Model subiect olimpiada de Istorie, clasa a 12-a, faza nationala

SUBIECTUL I         (40 de puncte) 
Citiţi, cu atenţie, sursele de mai jos: 
A. „Ștefan a trebuit în prima parte a domniei sale să plătească tribut lui Mahomed al II -lea, 
cuceritorul Constantinopolului. A refuza tributul ar fi însemnat să aibă di n capul locului dușmănia 
celei mai puternice forțe militare și politice din vremea aceea, a Turciei lui Mahomed al II -lea. O 
asemenea politică însă comporta mari primejdii. Cine îndrăznea să o facă, trebuia să își  ia toate 
măsurile, toate precauțiile. Într -adevăr, turcii puteau amenința Moldova nu numai direct, dar și 
indirect, prin cei care ascultau de dânșii, și anume, pe de o parte, prin muntenii, care e rau cu totul 
în mâna lor, pe de altă parte, prin tătarii din Crimeea. Cel dintâi lucru care se impune a era, prin 
urmare, scoaterea Munten iei din sfera de influență turcească, asigurarea, printr -un domn devotat 
lui Ștefan, că armata acestei țări nu se mai aliază armatei sultanului... așadar, îndep ărtarea din 
scaun a lui Radu cel Frumos, sluga prea plecată a turcilor. Este ceea ce va urmări Ș tefan, timp de 
patru ani de zile, din 1470 până în 1474 […]. Tocmai în vremea aceasta, se pregătea să intre în 
Muntenia o mare armată turcă, în frunte cu Soliman Hadâmbul, care avea poruncă strașn ică de la 
sultan să-l supună pe Ștefan și să aducă Moldova din nou sub ascultarea Porții. Mahomed al II-lea 
avea într- adevăr motive puternice să se teamă de acțiunea lui Ștefan. Acesta, o dată tronul 
consolidat, nu numai că refuzase să mai plătească tributul, dar prin campaniile sale repetat e în 
Țara Românească arăta că vrea să scoată și această țară de sub jugul turcesc, Apoi, nu se  putea 
uita nici faptul că domnul Moldovei cucerise Chilia, această cetate pe care Mahomed al II -lea ar fi 
vrut-o pentru sine. Îndrăznețul ghiaur trebuia pedepsit.”  (C.C.Giurescu, Istoria românilor) 
 
B. „Acțiunile domnului Țării Românești, care amenința stabilitatea dominației otomane în nordul 
Peninsulei Balcanice, au declanșat inevitabil reacția sultanului.  Asaltul otoman, de sfășurat în stilul 
nou al strategiei lui Mehmet al II-lea, c aracterizat de îmbinarea operațiunilor terestre și navale, a 
început în iunie 1461, când sultanul, care preluase direct comanda trupelor sale, pătrunde pe 
teritoriul Țării Românești. […] Marea oaste a sultanului, al cărei efectiv depășea 100 000 oameni, a 
înaintat înlăuntrul țării. După ce a înaintat până la Târgoviște, capitala țării, pe car e a găsit -o 
pustie, sultanul a dat semnalul retragerii, fără a fi reușit să angajeze o lupt ă decisivă cu oastea 
domnului român. Dar eșecul a fost transformat de Mehmet al II-lea într- un succes politic grație 
acordului încheiat cu boierii Țării Românești care, pentru a scăpa de regimul apăsător al lui Vlad 
Țepeș, l-au acceptat ca domn pe fratele acestuia, Radu cel Frumos.” 
(M. Bărbulescu, D. Deletant, K. Hitchins, Ș. Papacostea, P. Teodor, Istoria României) 
 
C. „Ștefan a căutat un loc potrivit de luptă care să nu permită desfășurarea forț elor lui Soliman, 
mult superioare ca număr, și, în același timp să favorizeze mișcările proprii. Un asemenea  loc era 
în fața orașului Vaslui, la confluența Racovei cu râul Bârlad. Terenul mlăștinos, m ărginit de păduri, 
corespundea de minune intențiilor lui Ștefan. Aici s-a și dat lupta. În ziua de 10 ianuarie 1475, într -
o marți, se lăsase o negură deasă care favoriza în gradul cel mai înalt  atacul pentru cei care știau 
locurile, și, dimpotrivă, îi încurca pe străinii necunoscători. Profitând de acest fapt, Ștefan a început 
lupta. Un detașament, în care intrau secuii, a atacat frontul armatei turcești, în t imp ce un al doilea 
a atacat prin fl anc. În momentul hotărâtor, Ștefan s -a aruncat el însuși în mijlocul bătăliei. 
Totodată, s -a produs, printr- un al treilea detașament, și un atac din spate, care a transformat 
retragerea lui Soliman în panică. Puterile creștine ale Europei s -au bucurat aflând de victoria de la 
Vaslui. Papa Sixt al VI- lea scrie lui Ștefan: ”Faptele tale săvârșite […]  cu înțelepciune și vitejie 
contra turcilor […], inamicii comuni, au dus atâta celebritate numelui tău încât ești în unanimitate 
foarte mult lăudat.”        (C.C.Giurescu, Istoria românilor) 
 
D. „Înțelegând inevitabilitatea unei noi ofensive otomane, Ștefan a început îndată du pă victorie să 
pregătească noua fază a luptei. Solii trimise în toate direcțiile, în Polonia și Ungaria, la Veneția și 
Roma, în Hanatul Crimeii și la Caffa, au încercat să lărgească coaliția antiotom ană pentru a da