Newsgroup: it.politica
Titolo: OT: che lingua è?

Ernesto Gastaldi (*1934) je italský filmový scenárista, režisér
a producent, který působil v italském filmu zejména v období 60.–
90. let. Je také autorem několika detektivních a sci-fi románů. U nás
je nejvíce známý scénáři k westernu Mé jméno je Nikdo (Il mio
nome è Nessuno, 1973) Tonina Valeriiho v produkci Sergia Leoneho
s Terencem Hillem a Henrym Fondou a ke komedii Gangsterova
milenka (La pupa del gangster, 1975) Giorgia Capitaniho se Sophií
Loren a Marcellem Mastroiannim. Následující rozhovor je českým
překladem a pouze zkrácenou verzí mého dlouhého interview s Ernestem
Gastaldim.
Tvůj první film Libido (Libido, 1965) má ve svém názvu termín,
který definoval a používal ve svém psychoanalytickém bádání
Sigmund Freud. Jak vznikl název tvého filmu a proč se jmenuje
právě takto? Jakým způsobem můžeme definovat libido ve vztahu
k postavám tvého filmu?
Zaměřil jsem se na traumata pramenící z období dětství, což
byl jeden z hlavních Freudových poznatků, abych vytvořil podobu
postavy Christiana (hraje ji Giancarlo Giannini), která by mohla
rozvinout linii detektivního příběhu pouze s několika postavami
a v němž by bylo obtížné odhalit intriky a viníky.
Tvůj film má podle mého názoru úzké spojitosti s freudovskou
psychoanalýzou v tematickém, vypravěčském i formálním pojetí.
Studoval jsi během psaní scénáře nějaké Freudovy knihy, studie či
psychoanalytické poznatky? Zamýšlel jsi u svých postav nějakým
způsobem rozvinout také hranici mezi vědomím a nevědomím?
Znal jsem již dlouhodobě freudovské teorie i když jsem je z velké
části nesdílel, protože neexistovaly vědecké důkazy pro koncepty
ego a superego. V historii lidstva existují mnohé případy těžce traumatizovaných
dětí, které se později staly úspěšnými osobnostmi.
Nicméně jsem si byl vědom, že v případě, kdy bylo malé dítě svědkem
znásilnění končícího vraždou a následně sebevraždou jeho otce,
bylo velmi uvěřitelné, že by se u něho mohl zcela proměnit zdravý
sexuální impuls v něco nezdravého a negativního a že někdo jiný by
mohl jeho slabosti zneužívat.
Velmi důležitou roli hrají ve tvém filmu dlouhé opuštěné chodby
a zrcadlová síň, které se nacházejí ve starobylé vile, kde se děj
odehrává. Představují tyto prvky nějaké psychoanalytické aspekty
ve vztahu k příběhu a postavám? Jakou symboliku můžeme nalézt
v těchto vizuálních prvcích?
Zrcadlová síň byl geniální nápad (představ si, jak by to vypadalo,
kdyby mě producent nechal natočit film barevný!), protože zrcadla
rozmnožují obrazy, zintenzivňují sexuální náboj erotických scén
a také zdůrazňují schizofrenii ženské postavy Brigitte (hraje ji Mara
Maryl).
Detektivní trilogie Le foto proibite di una signora per bene
(Zakázané fotografie úctyhodné ženy, 1970), La morte cammina
con i tacchi alti (Smrt chodí s vysokými podpatky, 1971) a La
morte accarezza a mezzanotte (Smrt hladí o půlnoci, 1972) Luciana
Ercoliho zobrazuje v rámci ženských postav halucinační
a psychotické stavy spojené se sexualitou. Proč ses rozhodl zaměřit
se právě na ženské postavy? Představuje podle tebe žena z psychologického
hlediska adekvátní objekt k vytvoření neurotických
a traumatizovaných postav?
Detektivka nemá pouze postavu vraha, ale musí mít také oběť.
Postavy žen fungují jako oběti mnohem lépe a navíc se často obracejí
karty a nakonec se ukazují jako negativní bytosti. Režisérem
byl Luciano Ercoli, který do té doby působil pouze jako producent
a pokud si dobře vzpomínám, tak vztah mezi obětí a psychopatem
byl ve scénáři vykreslen více freudovsky, než jak ho potom zfilmoval
Ercoli. Poté na základě velkého diváckého úspěchu prvního filmu
jsem již další dva scénáře napsal přímo pro Ercoliho, který pokaždé
vyžadoval, abych šel v pojetí tohoto žánru mnohem dále.
V souvislosti s italskou detektivkou jsi napsal nejvíce filmů
v 70. letech pro režiséra Sergia Martina. Jeho filmy Lo strano
vizio della signora Wardh (Podivná neřest paní Wardhové, 1970),
La coda dello scorpione (Oháňka škorpióna, 1971) nebo Tutti i colori
del buio (Všechny barvy temnoty, 1972) obsahují halucinační
a surrealistické scény, kde jsou postavy konfrontovány s jejich sny
a úzkostmi. Jak jsi popisoval tyto výjevy ve scénáři? Liší se tvé
původní scénáře od filmů, které režíroval Martino?
Částečně ano. V tomto období jsem často psal scénáře bez toho,
aniž bych věděl, kdo bude režisérem, jaké bude herecké obsazení
a jaký bude rozpočet projektu. Tudíž jsem popisoval úzkosti, halucinace
nebo předtuchy s velkou představivostí a literární bohatostí,
které mě vůbec nic nestály. Režisér poté musel tyto scény audiovizuálně
uchopit a formálně zhmotnit, přičemž často musel přistupovat
k jejich zjednodušování.
Dne 3. září 2016 se konal v obci Nošovice IX. ročník soutěže
mladých hasičů O pohár starosty KSH MSK (Krajské sdružení
hasičů Moravskoslezského kraje) v kategorii mladších žáků.
Této soutěže se zúčastnilo 15 družstev mladších žáků z celého
Moravskoslezského kraje, postupujících jako vítězové soutěží
O pohár okresního rady a celostátní hry Plamen. Jedním
z účastníků soutěže, bylo družstvo mladých hasičů z Hájova,
které se umístilo na krásném druhém místě.
 
FILMOVÝ KLUB
Mgr. Jan Švábenický, Ph.D.

 Gastaldim.
 
 
"massivan"
 
Ceco
 
 


 
ma quante ne sai? Non sarai mica alieno!?
 
-- 
Ripristinare il trattato di Vienna è imperativo!
W IL LOMBARDO-VENETO.
W LA LIBERTA'.
ONORE E GLORIA A S.M. CARLO D'ASBURGO-LORENA!!!

 ma quante ne sai? Non sarai mica alieno!?
 
 
"massivan"
 
Eccerto, gli umani sono una invenzione
biologica dei Dracs, rettiliani, i primi
dominatori della galassia gia' miliardi
di anni fa.
 
Comunque ho usato "riconosci lingua"
del traduttore Google.
 
 


Lui è ciuccio e lo ignora