Kære HN ænder. Jeg har gennem den sidste uges tid haft nogle ganske ubehagelige smerter i det ene bryst. Særligt tryk fra siden eller nedenfra er frygtelig smertefuldt. Der er ingen knuder eller lignende at finde nogen steder. Og det er ikke alm. muskelsmeter. Jeg har håbet lidt at det ville gå i sig selv igen, men jeg synes ikke der er nogen umiddelbar bedring. Er der nogen der har oplevet noget lignende? Jeg er ikke gravid, har heller ikke været det, så det har intet med amning at gøre...
Det har jeg jævnligt, når det er i venstre side er jeg bekymret, når det er i højre er jeg lettet, - i mit tilfælde er det altså bare muskelsmerter, selvom det kan føles meget meget ubehageligt og smertefuldt på en stikkende og ubehagelig måde. Op til menses bliver jeg ofte særdeles øm, men det er så på en anden måde, og føles ikke ligesom ovenstående. Men er du i tvivl, så kontakt da lige lægen for et tjek 
tror ikke det er muskelsmerter... Dem er jeg nok så vant til og det føles ikke sådan. Det er en meget underlig og meget intens smerte som jeg ikke lige har oplevet før. Mens er der længe til, så det kan heller ikke passe... Tror også det bliver en tur til lægen... Kan man få brystbetændelse uden at amme?
Rigtig ofte, har været ved lægen mange gange, men alt er fint. Det er ofte en nerve der har sat sig i klemme - plejer at gå væk hvis jeg strækker mine arme op over hovedet eller retter mine skuldre ud.
Hej Klitgaard Jeg er i samme situation.. og det er særligt tryk nedefra eller fra siden.. eller visse løftebevægelser.. eller at nyse eller hoste  ... men mit kom efter en periode med en blanding af svineinfluenza og astma.... dvs hoste hoste og mere hoste... Så jeg tror at det er en fibersprængning   Det føles nemlig mere som SMERTE end en normal muskelsmerte... Ved ikke om du også har haft en periode med hoste??
Jeg har en knude i venstre side af mit ene bryst, som jeg kan mærke og som gør ondt en gang i mellem. Jeg har fået den scannet 2 gange og lavet en mammografi, men de kan ikk se noget på billederne. Lægerne siger at når man er ung så har man meget brysvæv, og det kan så godt være en kirtel der går lidt betændelse i... Men syntes du skal tage tl din læge og forlange og komme op og få lavet en scanning, så får du vished...
Jeg tror, der er mange kvinder, der af og til mærker et jag eller en strammen i et bryst. Det   typisk muskelsmerter, der stråler ud i brystet. Hvis det var noget med hjertet, så ville det slet ikke føles sådan. Hjerteproblemer beskriver min læge som "følelsen af at have en elefant siddende på brystkassen". Desuden vil hjerteproblemer ofte være kendetegnet af udstrålende smerter i arme og hals. Men hvis du er utryg, så er det bare af sted til lægen - hellere en gang for meget end en gang for lidt!  Hilsen Annelise
Ja som overskiften siger så er jeg nysgerrig efter at vide hvor mange af Jer hestetøser/hestemænd der har en kæreste der også rider eller ææælsker heste? Jeg har selv to gange prøvet at have en kæreste der red/havde heste og det var ærlig talt en blandet oplevelse. Det var selvfølgelig rart at han vidste hvad det drejede sig om, at han kunne acceptere at det tager tid med de dyr, at vi kunne ride en skovtur sammen og tage madpakken med og at vi kunne hjælpes med alle de praktiske gøremål. På den anden side syntes jeg også det kunne være frustrerende at vi havde forskelligt syn på så mange ting foder, udmugning, ridestil, udstyr, stævner/ikke stævner mm. SÅ hvad er din erfaring... ? Er det en fordel eler en ulempe? Eler hvad har du at tilføje til mine erfaringer ?  Lige pt syntes jeg tanken om en "hestekæreste" er meget tillokkende...  MEN hvor er det så liiiige at jeg finder sådan en?.. næste spørgsmål 
Hejsa HNer Hvor skal jeg begynde ??? Jeg ville hører om der evt. skulle værer nogle af jer der har skiftet spor ?? Forstået sådan at I har været rytter også gået over til at værer kusk.??? Jeg har været rytter i mange år, men må nok se i øjnene at jeg ikke kan holde til det i det lange løb og slet ikke i det omfang jeg gerne vil  Jeg ville gerne havde startet nogle små hygge stævner, men nej tror aldrig det kan blive til noget. Desværrer.. Men nu er det jeg kommer ud af en "kører"familie, men har først lige begyndt at prøve at kører hest selv, her for nylig. Så jeg har den mulighed at havde hjælp til at lærer det fuld ud.. Men kan man lærer sig nye ting/ stil, når man er så vand til at ride, det noget helt andet at sætte så lang væk fra hesten  Har lige fået ny hest, det faktisk hans skyld jeg har prøvet at kører, da han er 100% kørerhest og kun lige tilredet.. Så der skal vi starte helt forfra og lærer alt det grundlæggende..Dette vil jeg dog gører alligevel, da jeg ikke vil undværer at ride.. Så har jo HESTEN, som kunne lærer mig det   heldige asen, hva pokker er så dit problem ???? Joo syntes mange gange at "kørerfolk" har et lidt andet syn på hestene end vi ridetøser.. Kan mang godt bruge vores viden i kørersporten ??? Ej håber I kan forstå hvor jeg vil hen, ellers spørg endelig, det kunne jo værer bare det jeg får luft, vil værer super for mig.. Skriv endelig jers erfaringer også selv om det ikke lige er fra rytter til kusk Eller i bare har noget at sige  I får lige et billede af giraffen..  
Jamen det har jeg skam jeg kan pg sygdom ikke ride og havde en knabstrupper hingst der skulle stille matrialeprøv og hvor jeg dog elsker det har også været til det første kørestævne og køre med på showhold for kanbstrupper hvis skæbnen skulle at jeg kunne ride igen ....nej jeg er kusk helt igennem i hjertet har virkelig fundet min rette hylle og har kun haft godt oplevelser i køreverden der er plads til en selv om man ikke fungere optimalt fysisk og griner de somme tider af mig og min forkælet lille møjunge der har dækkener i alverdens farver benbeskytter og glimtene sten på selen men kun på den gode møde
Tak Henriette for din indput.. Hold da op en dejlige lille dreng du har dig der, han er da super flot.. Har det været svært for dig at vænde dig om til kusk ?? Ja vi er jo lidt beskadigt, med det med benbeskytter osv  Men sådan er vi altså bare.. hehe min far ryster sig på hovedet når han ser jeg rider hehe, men vil da lige sige at nu er han selv begyndt at pakke sine hestes ben ind når de kører marton, sååå kørefolk kan også hehe.. Er der slet ingen andre ???
ja skadet er man jo stadig så så brænder for dessurkørsel og vil meget gerne finde en ny7 underviser da ham jeg havde ikke er blandt os mere max er helt klart faurit af maraton hvilken jeg må gi ham efter vores første stævne er super fed
... det er bare farven, der har en anden lyd  Jeg har kørt i mange år (hyggekørsel og opvisningskørsel i kørekvadrille), men det var først da min mand begyndte, at vi fik øjnene op for stævnerne. Siden er det gået slag i slag. Jeg rider stadig - men egentlig er det mest "bare" grundridning, som gør køredressuren nemmere, og holder hesten smidig. Jeg kan enormt godt lide "køreverdenen" i forhold til "rideverdenen", fordi det er voksne mennesker af begge køn. Der er ikke så meget ponypige-fnidder, og man bliver accepteret for det man gør og kan - ikke for, hvor meget diller-daller man hænger på krikken, eller hvor mange penge man har brugt på udstyr. Naturligvis er teknikken en anden, når man kører, men mange af dressurprincipperne er de samme. Da de andre kuske fandt ud af, at jeg "kørte firkanter" a´la Kyras ridelære, var der nogen der grinede lidt i skægget, og andre der sagde, at det kunne man da ikke bruge til noget i kørsel. "Det kan jeg", svarede jeg - og i dag ser jeg ofte en kusk, der "kører firkanter"  Så jo, vores rideviden kan bestemt bruges i køre-regi, men vi har et ansvar for, at vi ikke fører alt fnidderet, forkælelsen og egoismen med over i køre-verdenen, for det ville være både synd og ødelæggende. Hilsen Sif P.S. Er du søster til Birgit?
Hejsa Sif Hehe ja Birgit er min lille søster  Og den tøs ved sku hva hun gør, så har helt bestemt en erfaren kusk på hånden.. Så må du kende min familie, når du ved hvem Birgit er, såå du ved hva jeg kommer fra og er da også den eneste rytter i familien hehe.. Syntes bare det er lidt svært at acepterer at man ikke Kan ride i det omfang man gerne vil.. Men min Mand ( som er den nye formand i FKS) støtter mig 100%, men syntes det lidt træls vi begge vil kører for nu må vi til at slogs om hvem der skal starte stævner/hyggekører osv.. Sif har du været med til stævne på Kærsgård ??? Så kunne det værer jeg ved hvem du er nemlig hehe.. Henriette hvor i landet er du fra ??? Min søs kender en masse gode underviser så kunne værer jeg kunne hjælpe dig på vej til en ny.. 
Vil du hilse din mand og ønske ham tillykke med posten  Nej, jeg har aldrig været med til stævnet på Kærsgaard - det ligger gerne sammen med Landsskuet Herning, og da er jeg "fast inventar"  Min mand har været med et par gange. Han hedder Ruhoff og kører Fjordhest  Hilsen Sif
Hej. Fik i dag målt mit blodtryk, som vist ikke var bekymringsvækkende med sine 120/80. Min hvilepuls (eller hvad man nu kalder den, når man sidder og snakker) var 56 og var, så vidt jeg kunne forstå, ganske pænt lavt for et kvindemenneske som mig. Så det hele skulle jo egentlig ganske udmærket, men jeg har tidligere fået at vide at jeg havde en lidt uregelmæssigt puls og jeg kan da også mærke, når jeg selv tager pulsen, at den af og til springer et slag over. Og netop derfor tænker jeg nu på om det er særligt godt med den lave puls, når nu den er uregelmæssig. Nu har jeg, i forbindelse med graviditetsundersøgelser, fået taget mit blodtryk med den dertil hørende puls utallige gange, men det er første gang jeg har fået en kommentar til min puls, så jeg studsede jo lige. Mvh. musseh
meget fin hvilepuls - det er først når den er under 50 at man snakker om langsom puls = bradycardi ( i teorien 60, men i praksis 50 ). I de fleste tilfælde hos et ungt menneske, fordi vedkommende er i god form. Jeg vil tro at du lider af ekstraslag fra hjertet (ekstrasystoler ) - det har de fleste mennesker i perioder. Nogen mærker det - andre ikke. Det er et uskadeligt fænomen i de fleste tilfælde. Der kan også være andre årsager til uregelmæssigheden, og det er en lille ting at få taget EKG ved lægen - her kan man let konstatere om den grundlæggende rytme er rigtig, men det tyder det på eftersom du ikke har det dårligt.
.. sørme en flot hvilepuls, og den viser bare at du har et sundt og stærkt hjerte. Jo lavere puls jo kraftigere pumper dit hjerte. Altså ligesom hvis du kører i et højt gear på cykel, du bruger lidt flere kræfter men til gengæld skal du ikke træde så mange gange, til gengæld kommer du længere frem for hvert tråd.
Fik målt blodtryk forleden pga et fald for en uge siden og det lå let forhøjet endnu. 150/96 og puls på 95. Tænkte hvad min puls skal være eller er normalt. Ikke ryger, drikker ikke og 46 år. Nogle der ved noget om det?? er 95 ok eller..... god aften Heidi
man der ned. Min er på omkring 80 og jeg er 36.
