Hej jeg er den over lykke lige ejer af min 20 islænder vallak. (jeg er 14) jeg rider dressur på ham i d klasser   . vilket jeg er meget glad for,  jeg kan ikke styre ham i galop i dressur han spænder fram   . jeg ved ikke hvad jeg skal gøre ved det men har du et forslag til hvordan jeg går så han ikke går det så skriv til mig   . det skal lige siges at han godt kan gå i holdning i skrid og trav det tar han helt fint. skal til mig så bliver jeg glad vis du ved hvad jeg skal gøre KNUZ Sisse 
er der ikke nogen med lidt mere dressur erfaring der kan undervise dig og ismulen, det kunne lyde som om i trænger til at blive undervist lidt specielt i galop. mvh Jeanne
med undervisning som Jeanne foreslår. Hvor god er den til at lave anspring? skal den "løbes" igang? Hvis den er god til anspring og ikke løbes igang, så spring den an i galop og efter 2-3-4 galopspring, en overgang til trav. Øve dette mange gange, og jo bedre hesten bliver jo flere galop spring, inden at du laver en overgang. Men få noget undervisning af en dygtig underviser (det behøver ikke være en specielt til ismuler) god arbejdslyst. mvh Julle
Halløj ænder  Jeg stod lige og diskuterede lidt med min springlærer i går, da hun var helt overbevist om at jeg altså ikke kan starte distriktmesterskab på min 5-års i år. Det går i en LA (spring) af metode B1.2 I følge reglementet står der at en 5-års pony må starte LA spring, let military, let terræn og LA0+LA1 dressur.. Så burde den da også måtte starte mesterskaber? burde hun ikke? Jeg har kigget reglementet igennem fra enden til anden næsten  Bare lige lidt tvivl herfra  . håber der er nogen som har styr på den slags  .
Se overskrift... En 5 års må gå til og med sværhedsgrad 2 dvs. til og med La i spring. Der er flere jeg kender incl. mig selv som har startet sin 5 års i distriktmesterskabet. Så klø du bare på  Du skal jo selvfølgelig være startberettiget til mesterskabet, du kan læse distriktets regler på deres hjemmeside...
Held og lykke ! 
Pretty fancy...som taget ud af min hjerne, men du forstår sørme at forklare sagens rette sammenhæng...masser af roser herfra      Rikke
enig i Pretty Fancy, tilsyneladende virker det som om Heidi fint bruger sin sunde fornuft og derved skaber grobund for et sundt forhold til sin hest uden at skulle læse alle mulige bøger om emnet, dejligt at læse at der stadig er nogen der kan omgåes heste uden at have nærlæst hele biblioteket og deltaget i samtlige kurser inden de ser lyset. Horsemanship begrebet i sin opstart havde hverken noget med Pat Parelli eller Monty Roberts at gøre, det var mere en måde at tænke hest på og opfører sig ordentligt på og at vise respekt overfor hesten. Sidenhen har det udviklet sig til en industri og udfra hvad man nogengange læser her på nettet er man jo nærmest hestemishandler hvis man ikke dyrker HMS, HMS i de forkerte hænder er også farligt vil jeg påstå. Heidi, som du nok kan læse dyrker jeg ingen former for HMS, jeg bruger ligesom dig min mangeårige erfaring og intuition i min omgang med hestene og det fungerer ganske glimrende.
