltä Laatokan Jäätien kautta Koillis-Siperiaan Jäämeren rannalle.


title: Tyrö

text: Ahinkonnun Suokas (Кузнецы), Ahinkontu, Ahokylä (Агакули), Aliskala, Asikkala (Новая Деревня), Autio (Туюзи), Haisevaisi (Большая Ижора), Halosi (Халузи), Hanttula, Hiukankylä (Pieni Piutusi), Hovinmätäs, Hännisi, Kangas (Большие Борки), Kapakanmäki (Кабацкое), Kasukanmäki, Kirppula, Kukkosi (Куккузи), Kuusoja (Луизино), Kylänpää, Käkösi, Lankila (Лангерево), Latikan Soikkina (Большая Сойкина), Latikan Suokas, Lautakota (Лавдузи), Leppäsi (Лебяжье), Liiha (Лигово), Liikosi (Лигойзи), Liimosi (Лимузи), Lukkala, Löytysi (Левдузи), Mielisi (Кикинка), Mustaoja (Владимирово), Mustasuu (Заводы), Myllysi (Марьино), Nastola (Настолова), Notkola (Нотколова), Notkolan Soikkina, Penikkala (Пеники), Pieni Seppälä, Piutusi (Пиудузи), Pohjoisi, Porsas, Pronna (Нижняя Бронна), Reijola (Малый Симонгонт), Riikola, Ristikylä (Ольгино), Roitsa (Троицкое), Sahamylly, Seppälänmätäs (Кузнецы), Simonkontu (Большой Симонгонт), Tammenkontu (Таменгонт), Teppois-Soikkina (Санино), Teppola, Tieriikola (Малая Ижора), Tujusi (Туюзи), Tyrönkylä (Мартышкино), Usinkontu (Узигонт), Vahviaisi (Ивановка), Vanhakontu (Дубки), Vihkola, Yhinmäki, Ylikylä (Илики).


title: Venjoki

text: Venjoki () on entinen luterilainen seurakunta Keski-Inkerissä. Venjoki oli Inkerinmaan väkirikkaimpia seurakuntia. Asukkaita oli 12260 (1928). Seurakunnan rajojen sisällä sijaitsee myös muutamia kaupunkeja ja suuria taajamia, jotka ovat Puškin eli Saari, Pauluskoi, Aleksandrovskaja, Pulkkala, Slavjanka () ja Ust-Slavjanka ().


title: Venjoki

text: Venjoen seurakunta perustettiin 1641. Sillä oli Ruotsin vallan aikana kaksi kappeliseurakuntaa: Liissilä ja Inkere. Edellinen kirkko oli Juhana Salosen rakennuttama puinen kaksoisristikirkko. Viimeisin kivikirkko on vuodelta 1885, joka toimi seurakunnan kirkkona 1930-luvun lopulle, kunnes siitä tehtiin neuvostoklubi. Nykyisin kirkossa toimii laboratorio. Toisessa maailmansodassa rintama kulki Venjoen yli ja pysähtyi seurakunnan pohjoisosaan. Venjoen asukkaat siirrettiin saksalaisten sotatoimialueelta Suomeen. Toisen maailmansodan jälkeen Venjoki asutettiin venäläisillä ja Suomesta palanneet karkotettiin venäläisille paikkakunnille. Vuoden 1947 karkotus koski jokseenkin kaikkia kotiseudulle päässeitä venjokelaisia.


title: Venjoki

text: Anttila, Glaasova, Haapasaari, Haikkola, Hampaala, Hietakylä, Humalasaari (Hynnisi), Huuhka, Hyvösi, Hällölä, Häyhäsi, Hörkkölä, Jäniskylä, Kaakkala, Kapasi, Kaskisaari, Kekälekylä, Kelola (Jurkina), Kiiskilä, Kivola, Kokkola, Kommola, Koprala, Korhosi, Korkanmäki, Korkeamaa, Kouru (Kotsalainen), Koussula, Kuivila, Latukka, Leppälä, Luukkasi, Lyysmäki, Länkioja, Marinova, Mestilä, Montila, Mosina, Mosinanmylly, Novavesti, Paapala, Pappilanautio, Patamäki, Pieni-Ruussova, Pieni-Saklina (Ahola), Pieni-Selkelevä, Piisinä, Poritsa, Porttila, Poru, Pääsölä, Rahkola, Rajakivi, Repola, Ripsevä, Ropola, Rusinautio (Rusila), Rönölä, Saamosti, Saapru, Saksala, Sintosi, Suosaari, Suuri-Kattilaisi, Suuri-Ruussova, Suuri-Saklina, Suuri-Selkelevä, Särtsä, Tanilova (Hantsula), Tonnila, Torasaari, Tärölä, Uusi-Kattilaisi, Uusikylä, Uusi-Onttola, Vanhala, Vanhamoisio, Vanhamylly, Vanha-Onttola, Vekkilä, Ventola, Verevä, Vähikkälä, Väärälä