Det var da dejligt at høre, at min puls er ok   . Jeg har tit undret mig over, hvorfor at pulsen var med på de blodtryksapparater, for jeg har nemlig aldrig rigtig opfattet, at man har kunnet læse noget af den. Men det kan man jo så... Det er simpelthen superdejligt. Jeg har nemlig et møgirriterende bmi-tal, der placerer mig i de overvægtiges rækker og det harmonerer bare overhovedet ikke med min selvopfattelse og mit aktivitetsniveau, der er betydeligt højere end en gennemsnitsdanskers. /musseh
Motion, motion og motion igen - hvor pulsen kommer op  Musseh - Jeg mener at ny forskning viser at det er sundere at være lidt "godt i stand" og i god form, end normalvægtig og i dårlig fysisk form. Jeg mener at man definerer det som forhøjet blodtryk over 140/90, men det kan jo også være at du lider af "det hvide kittel syndrom" hvor puls og blodtryk stiger bare ved synet af en læge  Ellers mener jeg at man hos lægen evt. kan låne et blodtryksapparat og måle hjemme.
Nogen der kender til at arbejde med heste i Irland? Er der ngen der ved hvad arbejdet består af? Har en forestilling om, at det er en måde at få billig arbejdskraft til sit stutteri, ridecenter eller pension. Kan kun finde Equipeople som formidler jobs, men de skriver ikke om indholdet i arbejdet.
Hvis jeg var dig, så ville jeg tage et kig på yardandgroom.com Held og lykke med det 
Tusind tak for hjælpen, det site ser rigitg interessant ud.
Jeg arbejdet med heste i Irland. Men det er 15 år siden. Arbejdet er ligeså forskelligt som der er hestesteder, ligesom i DK. Men generelt synes jeg at irerne er mere easy-going og har mere hestevelfærd end i DK. Jeg har både arbejdet på en rideskole, et privat lille hestested og abejdet frivilligt i en galopstald. Har desværre ikke nogle kontakter derovre mere, men det var en kæmpe oplevelse, og de er super søde, irerne. Held og lyklke med det
Jeg forsøger at overskue konsekvenserne af kommunens udmelding om at de vil sende mig på kontanthjælp pr. 1 marts. Jeg har været sygemeldt i snart et år,har været indlagt på psykiatrisk afdeling i tre omgange. jeg står nu med ikke mindre end 4 psykiatriske diagnoser: PTSD, Borderline, Reaktiv spiseforstyrrelse og depression. Jeg vil meget gerne arbejdsprøves eller revalideres, dette afviser kommunen blankt. Jeg er gift og min mand tjener omkring 400.000. Vi har en lille ejendom, hvilket naturligvis medfører et obligationslån. Derudover har vi et billån. Vores udgifter er naturligvis lagt op til at vi begge har en indtægt. Jeg vil meget gerne vide om nogen kan fortælle mig hvad jeg kommer til at få såfremt jeg overgår til kontanthjælp.
I det du er gift,og din mand har over 19700 kr brutto om måneden,kan du slet ikke få kontanthjælp,så det der sker er at du står uden indtægt,med mindre du kan blive revalideret. Hvis de endelig skulle bøje loven for dig,går du under 450 timers reglen,og i må også kun have en formue på 20.000 kr. Men gå ind på   der står der relerne for kontanthjælp
også bange for at du ikke kan få noget. Men hvorfor hører du ikke din sagsbehandler ad? Hvad er planen når nu du hverken skal arbejdsprøves eller revalideres? Er der måske snak om førtidspension? Jeg ved at Borderline kan give forhøjet kontanthjælp, så måske der alligevel er lidt at hente. Men ved det ikke når din mand har forsørgerpligt over dig. Men det kan din sagsbehandler garanteret finde svar på.
få en rød reje som gift med en mand der har så stor en indtjening- langt mindre indtjening og så kan man stadig intet få!
men fordi du ikke kan få penge har du stadig ret til at få din frermtidige forsørgelsegrundlag undersøgt. Dvs, at du har reet til at komme i en praktik/ arbejdsprøvning for at fastslå, om du evt er berettet til revalidering eller fleksjob.
.. går også meget op i hestene - og hvis han ikke gjorde, så havde vi ikke 4 stk. Han kan godt ride til husbehov, men efter som han er 1.90 høj og vejer omkring 100 kg, så er han lige stor nok til en fjordhest  Han kører - og han er god til det    Vi ser heller ikke ens på det - og det er både udviklende og p.ssefrustrerende. Vi vil det samme, men vi har forskellige veje dertil, og ind imellem synes vi at den anden part er SÅ dum! Andre gange må vi jo give os og indrømme, at vi måske ikke altid selv er klogest (føj da!)  Mange mennesker synes at vi er vældig heldige, at vi sådan "kan være sammen om hestene", og det er vi da også - men det er altså også en god grobund for endeløse diskussioner. De par, der er i samme situation som os, ved godt hvad jeg mener - det er jeg sikker på  Hilsen Sif
rider ikke mere, men gik dog til ridning et par år da han var yngre (ham og en kammerat tænkte, at hvis man ville kigge på piger, ja hvor så et bedre sted end en rideskole   ) Han endte som sagt med at ride i ca 2 år, og endda starte små stævner. Nu er han ikke så interesseret i det mere (fandt nok ud af at pigerne var sjovere end hestene), men jeg synes da, at det er rart når han ved lidt om, hvordan man skal omgå en hest. - Han er f.eks. ikke bange for at holde min plag på 1½, selvom hun hopper lidt en gang imellem  Når det så er sagt, kan jeg jo af gode grunde ikke sige, hvordan det ville være, hvis han var mere involveret end han er. Tror nok vi ville have delte meninger om tingene   så alt i alt er jeg godt tilfreds med, at han ved hvad en hest er, men så heller ikke mere 
Hjemme hos hos fungere det rigtig at at vi begge rider. Faktisk kunne jeg ikke forestille mig ikke at være sammen med en hestepige. Det er klart at der er ting omkring pasning og ridning vi ikke er enige om. Men vi har lært at acceptere hinanden forskellige syn på tingene. I dag ser jeg det lige frem som en fordel at vi ikke ser ens på vores sport, da det giver mulighed for rigtig god sparring når man trænger til at vendt det man går og bøvler med. Desuden er det nok sådan at Helle's store force ligger i pasning om arbejde med heste fra jorden hvor min nok ligger i selve ridningen. Det har vi begge efter nogen tid indset og synes jeg idag drager stor nytte af. Heldigvis rider vi ikke de samme stævner og derfor har man altid en kompetent stalddreng/pige med. Hvilket er uvurderligt. Derudover slipper man for alle diskutioner om økonomi og tid der bliver brugt på hestene. Så for os tror jeg det er tæt på perfekt men det er klart at man ikke slipper for kompromisser lige som man skal i alle andre sider af et parforhold. Man må bare gøre sig klart om man kan det men sine heste
Min mand rider også Ingen af os rider stævner Pasning og pleje er 100 % mit ansvar Så ingen problemer her
Min mand rider ikke og jeg har svært ved at forestille mig, at han nogensinde kommer til det. Han synes, at hesteverdenen er en besynderlig størrelse, men respekterer fuldt ud min interesse. Hestene har jeg hjemme og de er 100% mit ansvar, hvilket passer mig fint. Der er aldrig nogen sure kommentarer - heller ikke over kææmpe dyrlægeregninger, der ind imellem har drænet det fælles budget. Han giver en hånd med det, jeg ikke kan slæbe, med hegnet o.lign. men det er ikke fordi det er hans favorit beskæftigelse. Men med gensidig respekt og forståelse for hinandens interesser, går det fint. Jeg drømmer ikke om, at han skal forvandles til en hestemand. Det er mit fri-rum.. Mvh Heidi
han sjældent.... Men han ynder at køre en tur og vi er fælles om arbejdet med hestene. Men ja, jeg kan godt genkende det med diskussioner.... Åh, hvor har der været mange diskussioner om foder og strøelse. Dog ender jeg altid med at bestemme det. På nogen områder er det sværere at blive enige omkring hestene end omkring børnene.... GGG Men så igen.... Diskussionerne tæller meget lidt i forhold til det, at have en partner man kan dele sin interesse med, og som glad og gerne tager med til div. hestearrangementer uden at mugge.
... og andre plejemæssige ting diskuterer vi sjældent - det er træningen, vi diskuterer  Vi har hver sin indgangsvinkel til tingene, og jeg synes ofte at min mand er lige hård nok, hvor han til gengæld synes at jeg er alt for vattet. Vi har også forskellige prioriteringer mht. selve dressuren: Manden mener at en 30 meter volte pinedød SKAL være 30 meter - og den skal starte LIGE ved bogstavet og slutte LIGE ved bogstavet igen. Så må bæring og bøjning komme, når hesten er klar på det. Jeg mener at hesten skal bære sig og være fremme i hænderne og spore lige og bøje korrekt og alt det dér - så skal præcisionen nok komme, når vi er klar til det. Kan I forestille jer komikken, når vi forsøger at hjælpe hinanden med træningen?  Engang var jeg bange for, at det ville forvirre hestene totalt, men det er efterhånden gået op for mig, at de håndterer det meget bedre end vi gør. Vi har derfor aftalt, at vi respekterer hinandens syn på tingene, og så hjælpe hinanden alligevel. Det er dog sommetider lettere sagt end gjort...  Hilsen Sif
and wont to it again*LOL* Jeg håber på at beholde ham jeg ahr nu - han rider ikke. Har prøvet en der gjorde, men på daværende tidspunkt havde jeg så ikk selv hest el red andet end hvis jeg fik buddet. Men tror ikke jeg ville kunne affinde mig med en mand der rider el arbejder med ridning af heste hvis jeg skal være ærlig. Jo men så skal han da gå op i den nyeste viden, hestens sundhed etc på samme måde som jeg selv. Men håber da heller ikke det blir aktuelt at tænke på*LOL*
Min mand rider ikke, men han er en stor del af sporten,da vores to børn og jeg rider. Det gør at min mand må tilbringe mange timer i stalden for at se sin familie. Vi bruger mange timer på vores heste og jeg kunne ikke forestille mig hvordan det skulle hænge sammen med en mand der ikke havde interesse for heste. Min mand er nødt til at pase hestene de dage jeg ikke kan nå det. Og jeg tror også det er et spørgsmål om tid inden han sider med tøjlerne i hånden. Han indrømmer det ikke men han forguder vores heste, det kan han ikke lyve sig fra 
Når min mand har tid, tager han gerne med på en skovtur, hvilket vi begge to nyder. Når jeg er til stævner, er han min trofaste hjælper. Det ville han ikke kunne, hvis han selv startede.. Så det er godt han ikke gør. Og ja, vi har forskelligt syn på hestene. Men det ornder vi ved at vi bare passer hver vores hest.
Min mand rider ikke, men han har sin ejen hest  Inden han lærte mig at kende var han ikke særlig imponeret af sådan nogle krikker... Men jeg fik hurtig gjort klart for han, at hesten stod før ham, og ville han have mig, så var det et liv med heste  Han accepteret, og til januar har vi været gift i 12½  Her er ikke de store uenigheder, da jeg jo selv har "trænet" ham  Han er mest "praktisk-gris", hjælper med de ting der skal laves, muger i løsdriften, hjælper til stævner m.m. Og da jeg valgte at hestene skulle være barfodet, var det også han der tog på kursus for at lære t trimme  Sidste år fik han så sin ejen hest, en 18 årie avlshoppe, han har ikke lyst til at ride, men vil gerne nusse  Mens Mikkel var lille var det genialt, at have en mand med andre interesser, for så var der jo ikke den store diskusion, om hvem der skulle ride eller passe barn    Så jeg er rigtig godt tilfreds med at have en "heste-mand" på det plan jeg har, hverken mere eller mindre kunne jeg tænke mig  Mvh Annette
min mand rider ikk, han er ikk så vildt med de store dyr. Som han siger de har en hale i den ene ende og et hoved i den anden, har tit spurgt ham om han ikk vil med på en lille skovtur, men nej. Han kan lige overtales til og tage med på en skridt tur på en islænder, til vores mindstes fødselsdag. De kan som godt skabe en masse problemer de hypper, men det har jeg prøvet og forklarer ham rigtig mange gange, jeg kan ikk undværer dem.
men bliver bedre og bedre til at klappe dem. Han kan godt ldie at være i stalden og bare hygge med mig, mens jeg går og strigler osv. Så den anden dag gik vi og snakkede Mig: Når vi flytter og hestene skal hjem, så bliver jeg nødt til at købe enten en hest mere, så jeg er 100 % sikker på at Petite har selvskab. Han: Hvilken slags? Mig: Nok en helt ung hest, som jeg så kan få igang, så når Petite bliver gammel har jeg en god hest der er igang som ridehest. Ham: Skal vi ikke hellere købe en stor pony, som jeg tør ride skovture på og så har vi den når vores børn bliver store? Mig: (et stort smil) Jo det kan vi da godt  Så det ser ud til at han er ved at få lidt interesse for sagen, men jeg vil ALDRIG igen have en konkurrence rytter som kæreste. Been there,done that og aldrig igen. Man bliver alt for nemt uvenner om træning, håndtering osv.
