Kære HN - bonjour Er der nogen af jer der kan anbefale/kender til et sted i Frankrig hvor man kan komme på rideophold eller ferie. Det må meget gerne være et privat sted hvor jeg evt. kunne hjælpe til for kost og logi for en kortere periode her i juni. Mange tak for hjælpen! Hilsner Julie
Hvorfor kan man ikke vælge Nyhed som emne? Den legendariske danske berider Børge Rasmussen er død. Han har rørt mange i en menneskealder. Ære være hans minde.
Jeg mødte ham for en del år siden, da vi boede på samme hotel i Verden i forbindelse med en Hannoveranerhingstekåring. Vi var 15-20 danskere der boede på samme hotel og vi spiste sammen hver aften. Børge var en spændende og sjov mand at høre på og en fantastisk dygtig berider.
Æret være hans minde. Jeg startede mit hesteliv i Kolding Rideklub i starten af 80'erne. Det var en god "hesteopdragelse" under Børge Rasmussen og daværende beriderelever, fx Søren Valentin og Tine Gundersen. Vi ponyunger synes nu, at Børge Rasmussen var ret skræmmende og gruede for den dag vi måtte sige farvel til ponyafdelingen, for at ride på de store heste og "risikere" at få undervisning af Børge Rasmussen. Ligesom man kunne risikere at ride holdundervisning sammen med Ernst Jessen og andre erfarne ryttere. Ikke at det var dårligt, men hvilke "store" ryttere ville i dag ride holdundervisning med 15 andre, herunder os fra elevskolen? Det er først senere i livet, at jeg har forstået at sætte pris på hans hold-mund-og-rid tilgang til undervisningen. Fortjent, at han fik godt langt otium.
søde kloge Børge, RIP. ære være hans minde. jeg har mødt ham et par gange, første gang på en bus tur med DV til Wihelmsborgs, turen inkludererede en rundvisning på Søholdt, hos Hasse H, og her fremviste Børge som rytter, en smuk ung varmblods hoppe, der var solgt til rekord høj pris, nu kan jeg ikke lige huske hvad den hed, men Anne Grethe Tjørnblad fik den vist og ride på efterfølgende. Det var meget imponeredne hvad den, allerede den gang lidt aldrende herre, kunne vise af smuk ridning, på den ellers ret sprælske unge hoppe. Jeg mødte Børge igen, en del år efter, hvor jeg var så hedig at have min hest i ridning på Søholdt, med efterfølgende kursus for mig og hesten på søholdt. Dette var kun kommet i stand for en "lille amatør rytter mig" fordi jeg havde været på søholdt og ride på nogen af Hasses heste, i forbindelse med en TV udsendelse jeg var med i. Og Hasse var der så sød, at tilbyde mig at komme med min egen hest, på en senere tidspunkt Men Om dette møde, face to face med Børge, i tilskuer logen i ridehuse på søholdt, er der en lidt sjov anekdote jeg kan fortælle. Jeg bliver vist op i logen, af en stald medarbejder, for at se på, at min hest bliver redet af en engelsk beridder, der arbejdede på søholdt. Børge præcentere sig for mig, og jeg står lidt "starstruk" over for dansk dressurs grand old man. Han siger" jeg tænkte at du kunne trænge til en kop kaffe" han rækker mig smilende, et stort varmt krus kaffe, han allerede har hældt op. jeg tager helt pr.refleks i mod koppen, men jeg tænker gisp!!! jeg drikker jo overhovdet ikke kaffe, men jeg er vist så benovet over, at stå der i det smukke ridehus, sammen med selveste Børge Rasmussen, at jeg ikke tør sige nejtak. så jeg drikker, uden at blinke, mit livs første, eneste og sidste kop kaffe, det smager rædsomt, men jeg nyder aligevel hvert minut, mens Børge fortæller mig små heste historier, og kommentere rosende på min lille sorte hoppe, der traver rundt med engelske Michael i sadlen, de bedste hun har lært, hvilket ikke var ret meget på det tidspunkt. Det var en skøn oplevelse, jeg aldrig glemmer 
Et æsel. Jeg kom i dag trillende i det lækre vejr forbi, det sted hvor de har heste. Så to af dem stod ude, og i min øjenkrog så jeg så- et gråt dyr= et æsel. Men det var altså en hest, der var behørigt pakket ind mod sommereksem. Den lå ned, og dens tøj var gråt, så: Hov et æsel?! Nå. nej -et sommereksemsoffer pakket godt ind.
eller rettere en hyp beskyttet mod sol/insekter - ponyen kiggede to gange da den stod heelt op ad hegnet 
jeg er en pige på 14 år som i sikkert ved så skal man skrive sit navn postnummer husnummer og lign. men det jeg er ude efter at vide er om i andre kan se hvor jeg bor og mit tlf.
Hej. nej det kan jeg ikke ? Super flot at du tænker over hvor det er muligt at se dine personlige oplysninger. Bliv endelig ved med det ?
Hej hvis du går ind på "dit hn" og vælger ret præsentation, så kan du selv bestemme hvad andre skal se. Man kan være rimeligt anonym herinde  hilsen Anne
Fik ny overbo i etageejendom for 3 måneder siden (de lejer lejligheden privat) og måtte ret hurtigt erfare, at deres hund ikke kan være alene hjemme   Den er alene hjemme i arbejdstiden og når de laver noget i weekenden, og da gør og hyler den i timevis næsten uden ophør. Hvad kan man gøre? Jeg har været i dialog med dem, men der er ikke rigtig sket det store... de siger, de har haft en adfærdsterapeut ude nu, men de tager stadig væk fra hunden 8 timer om dagen, og problemet er sjovt nok ikke blevet mindre, selvom de nu "sætter flere grænser", som adfærdsterapeuten rådede dem til... Det er et begrænset lejemål, så de flytter til sommer, og jeg kan ikke finde ud af, hvor meget jeg skal gøre ud af det. Dels synes jeg, det er uudholdeligt at være i lejligheden, når hunden er alene, og det er virkelig synd for hunden, at den er bange - dels har jeg det dårligt med at gå til bestyrelsen og få smidt dem/hunden ud. Men på den anden side er det da også virkelig synd for hunden, at de ikke gør mere ved problemet? Åh ja, og jeg er sygemeldt (nu kun på deltid, heldigvis), så har mærket meget til det... og har desuden selv en hund, som godt kan blive urolig, når den hører hyleriet ovenpå - og frygter, det også kan give hende alene hjemme problemer. Er det tarveligt at klage, eller skal jeg holde på min ret, når nu jeg er meget generet af det?
