Det kan også være et udleveringsgebyr .. //Dorte
kun sige at mine 2 dyrlæger bryder loven, de tager IKKE receptgebyr. Der er vist også nogle dyrlæger der lige der har øjnet en fed ekstraindtægt - og nej - jeg mener ikke dyrlæger skal arbejde gratis, men hos nogen er det blevet for meget en pengemaskine. .
Hvorfor har vi da ikke lige plads til en HEL dartmoor. Jeg kan desværre ikke råde dig... Tror dog jeg ville låne dartmooren ud igen, og så satse på to drenge der ikke stjald så meget tid. Ridehesten ville jeg nok lægge på hylden til dit barn er blevet en 5-6 år.
En hest jeg kender har et brændmærke på sin hals som jeg ikke har set før. Hesten er af racen Fransk Boulonnais, så ved ikke om det bare er deres typiske brændmærke   Det ligner et anker, eller et kors med en bue nedenunder. Nogen der kan hjælpe eller som kan ved hvordan jeg måske kan finde ud af hvad det betyder?
En hurtig søgning fører mig til denne side hvor der står: Så vil mene at det er fordi det er en renracet/registreret Boulonnais 
Der findes to typer Boulonnais heste, som blev brugt til hver sit arbejde. Den store, tunge model havde sin anvendelse i markerne, den mindre, lettere type blev brugt til at transportere fisk fra kysten og ind i landet. Fra den tid har Boulonnais hesten sit brændemærke, et anker, på den venstre halsside.
Sagen er den, at vi flytter fra en gård til en anden gård. Gårdene ligger med under en km afstand, fra hinanden. Der hvor vi bor nu, var der en kat, som vi overtog, da vi flyttede ind. Vi havde tænkt os, at tage den med os, da jeg synes det er min pligt, når nu vi har fodret den. Jeg har nu prøvet at flytte den. Det foregik sådan: Katten blev, meget modvilligt, pakket i transportkassen. I den nye stald, var den lukket inde med kattebakke og mad i en lille uge sammen med vores killing. De to katte enedes fint. Da de begge opdagede kattehullet i vinduet, tænkte jeg, at det godt kunne lade sig gøre, at lade døren stå åben. Nogle timer senere, er katten vendt hjem til vores "gamle" gård. Vi er ikke flyttet endnu, så derfor, opdagede vi den med det samme. Det skal siges, at der på de "nye" gård er en strejferhankat, og måske er det den, der skræmmer vores kat væk. Killingen er der ingen problemer med at holde på gården. Hvad p..... stiller jeg op?
Og hold den inde igen i en god uges tid. Sandsynligvis løber den tilbage igen men hvis der kun er 1 km så kender den efterhånden vejen og hvis du så kun fodrer på den nye gård og ikke på den gamle kan det være den vælger at bo lidt begge steder og måske gradvist flytte med jer. Det kræver dog at en evt. ny beboer på den gamle gård er med på at jeres kat holder til en gang imellem. I kan også spørge de nye ejere om de vil overtage den. Vi overtog 3 med vores nye gård. Vi blev ikke spurgt, de var bare efterladt. For den gamle hunkat var vi 4. hold "ejere" så vi syntes ligesom ikke vi kunne komme og sige at hun ikke måtte være der længere  Mvh Tina
en kat skal altid holdes inde i 14 dage, hver gang man flytter med den   mvh charlotte
Ja, det er jo også en kat, vi har overtaget. Der bor vist en kat i vores nye stald, som vi desværre ikke kan komme til. Jeg er dog sikker på, at den spiser af det mad jeg har stillet. Det gør det nok ikke lettere at flytte katten, at den skal kæmpe om territoriet det nye sted. Jeg må prøve at flytte ham igen, men han er lidt småfornærmet nu. Det er da godt, jeg er begyndt på dette inden jeg er flyttet rigtigt, ellers tror jeg ikke, vi kunne finde ham igen.
...... er for mig at se det største problem. Hvordan forestiller du dig lige, at jeres to katte skal have lyst til at blive et sted, hvor de sikkert bliver jaget af den der halvvilde, der tilmed æder deres mad ?? Næh der er ingen vej uden om, at i får sat en fælde op, så i kan få den indfanget og kørt til aflivning. Det er en kat, der tilsyneladende bor på jeres nye gård, altså er det også dit ansvar. Så lad være med at stresse dine egne katte med flytning, så længe problemet med den halvvilde kat ikke er løst.
Der er sat en plade på en rude i stalden, hvor kattene, mine og andres kan kravle igennem. Jeg tror, jeg lukker den, så den fremmede kat ikke kan komme ind. Jeg kunne også lade min hund, sove i stalden nogle nætter. Det kunne være det ville sætte en stopper, for fremmed indtrængen.  Jeg mener ikke det er mit ansvar, at en vildkat kommer rendende. Den har vist også skræmt de foregående ejeres kat væk. Ikke mit ansvar, men derimod mit problem. Hvis jeg skulle tage ansvar for alle halvvilde katte i området, ville jeg da få travlt og en tom pengepung.
Jeg husker altid denne dag for hvad den var - det var dagen hvor mange af os lærte hvor hurtigt vores trygge verden kan blive til et mareridt.
Hej HN  Nu har jeg brug for jeres kreative ideer   Jeg skal nemlig have mig et hovedtøj fra følgende sadelmager:  Hovedtøjet bliver lavet som en sidepull.  Jeg kan stortset selv bestemme hvordan det ser ud, prisen bliver bare der efter.  Så det er her I HN kommer ind, jeg aner ikke hvordan det skal se ud. Det skal passe til min Fjordhest Trym, så jeg synes selv det skal være en mørk brun farve, men alt andet aner jeg ikke.  Så hvis I har nogle ideer så skriv endelige  Lige lidt flere billeder af hvordan det kan designes:
Ja vidste ikke hvad jeg skulle skrive som overskrift. men da jeg ved at der er nogen her inde der også selv spiller musik tænkte jeg at jeg ville tage chancen at spørger her inde. men mit spørgsmål er der nogen der kender et progam for at man fx ved at skrive hvad noden hedder så laver computeren det på node papir og som noder istedet for??? Okay kan godt se det ikke er helt nemt at forklare...men håber der måske er nogle der er i stand til at tyde hvad det er jeg mener hehe 
ikek for at lyde kæphøj, men hvis det er fordi du ikke kan noderne så tage det ikke særlig lang tid at lære 
hehe jeg kan skam godt noderne   . så det er altså ikke mit problem!!. det er fordi der er en sang som jeg ikke har noderne på som jeg gerne selv vil lave om til noder...øh ved ikke lige hvordan jeg skal forklare det. men kan skam godt noderne. det var bare hvis jeg kunne være fri for at skrive alle noderne i hånden mm. havde håbet det måske var et program man kunne bruge til det
prøv at søge på music to note cenverter eller lign?   (der er en del sider med gratis programmer rundt omkring, bare lige sørg for at have noget godt anti-virus i) 
Sibelius er svaret 
Det var en frygtelig dag, og jeg husker præcis hvor jeg var da jeg fik det at vide med det første fly, og så sad jeg sammen med en flokstudiekammerater og så live på tv, da det andet fly ramte og da begge bygninger styrtede ned. Det var surrealistisk! Igår havde vi så en lille "nær"-terror oplevelse i København, men den ser heldigvis ud til ikke at være terror.
Ja jeg husker også tydeligt hvad jeg lavede den dag. Vi skulle egentlig ha været til møde, men det var lavet om til onsdag. Så jeg var mega glad for jeg for en gangs skyld kunne se popstars. Men nej ingen popstars til mig. Jeg troede først det var film eller lign, indtil jeg kunne høre min bror snakke med min mor om det. Det var en mærkelig dag !!! Frygteligt!!
jeg kom hjem fra biblioteket, tændte for tvet og troede der kørte en god film... Meeeen det var bar slet ik en film 
Se denne her video fra Budweiser med de kendte budweiser heste. Til ære for alle der mistede deres liv d. 11 september.
Jeg husker også stadig hvad jeg lavede den dag, troede selv det var en film men nej!!! lidt uhyggelig hvis man er lidt overtroisk så stod alle mine digitalure på 9.11 da jeg stod op  Reklamen med budweiser hestene gav mig ståpels 
Ja den budweiser film er fantastisk og så smuk en måde at ære de omkommene og deres familier.
Jep, jeg husker også tydeligt den dag. Min daværende kæreste og jeg skulle hjem til hans mor, og da vi kom ind af døren, rendte hun forvirret rundt og snakkede om, at de bombede derovre  Så kom vi jo til at sidde foran tv, og jeg måtte da også lige ringe mine forældre op og spørge om de havde set, hvad der foregik.
Husker også tydeligt dagen... Og aftenen... Fååårk, har aldrig set så meget tv som jeg gjorde de dage..  Jeg var SÅ bange.. Og føler stadig frygt når jeg ser klip fra den dag... Tænk at skulle ovenpå igen? Og nu den snak om at der skal bygges moske på Ground Zero... Jeg er IKKE imod moske'er eller rasist... Men jeg syntes faktisk det er at gøre hån på de omkommende.... 
Fantastisk hyldest fra Budweiser  Skræmmende video fra dagen. Der hvor hun bare græder i baggrunden... Det er så dybfølt jeg fik tåre i øjnene. Ærgeligt kameraet ikke var på da anden flyver kom. Når de nu er i gang med at filme alligevel. Og så sætter jeg lige den her ind pga Mariannes sidste indlæg. Den skal jo heller ikke bygges på selve Ground Zero.  
tro mig husker virkelig også den dag. jeg lå syg derhjemem fra skole. vågnede i min febertilstand og tændte tv'et. tænkte hmm det var sku da en voldsom film de viser. indtil det gik op for mig det var virkelighed. grufuldt at tænke på det virkelig er sket.
Jeg husker selvfølgelig også denne frygtelige dag....Jeg kan stadig huske,den angst,der satte sig i mig. Ja,der døde ufattelig mange mennesker i WTC.. MEN...Jeg synes,at ofrene i Pentagon og flyet,der styrtede ned i Pensylvannia er overset i denne tragiske hændelse...Det er som om,at angrebene kun skete i WTC.. Jeg føler for alle ofrene for denne grusomme krig,der udarter sig over snart hele verden..
Det var så uhyggeligt den dag. Jeg kan stadig ikke se film/dokumentare om det, uden at får tåre i øjnene - det tror jeg aldrig jeg kommer til. Astatine: hvor har du fra, at det ser ud til ikke at værre terror,det igaå i KBH? Ifølge nyhederne på TV2 for ikke engang 5 min siden, var det stadig ikke udelukket?
Jeg husker oxo præcis hvad jeg lavede...... Jeg lå på min seng og så Små og store synder. Pludselig afbrød TV2 og viste direkte fra WTC, og fly nummer 2 flyve direkte ind i tårnet.
En fuldstædig forfærdelig dag som slet ikke burde have været over dem dernede og os alle   Stakkels dem som mistede livet og pårørende.. To forfærdelige syn - da 2 fly rammer og da tårn nr 1 - braser sammen.
Jeg sad i et fly på vej til spanien og da vi landede ringede min mor og fortalte at det lige var sket.. hmm..  - er altid både trist og en smule vred hver 11/9.
MetteBo...  My bad! Havde bare hørt at den skulle bygges der. Ved godt det ikke ige blir PÅ ground zero, men havde fået indtryk af at det var så tæt på som det kunne komme... Tak for info 
En dag der aldrig glemmes.
nina ?capri?: De skrev på dr.dk i morges at politiet ikke mente det var en terror-handling i København, men så ændrede de det i løbet i dagen, og nu vil de ikke udtale sig. Jeg tror, nogle gange journalister er lige lovligt hurtige til at (mis)fortolke beskeder (og manglende beskeder) fra politiet 
Hej Ænder, Mangler lidt ide'r til at lave andre slags toast end skinke/ost modellen. Har I nogle ide'r?
Jeg plejer at lave: Spegepølse og ost. evt med løg Pepperoni og ketchup Hamburgryg og ost Kylling og peberfrugter Kylling og bacon
Leverposteg Leverposteg og rødkål (mums) Pålægchokolade En rest kødpålæg fra dagen før (evt frikadelle + rødkål) ost og ketchup (den foretrukne herhjemme blandt ungerne)
Rugbrød smurt med pesto, tomatskiver og ost. Der kan både bruges almindelig skiveost men f.eks feta er også godt.
Nå ja, og hvis det skal være usundt, så hvidt brød med pålægchokolade og bananskiver..
Astatine: så forstår jeg bedre   Jeg tror du har ret i, at de jurnalister er lidt for hurtige nogle gange.
DR 2 køre tema om det hele her til aften og 22.30 kommer der noget på discovery(stavs) om opkald fra tårnene.. Bare lidt info hvis man ligesom mig gerne vil se/høre hvordan folk reagere.. Jeg har tudet mange gange idag pga af det hele.. OG husker stadig hvor bange jeg var da jeg som 13 årig troede der var en ny VERDENS krig på vej.. Æret være deres minde 
Min fars kammerat, boede derovre og var der, da det skete. Den 11. sep betyder meget for ham, og han forsker det selv. På sit ene ben, har han fået datoen tattoveret, samt en masse andre ting, der er sket i hans liv. Skal lige siges, at det højst sansynlig ikke var noget fly - de har aldrig fundet liget af flyet, eller noget som helst.
jamen var der intet fly? jeg synes da jeg så to fly flyve i bygningerne den 11 sep 2001 på tv. hvad er det så hvis det ikk var fly?
LLM: Jeg forstår heller ikke din kommentar med at der intet fly var?
Jeg tror at L L M mener i Pentagon....Der er gætterier om,at det ikke var et fly,der styrtede ned der.
Jeg tror at det L L M mener er at de 2 såkaldte fly der fløj ind i WTC ikke var rigtige fly. For det første kan man se på videoer at der sidder noget under flyene som på en måde er bygget på. Udover det er der ingen vinduer i de fly der fløj ind i bygninger. Nu mener jeg ikke i min verden, at det var et terror angreb. På den måde. Jeg mener at USA(præsidenten, regeringen osv) selv har planlagt dette angreb. For at have en undskyld for at gå i krig med østen. En ting der også undrer mig er, at united 93 og folk fra bygningerne ringede 911. Men man har ikke fået nogen opkald fra nogen af de 2 fly der fløj ind i centrene. En anden ting er også at det ikke var et fly der fløj ind i Pentagon, men et missil. Hvor dumme tror USA egentlig at folk er.