Manden rider ikke - endnu ... Men snakken går da på at når jeg får Faxi hjem, så skal vi have en ældre stabil ismule også, så han kan komme med og hjælpe mig når Faxi skal lære at "komme i byen" ... Faxi har jeg jo købt af min svigerfar der både rider og avler ismuler... Så manden har det jo ellers i blodet ...   ... Svigerfar var dog også oppe i årene inden han lagde om fra kvæg til krikker...  ... (Da manden og jeg sidst var kærester for 10 år siden var stalden stadig fyldt med køer) Manden hjælper dog hellere end gerne med Faxi, holder ham og giver godbidder mens jeg kravler op og sidder på ham eller træner ham i at løfte ben osv... Og han har da sagt at han nok skal passe dem når jeg ikke har tid ... (Bliver jo heller ikke verdens sværeste job når de skal i løsdrift.. ) Uenigheder kommer der ingen af - manden ved godt at det er mig der ved bedst ...   .. Det gælder både heste, hunde, katte og børn ... 
Min mand rider ikke, og kommer aldrig til det! Han ville hellere springe ud med faldskærm fra et fly, end at sætte sig op på en hest. Han syntes heste er vildt utilregnlige og farlige. ( hvilket han jo i bund og grund har ret i ) Han er dog blevet ret glad for vores 2 heste, og vil gerne stå og nusse med dem  Men f.eks at skulle holde en af dem, vil han ikke. Og hvis han endelig gør, siger han altid: Jeg slipper altså, hvis den begynder at gå!. Han har heller ingen tålmodighed, så det er jo nok godt, at han ikke har med træningen/håndteringen at gøre  Camilla
Min mand kører... Vi har travheste, og skal der køres i træning - og nu også i løb - ja, så kører han. Har set ham ride 2 gange i de 20 år jeg har kendt ham. Ridetræningen står jeg så for. Det fungerer rigtig fint og giver god afveksling for både os og hestene. Vi er enige om målet, og ofte også enige om hvordan vi kommer derhen. Er vi ikke det, må man jo afprøve tingene. Så nikker genkendende til det som Sif skriver højere oppe... Men jeg er glad for at vi kan bruge så meget tid på noget sammen. Og jeg syntes vi begge er åbne for hinandens ideer. Jeg er nok den, der undersøger de nye ideer i terien, og kan jeg så argumentere for hvorfor vi skal prøve lige netop den og den idé, så er han med på det praktiske. Jeg syntes det er skønt, at jeg ikke skal forklare hvorfor det tager tid, koster penge osv. Har flere heste-venninder, der dårligt "tør" fortælle at de har købt det og det til hesten. Så for mig er det klart en fordel  Og så er det bare en skøn fornemmelse, når det går op i en højere enhed, og ens mand og hest kommer først i mål   Med venlig hilsen Katrine
vestlolland 
Sif - ved godt hvem din mand er   . Vi / familien kører jo også fjordhest, så det jo dem jeg lægger mest mærke til.. Ja må sige jeg jo har været inde i kørerverdnen nogle år, bare ikke selv kørt, men det har manden, og ja den verden er HELT anderledes - end rideverdnen.. Kan bestemt bedre lide køreverdnen, for folk de er nu meget nede på jorden.. Som sagt er min mand blevet formand for fyns køreselskab og derfor har han ikke dn tid han gerne ville til at kører, så jeg får nok min lyst styret hehe.. Hvordan gjorde I fik I undervisning, for at lærer det, eller prøvede I jer bare frem ??? De gange jeg har kørt med Junker, har jeg haft min onkel med og han er sku bare så dejlig at lade mig selv gå på det som jeg vil også rettede han mig hen af vejen.. Tror jeg vil med til et træningsaften vi har i FKS i februar, hmm nu må vi se.. Får I kørt med jeres heste her i sneen ??? Vi tør ikke. Vi har en mega stor vej lige udenfor døren og de tager bare ikke hensyn til det er glat, så hestene bliver på folden..
Hej igen. Jeg lærte at køre på Birken - af de gamle kuske i kørekvadrillen. Det var naturligvis ikke helt så "dressurminded", som det kørsel, vi nørkler med i dag   - men jeg lærte at styre et 2-spand rundt på betryggende vis. Da min mand begyndte at interessere sig for kørslen, lærte jeg fra mig efter bedste evne, og vi tøffede da også rundt med vore hopper i et par år, og hyggede os meget. Da han så fik øjnene op for konkurrencekørsel, fik vi en masse god hjælp af Lis Laumann og hendes mand, Niels. Senere har vi kørt op til Finn Qvist og fået undervisning, og han har været med, når Christer Pålsson har været i DK. Vi har også frekventeret Henrik Høper nogle gange - med andre ord: vi har læsset hest og vogn i bilen og kørt Jylland tyndt efter undervisning  Sidst, men ikke mindst, så får han rigtig god hjælp af en ung mand, vi kender. Marc er ikke kusk - han er dressurrytter - men han er kanongod til at få hestene til at bruge sig korrekt, uanset om det er under rytter eller for vogn. Til gengæld har vi så lært ham lidt om det at manøvrere en hestevogn, og han har kørt et enkelt træningsstævne med vores Felix. Hvis man vil være god til at køre, så skal man sætte megen tid af - og en pæn portion penge  Vi har så gjort op med os selv, at vi hellere ville give penge for god undervisning og skippe nogle af stævnerne, det kommer vi længst med. Hilsen Sif
Uha sif tak fordi du gider svare mig, det varmer  Hmm ja ved det kræver mega meget træning og undervisning, men det gør det jo også på hesteryg, hvis man vil frem i verden  Penge har vi ingen af   , men vi finder jo nok det vi skal bruge hen af vejen hehe.. Jeg har lige tilmeld mig mit første trænings aften, hos Fam. Birkely( Morten og Mathias kører 4span) de har fået Niels Schelte (???staves) til at komme og undervise os. Tja og et sted skal jeg jo begynde.. Og kan lige så godt få mine fejl afvide med det samme.. Har en VILD plan om at skulle til vores første træningsstævne i Dronninglund d. 12 april. hmm som nybegynder og tung hest.. Men lad os nu lige se om jeg kan få trænet inden.. For hvis dette vejr bliver ved sååå der ikke meget træning til os..
... Niels Schelde er dygtig, og en rar fyr  Vi kører i ridehal - det gør vi hver vinter. Vi lejer os ind i en privat hal, hvor vi også må køre. Det er fedt. Vi har så en vogn stående på stedet, så vi bare skal flytte hesten frem og tilbage. Jeg synes det lyder som en rigtig god ide med træningsstævnet. Hvis du ikke mener at I er i form til maraton, så kan du jo bare "nøjes" med dressuren (og husk toppene, det er så sjovt  ). Hilsen Sif
Sidder her lidt små-gasblå i hovedet og tænker om der er andre der har dårlige erfaringer med praktiserende læger? Jeg begyndte for ca 7-8 år siden og få hyppige hold i nakken især hvis jeg drejer hovedet for hurtigt, hvilket er lidt svært og lade være med som kørelærer. Nå men lærte og leve med det og prøvede at dreje hovedet langsomt de 50 gange om dagen jeg nu drejer hovedet. For ca 4-5 år siden begyndte jeg at blive øm i nakke/skulder og sagde det til lægen- Tag en pille du sidder nok forkert var svaret? For 3 år siden gik jeg lidt mere til dem, uden resultat og kort efter fik jeg et gigantisk "jag" i hovedet, efterfulgt af en pulserende dunken og kraftig kvalme/svimmelhed (ikke fedt, når man sidder bag rattet) og troede vitterlig jeg havde fået en "mild" hjerne-blødning, for kan slet ikke beskrive hvor ondt det gjorde? Nå men blev da trods alt sendt til scanning i Åbenrå et par uger senere, hvor de ikke fandt noget. Så konklussionen blev muskulære spændninger? Blev sendt i fysioterapi og fik akupunktur, hvilket ikke hjalp en sk..., akupunturen hjalp dog en smule smerte lindrende. Skulderen og nakken blev være og være, disse "hjernebødninger" kom oftere og oftere, rendte til lægen konstant uden resultat, han sagde bare, hvad skal jeg gøre for dig? "¤#%& som om jeg er læge? Hmprff... Spurgte flere gange om mine smerter kunne skyldes "engelvinger" (skæve skulderblade), hvilket de afviste. Prøvede sidste år at gå ned i tid på arbejde, det hjalp ikke rigtig. Hele vinteren og foråret åd jeg ca 12 Ipren om dagen for at kunne holde ud og side i skolevognen og drømte bare om at komme hjem, hver dag, men syntes ikke jeg havde råd til at holde? Til sidst måtte jeg holde og sælge min bil og det var først dér, samtidig med at kæresten tog med til lægen, at de lettede r.... og sagde gud nej er det så slemt Søs? Jamen så prøver vi at sende dig til arbejds medicinsk klinik i Herning. En måned senere tog det så doktoren ca 15 min og konstatere, at min karriere som kørelærer er slut og diagnosen tjaaa..... Scalpula alatae (Englevinger)   og ja kan ikke tåle de hyppige drej i nakken samt hårde opbremsninger.... Så søger revalidering og er startet på VUC for at omskole mig til folkeskolelærer, kan jo godt lide at undervise og er super glad for at komme i skole igen (pånær økonomien) Nå men blev sendt i fysioterapi igen, de mente det kunne trænes lidt bedre men aldrig forsvinde helt! Fysen ville dog ikke røre mig før jeg havde gået en hel del til kiropraktiker, da jeg var ret så øm, så det blev lige 6000 kr. for egen regning. Brugte 3 måneder på kiropraktik/fys., uden bedring, kun kortvarrigt og blev så værre, har været ved lægen ca 3 gange her i efteråret fodi jeg har så ondt, men han mener jeg er for ung til smertestillende? men er nu heller ikke selv pjattet med piller? Og ja så gentager han: Hvad vil du ha jeg skal gøre for dig? Jamen hvis jeg vidste det, sad jeg sku ikke her og så var min bil sku nok lidt pænere end den gamle Polo der holder på P-pladsen.... AHRRRR. Nå, har prøvet alverdens alternative ting, men har ikke råd til at fortsætte nu, jeg kun får dagpenge og slet ikke hvis jeg skal gøre mig forhåbninger om at beholde min lille pru-hest. Har også trænet og trænet med de øvelser læger og fysser har givet mig, men det bliver bare være. De sidste par uger har jeg haft konstant ondt og meget hyppige "jag" i nakke/skulder/hoved, selv da jeg var i biografen i weekenden, jeg sover dårligt, er mega træt og min lunte er efterhånden temmelig kort, så skal virkelig koncentrere mig overfor min lille hest og huske, at når det går lidt i ged, er det nok den l.... skulder jeg ikke kan holde på plads og ikke hesten...... Jeg har ofte på det sidste haft lyst til at sætte mig ned og bare hyle opgivende, men det er heller ikke lige mig. Jeg er stenbuk og stædig som ind i ...... Igår aftes jeg kørte hjem ude fra hesten, tænkte jeg nu må jeg ringe til lægen igen, det går simpelthen ikke, men ku lige høre ham igen og de andre: Hvad skal vi gøre for dig Søs, sig hvad der er du ha vi skal gøre?????????? Så tænkte man skulle fa... ha læst videre, men så så jeg lige GOOGLE for mit indre øje! Sad hele aftenen og googlede Englevinger og Scalpula alatae på dansk, engelsk og fransk og hvor har jeg bare krudt i posen til den f..... læge nu. Fandt ud af, at de kun 20 km fra doktorens dør, at de i Viborg er specialister i behandling af englevinger, der er engelske hjemmesider der henviser til Viborg's resultater og behandlingsmetoder. De skriver direkte hvad englevinger er, at det er en beskadigelse el betændelsestilstand af den nerve der sender impulser til den muskel der skal holde skulderbladet på plads, musklen er faktisk "lammet, så tror da f.... jeg ikke kan træne noget som helst   De skriver også at det er en temmelig langvarrig process der kræver en special bandage og specialtræning, og her taler vi ikke stofbandage, men en special "bandage" af formstøbt plastik og bøjler lavet hos en bandagist, noget af et monstrum... Så i kan tro jeg har surfet, printet ud og lagt i ovnen til den læge, har en tid imorgen kl 11.50 og så kan det vist kun gå for langsomt med at komme til Viborg og så må han f.... hoste op med nogle smertestillende i samme omgang, for gider ikke og have ondt konstant og mere ondt bare af at side her og skrive, skrive notater i skolen og være "lettere" irritabel på mine omgivelser hele tiden, samt stakkels lille hest   . Er der andre der har haft lign oplevelser herinde? Syntes s.. det er groft selv at skulle "lege" læge for at der sker noget og føler lidt, at havde de taget mig lidt mere alvorlig for 4 år siden og gidet selv og sætte sig lidt ind i tingene, kunne jeg måske have fået arbejdet skulderen på plads eller i det mindste haft mindre smerter nu.. Øv! Er godt nok heller ikke den piver højlydt, men føler lidt at man skal "skabe sig" og smøre 50% mere på, for at bliver taget seriøst? Go ju
