Model subiect olimpiada de Istorie, clasa a 12-a, faza judeteana

SUBIECTUL I         (40 de puncte) 
Citiţi, cu atenţie, sursele de mai jos : 
A.,,Ca și pe timpul lui Carol I, Regele era elementul-chei e al vieții politice. Potrivit noii Constituții din 
1923, el păstra puteri considerabile. Putea să-și aleagă miniștrii  chiar și din afara Parlamentului și putea să-i 
demită după bunul plac, dar tradiția îl obliga să ia în consider are dorințele partidului majoritar în Parlament. 
Primul-ministru și ceilalți membri ai cabinetului trebuiau, în principiu,să coopereze cu Parlamentul și, dacă nu 
puteau să-și asigure încrederea acestuia, tradiția le cerea să demisioneze.[…] Constituția asigura de asemenea 
Regelui puteri legislative lărgite. Avea autoritatea de a s ancționa toate legile, dar acesta nu și-a exercitat 
niciodată dreptul de veto față de o lege trecută în Parlament. A stfel, în practică, legiferarea reprezenta o 
prerogativă exclusivă a Parlamentului. Dar Regele exercita largi puteri discreționare în interpretarea legilor, prin 
intermediul dreptului său de a emite <<regulamente>> .[…] Const ituția din 1923 dădea Curții de Casație –cea 
mai înaltă instanță a țării- autoritatea exclusivă de a constata constituționalitatea legilor. Dar ea limita deciz ia 
Curții doar la cazul în speță și, ca atare, o lipsea de pute rea de a legifera prin hotărâri judecătorești. În plus, 
Curtea de Casație a folosit doar cu parcimonie puterile de re vizuire: între anii 1923 și 1923, a declarat contrare 
Constituției doar nouă acte legislative.” (Keith Hitchins, România, 1866-1947) 
 
B.,,Separația Puterilor în Stat era desființată și se produce o concentrare masivă a puterii în mâinile 
Regelui, care devine Capul statului (art.30). Puterea legislativă se exercită de Rege, prin representanța națională 
(art.31), iar puterea executivă este încredințată tot Rege lui, care o exercită prin guvernul său (art.32), 
preponderența Regelui fiind clar formulată. Inițiativa legis lativă este tot de competența Regelui, limitând 
inițiativa parlamentară numai la legile de interes obștesc  (art.32, alin.VII).[…] Regeleputea convoca, închide, 
disolva ambele Adunări sau numai pe una din ele, desigur pe cea m ai puțin obedientă, și le putea amâna 
lucrările (art.45). Dreptul de a alege în Adunarea deputați lor era substanțial redus. El era recunoscut numai 
cetățenilor <<care au vârsta de 30 de ani împliniți și prac tică efectiv o îndeletnicire>> în agricultură și muncă 
manuală, comerț și industrie și ocupațiuni intelectuale (art .61), fiind excluse de la dreptul de a alege o mulțime 
de categorii de cetățeni. Mandatul era de șase ani”.(Eleodor Focșeneanu, Istoria constituțională a 
României.1859-2003) 
 
C.,,Un al treilea pas în impunerea modelului totalitar sovi etic în România a fost adoptarea Constituției 
Republicii Populare Române, în aprilie 1948 și introducerea sistem ului judecătoresc de sorginte sovietică. 
Constituția prelua tiparele constituției sovietice din 1936. P arlamentul, numit Marea Adunare Națională, avea o 
singură cameră, definită ca <<organul suprem al puterii de sta t>>. Un prezidiu, compus dintr-un președinte, un 
secretar și 17 membri, acționa în numele Adunării, când aceasta nu se afla în sesiune, ceea ce se întâmpla destul 
de des, în timp ce Consiliul de Miniștri era organul executiv e suprem. Toate aceste organisme se aflau, desigur, 
supuse autorității Partidului Comunist. Erau prevăzute garanții  pe cât de multe, pe atât de lipsite de conținut, în