Model subiect olimpiada de Istorie, clasa a 10-a, faza nationala

SUBIECTUL I ____________________________________________________(40 de puncte)  
Citiți, cu atenție, sursele de mai jos: 
A. „Cunoscută ca «revoluția glorioasă», deoarece s -a desfășurat într-o manieră pașnică 
(cu excepția Irlandei), a avut loc în 1688-1689 și s-a încheiat cu alungarea dinastiei Stuart. 
Cauzele sale au fost mai mult religioase decât politice și se rezumă la tentativa regelui catolic 
Iacob II Stuart de a acorda coreligionarilor săi libertate civilă ș i poli tică prin proclamarea 
(VI.1687) unei «declarații de indulgență». Nașterea unui moștenitor de sex masculin și catolic 
(VI.1688) i- a făcut pe parlamentarii whigs și tories să se pună de acord și să apeleze la 
stathouder-ul Olandei și eroul protestantismului, Wilhelm de Orania, so țul Mariei Stuart, fiica 
protestantă a lui Iacob II, născută dintr -o căsătorie anterioară, oferindu -i coroana regală. 
Wilhelm a debarcat la Torbay, la 5. XI. 1688 și, […] la 13. II. 1689, el a fost proclamat de către 
Parlament ca suveran, sub numele de William III alături de soția sa Maria, după ce  a semnat 
Bill of Rights (Declarația Drepturilor), în care recuno ștea caracterul contractual al puterii sale 
și deschidea calea spre supremația Parlamentului asupra Coroanei.“ 
 (Enciclopedie de Istorie Universală) 
 
B. „Model de stat modern până în 1715, Franța continuă să fie considerată la fel pâ nă la 
sfârșitul secolului al XVIII- lea de către suveranii dornici să exercite o autoritate absolută 
asupra popoarelor lor. O formă total diferită de regim politic apare totuș i în Anglia. Aceasta 
trezește admirația filosofilor din secolul al XVIII-lea, care văd în ea un nou model de stat […]. 
Modelul englez triumfă în Europa raț iunii chiar în momentul în care Anglia î și folose ște 
autoritatea căpătată în cursul războaielor împotriva Franț ei pentru a realiza și consolida 
echilibrul european. […] 
În teorie, în virtutea Prerogativei regale, suveranul dispune de puteri considerabile. […]. 
«Rege în Consiliul său», el are puterea executivă, conduce diplomaț ia, armata, flota. El este, 
de asemenea, izvorul justi ției și toate sentin țele sunt pronunțate în numele său.  În sfâr șit, în 
virtutea Actului de supremație al lui Henric al VIII-lea, el este șeful Bisericii anglicane.  
Aceste prerogative sunt în realitate foarte restrânse. Mai întâi, prin Declarația Drepturilor 
din 1689, care permite Parlamentului să controleze finanț ele regale. […]  În sfârșit, regele nu 
poate percepe nici un impozit , nici să recruteze trupe fără acordul Parlamentului, ceea ce îi 
interzice să ducă o politică personală.” 
 (S. Berstein, P. Milza, Istoria Europei) 
 
C. „Guvernarea engleză este lipsită de prudenț ă și diploma ție. […] Pentru a câș tiga 
Războiul de Șapte Ani, Anglia s -a îndatorat. Guvernul său vrea să -i facă pe americani să 
suporte o parte a cheltuielilor pe care socotește că le angajase pentru ei. […] 
În 1770, cu majoritate de un vot, lordul North obține suprimarea tuturor taxelor cu excepția 
uneia, cea care privea ceaiul. Totul părea să se calmeze. Dar în 1773, se acordă Companiei 
Indiilor monopolul vânzării ceaiului în America. Negustorii americani vor fi privați de beneficiul 
pe care li-l aducea revânzarea ceaiului din Anglia în America. […] Iritarea americanilor devine 
de altminteri fo arte vie atunci când aud că Actul de la Québec atribuie Canadei […] întregul 
teritoriu situat la nord de Ohio, teritoriul care deschidea drumul spre vest […]. 
La 4 iulie 1776, Congresul votează Declarația de Independen ță și de conven ție a 
«Statelor Unite ale Americii». […] Independența lor este recunoscută, [după război], ș i întreg 
teritoriul de la est de Mississippi le este cedat. […] 
În 1787, […] Congresul votează o constituție foarte mult inspirată de Montesquieu. Statele 
o acceptă. Ea stabilește o republică federală, în care fiecare dintre ele își va păstra adunarea, 
guvernatorul ales, legile, dar în care treburile comune vor fi rezolvate de un guvern central 
solid. Președintele ales pentru patru ani de delega ții statelor, și înzestrat cu mari puteri, va 
constitui un executiv puternic.“ 
(Suzanne Pillorget, în Istoria Universală)