Okay, jeg ønsker ikke at diskutere diverse teorier da jeg tager skarpt afstand fra disse. Men jeg vil da anbefale jer at google udtrykket "Lets roll" sammen med 9/11....
det var den 11/9. det var den 9/11 berlin muren faldt. bare for en ordens skyld.
Else Marie - 9/11 er nu ganske korrekt! Ja, det skete den 11. september.
med rullepølse og smør det bare rigtig godt. især med hjemmelavet franskbrød, også en gang i toasteren;)
Jeg kan godt lide toast med skinke, ost, tomatskiver og krydret med lidt oregano. Den søde variant med pålægschokolade og banan er også god 
mmm toast. toast med ost, skinke eller salami samt en lille klat ketchup og SØD fransk sennep. Dét er godt!
Jeg kan godt lide det simpelt - smør og ost 
de kan laves med alle former for kødrester fra aftensmaden dagen før, samt alle slags påløg- så kan man varierer tilbehøret der i - alt fra rødkål til ost, peberfrugter, peber, paprika, ketchup, sød fransk sennep, tomatskirver, chilli osv osv. Jeg elsker hamburryg og ost el spegepølse og ost. Både toastost og en alm god mellemlagret ost. En favorit her ellers er alm franskbrød, med hamburryg, mellemlagret alm ost og tomatskiver og så en tur i mikroen til osten er godt smeltet
Toast med smør, kanel og sukker - smager som nybagt kanelsnegl 
jeg har tit lavet dem med tunsalat
Prøv en ost, spegepølse og ketchup - den har aldrig fejlet i at overbevise skeptiske smagere. Det er mi absolutte favorit - og jeg har sørget for den har fået enormt mange tilhængere 
Udover skinke og ost tager jeg rå løg og ketchup i - det smager super godt:-)
smør og kanel sukker  Bruger altid hamberyg er meget lidt glad for skinke;o)
Man rister to skriver toast på den ene side, denne side smøres med smør, så lægges på begge 1 skive Havartiost, smøres med sennep (stærk/sød- som man foretrækker det), drysses med sød paprika. Den ene skive pålægges så 2-4 tynde skiver god moden tomat (blomme-, cocktail- eller bøftomat- eller almindelig), og får et godt generøst drys oregano. Klappes sammen og ristes gylden på de to sider. MMMMM!  Jeg rister i ovn/på brødrister ENDELIG ikke sandwichtoaster- fidusen er det smørristede sprøde brød. Muligvis kan man bruge Mozzarella- men Havaritiosten flyder nu også fint ud og giver god ostesmag.
...Jeg ææææælsker toast med kylling og pesto samt revet ost over - det virker, det smager og det nemt  Trine (Faxa)
Jeg holder ellers meget af den klassiske skinke/ost, eller hamburgerryg/ost, men skinke/hamburgerryg med en skive tomat er nu også lækkert  Men Lise Rohdens forslag om smør og kanelsukker måtte altså prøves - og nøj, det er lækkert! Det kunne jeg da godt blive forfalden til 
Skinke og ost OG syltede agurker og Gråsten Remolade   Uhmmm!!!
Skinke og ost med to skiver tomat . Tomat i toasten er et must her hos mig. ( Spises med kniv og gaffel)
hmm nu sidder jeg her og tænker (ja det kan godt lade sig gøre   ). hvor har i fundet jeres kæreste henne? jeg synes det er svært at finde en sød kæreste. føler egentlig ikk jeg har de store krav. men måske det bare er mig der er grim og uatraktiv. hvor skal man finde ham henne?
Jeg indfangede Michael på en, for den tid, meget utraditionel måde. Nemlig via Ekstrabladets nu hedengangne chat Under Uret. Man skulle oprette en slags kontaktannonce inden man kunne komme til at chatte. Og min annonce svarede han på  Vi chattede et par nætter og flyttede så sammen  Det var i 1998, og den gang var det noget meget, meget mærkelig noget.
tjah jeg mødte min kæreste på rustur med universitet (jeg var ellers godt tilfreds med at være single), og jeg synes jo at han er ganske fantastisk!  rusturen er en 3 dages tur for de nye studerende, på vores deltog de nye jura-studerende (bl.a. mig), og de nye HA jur studerende (min kæreste). det er en tur hvor dagene går med forskellige hold-konkurrencer (som regel i påvirket tilstand - baren åbnede kl. 09.00 om morgenen), og med fester om aftenen/natten.. det var en fantastisk tur, og jeg mødte en masse nye mennesker på turen, og ja nu er jeg som sagt kæreste med en af dem  ellers er det da en mulighed med diverse dating-sider?? eller evt. i forbindelse med en eller anden fritidsinteresse?? nu har jeg jo ikke set dig, men er sikker på at du hverken er grim eller uattraktiv!! så du må ud på single-markedet og se om ikke du kan finde dig en sød fyr 
Jeg var lige kommet endeligt ud af et meget turbulent forhold og troede at jeg Aldrig ville finde én igen som jeg kunne elske og som kunne holde bare lidt af mig. Jeg havde ingen planer om at finde mig en kæreste - havde en god ven der gav mig lidt tryghed og omsorg i den periode. Jeg tog til min venindes 30 års fødselsdag og vupti, der kom Han valsende ind ad døren. Dagen efter var vi på date, dagen efter igen sås vi atter og jeg flyttede ind hos ham der. Vi blev rådhusviet en måned senere og præcis 1 år efter det var vi i kirke. Vi har siden købt jord i Ghana (hvor vi flytter ned om nogle år) og står lige nu for at flytte på landet, væk fra vores familier og venner - men vi har hinanden og det er bare....      Nu har vi lige haft 2 årsdag - og det var bare begyndelsen. 
Jeg mødte min på nettet  Og han har ufyldt alle mine ønsker udseendemæssigt og personlighedsmæssigt til punkt og prikke. Faktisk søgte jeg ikke en kæreste, jeg var inde på hjemmeside for sjov og ballade. Og må ærligt indrømme, den hjemmeside vrimler med en masse pop-fyre, som slet slet slet (slet) ikke er noget for mig. Så at netop han kontaktede mig, det er i mine øjne jo næsten et mirakel  Nå men, han skrev såmænd bare et meget simpelt ''hejsa'' til mig, vi skrev lidt frem og tilbage, udvekslede MSN, skrev (en del) med hinanden, så hinanden på webcam, fik tlf. nr. (og skrev derefter endnu mere sammen - hele dagen, stort set non-stop) osv osv. Han bor i Odense og jeg i Århus, men da han har familie i Århus, gik der ikke lang tid før vi fandt en dag vi skulle mødes. Århus gågade, jeg med en veninde, han med sin kusine. Vi gik og snakkede lidt, før jeg skulle videre (ja altså, kort besøg må jeg indrømme) Vi blev ved med at skrive sammen og en dag inviterede han mig hjem til hans onkel som bor i Århus og gerne lægger lejlighed til at jeg kommer på besøg  Tog hjem til ham efter skole, vi så nogle film (og selvf. havde han da valgt gyser.. tsk tsk   .), snakkede, og havde det generelt rigtigt hyggeligt. Og så skete det ligesom bare. Jeg fik min første kæreste, han kunne ikke være bedre, og vi har været sammen i små 4 måneder 
Ja jeg mødte min kæreste på dating.dk. Jeg tænkte lidt i starten, er det her for desperat eller er det skørt det her... Nååå men jeg oprettede en profil, hvor i jeg skrev og fortalte om mig selv og hvad jeg søgte ved en mand. Dertil skrev jeg også at jeg kun søgte 100% ærlighed og Utroskab var ikke noget jeg ville stifte kendskab med igen. Jeg fik en hel del henvendelser allerede den første dag. Men ingen havde min interesse... indtil jeg selv kiggede lidt på de forskellige profiler. Pludselig ud af det blå dukkede hans profil op. Mørkt kort hår, smukke grønne øjne og et smil man kun, turde drømme om... og en fantastisk sød og meget tiltalende profiltekst! Jeg betænkte mig lidt, og tænkte han er sgu for lækker til mig!   Han vil sgu da ikke have sådan en som mig   men så tænkte jeg... jeg tager sgu chancen! også skrev jeg ... "Du ser jo helt fantastisk sød ud"!!!  Jeg fik sgu svar tilbage... han syntes det samme om mig... WEE!! Vi skrev sammen et par dage, hvor tonen var meget sød og sober! Og lige pludselig fik jeg en besked, hvor i der stod, at han havde skrevet med et par stykker der inde, men dem havde han stoppet alt kontakt til, da han kun ville koncentrere sig om mig! også fik jeg hans tlf nummer... Vi skrev et par smsér sammen og så ringede han en aften   Først tænkte jeg han siger godt nok ikke meget, men dagen efter ringede han igen og der gik samtalen straks bedre... Efter en uges tid med tlf samtaler og søde smsér besluttede vi os for, at mødes og se hinanden. Vi aftalte at hvis vi ikke faldt for hinanden, så var vi i hvertfald blevet bedste venner for livet! Så det var som sådan ikke en date! Jeg var død nervøs, men gik dog ind på den pub, hvor vi havde aftalt at mødes... da jeg sagde hej, vendte han sig om og hans øjne lyste som 2 stearin lys!   Efter et par timer med snak, kiggede han mig dybt i øjnene og spurgte meget gentelman agtigt, om han måtte kysse mig!? Også var jeg solgt! Vi har været sammen hver eneste dag siden. Blev ring forlovet 1 måned efter vi havde mødtes- og skal giftes 16 april 2011. Vi bor sammen pt. i mit hus, men har fra d. 15 okt. 2010 lejet en gård, hvor der er plads til det hele! Så jo alle piger kan finde prins charming! GO FOR IT! Vær ærlig og stil ikke krav, som du ikke selv kan stå ved- så skal det hele nok gå!
på universitetet sidste efterår. Jeg læser sprog, så der er altid 80% piger, men på dette studie ville skæbnen altså, at jeg blev bedste venner med en pige, der havde nappet tre af fyrene som venner (hun har selv kæreste). Og ja, vi blev så en lille klike på fem og den ene kunne jeg ikke holde fingrene fra efter en måneds tid  Vi er lige flyttet sammen i en by hvor vi ingen kender, men det virker heldigvis slet ikke skræmmende   Vi har 1-års dag om 6 uger og skal til Brighton for at se stand-up for at fejre det - en fælles passion 
Jeg fandt min dejlige kæreste i rygerummet på Heidis Bierbar i Århus til en fælles bekendts fødselsdagsfest. Det foregik som følger: Ham: "Hej, hvad hedder du?" Mig: "Jeg hedder Rose" Ham: "Fedt, hvad hedder du til efternavn?" Mig "Raes..." Ham: "Rose Raes? Kommer du lige fra P*rnoindustrien i Hollywood med det navn?" Mig: "Ja, jeg synes bare ikke rigtig, der var nogen fremtid i det, så jeg besluttede mig for at flytte til Danmark og starte på Journalisthøjskolen... Og her er jeg så!" Senere på aftenen lagde han voldsomt an på min veninde, dagen efter ansøgte han om venskab på FB, de næste par uger snakkede vi venskabeligt over nettet, d. 1. april satte han en lampe op i min lejlighed, d. 6. april blev jeg scoret med god mad, rødvin og levende lys. Nu har vi snart været sammen i ½ år 
Du må ALDRIG bilde dig selv ind at du er for grim og uattraktiv fordi du ikke kan finde en kæreste. Kærlighed har intet med det at gøre og det hele bliver endnu sværere hvis du har den indstilling.  Selvfølgelig synes vi allesammen at én er pænere end en anden.. Men det er ved Gud det indre der tæller og mener man ikke det må man være fandens overfladisk.   Elsk dig selv for den du er ikke for det du ser i spejlet. (og nu har jeg lige luret din profil, du er jo en køn pige)
Jeg mødte min kæreste da jeg boede i Stockholm og arbejdede for Apple. (Dem der har iphone, mac etc.). Jeg kendte ham lidt i forvejen igennem nogle fællesbekendte, men havde på det tidspunkt en anden kæreste. Vi stødte så på hinanden i toget, og drak en kop kaffe og derefter begyndte vi at skrive på msn, bare sådan lidt løst og fast. Jeg havde hele tiden syntes han var enormt lækker, men ville ikke sige noget, da jeg slet ikke syntes jeg var god nok til ham. (og jeg var i et rigtigt rigtigt dårligt forhold på det tidspunkt). Jeg snakkede med ham om det, og ja han støttede mig rigtig meget (selvfølgeligt) hvorefter jeg brød med den dårlige kæreste og flyttede tilbage til Danmark. Vi holdte kontakten og besluttede at han skulle komme en tur på besøg- også blev vi kærester   Nu har vi så været sammen i 2 år til september, og bor igen i Sverige hvor vi begge læser  Og jeg er ret sikker på its for good. Da han er det bedste mennesker jeg kender, også syntes jeg han er super lækker og dejlig og den dejligste at snakke med. Ja det hele! Du skal bare ud og møde nye mennesker, så kommer han nok- ham prinsen på den hvide hest!
Jah begge lidt meget for stive og kunne faktisk ikke huske hvordan hinanden så ud. Vi havde dog udvekslet mobilnumre, så vi kontaktede hinanden dagen efter og efter et par dag hvor vi havde skrevet sammen også på msn og fik set lidt billeder af hinanden ja så begyndte vi at ses. Jeg mente at jeg ikke havde tid til ham, men efter vi havde setes næsten hver dag en hel måned ja så begyndte vi at komme sammen.
Jeg er faktisk single - Men ser dog lidt til en lidt sød fyr  Har typisk mødt mine ekskærester i byen, eller igennem venner og veninder  Man skal ikke jagte et forhold, tror jeg. Og man skal heller ikke gøre sig selv, til noget man ikke er - Hverken den ene eller anden vej. Du er en smuk pige, så la' lige vær med at skriv at du er grim og uattraktiv.
tak for jeres respons. først, jeg jagter ikk et forhold, jeg er bare betgyndt at spekulere på om jeg nogensinde finder en sød kæreste. Udover det, så har jeg hele min barndom og tid på gymnasiet fået afvide at jeg ikke var særlig køn og faktisk uatraktiv. jeg fik så en operation i kæben hvormed mit ansigt blev kønnere. og fik pænere tænder. men så er det jo jeg har ødelagt mit udseende med alle de ar. og det skræmmer virkelig folk væk. men det er jo en del af mig. men nok derfor jeg tænker at jeg altid for resten af livet må være alene.