Så blev det min tur til at skrive et personligt indlæg... Jeg fandt for 6 måneder siden sammen med en fantastisk fyr fra mit arbejde. Han er sød, forstående, lækker, svarer på sms'er, tager initiativ osv. Han er simpelthen for god til at være sand! Jeg har fra starten af kæmpet med mine indre dæmoner mht ham. Jeg turde ikke stole på ham, turde ikke tro på at det ville holde, frygtede hvad der ville ske når vi skulle arbejde sammen. (Vi er på samme arbejdsplads, men arbejder kun sammen i perioder) Og han har ikke gjort andet end at være perfekt! For en måneds tid siden begyndte det at udvikle sig og vi er nu sammen hele tiden. Vi sover sammen næsten hver nat, ses så meget vi kan og har stor sms-kontakt, hvis vi ikke er sammen. Jeg kan mærke, at jeg har givet slip og tillader mig selv at være forelsket, hvilket er en stor ting for mig. Jeg bliver dog tit ked af det, fordi jeg igen bliver bange for at miste ham, bange for at han pludselig mister interessen, selvom han overhovedet ikke giver udtryk for, at det er ved at ske, men alligevel kan jeg blive helt panisk indeni. Igår havde vi vores første skænderi. Vi havde tilbragt aften på en bar på arbejdet. Han kom derud fordi jeg bad ham om det og dum og usikker, som jeg er, lukker jeg helt af over for ham, da han så ankommer. Han snakkede selvfølgelig bare med nogle andre, men kunne jo godt mærke, at jeg var helt kold over for ham. Jeg havde lyst til at gå hen til ham, men gjorde det ikke. Hvorfor ved jeg ikke, jeg har bare svært ved at omgås ham på job, selvom det er noget vi har snakket om. Da vi kørte hjem blev han virkelig sur og for første gang satte han mig virkelig på plads. Han er ellers et meget roligt menneske, men pludselig blev der talt med meget store bogstaver. Jeg skal ikke sidde her og komme med detaljer om vores skænderi, men det han sagde var fuldt berettiget. Jeg forstår godt hvorfor han blev så sur!!! Da vi komm hjem snakkede vi lidt om det og det blev godt igen. (for at gøre en lang historie kort!) I dag har vi aftalt at mødes efter job, da vi begge har fri i aften. Det lyder jo som om, at alt er godt igen, dog sidder jeg med ondt i maven af skam over min opførelse. Jeg var uden tvivl pinlig og barnlig, og jeg ville ønske, at jeg kunne ændre det hele. Men det kan jeg jo ikke. Jeg kan kun lære til næste gang, men hvor har jeg det dog dårligt lige nu. Var det bare vores første skænderi? Er det overstået nu? (Det virkede da sådan) Hvorfor er jeg så stadig så ked af det? Jeg vil heller ikke bringe det op igen overfor ham, for vi skal jo videre, men kan ikke lade være med at tænke på de ting han sagde. Jeg ved ikke rigtig om jeg spørger om noget med dette indlæg, tror bare, at jeg har brug for at få det ud og høre om jeg er helt sindsyg... Om nogen måske kender til noget lignede... Måske jeg bare skal acceptere, at alle mennesker skændes og at jeg ikke skal være så bange for at han smutter... Nå, men det blev jo til et langt og meget rodet indlæg, kan jeg godt se... Håber at der er nogen, der nåede helt herned! Om ikke andet, så har jeg da fået luft.
at du har fundet en som tør at sige fra. Der findes ikke noget værre end de personer, som bare æder tingene i sig og pludselig eksplodere de i et kæmpebrag og du ser aldrig skyggen af dem igen. Jeg har også en mand, som sagtens kan sige fra overfor mig og første gang han gjorde det, var jeg virkelig rundt på gulvet i et par dage. Han kan stadig godt få mig lidt rundt på gulvet efter 7 år, men det er en af de ting jeg virkelig elsker ved ham. Han finder sig ikke en masse l... fra mig side af og det er sørme dejligt. Du skal tænke over det han har sagt og eventuelt lige tage en snak med ham, hvad i kan gøre for at du ikke opfører dig sådan igen.
du skal give dig selv lov til at elske ham i fuld offentlighed. I har sikkert gået stille med dørene i starten, da I deler arbejdsplads, og det hænger du måske lidt fast i. Så go for it - nyd ham og hinanden. Glædelig jul 
Det var bare jeres første skænderi, og nr. 2 og 3 og4 og og og og vil også komme. Væn du dig bare til tanken. Ikke fordi man SKAL skændes, men jeg kender sgi ingen parforhold, hvor man ikke ind imellem ryger i totterne på hinanden. Han er færdig med den episode. Han oplevede og han sagde fra. Godt for ham og i særdeleshed godt for dig.   Så længe du lærer af det. Han har bare gjort det klart, at det der, det gider han ikke finde sig i. Slut prut. Nyd ham, og elsk ham. Han lyder til at være en der er værd at beholde. 
Tak for jeres søde svar... Jeg har det også meget bedre idag. Han virkede som om at alt var glemt, da vi mødtes igår. Sådan er mænd vel, de siger, hvad de har at sige og så er den ikke længere, ikke som kvinder der tænker, analyserer, tænker lidt mere... Ja jeg skal nok bare vende mig til at vi både arbejder sammen og ses privat.
Det lyder som om I er på rette vej. Det er rigtig flot at du sådan erkender at det var 100 % dig der var gal på den, det er ikke alle, der kan. Prøv evt. at gøre noget rigtig sødt for ham nu her bagefter, for at vise at du er ked af det og virkelig gerne vil ham. Det hjælper nok også på den dårlige samvittighed. 
god og kærlig - og sig så undskyld til ham! Det er vist på sin plads. Han er en utrolig betænksom kæreste lyder det til - de hænger ikke på træerne. Så du skal passe på din kærlighed og i skal i fællesskab arbejde den større. Det gør man ikke ved at være tilbageholdende, og indelukket som du er. Og ærligt talt hvis han ik gad dig var han sikkert smuttet for længe siden. Nyd din kæreste og nyd alle de gode dage - de dårlige skulle der helst ikke blive for mange af. Men det er nu meget sundt at skændes - man bliver stærkere af det. Bare det ik sker for tit. God jul & godt nytår.
Det ku være du sku prøve at læse bogen "Når kvinder tænker for meget" Tror jeg nok den hedder 
en undskyldning. Uanset hvad, ignorerer man IKKE sin kæreste. Man kan be' om at der bliver holdt lav profil, når man arbejder samme sted - evt. og måske afhængig om firmaet politik omkring ansattes kæresteri, eller sin egen "blufærdighedsgrænse". Men at invitere ham, for derefter at lade som om han er luft, det kræver BÅDE en undskyldning OG en forklaring. At lade som om det aldrig er sket, er simpelthen for barnligt, og bestemt ikke befordrende for jeres fremtidige forhold. Lorten på bordet !!!! KH:)
man aldrig rigtig kan forberede sig på - heller ikk selvom man ved det på forhånd. Det er en del af at være menneske, ikke rigtigt at kunne forholde sig til det. Jeg kan kun sende en krammer og varme tanker i den svære tid- og så ellers sige, tag det stille og roligt- besøg hende, få sagt ordentligt farvel, lad hende vide at du elsker hende mv. Gør hendes sidste tid så behagelig for jer alle som muligt.
Det er nok. Ved hun, hun skal dø? Så hør efter.
Mig rigtig ondt at høre søde Janni... Jeg håber du kommer igennem det på bedst mulige måde... Knus fra mig
Sidste år ved denne her tid, var min farmor pludselig blevet meget syg. Vi kørte til Fyn næste morgen for jeg ville sige farvel. Da vi kom ind på stuen lå hun og kunne næsten ikke få luft. Hun fremstammede mit navn og kneb en tåre - 1 minut senere stoppede hendes hjerte. Hun ventede på at der kom nogen og gav hende lov til at gå videre. Min morfar var blevet gammel og vi vidste det var hans sidste dag. Vi var der og på et tidspunkt vinker han os ud. Der var vi klar over at han ville sige farvel. Vi fik sagt god tur på en ordentlig måde og gik. Om aftenen var sygehjælperen gået ud i 10 min. Han var død da hun kom tilbage - han ville dø alene. Begge gange har jeg fået lov at sige farvel - det lyder så svært, men det er det ikke hvis den døende er klar til at gå videre. Tænk at man kan være så heldig at sige farvel til 2 vågne mennesker - det er da en gave. Der er sikkert nogen der venter på den anden side og de vil tage godt imod din farmor. Tag tiden til at få sagt ordentlig farvel, så skal det nok gå. Tankeknus til dig. Katrine
Kære Janni. Vil godt give dig ret i at det er svært, og sender trøstende tanker din vej. Du skal heller ikke sige farvel, du skal sige 
Man bliver aldrig klar til sådan noget. Uanset hvor meget man forbereder sig. Jeg har lige mistet min kære oldemor her d. 9 november. Hun havde været indlagt i nogle uger fordi en af hendes blodårer var sprunget og havde pumpet blod ud i maven på hende. For ca. 2 ½ uge siden var min mor og jeg ude og besøge hende. Hun var bevidst og glad for vi kom og vi talte om en masse ting. Men hun var meget træt og ventede også besøg om aftenen. Derfor tog vi hjem igen lidt tid efter. Der gik så en uge hvor jeg havde planlagt at tage ud og besøge hende igen, men der kom bare så mange åndssvage ting i vejen. Så mandag d. 9 nov. havde kæresten og jeg lidt tid, derfor ringede jeg til min mormor for at høre hvordan min oldemor havde det. Hun sagde at hun ikke var ved bevidsthed, men vi måtte gerne komme og besøge hende. Jeg gjorde mig mange tanker om jeg skulle tage derud, men besluttede mig alligevel for at tage derud. Min mormor og hendes søster sad ved siden af sengen hvor min oldemor lå. Jeg kan huske vi kom kl 15.30 ca, og kl 16.01 trak hun vejret for sidste gang. Hvor var det vildt! Sindssygt, hårdt, frygteligt og forfærdeligt! Det var jeg virkelig ikke forberedt på! Jeg har virkelig svært ved at komme videre, meget svært. Og jeg tror den oplevelse har noget med det at gøre. Det er bare svært.