TS skriver jo faktisk hun har været i dialog med dem - og at de siger, at de nu har haft adfærdsterapeut ude, så der må jo have været en eller anden grad af dialog efterfølgende også. Så hvad man selv ville have ønsket er vel lidt ligemeget, når nu det tydeligvis ikke har hjulpet, at TS har prøvet at tale med dem om problemet. Og jo, man kan godt blive smidt ud pga. støjgener (eller få besked om at skille sig af med hunden, hvis man vil blive boende). Langt de fleste lejeboliger har jo en eller anden form for husorden der også indeholder noget om støj - i første omgang får man formentligt blot en advarsel, men bliver det ved, så kan man skam blive opsagt. Og helt ærligt, hvis dialog ikke hjælper (der skal naturligvis gives en smule tid til træningen, man løser jo ikke problemet over nat, men det lyder det for mig til, at TS godt ved), så havde jeg klaget - det er da uudholdeligt at bo i og yderligere skide synd for hunden.
Doctor Who: Alt det, du nævner, har jeg faktisk gjort allerede. Har som sagt også dialog med dem, men kun på mit initiativ - de initierer aldrig noget selv (fx spørger, om noget har hjulpet), hvilket får mig til at føle, at de virker ligeglade. Jeg startede med at smide en meget forstående og venlig seddel i deres postkasse for 3 måneder siden. Tilbød i denne at stå til rådighed, hvis de havde brug for at høre mere specifikt - hvor meget, hvornår osv. Sagde, at jeg gerne ville hjælpe det, jeg kunne. Der skete ikke rigtig noget efterfølgende. Min kæreste rendte på dem efter en uges tid og spurgte ind til om de havde fået sedlen fra os - de sagde, at det havde de, og de ville forsøge at afgrænse hvor meget plads hunden havde og se, om det hjalp. Det var jo fint nok. Men de kom ikke og spurgte igen, om det havde hjulpet (det havde det ikke). Efter lidt tid flyttede vi midlertidigt pga. lejligheden skulle renoveres og var væk 1½ måned. Da vi kom tilbage var problemet værre end nogensinde, hvilket vi gik op, bankede på og sagde til dem - og samtidig gav nummeret på en adfærdsspecialist, som de sagde, de ville benytte sig af. Min kæreste har så taget fat i dem igen og spurgt hvad status er, og der sagde de så det med, at adfærdsterapeuten har været ude. De har desuden prøvet at optage, når hunden er alene hjemme, og har erkendt at der er et problem. Men som sagt virker det ikke til de træner problemet - de smutter jo bare velvidende hunden så står og galper de næste 8 timer  Jeg har VIRKELIG været flink omkring alt det her, på trods af hvor meget gene, det er til, at deres kæledyr larmer - nu er tålmodigheden ved at slippe op, og jeg begynder ærlig talt at føle, de udnytter min venlighed. Har overvejet at give dem et par uger nu, og hvis det ikke bliver bedre, vil jeg sige til dem, at så må de få hunden passet, når de er hjemmefra - hvis de siger, at det ikke kan lade sig gøre, må jeg så fortælle dem, at det ikke er tilladt ifølge husordenen at have kæledyr, der generer andre, og de derfor må finde ud af det alligevel.
Nu kan det godt være, jeg er totalt hippie, men har du overvejet muligheden for selv at passe hunden, evt. mod et lille beløb? (Hvis du da er på OK fod med naboerne). Hvis det ellers er en sød hund, der ikke har problemer med andre hunde, og det samme gælder din egen, så ville det måske være win-win, også hvis du evt. selv skal ud - så har hundene hinanden, og det har de det ofte godt med. - Dvs., jeg taler kun ud fra den erfaring vi har med vores egne hunde. Jeg synes, og det gør I sikkert også, at det er tæskesynd for hunden, og det er selvfølgelig totalt urimeligt, at I evt. skal tage hunden på jer, men om ikke andet, så for jeres egen og hundens skyld. Måske lade det komme an på en prøve?
Tanken kan jeg faktisk rigtig godt lide, så måske er jeg også lidt hippie  Men jeg tænker lidt, om ikke TS så bliver noget bundet af den her anden hund, for den kan jo ikke efterlades, og man risikerer at dens problemer "smitter" til egen hund. Så pasning vil vel betyde, at TS er bundet til hjemmet 5 dage om ugen (hvis de da begge arbejder fuldtid).
Sandt, og det ville være superærgerligt - MEN, det kan jo også være, nabohunden finder noget trøst og ro i en buddy?  Så er den da i hvert fald ikke alene 
Det er faktisk ulovligt og du ts kan kontakte politiet. Lige præcis gøende hunde er noget lovens lange arm kan gøre noget ved, i modsætning til feks. vindmøller som støjer 24/7/365. Noget så simpelt som aktivitets legetøj eller en tændt radio er nogle gange nok til at hunden ikke føler sig alene og forladt. Men jeg ville da også som udgangspunkt foreslå at hund kom i dagpleje hos dig i den tidsbegrænsede periode. Når dét så er sagt, så syntes jeg måske ikke det lyder til at være mennesker som burde have hund! Hvorfor forlader de hunde når de har fri? De forlader den når de tager på job, og de forlader den i weekender... Hvis de ikke er indstillet på at løse problemet på den ene eller anden måde, så ville jeg ikke have skrupler ved at gå videre til ordensmagen, men du kan jo evnt. fortælle dem at det vil blive dit næste træk. Håber du opdatere. 
