Model subiect olimpiada de Biologie, clasa a 9-a, faza locala

IX-a
I. ALEGERE SIMPLĂ
La următoarele întrebări (1 -30) alegeţi un singur răspuns corect din variantele propuse.
Principala sursă de energie a celulei este reprezentată prin:
lipide;
glucide;
proteine;
acizi nucleici.
Reprezintă 99% din masa şi numărul atomilor din toate organismele:
C, H, N şi Ca;
C, H, N şi S;
C, H, N şi O;
C, H, N şi P;
Organit celular care realizează autofagia este:
aparatul Golgi;
ribozomul;
lizozomul;
reticulul endoplasmatic.
Tonoplastul este format din:
microfibrile de celuloză;
fosfolipide si proteine;
mureina la cianobacterii; 
chitina la ciuperci.
Hemoglobina este:
un glucid;
o proteină;
o enzimă; 
o substanţă lipidică.
Următoarele formaţiuni prezintă punctuaţiuni:
peretele celular;
plasmalema;
membrana nucleară;
membrana celulară.
Peretele secundar al celulei eucariote:
este subtire şi elastic;
poate creşte numai în grosime;
poate creşte numai în suprafaţă;
se formează prin depunerea de substanţe pe faţa externă a peretelui primar.
Adenozintrifosfatul:
înmagazinează informatia genetică;
furnizează energia necesară desfăşurării proceselor celulare;
se mai numeşte şi acid ribonucleic; 
furnizează energia pentru difuziunea facilitată.
Nu necesită proteine transportatoare:
osmoza;
difuziunea facilitată;
pompa de sodiu şi potasiu.
transportul activ.
Fagocitoza este:
procesul de încorporare a unor soluţii din mediul exterior;
un proces pasiv;
procesul de încorporare a unor particule solide din mediul exterior;
o proprietate a peretelui celular.
Celula plasata într-o soluţie hipertonică:
pierde apa prin osmoză;
îşi mareşte turgescenţa;
pierde apa prin exocitoză;
suferă un proces de citoliză.
Ribozomii se gasesc în:
mitocondrii şi cloroplaste;
dictiozomi şi cromoplaste;
lizozomi şi nucleoli;
leucoplaste şi centrozom.
Fluiditatea membranei celulare este redusa sub influenţa:
fosfolipidelor;
trigliceridelor;
colesterolului;
glicerolului.
       14. Ribozomii:
au ARN propriu;
conţin ADN şi proteine;
conţin enzime hidrolitice;
participă la sinteza grăsimilor citoplasmatice.
Centrul celular:
are rol în sinteza proteinelor;
corespunde nucleului;
este bine reprezentat la bacterii;
e prezent în citoplasma leucocitelor
Vacuolele:
se diferenţiază prin înmugurirea plastidelor;
sunt delimitate de o membrană celulară dublă;
sunt prezente în celula eucariotă;
sunt puţine, dispuse periferic în celulele bătrậne.
Lizozomii:
au aspect de discuri suprapuse;
conţin enzime oxido-reducătoare la nivelul membranei interne;
rezultă prin specializarea vacuolelor;
sunt numeroşi în leucocite şi în celulele îmbătrânite.
Dictiozomii:
formează condriomul celular în totalitatea lor;
prezintă criste membranare, lamelare sau globulare;
sunt vezicule aplatizate ce pot produce enzime digestive;
se găsesc în toate celulele procariote şi eucariote.
Cloroplastele:
prezintă un sistem de vezicule turtite numite tonoplast;
conţin în stromă enzime, ADN, ARN, ribozomi, ioni;
prezintă pe membrana externă pigmenţi fotosintetizanţi;
convertesc adenozintrifosfatul în energie luminoasă.
La nivelul granelor:
ATP-ul este folosit pentru reducerea CO2 ;
glucoza este oxidată rezultând ATP;
se desfășoară faza de întuneric a fotosintezei;
energia luminoasă este convertită în energie chimică.
Fibra de cromatină:
conține cariolimfă, o soluție coloidală;
se observă, la microscopul optic,  sub forma unui șirag de mărgele;
reprezintă un cromozom despiralizat;
are în structura sa ATP și proteine;
Neuronul conține organite celulare specifice:
A. neurofibrile  în corpul celular, dendrite și axon;
B. corpi tigroizi Nissl în toate componentele neuronului;
C. neurofibrile, cu rol în metabolismul neuronului;
D. corpi tigroizi Nissl, cu rol mecanic.
Se observă la microscopul optic pe un preparat care conține celule din tuberculul de cartof pe care se aplică I + KI:
cromoplastele – portocalii;
leucoplastele – incolore;
amiloplastele – albaste-violacee;
cloroplastele – verzi.
Alegeți varianta incorectă referitoare la nucleol:
lipsește în hematiile adulte;
are rol în biogeneza lizozomilor;
se dezorganizează în profaza mitozei;
se  reorganizează în telofaza mitozei.
În faza G0 a ciclului celular:
celula creşte în dimensiuni;
se replică molecula de AND;
celula intră într-o fază de latenţă; 
celula sintetizază proteine.
Diviziunea directă:
se întâlneşte la procariote şi unele eucariote;
se realizează prin mitoză şi meioză;
se realizeză prin cariokineză;
presupune formarea cromozomilor prin condensarea cromatinei.
Mitoza se realizează în patru etape:
profaza, telofaza, anafaza, metafaza;
profaza, anafaza, metafaza, telofaza;
profaza, metafaza, anafaza, telofaza;
profaza, metefaza, telofaza, anfaza.
Prin mitoză se divid:
celulele musculare şi neuronii;
celulele epiteliele;
bacteriile şi algele albastre;
toate celule diploide.
Meioza:
are ca particularitate fenomenul de crossing-over, desfăşurat în anafaza I, la separarea cromozomilor;
este caractistică diviziunii ovului şi spermatozoidului;
se caracterizează prin formarea bivalenţilor în metafaza I;
se finalizează prin formarea de celule haploide.
În anafaza II cromozomii:
spre deosebire de anafaza mitozei sunt monocromatidici;
sunt fixaţi pe fibrele fusului de diviziune;
sunt aliniaţi la ecuatorul celulei;
se despiralizează.
II. ALEGERE GRUPATĂ
La următoarele întrebări ( 31-60 ) răspundeţi cu:
A - dacă variantele 1, 2 şi 3 sunt corecte
B - dacă variantele 1 şi 3 sunt corecte
C - dacă variantele 2 şi 4 sunt corecte
D - dacă varianta 4 este corectă
E - dacă toate cele 4 variante sunt corecte