title: Luettelo Italian ympäriajon voittajista

text: Taulukossa Giro d'Italian voittajat vuodesta 1909. Kokonaiskilpailun johtajalla on roosan värinen paita "maglia rosa". "Maglia verde" on vihreä paita, jota pitää yllään paras mäkimies. Paras mäkimies on palkittu vuodesta 1933 lähtien, mutta "maglia verde" tuli mukaan "Giro"on vasta vuonna 1974. Parhaalla pistemiehellä, joka usein on kirimies, on vuodesta 1966 alkaen ollut päällään punasävyinen paita, joka oli vuosina 1970–2009 väriltään tumman violetti ja tunnettiin nimellä "Maglia ciclamino". Ensimmäisinä neljänä vuotena ja vuodesta 2010 alkaen paita on ollut väriltään punainen; "maglia rosso passione". Parhaalle nuorelle kilpailijalle on jaettu "maglia bianca" eli valkoinen paita vuosina 1976–1994 ja uudelleen vuodesta 2007 lähtien. Vuosina 1989–2006 jaettiin "maglia azzurra" eli taivaansininen paita ns. "intergiro"- eli välikirikilpailun parhaalle. Intergirossa etappien puolivälissä on kohta, jossa otetaan kilpailijoiden ajat. Nopeimman kokonaisajan ajanut sai paidan. Vuonna 2006 "maglia azzurran" tilalle tuli "maglia blu" eli sininen paita, jonka voitti paras yleisajaja. Pisteitä jaettiin sekä tasaisilla että vuoristoetapeilla, joten parhaiten erityyppisillä etapeilla pärjännyt voitti paidan. Tätä paitaa ei käytetty kuin yhtenä vuotena.


title: Luettelo Italian ympäriajon voittajista

text: Huomioitavaa


title: Viron Inkeri

text: Viron Inkerinmaa oli Viroon vuosina 1920–1944 kuulunut alue, joka sijaitsi Inkerinmaalla Narvanjoen itäpuolella. Alue rajoittui lännessä Narvajokeen sekä idässä Rosonajokeen ja Laukaanjoen itäpuoliseen haaraan. Siellä olivat Väikylä, Kallivieri, Kullankylä sekä Narvusin eli Kosemkinan seurakunnan alueen lounaisosa, jossa oli Tarton rauhan solmimishetkellä noin kymmenen kylää ja 1 800 asukasta.


title: Viron Inkeri

text: Alue on osa Länsi-Inkeriä, ja sen saaminen Narvajoen itäpuolisista alueista oli tulos Neuvosto-Venäjän ja Viron rauhanneuvotteluista, joissa Neuvosto-Venäjä halusi aluksi Narvajoen länsipuolelta alueita, kun taas Viro halusi esittää vielä pidemmälle meneviä vaatimuksia Inkerinmaan suhteen saadakseen sotilaallista etumaastoa Neuvosto-Venäjältä. Narvan alueeseen oli liittynyt kiihkeitä taisteluja Viron vapaussodan aikana. Rauhanneuvottelujen tuloksena noin 5–10 kilometrin levyinen kaistale jäi Viron haltuun lähinnä siksi, että virolaiset joukot olivat valloittaneet sen verran Narvan itäpuolelta maastoa. Neuvosto-Venäjän viimeinen hyökkäys oli epäonnistunut vuoden 1919 lopulla, ja aselepo oli sovittu 31. joulukuuta 1919.


title: Viron Inkeri

text: Suomessa alueesta käytettiin nimitystä Viron Inkeri tai Eestin Inkeri. Nimikysymyksen taustalla oli myös Suomessa 1920-luvulla käyty keskustelu pitäisikö käyttää nimeä Viro vai Eesti. Virossa alueesta käytettiin Eesti-Ingeri. Virallisissa yhteyksissä alueesta sekä Suomessa että Virossa käytettiin myös muotoja Viron tai Eestin inkeriläiset, Viron tai Eestin inkeriläiskysymys, jolloin eräissä tapauksissa oli kyse kaikista Virossa olevista inkeriläisistä.


title: Viron Inkeri

text: Tarton rauhassa alue liitettiin Viroon. Viron ensimmäisen neuvostomiehityksen aikana (vuosina 1940–1941) alue säilyi Viron sosialistisen neuvostotasavallan osana, mutta saksalaismiehitystä (vuosina 1941–1944) seuranneen uuden neuvostomiehityksen jälkeen Moskova veti yksipuolisesti tasavaltojen välisen rajan Narvajokeen, joten alue siirtyi Viron sosialistiselta neuvostotasavallalta Venäjän sosialistiselle federatiiviselle neuvostotasavallalle vuonna 1944.


title: Viron Inkeri

text: Viron Inkerin etnisistä ryhmistä 1930-luvun lopulla suurin oli inkerikot, noin 900 henkeä. He asuivat lähinnä Väikylässä, Saarkylässä, Vanhassakylässä ja jonkin verran heitä oli myös Hanikessa. Vanhassakylässä oli baptistiliike saanut runsaasti kannatusta ortodoksien keskuudessa. Toiseksi eniten alueella asui inkeriläisiä, uskonnoltaan luterilaisia, noin 600-700 henkeä. Eniten heitä asui Kallivieressä. Myös Räkälä, Arsia, Kulla, Rajakylä ja Alakylä olivat luterilaisten asuttamia. Venäläistä väestöä asui Viron Inkerissä noin 200 henkeä. Karstalan (Gorkan) kylä oli kokonaan venäläinen. Sen asukkaat oli tuotu jo maaorjuuden aikana Sisä-Venäjältä. Vatjalaisia asui Viron Inkerissä vain muutamia perheitä. Virolaisia oli noin 200, pääosin virkamiehiä ja rajanvartijoita sekä heidän perheitään.