Hippieløsningen var faktisk det første, jeg selv tænkte på - så kunne min egen også få lidt selskab   Men det er desværre ikke en mulighed. Min kæreste har nemlig tendens til allergi overfor visse hunde, og for det ikke skal udvikle sig, har vi selv købt en race, der ikke fælder. Så nytter det ikke noget at have overboens hund til at gå og smide hår i vores lejlighed i stedet  Jeg tænker at jeg giver dem et par uger og så går op og spørger hvordan det går med træningen. Jeg har søgt på nettet og set man kan få hunden passet i hverdagene mens man er på arbejde for 3500 om måneden i en hundebørnehave - det vil jeg prøve at foreslå dem. Shagya: Jeg synes også det er lidt useriøst, at de forlader den, når de har fri (selvom det bare er nogle timer ad gangen). Altså, én ting er, at de er nødt til at møde på arbejde og åbenbart ikke kan finde pasning til den i hverdagene - men i weekenden er de jo ikke forpligtet til at tage nogle steder, og ellers må de da tage den med eller sørge for at køre den hjem til nogen, der er hjemme!
Hvor er det egentlig dejlig at læse så mange gode konstruktive forslag. Nogle hunde har det dog også sværere end andre. Fx er nogle racer som DK/SV Gårdhund og andre rottehunde ofte klart mere nervøse. Og Fr Bulldog og Chihuahua er klart mere selskabelige. For de hunde er en adfærdsterapeut ikke nødvendigvis løsningen, hvis ikke ejeren har mulighed for at afkorte tiden alene - og jeg synes 8 timer lyder af meget, hvis det er koncekvent. Igen andre hunde keder sig bare, og så skal de stimuleres mere end hvad ejeren måske forestillede sig og har mulighed for. Det hjælper adfærdsbehandling heller ikke på. Der er "hippieløsningen" er meget bedre forslag. Hvis det rent faktisk skyldes seperationsangst, kan men få forkellige kosttilskud, der (næsten homøopatisk) kan hjælpe på humøret. Det var måske noget. Men det kræver nok lidt at vide mere om årsagen til problemet hos overboen, for at komme med lige den "rigtige" løsning. /Søren
Håber du kommer med en opdatering omkring hvordan du fik det løst/ikke løst 
Hej alle  Tak for jeres indlæg og råd. Jeg snakkede med overboen forleden, som siger, at det ikke er seperationsangst, og at adfærdsterapeuten siger det samme. De mener, at problemet bl.a. er udefrakommende lyde, der trigger hunden til at få gøanfald. Jeg pointerede, at hunden hyler og kradser i dør/gulv mere, end den gør. Adfærdsterapeuten havde sagt, at det var fordi hunden kaldte på dem (ligesom ulve). Er det ikke tegn på seperationsangst? Overboen har sat webcam op og tjekker optagelsen hver dag for at holde øje med om der er fremgang (det er jo positivt de gør den indsats, tænker jeg). Han siger, at hunden tit gør, mens den ligger og ruller rundt på sofaen eller løber rundt - her tænker jeg, at den måske keder sig? De er begyndt at sætte musik på, når de går om morgenen, og han havde set en fremgang, når de altså "huskede det" (   ) - en af dagene, hvor der havde været musik på, havde den ikke gøet overhovedet den dag  De har desuden meldt sig til hundetræning med den. Han siger, at hunden er meget "dominerende" overfor kæresten (hans eget ord) og skal lære grænser. Han siger, at den bliver rastløs, når hun ikke er hjemme, og det er umuligt for ham at lufte den på tur, når hun ikke er med - så vil den ikke gå. Igen tænker jeg ikke dominans, men seperationsangst. Så det er opdateringen herfra: De er delvist villige til at arbejde på problemet - men i mit hoved behandler de det forkerte problem.
Jeg ville kontakte den der udlejer lejligheden, det kan gå hen og blive dyrt at få repereret. Jeg er ikke hippie på hundefronten, vil man have hund i lejlighed så sørger man for at den 1. Ikke gør flere timer om dagen og 2. Ikke ødelægger lejligheden. Det er jo netop denslags der gør det sværere og sværere at finde en udlejningslejlighed med hunde/husdyrstilladelse. Jeg må indrømme at jeg synes det er møgfrækt og uansvarligt at andre skal bøde for deres ligegyldighed... både å den lange og den korte bane.
Opdatering. Problemet er værre end nogensinde. Eneste trøst er, at der trods alt er dage, hvor kvinden deroppe kun er væk halvdelen af arbejdstiden (hun er gravid) - og at der snart kommer en baby, så hun i det mindste vil være hjemme på barsel til den tid. Men det lader til, at nu bliver der ikke gjort mere ved problemet. Og jeg er i øvrigt hjemme på fuld tid nu pga. sygdom. Så jeg har lidt ondt af mig selv.
Har du kontaktet udlejer? Hvis ikke, så ville jeg gøre det nu, hvor du ikke længere oplever, at de forsøger at gøre noget ved problemet. Udover at det er synd for dig (kan levende forestille mig det belastende ved daglig langvarig hundegøen), så er det jo også synd for hunden, at den efterlades, når den åbenbart er så ked af det.