... min kæreste på en uplanlagt bytur. Blev overtalt af en ven, der endelig var i københavn. Havde absolut ikke gjort noget ud af mig selv, men havde det fantastisk og hyggede mig rigtig meget. Den sidste tid op til den aften havde jeg virkelig nydt at være single (fik sagt det til alle der gad at høre på mig:-)). Var slet ikke på jagt, skulle bare have det sjovt. Nu 2 1/2 år senere er vi stadig sammen..... Hvad jeg egentlig vil sige er, at jeg tror det gælder om at finde ro og acceptere hvordan ens liv ser ud. For når man har den følelse, skinner det ud af en og gør en mere atraktiv. Der er ikke noget så uscorende som en der virkelig er på jagt!!! Så et godt råd er (selvom det er svært og ikke kommer af sig selv), nyd din singletilværelse (den kan hurtig nk være slut og aldrig komme tilbage). Held og lykke:-) Mvh. Tuxi
Som andre skriver, det kommer når man mindst venter det, og for mit vedkommende også på et meget dårligt tidspunkt... Min ex og jeg gik fra hinanden i sommers. Jeg var knust og besluttede mig for at tage til udlandet et års tid. En uge før jeg rejser, er jeg til fest på mit gamle arbejde. Der falder jeg i snak med en fyr, som jeg har gået op af de sidste 3 år, uden at vi har gjort andet end bare at hilse og småsludrer. Inden aften er ovre, er vi fuldstændig enige om at vi har noget, som vi bliver nødt til at afprøve. Vi speed dater den sidste uge, jeg er i dk og bruger rigtig meget tid på at snakke om hvordan man kan få et forhold til at køre, når man bor i hver sit land. Vi er begge fast besluttet på at kæmpe for det her. Vi skyper hver dag og han har lige købt en flybillet, så han kan komme og besøge mig. Selvom vi knapt nok kender hinanden, er han min største støtte, når jeg synes at mit nye liv bliver lidt for underligt.
Hvem er det, der har danset regndans hele dagen??  Efter at have været på kaffebesøg ville jeg ud at gå en tur i skoven, meeeen det regnede og regnede. Uden regntøj og vandtætte sko er det ikke så sjovt, så jeg vendte om.  Så kom ud af busken, hvem har danset regndans idag?? 
Jeg har haft for travlt med Båd- & Brand-øvelse samt arbejde, men det kunne sagtens have været mig  Jeg nyder regnvejr, det får mig til at slappe af, og jeg bliver helt salig 
.. det var dig.  Nå ja og så kan jeg lære at have regnjakke og vandtætte støvler med i bilen. 
Preben Østergaard, og vi HAR bedt ham at køre et andet sted hen, de eneste der ikke har set sammenhængen mellem regnen og hans where-abouts er ham selv og DMI  (ja, vi har overvejet at sætte en GPS-enhed på hans bil, så vi kan forudsige vejret)
Min kæreste søgte om venskab på FB efter at have set min profil på zoosk.com. Jeg sendte ham en mail, hvor han kendte mig fra, og så skrev han, at han havde set min profil på zoosk, og at han syntes, jeg så sød ud. Vi skrev lidt frem og tilbage og tog så på date efter et par uger - mig uden forventninger, for han var absolut ikke min type   , og jeg havde inden da været på en del mislykkede dates. Men nu har vi været sammen i næsten 8 måneder og boet sammen i de 4 af dem og regner da bestemt med, at vi skal være sammen altid   . Karina
Hejsa. Jeg tror oftest at det handler om at udvide sin omgangskreds - hvis man starter på en ny arbejdsplads, eller skole eller lignende og møder nye mennesker   Han kommer helt sikkert ikke og banker på ens dør  Jeg mødte min kæreste da jeg startede på gymnasiet - vi skulle gå i samme klasse. Jeg havde en kæreste, så jeg skulle jo blot møde en masse nye venner og så var han jo dér og jeg kunne godt mærke at han ikke bare sku være en ven   Så jeg fik afsluttet mit forhold og nogle uger efter fandt vi sammen til den første klassefest. D. 1 oktober har vi været sammen i 5 år og vi flyttede sammen i februar i år, og det er helt sikkert ham jeg holder fast i  Han er fantastisk omsorgsfuld, et positivt menneske med humor og så er han ik grim :p Så det er bare med at komme ud i verden, så ska han nok vise sig  Mvh
Jeg mødte min kæreste til en fest hos en studiekammerat. Vi var 3 piger fra studiet som var inviterede, derudover kom kun nogle af Jespers gymnasievenner - vi bliver så mødt ved bussen af Jesper og én af hans venner. Vi går hjem til Jesper, og den her ven bliver ved med på magisk vis at sidde lige ved siden af mig hvorend jeg sætter mig. Selvom andre satte sig imellem os, læner Rasmus sig bare frem og taler hen over dem til mig. Øl manglede der ikke, så alle blev ret festlige, og Rasmus sætter sig til at ae mig på benet og tage min hånd, og lige dér ramte det mig, jeg blev helt vildt genert og fik sommerfugle i maven, og vidste slet ikke hvad jeg skulle gøre af mig selv, og syntes han var alt for lækker og god til mig... Han tager tager efter lidt tid hånden op om min nakke og kysser mig, og resten af festen oplevede jeg ikke rigtig fordi jeg var fuldstændig tabt. Vi overnatter allesammen, men vi ligger bare i ske, og han tager hjem ret tidligt næste dag for at hjælpe en ven med at flytte, men vi får udvekslet numre. Jeg bruger dagen på tømmermændshygge hos min ene veninde, og han sms'er og spørger hvad jeg laver, jeg svarer "jeg ser tøsefilm hos min veninde og har lyst til Iceblend, hvad laver du?", og han skriver "Jeg er på vej på baresso efter Iceblends, hvad vil I have og hvor bor din veninde?". Jeg er stadig totalt nyforelsket og får sommerfugle i maven når han smiler til mig. Vi har været sammen i næsten et år nu. Fyren for dig er også derude, du skal nok finde ham!
Jeg mødte faktisk Søren i en hestestald. Min veninde mente det var tid til at få skiftet X´en ud. Så hun fik sin kæreste til at tage vennen med i stalden en dag.. Syntes faktisk han var lidt "Karl smart" og ikke min type. Søren fik opsnappet mit nr. og skrev/ringede hele tiden. Så en dag kom han hjem forbi og lige siden har vi været sammen.. Jeg var 16 år og dengang, vi har indtil videre været sammen i 8 1/2 år  Der gik ca. 1 måned før min far accepterede Søren, for han var jo 20 år, havde bil og tatoveringer - puhaa jeg var jo hans lille pige 
Jeg mødte min Morten på en meget spontan bytur i Horsens, en halvkold aften i starten af april  Jeg havde kl 18-19 stykker skrevet til et par gymnasieveninder, om de ikke var med på en bytur - og jo, det var de da.. Jeg mødtes med den ene på en cafe i midtbyen kl 21, og så drak vi ellers tæt til kl 24, hvor den anden kom  Vi blev efterhånden godt tipsy, og stemningen var bare SUPER! Jeg gik faktisk med en brækket lilletå, så jeg havde bare mine overknee-støvler på, cowboy leggins og en oversize bluse - meget casual  Vi rendte lidt rundt omkring i byen, og så lige pludselig bliver jeg tiltalt af den lækreste, mest charmerende fyr på stedet - og jeg var sådan, rimelig paf.. Men kemien var der bare lige på stedet, og vi veg ikke fra hinandens side resten af aftenen.. Det endte da også med at jeg tog med ham hjem den aften - jeg kunne bare ikke lade være  Dagen efter lå vi og snakkede hele dagen indtil kl 16, hvor han kørte mig hjem og vi selvfølgelig udvekslede numre.. Skæbnen vil så, at hans forældre og søskende bor i en lille by uden for den forstad jeg er vokset op i - og jeg "kender" hans to yngste søskende.. Og fantastisk som alting jo er - så viser det sig, at hele familien er hestefreaks og avler og træner travheste på deres egen kæmpestore gård!!      Morten og jeg holder kontakten hele ugen selvom han er i Norge og passe sit arbejde - og som skæbnen af og til vil, så ramte askeskyen perfekt, så han ikke kunne komme på en uges ferie til New York, og i stedet for tog til Vejle og mere eller mindre boede hos mig i en uge, selvom jeg arbejdede lange dage (med heste).. Vi har været sammen lige siden, og venter os en lille til marts næste år   Vi har mere eller mindre købt et skønt hus sammen, som vi skal leve resten af vores liv sammen i  Nogle gange sker tingene når man allermindst venter det 
hvis en værdig fyr dukker op- så lader han sig da ikke skræmme af kropslige mærker og ar Celine  Tjaeh jeg mødte min mand fordi han er min kusines X kæreste - fordi jeg skulle ud og se om han kunne fortælle mig om stedet min hest stod fodrede med svinepiller. Så kusinen anbefalede vi kørte ud og spurgte ham da han arbejde med svin ect. Så begyndte han at rende efter mig - jeg skulle ik ha ny fyr efter lige at ha sluppet for en anden en mdr el to forinden  Ehmn her sidder jeg så knap 4 1/2 år senere, nu med 9 mdrs søn, uden heste (ik pga ham altså) og vi har stort set boet sammen siden starten - jeg lovede dog intet men kom fast og overnattede troligt på sofaen indtil... Jaeh... En mdrs tid senere 
Jeg mødte også min mand på en bytur, som startede med en ladies night på en kro. Da jeg gik videre i byen med veninderne, var der en af dem, der ringede til en ven og spurgte om han ikke også ville med og det ville han jo så gerne. Vi mødtes så og vi kom til at tale sammen, men da samme venindes bror har et ry for at være en player og jeg vidste at de også var bedste kammerater tænkte jeg, at han nok var lige sådan, så gad egentlig ikke ligge så meget i det og det blev da også kun til et lille kys den aften og jeg tænkte egentlig ikke, at der var mere i det. Men næste dag havde han allerede skrevet en sød sms inden jeg var stået op og vi smsede lidt i løbet af dagen og om eftermiddagen skrev han så, om han ikke måtte komme forbi med en pizza. Det kunne jeg slet ikke overskue med mine tømmermænd, så måtte pænt afvise ham. Han gav dog ike så let op og nogle dage efter fik han så lov til at lave noget lækker mad til mig. I ugen efter var han faktisk hjemme hos mig hver dag, havde slået græsplænen når jeg kom hjem, lavet mad m.m. og vi hyggede bare uden at der skete mere intimt end kysseri. Han arbejdede på daværende tidspunkt i Norge 14 dage i træk og 14 dage hjemme, en måned efter vi mødte hinanden valgte han at holde fri i 2 måneder, da han ikke mente han kunne undvære mig i så lang tid af gangen og han startede herefter aldrig op på arbejdet i Norge igen og vi har således boet sammen praktisk taget siden vi mødte hinanden. Vi er siden blevet gift og har købt hus. Så kærligheden kommer når man mindt venter det og der er helt sikkert også en til dig derude.
Det er det indre der tæller! - Og det er ikke engang noget jeg siger bare for at gøre nogen glade. Men en fyr (normal fyr :b, der er jo nogle få overfladiske derude) vil langt hellere have en pige der har det skide godt med sig selv, og stråler af atitude og selvsikkerhed, end en der bare ligner alle de andre modeller på markedet eller hvad man skal sige. Alle kvinder, inklusiv dig selv, er kønne, det er hvad du ustråler der betyder noget. Så har du det godt med dig selv, og det er det du udstråler, så skal fyrene nok ligge mærke til dig, for det syntes de nemlig er frækt 
Det er en meget lang historie som jeg vil spare dig for. Vi gik i folkeskole (altid uden interesse for hinanden), da jeg så som 17 årig var udsat for en dårlig arbejdsplads og tabet af drømmehunden (min helt egen konkurrencehund, som bare betød alt for mig, og måtte herfra alt for ung), så skrev vi lidt mere sammen og han var sød til at støtte mig. Så et års tid senere (eller sådan noget) var vi blevet rigtig gode venner (mest sms venner), og var til en fest sammen. Vi kiggede begge lidt til hinandens side, og sidst på natten endte vi med at sidde i en sofa sammen, og hans arm krøb rundt om mig. Der faldt jeg så i søvn, til vi skulle hjem. Så var vi sammen med nogle venner de efterfølgende weekender, indtil vi en weekend var alene sammen. Vi så film og holdt lidt i hånd og det var sådan set det. Sådan var det i halvandet år, hvor vi begge nåede at have noget med en anden, såre hinanden og være lidt frem og tilbage. Da vi begge var kommet os over det at være blevet såret og begge var ude af alt mulig med andre, så fandt vi igen sammen til hygge aften med nusse og holde i hånd og kysse lidt. Han vil gerne være kærester, jeg var mere tilbageholden, for synes jeg manglede nogle følelser for ham. Desuden var han slet slet slet ikke den type jeg ledte efter! Jeg vidste hvad jeg vil have, og han havde slet ikke alle de ting jeg vil have. Så var der lige den dag i december (på min fødselsdag), hvor jeg skulle til julefrokost. Var skuffet over at han ikke kom (han skulle noget andet), men han valgt så at dukke op på min fødselsdag og overraske mig  Fra den dag af, var jeg bare solgt! Vi startede med at kalde det for et forhold d. 01. januar. Idag har jeg jordens sødeste kæreste (desuden min første kæreste nogensined), han har lige alt det jeg sætter pris på (jeg vidste bare ikke hvad det var jeg egentlig satte pris på før han viste mig det), han er sød og kærlig og bare lige den perfekte for mig! Vores forhold har været ret belastet allerede fra start (langdistance forhold), pga hans arbejde, og lige nu er han udsendt. Vi glæder os begge til han kommer hjem og vi skal leve vores liv sammen! for trods den hårde start på vores forhold, fyldt med savn, sorg og forvirring, så opvejer vores kærlighed det bare fuldt ud <3 Vi ved bare at det skal være os resten af livet   Og jeg glæder mig over at være lige netop hans kæreste! Det skal måske lige nævnes at vi begge er 20 nu, og at det tog os ca 2,5 - 3 år at finde ud af at ende i et forhold. Men det har været det hele værd! Han er simpelthen det hele værd, han er helt fantastisk!! Vi har været sammen i 8,5 måned, men vi er ikke i tvivl om at det skal være os resten af livet  Puha jeg savner ham - glæder mig til han vender hjem og vi ENDELIG skal leve sammen!  ps. "singellivet" er ikke sjovt når man først har fundet den perfekte mand, og bare har lyst til at leve sammen med ham! 
