Newsgroup: it.politica
Titolo: I RIGASSIFICATORI

Nella rabbia delle rivolte dei quartieri romani riempiti dall'ex sindaco fascista Alemanno, affollati senza criterio di zingari e di rifugiati, si sono sentite le voci turpi dei neonazisti che inneggiavano alla gassificazione delle minoranze. 
Per un razzista, quindi per un collione per antonomasia (pensate agli stronzi che storpiano in chiave razziale il cognome di OBAMA), c'è sempre qualcuno da gassificare: gli idioti non si prendono mai la loro parte di responsabilità ma urlano sempre contro i più deboli.
 
e
PS: poi ci sono gli uomini di paglia, i quaquaracquà che ridacchiano senza mai capire un cazzo. Non ragionar di loro, ma guarda e passa...
 
 

PS: poi ci sono gli uomini di paglia, i quaquaracquà che ridacchiano senza mai capire un cazzo. Non ragionar di loro, ma guarda e passa...
 
Poi ci sono le fuckin' whores come te.
 

 
LOL....
 
-- 
Prima ti ignorano. Poi ti deridono. Poi ti combattono. Poi vinci. [ Gandhi ]
 

 Povero longion, coda di paglia eh? Io ce l'avevo con l'anonimo morpher che ora si firma McNamara.... 
e

 ha scritto nel messaggio 
news:1026ec73-e1cc-489b...@googlegroups.com...

... che ti toglie il sonno da decenni, lo so! :-D
 
Ma veniamo alla ciccia:
 
'a povera testa di cazzo, TI SFIDO a trovare UNA SOLA mia parola scritta a 
sfondo RAZZISTA.
 
Inoltre sono 100 anni che posto con questo nick e NON ho mai morfato in vita 
mia.
 
Ora, a meno che tu non riesca a DIMOSTRARE queste DUE mie affermazioni, non 
farai altro che confermarti di essere un povero  e irrilevante diavolo 
contaballe.
 
Ricorda che prendere per il culo un cretino smargiasso, disinformato e 
ignorante NON e' manifestazione di odio razziale.
 
Adesso puoi andare (rosicando abbestia come al solito) a fare in culo.
 
R
O
T
F
L 
 
 
 
---
Questa e-mail e priva di virus e malware perche e attiva la protezione avast! Antivirus.
http://www.avast.com
 
 

 ha scritto nel messaggio 
news:1026ec73-e1cc-489b...@googlegroups.com...

... che ti toglie il sonno da anni, lo so! :-D
 
Ma veniamo alla ciccia:
 
TI SFIDO a trovare UNA SOLA mia parola scritta a sfondo RAZZISTA da quando 
esiste usenet.
 
Gia' che ci siamo, la SFIDA e' estesa anche alla ricerca di un QUALSIASI mio 
scritto di derisione, offesa e/o dispregio al riguardo delle preferenze 
sessuali degli individui. A differenza tua che insulti chi credi sia 
omosessuale con l'epiteto di "culomane".
 
E, almeno di questo, vergognati!
 
Inoltre sono anni e anni che posto con questo nick e NON ho mai morfato in 
vita mia.
 
Ora, a meno che tu non riesca a DIMOSTRARE che queste MIE affermazioni sono 
FALSE, non farai altro che confermarte per l'ennesima volta di essere un 
povero e irrilevante diavolo contaballe.
 
Ricorda che prendere per il culo un cretino smargiasso, DIMOSTRANDO che 
trattasi di persona disinformata e ignorante, NON e' manifestazione di odio 
razziale.
 