 
og det tager tid at blive sig selv igen, hvis man nogensinde helt ud bliver sig selv igen. Men tiden vil hjælpe en igennem det værste. Jeg sidder selv lige nu og føler mig temmelig lost, min morbror sov stille ind igår aftes. Tingene her er gået meget stærkt, han blev indlagt for knap 3 uger siden hvor vi fik at vide at der ikke kunne gøres mere, kræften var brudt op igen og de kunne kun smertelindre, i mandags var der ingen kontakt til ham og i går aftes sov han stille ind da min mor var kommet derop. Det er ikke første gang vi mister et nært familiemedlem, men jeg sidder med samme følelse som jeg har gjort de andre gange, det tror jeg aldrig der ændrer sig uanset om man ved at det kommer eller det kommer som et chok. Jo vi var forberedte på at det var ved at være slut men alligevel. god jul til jer alle Mvh Mie
Sjov tråd.... Jeg har haft kærester der rider. Det har været en blandet fornøjelse. Ikke så meget selve kæresten eller forholdet, men mere de meget "søde" tøser på rideklubben hvor vi havde heste. Hold da op hvad jeg ikke var udsat for i "misundelsens navn". Kan huske han købte hø af en af tøsernes far, hun ringede så en dag og brokkede sig over mine heste fik af høet - det måtte den ikke  Ligesom jeg lånte hans trailer det fik han også skældud for, han havde jo sagt han ikke lånte den ud til andre  Nå ja og så de utallige fester hvor de lige fik inviteret ham, men jeg stod ikke på gæstelisten  Ja ja, konkurrencen kan være skarp i det miljø, for der er godt nok rift om de unge hestemænd, he he! Men nu var jeg da heldigvis ikke jaloux anlagt så det prellede rimeligt meget af, og var noget jeg grinte af, men alligevel......Dog har jeg også haft en anden hestekæreste hvor vi havde meget forskelligt syn på hvordan man holdt hest, og det kunne da godt give nogle uenigheder! Men ellers synes jeg det er meget hyggeligt når man deler interessen med sin kæreste, dog vil jeg sige at er det en fyr der ikke rider vil jeg gerne have interessen for mig selv. Det er lidt enten eller for mig 
Martin er så sød at lære at ride og man kan mærke han får mere blod på tanden. Jeg sys også det har givet ham en bedre forståelse for den tid jeg bruger, men også hvis jeg kommer hjem og er frustereret (har en vanskelig hest) han kan bedre forstå hvorfor jeg blir frustreret nu, og efter han har prøvet hende kan han også mærke hvor svært det er. Jeg sys det er fantastisk at have en som bakker en 100 % op og som hjælper en ved stævner el lign. Han blander sig ALDRIG i min træning, og det kommer han heller aldrig til. Pasning foder osv styre jeg også. Men han hjælper gerne til i stalden (vi har 5)
På fredag gør min mand  Har overtalt ham til at skridte Shadow af når datteren har redet - og jeg glæder mig såååååå meget til at se ham på ryggen af en hest  Han løber marathon, cykler og træner i motionscenter, så han har nok at se til, men jeg synes da lige at han skal gi det en chance - jeg har da også løbet (ca 500 meter), så det er fair nok ! //Dorte
Her hjemme rider vi alle lige fra min mand til vores yngste datter på 1 3/4 år. Der er ikke de vilde diskusioner om pasning og foder og alt det der. Vi er rimelig enige om tingene. Da vi startede med at have hest havde min mand ikke særlig meget viden om det, så han har stille og rolig lært, men han kan se at vi har nogen tilfredse og veltrænede heste, så han stoler også meget på det han har lært af mig. Hyggehejsa Renana
Min kæreste rider og er under uddannelse til beslagsmed kunne ikke blive meget dejligere 
Hesteinteressen har jeg for mig selv, dog er han flink til at hjælpe til i stalden, hvis der skal muges en boks eller tages heste ind  Har set ham på hesteryg 2 gange, men det er ik noget han gider..
Enten har du en meget dårlig læge, eller også er du meget dårlig til at give udtryk for hvordan du reelt har det (eller en kombination). Det kan godt være, at du "er for ung" til piller, men det kan da ikke nytte noget at du har så ondt. Jeg kender ikke noget til Englevinger, men det hjælper garanteret ikke på noget, når du har så ondt hele tiden. Birgitte
Hold da op en omgang du har været igennem.. Nogen læger skulle ikke være blevet læger! Både min søster og jeg har i mange år døjet med vores knæ. Vi havde samme læge, som bare mente vi var sarte - der var intet i vejen! Jeg var forbi ham flere gange med probemet, da jeg virkelig havde problemer. Beskeden var at han ikke ville kigge mere på mine knæ så længe jeg red. Så der gik flere år hvor jeg ignorerede det. Min søster flyttede og har siden haft forskellige læger, som også bare mente hun var ekstra sart. det var først da hun tog forbi et privat hospital hun blev taget seriøst. Hun havde en voldsomt fortykket slimhindefold. Dette blev hun opereret for, og siden har der ingen problemer været. Jeg var så i mellem tiden også flyttet (til samme by som min søster), og havde fået en rigtig god læge. Efter min søsters diagonose, tog jeg derfor ned til min læge, og han tog mig meget seriøst og sendte mig med det samme videre i systemet.  Det er vel ens læges job at tage os seriøst når man kommer og fortæller man har ondt. Som sådan driver de en servicevirksomhed, og lever de ikke op til ens krav må man "handle" ved nogle andre... Min søster har i dag samme læge som jeg, for man ved han altid tager en seriøs! Bank i bordet og sig at du vil sendes videre - eller skift læge.. Tror det er de bedste muligheder! Held og lykke!
Jeg burde også være vant til dårlige læger efterhånden, men nej, jeg bliver VRED hver gang. Det er heldigt for os, der har bedre styr på vores krop end lægen, der knap gider høre hvad man siger, men det burde jo ikke være sådan. Min hånd har været i røntgen, "intet abnormt, det er overbelastning", det får jeg at vide hver gang. Alt passer på karpal tunnel syndrom, men jeg gider næsten ikke brokke mig igen. Ryggen gider jeg dog ikke snakke om, har skrevet lange indlæg om det, og lægerne, der ikke aner en dyt. EN ting er sikker - uanset hvilken praktiserende læge jeg kommer til, får man ikke lov at tale ud. Det eneste tidspunkt de har taget sig tid til mig var på hospitalet her i efteråret. Her for nylig gav det et SMÆLD i nakken, og det føltes som om jeg blødte, tænkte om jeg havde fået et blåt mærke. Siden har jeg haft jævle-ondt på en helt andet måde end jeg plejer (har rendt til kiro med nakken siden 12 år)- Det er virkelig svært at koncentrere sig når man har så ondt i nakken, og jeg føler med dig! Jeg render også til fys, meget dyrt ja. Han snakker bare. Det er lidt frustrerende. Har fået 3 øvelser på de har 12-14 gange. Han siger bare, han er bekymret for mig. Min mor mener, han observerer mig. Tja. Held og lykke fremover.  Lone
mener at panodiler er løsningen det er godt til alt ligefra hovedpine (der viste sig at være spændings og underskudshovedpine) til hoste der har stået på i 10 uger (der viste sig at kunne kureres med 10 dages penichillin).. Tro mig.. Jeg går kun til lægen hvis det er strengt nødvendigt..
.. har altid taget mig seriøst - altid. Jeg ved dog, at der er andre, der synes at han er overfladisk og udeltagende. Jeg tror at det skyldes, at lægerne ser SÅ mange åndssvage ting hver dag. Der er alt for mange af os, der hellere vil æde en håndfuld piller end at bruge en time på at motionere vores krop, så musklerne bliver løsnet op. Vi piver og klager, mens vi fortsætter med at slide forkert på kroppen - og giver lægen skylden. Det er mit eget ansvar at passe min krop, og der er muligheder nok for motion, massage, kiropraktik og hvad der ellers kan hjælpe. Jeg har ikke tænkt mig at vente, til jeg er invalideret eller lægen sender mig afsted - ansvaret er mit eget. Min teori er, at hvis lægerne ikke havde så mange "mageligheds-symptomer" at behandle på hele tiden - så ville de også hurtigere gennemskue VIRKELIG nød, når de så det  - og nu får jeg nok bank   Jeg vil dog skynde mig at pointere, at jer der vitterlig ER syge, ikke behøver at føle jer truffet. Hilsen Sif
  Charlotte
Jamen du har da helt ret Sif og bare rolig føler mig nu ikke truffet på nogen måde:o)Men kan da også som dig blive irriteret over dem der udnytter systemet af den ene eller anden grund. Annemette come on! Når jeg nu skriver det ikke hjælper en skid og tage 12 Ipren, tror du så det hjælper "bare" og tage 10 Panodil?  / Nå.... har været ved læge, det er et større lægehus med flere forskellige og det er ofte forskellige man kommer ind til? Men denne gang blev det Mette, som er én af dem der plejer at lytte, så forelagde hende sagen og fortalte at jeg ofte følte mig lidt negligeret, det kunne hun selvfølgelig ikke lide at høre, men gav mig ret i mine iagtagelser og studier omkring "Engelvinger", hun fik alle mine udskrifter og notater og ville skrive en henvisning til Viborg sygehus, så nu venter jeg bare på posten. Jeg bed desuden mine principper i mig omkring piller og endnu en gang bad om noget smertestillende, denne gang var det intet problem, fik også noget muskelafslappende, så glæder mig til at få noget søvn igen:o)
.... jeg krydser fingre for, at du kommer til indenfor en overskuelig fremtid  Godt med noget muskelafslappende. Får du bare en god hvile hver nat, bliver dagene også lettere at klare  Hilsen Sif
lidt nysgerrig ang. det muskelafslappende medcin; hvad hedder præparatet ? Du behøver ikke at svare, men synes bare det er et underligt udtryk at bruge hvis der er tale om et beroligende middel ? God bedring.
det har jeg vidst aldrig skrevet eller rådet dig til.. Min læge mener at panodiler hjælper op alt.. Jeg er uening.. Og vil aldrig råde nogen til nærmest at starte et pillemisbrug.. Jeg føler slet ikke jeg bliver taget seriøst og sidst jeg var ved lægen for hosten der efterhånden havde stået på 10 uger, påvirkede både mit humør og min skoledag.. Fik jeg ham endelig overbevist om at panodiler sku nok ikke hjalp..
Der findes vist kun et mærke i DK de hedder Klorzoxazon. Tidligere har der været Somadril, men du må ikke sælges i dk længere..
Aldrig et præparat jeg har stødt på IRL...  Benzodiazepiner kender jeg og det er da den rette vej til at blive statsstøttet narkoman.
Ups, Anette............ Gik vist lige stærkt nok da jeg læste dit indlæg og fik ikke overskriften med, så forstod det sådan at DU mente 10 panodiler hjælper mod alt, men der stod jo: Min læger........... Mener..... Sorry:o) Det er Klorzoxazon, jeg har fået og 600 mg Ibumetin de hjælper på ikke og ha ondt hele tiden, men ikke hvis jeg skriver, snitter grøntsager mm, men en klar bedring:o) Go fredag aften:o)
nærmest være sin egen læge. Min læge er tiltider hurtig til bare at sende mig videre. Nogle gange har jeg selv måttet undersøge tingene og foreslå det for lægen. Jeg tænker tit om man ville være bedre stillet hos privathospitaler. Desværre er det temmeligt dyrt for de fleste.