Jeg synes at have lagt mærke til at folk vil have store heste. Helst 170 og gerne højere. En stor hest er da pæn. Men det er vel andet end udseendet, der for folk til at købe store heste. Det er vel ikke bare for at kunne sige at min er større end din. Hvad er fordelen ved store frem for mindre heste?
Det er nu ikke helt forkert. Min erfaring er også at en hest på 162, den forventer folk at få foræret, da den er under ønskemålet. Der er meget få købere til heste under 167 og over 175.
Muligvis fordi det er lettere at opnå "rygsving, afskub, bæring og rummelighed" på en stor hest med lange flotte ben og store bevægelser, end på en mindre, og dette tæller jo i konkurrencerne. Jeg ved det ikke. Personligt er jeg mest til heste på 160 og derunder, og har da også set flere af slagsen som bestemt har rigtig meget udstråling, energi og gang. Men uanset hvad, når man er til stævner, føler man sig nu engang lidt lille i forhold til de dér 170 cm´s dv´er, - de har nu engang lidt udstråling forærende....
Jeg synes at jeg kender "storhedsvanviddet" fra en anden vinkel. Nemlig at folk ofte siger at deres heste måler dit eller dat, selvom hestene er mindre. Særligt hvis hestene er 155-160 cm, så skal der altid lægges lidt på, når der tales om dem. Men det er jo ikke helt det samme, for hestene er jo købt små. Personligt vil jeg da gerne at min næste hest er 170+, men det er jo fordi jeg selv er høj og den tunge ende.
der findes også folk som mig med højdeskræk.   Min er 157, og hun er rigeligt høj til mig (165). Nogle af dem med de store har problemer med at ride/samle dem, og finde hestepassere, der også kan ride dem. Så tror ikke, det altid er ønskværdigt, men det er jo altid "sjovt" at have en lidt anderledes hest.
I 6 år troede jeg at min pony på 146 var omkring 155.... jeg havde seriøst aldrig tænkt på at måle hende   (wow jeg kunne have fået penge for hende dengang - hun kan ALT   ) Og min araber der er købt til værende omkring 160 er omkring 150, min pinto som skulle være også omkring de 160 er lige præcis 154  Men jeg har vænnet mig til de små, og de passer også bedst til min stald, faktisk synes jeg at hende på 154 er høj at komme op på   - men jeg har engang haft en hest på 172, og ved at det er en vane-sag 
Jeg er til "store heste" da jeg har lange ben, og jeg godt kan li at have "lidt hest under mig". Min "gamle" hest var dog 158 cm (160 cm på en god dag), men havde en god dybde, og føltes aldrig lille under rytter, men den næste hest jeg skal have vil jeg gerne have på 165cm eller derover. Det er også de heste jeg kigger på. Heste omkring 163cm eller derunder springer jeg simpelthen over. Jeg er 170-171cm høj.
Så må jeg hellere "blære" mig, for min hest er kæmpestor og ikke det kønneste på hele 177 cm. Jeg gik fra at have det smukkeste glansbillede på 161 cm., som jeg ikke følte mig tryg på. Jeg skulle ikke have en stor hest, men blev lokket til at se min skønne "dreng", da han stod tæt på min bopæl. Tænk jeg føler mig usædvanlig sikker på ryggen af ham. Så pyt med at jeg ligner en "tissemyre" om bord. Der er faktisk en del ulemper ved at have så stor hest, Han spiser nærmest dobbelt så meget mad som nogle af de andre i stalden=dyrt Udstyr er også besværligt, jeg vælger efter hvad der passer ham og ikke efter farve, mode m.m. Da der ofte ikke er ret meget der passer ham. Mine alm. bokse er for små til ham, så han har fået foleboksen osv. Men trods alt er han besværet værd. mvh Louise
Jeg tror nu, at Tordenskyen har ret. Det er i hvert fald samme begrundelse, jeg er stødt på, rundt omkring. At jeg selv endte med en hest på 178 cm i sin tid, det var ret tilfældigt. Hans sind tog mit hjerte.
Stor gang og bæring ud af en lille hest. Jeg foretrækker islændere, og med min højde (1,67 m) har jeg haft meget hest under mig, selvom de har været små (1,30-,40 m), jeg har kun oplevet en enkelt som værende "smal"- ikke lille. Som regel passer det nu meget godt med, at jeg kan prikke med hælen uden at trække benet op. Desværre er det ved at blive en "sportspony-hest" med stor gang og lutter ben. De ser mærkelige ud- for rigelig man og hale har de stadigvæk. De ligner bare ikke islændere. Jeg har slidgigt i lænden, så jeg skal have heste med en flad gang (gammeldags robust type), hvis jeg kommer til hest igen. Sportsponier er simpelthen for små og spinkle. Jeg kan godt forstå, man vil have mere hest under sig. Smag og behag er heldigvis forskellig!
Ja xtiny, helt klart, man kan sagtens få sving og bæring ud af en lille hest, jeg følte også at jeg red "på en hel verden" dengang jeg tilred nordbakkeblandingen. Men til stævner bliver der bare dømt ojbektivt, og hvis ikke hesten har rygsving og rummelighed i forhold til de andre, så får den mindre point. Jeg tror ikke en islænder ville have mange chancer - gangartsmæssigt - i en almindelig dressurklasse. Jeg synes de er rigtig hårde, selv i LC klasserne bliver der lagt vægt på det. Jeg rider selv en pony i hesteklasserne, og vi bliver altid dømt ned på det. Men ok jeg ser da også indimellem små heste, som er meget livlige og spændstige, de bliver måske ikke dømt helt så meget ned på det. Jeg ville ønske man ville lave nogle klasser hvor hestens medfødte fortrin ikke talte med, så ville alle de små heste i "50 ´erne" også have en fair chance. Fx kunne man også lave dressurklasser uden sadel, jeg kan ride min hest lige godt uden sadel som med, hvor mange af de fine "stor-heste-ryttere" kan det  Det kunne bare være sjovt, hvis man kunne ride dressur-stævner uden at det skal være så fizzefornemt.... 
Jeg er 180 cm høj og vejer 85 kg - og jeg føler mig bedst tilpas på heste omkring 170-174 cm høje. Dog kan nogle heste med tøndeformet brystkasse ofte være lidt mindre end 170 cm, og så føler jeg mig stadig tilpas på dem - men meget under 165 cm skal de ikke være. Og slet slet ikke, hvis de har flade og smalle brustkasser. Til gengæld bryder jeg mig heller ikke om de tårnhøje "helveder" på +175 - der er dælme langt op/ned  Min idealhøjde vil være 168-172 cm i stang - så er de til at putte i almindelige bokse, almindelige hestetrailere, i almindeligt udstyr osv. Jeg kan bedst lide at se på hamoniske ekvipager, især i dressur - og det kræver efetr min mening at fodsålerne på rytteren er forholdsvis tæt på hestens buglinie. Hænger fødderne forneden ser det uharmonisk ud - kravler fødderne rundt halvt oppe på siden af hestens mave, ja så er det efetr min mening ikke så estetisk smukt at se på. Da mange af toprytterne er mænd eller høje kvinder, ja så går avlen vel også mod høje og elegante heste ? MVH Charlotte - som har en ridehest på 172 cm i stang, en 3 års på 162 cm i stang, og en 2 års på 165 cm i stang 
Er det ikke ofte meget unge piger der gerne vil have de der heste på 170+?? Det har altid været lidt "sejt" blandt de små piger at have den højeste hest, også derfor der ofte puttes lidt ekstra cm på.. Så en på HG, hvor der stod hun havde en DV vallak på 193 cm (ca), det kunne jeg ikke få til at passe, men efterfølgende har hun oprettet billeder af heste med stangmål i almindelig heste str og forskellen er tydelig, især når hun som er en høj pige med 186 cm står ved siden af denne kæmpe DV  Jeg har selv haft en DV vallak på 180 i stg, men da jeg har lange ben, så det ganske fint ud og jeg kunne snildt nå rundt om ham.. Han blev købt fordi han var ligeså sød som han var stor  Ligenu har jeg en bestand af 1 stk udvokset ridehest på 167 i stg, ham passer jeg fint pga hans propertioner, 1 føl med forventet stang på 150 og 1 føl med forventet stang på 172-175.. De 2 føller vil formentlig begge passe mig, da den på 150 bliver bred og den på 172-175 vil matche mine lange ben 
Jeg foretrækker generelt heste i den lave ende af 160'erne. Jeg er selv 167, så hvis de bliver for store synes jeg det er svært at finde harmonien med hesten. Men bygning har selvfølgelig også rigtig meget at sige. Jeg havde en overgang en holstener på 170, den var ret langbenet og havde derfor ikke mere krop end at det var harmonisk og rart for mig at være på den. Til sammenligning red jeg en overgang en anden holstener på ca 170, men den havde bare så meget mere krop at jeg af og til følte mig lidt som en myg på en elefant.. Min underviser grinte også list af det, for det så altså lidt komisk ud  Men jeg har også på fornemmelse at det generelt trækker ned i pris hvis hesten er under 165.. Men fint for mig, så kan jeg måske få en lidt billigere hest når jeg engang skal på markedet igen 
Hmm, kan ikke tale for andre, men generelt vælger jeg hest efter hvad der passer til mig - føler mig altså fjollet med mine lange ben på en lille hest. Hvis jeg havde været ene om at købe hest ville ønsket nok have været 168-175. Nu var vi to og min mor mener altså at der bliver for langt op når de er over 170, så det blev det så (søgte på 165-170). Tordenskyen: Bare kom an med en bareback konkurrence, jeg er godt træt af saddelhelvedet   Hvorfor skal det være så svært at få sadlen til at passe! VH Line
Jeg er en lille rytter på en stor hest; Jeg er 164 cm., og min Diffe har rundet de 175 cm. Jeg gik egentlig ikke efter så stor en hest, men hun vadede bare direkte ind i hjertet på mig - Fandt hende på DBA, og hun sagde mig bare noget med det samme. Dengang var hun dog "kun" omkring 172 cm., og de sidste par cm. har gjort en MEGET stor forskel! Hun ER lige det største til mig, men hun er en blød og smidig hest, og jeg er ret langbenet af min højde, så vi har ingen problemer i ridningen, og det ser da heller ikke helt gakket ud, når vi kommer ridende - Havde hun været en tungere type, havde jeg dog ikke kunnet ride hende, det er helt sikkert. Men bottom line is, at jeg simpelthen føler mig SÅ godt tilpas på dyret, hun er det, der har manglet mellem knæene på mig, og jeg føler nærmest, jeg dirigerer hende rundt med tankens kraft. Hun passer bare til mig. Jeg tror til gengæld ikke, at det er så moderne med store heste, som det har været. Størrelsen giver, om man vil det eller ej, til tider problemer med holdbarheden, hvilket vist også er gået op for avlerne - Diffen blev i hvert fald dømt ned på at være for stor, da hun var til kåring som 3-års. Bekymringerne om, om hun holder kunne jeg godt være foruden, men jeg synes, at jeg har gjort mit for, at hun har fået lov at vokse færdig i fred, og har været meget obs på, hvor meget hun blev belastet som unghest. Samtidig er det altså også en ulempe, at hesten er så stor, at den nærmest virker som et damplokomotiv på fire kængurustylter, når den får et anfald af unghestenykker! Bevægelserne er bare større, jeg trækker f.eks. aldrig min hest i grimen, for hvis hun løfter hovedet, så letter jeg, så det er ind i stalden og hente et tov hver gang, jeg skal flytte på hende. Jeg kan så også tilføje, at jeg ikke synes, man ser så mange store heste rundt omkring, som nogen giver udtryk for - Jeg har endnu til gode at møde en på samme størrelse som Diffen til stævne. Jeg får dog til gengæld mange kommentarer på, at hun er stor! Det vigtigste er, at min store, smukke pige er den bedste hest, jeg overhovedet kan ønske mig 
Ja jeg har jo også en hest på 175, og det var bestemt ikke hvad jeg ledte efter! Jeg er selv 160, så jeg gik efter heste på 164-170, hvilket, efter min mening, er den optimale størrelse på en sportshest. Men nu faldt jeg tilfældigvis for Lenny, som heldigvis mest har sin højde i benene og ikke i kroppen. Mine fødder flugter   med hans bug!   Men han ER sværere at være på, fordi han naturligvis har noget større bevægelser, end jeg er vant til, og han ER sværere for mig at holde samling på. Men jeg har dog tiltro til, at det bliver lettere med tiden!  Jeg har det sidste års tid haft skønne, bette Enzo til låns, han er 162, og jeg kunne da godt mærke til stævnerne, at han var en af de mindste. Jeg har oplevet, at det til springstævner kan være lidt problematisk med en lille hest (som tilmed har en lidt lille galop) - det var sværere at nå frem på afstandene uden at give afkald på samlingen. Derudover, så har jeg oplevet en omspringning, hvor jeg VIRKELIG følte, vi havde (for meget!) fart på, men alligevel var vi langsommere end de større heste fordi de tog længere skridt og dermed kom hurtigere frem. Og selvom en lille hest i teorien er nemmere at vende rundt på en 5-øre, så holder det altså ikke så længe hesten ikke er rigtig godt samlet - medmindre man satser på pony-fræs! Det er også svært at modargumentere, at store heste med lange ben ikke behøver anstrenge sig helt så meget for at springe højt/langt som en mindre hest. Dermed ikke sagt, at små heste ikke kan blive super springheste, vil jeg understrege! Men der ER altså ulemper. I dressuren synes jeg det er noget fis, at små heste vurderes ned. Gang, rummelighed og spændstighed BØR altså ses i forhold til hestens størrelse. En lille hest kan snildt være ligeså godt gående som en stor! Men fakta er, at de lidt større heste bare er mere populære. Jeg synes personligt ikke, det ser flottere ud at komme på en stor hest end på en lille hest, så længe ekvipagen er harmonisk og rytteren ikke ser stor ud. Det er nu heller ikke min erfaring, at de helt store heste er i så høj kurs mere. Jeg har en bekendt, som for kort tid siden har købt en super lækker dressurvallak på 162 (dog solgt som værende 164), som har gået mellemrunde, og i den salgsstald han kom fra, ville de helst ikke tage heste ind over 170! Såehh...
have en stor hest. Jeg er faktisk lidt bange for dem. *Har netop købt mig en hest på 155 og det er fint til mig. jeg er ca 169cm men har ikke de længste ben så en stor hest er slet ikke noget for mig. måske fordi man har været ponyrytter FOR længe ? hmm
Da jeg i foråret ledte efter hest gik jeg efter en hest på minimum 172 cm i stg og fandt en på 178 cm i stg. Jeg er 180 cm høj og har lange ben, så det ser helt klart mest harmonisk ud til mig med en hest i den størrelse når jeg rider dressur.