Udover hunden kommer der nu babyvrælen til ovenikøbet. Jeg synes *ikke*, det lyder somom der, ikke er blevet taget hånd om hunden, når problemet er der stadig væk, måske endda værre end før? Jeg ville blive meget træt af larmen   , når der allerede ikke endnu er sket noget. Vil de så gøre noget, så hunden ikke trigges? Eller skal alle i miles omkreds hviske og iføres vattøfler og lyddæmpere? Find noget andet at bo i -og flyt (flygt!). Det vil ikke ændre sig, om I så piver eller synger. (Jeg har desværre lige læst "Papmaché Reglen" af Hella Joof, dette tog jeg til mig: Folk ændrer sig ikke gerne, så hellere flytte og blive glad!   ) Hvad er "privat udlejning"? Er det fremleje, må det kun ske i to år ad gangen.
Nu kommer jeg lige med et kvalificeret gæt. Hunden skifter snart hjem. Det vil være godt for dén og en nødvendig beslutning fra de kommende forældres side. Det kommer SLET ikke til at fungere når baby kommer og hvad kan hund mon SÅ finde på... Bliver den aflivet eller vil de gøre sig den ulejlighed at finde et nyt hjem til den... En ting ligger fast, hund flytter! I'm sure! Ifht. ts. så må vi håber det bliver til det bedre. En baby bliver vel næppe efterladet alene hjemme i timevis; Men i stedet for gø og skrabelyde så må du nu nok indstille dig på babygråd, skrål, hulk og vræl på alle tider af døgnet.   Hvis de da ikke finder omgivelserne for små, nu der kommer en mere og flytter, hvilket nok var at foretrække.
MichelleW: Jeg tror ikke, udlejer er på vores side, da de har lejet ud til venner  Tine A: Altså, jeg ville gerne flytte, men vi er ikke helt enige herhjemme, og rent økonomisk er det også lidt kaos pga. min sygdom og at jeg er blevet fyret. Ikke lige de bedste vilkår til at skulle ud og handle bolig. Vi havde også problemer i den lejlighed vi boede i før (der var det gule vægge og tilbagevendende astmasymptomer fra min kærestes side pga. naboen var storryger) som vi flygtede fra... så mon det bliver bedre hvis vi flygter igen... tror det ikke  Jeg er nok bare alt for sart til at bo i lejlighed  Shagya: Det ville jeg virkelig håbe, for hundens skyld. For det første er det synd for hunden, at den får lov at stå og have det dårligt hver dag. For det andet tager de ikke ordnentligt ansvar for dens helbred. De fortalte mig på et tidspunkt at den ikke må lege om sommeren, for så besvimer den (det er en fransk bulldog). Men det var ikke lige noget, de skulle til dyrlægen med - det var jo kun om sommeren, og de tog deres forholdsregler   Jeg har ikke så meget til overs for dem mere. Senest skrev jeg en udførlig besked til dem over nettet (vi har kommunikeret både over facebook og face to face) hvor jeg forklarede præcis hvor mange timer hunden havde gøet, at problemet lod til at være blevet værre, og at det var ved at være temmelig opslidende. Om de stadig prøvede at løse det? Svar: "Hej xx. Vi er stadig på sagen. MVH yy". Nu er der jo også kun gået 5 måneder, hvor det er blevet værre   Syntes ærlig talt, det var møgflabet - ikke engang en undskyldning (jeg skrev til dem, at hunden havde gøet uafbrudt 40 minutter, derefter stoppet 10 minutter og havde så gøet lige siden). Min tålmodighed som nabo med retten på sin side - er i hvert fald aldrig blevet takket for, og undskyldninger for ulejligheden har jeg heller ikke hørt noget til. Så jeg er ved at være dér, hvor den kommer videre til bestyrelsen. Men ved ikke hvor meget, de kan gøre, hvis det kun er mig, der klager.
KUN?! Men jeg ville anbefale Jer, at I besøger eventuelle nye naboer før I flytter ind. Ja, det er dyrt at flytte, og svært at finde steder med tilladelse til hund, men er dit helbred ikke det værd? Personligt ville jeg være flækket på langs og tværs og i flere retninger allerede. "Vi arbejder på sagen"- Men hvad GØR de så?
Tine, mit "kun" var såmænd meget ironisk ment  Men det var lige præcis min tanke. Vi arbejder på sagen - nåmen, hvordan? Hvad er udsigten? Er der noget, der virker? "Beklager ulejligheden og tak for tålmodigheden" - eventuelt?  I sin tid besøgte vi også alle vores naboer, inden vi flyttede ind her. Der var det kun den gamle mand inde ved siden af, der var et problem (men problemet var slet ikke så stort dengang, da han ikke var døv og også væsentlig mere mobil, så fjernsynet kørte ikke konstant). Resten af vores naboer var fine, men de er alle blevet skiftet ud i de tre år, vi har boet her. Det ser heldigvis ud til at lysne en smule for os økonomisk, så vi måske kan flytte til sommer. Indtil da har jeg bestilt tid i et hørecenter til at få lavet formstøbte ørepropper og er ved at kigge efter kontorplads, så jeg har et sted at flygte hen et par dage om ugen, når helbreddet tillader det 
Hvor er det dejligt at følge en debat som er konstruktiv, syntes du griber det helt rigtigt an med ejeren af hunden!
Og jeg havde godt nok ikke accepteret det og været så large. Jeg har selv en nabo med en schæffer der gør. Dog er jeg så velsignet at han er meget lidt hjemme da han for det meste er hos kæresten og har hunden med der. Og jo hun er blevet bedre. Men det sker stadig at hun lukkes ud i haven og så står hun der og gør, fordi hun vil en til sin ejer. Det er helt sikkert sepreationsangst med hende. Sidst stod hun og gåede uden for kl. 01.11 om natten. @!#$ jeg blev sur. Han skal være glad for at han ikke er hjemme så tit. Men hvis hun var hjemme konstant havde jeg kontaktet politiet.