Tjah, da min bror gik til lægen med en knude i en lymfe ved halsen, fik han at vide det var en bums. Han havde så lymfekræft... (er kureret nu og er lige blevet far på "egen" hånd så at sige, på trods af det burde være umuligt efter kemo'en). Jeg har heller ikke den største tiltro til læger, går kun hvis det er yderst nødvendigt, og alle de ting I andre skriver her giver kun grund til det samme... God bedring! Mvh Naja
Hvor godt at du nu ved hvad det er og hvad der skal gøres og hvor det skal gøres. MEN skift læge. Jeg har i døjet med min ryg i rigtig mange år. Har brugt meget energi på at gå til en dum læge. Opgav til sidst at finde ud af hvad det er. Har acepteret at jeg ikke kan arbejde og læger åbenbart ikke kan hjælpe. Skiftede alligevellæge, og fik en rigtig sød. Da jeg kom op til ham og klagede over at mit knæ nu var så dårligt at det forhindrede mig i at lave de ting der holder ryggen i gang, kiggede han mig dybt i øjnene og spurgte: "Hvor slemt er det" Da jeg sagde "rigtig meget slemt" henviste han mig til røngten og nu til en kikkertundersøgelse. Hold da op en serriøs læge. Jeg glæder migt til knæet kommer i orden så jeg igen kan ride, køre bil og knokle i motionscenter. Mon ikke han skal kigge på min ryg bagefter?
Har også meget dårlige erfaringer med praktiserende læge  En af mine nærmeste pårørende kom til lægen med en meget øm og hævet storetå, og klagede samtidig over nedtrykthed, angst, appetitløshed, taleforstyrrelser og svimmelhed. Lægens diagnose: "Du er deprimeret og du må have har støt din tå! Her er noget medicin imod depression, og tag nogle panodil imod din tå, og kom igen om en måned". Inden måneden var omme blev personen akut indlagt. Den korrekte diagnose viste sig at være: flere mindre hjerneblødninger og en blodprop i tåen. Personen kan i dag ikke selv gå eller tale, og afventer nu "dom" for om tåen skal amputeres eller der skal "lægges nye kabler" i benet.
Jo jeg sagde skam undskyld, både samme aften og dagen efter! Vi fik jo også snakket ud om det om aften (som jeg jo skriver) Det var følelsen af at have reageret som jeg gjorde, der sad i mig dagen efter! Jeg "lærte" meget af den aften. Så sidste gang vi var i baren på arbejdet gik jeg hen og sagde hej, da han kom ind. Derefter snakkede han med nogle andre, men vi havde øjenkontakt det meste af tiden og senere på aften satte vi os sammen og snakkede. Meget hyggeligt og helt stille og roligt, hvilket fungerede godt!
Tja, BMI er umiddelbart svaret på alle spørgsmål omkring vægt. Den skulle kunne dække de fleste og så vidt jeg kan se, skulle den også være gældende for mænd. Og lige det fatter jeg simpelthen ikke. For jeg er fx. gift med en mand, som de fleste, hvis de altså er høflige, nok ville definere, som en meget slank mand. De mindre høflige kalder ham simpelthen for mager, hvilket virkelig irriterer ham. Men han er rent faktisk kun et sølle kilogram fra at få en BMI på over 25. Hvis man så går over til at forsøge sig med beregning af fedtprocenten, så får han faktisk lige det modsatte at vide, nemlig at han burde veje noget mere end han gør nu og dermed får han to fuldstændig modsatrettede meldinger. I følge BMIberegningen er han lige på vippen til at være overvægtig og ved en beregning af fedt%, så vejer han faktisk mindre end han burde, såehhh...Hvad skal man egentlig mene? Oftest får man jo at vide at bodybuildere og personer med en stor muskelmasse, vil få en forhøjet BMI, men umiddelbart er bodybuilder ikke liiige det allerførste man tænker på når man ser ham.... Er min mand undtagelsen, der bekræfter reglen....? /musseh
Jeg må ærligt indrømme, at jeg giver ikke 5 potter p!s for BMI, for det tager simpelthen ikke højde for kropsbygning. Og det er din mand jo et fint bevis for, hvis han er slank, men alligevel har et BMI som fortæller han er "overvægtig".
Jeg vil umiddelbart gætte på, at din mand er høj - måske over 1.90m - og så er der faktisk noget med, at det er en anden faktor man skal bruge til uregning af BMI... Mener det er noget med højden i m opløftet i 3., i stedet for i 2.. 
BMI beregninger er KUN vejledende, og skal tages med en god portion kritisk sans. Dvs har man et BMI på 45 så er det ikke helt så godt, og tilsvarende hvis man har et på 12. Men ellers kan det KUN bruges som et fingerpreg!! Der er jo mange flere parametre end vægt og højde der definerer ens krops tilstand. f.eks fedtprocent, knoglestyrke, muskelmasse osv.. Og det kunne man jo i princippet godt opstille en formel for, men den ville godt nok bliver alt for stor, omfattende og indviklet til at os almindelige mennesker ville kunne bruge til "husbehov".
Min mand og jeg har snakket om præcis det samme! Han er 180 cm høj og helt normalvægtig. Han dyrker rigtig meget sport og har en pæn og "almindelig" krop. Ifølge BMI er han overvægtig. Og det passer på INGEN måde! Hans fedtprocent er meget lav. Så glem alt om BMI og kig jer selv i spejlet i stedet.
Hej igen. Nej, han er ikke specielt høj (182cm), og dertil kommer at han endda er en fint bygget mand. Min -også slanke- far er fx af samme højde, men meget kraftigere bygget og her er beregningen af BMI endnu mere vanvittig. Så derfor undrer det mig voldsomt at der lægges så meget vægt på BMI i så mange sammenhænge, for det er da ikke kun superatleter og bodybuildere, der udløser "overvægtsalarmen", men også almindelige, aktive mennesker (....mænd?). /musseh
lidt at min kæreste, da han vægttrænede meget, men ikke havde et gram fedt på kroppen var "overvægtig". Nu hvor han har fået lidt mave og ikke træner ret meget, og derfor er 10 kg mindre, men altså er tykkere, har han fået et lavere BMI pga lavere vægt. Helt tosset.
Ja, så er det at stole på BMI ikke sådan lidt halvfarligt? Det der defineres som normalvægt indenfor BMI spænder trods alt over ca. 20 kg. Man kunne vel godt forestille sig en meget spinkel person, der har en BMI på lige omkring 25 snarere burde have en BMI på 20 og på det måde slæber rundt på 20 kg overflødig fedt og flæsk, som bliver legitimiseret fordi BMI viser normalvægtig? /musseh
Enhver kan jo godt selv se om de er for tykke. Jeg er 162 cm, og jeg må max veje 65,5 kg inden BMI viser jeg er overvægtig. Men jeg kan jo godt selv se og mærke at jeg er for tyk, når jeg når de 65 kg. I efteråret spiste jeg mig op på 65 kg for at veje en vægtklasse ud (-67,5 kgs klassen). Og føj! så tyk skal jeg aldrig blive igen. Nu her 4 uger efter konkurrencen er jeg nede på 61 kg, og jeg skal ned på 59-60... Jeg tror den BMI skala er lavet for at lægerne har "noget bevis" de ligsom kan smide i hovedet på folk, og sige: "Se! -Du er overvægtig/undervægtig ifølge BMI".
BMI er en rettesnor for almindelige mennesker der ikke dyrker vægttræning osv. Man kan jo godt have en fedt% på 5 og et BMI på 30, fordi regnestykket skelner ikke fedt fra muskler, kun vægt, og skyldes vægten muskler kan man ikke bruge det til noget. Fedt% er mere realistisk og viser hvor meget fedt du har på kroppen, men så skal man også tage hensyn til om HVOR på kroppen det sidder, det er nemlig heller ikke ligegyldigt  Prøv at tage testen på motiononline.dk under fedt% måling med målebånd...
Jeg er nysgerrig efter hvad din timeløn og stilling er? 
+ I hvilket firma du arbejder i 
Jeg er under uddannelse, og derfor på SU. Ved siden af skolen har jeg et rengøringsjob der giver 133 kr i timen...
Hej Ænder  Er der nogle der kan oplyse mig om, hvor meget man får i førtidspensin, når man bor alene? Og hvor meget må man tjene ved siden af? Jeg står i den situation, at jeg er arbejdssøgende flexjobber, men kan ikk finde noget flexjob. Min kommune og jobkonsulent kan heller ikke. Kommunen har hyret en privat, til at finde mig et arbejde, men han kan heller ikke. Nu er kommunen begyndt at tale om førtidspension. Jeg er langt fra superglad, men det KAN ende sådan. Kan I hjælpe?
personen har klaget over den læge.
Hejsa Jeg er også med på den vogn, hvor man ikke føler man bliver hørt...her den 20. december 2009 er det 11 år siden jeg kom til skade ved en faldulykke...og først efter jeg har skiftet læge fornylig har jeg fået en læge der hører mig,( har haft 3 forskellige læger, da vi er flyttet) og har været til røntgen, ultralyds scanning og MR scanning, jeg har tidligere fået at vide at min forrige læge, a jeg har lige netop igår fået svar på min MR scanning, og der er intet unormalt, men jeg hører til den lille del af patienter som har ondt og må leve med smerterne uden der kan ses noget på røntgen eller MR Scanning, så jeg har fået en recept på noget morfin præparat...men så kan jeg ikke stå på benene og bliver dårlig...og jeg har jo børn der har brug for mig.....jeg er endnu ikke afklaret af kommunen, jeg har været i 4 arbejdsprøvninger, haft 7 sagsbehandlere på 4 år, været sendt til 3 psykologer og en psykiater på kommunens foranledning....alle er enige om at jeg har ondt og at det ikke er kognitivt...men de papirer der taler til min " fordel" forsvinder fra mine sagsakter...så nu har jeg sat en advokat på, og der er fundet SÅ mange fejl fra kommunens side, så nu bliver de prøvet for en dommer..... Så jeg kender det alt for godt, og føler virkelig med dem der oprigtigt har ondt, og grimmes over dem der ødelægger det for os andre....og er rystet over, hvor mange læger der har trukket deres svendebrev i en billetautomat.... Glædelig jul til alle... mvh DibDab
Hmmmnn det er sku ikke nemt, vil dog sige at da jeg endelig i sommers fik diagnosen "englevinger" er det egentlig gået rimelig stærkt mht. revalidering, har dog ikke fået det endnu, det tager jo tid, men de er yderst positive, hvilket er det vigtigste for mig, så jeg kan blive omskolet og få mig en ny uddannelse, så jeg (forhåbentlig) kan blive på arbejdsmarkedet. Lige nu er jeg igang med min uddannelse, dog på SU til jeg får revalideringen bevilliget, dette fordi jeg ikke gider og gå sygemeldt derhjemme til de får behandlet revalideringen, kan jo lige så godt bruge tiden fornuftigt og tja, så syntes jeg heller ikke jeg er syg nok til ikke og lave noget, kan bare ikke det jeg lavede før? Når det så er sagt, så er det kun blevet være og være med den l.... skulder og det er jo selvfølgelig den højre! Dette bevirker at det gør temmelig nas, når jeg har sidet bare lidt over en time og skrevet notater og det gør jeg altså en hel del mere end en time om dagen, skal jo ku følge med? Derfor var jeg v lægen for at få smertestillende allerede for et par måneder siden, hvor han mente jeg var for ung? Men nu har jeg dog som sagt fået dem, kan jo ikke nytte noget at jeg ikke kan gennemføre min udd heller? Mht. Røntgen, scanning, mr-scanning, og elektro-impuls-test, for at tjekke nerver, fandt de heller ikke noget på mig? Det sjove er, at jeg også har problemer med min venstre skulder, dog af anden karrekter, det gør ondt når jeg løfter den mere end vandret ud fra kroppen og det gør allerh.... nas, hvis jeg ligger på maven i sengen og tager armen op, som jeg før har kunnet! (Har frygtet lidt, at det er pga et gammelt styrt på ski for en del år siden, men de fandt jo intet?) For en tre måneder siden, hvor jeg gik til fys og kiropraktiker kunne hun dog ikke forstå at det blev med med at gøre ondt v visse bevægelser, så hun tog et lille scanningsapperat (lignede sådan et man bruger til gravide) og scannede min skulder, kunne jo selv følge med i alt og føre hun selv sagde noget, kunne jeg se i "skulder-kuglen" der går op og hæfter i skulderblader, at der var et "V-hak" ned i "kuglen", dette samtidig med lidt englevinge på venstre skulder også, gør at det napper i alle mine sener og nerver, hvor det burde glide frit? Og det har de ikke set på hverken røntgen, scanning mm. Så ja, nogle gange ville jeg ønske jeg "bare" havde brækket begge ben istedet, for det kan de sku da ikke gå helt galt i byen af? Konklussionen må være, at man skal sku selv være vågen, opmærksom og kritisk og kreativ. Go jule-sne-lækker-morgen til alle;o)
Så jeg tog engang fusen på ham ved at rejse mig op- og sige farvel- før han var færdig. Det gjorde vist indtryk!   Det var en NLP-ting,jeg brugte, hvor jeg sagde uudtalt: Du har for travlt til at se mig. Nu har du givet mig information, og så er vi færdige! At jeg har en del problemer med mine muskler, og at det aldrig bliver bedre- er min egen skyld! Min læge tager mig alvorligt, han ved, jeg kommer kun, når der er noget galt. Jeg har lægeskræk, hvad jeg sagde til ham. Så kom det helt naivt midt i helbredsundersøgelsen: Jamen- du er da ikke bange for MIG? Nej. Men jeg skal have lang tilløb før, nogen må rode med mig. Jeg har heller ikke hørt om englevinger, og jeg tvivler på, at min læge anede noget om "muskel-fascialt-syndrom"- før jeg fik det. Men han er god til at henvise til folk, der ved mere. Jeg kender en del, der ikke bryder sig om ham, men jeg foretrækker en "nononse" læge. Jeg er der kun fordi, vi skal løse et problem- sammen. Helst hurtigt. Jeg har en lynhurtig opfattelses-evne, og skal som regel kun have ting at vide 1 gang.