Glicocalixul este:
o structură neesenţială pentru existenţa celulei;
situat în afara peretelui celular;
alcatuit din polizaharide;
de consistenţă gelatinoasă. 
La algele brune se întâlnește:
clorofila a;
clorofila b;
clorofila  c;
clorofila d.
Citosolul/hialoplasma celulei eucariote:
este o mixtură de substanţe organice şi anorganice dizolvate în apă;
prezintă curenţi citoplasmatici;
se numeşte sarcoplasmă în cazul celulelor musculare;
reprezintă partea structurată citoplasmei. 
Citoscheletul participa la:
menţinerea formei celulei;
transportul intracelular de vezicule;
formarea pseudopodelor;
formarea fusului de diviziune. 
Centrozomul este implicat în:
biogeneza microtubulilor;
organizarea citoscheletului;
formarea fusului de diviziune;
amitoză.
Acizii nucleici conţin:
unităţi structurale numite nucleotide;
baze azotate purinice: uracilul şi timina;
informaţia genetică codificată biochimic;
baze azotate pirimidinice: adenina şi guanina. 
Componente celulare care nu se formează de „novo” sunt:
mitocondriile;
nucleul;
plastidele;
ribozomii.
Proteinele din structura membranei celulare îndeplinesc diferite funcţii:
canale, care permit transportul prin membrană;
receptori, care culeg informaţii din mediu;
enzime, care catalizează diferite reacţii;
markeri, care recunosc celulele de acelaşi tip.
Fosfolipidele din structura membranei celulare:
au parţile hidrofile, reprezentate prin acizi grasi, orientate spre interior;
au parţile hidrofobe, reprezentate prin acid fosforic, orientate spre exterior;
au parţile hidrofile orientate una spre alta;
acţionează ca o barieră între două medii apoase.
Nucleoidul:
este reprezentat de un cromozom unic, circular;
are rol în biogeneza ribozomilor
contine o moleculă de ADN;
este un organit celular comun
Enzimele:
sunt substanţe organice;
reprezintă o categorie specială de proteine;
determină viteza şi succesiunea proceselor metabolice celulare;
se mai numesc şi hidrati de carbon. 
Mitocondriile:
pot avea  formă  elipsoidală  sau  sferică;
prezintă două membrane (externă şi internă) separate de un interspaţiu;
conţin în criste sisteme enzimatice care realizează sinteza de ATP;
intervin în excreţia unor substanţe celulare.
Ribozomii:
sunt formaţi din două subunităţi egale;
intră în alcătuirea corpusculilor Nissl;
sunt cuplaţi cu ADN formậnd polizomi;
se găsesc ataşaţi pe cisterne puternic aplatizate.
Reticulul endoplasmatic neted:
este un sistem circulator intracitoplasmatic;
are rol în sinteza de proteine;
este o reţea de citomembrane;
are ca echivalenţi în celula nervoasă, corpii tigroizi. 
Selectaţi afirmaţiile corecte cu privire la organitele comune tuturor celulelor:
dictiozomii intervin în excreţia unor substanţe celulare;
matricea mitocondrială conţine sisteme enzimatice ale ciclului Calvin;
centrozomul lipseşte în neuroni;
neurofibrilele constituie o reţea în interiorul neuronului. 
Ergastoplasma:
se mai numeşte reticul endoplasmatic rugos;
este o formă diferenţiată a reticulului endoplasmatic;
are rol în sinteza proteinelor;
pe suprafaţa internă a peretelui membranar prezintă ribozomi.
Ribozomii de tip eucariot spre deosebire de cei de tip procariot:
funcţionează în citoplasmă;
au dimensiuni mai mici;
realizează sinteza proteinelor;
pot fi ataşati de membrana  nucleară.
Plastidele au următoarele caracteristici morfologice și structurale:
cromatoforii din celulele algelor au dimensiuni mari;                     
cromoplastele au rol în atragerea insectelor polenizatoare;
cloroplastele conțin clorofilă la nivelul granelor;
la algele verzi cloroplastele conțin clorofila a și ficoeritrină.
Incluziunile ergastice:
1. au caracter temporar sau permanent;                                          
2. pot fi depozitate  în vacuole sau  în citoplasmă
3. pot fi substanțe organice, de exemplu:  oxalat de calciu, pectat de calciu;
4. pot fi substanțe  organice, cum ar fi amidonul, glicogenul, dioxidul de siliciu.
Spre deosebire de alte componente celulare delimitate de membrană dublă, nucleul:
1. conține ADN, ARN și proteine;
2. conține cromatină;
3. este implicat în ereditate;
      4. este delimitat de membrană dublă străbătută de pori.
Organitele specifice fibrelor musculare:
1. conțin doar  miofilamente de actină în discurile întunecate;
2. au funcții metabolice, fiind implicate în sinteza proteinelor;
3.conțin miofilamente de miozină în discurile clare;
4. asigură contracția prin glisarea filamentelor de actină printre cele de miozină .         
La nivelul stromei cloroplastelor:
se află tilacoidele, pliuri ale membranei externe;
sunt localizate molecule care conțin informația genetică;                                          
are loc faza de lumină a fotosintezei;
ribozomii sintetizează proteine.
Eucromatina și heterocromatina au în comun:
prezintă regiuni laxe, care se colorează mai puțin intens cu coloranți specifici;
prezintă regiuni mai dense, care se colorează mai intens cu coloranți specifici;
conțin segmente active de ADN;
conțin ADN, ARN , proteine.                                                                                
Amitoza:
se întâlneşte la procariote;
se întâlneşte şi la unele eucariote: parameci, leucocite, bacterii;
se poate realiza prin formarea unui perete despărţitor care separă celula în două;
ee realizează în două etape: interfaza şi divizuinea propriuzisă;
Fenomenul de crossing-over:
se produce în profaza I a meiozei;
asigură variabilitatea organismelor vii;
este un fenomen de recombinare intracromozomială;
se produce la nivelul centromerului în prima etapă a diviziunii reducţionale;
Meioza:
este diviziunea ecvaţională;
duce la formarea celulelor reproducătoare;
păstrează constant numărul de cromozomi;
asigură recombinarea genetică.
În metafaza mitozei cromozomii:
bicromatidici sunt fixaţi de fibrele fusului de diviziune, prin intermediul centrozomului;
sunt condensaţi la maxim;
au câte două comatide complet diferite în ceea ce priveşte informaţia genetică;
pot fi observaţi mai bine la microscop având forma caracteristică speciei.
      58. În telofaza I a meiozei, spre deosebire de telofaza II.
cele două cromatide ale fiecărui cromozom sunt fixate pe fibrele kinetocorale ale fusului de diviziune;
celulele sunt haploide;
cromozomii sunt bicromatidici;
numărul cromozomilor e redus la jumătate faţă de celula mamă.
     59. Meioza II:
urmează după o interfază scurtă;
se finalizează prin formarea unor celule cu număr simplu de cromozomi;
nu este precedată de replicaţie;
presupune desfăşurarea aceloraşi evenimente ca şi mitoza.
60. Interfaza:
este o perioadă cu activitate mai puţin intensă a celulei;
reprezintă aproximativ 90% din durata ciclului celular;
este compusă din patru etape la toate celulele;
este o perioadă în care se sintetizează ADN.  