Tjah...jeg har også mødt mange der mente at en RIGTIG hest skulle være omkring de 1.70 og gerne mere, for sådan en str skulle hesten altså bare have for at begå sig. Indimellem har jeg måske nok trukket en smule på smilebåndet, idet Deres ryttere i den grad har haft besværligheder med at bruge de rigtige hjælpere, pga deres ringe(str) harmoni med hesten. Men at det altid er str. der afgør hvorvidt en hest har success på stævnepladserne eller ej, er nu ikke rigtigt, for hvor har jeg da set mange store, men meget småtgående heste, hvor en lille smidig hest på 1.55-60 stykker, har haft meget mere held og formåen i udførelsen af øvelserne. Jeg rider generelt kun de små pga min egen ringe højde..1.60. Zahrah, min oxèr, bliver også kun 1.53-56 stykker, men hvad hun ikke har i højden har hun til gengæld i taktfast og svævende gang, så det generer mig ikke et sekund. Iøvrigt bliver det sikkert også fortrinsvis i DSAH regi jeg kommer til at slå mine folder 
de fleste der svarer mener det er pga en harmonisk eqvipage. Jeg må så være kommet de forkerte steder, for langt de fleste ryttere jeg har set har ikke været over 165. Dem af dem der har haft store heste har vist redet med meget strakte ben og nogle dem har skøjtet rundt pga. et stort rygsving. Så meget så jeg har tænkt det må være belastende for pigens ryg og hofter.
Tjaaa jeg kommer mest steder, hvor der rider voksne mennekser og hvor der rides dressur, og de fleste sørger for at de ser harmoniske ud på deres heste - der er hverken alt for store eller alt for små. Jeg har også siddet som skriver til dressurstævner - og ja der er nogle gange nogle som har taget fejl af harmonien. Generelt vil jeg dog sige, at jeg tror dem som tror stor=god, de mister mere ved dommerne, end dem som kommer på en mindre men harmonisk ekvipage. Så til stævner "vinder" man absolut ikke billige point, hvis kræet er for stor og rytteren for bette  Og så skal de store heste have længere tid før de er stabilt gående, når de er unge. Jeg har 2 ungheste - den ene stor, den anden "lille", og der er ingen tvivl om at ham den bette han kan jeg godt tilride her som 3 års. Han har balance og krop til det. Mens den store 2 års ham skal jeg ikke på ryggen af før han er 4 år, fordi han er så plaget og ranglet. Men jeg er nu glad for min ridevallak på 172 cm i stang - der passer mine 180 cm da meget godt til    MVh charlotte
Vi har nøjagtig samme mål morgan - jeg er også 180 cm og på vej fra 84 til under 80 kg  Jeg vil helst have mine heste på 165 - 172 cm, men det afhænger fuldstændig af bredde, temperament og ridelighed. Jo bredde hest, jo mindre må den gerne være. Har lige haft lånt en stor oldenborghoppe på 175 cm med rimelig bredde og knap ridelighed og så bliver det bare alt for meget hest for mig. Jo mere varme og tændte - så skal de heller ikke være over 163-166 cm - så virker det så voldsomt hvis de buldre meget på. Men en ridelig hest kan sagtens være 178 cm og være god til mig. Jeg vil dog kigge efter heste på 163 - 167 cm tror jeg efter den teori at de ofte ikke bliver så ekstremt storrammet, lange i overlinien og får svært ved at bære sig korrekt. Men det er jo bare min teori og igen er der forskel fra race til race.   Hende her var 100% Oldenborg - 170 cm   Hende her DV på 178 cm   Ham her Trakehner på 163 cm (og mig på 87 kg)   Og ham her på 164 cm - DV blanding Selv syntes jeg bedst om min oldenborghoppe på 170 cm, men meget fysikken hos hesten spiller også ind. Trakehneren var en helt anden type at ride, men virkede lidt lille hvor den sidste her er samme højde men drøjden gør man ikke ligger mærke til at de var lige store...
Jeg synes også at se en tendends til at hestene skal være store. Men sjovt er det jo når man er ude og se de store stævner hvor en del høje mænd rider. Selvom det er meget store heste de har med, så hænger deres ben tit under bug. Og de klarer sig jo glimrende alligevel. (jeg synes også det er pænest når fodsåler fluter bugen) Alligevel ser man ufattelig mange "små" pige ride på deres kæmpe heste, som de slet ikke når ned om. Min hest er 163 og jeg er 168 i stang. Egentlig passer det mig glimrende, men jeg kan da godt se at han er lille i forhold til de andre til dressur stævnerne. Jeg tror det afhænger af øjet der ser. Fx. synes jeg at Gitte harmonere bedst med trakeneren oven over. Men igen, måske lader jeg mig snyde af, at det er den hest jeg type mæssigt bedst kan lide samt at Gitte sidder flottest på dette billede. Jeg synes det er harmonisk når en ekvipage kommer ind, og man ikke tænker sikken en lille eller stor hest. Stærrelsen skal ikke være noget man tænker over når man ser ekvipagen, for så passer de jo sammen.
Jeg er en af dem der har stor stor hest. Concorde er 184 i stg. Men jeg gik bestemt ikke efter en stot stor hest. Jeg er forholdsvis høj og er ikke sylfide tynd, så jeg skulle have en hest hvor det så harmonisk ud. Kiggede fra 168 og op i 70'erne. Men skæbnen ville at da jeg så og prøvede hesten, var den jeg følte mest for og følte mig tryg på. Det sagde bare klik. (  Det skulle bare være ham.  Men det er ikke det nemmeste at have stor hest. Udstyr er en jungel at finde og når man endelig finder det, så er der sjældent mulighed for at bestemme farve. Sådan lidt take ot or leave it. Men det vænner man sig til. Trailer er også svært at leje, man skal huske at sige det den skal bruges til en giraf  Jeg ved godt at det ikke er hverdag at man ser sådan en "kæmpe" og ja den er stor. Men når man gang på gang hører på folks kommentarer "Hold da op, den er stor, hvordan kommer du derop? Er den farlig" Så bliver man lidt træt af det. Men når så folk har lært ham at kende, så giver de mig ret i at han heldigvis ikke selv ved at han er stor, han tror at han er en lille børnepony   Fordele ved jeg ikke rigtigt om der nogle er af i forhold til andre, udover at folk måske holder lidt mere afstand på opvarminingen til et stævne 
Hej Jeg blev faktisk lidt mobset, da det blev nævnt at rytterens fødder skulle flugte med buggen   For jeg var helt sikker på at jeg ravede langt ned over Cnais. Dette er dog ikke tilfældet kan jeg se på billlederne      Cnais er ca. 143 og jeg er 160, så jeg er vist forvist til at være ponyrytter resten af mit liv..  (Jeg er godt klar over at rytteren laver mange fejl   )
Milla, jeg synes du passer glimrende til din hest. Og her kan man jo netop se at selvom ponyen ikke er så høj, så har den så meget masse, at du passer den perfekt. Det viser jo netop at man ikke bare kan sige at en hest skal være så og så høj, hvis rytteren er x cm høj. Det vigtigste i sidste ende, må jo også være om man som rytter føler sig tilpas på hesten.
jeg føler mig voldsomt bondefanget af et "medlemskab" hos pointshop. Det er tabte penge...øv øv øv...MEN. Nu ville jeg så have noget for mine "stjålne" penge...Og så finder jeg ud af,at siden faktisk ikke eksistere mere...Og linket på facebook er blevet anmeldt som særlig ondsindet spam.. Har du konto hos pointshop..Føler du dig bondefanget af tomme løfter...Er du blevet franarret 270,- for et medlemsskab du ikke kan bruge til noget som helst? Kort sagt.. Kan du logge på pointshop?
ej er det fordi du er blevet medlem er noget inde på facebook, og så er der blevet taget nogle penge fra dig? eller er det mig der forstår det lidt forkert?!
Hej. Ja det er. Jeg kunne købe en tlf.for 5 kr.hvis jeg tilmeldte mig pointshop. Det gjorde jeg så og på det tidspunkt står der ikke noget om,at man automatisk tilmelder sig deres 3 mdr.abonnement samtidig. Dette finder jeg ud af 4 dage senere,da der er trukket 270,- på min konto. Efter nogle søgninger og en opringning til min bank finder jeg ud af,at det er pointshop,der har trukket for et VIP-medlemsskab. Jeg er IKKE blevet oplyst om at man skulle betale VIP...Det ville jeg aldrig have gjort. googler man deres hjemmeside,er der rigtig mange,der har været ude for det samme.. Og nu kan man så ikke komme ind på deres hjemmeside...Fornemmer lidt,at jorden brænder under dem. P.S.Jeg har heller ikke modtaget telefonen,på trods af,at det er en måned siden nu..
jeg ahr da været medlem af pointshop men aldrig skullet betale en kr for noget - med mindre altså at man selv siger ja tak til et el andet der koster. Jeg ahr dog holdt mig til de gratis ting naturligvis- og dermed fået et par micro SD kort ect derinde fra. Jeg har dog lige prøvet at komme på siden, men den eksisterer ikke el kan ikke åbnes. Så den må vel være nedlagt? Hmmmm
Man kan altid være bagklog - alligevel vil jeg sige, hvordan kan man dog finde på at blive medlem af noget gennem facebook? Det flyder med vira, spam og bondefangeri inde på den hjemmeside, hold Jer fra reklamerne, applikationerne og alt andet, hvor man giver adgang til personlige oplysninger indskrevet på facebook. Øv 
medlem længe inden de kom på face- så havde nogen sagt til mig de havde medlemsskab der igennem ville jeg ik ha tænkt over det - da jeg jo selv blev medlem inden facegruppen. Men jo det må da brænde under dem så.
¨NUMSEFISKEN..he he..det er så sjovt det nick:-) Jeg gjorde det fordi jeg havde hørt,at det var en god side...Det er så en måned siden. Men da jeg blev trukket de penge,undrede det mig meget.Og derfor søgte jeg på google og er da blevet en hel del klogere. Derfor ærgrer de 270,- mig stadig,da jeg føler,at jeg er blevet bondefanget. Dumme lærepenge...
Jeg har været medlem af PointShop i en del år efterhånden, og har ikke haft nogle problemer med dem   Kender også til de VIP tilbud du tilmeldte dig. Og jo, har også haft mistet 270 kr, men det var udelukkende min egen fejl, da jeg ikke fik afmeldt det i tide - Så nope ingen sure miner til PS, kun til mig selv 
Forøvrigt kanjeg godt komme ind på deres hjemmeside 
Dette er IKKE for at reklamere, men er det denne   her du blev "bondefanget" i? I da fald, prøv at læs betingelserne   "  Når du tilmelder dig, accepterer du, at PointShop nu trækker 5 kr. for 5 dages VIP100-medlemskab af PointShop.dk, hvor du kan tjene 100% ekstra point på alle kampagner. Efter prøveperioden overgår du automatisk til løbende VIP100-medlemskab, som hver 30. dag trækker 270 kr. (9 kr. dagligt), indtil du afmelder dit medlemskab."
Hvad filan hedder det på engelsk, hvis man ønsker at bytte en hest? Exchange synes jeg mest leder tankerne hen på noget med penge og swop er heller ikke lige det ord, jeg leder efter... HN - HJÆLP!!!
.. swap. 
eller trade.. mener jeg 
... kan bruges. Swap er dog lidt i retning af slang, men gangbar i dagligdags engelsk
Switch ??
Jeg vil hælde mest til "trade". "Switch" er mere en "bytte om på noget", "swap" er mere "bytte rundt på ting".
I en handel med hest/dyr, ville jeg bruge  .
Trade har jeg også tænkt på, men det synes jeg så minder mest om at handle (værdipapirer o.lign.)...
Det korrekte, formelle ord for en byttehandel er "to barter". barter away - borttuske(barter away a horse) barter for - lave byttehandel for at få(barter for a horse) ?  , trade, exchange, swapping, trafficking, business, commerce, buying and selling, dealing; haggling, negotiation. ?    ,  , trade off, exchange, give in exchange, change, traffic, sell.   , bargain, negotiate, discuss terms, hold talks, deal, wheel and deal, trade, traffic;   dicker;   treat;   chaffer, palter.
Kæresten og jeg skal til en 30'ers fødselsdag i næste mdt. der er lavet et tema som hedder berømtheder i 80'erne. synes at der er mange muligheder som mand - men hvad som kvinde???? nogle der har gode ideer?de modtages med kyshånd
Hvad med Madonna, Marie fra Roxette, eller hende fra Eurythmics?
Det er ikke længe siden jeg var til 80'er fest.. Jeg blev inspireret af Madonna.. Hvor vellykket det er, må du selv bedømme - men det var dælme skægt (o:  
Der er mange: Madonna, Cyndi Lauper, Kim Wilde eller nogle af kvinderne fra serierne Dallas og Dollars ...
Kunne du ikke klæde dig ud som Boy George?? Jeg tror, det ville være vildt sjovt at gøre det. OG.. han var b*sse, så I kan godt komme til festen som et par.     
her er mine bud på en berømt fra 80erne. cher, birthe kjær,mother teresa, tina turner, pigerne fra ABBA,samantha fox,sabrina, mamma fra mammas and pappas, diane worrick, prinsesse diana, anne grethe tornblad, cindy lauper, sussanne de pas, arethe franklin eller diana ross (alle er nok ikke stavet helt rigtigt) god fest
Oliie: Det kan jeg virkelig godt forstå, det er meget ærgelige penge. Desværre tror jeg ikke, at du kan gøre så meget ved det efter at have læst Dark-Angels indlæg vedr. betingelserne. Selvfølgelig afmelde og stoppe PBS-betaling.