Janne wannabemus. Nogen mennesker har seriøse psykiske problemer, der kan afhjælpes medicinsk. Så når du brækker noget- er du statsstøttet gipsoman? Min søster har seriøse depressioner, hun tager MANGE tabletter. Statsstøttet narkoman. FØJ! Hun tog en uddannelse- fik job- og gik ned. Jeg tager ikke noget nu- men 24 år med depressioner- er ingen skovtur. Heldigvis er jeg da omsider ved at komme ud i lyset.
"Tag to smertestillende og kom igen, hvis det bliver værre"-læger. Sådan éen har jeg haft, mens jeg arbejdede med jord&beton- og fik rigtig meget vrøvl med min albue (troede selv, det var en "tennisalbue") og med mine håndled. Jeg håbede på et par sygedage: Tag to magnyl- og kom igen, hvis det bliver værre! Men dengang var jeg også en lille autoritetstro mus, der pippede: Jeg har hårdt fysisk arbejde. Og lægen så vel mig og mine 80 kg (de fleste var muskler! dengang.) rask ung kvinde. Det var altså ryggen, den var gal med- og den ryg har jeg dagligt glæde af.   Og natligt. Men mit liv- er for kort til den slags. Uuud med dem- og i dag er det nemmere at skifte læge.
Jeg tror ikke at JHL Wannamus mener at man bliver statsstøttet narkoman af piller generelt men derimod af at bruge benzodiazapiner. Tilsyneladende er Sundhedsstyrrelsen ikke helt uenige i den antagelse i det de har bestemt at al fornyelse af recepter på vanedanende medicin SKAL ske ved direkte kontakt til lægen, det er altså ikke længere nok bare at tale med sekretæren. Selvfølgelig har disse præparater deres berettigelse men der er ikke nogen tvivl om at de er stærkt vanedanende..
Hvor morsomt, eller dvs. pudsigt. Jeg har også bøvl med min vrnstre skulder og det gør hammer ondt ved visse bevægelse såsom at løfte armen ud og over skulderhøjde. Jeg har været til røntgen, mr og i går ultralyd. Men de kan intet se. Var på et tidspunkt også hos kiropraktor og fik scanning med et specielt apperat. Har kunne ses lidt. Men behandlingerne hjalp ikke. Måske skulle der have været flre til. Men de var temmeligt dyre. Så nu er det tilbage til rheumatologen og prøve med flre blokader. Det undrer mig de ikke er dygtigere eller grundigere. For har man ondt, er der altså noget i galt. Jeg har indtrykket af, at er det ikke lige noget der nærmest lyser op i neon på deres scannere, så bemærker de det ikke eller siger det ikke er noget særligt til at give de problemer man har.
Jeg er begyndt at menstruere uregelmæssigt, somme tider går der kun 14 dage imellem. Det er ret generende, da jeg bløder som en stukken gris! (Det har jeg nu altid gjort).  Jeg har stadigvæk ægløsning (mittelschmertz), men sidst fik jeg menstruation lige efter, og nu igen- som jeg plejer først i måneden.  Det gør ikke ondt mere (plejede at krampe ad h til), men jeg savner faktisk smerten, der gav signal til- at nu skal du lige om lidt gå på wc og skifte tampon (super plus), nu bløder det bare! Det er ret generende, da jeg ikke godt kan færdes udenfor rækkevidde af et toilet. Bind kan jeg ikke bruge: Jeg går som en and!. Det krøller sammen. Jeg bløder fremad- eller bagud. Og igennem.  Min mor fik hormoner, da hun var en- 48? Det er ikke løsningen for mig, da jeg simpelthen ikke kan tåle hormonpiller (p-piller), jeg får for højt blodtryk, hovedpine (led), mister sexlysten- og værst af alt får depression (meget ledt!).  Nu er jeg lige ovenpå efter mange lede år (med depessioner), så jeg vil ikke piller. Der er desuden hjerte-karsygdom i familien.  Jeg synes, jeg døjer mere med betændelse (bihule-, kæbehule- og pandehule), men det er måske tilfældigt? Er det klimakteriet? Jeg er kun midt i fyrrerne- så det er lidt tidligt. Og ja! Jeg skal til lægen, når jeg lige får det godt nok til at overvinde min lægeskræk. (Eller skræk: Ubehag. Jeg lå meget på sygehus som barn, deraf mit ubehag ved læger- og frisører. Alle, der kan gøre noget ved mig!)
Måske en hormonspiral var det rigtige for dig - den afgiver meget små mængder hormon og kun lokalt.
Er den ikke. Jeg kan ikke tåle hormoner.
forkortede cyklusser kan være første tegne på overgangsalderen ja. Så det kan sagtens være årsagen til de korte cyklusser. Evt kan du overveje fjernelse af livmoderen når du ikke kanb tåle hormoner.
når det gælder overgans alderen. nogle starter inden de bliver 40 andre venter til de bliver 60. Ang. bind, ja så bruger jeg to bind af gangen. bløder også kraftigt og det vil heller ikke blive inden for rækken, så to lange natbind i forlængelse, er den eneste løsning for mig. Men så fungere det også fint. Køb de tynde kvalitets bind, de suger godt men koster så lidt mere end discount mærkerne i netto og lidel.
Er i en alder af 35 også begyndt at menstruere hver 3. uge  Og mine bryster er simpelthen blevet et helvede op til det. De plejer at blive ømme, men det er blevet meget værre. Kan det virkelig være et tegn til begyndende overgangsalder? Hedeture er der også somme tider....
Bløder også som et svin, bruger super tamponer og Aldi's lilla bind, de er tynde med vinger og meget lange. Jeg er begyndt at få ubehag i underlivet, hvor jeg før aldrig mærkede noget. Jeg er 47 og må jo også forvente at overgangen snart kommer. Egentligt synes jeg min cyklus er som dem plejer, dog bløder jeg ikke så længe, som jeg plejer.. Men få dig lige en snak med lægen, det er trods alt bedre at være på den sikre side.. Mine barndoms traumer er Tandlægen og extrem kort pandehår.;o)) tror mor skulle have noget for pengene når vi endelig var ved frisøren..
til den egentlige overgangsalder kan vare en række år med uregelmæssige blødninger mm. Jeg ville kontakte lægen, selvom du ikke er så meget for det og få det undersøgt med nogle blodprøver. Har du nogensinde overvejet at komme af med livmoderen (rugekassen) ? Jeg kan se du er i 40´erne og har vel ikke den store trang til småbørn igen ? Hvorfor finde sig i at den giver dig gener, så store at det hæmmer dig socialt. At få fjernet livmoderen er idag en lille rutineoperation, hvor man gør det via skeden, så man ikke skal lukke op i bugen som ved fx. kejsersnit. Æggestokkene kan du beholde og skeden, så det er da ikke slut med s*xlivet hvis det er det. Desværre skal man på hospitalet, men at ordne det på stuebordet hjemme bliver vist noget værre svineri (det er sagt meget meget ironisk   ) og det tror jeg godt du kan forstå. Prøv lige at overveje det ? Stort knus, Beagle.
Men det er mig inderligt imod at få fjernet et rask organ. Hvorfor skal man det? Overgangsalderen er da ikke en sygdom. Og voldsom menstruation har jeg haft- fra jeg var 14. Næh- det var 30 år siden i november! Nej, jeg skal ved den et andet ikke have flere børn. Jeg må nøjes med at være "bedstemoderskruk"- min niece (der forresten også er læge) fik en lille datter her den 10/12- og hun er kun 10 år yngre end jeg (niecen altså! Ikke barnet   ). Så må jeg vel nørkle endnu en djævlehue i lyserødt garn.
Jeg er under uddannelse og får derfor SU - 4308 kr om måneden plus SU lån.. Ved siden af studiet arbejder jeg som afløser i hjemmeplejen, til 110 ,- i timen, plus diverse tillæg..
Jeg er også studerende. Ud over dette gør jeg rent på kontor, det får jeg 125,- i timen for.
Hej Jeg er pædagogmedhjælper og lærervikar på en privatskole. Der får jeg ca 115 i timen plus tillæg som medhjæler og 200 i timen som vikar. (Det er i Vestsjælland) Hilsen Helene
Ingenting.. Det vil sige får 10500 før skat i pension om mrd. og er selvfølgelig førtidspensionist..
99 kr i timen - handikaphjælper (rideskole) 100 kr i timen - rengøring (privat)
Jeg arbejder på kontor hos politiet, aner ikke hvad min timeløn ligger på, men har en fast månedsløn der hedder 21900, uden tillæg for aften arbejde.. Før skat..
Min timeløn ligger på omkring 150 kr. i timen +-. Det kommer an på hvad dage jeg er på arbejde. Men sådan ca. rundt regnet over det hele, passer det rimeligt.
Bager pandekager til privatfester og får 135 kr i timen. Der er ingen tillæg for aftenarbejde.
Jeg er påklæder på Det Kongelige Teater til 140 kr i timen, de første 4 timer, derefter 210 kr i timen under forestillinger! Under prøver er det 140 kr de første 5 timer og så derefter 210 kr.
Jeg er handicaphjælper, og får 120kr i timen - derudover kommer der enormt mange tillæg. Mener den højeste sats er omkring 217kr i timen på bestemte dage og tidspunkter 
Jeg er kreditorbogholder (barselsvikar) og får 200 kr i timen. Camilla - hvis du er fultidsansat har du en timeløn på 136,60 ud fra din månedsløn på 21.900
Jeg er studerende, men har et fritidsjob. Jeg arbejder på et medicinal firma som lagermedarbejder. Får 130 kr. i timen + tillæg på 20 kr efter kl 18 og 11 kr. alt efter hvilke opgaver jeg har.
ca. 177 kr i timen. Arbejder som IT-supporter hos kommunen.
... i staten (projektledelse) og får 245 kr. i timen - og har normtid på 39 timer om ugen.
Jeg arbejder i den lokale 7eleven som førstedame... Har en månedsløn der hedder 21000kr. Timelønnen skal vi nok ikke regne ud, da jeg er der væsentlig mere end 37timer om ugen 
Jeg arbejder som slagteriarbejder (ufaglært) hos Danish Crown og har en timeløn på 170-190 kr i timen (akkord arbejde) min månedesløn svinger imellem 28-30.000 kr. Til gengæld er det jo så også mega hårdt arbejde, og men springer bestemt ikke energisk rundt til fyraften 
bioanalytiker og ansat på Rigshospitalet. Min timeløn er 195 kr i timen. Jeg har ingen vagter. Beagle.
hverken at blive rig eller prale af - til gengæld elsker jeg mit arbejde og det er vigtigst for mig. Jeg er lægesekretærELEV og får 18.300 pr. md - hvilket vist nok svarer til 118 i timen....
