Model subiect olimpiada de Istorie, clasa a 10-a, faza judeteana

Subiectul I. 
 Timpul efectiv de lucru este de 3 ore. 
 Subiectele se tratează pe foi separate 
 
Subiectul I  (40  puncte) 
A. ”Al treilea deceniu al secolului al XIX- lea se încheie cu un nou război între Rusia şi Imperiul 
Otoman. De fapt, acest conflict venea să încheie o serie de războaie dintre marile puteri vecine ale 
celor două Principate ce dura de peste o sută de ani şi fusese începută cu războiul austro-turc dintre 
anii 1716 şi 1718, război în urma căruia Turcia, învinsă, a fost obligată prin tratatul de pace de la 
Passarowitz să cedeze Imperiului Habsburgic Banatul şi Oltenia. A urmat apoi războiul austro-ruso-
turc încheiat prin tratatul de pace de la Belgrad care stipula că Oltenia trebuia să fie restituită Ţării 
Româneşti. Unul dintre cele mai importante conflicte din regiune a fost războiul ruso-turc dintre anii 
1768 şi 1774. De această dată pacea se încheia la Küciük-Kainardji. Importanţa acestui război dintre 
Rusia şi Imperiul Otoman rezidă în faptul că Rusia ajunge cu graniţele la râul Bug şi  obţine dreptul 
de liberă navigaţie în apele Mării Negre. Odată cu acestea creştea influenţa şi  presiunea Rusiei 
asupra Principatelor. A urmat apoi războiul austro -ruso-turc dintre anii 1787 şi 1792. În urma păcii 
de la Iaşi, din ianuarie 1792 Rusia înaintează cu graniţele până la Nistru, pentru ca în urma războiului 
ruso-turc dintre 1806 şi 1812, Rusia să ajungă cu graniţele la malul râului Prut. Extinderea graniţelor 
Rusiei ţariste către vest precum şi rolul din ce în ce mai important pe care aceasta îl juca în regiunea 
Mării Negre şi apoi în zona Mării Mediterane a avut drept consecinţă faptul că marile puteri ale 
Europei au început să acorde o atenţie din ce în ce mai mare, expansiunii teritoriale a Rusiei şi rolului 
proeminent pe care acesta îl dobândise în sud- estul Europei, transformând atitudinea agresivă a 
Rusiei la adresa Înaltei Porţi într-o chestiune de drept internaţional”.   
(Iulian Pînișoară,  Câteva considerații asupra Regulamentelor Organice din Moldova și 
Valahia) 
 
B. ”Odată cu adâncirea crizei Imperiului otoman, după Tratatul de la Kuciuk Kainargi (1774), Poarta 
a trebuit să numească domni din rândul candidaţilor celor mai obedienţi şi înfeudaţi intereselor sale. 
Iată de ce au fost promovaţi acei candidaţi, care nu numai că „achitau poliţele” Por ţii, dar mai şi 
posedau inteligenţă şi o vastă cultură, înzestraţi cu un real simţ politic. De observat, totodată, că prin 
acest tratat factorul extern, cel <rusesc>, devine un vector permanent în toate problemele care vizau 
raporturile dintre Poarta Otomană şi Principate. Aprecierea dată de diplomatu l austriac Thugut, la 
1775, că <La Turquie est déjà une province russe >⃰ – vine să confirme această situaţie. Iar Curtea 
de la Viena se simţea lezată nemijlocit de preeminenţa Rusiei în Principatele Române şi în zona 
sud-estului european, deoarece, trebuie de avut în vedere că această prezență periclita realizarea 
obiectivelor politicii sale orientale, în care Bucovina deţinea o importantă poziţie strategică. La 1771, 
când Austria ocupase partea de nord a Moldovei (Bucovina), Cabinetul vienez trimise în Principatele 
Române o comisie compusă din ofiţeri ai Statului major însărcinată să studieze şi să evalueze 
avantajele lor. Misiunea a conchis: <Aceste ţări sunt de o mare utilitate strategică pentru apărarea 
imperiului dinspre răsărit… Moldavia are o importanţă specială, căci ar pune în comunicaţie directă 
Galiţia şi Lodomeria cu Transilvania…, iar trupele formate în Principate ar putea  servi, în timp de 
război, a proteja manoperele oştirilor noastre. În privinţa negoţului, Moldo -România ar avea o 
importanţă imensă>. Ulterior, conform Convenţiilor încheiate la Constantinopol, între Curtea de la 
Viena şi Poarta Otomană, cu privire la cedarea Bucovinei şi delimitarea între Transilvania şi teritoriul 
otoman (7 mai 1775, 12 mai 1776) se stipulase <recu noaşterea graniţelor Moldovei şi Ţării