title: Viron Inkeri

text: Alueesta muodostui tärkeä heimotyön kohde suomalaisille erityisesti Akateemiselle Karjala-Seuralle. Akateemisen Karjala-Seuran ja Inkerin liiton avulla Viron Inkeriin perustettiin heimohenkinen lehti "Sananseppä". Lehden päätoimittaja oli Suomessa koulutuksen saanut Leander Reijo (1904–1931). Leander Reijo katosi Viron Inkerin rajalla 1931. Ilmeisesti hänet kaapattiin Neuvosto-Venäjälle.


title: Viron Inkeri

text: Suomessa Viron Inkeriä pidettiin eräänlaisena Inkerin viimeisenä linnakkeena Neuvosto-Venäjää vastaan. Viron Inkeriin järjestettiin Suomesta useita isänmaallishenkisiä heimoretkiä. Nämä olivat varsin usein hyvinkin provokatiivisia. Kaikki heimotyö ei ollut näin suorasuuntaista, vaan muun muassa Inkeri-liitto toimitti alueelle kirjalähetyksiä.


title: Viron Inkeri

text: Suomessa Viron Inkeriä pidettiin myös eräänlaisena viimeisenä linnakkeena, jossa vuosisatainen inkeriläinen kulttuuri oli vielä tutkittavissa. Alueella vierailivat suomalaisista tutkijoista muun muassa Lauri Kettunen, Martti Haavio ja Lauri Laiho


title: Viron Inkeri

text: Viron Inkerissä oli 13 kylää: Uusi Arsia, Uusi Feodormaa, Hanike, Kalliviere, Karstala, Kullaankylä, Magdeburg, Uusi Ropsu, Räkälä, Saarkylä, Tervola (Smolka), Vanhakylä ja Väikylä.


title: Kiinanšakki

text: Kiinanšakki eli tähtihalma on strateginen lautapeli kahdelle, kolmelle, neljälle tai kuudelle pelaajalle. Kiinanšakkia pelataan laudalla, johon poratut reiät muodostavat kuusisakaraisen tähden. Tähden sakaroissa on 10 (suurissa laudoissa 15 tai 21) niinkutsuttua kotireikää, joissa pelinappulat ovat pelin alkaessa ja sen päättyessä. Pelin tavoitteena on siirtää omat nappulat vastapäisen sakaran kotireikiin.


title: Kiinanšakki

text: Nimestään huolimatta kiinanšakki ei ole kotoisin Kiinasta, eikä sillä ole mitään tekemistä shakin kanssa. Nimi "Chinese checkers" ("kiinalainen tammi") kehitettiin Yhdysvaltojen markkinoita varten, koska se kuulosti eksoottisemmalta. Kiinanshakki on kuitenkin kehitetty Saksassa halman pohjalta ja sen alkuperäinen nimi oli "tähtihalma".


title: Kiinanšakki

text: Kiinanšakissa tavoitteena on saada kaikki omat nappulat aloituskolmiosta vastakkaiseen päätykolmioon ensimmäisenä pelaajana. Pelaajat siirtävät omia nappuloitaan yksi kerrallaan vuorotellen. Pelin perusmuodossa vastustajan nappuloita ei "syödä" ja sallittuja siirtoja on kahdenlaisia.


title: Kiinanšakki

text: Kiinanšakin perusmuodossa nappulaa saa siirtää:


title: Kiinanšakki

text: Hyppysiirron saa toistaa samalla nappulalla vuoron aikana niin monta kertaa kuin se on mahdollista. Siirron saa keskeyttää missä vaiheessa tahansa, vaikka pelaaja voisi jatkaa sitä pidemmälle.


title: Kiinanšakki

text: Kiinanšakin perusstrategia on havaita tai muodostaa mahdollisimman pitkä hyppysiirtojen ketju mahdollisimman lähelle tavoitteena olevaa kolmiota. Koska säännöt sallivat hyppimisen nappuloiden yli niiden väristä riippumatta, on toinen tärkeä strategia estää toisia pelaajia siirtämästä nappuloitaan pitkiä matkoja kerralla. Peliin vaikuttavat huomattavasti myös aloitus- ja tavoitekolmioiden tyhjennys- ja täyttötekniikka.


title: Kiinanšakki

text: Pelistä on erilaisia variaatioita, jotka määräävät, millaisia siirtoja nappuloiden siirtämiseen voi käyttää ja "syödäänkö" vastustajan nappuloita. Pelaajamäärästä, variaatiosta ja kaksinpeleissä myös käytettävien sakaroiden määrästä riippuen pelaamiseen tarvitaan varsin erilaisia strategioita. Esimerkiksi tyhjiin kolmioihin pelattaessa pitkän hyppyketjun rakentaminen on turvallisempaa, koska vastapelaajat eivät hyödy siitä yhtä helposti kuin vastakkaisia värejä pelattaessa.