Adesso, rosicando abbestia come al solito, comincia pure la tua ricerca.


manuskriptforfatter Ernesto Gastaldi,	
REVIEW af Caspar Vang [12/10/06]
 
Tilbage i videoens guldalder i 80'erne var videohylderne fyldt med trashy morskab og italo-perler inden for stort set enhver genre. I 90'erne blev markedet med de store, internationale distributionsaktørers ankomst ensrettet, og de sære titler blev udskiftet med mainstream og det, der lugter. De smalle titler var forbeholdt videosamlere og folk, der ville tage til takke med skammeligt ringe overførsler af sjældne sager i ottendegangskopier. Takket være DVD-mediets indtog og små selskaber som Blue Underground, No Shame og Anchor Bay kan vi nu nyde glimrende film som Sergio Martinos stemningsmættede Torsomorderen (I corpi presentano tracce di violenza carnale, 1973), Andrea Bianchis sleazy Nude per l'assassino (1975) og den her anmeldte Lo Strano vizio della Signora Wardh. Selv Argento er bredt repræsenteret på dansk DVD. Havde nogen påstået det for bare 10 år siden, havde jeg skraldgrinet dem op i deres åbne ansigt.
 
Den djævelske kniv, som den tossede danske titel lød tilbage i de frimodige og flimrende 70'ere, er et fuldfedt giallo-krimimysterium komplet med sort morder og ditto handsker, pænt blodige mord, vanvittige drejninger og et overraskende plot, der langsomt men sikkert vil trække publikum ud på sædekanten og få dem til at gætte, til sidste frame løber over skærmen. Men ikke nok med, at filmen som thriller betragtet er særdeles godt skruet sammen. Rent æstetisk hører Den djævelske kniv til blandt de bedste gialli, der er nået gennem mine video- og DVD-afspillere: Formfuldendt, stilistisk bombastisk og køligt tilbagelænet på samme tid. Det er vist kun italienerne, der kan præstere den slags.
 
Sergio Martinos stilsikre giallo er bygget op omkring en række kvindemord i Wien - naturligvis begået af en uset, sorthandsket barberbladsmorder - der udspilles omkring titlens underskønne Mrs. Julie Wardh (Edwige Fenech). Det er åbenlyst, at morderen efterstræber Julie, da hun med nød og næppe undslipper et møde med psykopaten, men samtidig plages hun af den tidligere kæreste Jean - hvis sadistiske sexlege, hun har svært ved at glemme - især fordi Wardh har svært ved at undertrykke sine masochistiske behov. Og da både elskeren George Corro (George Hilton) og den kedelige diplomat-ægtemand Wardh (Alberto de Mendoza) er i skænderi og tilsyneladende begge har urent mel i posen, kommer man ret hurtigt i tvivl, om det måske drejer sig om to tilfældigt sammenvævede parallelforløb, hvilket det naturligvis er op til seeren at rede ud. Men uvisheden og de utilfredsstillede behov driver langsomt Julie til vanviddets rand, så det er ikke usandsynligt, at hun ender som nervevrag, inden morderen får fingrene i hende.
 
Den djævelske kniv formår med sikker hånd at være nyskabende i dens portræt af grænsesøgende seksualitet og fortrængte seksuelle lyster, der nærmest udvikler sig til en delirisk fantasi, og selvom Mrs. Wardhs mere eksotiske seksuelle tilbøjeligheder måske ikke udgør det helt sikre fundament for identifikation med hovedpersonen, formår smukke Edwige Fenech at nuancere sin karakter tilpas meget til, at seeren alligevel suges ind i fruens kamp for at holde sin mentale balance på nogenlunde ret køl. Inspirationen fra 50'ernes supercoole franske thrillers, især Henri-Georges Clouzots Rædslernes hus (Les Diaboliques, 1955) og Frygtens pris (Le Salaire de la peur, 1953), er åbenlys, men i stedet for at planke Clouzots scener direkte væver Martino lignende plottråde og visuelle clues ind som små elegante homager til franskmanden og bruger elementerne som aktiver i filmens eget plot. Sammenlign fx de sammensvornes glædesberusede køretur hen mod slutningen med antiheltens deliriske køretur i Frygtens pris.
 