En fransk bulldog, der besvimer når vejret er varmt. Sikke en overraskelse  At folk stadig køber den race er mig ubegribeligt, men jeg er også arbejdsskadet. Det mindste man bør gøre, når man anskaffer sig sådan en hund, er at tage den til dyrlægen og evt. få kirurgisk rettelse af dens medfødte deformiteter, der får den til at besvime af iltmangel i DANSK sommervejr. Hvis den da overlever narkosen, det er jo det næste problem for denne race. Ej, jeg bliver så harm... Synes det lyder som en super idé med ørepropperne; jeg havde selv glæde af sådan et par i min gamle lejlighed, der var ekstremt lydt. Min livskvalitet er klart forbedret nu, hvor jeg bor på øverste etage og ikke har en idiot af en overbo længere. Min underbos hund kan jeg høre gø, men det er mest i weekenderne, da de efterlader den alene... Håber for jeres skyld i kan flytte snart.
Opdatering. Først et tak for alle jeres konstruktive svar, og jeres harme - så man ikke føler sig helt urimelig og alene over at rende rundt og være så irriteret   For jeg ved jo også, at der er folk, der er væsentligt mere large end mig. Jeg er slet ikke skruet sammen til lejlighedslivet. Jeg tænkte, nogle af jer måske kunne tænke at blive opdateret om, hvordan det går. Det er blandet nyt. Vi bor stadig i lejligheden, og kvinden ovenpå gik på barsel tilbage i januar. Det var her omkring, de opgav at gå tur med hunden   Det er ikke lyv når jeg siger, at jeg ikke har set hunden uden for ejerforeningens matrikel i 4 måneder. De er ude i 10 minutter af gangen, max. Det gjorde ikke noget for mit vedkommende det første stykke tid, men i sidste måned fødte hun, og siden da har hunden været alene minimum 5 timer om dagen (aner ikke hvor det er, hun tager hen, men det er altid uden hunden). Prøv lige at forestille jer seperationsangst kombineret med 5 minutters gåtur om morgenen, før de tager af sted  Samtidig snorker den jo som en gammel mand, og det bliver værre og værre   Så i dagtimerne gør den, om natten runger hele vores lejlighed af dens snorken... ja, må nok sige, at den hund er den værste overbo, jeg kunne forestille mig at have  Heldigvis er deres lille baby så stille som den slags nu engang kommer. Så det har været en lettelse. Men for at slutte opdateringen på en god note: 5 dage! Så flytter de! Jeg har talt ned meget længe   Den hund er tortur. Og synd for den er det jo også.
Orh, det manglede da ellers bare lige, at de oven i det hele havde skudt et kolikbarn ud! Men jeg har nu altså frygtelig ondt af hunden :/  Kunne man mon foreslå en (professionel) hundelufter eller noget i den dur?
Bissen, det var jeg helt bestemt forberedt på - men det har været overraskende nemt at bo med en baby ovenpå   Han græder da, og de er meget oppe om natten, men hans volumen er meget moderat... Så det har slet ikke været noget problem. Jeg tror prof hundelufter er helt udelukket. Dels fordi de med al tydelighed de sidste måneder har valgt at lukke øjnene for problemerne (jeg ser dem fx gå tur med barnevogn uden hund, hvilket jeg tolker som de ikke føler nogen skrupler eller skyld ved at gå fra den), dels fordi hunden ikke kan lide at gå tur længere. Allerede sidste år snakkede jeg med overboen, som sagde, at den standsede meget og strittede meget imod ude på turene, og nu ser jeg som sagt aldrig hunden uden for matriklen. Jeg er selv overbevist om det skyldes, at den ikke kan trække vejret - da dens snorken bare er blevet værre og værre i løbet af det seneste år  Jeg har meget ondt af hunden og ville ønske jeg kunne gøre noget, men der er desværre ingen lov, der byder folk at gå tur med deres hund, og vi har prøvet at overtale dem til at tage til dyrlægen, men de mente ikke, der var et problem. Det skærer i hjertet at de nu flytter til en villa, hvor der ikke er en underbo eller nabo til at brokke sig - hvor mange timer får den mon så lov at stå og være rædselsslagen alene hver dag...
eze village  fantastisk sted og en stor oplevelse  god tur
Giv venligst lyd hvis i har en hårløs jordrotte i gerne vil af med i midt og vest jyllands området!
hejsa. jeg står og OVERVEJER at få min hest flyttet, da hun lige nu står 1 time fra mig. derfor vil jeg høre hvad der er af opstaldnigsmuliger i farum, værløse, lynge og slangerup omegn. jeg har nogle få krav der skal overholdes. ridehus ( gerne 20X60 men ikke et krav ) vandspiltorv og mulighed for ikke at have sin hest på døgngræs i sommerperioderne. håber i kan hjælpe.