title: Kiinanšakki

text: Kaksi pelaajaa voivat pelata kumpikin yhdellä, kahdella tai kolmella värillä. Yhdellä värillä pelatessa nappulat sijoitetaan yleisimmin vastakkaisiin kolmioihin. Nappuloiden määrää voidaan suurentaa muiden värien nappuloilla, jotka asetetaan laajenevan kolmiomuodon mukaisesti pelialueelle.


title: Kiinanšakki

text: Kahdella värillä pelattaessa molemmat nappularyhmät voivat olla vastakkain tai molemmilla pelaajilla voi olla yksi tyhjään vastakkaiskolmioon pyrkivä ryhmä.


title: Kiinanšakki

text: Kolme pelaajaa voivat pelata kukin yhdellä tai kahdella värillä. Yhdellä värillä pelatessa kunkin pelaajan vastakkainen kolmio on tyhjänä.


title: Kiinanšakki

text: Neljä pelaajaa pelaavat kukin yhdellä värillä vastapareittain.


title: Kiinanšakki

text: Viisi pelaajaa voi periaatteessa pelata kukin yhdellä värillä, mutta yhdellä pelaajista on huomattava etu tyhjästä kolmiosta omaa aloituskolmiota vastapäätä.


title: Kiinanšakki

text: Kuusi pelaajaa pelaavat kukin yhdellä värillä. Säännöiksi voidaan sopia joko "kaikki kaikkia vastaan" tai pari- tai kolmikkopeli.


title: Kiinanšakki

text: Perussäännöistä poiketen nopeutetussa kiinanšakissa nappula voi hypätä toisen yli kauempaakin kunhan hyppy tapahtuu suorassa linjassa ja hypyn aloitus- ja lopetusreiät ovat yhtä kaukana ylihypättävästä nappulasta. Perussääntöjen mukaisesti siirto voi koostua useammasta hypystä, lisäksi hypyt voivat olla erimittaisia.


title: Kiinanšakki

text: Kahden tai useamman perättäisen nappulan yli hyppääminen ei ole sallittua. Tästä syystä pelaajan on strategisesti tärkeää pitää omat nappulansa lähekkäin toisiaan estääkseen vastapuolen pitkät hyppysiirrot.


title: Kiinanšakki

text: Nopeutetusta kiinanšakista on myös variaatio, jossa mikä tahansa symmetrinen hyppy on sallittu, mukaan lukien useamman perättäisen tai tyhjien reikien erottamien nappuloiden ylittäminen.


title: Kiinanšakki

text: Nopeutettu kiinanšakki on suosittu erityisesti Manner-Kiinassa ja Ranskassa.


title: Kiinanšakki

text: Syöntikiinanšakissa pelataan kaikilla kuudella värillä ja nappulat ovat pelin alkaessa muista kiinanšakin muodoista poiketen laudan kuusikulmion muotoisella pelialueella. Keskireikä jää tyhjäksi. Pelaajia voi olla kahdesta kuuteen, myös viisi. Pelaajat tekevät vuorotellen hyppysiirtoja millä tahansa värillä. Ylihypätyt nappulat poistetaan pelilaudalta ja ne siirtyvät siirtäneen pelaajan pisteiksi. Vain hyppysiirrot sallitaan ja peli päättyy, kun niitä ei ole enää mahdollista tehdä. Eniten pisteitä saanut pelaaja voittaa.


title: PSV Eindhoven

text: Philips Sport Vereniging eli PSV on eindhovenilainen urheiluseura. Parhaiten se tunnetaan jalkapalloseurana, joka pelaa Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä.


title: PSV Eindhoven

text: PSV on yksi Alankomaiden "kolmesta suuresta" jalkapalloseurasta Ajaxin ja Feyenoordin ohella. Seura on lukeutunut Alankomaiden ja Euroopan huippuseuroihin 1970-luvulta lähtien. PSV on Eredivisien historian toiseksi menestynein seura Ajaxin jälkeen voitettuaan 21 mestaruutta. Seura on voittanut kerran sekä Euroopan cupin että UEFA Cupin.


title: PSV Eindhoven

text: PSV on tullut tunnetuksi erityisesti nuorten pelaajien kehittäjänä. Muun muassa Ruud Gullit, Ronald Koeman, Romário, Ronaldo ja Ruud van Nistelrooy ovat pelanneet seurassa ennen siirtoaan suurempiin sarjoihin.


title: PSV Eindhoven

text: Nimensä mukaisesti PSV on perustettu Philipsin työntekijöiden urheiluseuraksi. Seura on perustettu vuonna 1913 juhlistamaan Alankomaiden satavuotista itsenäisyyttä Ranskasta. PSV voitti ensimmäisen Alankomaiden-mestaruutensa vuonna 1929. Seura voitti mestaruuden kerran myös 1930-, 1950- ja 1960-luvuilla.