Så vidt jeg ved er førtidspension omkring samme sats som dagpenge, altså 14-15000 kr før skat. Man må tjene omkring 64.000 kr før skat om året, men igen - så vidt jeg ved - kun i jobs med skånehensyn til de sygdomme man har. Mener også der er et max timetal om ugen. Hvis ikke du kender hjemmesiden   , så kan jeg anbefale dig at kigge på den. Der kan du få svar på stortset alt om fleksjob og førtidspension.
vil finde masser af link. Men her er et 
når man bor alene, men jeg får ca 5000 kr udbetalt pr. mdr. som gift (det er efter skat og skatten er ikke særligt høj). Og det beløb er ikke i nærheden af dagpenge satsen. Var gennem et lignende forløb, med eftersøgning af flexjob, der ikke kunne findes - min. 37 timer pr. uge   var det nærmeste der kunne findes. Arbejdsprøvningen var kommet frem til tre timer pr dag, så det ... Held og lykke med det ! Mvh
Er du enlig kan du få op til 15.704 kr. om måneden (det samme som højeste dagpengesats) (2009-satser). Det er så før skat. Hvis du er gift eller samlevende, kan du få op til 13.348 kr. om måneden (svarende til 85 % af højeste dagpengesats). Men her trækker i så også i beløbet, alt efter hvor meget din mand tjener. Så tjener samleveren over 180,000,- trækkes der i pensionen.
Jeg får udbetalt ca. 7000 kr fra staten og ca. 3000 kr fra en arbejdsmarkedspension. Jeg er gift, og min mand tjener omkring 450.000 kr. Du skal kontakte din pensionskasse mht. at få fp. Hvis du har indbetalt til en sådanne. I mange tilfælde vil du også få udbetalt et engangsbeløb ved sygdom. Jeg fik 120.000 kr. i 2005. Det gav mig ro i sind og krop, da jeg fik pension. Og jeg er meget glad for, at jeg kan lave det, som jeg har lyst til de dage hvor jeg har det godt. Held og lykke !
Jeg får lige over 10.000 kr udbetalt og det er som gift..
I skal have mange tak for Jeres svar og for links  Håber dog ikke det kommer så vidt, men nogle gange, så snakker sagsbehandleren en del om det og så begynder det at puste mig lidt i nakken. Søger stadig jobs, men får desværre afslag....det er også svært i disse tider.
Må indrømme jeg bliver temmelig harm når jeg læser dette..... Førtidspension i Jeres alder? Helt ærligt, undksyld sider og får min morgen-kaffe galt i halsen, i kan godt ride og ordne heste, men mener ikke i kan holde til at arbejde? Nu må i f..... have mig undskyldt. Jeg er også arbejdsskadet- surt show, men tager mig en ny uddannelse til noget jeg bedre kan holde til. Jeg har også smerter daglig og har svært v og støvsuge og skære grønsager fordi det gør nas i skulder og nakke og min mand må røre dejen for mig, når jeg bager brød! Min læge siger hele tiden, jeg véd ikke hvad jeg skal gøre ved dine smerter Søs, hvad skal jeg gøre???????? Jeg går i skole nu og det gør ondt og side og skrive og tage notater i flere timer, men jeg gør det! Jeg véd godt at sygdom er forskellig og nogle er mere skadet end andre, men kan f..... ikke se at når man kan ride og ordne heste og stald, så kan man sku også varetage et fleksjob og til Jer der mener i ikke kan finde noget pga. krisen, så kan jeg oplyse at der mangles masser af folk på plejehjem, så meget at de enda ser igennem fingrene med manglende uddannelse, så mon ikke der er et plejehjem i nærheden af Jer der mangler et par hænder 15-20-25 timer i ugen? Kh. Søs
Undskyld, men jeg synes du lyder ualmindelig hellig. især fordi du ikke på nogen måde ved hvad personerne i denne tråd har af problemer. Det er da fint at DU vælger at trodse dine smerter. Man kan dog frygte om det er det rette valg. Der er en grund til at man har ondt, kroppen prøver at fortælle noget, og derfor bør man nok lytte til den. Sagen er den at folk nu engang kan få deres førtidspension, hvis de er i en situation der gør at de ikke bør være på arbejdsmarkedet.
Nu skal jeg fortælle dig én ting, Minardi......Jeg har søgt flexjob i 4 år nu. Jeg har været i ét flexjob, hvor jeg blev opsagt, idet jeg ikke kunne oppebære 17 timers arbejde om ugen. Jeg arbejdede 13 timer og tog 30 piller om dagen, men gjorde det med glæde, for jeg havde et arbejde ... et arbejde jeg var rigtig glad for. Kommunens jobkonsulent kan ikke finde et arbejde til mig. Kommunen har sågar hyret en privat mand til mig, for at han skal hjælpe mig, men han kan heller ikke finde et arbejde til mig. Min hest er opstaldet ... jeg skal bare komme og ride. Kommunen ville ikke bevilge revalidering til mig. Og DESUDEN, så er jeg uddannet Social- og sundhedsassistent, så stop piben ind ... der er ikke noget arbejde på plejehjem, hjemmeplejer, psykiatri eller andet ... tro mig, jeg har prøvet at søge adskillige jobs og kommunen har sagt, at jeg godt kan opgive. Og selvfølgelig så er de da ligeglade med uddannelse, for ingen uddannelse er lig med mindre kroner/ører i timen ... billig arbejdskraft. Jeg har på 4 år søgt arbejde i områderne Kalundborg og omegn, Fakse og omegn, Ringsted og omegn, Haslev og omegn, Køge og omegn, Roskilde og omegn, slagelse og omegn samt Sorø og omegn. Det er ikke fordi jeg ikke vil have langt til arbejde, for da jeg var i flexjob havde jeg 65 km til arbejde.
Du egentligt om hvad vi kan og ikke kan. Det var sørme ikke med min gode vilje, at jeg efter 25 år på arbejdsmarkede blev fyret pga, min sygdom og så efter 3 år i systemet endte med pension. Ja jeg har heste men, jeg har ikke rdet i fler år, kan nemligt ikke selv sadle op, jeg kan heller ikke muge ud, så de går i løsdrift og passes mest af min mand. Men jeg nyder dem og nusser om dem, det giver nemlig også livsglæde. Nå men tro da endelig ikke,din krop bliver ved med at holde til du bare ignorere dine smerter, det giver bagslag i og er faktisk mere ødelæggende end du tror. Og ja så har jeg en bagemaskine til at ælte min dej til brød.
Véd godt jeg stikker snuden frem og provokerer jer lidt og nej jeg véd ikke hvad i hver især fejler og har af skavanker mm, men syntes godt nok også at alderen blandt flere af jer er ret lav, én enda en yngre end jeg selv og det syntes jeg er ret så tankevækkende, dermed ikke sagt at der er nogle hvor det er fuldt berittiget, men ser desværre også dagligt folk med temmelig lav moral ang førtidspension og hvem der har ansvaret for deres eget liv. . Kender desværre flere inden for hesteverdenen der i en meget tidlig alder er på førtidpension uden synlige skavanker, men som godt kan ride, muge ud, male, grave sokkel ud, knokle med ridebanen og fælde træer???? Nu går jeg på VUC og må desværre konstatere at det er et værre "socialkontor", ser unge piger på 20-25 år med tre børn med tre forskellige der søger førtidspension fordi de ikke "kan overskue noget i deres hoveder"??? Og folk der tager et par fag fordi der er en socialrådgiver der tvinger dem, alt imens vi få andre knokler med 30 timer + lektier. Desværre ser jeg også allerede efter kun 4 md., at vi mangler 1/5 del af klassen i samtlige fag? Tør jeg fortælle her hvem det er? Og ja kan godt være der er nogle af jer herinde, der føler sig stødt, det beklager og undskylder jeg og Lyn det er altså ikke noget personligt angreb overhovedet, bare min egen personlige harme over og se hvordan vi behandler vores ældre kontra nogle menneskers lave moral og dårlige holdning til det at være syg og systemet. Véd også godt, at jeg "ridser tingene lidt skarpt op" og skriver lidt provokerende, som jeg også skriver i det andet indlæg jeg har skrevet, men det er ok., kan godt klare en verbal lussing eller to, hvis ellers der er nogle af dem med den med den lave moral, der får røde ører over at Fru Hansen ikke kan komme i bad den næste måned fordi der ikke er resourcer til det. Og som Uffe Buchard så rigtig sagde i P3 for ikke så længe siden ang. én der misbrugte det og være stresset (védkommende pjækkede fra arbejde, med "stress, men ku godt arbejde sort som bartender i en anden by alt imens hun var sygemeldt) anyway, vores kære søde bøsse-Uffe sagde at det virkelig er og tage @!#$ på dem der virkelig er syge og ikke mindst systemet, samt at det og være stress ramt virkelig ikke er sjovt og meget hårdt for dem der er det?. Rigtig god søndag til alle og beklager, hvis jeg har trådt nogle over fødderne, det er som sagt ikke personligt:o) Kh. Søs Ps. Det er nu ikke for at lege "Moralis", stamper bare lige lidt i jorden;o)
ikke bare noget man bliver førtids pensionist, det er faktisk et svært og opslidende forløb. Prøv lige at kikke på dette link, blad et par sider frem og læs om Birthe  Og der er mange i hendes situation.
Nu er jeg ikke på førtidspension eller noget, men snublede kraftigt over den med at man da "bare" lige kunne få sig et job på et plejehjem øhhh jeg vil da gerne lige vide hvilket plejehjem jeg bare sådan liiige kan få et job på i min kommune hvor de lige har haft sparekniven ude og fyret over 500 personaler?? For dem der lever i smertehelved så må man nok osse gøre op med sig selv om man lever for at arbejde eller arbejder for at leve. Har man store smerter ville jeg nok hvis det var mig bruge min tid på noget jeg nød altså samvær med heste eller familie istedet for at bruge 4 timer på job og så være en slatten karklud resten af dagen.
Det er vist meget individuelle forløb og det er jo ikke et emne jeg kaster mig ud i uden baggrunds viden. Så klap lige hesten, der er faktisk nogle der "bare lige" får tilkendt førtidspension, kan frembringe mange eksempler, bl.a min tidligere lejer der var født med skæv ryg, hun blev i en alder af 22 år tilbudt førtidspension, men afslog. Hun fik et flexjob v kassen i Kvickly, det er 6 år siden og hun sidder der sku endnu..... Og så er der trådstarter der selv siger at kommunen har snakket førtidspension fordi hverken hende eller kommunen kan finde et job? Xcuse me, men det syntes jeg sku personligt ikke er nogen løsning. Bare min mening og den har jeg vel lov og ha! Syntes iøvrigt heller ikke det er kommunens job og finde jobs til folk....? Så jo der er faktisk nogle der "bare lige" får tilkendt førtidspension og ja andre der kæmper som måske burde have haft et nemmere forløb, men sådan er verden jo desværre så skæv nogle gange:-/ Kh. Søs:o)
Ikke på at man bare lige får pension. Men ja jeg kender også til folk, som ikke synes at de skal have pension og så ender på et Flex. Men de har alle været igennem et længere forløb hos kommunen, Der står i loven at alle muligheder på arbejdsmarkede skal være afprøvet og det tager flere år at komme igennem sådan et forløb. Det er sørme ikke nok, at komme anstigende med en læge erklæring. Men der er da enkelte undtagelser og det er skam enkelte. Tror simplhen ikke du har sat dig ind i hvad du udtaler dig om.
Tro hvad du vil, de nævnte eksempler er ikke desto mindre rigtige og kunne såmen desværre komme med flere... Og ja i de fleste tilfælde er det rigtigt at man skal arbejdsprøves først, men der er undtagelser. Og der er også forskel på hvor meget og hvor længe folk bliver arbejdsprøvet. Kender til systemet og har oplevet mange "tilfælde" ellers ville jeg ikke udtale mig her vel!!!
jeg bruger p plaster i stedet for p piller som jeg efter 6 år pludselig ik ku tåle, elsker det at jeg bare smækker et plaster på en gang om ugen uden nogen gener   og kan snildt springe et par blødningsperioder over med plaster