Jeg skal for første gang til Roskilde Dyreskue imorgen, og jeg glæder mig helt vildt! Jeg har set at der er nogle forskellige butikker/stader og derfor har jeg tænkt lidt på, om man godt kan købe hesteting, selvom man ikke har egen hest eller part? (Går kun til ridning xD) Jeg købte nemlig for et par år siden et striglesæt i lilla i Horze 
Det kan du da godt - men det er spild af dine penge  Hvis mønterne brænder i lommen, sp brug dem hellere på en stor is og og noget godt udstyr til dig selv, eller læg dem i sparegrisen til du måske en dag får din egen eller en part. Og god fornøjelse til dyrskuet  Hilsen Sif
Et hjertes suk herfra. I februar stod min pony med kværke. Hun kom sig heldigvis rimelig hurtigt, men så stod hun pludselig med diarre og symptomer ala forfangenhed. Det gik forholdsvis hurtigt over med noget stabiliserende til maven og smertestillende. For noget tid siden begyndte hun at hoste pga noget dårligt hø. Udskiftede strå og forventede det ville aftage, men pludselig sidste tirsdag stod hun med snot, hoste, rallende vejrtrækning og igen reaktion i hovene. Dyrlægen har givet antibiotika og smertestillende og luftvejsinfektionen er langsomt på retur, men der bliver ved med at være let reaktion i hovene og forøget puls. Det gør ondt at have en hest, der hele tiden får mærkelige symptomer, som ingen rigtig kan forklare. De evige bekymringer tærer på psyken og gør mine egne smerter værre. Sikkert også fordi kroppen også mangler ridningen, som har været en stor del af min træning, for at holde min elendige krop igang. Og her kommer min dårlige samvittighed så. For i disse dage har tanken om en sund og rask hest strejfet mig mange gange. Jeg elsker min pony, men hun er et skravl, der har haft adskillige perioder med underlige diffuse sygdomsforløb, som hver gang slår mig ud af kurs både fysisk og psykisk. Selv når hun fungerer nogenlunde, kræver hun en masse pleje og hensyn, men det affinder jeg mig med, fordi hun giver de mest fantastiske rideture. Ved ikke lige hvad jeg vil med dette, men trængte til at få det ud.
Hej, Jeg kender lidt til dine tanker om en sund og rask hest. Jeg var igennem lidt af det samme med min gamle hest, der var ret uheldig, men hvor vi hver gang - undtagen til sidst - kunne kæmpe os tilbage mod alle odds. Man bliver bare så TRÆT... M.h.t. din pony og dens problemer, så har jeg et sted opsnuset en oplysning om, at luftvejsproblemer og forfangenhedssymptomer kan hænge sammen, således at hvis luftvejene ikke har det helt godt, så kan hesten ikke helt slippe af med sin forfangenhed. Det holdt i hvert fald stik med min gamle hest, og jeg vil anbefale dig at prøve sortkommen til din pony - det hjalp nemlig min hest meget! Det er supergodt til immunforsvar og luftveje samt pels og hove! Du kan købe det fra Nordic Horse - der kan du få det i piller eller flager, der er let at bruge. Dog skal du være opmærksom på, at det kan tage tid for din pony at vænne sig til smagen... Men som sagt, så kan luftvejsproblemer (samt følgerne af den behandling der gives mod f.eks. kværke i form af påvirkning af bl.a. fordøjelsessystemet gennem både antibiotika og smertestillende medicin) give følger andre steder i kroppen, og når først en hest én gang har haft noget med luftvejene, så vil de efter min erfaring ofte være sarte bagefter. Derfor ville jeg sætte ind på at hjælpe din ponys luftveje (sortkommen) og fordøjelsessystem (måske gærkulturer, f.eks. fra Horselux) og så se, om ikke resten af kroppen også får det bedre! Jeg ønsker dig og din pony alt muligt held og lykke! MVH Jette
...det så bare været en bil. Så var det ikke så svært. Problemet er jo, at man ikke bare lige kan bestille dyrlæge og DAKA - købe en ny og løse problemet den vej. Min skønne gamle hest have en journal så lang, at det grænsede til pinligt. Det ændrede sig faktisk, da hun i sensommeren 2008 rykkede i løsdrift. Før det havde vi været igennem stort set alle former for kolik - og bøvl med hendes sarte luftveje (hun havde støvallergi). At være i kontinuerlig bevægelse i frisk luft 24/7 - 365 dage om året - det var løsningen for hende. Hun døde jo så desværre i starten af året, men det var af helt andre årsager, som vi ingen indflydelse havde på. Med heste, hunde og børn er min erfaring, at man konstant bekymrer sig. Nogle gange med god grund - andre gange uden. Det er selvfølgelig værre med en mandagsmodel, men ærligt - så ved man jo aldrig, hvornår det pludseligt kan være slut. Prisen for at elske nogen er sorgen ved at miste dem.
Mette, du har så evig ret. Jeg undrer mig jævnligt over at jeg ikke er blevet gråhåret af alle de bekymringer! Igår var både dyrlæge og trimmer forbi, og nej hesten er ikke det der ligner forfangen på trods af puls i forbenene   til gengæld er den nu halt på det ene forben, men der er ingen indikation på hvorfor. Nu får den ro og antiinflamatorisk mens dyrlægen overvejer hvordan pokker man lægger blokader på en hest, der er så angst for nåle, at den ikke engang kan vaccineres. Suk altså.
Puls må jo tyde på at der sker noget i de hove, også selv om hun ikke er direkte forfangen... Og med halthed så er der noget... måske en knusning eller begyndende hovbyld? Bliver det bedre når du motionerer hende? mht angst for nåle så lykkedes de os at få "omvendt" vores lille Sorte - han gik fra at gå i panik og ikke kunne trækkes ind når han hørte dyrlægens bil komme. At få vaccination i flyvende fart gennem en døråbning -bedøvelse ligeså, og så hvad der svarede til en bryggerhest trods hans kun 118cm - til at en dyrlægestuderende kunne vaccinere ham og tandlægen kunne give han normal dosis beroligende... Det krævede at han fik en guf eller flere hver gang der var en dyrlæge i stalden - gennem laang tid - at vi spiste guffer i dyrlægens bil. Hver gang Dyrlægen var i stalden stod vi og snakkede med ham og undersøgte det hele. I starten tog han dårligt de der guffere og kom de i munden blev de ikke tygget.... Med tiden faldt han så meget til ro at det ikke var et overgreb at have Dr. dyr forbi. Så det kan lykkedes  Kender alt for godt det med at have bekymringer over de "skøre" dyr - men at slippe hestene det vil jeg heller ikke!!!!