title: PSV Eindhoven

text: Varsinaiseksi huippuseuraksi PSV nousi 1970-luvulla. Seura voitti vuosikymmenen aikana Kees Rijversin johdolla mestaruuden kolmesti. Vuonna 1978 PSV voitti UEFA Cupin. Seuran tähtipelaajia noihin aikoihin olivat muun muassa Jan van Beveren, René ja Willy van de Kerkhof sekä Willy van der Kuijlen.


title: PSV Eindhoven

text: Vuosina 1987–1990 PSV:n valmentajana toimi Guus Hiddink. Seura voitti Euroopan cupin vuonna 1988. PSV:n voittajajoukkueen avainpelaajia olivat muun muassa Hans van Breukelen, Eric Gerets, Wim Kieft, Ronald Koeman ja Søren Lerby. Seura voitti Hiddinkin johdolla lisäksi mestaruuden kahdesti. PSV voitti mestaruuden myös Bobby Robsonin johdolla vuosina 1991 ja 1992, Dick Advocaatin johdolla vuonna 1997 sekä Eric Geretsin johdolla vuosina 2000 ja 2001. 1990-luvulla seuraa edustivat muun muassa Romário, Ronaldo, Luc Nilis, Phillip Cocu, Jaap Stam ja Ruud van Nistelrooy.


title: PSV Eindhoven

text: Vuosina 2002–2006 Hiddink toimi jälleen PSV:n valmentajana. Seura voitti hänen johdollaan kolme mestaruutta. Vuonna 2005 PSV selviytyi Mestarien liigassa välieriin. Hiddinkin aikana seuran avainpelaajia olivat muun muassa Mateja Kežman, Arjen Robben, Mark van Bommel, Alex ja Cocu. Vuosina 2006–2007 PSV:tä valmensi Koeman. Seura voitti hänen johdollaan mestaruuden vuonna 2007. Vuonna 2008 PSV voitti neljännen perättäisen mestaruutensa väliaikaisvalmentaja Sef Vergoossenin johdolla. Samana vuonna seuran päävalmentajaksi tuli Huub Stevens.


title: PSV Eindhoven

text: PSV-seuroja on kaikkiaan 17. Seuran tunnetuimpia urheilijoita jalkapalloilijoiden ohella ovat uimarit Pieter van den Hoogenband ja Inge de Bruijn.


title: Siestarjoki (kaupunki)

text: Siestarjoki (, , suom. aiemmin myös "Rajajoki" ja "Systerpekki") on Pietariin kuuluva kaupunki Venäjällä. Se sijaitsee 35 kilometriä Pietarin keskustasta luoteeseen Suomenlahden ja Raja- eli Siestarjoen muodostaman Roslivajärven välisellä kannaksella. Hallinnollisesti Siestarjoki on Kurortin piiriin kuuluva kunta. Asukkaita on 40 300 henkeä (vuonna 2003). Siestarjoki oli Venäjän ja Suomen rajapaikkakunta vuodesta 1812 toiseen maailmansotaan, ja osa Suomen suuriruhtinaskuntaa 1812–1864.


title: Siestarjoki (kaupunki)

text: Pian Pietarin kaupungin perustamisen jälkeen vuonna 1714 perustetulle Siestarjoelle rakennettiin Luoteis-Venäjän suurin asetehdas 1721–1724. Sen lähellä sijaitsi Pietari Suuren palatsi, jonka paikalla nykyään on hollantilaistyyppinen Dubki-puisto. Asetehtassa on S. P. Voskovin työkalutehdas. Ruotsin ja Venäjän vuosien 1741–1743 sodan sekä 1850-luvulla Krimin sodan aikana Siestarjoelle rakennettiin maalinnoitus. Kesäkuussa 1855 Britannian ja Ranskan laivasto pommitti tehdasta.


title: Siestarjoki (kaupunki)

text: Siestarjoki yhdistettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan vuonna 1812 osana Vanhaa Suomea, mutta Kankaankylän () kaupunginosa siirrettiin kuuluvaksi Pietarin kuvernementtiin 1842. Kun asetehdasta ympäröinyt 14 neliökilometrin laajuinen alue erotettiin suuriruhtinaskunnasta vuonna 1864 ja sekin liitettiin Pietarin kuvernementtiin, lupasi keisari Aleksanteri II Suomelle vastineeksi Petsamon. Tämä toteutui vasta Tarton rauhassa vuonna 1920.


title: Siestarjoki (kaupunki)

text: 1800-luvun lopulla Siestarjoesta tuli pietarilaisten suosima huvila-alue. Vuonna 1898 perustettiin kylpylä, jossa hoidetaan sydän- ja verenkiertoelimistön, hermoston, ruuansulatus- sekä tuki- ja liikuntaelimistön sairauksia. Neuvostoaikana seudulle perustettiin parantoloita ja lepokoteja. Siestarjoella vietti viimeiset elinvuotensa kirjailija Mihail Zoštšenko, joka on myös haudattu sinne. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin on rakennettu uusia kerrostaloalueita.