det er jo lidt som med børneopdragelse  Man kan da sagtens opdrage sine børn uden at have læst 'Den store Teoribog'  Det er bare ikke alle, der kan - nogle mennesker er så også så uheldige, at de får nogle børn, der er svære at opdrage på. Og det er bestemt ikke altid deres egen skyld  Mikis hest svarer så til sådan et barn. Lea har været et nemt 'barn'  Jeg havde også sådan en pony, da jeg var barn   En hingst, der bare gjorde det, jeg ønskede   Den var   sød. Jeg skelner ret skarpt imellem Horsemanship (HMS) Og så horsemanship-systemer, som fx Parelli, Monty Roberts osv. Men du har ret - langt de fleste heste kan jo sagtens opdrages uden brug af disse systemer, hvis man selv er fornuftig. Der findes bare en masse 'nybegyndere' indefor hesteopdragelse i disse år. For dem   et horsemanship-system være udmærket 
Jeanne jeg er ikke sikker på at du forstod mit indlæg, som det var skrevet. Jeg er helt enig med dig i at Heidi har et godt forhold til sine heste og har en fin kommunikation med dem, MEN... hvis man vil begive sig ud i Monty og andre guruer indenfor HMS (hvilket jo er det Heidi har forsøgt sig på ved siden af sin egen logik!), så er man nødt til at læse for vide hvordan det gøres og ikke mindst hvorfor! Det er super vigtigt at man ved hvornår tingene skal bruges, ellers kan det, som du selv skriver, gå rigtig galt.
du har ret, sådan havde jeg ikke forstået dit svar. Det undrede mig egentlig også da jeg for det meste er meget enig i dine svar på andre tråde, godt at jeg lige fik det på det rene TAKKER. God weekend Jeanne
Ordet horsemanship er efterhånden blevet så fortærsket at ingen rigtig ved hvad det betyder mere, og hver mand tillægger det sin egen betydning. Nogle er så begyndt at gå over i den anden grøft af forvirringen og undgår alt hvad der lugter af hms. Nogle mener det er en opfattelse, andre en livsstil, andre igen at det er en række øvelser og andre igen noget helt fjerde. Jeg ser sådan her på det: Horsemanship er bare et ord der dækker over det at "omgås en hest", hvad enten det drejer sig om ridning eller anden træning/omgang. At der så er nogen hesteguruer der har taget begrebet til sig, og gjort det dækkende for en   slags omgang med hesten, har egentlig ikke noget med den oprindelige betydning af ordet at gøre. Nuvel, jeg bruger da også udtrykket hms en gang imellem, selvom jeg egentlig helst helt ville undlade at bruge det, fordi så er jeg sikker på at folk ved hvad jeg snakker om. Hvis man så skal kigge på træningsmetoder, som går under dæknavnet HMS, synes jeg i bund og grund den ene kan være ligeså god som den anden, og hvis jeg skal være rigtig dum, så kan jeg ikke rigtig se fidusen i HMS kontra alm. (forholdsvis positiv) træning. Det er for mig stort set det samme. For mig er det der kaldes HMS nutildags bare en række øvelser og "tricks" til at få hesten til at gøre som man ønsker, på højde med alm. træning, bare på en mere "sofistikeret" måde. Dette dog med undtagelse af nogle få glimt jeg har fået af HMS trænere som, i nogle tilfælde kunne nå ind til hestens væsen og "tale" til den i stedet for at manipulere rundt med den (jeg har et par eksempler som har specialiseret sig i dette, med stor succes). Med tale, mener jeg naturligvis hestens sprog, som er kropssproget, og ikke menneskesprog  . At "tale" med hesten har intet med specielle øvelser eller en bestemt sindstilstand o.lign at gøre, og er meget sværere end at lære hvordan man vha. disse øvelser kan få hesten til at gøre det ønskede. Dette er dog en helt anden diskussion som jeg hellere må gemme til en anden gang  .
HMS er jo bare partnerskab mellem hest og rytter... Jeg går da heller ikke rundt og laver alle mulige vildt kompliserede øvelser, med tilhørende navne jeg ikke kan udtale..   Jeg respekterer bare mine heste, og de respekterer efterhånden også mig. 100%. Det er jo HMS...