III. PROBLEME
La întrebările 61-70 alegeţi răspunsul corect din cele patru variante propuse.

61. Într-un neuron  sunt 2100 mitocondrii, un aparat Golgi format din 30 dictiozomi, 25 lizozomi, 60000 de ribozomi, 39 incluziuni ergastice şi 1000 de neurofibrile. Stabiliţi pentru acest neuron:
a. Numărul de structuri celulare cu membrane duble
b. Numărul de organite celulare care conţin enzime hidrolitice
c. Numărul de structuri celulare nedelimitate de membrane
<table border="1" class="dataframe">
  <thead>
    <tr style="text-align: right;">
      <th></th>
      <th>0</th>
      <th>1</th>
      <th>2</th>
      <th>3</th>
    </tr>
  </thead>
  <tbody>
    <tr>
      <th>0</th>
      <td></td>
      <td>a</td>
      <td>b</td>
      <td>c</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>1</th>
      <td>A.</td>
      <td>2100</td>
      <td>1000</td>
      <td>61000</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>2</th>
      <td>B.</td>
      <td>2100</td>
      <td>2125</td>
      <td>60039</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>3</th>
      <td>C.</td>
      <td>2101</td>
      <td>25</td>
      <td>61039</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>4</th>
      <td>D.</td>
      <td>2101</td>
      <td>2100</td>
      <td>60069</td>
    </tr>
  </tbody>
</table>

62. Într-o celulă vegetală se găsesc 250 cloroplaste, 2 vacuole, 50 mitocondrii, un reticul endoplasmatic, 20 dictiozomi şi 10000 de ribozomi. Stabiliţi numărul de structuri celulare: 
care prezintă ribozomi
b.implicate în prelucrarea, sortarea şi transportul proteinelor
         c. cu  membrană simplă
<table border="1" class="dataframe">
  <thead>
    <tr style="text-align: right;">
      <th></th>
      <th>0</th>
      <th>1</th>
      <th>2</th>
      <th>3</th>
    </tr>
  </thead>
  <tbody>
    <tr>
      <th>0</th>
      <td></td>
      <td>a</td>
      <td>b</td>
      <td>c</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>1</th>
      <td>A.</td>
      <td>300</td>
      <td>71</td>
      <td>300</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>2</th>
      <td>B.</td>
      <td>301</td>
      <td>20</td>
      <td>302</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>3</th>
      <td>C.</td>
      <td>302</td>
      <td>22</td>
      <td>21</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>4</th>
      <td>D.</td>
      <td>303</td>
      <td>21</td>
      <td>23</td>
    </tr>
  </tbody>
</table>

63. O macromoleculă de ADN bicatenar conține 8560 de nucleotide, din care 1125 nucleotide cu adenină. Stabiliți:
        a.  numărul nucleotidelor din ADN care conțin guanină
        b.  numărul legăturilor de hidrogen duble
        c.  numărul legăturilor de hidrogen triple
 
<table border="1" class="dataframe">
  <thead>
    <tr style="text-align: right;">
      <th></th>
      <th>0</th>
      <th>1</th>
      <th>2</th>
      <th>3</th>
    </tr>
  </thead>
  <tbody>
    <tr>
      <th>0</th>
      <td></td>
      <td>a</td>
      <td>b</td>
      <td>c</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>1</th>
      <td>A.</td>
      <td>3155</td>
      <td>2250</td>
      <td>3155</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>2</th>
      <td>B.</td>
      <td>1125</td>
      <td>1125</td>
      <td>6310</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>3</th>
      <td>C.</td>
      <td>3155</td>
      <td>1125</td>
      <td>3155</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>4</th>
      <td>D.</td>
      <td>6310</td>
      <td>1125</td>
      <td>1125</td>
    </tr>
  </tbody>
</table>