Der foregår helt sikkert noget, men den er ikke forfangen eller på vej til at blive. Faktisk ville det være en lettelse ift behandling og bekymringsniveau. Nu er både dyrlæge, trimmer og jeg totalt blanke. Dog fandt dyrlægen at pulsen ændrer sig, når benstilling flyttes. Ikke at det gør os meget klogere. Haltheden er værst ved igangsætning og bliver så bedre, men forværres igen ved trav i longe. Derfor er motion ikke noget vi vil forsøge. Mht nåleangst, så kan den her hest sagtens underøges af dyrlægen uden problemer. Men har hun en nål i hånden panikker hun og stikker af. Derfor er det lidt svært at træne, da det langt fra er nok at dyrlægen stikker den en godbid når de kommer forbi. Det er desværre den værste nåleangst jeg og dyrlægen nogensinde har oplevet, og vi har haft nogle rigtig grimme oplevelser med det. Derftil kommer at hesten flere gange har udviklet bylder, når hun blev stukket, så det gør også at det virkelig ikke er noget vi ønsker at skulle igennem med hende.
Suk, hvor jeg kender det. Det kræver en rigtig stærk psyke at være hesteejer - især når man er glad for sin hest og samtidigt har en lidt uheldig hest. Heldigvis plejer der altid at være perioder, man bare skal igennem, og så går det bedre igen. Det er i hvert fald vores forhåbning. Jeg mistede min elskede første hest for snart 3 år siden. Det sidste 1-1 1/2 år var fyldt med skader - gammel seneskade fra før, vi købte ham, massere af behandlinger, ledbehandling, røngten, scanning, et spark i hovedet og flydende mad, en voldsomt oprevet tunge med sting, flydende mad og boksro. Til slut måtte vi aflive ham efter at have flyttet ham med forhåbning om, han skulle pensioneres som 9 årig, men desværre kunne seneskaden end ikke holde til at gå på fold. Min nye hest har fejlet en del! Oprevet øjenlåg = 2 sting, opskåret tunge, opereret for 2 OCD-fragmenter/mus og efterfølgende fik han nåleangst, heldigvis snart i bedring, ondt i lænden pga. roteret lændehvirvel, indlagt i sommers 3 dage på Højgård pga. kraftigt lednært spark / sår, scanning, trykprøve, røngten, derefter seneskade i december, som vi stadig er forsigtig med her igen scanning, laser m.m. samt fys og kiropraktor. Endeligt nu her en måned pga. en sadel, der ellers er tilpasset, men som alligevel ikke lå, som den skulle. Nu er vi endeligt igang igen... og håber jeg vi bliver ved med! Det er så frustrerende, og vi har også haft perioder, hvor det næsten har været for meget! Hvor jeg har måtte til lægen for at få tjekket mit hjerte m.m. som følge af stress. I stalden 2-3 gange om dagen for at motionere en hest i boksro, et fuldtids jurastudie, et arbejde og en kæreste... det var i hvert fald en periode for meget for mig. Men vi kom igennem det - og sådan er det jo. Nu skal vi så finde melodien igen, for styrke og balance er jo væk hver gang, og med en unghest hvor grundridningen stadig ikke er helt på plads, er det faktisk MEGET frustrerende og forstyrrende med så mange pauser. Så jeg kender det! Virkeligt. Men der er kun én ting at gøre, og det er at tænke fremaf og blive ved med ridning + hænge i. Jeg har så også flyttet min hest i en stald, hvor der er styr på tingene og fine forhold - både med fold, boks m.m., så jeg ved, han ikke er udsat for unødvendig risiko/dårlig luft/hvad der nu ellers kan være. Og så har jeg et sindssygt godt team bestående af min tapre dyrlæge, jeg altid kan stole på, Højgård til større ting/operationer/røngten, min fysioterapeut/ostepat, massør, kiropraktor, smed og berider   Men for søren hvor er det dyrt at have hest, når de kommer til skade hele tiden - og som studerende kan den del af det også presse lidt til tider, når man har så mange sygedage hele tiden... Men jeg er sikker på, man kommer ud på den anden side på et og andet tidspunkt   Nu håber jeg, vi skal bruge sommerferien på en masse undervisning, så vi kan komme igang igen  Det er hårdt at have hest i de dårlige perioder, men de giver så meget godt alligevel. Så jeg hænger i, fordi jeg tror så meget på min hest og er så glad for ham. Må dog indrømme, jeg flere gange har sagt både, at det sgu kun er fordi, det lige er denne hest, at jeg hænger i, men samtidigt også, at skulle jeg miste ham her, så vil jeg ikke mere. Det giver så mange bekymringer, og det er nemlig ikke særligt sjovt at have hest, når de bare står skadet hele tiden og har det dårligt. Håber I også kommer ud på den anden side. Rigtig varmt knus herfra. Vi elsker jo de kære dyr ubetinget alligevel 
Xcover-serien fra Samsung har i min optik altid været en lidt løjerlig fornøjelse. Den sælges som værende hårdfør på bekostning af mere eller mindre alt andet. Specificationsmæssigt minder den lidt om telefoner der kom ud for ca. 3 år siden Til sammenligning: I Samsung Galaxy S9'en får du en telefon i nogenlunde samme størrelse som xcover4, den er stadig IP68 (Støv og vandtæt) Du får tilgengæld: -Markant bedre skærm -Markant bedre CPU -Flere RAM -Android 8.0 fra starten af, den vil formentlig også blive opdateret i længere tid end Xcover Jeg tror dog ud fra udformningen af S9'en at den ikke er ligeså god til at gå på gulvet. Det er primært på baggrund af den store skærm og det faktum at den går helt ud til kanten af telefonen, det vil formentlig medvirke at når den tabes vil der være større risiko for at den lander uheldigt, og det vil så koste en skærm. Personligt er jeg en kæmpe hat til at passe på mine telefoner, så jeg er begyndt at købe brugt hos bluecity. Den sidste jeg købte er en Sony Xperia X performance: Til prisen er den rigtig fin, men dog ikke på højde med S9'en.
