Gimlis datter født 2008...               Venligst Christine
Hvor er hun fin. Og sikke et lækkert hoved hun har  Vh Anja.
Gode billeder. Hvor har hun bare et dejligt udtryk. 
Hun er fin - meget kønt hoved!!!! Og forresten - så put lige denne sætning ind i alle dine tråde  Knald hammerende gode billeder       Tak for kigget 
Hejsa Vil bare lige vise jer hende her, selvom hun er noget ussel lige nu, men jeg følger op på tråden når jeg har fået hende lidt på ret køl....hun født i 2007, måler pt. 137 stg., og jeg faldte for hendes milde sind, hun er så nem og medgørlig og har tydeligt været i hænder, jeg fandt hende ved en hestehandler og et eller andet sagde mig at hende måtte jeg have med hjem...hvis du evt. kender hende hører jeg det gerne.....vi gætter på der er noget fjordhest et eller andet sted i hende, men havd der ellers er ved vi ikke, det ligner at hun kunne finde på at skimle i hovedet...jeg er spændt på hvad farve der kommer frem til foråret....kom gerne med dit gæt på hendes blanding.....     Billederne er fra den dag hun kom her for 14 dage siden, hun er selvfølgelig blevet børstet og har fået rykket man siden...flere billeder kommer, når hun kommer sig lidt... Smid gerne en kommetar.... mvh Dorthe
Tillykke med hende. Hun ser dejlig ud!!!! Spændende at se hende i sommerdress!!!
Ja Stort tillykke med hende - jeg er helt sikker på, at hun nok skal blive en super smuk dame. Hun ser sød og rigtig dejlig ud:-) Jeg tør ikke gætte på, hvad hun er - men som du skriver, så bliver nok skimmel, når alt vinterpelsen ryger her til foråret - husk endelig og opdater os:-)
hej hn...  håber i kan tåle at høre om det...  jeg sidder og stortuder lige nu...  min gamle, gamle hund, makker, ven, og kyssefis, sicko har det simpelthen ikke godt mere...  han har ondt i sine ben pga gigt (får smertestillende, så han humper, men han mærker ikke smerten)  og han har problemer med sine ører... betændelse og infektion... tilmed har han en sygdom i tænderne som gør at hans gummer forbener sig... han har dog ingen problemer med at spise... det er kun fortænderne den er gal med...  og lige nu, da han skulle rejse sig, sank bagbenene sammen under ham så han var ved at falde.. det er første gang det er sket mens jeg så det...  og så kom jeg til at tænke på om det er på tide at sige stop... jeg vil ikke se ham have det sådan.. jeg kunne se på ham, hvor bange han blev da han var ved at falde... det vil jeg ikke byde ham...  og så kom jeg bare til at tænke på... hvem skal nu give mig en mys når jeg tager i skole? og når jeg kommer hjem?  hvem skal vække mig om morgenen med en kold snude, og hvem skal passe på mig når jeg er alene?  den lille basse har lagt ører til alle mine problemer.. nogle af jer ved, at der har været en del...  og hvem skal jeg nu snakke med om de problemer? hvem skal trøste mig når jeg bliver ked af det, og hvem skal holde mig vågen med sin snorken om natten? og hvem skal prutte højlydt når vi sidder og spiser aftensmad herhjemme?  og hvem skal svine med mudder hele vejen op igennem huset?  hvem skal spise resten af sovsen efter aftensmaden?!  jeg indså alt dette lige nu, hvor jeg tænker på at det er ved at være slut for min hundemand...  jeg indså, at det er de små ting jeg vil savne... hans blik når jeg tager afsted, og hvor glad han bliver når jeg kommer hjem... hans dovenskab når det gælder noget han ikke gider, og hans vilje til at kunne alt hvad der er sjovt på trods af alder og gigt...  og hans personlighed... hvor vil jeg da savne min lille hund, som var 2 år da han kom til os... og en værre bandit, der stak af og ville bestemme over alt og alle... og den hund han er idag... rolig, kærlig, velopdragen og hengiven,.. alt det han ikke var da vi fik ham ...  jeg vil komme til at savne hver eneste ulempe ved min fede bumlejas...  og jeg vil savne alle de gode stunder med min bedste ven som har hjulpet mig igennem tykt og tyndt.. bare ved at kigge på mig, og slikke mig på hånden eller kinden...  undskyld det blev lidt langt... jeg har bare brug for at snakke om det lige nu... et billede eller to skal i have...  tak fordi i ville læse det...hvis i da nåede så langt
Det er altid hårdt når ens gamle ven ikke kan mere og jeg føler absolut med dig. Men man er også nødt til hele tiden at tænke på om det er for hans skyld at man holder ham i live og et liv hvor man halter, har problemer med at holde balancen osv. er måske ikke værdigt og godt længere. Det er en meget hård beslutning, men det kan ofte være en barmhjertig gerning at give en gammel sygdomsplaget hund fred. Men det er svært og jeg føler absolut for dig.