Martinos film, der hører til blandt de bedste, jeg har set af denne instruktør, er plotmæssigt fast, præcis og troværdigt skruet sammen, men det er især den stærke billedside, der klæber på den indre nethinde. Bedst er de drømmeagtige flashback-scener, hvor der gøres sublim brug af lyd og slowmotion-kameraarbejde. Åbnings-flashbacket, hvor den utroligt karismatiske Ivan Rassimov brutaliserer Julie i den silende regn er på én og samme tid meget smuk og frastødende, hvilket perfekt tematiserer den stimulans, Julie føler ved vold, gennem visuelle virkemidler. Ligeledes føler seeren en naturlig afsky ved voldshandlingen, men gennem stiliseret, drømmeagtig iscenesættelse gøres sceneriet samtidig indbydende og trækker dermed på vores sadistiske skuelyst, hvorved seeren føres ind i Julies univers, hvor vold samtidig er forbundet med nydelse. Julie frastødes naturligt af blod og vold, men samtidig drages hun mod volden og stimuleres seksuelt ved masochistiske sexlege, og det er med denne dobbelthed, at seeren betragter filmen. Endnu bedre bliver det i en notorisk scene, hvor Rassimov smadrer en flaske over Julies krop, hvorefter de to nøgne kroppe forenes med glasskår mellem dem - hvilket i øvrigt foregriber Ramblings og Bogardes masochistiske leg i Natportieren (Il portiere di notte, 1974). Det er svært at sige, om scenerne mellem Rasssimov og Fenech overhovedet er frastødende, fordi de samtidig er smukt iscenesatte og æstetisk stimulerende, men det er disse uforglemmelige scener, der rumsterer i kødet længe efter, at de dirrende hænder har fjernet DVD'en fra afspilleren.
 
De fleste horror-fanatikere er vel i en eller anden grad bekendte med giallo-genren, den undergenre af formstærke italienske gyser-thrillers opkaldt efter knaldromanernes papirfarve, men hvis man endnu ikke har stiftet bekendtskab med genrens værker, er Den djævelske kniv slet ikke et dårligt sted at starte, idet den rummer de fleste af genrens særegne karakteristika. Af kritikere er giallo-genren blevet betragtet som mandschauvinistisk, misogyn og dæmoniserende over for kvindelig seksualitet. Personligt har jeg - med få undtagelser som fx Fulcis væmmelige giallo Blodig voldtægt (Lo squartatore di New York, 1982) - svært ved at se det fornuftige i kritikken. Møntet på Den djævelske kniv ville skeptikere hævde, at filmen fremstiller Wardhs seksualitet som afvigende og derfor dæmoniserer kvindelig seksualitet med hovedpersonen som repræsentant for kønnet, mens det faktisk er filmens mænd, der fremstilles som manipulerende, ondskabsfulde og uberegnelige, hvorved Wardhs afvigelser blegner noget. De usympatiske herrer udnytter hovedpersonens trang til at søge erotiske grænser, og følgelig er det vel mændene, der dæmoniseres?
 
 
Anmeldt version: The Strange Vice of Mrs. Wardh. Dist.: No Shame. DVD (R1 NTSC). Udgivelsesland: USA. Format: Anamorf letterbox. 

 ha scritto nel messaggio 
news:2b2f2244-8a73-4d90...@googlegroups.com...
 
'O grullo, l'hai fatta la ricerca?
 
Trovato niente vero?
 
QVD: SEI UN CAZZARO!
 
r
o
t
f
l
 
 
 
 
---
Questa e-mail è priva di virus e malware perché è attiva la protezione avast! Antivirus.
http://www.avast.com
 
 

https://www.facebook.com/chris.casey.9279/posts/10153750561460650
 
 

e
 
Bravo, adesso puoi scomparire
 
R
O
T
F
L
 
 
 
 
---
Questa e-mail e stata controllata per individuare virus con Avast antivirus.
http://www.avast.com