Dark-angel Ja det er den pointshop...Men da jeg meldte mig til,stod der intet om de betingelser...Dem er jeg blevet gjort opmærksom på,efter jeg havde snakket med den såkaldte support.. Det er min egen fejl..jeg var for nem.. NUMSEFISKEN.. Ja,den er afmeldt alle steder...Jeg ved godt,at jeg ikke kan gøre noget nu..*SS*
hej allesammen lige præcis hvad jeg vil med dette indlæg ved jeg ikke helt, udover måske at finde ud af om jeg er den eneste som tænker sådan, og om jeg handler fuldstændig forkert. Vi har haft en hoppe sat til salg i en periode, men ikke længere, da jeg simpelthen ikke føler at jeg kan forsvare at smide "sorteper" videre. hoppens historie er: vi købte hende fra en hestehandler i september 2008, hvor vi fik at vide at han netop havde hentet hende hjem fra et dødsbo og at han vidste intet om hende så hun er købt som beset og ifølge ham rå. Hun skulle være fra 2004 = 4 år gammel, maks ponymål og så har hun den skønneste farve og aftegn. vi får hende hjem og går forsigtigt igang, og finder ud af at hoppen bestemt ikke er så rå som forventet, tværtimod er hun vant til meget mere end vi havde drømt om. Tiden efter hun er kommet hjem går med at arbejde med hende for hånd, i longe, lidt løsspringning og stille og roligt arbejde os hen mod at få hende gjort sadelvant, vi havde på intet tidspunkt travlt. Ind imellem var det som om der skete et eller andet i hovedet af hende, og så havde man bare ikke en chance for at komme i kontakt med hende, og alt hvad der nogen gange skal til er at jeg hæver stemmen overfor en af de andre heste, flere folde væk. Jeg har hævet stemmen et par gange over for hende i starten, hvilket har resulteret i en hest i flugt, eller et par gange en hest som gik til "modangreb" Hun bliver kort tid efter vi har fået hende hjem tjekket igennem af dyrlægen, som hun desværre reagere kraftigt på, i det hele taget er hun ikke meget for mænd, og har meget svært ved at acceptere min far som ind imellem lukker ind og ud fra fold. Men vi klør på med arbejdet med at få hende gjort fortrolig med både mænd, dyrlæger etc. sjovt nok har hun ingen problemer med vores hovsmed, tværtimod der er hun faktisk den af vores heste som tager det roligst. omkring marts 2009 får hun sadel på første gang og reagere i mine øjne meget normalt som en unghest kan gøre første gang med sadel på (har haft en del ungheste gennem hænderne) og hun falder stille og roligt til ro i forhold til sadlen, men reagere meget voldsomt da vi vil prøve at lade en rytter ligge henover ryggen på hende, hvorfor vi sætter det hele i bero, og får hende bedækket april/maj 2009 som planlagt. september 2009 kommer hun i tilridning proff. og det går meget langsomt fremad, men det går fremad, indtil hun en dag eksplodere og stedet siger stop, vi henter hende hjem og har en hest med meget ondt i ryggen, jeg kan ikke engang lade hånden glide henover ryggen uden hun eksplodere. hun bliver undersøgt i hoved og r**, ingen problemer fundet end ikke en skævhed, kunne de finde (havde 2 dyrlæger på hende, en med kiropraktik som efterudd) Hun får lov at stå for måske er det hormonelt baseret, det vil dyrlægerne ikke udelukke. hun får i april 2010 et skønt hingsteføl uden problemer, og er til dato en perfekt mor. Vi går stille og roligt igang igen med sadlen i juli, men efter få dage vælger jeg at stoppe det og har dyrlæge på hende igen, hans konklusion er gjordkramper i meget voldsom grad, end ikke en elastikgjord kan lægges på uden en voldsom reaktion. Og så kører tankerne jo ellers i hovedet på mig/os, hun skal væk i år af flere årsager, og vi havde jo regnet med salg, så hun bliver sat til salg som selskabshest/avlshoppe, men som tiden så er gået og vi har haft en del henvendelser på hende, men hver gang der har været nogen her og se på hende har jeg haft et kæmpe arbejde i dagene efterfølgende, med at "samle" hende op igen og få arbejdet roen tilbage i hendes sind. Hun har været så svær at komme igennem til når der har været nogle her, og det har givet nogle knubs/blåmærker til mig. Og baseret på hendes væremåde hos os, kan jeg ikke forsvare at sælge hende videre for hvad nu hvis hun bliver solgt et par gange og historien ikke kommer med, og hun så ender ved et barn der vil ride hende eller i det hele taget træne hende, og der så sker en ulykke pga hendes sind, de tivl jeg ikke kunne bære. men jeg ville heller ikke kunne forsvare overfor hende at sende hende videre, for hvad kan hun ikke ende med at skulle igennem. Havde hun nu "bare" været en normaltfølende hest og ikke så sensibel som hun er, og med så voldsomme reaktioner som hun har indimellem.... Så nu er slagsannoncen fjernet igen, og beslutningen mere eller mindre taget, slagteren skal kontaktes, og hun skal have fred. Men hvor synes jeg bare det er hårdt at agere "gud" over livet på en ung og normalt rigtig dejlig hoppe, som på rigtig mange måde har beriget vores liv på så mange måder og ikke mindst med et rigtig skønt føl. Tak hvis du er kommet så langt, og jeg beklager hvis det er lidt rodet. Jeg er ikke sikker på jeres meninger vil ændre min holdning enormt meget men alligevel vil jeg meget gerne høre jeres meninger om dette?? Mvh  Mie
Jeg synes faktisk ud fra din beskrivelse at du gør det rigtige ved at aflive fremfor salg.
Ugens spørgsmål (der selvfølgelig dukker op i weekenden, hvor man ikke har en chance for at finde rette svar)... Sidder der en HN'er med viden om skilsmissesager og/eller gæld? Case; Ved skilsmisse, hvis parterne er enige om at gæld/værdier fra FØR ægteskabet deles på samme måde som de var ved ægteskabets indgåelse - og ting købt i fællesskab deles så begge er tilfreds... HVORDAN SÅ MED GÆLD FRA TIDEN UNDER ÆGTESKABET? Der er vel at mærke tale om gæld stiftet af EN person, uden partnerens viden (ikke fælles lån, skattekort der er delt mv). Hæfter begge for det - når skilsmissen er endelig gået igennem? Her tænker jeg på om private, banken og evt skat (der vel inddriver noget gæld fra flere instanser efterhånden) kan røre partneren, hvis ikke gældstifter kan/vil betale? På godt dansk - er man "fri" når de sidste papirer går igennem og man igen har to seperate liv - eller skal man som tidl. partner forvente at spare op til ekstra udgifter? Pokker ta' som man kan komme til at vende ting i en weekend... HN'er - hjælp søges (og gerne facts istedet for gætterier)... Mvh Krissie
er oplyst så er al gæld stiftet i ægteskabet fælles, jeg er dog i tvivl om hvor vidt man kan få det lavet seperat på papir således modparten efter ægteskab ik hæfter på en el anden måde. Men jeg ved jo ik om noget er ændret - el om det jeg har læst mig til for nogen tid siden er helt korrekt.
Man hæfter selv for den gæld man selv har stiftet uanset om det er før eller under ægteskabet. Dvs. at en gæld stiftet af din mand (nu kan jeg ikke ud fra dit indlæg se om det er dig eller ham der har stiftet gælden, så dette er kun et eksempel) hvor du ikke er medstifter, vil ALDRIG komme til at berøre dig. Du kan se mere i Retsvirkningsloven  .
Stute: Skulle man så ikke mene, at begge skulle have haft kendskab til gælden eller indkøbene eller noget tredie, der koster penge? Hela: Jeg kan simpelthen ikke finde den paragraf. Jeg har altid fået oplyst, man tager det med ud af et ægteskab man tager med ind - derfor er der ikke tale om ægtepagt. Det er også fair nok at fælles regninger mv deles - men lige her i situationen er der tale om udgifter den ene part IKKE har haft kendskab til blev indgået...
Har lige haft det tæt inde på livet, så jeg er sikker i min sag. Ægteskab eller ikke. Fælles gæld er fælles gæld, din gæld er din gæld, og hans gæld er hans gæld. Efter jeg har fundet ud af det sidder jeg med en lidt øv føelse. For hjemme ved os ar jeg skrevet under på stort set alt, da jeg havde pas. Så går vi fra hinanden kan han stort set løbe fra det hele  Jeg har altid troet man var fælles om det hele. Men nej !!! 
Jeg skal lige høre jeres mening. Jeg har købt en babyslynge brugt, men finder ud af, at den er tilbagekaldt fra producenten, da tre babyer er døde i den i USA. Jeg ved, at de har forhandlet den i Kære Børn, så der går jeg op med slyngen, fortæller at den er købt brugt og spørger, om de vil tage den alligevel og sende den videre. Det skal de lige undersøge, og dagen efter får jeg en opringning om, at det vil de ikke. Synes I, at det er god service? mvh. tina
Hvorfor i alverden skal butikken tage en varer tilbage, som du har købt brugt privat for at spare penge? Jeg kan ikke helt se hvad du forventede? Du må da istedet henvende dig til sælger og forlange penge retur der eller henvende dig direkte til producenten.
Her kommer så min historie.. Den er ret lang, men jeg bliver nødt til at komme ud med det, som jeg har på hjerte... Det hele startede i år 2000, da min farmor døde.. På dette tidspunkt, var jeg kun 7 år gammel. Jeg havde et meget tæt bånd til min farmor og farfar, da der kun var 1 hus, mellem deres hus og vores. Dette var jo helt fantastisk... Men som sagt, min farmor døde, i år 2000, lige efter årtusinde-skiftet. Dét at hun døde, gjorde, at min farfar aldrig blev sig selv igen. De havde været sammen så længe, og han havde taget sig af hende mens hun var syg. Jeg selv, er aldrig helt kommet mig over, at miste min farmor så tidligt... Jeg har aldrig rigtig følt, at der var nogen jeg kunne tale med om det, da min farfar og mine forældre, selv havde deres sorger at slås med... Og oveni hatten, blev jeg mobbet i skolen, så det var en rigtig svær tid... 5 år efter, dør min farfar så af kræft. Min farfar var den person jeg ALTID kom til, når jeg havde brug for at snakke med én, der bare lyttede til hvad jeg sagde, uden at stille spørgsmålstegn. Han lyttede og gav mig ret. Når jeg havde det svært i skolen, eller jeg havde haft en fantastisk dag ude i stalden, så var han der for mig... Han var den mest fantastiske farfar nogensinde...Jeg besøgte min farfar, sammen med min mor, på hospitalet, dagen før han døde. Han var helt bleg, og han faldt hele tiden i søvn. Når han så vågnede igen, kunne han ikke huske hvem jeg var. Det gjorde også, at jeg følte mig i vildrede... Jeg vidste godt, at det var pga. at han var syg, men jeg var jo kun 12 år gammel, og at se sin elskede farfar dø af kræft, er hårdt for én på min alder. Han var jo den eneste jeg havde... (Sådan følte jeg det i hvert fald.) Da min farfar døde, var jeg til rideundervisning, og hverken mine søskende eller mine forældre, havde ringet mig op, og fortalt mig noget om det. Så da jeg kom hjem fra undervisning, var det kun 2 af mine søskende der var hjemme, mens mine forældre og min ældste bror var på hospitalet... Først dér fik jeg af vide, at han var død, og så brød jeg grædende sammen... Jeg holdt så 2 dage fri fra skolen (hvilket var alt for lidt), og begyndte så i skolen og til ridning igen... Men jeg fik aldrig tid til at bearbejde min sorg, så den hænger (stadig) over hovedet på mig... En anden bekymring, for mig altså, er, at mine forældre er selvstændige. De har en lille forretning, som jeg mente kørte sådan okay. Jeg har altid vidst, at de har haft det svært, men nu er det blevet så slemt, så vi er truet af krisen og vi bliver måske nødt til at lukke... Mit problem er, at når jeg er "alene" sammen med mine forældre, så taler de om deres problemer, mens jeg sidder sammen med dem. Dette får mig jo til at bekymre mig utrolig meget om deres situation... Når alt dette så hober sig op i mig, jamen så føler jeg, at jeg ikke kan holde noget ud længere... Det er bare så forfærdeligt alt sammen... Selvfølgelig er det da godt at bekymre sig lidt om sine forældre, men burde jeg få så meget af vide? Burde de ikke tage hensyn til, at jeg altså stadig "kun" er 17 år, og gerne vil kunne leve et "normalt" teenager liv, uden så mange bekymringer? Desuden, har jeg gennem alle de år, hvor jeg er blevet mobbet, oprettet den her facade ud af til, som får det til at se ud som om, at jeg er helt okay, selvom jeg ikke er det. Og jeg skjuler, at jeg gerne vil tale med folk om mine problemer. Men samtidig er jeg paranoid, så jeg taler ikke med nogen med mine problemer, da jeg hele tiden tænker på, om jeg nu også kan stole på dem... Men jeg hader at have det sådan... Så nu har jeg valgt at prøve at rive facaden ned, ved at fortælle min historie, og så håber jeg, at i vil læse den... Det skal lige siges, at jeg er ikke én af dem, som ikke har haft et godt liv. Altså godt nok, er min ældste bror psykisk handikappet, og mine bedsteforældre døde meget tidligt i mit liv, mine forældre har haft en masse at slås med, men alligevel vil de fleste nok sige, at jeg har haft et godt liv, og derfor skammer jeg mig nærmest over, at jeg har det som jeg har det... For, (som andre siger), jeg har jo alt. Men hvordan kan det så være, at jeg føler mig så ensom??