"Det handler om at få stoppet dårlig og uønsket opførsel. Hvis man gør som du skriver her, er det i mine øjne ikke HMS, men blot ligegyldighed eller magtesløshed/uvidenhed." At stoppe uønsket adfærd handler om behaviorisme. Du kan sagtens få en hest til at danse om din lillefinger ved brug af magt. Ikke vold, men din magt som leder, ved at dominere den til evig tid. Du vil så kunne leve helt ufarligt ved siden af den, men du når ikke ind i hestens sind på den måde. Om du ønsker det, det er spørgsmålet. Jeg har også trænet min i HMS, da det "kom frem". Nogle ting kunne vi (jeg) bruge, andre ting var for lavt i niveau - netop fordi min hest har stor tillid til mig. Hun kan stå uden at være bundet og render efter mig, ligegyldigt hvorhen, og hun nyder det. HMS har lært mig, hvor fine tegn, der skal til for at hesten reagerer, fordi den er så fokuseret på mig. Som jeg ser det, handler det om hesten, ligesom børn. Nogle psykologier virker på nogle dyr/børn, ved nogle skal man være mere vågen og disciplinere dem noget der ligner konstant. Jeg mener absolut ikke, man kan skære alle over en kam. Derfor synes jeg også, det er synd, nogle vælger en HMS retning og mener, den er gud. Lone
jeg er meget enige med mange af jeres indlæg.. men her kommer min egen opfattelse af hms: jeg træner ikke nogle bestemte 'retninger' og tilbeder heller ikke nogen hms guder, jeg bruger kun de ting jeg synes der kan bruges f.eks. klapper jeg altså min hest når den har været dygtig..selvom det er 'ulovligt', men min hest går tilgengæld altid bag mig-->> hvorfor? ja fordi d er praktisk, og jeg føler j har bedst styr på den der omme. formålet med det jeg gør og hms: ja vi vil vel bare gerne lære at forstå vores heste, man skal altid huske på at hesten ikke selv har valgt at være sammen med os, derfor er det mindste vi kan gøre da, at sætte os i hestens sted og prøve at forstå dens natur, og derved blive dens ven og arbejdskammarat. bedre kan jeg nok ikke beskrive det :0)
Jeg vil give andre ret i at udtrykket HMS er ved at være for poppet - det bruges efterhånden om alt; inkl at stå midt på en ridebane og kaste et tov efter hesten uden at ane hvad det skal gøre godt for  Min gamle hoppe og jeg var partnere ligesom du var det med Lea, Heidi. Jeg har aldrig dyrket HMS med hende og alligevel respekterede hun mig i høj grad og der var den der "special connection" som jeg frygter man kun får lov til at føle een gang i livet  Min anden hoppe udøvede jeg HMS med, men hun havde også en helt anden natur end den første. Hun er flere gange hoppet ind i mig, hvis hun blev bange for noget og jeg gik ved siden af (og det på trods af, at jeg IKKE tolererer det og satte hende kraftigt på plads når det skete). Man skulle være meget tydelig i sit kropssprog overfor hende - ellers var hun fx meget dum at gå med i perioder (det var dog mest, da hun var ung). Men hvis man havde haft hende ude på et indelukket område og sat sig i respekt, så var hun blid som et lam og stod fx gerne uden grime på og blev sadlet op uden problemer (da hun var 4 år gammel og fremefter). Mine to nuværende ungheste er vidt forskellige - min vallak er sød og utroligt nem; der er overhovedet intet pjat med ham. Så ham har jeg ikke "HMS'et". Min hoppe kunne jeg derimod godt finde på at tage lidt fat på - hun er meget mere "sin egen" end han er. Men generelt - HMS er hestesprog. Hvis du bruger tid på at se hvordan hestene opfører sig overfor hinanden, afhjælper uønsket adfærd og skaber respekt imellem sig, så er du lige så godt hjulpet som hvis du har læst nok så mange bøger. Synes JEG 
Mange af jer har helt ret. jeg vil alligevel også give mit besyv med..  Går hms i bund og grund ikke ud på at prøve at   heste? Det tror jeg. Jeg tror også, at vores omgang med heste bliver nemmere, hvis vi prøver at sætte os ind i hvordan hesten tænker og føler og derigennem gør dens hverdag nemmere at forstå. nemlig ved at bruge et sprog hesten forstår i stedet for stramme tøjler, pisk og sporer. Man   på hestens egte sprog. Horsemanship er ikke bare til særlige lejligheder. Det følger en altid - i stalden, på folden, på rideturen, og ikke bare når man står på banen eller i ens smarte "round-pen". For det er vel også en vigtig del af hms- at være opmærksom på sin hest og komme ethvert tegn på problemer i forkøbet. For det er jo det man kan med hms! Man kan se tegnene næsten før de er der, og det gør det ved gud så meget nemmere at have hest. 
