... forstå, at du er lidt stram i betrækket. Ikke fordi at han ikke er holdt op, men fordi det lyder som om, han slet ikke har forsøgt. Nu er det sådan med mange ting, at det skal være folks egen idé inden de gør noget   Lige nu tror jeg han føler sig presset - også af den lille ny, og alle de forandringer, der er sket. Også med dig som nu er mor. Men til en start kan du vel   få aftalt med ham, at der ikke er nogen rygning indenfor. Ikke for din skyld, men for babyens. Og vil han ikke høre på dig, så må han høre på lægen eller sundhedsplejersken.
tjoooh...men hvem siger, at dét er alternativerne??? Masser af mennesker holder op med at ryge UDEN af den grund at blive hverken stofmisbrugere eller alkoholikere?? Det er osse bedre at være rig og rask end syg og fattig - hvad beviser dét??
Jeg kan sagtens forstå du er "skuffet" ... Hvis han har lovet at stoppe med at ryge! Men du må vel ha' syntes det var okay, at han røg da i mødte hinanden? Da smagte han vel okay? Eller ... Det jeg prøver at reflektere over, er at vi kvinder synes, det er i orden at lave vore mænd om   ... Mænd som vi i starten af forholdet syntes var helt ok. Jeg ville godt nok være ked af det, hvis min mand gennem 20 år, forsøgte at lave om på mig. Jeg ville forsvare mig med, at sådan er jeg osv osv... Nu ved jeg selvfølgelig ikke, hvad du har lovet ham, men min pointe er egentlig også bare at være lidt mere "large" ...  Pøj pøj ...
men der jeg lærte ham at kende var han ved at holde og han røg ikke når vi var sammen, vi boede langt fra hinanden så, så kun hinanden i weekenderne. så han skjulte det for mig indtil jeg var så fortabt i ham ... suk nej jeg vil ikke lave ham om, for så er han ikke den jeg blev forelsket i, det er bare den skuffelse at han ikke får gjort noget ved det, men det komme nok når det kommer. men jeg kan sagtens følge dig i det med at nogen gerne vil lave deres mænd om. " Ih hvor jeg elsker den du kan blive" , agtigt Men jeg ved fra mig selv hvor svært det kan være at holde med noget man er afhængig af, i mit tilfælde er det søde sager. Jannie
Som flere herinde skriver, så send ham ud og ryge.. Der er ikke noget mere klamt end et spædbarn/ lille barn der stinker af sur røg...   og jo man lugter det med det samme.. Nogle gange kan det være så slemt, at det forpester huset barnet passes i.. Desuden kan røg være skyld i barnet oftere er syg.. så bare ud med ham, så kan han stå derude og ryge.. 
Jeg kan ikke helt lade være med at filosofere om,hvorvidt et rygestop er en personlighedsændring  Jeg har altid elsket min mand præcis som han er - og har ikke forsøgt at lave ham(ret meget   ) om. At han så har ændret sig meget i løbet af de sidste ti år er en anden sag - det har jeg også (heldigvis). I den tid har vi forsøgt at regulere på hinandens opførsel - det er man nødt til, hvis man vil leve sammen - man bliver nødt til at tage hensyn til hinanden,holde sine løfter etc. men jeg har oprigtigt svært ved at se, hvordan cigaretter kan være en del af hans personlighed. Jeg synes faktisk det var værre hvis jeg bad ham om at opgive sit fiskeri eller nget andet, der virkelig betød noget for ham. Rgning betyder jo ikke noget for ham - kun abstinenser, når han ikke kan få det - det er ikke fordi han ikke vil holde op - han har bare meget svært ved det. Og jeg synes aktisk rygning er en fælles sag - det kan jo trods alt have voldsomme konsekvenser både for ham, mig og ikke mindst vores unger. Det er ikke en privat sag. Nøjagtig som min mand også har ret til at blande sig i om jeg bruger sikkerhedsvest når jeg rider ungheste til. Han bander jævnligt over at jeg ikke bruger den nok - og det prøver jeg at lave om på - for jeg forstår ham godt, selvom jeg synes den vest er møgirriterende. Det ser jeg ikke som et angreb på min personlighed. Han vil jo bare passe på mig - nøjagtig som jeg gerne vil passe på ham, når jeg beder ham kvitte smøgerne. Men igen man kommer ingen vegne med forbud (eller påbud) - men man komer langt, hvis man kan tale stille og roligt om tingene.
enten kommer det eller også gør det ikke... så længe han ryger ude og ellers tager normalt hensyn synes jeg ikke du skal beklage dig - glem hans tidligere løfter, han har åbenbart fået taget munden for fuld og lovet noget han ikke kunne holde. Jeg har selv røget, og kan da godt ose lidt ved festlige lejligheder, jeg drillede min kæreste med at han ikke kunne lade være med at ryge, og jo det mente han godt at han kunne - så vi væddede om han kunne være røgfri i en måned - det kunne han!!! men startede igen derefter ;-( Har så røget i et par år mere hvor han jævnligt har sagt at NU ville han stoppe, men det er ikke lykkedes. Jeg har tilsidst trukket på smilebåndet og sagt : jeg vil da gerne støtte dig i det skat men du har sagt det så mange gange før... Da der så kom strammere regler på job, i ridehal ect. så kunne det sgu også være ligemeget - han blev træt af at være afhængig! og stoppede så fra den ene dag til den anden!!! Kender også andre hvor deres samlevere er på nakken af dem og det giver kun ballade og en der ryger mere og en der bliver sur!!! Tag det med et smil og lad ham selv indse hvor irriterende det er at være afhængig - han tager jo pænt hensyn til jer andre.
Ja du skal endelig sørge for at de får nok, så de bliver sprøde og lækre. Jeg kan ikke lige finde opskriften, men du kan søge lidt inspiration her: Vi fandt for mange år siden en resturant i Italien der havde specialiseret sig i skankerne, det var virkeligt godt, det blev en årligt tilbagevende tradition at vi lige skulle der forbi. Så vi har siden eksperimenteret lidt med skankerne herhjemme, når vi har kunnet skaffe nogen. Det er dog aldrig blevet helt så godt som Italien, men det var også en klasse for sig. Jeg sorterer nu fedt fra uanset hvordan det bliver tilberedt, men kød og sværd (mums). 
til hunden... Eller hvis du gider, kan du jo skære kødet af og lave det til skinketern eller hakke det i fars...