Det der først faldt mig i øjnene var at han får jeres sauce rester.. Føj hvor usundt  Men ej hvor er det trist.. Puha.. det må være enormt hårdt. Med vores tidligere hund, der også fik gigt i bagbenene, der sagde min mor at når han ikke kunne rejse sig op mere, så var det slut.. Man skal kunne påtage sig det ansvar overfor sit dyr at give det fred når tiden er inde, selvom det er forfærdelig hårdt  Han ser dejlig ud. Hvor gammel er han? Forstår godt du vil få et kæmpe savn til ham, men kan læse mig til at han har givet dig så meget godt, og det vil du jo altid ha i dit hjerte 
Jeg havde nok sagt stop for længe siden, men synes da bestemt du skal prøve at sætte tingene op set fra hans side. Alle de ting du skriver ovenover er desværre ting du vil savne, men altså ikke ting der gør situationen bedre for din hund. Så prøv at spørge dig selv om alle de ting du nævner at du vil savne - om dit savn er vigtige end din hunds vel befindende? Kan du med god samvittighed kigge på din hund og vide at den har det dårligt, fordi du har brug for at han er der? Som 11 årig begyndte jeg at passe en hund som ejeren ikke havde tid til. Havde passet den i over 1 år, da ejerne bekender at hunden skal aflives selvom den kun er 5 år. Min far køber den til mig og vi var simpelthen uadskillige. Dundee havde levet et usikkert liv med klø, mangel på mad, og mangel på selskab. Han stolede 100% på mig og var ulykkelig når vi var adskilt. Han lagde øre til meget og var den eneste der forstod mig i de svære tider. Han var mit et og alt - simpelthen. Da han var 12 fik han leukæmi. Han væltede pludselig om da vi var ude at gå. Trods sin alder var han en meget aktiv hund og vi gik ture flere gange dagligt. Vi valgte at give ham en lille dosis medicin, men lovede også os selv - og ham at han ikke skulle leve resten af sit liv afhængig af medicin. Han kvikkede gevaldig op og var sit gamle jeg, men det holdt ikke længe og gåturene blev kortere og tilsidst ville han slet ikke afsted. Han var stadig lige så glad når jeg kom hjem fra skole. Han sov stadig i mine arme om aftenen, og jeg vidste at han var min hund og det var mig der skulle sige stop. Dundee hjalp dog beslutningen på vej da han en dag gik op i haven og gemte sig under nogle grene. Han lagde sig hen for at dø og det blik jeg mødte da jeg gik op til ham sagde bare alt. Jeg kørte ham selv til dyrlægen og sad med ham mellem mine ben da han fik sprøjten. Husker tydeligt at min mor om aftenen skar resterne af frikadellerne ud til ham og først indså da skålen var tom at han ikke var der. Jeg var 19 år og det er nu 4 år siden, og jeg tænker jævnligt på Dundee og det har aldrig været det samme derhjemme siden han kom væk. Men jeg ved at min hund ikke led unødvendigt og jeg ved at de 7 år han havde hos mig var de bedste år i hans liv. Vi var uadskillelige og når jeg bliver gammel og træt af dage ved jeg Dundee er den første der står klar til at tage imod mig.  
nu bliver jeg nødt til at forsvare mig selv. du skriver: Så prøv at spørge dig selv om alle de ting du nævner at du vil savne - om dit savn er vigtige end din hunds vel befindende? Kan du med god samvittighed kigge på din hund og vide at den har det dårligt, fordi du har brug for at han er der? på ingen måde!!! jeg tager nu et udklip af det jeg startede ud med at skrive her i tråden... : og så kom jeg til at tænke på om det er på tide at sige stop... jeg vil ikke se ham have det sådan.. jeg kunne se på ham, hvor bange han blev da han var ved at falde... det vil jeg ikke byde ham... en ting du skal vide er at min hund er glad. han elsker når der kommer nogen, og han kan stadig løbe og lege. jeg synes det er lidt groft at beskylde mig for at ville holde ham i live, selvom jeg i min tråd starter med at spørge mig som om ikke det er tid til at sige stop... jeg holder ham skam ikke i live fordi jeg vil savne ham.. hvis du læser det igen, vil du nok se at alt hvad jeg skriver, på en måde er en accept af at han skal aflives. ellers ville jeg ikke på nuværende tidspunkt skrive at jeg vil savne ham.. hvorfor skulle jeg skrive at jeg vil savne ham, hvis jeg mener han skal leve længe endnu??
Det må du undskylde - det var slet ikke ment så hårdt som du åbenbart opfatter det. Det var bare ment som at du kunne prøve at opsætte de samme plusser og minusser set ud fra en anden synsvinkel. Der vil altid være savn når vi siger farvel til vores dyr, jeg mener bare om de "dårlige" opleverlser - som du selv siger at han var ved at vælte måske overstiger de ting man vil savne. Jeg havde selv de tanker da Dundee blev syg, at jeg ikke havde lyst til at sige stop fordi jeg ville mangle en at nusse med, en at komme hjem til, en der var der når jeg var ked af det osv. Men da var jeg netop nødt til at spørge mig selv om jeg havde samvittighed til at lade ham få en stærke dosis medicin, for at jeg kunne skubbe min smerte lidt væk. Eller om det var fair over for ham.
undskyldning godtaget  det var netop oplevelsen hvor han var ved at falde som udløste min stop-knap... udover det har han det jo godt, kan både rejse sig og ligge sig, uden problemer... spise, drikke, løbe, lege løfte ben, og alt hvad andre hunde kan, kan han stadig... og det er som sagt første gang det sker at han er ved at falde efter at have rejst sig... og så kom alle tankerne jo... for ja.. min 10 år gamle hund er ikke ung længere.. og det er et spørgsmål om uger, måske dage, før der bliver sagt stop... vi skal have snakket om det derhjemme, og om vi vil begrave ham selv på en hundekirkegård, eller om han bare skal væk... for han kan ikke blive ved på denne her måde... og det har jeg indset.. bare så der ikke er nogen der misforstår det...
       
Eeejj hvor ser det bare dejligt ud.. Og skøøøn hest! Er nok lidt misundelig ligesom alle andre 
Pijah ♥Siska♥: Kniber også mig selv lidt i armen