Jeg har en xcover 3, og er altså ikke særlig imponeret. Den kan ganske vist tabes, men støv, vand, sved osv er ikke et hit. Min er ufattelig langsom, mangler hele tiden plads på trods af jeg ikke er storforbruger af apps eller billeder. Min kæreste har en alm samsung mini som har holdt væsentlig længere på trods af han bestemt ikke er god ved den.
En Huawei. Jeg har Sansung, og den ser pæn ud! Men det første jeg gør med nyanskaffet elektronik er- at få en fornuftig "indpakning" (etui) til det. Ellers overvejer jeg en retro udgave af Nokia- "bananen". Men et godt etui- er et must!
... nogenlunde samme overvejelser da min Samsung s3mini til sidst blev så forældet at jeg fik besked om at jeg ikke længere kunne bruge mobile pay   I butikken kiggede jeg mest på samsung - men dem der lå i mit budget (billigt) var lidt ældre modeller, hvor ham i butikken fortalte at de jo også blev forældet snart - så han anbefalede en Huawei p20 lite - en helt ny model, men faktisk billigere end de Samsung jeg havde set på. Jeg er glad for den - den har meget bedre kamera end den gamle (selvfølgelig) og er nem at bruge. Jeg er stadig ikke helt blevet venner med lydindstillingerne - jeg mangler en måde at få lyd når der er sms, men IKKE ved messenger og mail. Som jeg kan se det hænger de sammen. Og så er jeg ret træt af at der - da jeg skulle hente telefonen - var så travlt i butikken at de ikke kunne hjælpe mig med at flytte billeder, sms, kontakter osv med over fra den gamle telefon - det havde de ellers lovet.  Den app jeg fik anbefalet til formålet kan min gamle telefon åbenbart ikke kommunikere med - så det er lidt surt - kontakter kan jeg selvfølgelig "bare" oprette igen - men jeg ville jo gerne have gemt mine billeder og nogle sms'er.
...har jeg stræbet efter håndværkermobiler i mange år ud fra den tese, at jeg kunne slå stort set alt andet ihjel. Nu har jeg så en Huawei P9 lite, købt som næsten ny. Den lever sit liv i et cover og gør ikke meget væsen af sig selv. Har sjældent udfald, holder fint strøm, er hurtig at betjene og er bare funktionel (bruger den til opkald, beskeder, messenger, Facebook og internet - samt deling af data med min IPad). Jeg tænker ikke så meget over den, for den virker bare. Præcis sådan, som jeg foretrækker det. 
Hej! Nu er min mand og jeg endelig blevet enige om, at vi gerne vil flytte til Ålbæk, når vores hus bliver solgt og alt falder på plads. Det kan ske snart og det kan ske om lang tid, det ved vi ikke endnu. Vi er faldet for Ålbæk på grund af naturen - skov og strand lige uden for døren. Hvad gør man så med sin hest i Ålbæk? Eller i omegnen af Ålbæk - jeg er villig til at køre efter det rette sted. Hvor kan man opstalde sin hest, hvis man gerne vil have noget der ligner følgende: - Løsdrift eller store bokse og virkelig meget foldtid året rundt, i en flok, der er sammensat, så der er fred og fordragelighed på folden. Folde med god plads til bevægelse, mulighed for skygge/læ/ly for insekter, ikke for meget græs om sommeren og ikke for meget mudder om vinteren - Ridebane med god bund og lys og/eller ridehus - Ikke rideskole, helst et lille, hyggeligt sted med kompetent opsyn og ordnede forhold (hegn i orden, altid vand på folden, ingen giftige planter på folden, god luft og renlighed i stalden, vedligeholdelse af faciliteter o.s.v.) - Direkte eller næsten direkte adgang til dejligt rideterræn, og gerne med mulighed for andet end kun skovture, f.eks. med chance for at komme til stranden eller ud i åbent land også. Basis for både korte og lange rideture - Mulighed for fodring med kvalitetshø (hesten tåler ikke wrap og jeg er emsig med høkvaliteten) og eget foder - Helst fuldpasning, orker ikke en masse vagter men hjælper gerne hist og her Jeg har kigget hen forbi rideklubben i Ålbæk, og der ser faktisk mere eller mindre lukket og slukket ud. Stalden virkede meget lukket og mørk. Men der var nogle løsdriftskure og folde samt en lettere grøn dressurbane og en springbane. Er der nogen aktivitet der, eller bør man finde et privat sted uden for byen eller længere væk? Kom frit frem, hvis du kender til et sted, der måske kunne være noget for mig og min flinke hoppe på 160 cm, som gerne vil dyrke klassisk/akademisk inspireret dressur, lidt forskellig anden træning og ISÆR en masse herlig terrænridning! MVH Jette
Mht. nåleangst, så kom min som 2-3 års på Højgård til operation (fjernelse af OCD-fragmenter // "mus"). Da han kom hjem var han RYSTENDE nåleangst. Men med en meget tålmodig og fantastisk dyrlæge er det allerede lykkedes at få det gjort meget bedre. Det har vel taget os 2 års tid, og nu kan vi holde ham bare i trækketovet, dog gør vi det stadig kun inde i boksen, og hun skal ikke gå for meget rundt/finde for mange ting frem, før han sover. Da han var indlagt i sommers, bad min dyrlæge og jeg udtrykkeligt om, at de lagde kateter... og det var super godt, for han var slet ikke så bange, da han kom hjem denne gang - nu behøvede de jo ikke at stikke ham hver gang   Vi har så, som I kan læse i ovenstående, også haft en del gange til at træne nåle med min dyrlæge  Så en god tålmodig dyrlæge, så kan man komme langt med en nåleangst hest