Har du ikke en god veninde, eller en som du kan prøve at snakke med? Man får det altså bare så meget bedre, når man har fået fortalt det til en anden person - også selvom det måske i starten er svært. Ellers synes jeg, du skal prøve at snakke med dine forældre om deres forretning, og fortælle dem, at du bliver bekymret, når de snakker forretning imens du er der. Hilsen Cecilie
Vi ALLE mister vores bedsteforældre - det er nu engang den vej livet går. Derfor mener jeg ikke, at det bør gøre livet SÅ kompliceret, da det er en helt naturlig del af det. Ikke at det ikke er hårdt - for det er det - og savnet vil vare ved, men man bør nok fokusere på alle de gode oplevelser man har haft sammen, frem for at fokusere på at det er slut. Vi alle har hver vores at kæmpe med i livet, men et langt stykke hen ad vejen, tror jeg, at "lykke" handler om ens indstilling til livet. Se lidt mere lyst på det hele, og lær at fokusere på det positive i livet - så skal det nok gå 
- og det at dine forældre har økonomiske problemer, må du stole på at de, som voksne mennesker, selv kan redde sig ud af 
hmm synes det er et lidt groft svar du giver hende. hun har jo været meget tæt knyttet til sine bedsteforældre og gennemlever derfor en dyb sorg. det er fakta. og jeg synes hun skal have snakket med nogen om det. har du ikke en god veninde, en god lærer eller hvad med dine søskende? synes det er forkert dine forældre "blander" dig ind i deres problemer. men prøv at stole på de har styr på det. jeg mistede selv min mor da jeg var 18 år. og ja ens forældre dør jo også en dag. men derfor fandt jeg det alligevel også meget hårdt og jeg gik ned psykisk. den dag i dag er jeg stadig syg, selvom der er gået ti år. man bestemmer dersværre ikke selv hvor dybt man bliver ramt af sorgen. men man kan vælge at være åben om det og snakke med nogen om det. og arbejde sig videre
Det er hårdt at miste - og det er smertefuldt. Især, hvis man har været tæt knyttet. Selvfølgelig skal man have lov at være ked af det! (I så lang tid, man nu engang har brug for!!) Angående dine forældres økonomi, kan jeg nu godt forstå at du ikke kan lide, at høre om det - For det første, fordi du nok føler dig hjælpeløs og "ikke kan gøre noget" Det vil man jo gerne i sådan en situation. Måske ville det hjælpe, hvis du fortalte dem, at du ikke bryder dig om det? Fordi det gør dig ked af det - På trods af, at du selvfølgelig er en del af familien, og økonomien også påvirker dig, men det er bare ikke fedt at høre på "hele tiden"
.. find nogen at snakke med som de andre også siger. Få det ud og talt om det så mange gange at det til sidst ikke fylder så meget. Dernæst: Du er 17 år gammel, nej dine forældre skal da ikke fortie problemerne for dig og du skal heller ikke bede dem om det. Du skal forestille at være voksen lige om lidt, så nytter det altså ikke at lege struds. Prøv istedet at deltage i deres samtale. Hvad kan du gøre, hvad betydning får de her ting for dit liv. Jo større viden du har, des nemmere bliver situationen også at håndtere. Og endnu bedre hvis der rent faktisk er noget du kan gøre. Magtesløshed er altid værst. For at summe op: Se at få dig selv på banen både når det kommer til at læsse af og tage handling. Jeg kender dig ikke, men alligevel er jeg helt sikker på at du har den styrke der skal til, du skal bare huske at lukke det dårlige ud, så der er plads til det gode. Held og lykke Line
Til jer alle sammen for jeres svar på mit indlæg.. Min forrige lærer, som jeg har stor respekt for og tillid til, var på skolen i fredags. Vi snakkede lidt sammen og uden jeg tænkte over det, kom jeg til at åbne lidt op over for ham, og det var bare en kæmpe lettelse at komme ud med noget af al min frustration. Desuden har det også hjulpet rigtig meget, at komme ud med det herinde... Schnellen: Mit problem er det, at mine forældre diskuterer deres økonomiske situation, når jeg er til stede, men de vil alligevel ikke have, at jeg blander mig i deres samtale, og så er det jo, at det bliver svært, da jeg netop føler, at jeg kan få lov til at høre på alle de dårlige ting, uden at kunne gøre noget, hvilket er utrolig frustrerende... Men på onsdag får vi at vide, om mine forældre kan fortsætte, eller om de bliver nødt til at dreje nøglen om... Jeg håber bare, at det går godt. Men efter jeg snakkede med min gamle lærer, så var det som om, at jeg fandt noget styrke i mig, som jeg ikke var klar over jeg havde... Men endnu en gang tak til jer alle sammen 
ikke man "bare" skal aflive, men her mener jeg også du gør det rigtige. Det er vel een af den slags heste, der er dømt til at ende på en tur til Italien - du har truffet en fin beslutning. .
Hun fik ondt i ryggen på tilridningsstedet. Måske er de gået for hurtigt frem, hvilket de jo næsten "skal" sådanne steder, da der jo bliver betalt for at hesten bliver trænet. Måske ville hun kunne tilrides succesfuldt, hvis man tog det mere stille og roligt, red fx. 3 gange om ugen og ikke forlangte så meget af hesten. At den har ondt i ryggen, kan jo skyldes overbelastning. Mange heste der ryger til slagtning, ville godt kunne gå som hygge/skovturs/let dressur- heste, hvis de gik meget på fold og kun blev redet nogle gange om ugen. Omvendt kan man sige, at super velegnet som ridehest er hesten jo ikke, den vil nok altid kræve særhensyn mht. ikke at blive stillet for store krav til. Om man vil aflive eller videresælge, tja - et svært spørgsmål. Det er ikke en "nem" hest, men i de rette hænder kunne den sikkert få et godt liv. På den anden side, har man først solgt, er man jo magtesløs mht. hvad der videre sker med hesten. Måske udlån kunne være en mulighed. Ellers så ja - hvis man har hjerte til det, så ville aflivning jo også være fair nok, hesten er jo tydeligvis vanskelig.
Er hoppen tjekket for hormonproblemer???
tjae....jeg har lige været igennem noget tilsvarende med en lille islændervallak. Skræmt fra vid og sans da vi fik ham for snart 1½ år siden. Masser af arbejde fra jorden,- og pludselig var tilliden der. Jo da jeg satte mig op første gang spændte han op og løb lidt. Red dog meget forsigtigt på ham for en kort periode og ganske problemløst. Pga af tidsmangel begyndte jeg at søge en ny ejer. Første "forsøg" gik ikke - modtager af hesten, blev efter 3. mdr. MEGET usikker på ham - efter at ha' siddet på ham én gang - og aftalen var at han kom retur - "hvis noget"....og så stod jeg jo med "lorten" igen.... Skrev et indlæg her på HN og ud af det blå meldte en ny sig på banen. I løbet af 8 dage var han bortgivet. Modtager af hesten har underskrevet en kontrakt om at videreformidling, salg, udleje e.a. udløser en bod til mig, så jeg er forholdsvis sikker på at han bliver hvor han er. Det er jeg nu sikker på alligevel, da den nye ejer er superlykkelig for ham. Har slet ikke oplevet "tilbagefald" til det stadie vi fik ham i, i sin tid. Og har redet problemløst på ham. Hvad jeg egentlig vil sige med det er, at en "ung" hest kan ha' et langt og lykkeligt liv foran sig, HVIS man finder den rigtige ejer. Og jeg synes at en ung hest fortjener en chance. Det eneste det kræver er at du er 100% ærlig overfor den næste ejer, så vedkommende ved præcis hvad det er for et dyr de går i lag med. Gjordkramper er jo ikke en arvelig tingest, og hvis hoppen ellers er af god kvalitet, er der jo intet til hinder for at den går som avlshoppe. Nogle gange fortager gjordkramper sig med alderen - og så kan man jo altid vælge at ride uden sadel, hvis man partout skal på nakken af dyret.. Jeg synes du skal gi' den en chance - måske står den rigtige ejer derude et eller andet sted og er parat til at gi' hesten et hjem for de næste 20 år. Vi har allesammen kun ét liv. KH:)Annette (der også helt forstår hvis du vælger aflivning, mine overvejelser omkring det med min egen var kun et par timer væk, inden ny ejer meldte sig på banen). Held og lykke med det hele....under alle omstændigheder....
Ja jeg ville jo ikke have "hjerte til" ikke at få sådan en hest slagtet. Aldrig om jeg ville tilgive mig selv, hvis hun skadede et andet menneske, fordi jeg lige skulle have lidt penge ud af det/ ikke havde hjerte til at slagte den, men hellere ville lade andre stå med den sorg at tage den beslutning. Aldrig om jeg ville tilgive mig selv, hvis den hest som jeg holder af, og har forsøgt mange ting med, ender som markedesheste, hestehandler frem-og-tilbage hest, tur til italien på slagtetransport hest. Jeg ville holde så meget af hesten, som du også selv giver udtryk for du gør - og få den slagtet, som er det eneste rigtig. MVh Charlotte
Hvis du ellers er rimeligt sikker på, at hesten er undersøgt for alt relevant, ville jeg heller ikke være i tvivl. Jeg ville også aflive den. Det er en hård beslutning, men selv om du finder et godt hjem til hende, er der jo absolut ingen garanti, for at hun kan blive der til hendes dages ende. Og hvad sker der så!!! Birgitte
først tak for jeres tid, mit første indlæg blev godt nok lidt længere end først beregnet  Jane, Stella2, Charlotte, Birgitte: tak for jeres svar, dejligt at høre at jeg ikke er helt forkert på den i min tankegang. Tordenskyen: hun var afsted i 2 mdr. i træning og der var betalt for 3 måned og afsat tid og plads til 4 måned til hende, så hun netop ikke blev presset frem i træningen. den første måned gik primært på longearbejde og at få en rytter op at sidde på hende, måned nr. 2 blev hun fortsat kun redet omkring 3 dage i ugen af ca ½ times varighed, og ellers stod træningen på longering og løsspring samt 2 fridage. Så jeg har absolut ingen klager i forhold til stedets håndtering af hende, tværtimod. Lisbeth: ja det er hun blevet ca. 3 måneder efter folingen, men der var intet at se på blodprøverne. samtidig er hendes brunster også næsten til at stille efter et ur. De kunne heller ikke finde noget på scanning af livmoderen. Annette: Jeg husker godt dine tråde omkring dine problemer og overvejelser, og hvor ville jeg bare ønske at det i den sidste ende kunne have været det udkom der kom af dette, men når jeg rigtig mærker efter inde i mig selv, ja så er jeg helt sikker på at mit valg er det rigtige, måske ikke for mig, for det bliver utrolig hårdt at tage afsked, men for Shakira er jeg ikke i tvivl om at det er det bedste jeg kan gøre for hende. Min største frygt er ikke bare at hun evt. ender som markedshest der flyttes rundt med konstant, men endnu mere en frygt for at hun på et eller andet tidspunkt vil gøre så voldsom en skade på et menneske, at det vil kunne få en fatal udgang for den person det går udover. Hun har fuld tillid til mig i dagligdagen, men indimellem er det som om der går en klap ned for hendes sind og hun stresser enormt op og har ingen tanke for sig selv eller sine omgivelser, og det er de situationer jeg bekymrer mig for, og som der er kommet flere af siden den første kom for at se hende. endnu engang tak til alle jeres indput, de hjælper på alle de tanker der er i hovedet af mig for tiden. Mvh Mie
hvorfor har hun så ondt i ryggen? har du fået hende tjecket af en kiropraktor? måske kan han gøre noget?
Aulbjerg: Den ene af de 2 dyrlæge der tilså hende da hun kom hjem fra træningsstedet har en efterudd. indenfor kiropraktik og fandt intet nævneværdigt i kroppen på hende. Begge dyrlæger har tilset hende siden hen også og ingen af dem kan finde ud af hvad problemet kan skyldes, udover at det evt. kan være noget mentalt. mvh Mie
Jeg synes virkelig, at du gør det helt rigtige - tager ansvar for hoppens ve og vel, samt de mennesker der i realiteten kunne have været købere. Jeg havde selv gjort det samme. Hesten mærker intet, den ved ikke, hvad der skal ske i morgen. Lad være med at have den der tanke om "at lege gud" - det er vi mennesker nødt til, når det kommer til dyr.
Katia og numsefisken, tak for jeres svar. Efter jeg har lavet denne tråd har jeg virkelig tænkt rigtig meget over det hele og min mavefornemmelse siger mig at jeg gør det rigtige, og det kommer mere og mere klart igennem, så jeg tror faktisk jeg ender ud med at være helt afklaret omkring dette, og have det godt med min beslutning, for det havde jeg kun delvis da jeg skrev det første indlæg. men puha glæder mig ikke til den dag det bliver slut, hvilket, som det ser ud, allerede bliver i starten af næste uge.... endnu en gang tak for alle jeres svar og synsvinkler, de har virkelig hjulpet mig i forhold til at blive sikker på at jeg gør det rette. Mvh Mie
Som jeg læser det, er aflivning vist det mest naturlige og rigtige valg, også efter min mening. JA, det KAN da være at et-eller-andet kan gøre tilværelsen mere tålelig for dyret, og det KAN da være at en eller anden kan blive glad for den, og man kan jo ligeså godt være uheldig, så det får ENDNU større problemer, og måske skader sig selv eller andre, og når der er så mange heste (og alle mulige andre dyr) i omløb der intet fejler, kan jeg ikke se fornuften i altid at sige: "Giv den en chance mere", "Det KAN jo være at der lander en UFO med løsningen", og ting i den stil. En ting er 100% sikkert, og det er at et dyr, der er aflivet aldrig mere har ondt, hverken i krop eller sind, og man behøver ikke gå og spekulere på hvordan den nu har det fremover, for når de er sendt afsted af en slagter feks, ja så er den ikke længere, og de er befriet for hvad de nu måtte have af skavanker.  Men det ser ud til at du har truffet det rigtige valg.   (Ihvertfald i mine øjne).. Mvh.
nøjagtig megen til... det er bare en vallak. Vi kalder ham "autisten" herhjemme fordi, alt der ikke er som det plejer 100% er et kæmpe problem for ham. Han stresser op, kegler rundt, og har sågar sparket manden min.... Det var en 2 års jeg fik i bytte på nogle ponyer, så jeg kender intet til hans fortid, nu er han 7, og trives fint i vores løsdrift, men vi kan hurtigt mærk om der har været fremmede ved hegnet, om der har redet nogen forbi osv... Han er bare speciel på en lidt "uheldig" måde... Hos os er det ikke et problem, da vi er mere eller mindre selvforsynende med foder, halm og wrap. Det er kun Travo E sport vi køber hjem ved siden af, så han "koster" jo ikke rigtig andet end smed og evt. dyrlæge.. Men skal han her fra matriklen bliver det også til slagteren, for jeg har det som dig.... jeg holder afsindig meget af vores "autist", men jeg er slet ikke i tvivl om at han nemt kunne komme til at skade nogen ved et uheld... Så hatten af til dig, fordi du ikke giver "aben" videre, men stopper hvor du ved det er et endegyldigt stop, hvor hårdt det end måtte være.