title: Siestarjoki (kaupunki)

text: Vuonna 1815 Siestarjoelle rakennettiin Valkeasaaren luterilaisen seurakunnan kappeli. Historiallisia kaupunginosia ovat Kankaankylän ohella Kurort (), Rosliva () ja Seppälä. Pietarista Siestarjoen kautta Viipurin rataan yhtyvällä rataosuudella on samanniminen paikallisliikenteen rautatieasema.


title: Siestarjoki (kaupunki)

text: Siestarjoella sijaitsee yksi Jaroslavlin alueelta saapuvan ja Koiviston (Primorsk) öljyterminaaliin johtavan BPS-1 öljyputken pumppausasemista välivarastoineen


title: Voitto Hellsten

text: Voitto Valdemar Hellsten (15. helmikuuta 1932 Pertteli – 7. joulukuuta 1998 Turku) oli suomalainen pikajuoksija. Hän voitti 400 metrillä olympiapronssia Melbournessa 1956 ja EM-hopeaa Bernissä 1954. Hellsten muistetaan kuitenkin erityisesti menestyksestä Suomi–Ruotsi-maaotteluissa. Urheilu-uransa jälkeen hän oli 1960-luvulla kaksi kautta SDP:n kansanedustajana.


title: Voitto Hellsten

text: Hellsten harrasti nuorena urheilua monipuolisesti: kesällä juoksua ja korkeus- ja pituushyppyä, talvella hiihtoa. Hänen kasvattajaseuransa oli Salon Vilpas, mutta hän edusti menestyksekkäimmät vuotensa Turun Tovereita. Hellstenin varsinainen kilpaurheilu-ura alkoi vuonna 1949, jolloin hän juoksi 100 metriä aikaan 11,2 ja 200 metriä aikaan 23,2. Hänellä ei ollut varsinaista valmentajaa vaan oppi tuli kirjoista ja muita juoksijoita tarkkaillen.


title: Voitto Hellsten

text: 1950-luvulla Hellsten alkoi juosta myös pidempiä matkoja, jopa 800 metriä. Hän osallistui 33 maaotteluun ja voitti niissä lajinsa 52 kertaa. Erityisesti voitot Suomi–Ruotsi-maaotteluissa toivat hänelle nimityksen "Ruotsin-tappaja".


title: Voitto Hellsten

text: Hellsten kilpaili Helsingin olympialaisissa 1952, jolloin hän karsiutui 100 metrin 1. alkuerissä ajalla 11,1, 200 metrillä 2. alkuerissä ajalla 22,4 ja 4 × 100 metrin viestin alkuerissä ajalla 42,0.


title: Voitto Hellsten

text: Melbournen olympialaisissa 1956 Hellsten sai pronssia 400 metrillä, Bernin Euroopan-mestaruuskisoissa 1954 hopeaa 400 metrillä ja pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Melbournessa juoksemallaan ajalla 46,20 Hellsten sijoittuu edelleen vuonna 2015 Suomen kaikkien aikojen 400 metrin juoksun tilastossa viidenneksi. Viimeisin suomalainen Hellstenin ajan alittaja on ollut Mikael Söderman kesäkuussa 1991.


title: Voitto Hellsten

text: Hellsten valmistui liikunnanohjaajaksi vuonna 1954 Pajulahden urheiluopistosta. Hän työskenteli Turun kaupungilla vuodet 1955–1991 lukuun ottamatta vuosia 1962–1970, jolloin hän oli eduskunnassa SDP:n kansanedustajana. Hellsten oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1960–1972. Hän oli presidentin valitsijamies vuosien 1962 ja 1968 vaaleissa.


title: Voitto Hellsten

text: Vuonna 1972 julkaistiin Hellstenin omaelämäkerta "Voiton ja tappion vuodet".


title: Paolo Savoldelli

text: Paolo Savoldelli (s. 7. toukokuuta 1973 Clusone, Bergamon maakunta) on entinen italialainen kilpapyöräilijä ja kaksinkertainen Italian ympäriajon voittaja, vuosilta 2002 ja 2005. Savoldelli oli kiipijänä erinomainen, mutta sitäkin paremmin tunnettu alamäkiajosta, jossa hän oli maailman ehdotonta huippua. Tästä juontaa myös hänen lempinimensä "Il Falco" - haukka. Toinen paljon käytetty lisänimi oli "babyface". Savoldellin alamäkitaidot olivat erityisen tärkeässä asemassa vuoden 2005 Italian ympäriajon toiseksi viimeisellä etapilla, jolloin hän saavutti alamäessä Gilberto Simonia ratkaisevasti kokonaisvoiton kannalta.


title: Paolo Savoldelli

text: Savoldelli päätti uransa kauden 2008 jälkeen.


title: Halma

text: Halma (muinaiskreikkaa: "hyppy") on kahden tai neljän pelaajan lautapeli. Pelin on kehittänyt yhdysvaltalainen kirurgi George Howard Monks vuonna 1883.


title: Halma

text: Halmaa pelataan 16×16 ruudun laudalla. Pelin tarkoituksena on saada siirrettyä kaikki omat nappulat vastustajan aloitusalueelle ennen kuin tämä ehtii vallata pelaajan oman aloitusalueen. Nappulat voivat hyppiä toistensa yli, mutta ne eivät koskaan lyö toisiaan.Pelin tavoitteena on siirtää kaikki omat nappulat vastakkaisessa nurkassa sijaitsevalle alueelle.