64. O celulă epitelială din mucoasa traheală prezintă 300 de cili. Calculați numărul total de microtubuli din structura celulei știind că aceasta se află în interfază.
6054
5400
8100
6000
65. O celulă somatică cu 2n=12 cromozomi suferă trei diviziuni mitotice succesive. Calculaţi numărul total de centromeri și de microtubuli din centrioli în timpul metafazei celui de al patrulea ciclu mitotic în toate celulele aflate în această diviziune.
96 de centromeri; 864 de microtubuli centriolari
192 de centromeri; 1728 de microtubuli centriolari
96 de centromeri; 640 de microtubuli centriolari
192 de centromeri; 432 de microtubuli centriolari

66. La o plantă cu 2n = 24 cromozomi, celulele epidermei au fost distruse în urma unui traumatism mecanic. Au loc intense procese de diviziune celulară pentru refacerea ţesutului. Stabiliţi următoarele:
  a) numărul şi tipul cromozomilor dintr-o celulă a acestui ţesut aflată în anafază.
  b) numărul de cromozomi din fiecare celulă imediat după formarea ei.
  c) tipul de diviziune realizat de aceste celule

<table border="1" class="dataframe">
  <thead>
    <tr style="text-align: right;">
      <th></th>
      <th>0</th>
      <th>1</th>
      <th>2</th>
      <th>3</th>
    </tr>
  </thead>
  <tbody>
    <tr>
      <th>0</th>
      <td></td>
      <td>a</td>
      <td>b</td>
      <td>c</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>1</th>
      <td>A</td>
      <td>48 cromozomi bicromatidici</td>
      <td>dublu faţă de celula mamă</td>
      <td>mitoză</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>2</th>
      <td>B</td>
      <td>48 cromozomi monocromatidici</td>
      <td>egal cu cel al celulei mamă</td>
      <td>diviziune indirectă</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>3</th>
      <td>C</td>
      <td>24 cromozomi monocromatidici</td>
      <td>12</td>
      <td>meioză</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>4</th>
      <td>D</td>
      <td>24 cromozomi bicromatidici</td>
      <td>24</td>
      <td>diviziune ecvaţională</td>
    </tr>
  </tbody>
</table>

67. O celulă cu 2n=14 cromozomi se divide meiotic. Stabiliţi numărul de cromozomi şi de cromatide din celula aflată in telofaza I.
A. 14 cromozomi si 28 cromatide;
B.  14 cromozomi si 14 cromatide;
C. 28 cromozomi si 14 cromatide;
D. 7 cromozomi si 14 cromatide;

68. O celulă diploidă cu 6 perechi de cromozomi se divide mitotic de n ori. Care este numărul de mitoze suferite de această celulă, dacă în placa metafazică a tuturor celulelor fiice rezultate se găsesc 96 cromatide?
4
5
3
2
69. O celulă sporogenă cu 2n=18 cromozomi dă naştere la spori haploizi. Pentru aceasta se divide prin trei mitoze succesive, iar celulele rezultate se mai divid odată prin meioză. Stabiliţi numărul total de cromatide din sporii formaţi.
A. 576
B. 288
C. 1152
D. 144

70. Ce număr de nucleoli şi de cromatide poate prezenta o celulă umană in momentul definitivării ei funcţionale, dacă celula este:
a. hematie adultă;
b. hepatocit;
c. neuron;  
 
<table border="1" class="dataframe">
  <thead>
    <tr style="text-align: right;">
      <th></th>
      <th>0</th>
      <th>1</th>
      <th>2</th>
      <th>3</th>
    </tr>
  </thead>
  <tbody>
    <tr>
      <th>0</th>
      <td></td>
      <td>a</td>
      <td>b</td>
      <td>c</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>1</th>
      <td>A</td>
      <td>0 nucleoli, 0 cromatide</td>
      <td>2-4 nucleoli, 92 cromatide</td>
      <td>1-2 nucleoli, 46 cromatide</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>2</th>
      <td>B</td>
      <td>1 nucleol, 46 cromatide</td>
      <td>1 nucleoli, 46 cromatide</td>
      <td>1-2 nucleoli, 46 cromatide</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>3</th>
      <td>C</td>
      <td>0 nucleoli, 0 cromatide</td>
      <td>2 nucleoli, 46 cromatide</td>
      <td>0 nucleoli, 0 cromatide</td>
    </tr>
    <tr>
      <th>4</th>
      <td>D</td>
      <td>2 nucleoli, 92 cromatide</td>
      <td>4 nucleoli, 92 cromatide</td>
      <td>2 nucleoli, 46 cromatide</td>
    </tr>
  </tbody>
</table>