Tjah. Man kan jo også bare sætte sig op på en hest og kalde det ridning. Jeg vil gerne lære mere, og for at gøre det må jeg få en underviser af en eller anden art. Ellers prøver jeg mig bare frem og lærer intet af alle de mange, mange års erfaring, man har mulighed for at høste gavn af ved at lytte til folk, der er mere erfarne end en selv. Hvem man vælger at lytte til, er lige så individuelt, som hvilken ridelærer man vælger. Folk bliver bare ikke nær så hysteriske, fordi man siger, at man har valgt at holde sig til en bestemt ridelærer og dressurform i stedet for at prøve en ny hver måned. Tænk, hvis man havde samme indstilling til dressurundervisning. Så blev man jo nødt til at skifte mellem moderne dressur, klassisk dressur og Western hele tiden for ikke at støde nogen, så de synes, at man "dyrker" sin ridelærer.   Stakkels hest. Partnerskab er lige netop det, jeg har fundet i den metode, Monty står for. At nogle vælger at bruge det uden at kunne det, svarer til at sige, at man vil ride som Kyra og så bare se et enkelt dressurprogram med hende og mene, at nu kan man det. Hvad skal man næsten sige til den slags? Det tager flere år at lære at bruge de teknikker bare nogenlunde, som de skal bruges for at virke, ligesom det tager flere år at lære at ride dressur ordentligt. Hvis folk ville tage sig tid til at lære tingene ordentligt i stedet for at zappe videre, når det ikke hjælper at stille sig på midten af ridebanen og svinge hjælpeløst med et reb, ja, så ville de måske forstå værdien af det. Din hest respekterer fint dit personlige rum på det foto, du har indsat. Faktisk ville et foto af mig og min hest se ligesådan ud. Det er ikke noget særligt svært at opnå. Den slags er blot et udgangspunkt for den videre træning, intet andet. Opnås indenfor de første ti minutter til et kvarter med en ny hest, man lige har mødt, hvis man ved, hvad man gør. Det er slet ikke et mål i sig selv at få hesten til at følge med (foran, bag ved, ved siden, whatever). Men det ser jo også for det utrænede øje ud til at gå udmærket, når en person rider uden at have lært noget som helst om det. Hesten går da både fremad, til siden og stopper. Vi andre kan bare tydeligt se, hvordan hesten kæmper med at bære sådan en rytter, og vi kan regne ud, hvordan den bliver slidt op. Ordet horsemanship misbruges i meget høj grad, og jeg bruger det stort set aldrig. Det hedder hestetræning på dansk, når man taler om den del af horsemanship-begrebet. Det dækker bare så meget mere på engelsk, og vi har mig bekendt ikke et dansk ord, der dækker det engelske begreb horsemanship i sin oprindelige betydning. Førhen lærte man omgangen med hesten af de mere erfarne. Nogle af os har haft den samme mulighed, og det skal de/vi da være glade for. Men andre er ikke vokset op med heste, eller de har ikke haft den mulighed at lære af en erfaren person. For de personer er det en stor gave at kunne høste erfaring fra andre gennem bøger, kurser, individuel undervisning. Ligesom nogle har lært at ride af en erfaren ridelærer fra barnsben, mens andre må lære det som voksne og også her må finde en ridelærer, hvis de skal lære at ride ordentligt til gavn for både dem og hesten. Nogle af os er derudover sådan indrettet, at vi aldrig kan få viden nok - at vi hele tiden ønsker at forbedre os og lære mere. Andre har det ikke sådan. Er det ikke skønt, at vi er forskellige?