title: Saara-Maria Paakkinen

text: Saara-Maria Paakkinen (4. lokakuuta 1941 Pori – 17. heinäkuuta 2005 Hyvinkää) oli kansanedustaja, europarlamentaarikko ja kunnallisneuvos. Kansanedustaja hän toimi vuosina 1979–1995 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti. Eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä Paakkinen oli vuosina 1991–1995.


title: Saara-Maria Paakkinen

text: Tuusulan kunnanvaltuuston jäsen Saara-Maria Paakkinen oli vuodesta 1973. Hän hoiti myös valtuuston puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan tehtäviä. Paakkiselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 2000.


title: Saara-Maria Paakkinen

text: Euroopan parlamentin jäsenenä Saara-Maria Paakkinen toimi eduskunnan valitsemana vuosina 1995–1996. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuosina 1982 ja 1988. Luottamustehtäviä Paakkinen hoiti kirkon piirissä, romanityössä ja nuorisotoiminnassa. Suomen syöpäpotilaat ry:n puheenjohtajana hän toimi vuosina 1997–2000.


title: Passacaglia

text: Passacaglia (ranskaksi "passacaille", espanjaksi "passacalle" tai "pasacalle") on hidas 3/4-tahtilajissa esitetty hovitanssi, jonka nimi tulee espanjan kielen sanoista "pasear" (kävellä) ja "calle" (tie). Tämä viittaa tanssin alkuperään: espanjalaiset kitaristit improvisoivat laulujen säkeistöjen välille kadensseja, joiden aikana he saattoivat astella yleisön joukossa.


title: Passacaglia

text: Myöhemmin passacagliasta kehittyi soitinmusiikin muoto, joka perustuu muuttumattomana toistuvaan melodiakulkuun. Passacaglia on läheistä sukua chaconnelle, jonka toistuva melodia voi kuitenkin esiintyä muuallakin kuin bassolinjassa.


title: Edmonton Oilers

text: Edmonton Oilers on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Edmontonin kaupungista, Albertan provinssista Kanadassa. Seura pelaa jääkiekon NHL-liigassa, jossa se kuuluu läntiseen konferenssiin ja Tyynenmeren divisioonaan.


title: Edmonton Oilers

text: Oilers perustettiin 1. marraskuuta 1971, ja seura liittyi seuraavalle kaudelle WHA-liigan jäseneksi yhtenä liigan kahdestatoista alkuperäisseurasta. Alun perin Oilersin piti olla toinen Albertan WHA-seuroista yhdessä Calgary Broncosin kanssa, mutta Broncosin organisaatio siirrettiin Yhdysvaltojen puolelle Clevelandiin, jossa se otti käyttöön nimen Cleveland Crusaders. Jäätyään ainoaksi Albertan seuraksi Oilers otti käyttöön nimen Alberta Oilers. Jo seuraavalla kaudella seuran nimi vaihdettiin takaisin Edmonton Oilersiksi, minkä jälkeen seuran nimeä ei ole muutettu. NHL-liigaan Oilers liittyi WHA:n päätyttyä vuonna 1979 yhdessä Quebec Nordiquesin, Hartford Whalersin ja Winnipeg Jetsin kanssa.


title: Edmonton Oilers

text: Oilers on voittanut NHL:n Stanley Cup -mestaruuden viisi kertaa; kausien 1983–84, 1984–85, 1986–87, 1987–88 ja 1989–90 päätteeksi Oilers on päässyt juhlimaan mestaruutta, joten sitä voidaan New York Islandersin ohella pitää 1980-luvun NHL:n parhaana seurana.


title: Edmonton Oilers

text: Alberta Oilers liittyi WHA:han vuonna 1972 liigan perustajajäsenenä. Seuran perustaja oli Bill Hunter, joka oli aiemmin omistanut Western Hockey League -seuran Edmonton Oil Kingsin. Aluksi suunniteltiin, että joukkue pelaisi kotiottelunsa sekä Edmontonissa että Calgaryssä ja joukkue nimettiin Alberta Oilersiksi. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut ja joukkue pelasi kaikki kotiottelunsa Edmontonissa. Nimi muutettiinkin Edmonton Oilersiksi vuonna 1973.


title: Edmonton Oilers

text: Oilersin omistus siirtyi 1970-luvun puolivälissä Nelson Skalbanialle, joka otti myöhemmin liikekumppanikseen Peter Pocklingtonin. Skalbania myi sittemmin koko osuutensa seurasta Pocklingtonille. Vuonna 1978 Oilers teki historiansa merkittävimmän pelaajakaupan, kun seura osti Wayne Gretzkyn Indianapolis Racersiltä. Gretzky ehti pelata vain yhden kauden WHA:ssa ennen liigan tarun päättymistä. Hän oli seuran selvästi parhaana pistemiehenä johdattamassa Oilersia WHA:n loppuotteluihin. Edmonton hävisi loppuottelusarjan Winnipeg Jetsiä vastaan voitoin 2–4. NHL:ään Oilers liittyi vuonna 1979 kolmen muun WHA-seuran, Jetsin, Hartford Whalersin ja Quebec Nordiquesin kanssa. Oilers on näistä seuroista ainoa, joka on välttänyt siirron toiselle paikkakunnalle ja uudelleennimeämisen.


title: Edmonton Oilers

text: Oilers eteni NHL:n pudotuspeleihin jo ensimmäisellä kaudellaan. Joukkue kuitenkin hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Philadelphia Flyersille. Kaudella 1980–1981 joukkue eteni pudotuspelien toiselle kierrokselle voitettuaan Montreal Canadiensin ensimmäisellä kierroksella suoraan kolmessa ottelussa. Toisella kierroksella tie nousi kuitenkin pystyyn tulevaa mestaria New York Islandersia vastaan. Kaudella 1981–1982 Oilers oli liigan vahvimpia seuroja runkosarjassa (toiseksi eniten pisteitä New York Islandersin jälkeen), mutta pudotuspeleissä tie katkesi jo ensimmäisellä kierroksella Los Angeles Kingsiä vastaan. Vuonna 1983 joukkue eteni ensimmäistä kertaa Stanley Cupin loppuotteluihin, mutta hävisi puolustavalle mestarille Islandersille neljässä ottelussa.


title: Edmonton Oilers

text: Kaudesta 1983–1984 alkoi Oilersin dynastia, jonka aikana seura voitti viisi Stanley Cupia seitsemän kauden aikana. Loppuotteluissa 1984 seura onnistui viimein voittamaan neljä mestaruutta peräkkäin voittaneen Islandersin. Otteluvoitot menivät 4–1 Oilersille. Oilers uusi mestaruutensa vuonna 1985, jolloin se voitti loppuotteluissa Philadelphia Flyersin niin ikään voitoin 4–1. 1986 se hävisi pudotuspelien toisella kierroksella tulevalle finalistille Calgary Flamesille , mutta kaudet 1986–1987 ja 1987–1988 sujuivat jälleen Oilersin komennossa. Vuoden 1987 Stanley Cupin loppuotteluissa he voittivat Philadelphia Flyersin tasaisessa seitsemän ottelun sarjassa voitoin 4–3 ja vuoden 1988 loppuotteluissa Boston Bruinsin suoraan voitoin 4–0. Oilers hävisi vuoden 1988 pudotuspeleissä vain kaksi ottelua 18:sta, ensimmäisellä kierroksella yhden ottelun Winnipeg Jetsille ja konferenssifinaaleissa ottelun Detroit Red Wingsille.


title: Edmonton Oilers

text: Neljännen mestaruuskauden jälkeen, kesällä 1988, Oilers myi Wayne Gretzkyn Los Angeles Kingsiin. Gretzkyn lisäksi Kingsiin lähtivät Mike Krushelnyski ja Marty McSorley ja Oilers sai 15 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, Kingsin ensimmäisen kierroksen varausvuorot NHL:n varaustilaisuuksissa , ja sekä kaksi pelaajaa, Jimmy Carsonin ja Martin Gelinasin. Gretzky-kaupan jälkeinen kausi oli seuralle vaikea ja se putosi 1989 jo pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella, ensimmäisen kerran vuoden 1982 jälkeen, juuri Kingsiä vastaan. Vuonna 1990 Oilers otti viidennen ja viimeisimmän Stanley Cupin voittonsa Grant Fuhrin seuran ykkösmaalivahtina korvanneen Bill Ranfordin johdolla. Loppuotteluissa Oilers kaatoi Boston Bruinsin voitoin 4–1 ja Ranford valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi.


title: Edmonton Oilers

text: 1990-luvun alun ensimmäisten kausien jälkeen alkoi Oilersin alamäki. Joukkue pääsi vielä vuosina 1991 ja 1992 konferenssifinaaleihin, joissa se hävisi 1991 Minnesota North Starsille ja 1992 Chicago Blackhawksille, mutta vuonna 1993 Oilers jäi pudotuspelien ulkopuolelle ensimmäistä kertaa NHL-taipaleensa aikana ja sama toistui kolmena seuraavana vuonna. NHL:n kohoavien palkkojen vuoksi Oilersin ja useimpien muiden kanadalaisseurojen oli hankala kilpailla rikkaimpien yhdysvaltalaisseurojen kanssa ja seura joutuikin kauppaamaan lyhyen ajan sisään useimmat mestaruusvuosiensa tärkeimmät pelaajat, muun muassa Mark Messierin New York Rangersiin, Jari Kurrin Philadelphia Flyersiin (joka kauppasi hänet saman tien Los Angeles Kingsiin) ja Glenn Andersonin sekä Grant Fuhrin Toronto Maple Leafsiin vuonna 1991. Nämä neljä pelaajaa sekä Randy Gregg, Charlie Huddy ja Kevin Lowe olivat voittamassa kaikkia Oilersin viittä Stanley Cupia. Neljä Stanley Cupia Oilersin riveissä voittivat Wayne Gretzky, Kevin McClelland ja Esa Tikkanen.