Michael, du har helt ret i at et dødt dyr ikk ehar ondt på nogen måde, og det er nok også det der gør at jeg nu føler at vi gør det helt rigtige i det lange løb. Vi har en som tilbyder at tage hoppen hjem til sig og forsøge at arbejde med hende, men jeg føler at for hestens skyld så skal hun bare ikke udsættes for mere også selvom det er med sorg i sindet at jeg vil tage afsked med hende. Jsarik, det lyder præcist som hende vi har gående. desværre har vi en del aktivitet i stalden i perioder, især i foråret og det hjælper bestemt ikke på hendes sind. Selv det at der har været nogle her og se på hende da hun var til salg, ja det har gjort alt værre på trods af at intet i hendes hverdag ellers er ændret. hun er netop idag gået igennem hegnet i en af hendes blackouts, og eneste grund jeg kan finde til at hun gik i baglås er at staldkatten hoppede rundt efter en mus på folden ved siden af den hun går på. og katten er hun altså vant til drøner rundt alle mulige (og umulige) steder. Jeg talte med slagteren i formiddags, og han kan tage hende allerede mandag formiddag, så hun skal afleveres søndag eftermiddag, synes næsten det er for hurtigt, men med den hastighed hendes blackouts er taget til den sidste uges tid, så er det nok det bedste... Mvh Mie
   til dig for at tage ansvar. Der er skrevet så meget rigtigt i denne tråd, så jeg vil ikke gentage alle de kloge ord.     igen... /Benedicte
også være en svulst i hjernen, der gør hende "utilregnelig", specielt, når du observerer at "anfaldene" bliver hyppigere og hyppigere... Kan godt forstå du føler det er en hurtig afslutning, hvis det allerede er søndag/ mandag... men omvendt, hvis du kan se det bliver værrer og værrer, er det jo også bedre at hjælpe hende videre, mens hun stadig er rimelig OK.. Jeg sender dig en stor krammer, og føler virkelig med dig..
Minibailey: Ville også mene det var mest FAIR sådan - men loven er jo ikke altid "fair" så at sige... Jeg forstod ikke helt - hvad er der sket for dig? Du står som ejer af det meste (og dermed gælden for de i teorien fælles indkøbte ting, der skal afdrages på - eller)? Mvh Krissie
ja lige nettop. Vi købe nogle ting på afdrag og jeg skrev under. Vi købte det sammen, men det er kun min underskrift = min gæld. Så har kan bare løbe og sig haha... Så har er det så ens moral der skal spille ind   Det håber jeg den gør hvis det endte galt hos os 
MiniBailey: Oki - det skal man så lige tænke over... Håber da I har det godt og begge betaler på tingene, så at sige..!!! Til hele gældsspørgsmålet er der en facet mere - hvordan mht gæld til det offentlige (evt skatterestancer mv - ikke det nødvendigvis er relevant - men "hvis nu"... Er det samme lov, der gælder der)? Mvh Krissie
jeg er lige med at læse jura og noget af det første man lærer er princippet om særhæften. Hvis man er gift og den ene stifter gæld vil ægtefællen aldrig kunne komme til at hæfte for denne gæld.
Jaja vi har det skam fint   Det var fra en anden jeg undersøgte det tidligere på året   Så der lærte jeg da også noget  Det vil jeg mene det er, når det er gæld på ens cpr nummer, fæfter man for det. Lige en lille ting mere. Hvis man nu har gæld sammen i fx banken. Den ene part så låner sig ud af låne, så de har delt denne fælles gæld. Betaler den ene part så ikke sit lån, kan banken stadig opkræve lånet for den person der egentlig har lånt sig ud. Så ja man skal virkelig tænke sig godt om 
Ved skatterestancer er der en undtagelse: i indrrivelsesloven står der nemlig følgende:  Er udlæg for skattebeløb forgæves forsøgt hos den skattepligtige selv, kan udlæg ske i ejendele, der tilhører den med denne samlevende ægtefælle, eller om nødvendigt i ejendele, der tilhører børn, og som er medregnet ved den skattepligtiges skatteansættelse. Dette gælder ikke ved udlæg hos en indeholdelsespligtig for skattebeløb, som denne har været pligtig at indeholde.  Skattebeløb, for hvilke der efter stk. 1 kan foretages udlæg i ægtefællens ejendele, kan modregnes i udbetaling til ægtefællen af overskydende skat med godtgørelse og renter samt tilbagebetaling efter kildeskattelovens § 55.
Whispe: Tak - du må dog gerne forklare mig - hvordan er situationen, om der er tale om skattegæld der er stiftet imens man er gift - men man er skilt inden kravet rejses om tilbagebetaling (eller hvad det hedder)? ..Eller - skattegæld og skatetgæld, det er det vel ikke engang: Her er der mere tale om ydelser fra det offentlige, der måske skal retur (du ved - i kategorien boligsikring osv, tal der kan ændre sig, men som skat jo kan inddrive i næste års regnskab). Hæfter man for det, hvis TIDLIGERE ægtefælle ikke kan betale? Håber du forstår hvad jeg mener...
Det ved jeg faktisk ikke men du kan måske læse dig frem til det i inddrivelsesloven som du finder på retsinfo.dk.
Ved gæld stiftet hos kommunen og hvis parten ikke er i stand til at betale, så bliver den inddrevet hos den anden part. Min mand har måttet betale +30.000 for en exkærestes forhøjede boligsikring efter hun gik fra ham, de havde boet sammen et par mdr ind i pågældende år og da hun gik fra ham fik hun boligsikring, men var ikke berettiget fordi han de mdr havde tjent for meget.... Hun var på bistand, og da han ikke ville betale, trak de det da bare over skat. Samme ex lånte penge til indskudslån og flyttepenge af kommunen, dem har han efterfølgende også måtte betale, da der var gået 3 år og hun ikke havde betalt 1 kr, så gik de tilbage til det år hun lånte pengene og så hvem der også havde stået reg. på samme adresse, også dette endte med at blive trukket over skatten. Ingen papirer har haft hans underskrift, og ingen af delene havde hun været berettiget til sammen med ham eftersom han betaler topskat, og alt er dateret efter deres brud.... Kommunernes svar var bare at et eller andet sted skal de inddrive pengene, og de må ikke trække så meget som 1 krone af en bistandshjælp, så når ikke man betaler frivilligt...
Bare fordi en kommune gør noget er det ikke ensbetydende med at de må. Har i undesøgt det noget nærmere? eller bare taget kommunens ord for det? (af ren nysgerrighed) det er faktisk en interessant problemstilling, da det jo på ingen måde er fair.
Jeg mener at du skal kigge på § 25 - men det er rent efter hukommelsen - det er nogle semestre siden jeg havde familieret. Men det der står i § 25 skal forstås således at hver af parterne i et ægteskab hæfter for egen gæld. Altså er ægteskab IKKE = fælleshæften - med mindre der er tale om en gæld man har stiftet sammen. Præcis som med ugifte. Gæld til det offentlige er lidt noget for sig - men nu formoder jeg den gæld du tænker på er alm. gæld som fx huslån, billån, forbrugslån, gæld stiftet ved erstatningsansvar osv... Milla
Ikke tjekket med advokat indrømmet, endte jo med de trak det over flere år igennem overskydende skat som han skulle have haft udbetalt mm, vi opdagede det først når han fik årsopgørelsen og skidtet var trukket. Tjekket med de 3 kommuner det nu drejede sig om. Men på et eller andet tidspunkt giver man op når det er som at slå i en pude....og der var som sagt ingen advarsel eller breve, det var tilbageholdt og trukket når han fik årsopgørelsen.  Det drejer som om 4, 3 og 2 år siden.. tror ikke det kan ankes eller undersøges når skaden er sket. Men vi er altid nervøse når hans årsopgørelse kommer, specielt nu vi er gift (1½ år), hvem ved om der så pludselig også bliver rodet med min.
Hejsa... Tak for jeres svar... Nu var det her "worst case" - senariet, jeg beskrev, men ikke en situation jeg SELV står i pt (7-9-13). Jeg er blevet bedt om at finde hoved og hale i lovgivningen - samt at gå ud fra værste fællesnævner. Tusind tak for hjælp, svar og links - de er læst og svar videregivet.... Ha' en god mandag. Mvh Krissie
Nu er dette lige et lille sidespor, men også en advarsel til alle: underskriv aldrig noget for andre! Jeg arbejder i et inkassofirma og det er så tit jeg møder folk der har skrevet under for andre og nu står med deres ofte meget høje gæld. Advarselslamperne burde ringe når man har en ven, veninde, kæreste mor eller far der ikke en gang kan åbne et telefonabonnement. Rigtig god mandag til alle. Hilsen Benedicte
Service er det ikke, men kan da godt følge dem. Den kan vel være købt hvor som helst. Kunne du ikke selv sende den til producenten ? Jeg tror altså heller ikke, jeg var gået i en forretningen med en genbrugsting og bedt om det !
Hvis produktet er kaldt tilbage pga. fare for babyer, så SKAL de da tage den tilbage, men ikke nødvendigvis give dig penge for den, da du har købt den brugt.
Du kunne selvfølgelig også bare smide den ud, så er den ikke til fare for nogen. Men penge vil du aldrig kunne få for den. Ved ikke om handlen med de private kan gå tilbage på baggrund af firmaets tilbagekaldelse?
Trådstarter skriver da heller ikke at hun vil have penge tilbage? Kun at hun vil have at de skal tage den retur og sende den videre, sikkert til destruktion. Men var det for at få penge tilbage synes jeg også det er fesent at gå op med den, når man selv har købt den brugt. At butikken   SKAL tage den tilbage er noget andet....
Mor til: Hvis ikke det handler om penge, så er der jo stadig ikke noget spørgsmål om god eller dårlig service? Så skiller man sig da bare selv af med selen, og så er der intet problem.
Numsefisk - Før i tiden holdt firmaerne regnskab med tilbagekaldte varer - altså ikke mælk og æg, men nonfood varer som eks slyngen her. Hvor mange de fik igen og hvor mange der stadig florerede. Ved dog ikke om det stadig er sådan men det var sådan en slags ekstra sikkerhed og lovpligtig bogføring. 
Mot til: Ja, okay hvis det stadig er tilfældet, så skal de vel tage varen retur.
Jeg ved ikke om det stadig er sådan eller om det kun gælder visse kategorier... Så hæng mig ikke op på noget 
Selvfølgelig er det for at få penge for slyngen, at jeg vil aflevere den i forretningen. Ellers kunne jeg jo lige så godt aflevere den i min egen skraldespand  Jeg har jo betalt penge for dimsen og kan hverken bruge den eller sælge den videre, idet den har taget livet af andre babyer. Jeg synes, det er fesent af butikken, at den ikke vil være medvirkende til at tage den af markedet, endda når det ikke koster butikken noget. Men jeg kan høre, at jeg står ret alene med den holdning  mvh. tinah
Jeg mener du har købt den brugt og derved frasagt dig den service man får når man handler i en butik! Du har sparet penge, du har taget en risiko - det var så desværre ikke en god ide i det her tilfælde! Det du kan gøre er at sende en mail til fabrikanten og høre hvordan du skal forholde dig. Altså om du bare skal destruere den eller sende den retur til dem. Eller kontakte sælger og høre hvor hun har købt den, så kan den vel tilbageleveres der?
Det koster da butikken noget, når du vil have penge for slyngen. Så kan det godt være, at de gerne vil hjælpe med at få den væk fra markedet, men at de ikke vil give penge for det, det er da forståeligt.
Caroline kommer her med en god pointe - synes jeg. Jeg køber fx også kun brugt, hvis det er laaangt under nyprisen. For ellers vil jeg hellere købe nyt, med de fordele det giver at kunne returnere det til butikken, hvis der opstår et problem.
Jeg tror Caroline skriver det de fleste af os tænker. Du tog et valg, da du købte brugt og ovenikøbet ikke tjekkede referencer på det du købte. Så i min ordbog er det også bare surt show for dig.
Selvfølgelig kan jeg bruge en masse krudt på at suse rundt med en slynge, men det har jeg nu ikke tænkt mig  Du har helt ret i, at jeg ved at købe brugt uden bon har fravalgt service. Jeg gik ud fra, at: 1. Producenten ønsker så mange slynger som overhovedet muligt af markedet. 2. En børneforretning kan også godt se det smarte i at få pillet de her farlige slynger af markedet og vil gerne yde den minimale indsats, som det er at sende slyngen til producenten. My bad  I øvrigt spurgte jeg ikke, om det er dårlig service, for det er det jo ikke. Nok nærmere ingen service, hvis jeg skal sige det  mvh. tina
Helt enig i at det er risikoen man tager ved at handle privat. Hvis du endelig skulle returnere slyngen skulle det vel være til den DU har købt den hos, butikken kan da ikke forventes at skulle stå til ansvar for varer der bliver solgt videre på brugtmarkedet. Ellers må du kontakte producenten der tilbagekalder den og spørge hvad du skal gøre ved slyngen. Så jeg synes da absolut ikke der er noget galt med butikkens service!
.. at producenten kan være ligeglad med, at du har købt slyngen brugt. Mht. butikken lyder det til, at de ikke gider at bøvle med din brugte slynge. Fakta er at du står med et produkt, der sikkerhedsmæssigt ikke er i orden. Dette er producenten ansvarlig for. Ansvarlig = at være ophav til noget. Hvis jeg købte en brugt bil, og det viste sig, at airbag'en ikke virkede, og producenten sendte meddelelse ud om dette - så ville jeg også få dette ordnet uden beregning, tænker jeg. Også selvom jeg havde købt bilen brugt.
men ville du forvente de ville betale dig nyprisen for bilen som du har købt brugt?? Her er der jo ikke tale om at kunne udbedre skaden, men om at ville retunerer en varer som man i første omgang ikke har ville købe til nypris.
Nej det ville jeg ikke. Jeg tog dette eksempel for at belyse, at producenten er   - uanset om det er hos første eller anden ejer.
Hej. Jeg har været på et par dates med en fyr som bare er fantastisk! Han er en person som virkelig kan tænke på andre end sig selv. Og som til en hver tid, ville behandle hans "dame" som en prinsesse. Uden at det bliver FOR meget. Han har mange gode værdier osv. Men, han har en fortid som kriminel og rigtig rigtig mange venner som bestemt ikke er mors svigerdrøm. Det er nogen kammerater som han ikke har lyst til at droppe, da de altid har været en del af hans liv. Jeg har mødt nogen af hans kammerater og nogen af deres kærester osv. og de var alle rigtig søde at snakke med osv. Men jeg må ærligt indrømme at jeg har lidt svært ved at tage ham med hjem til min familie og fortælle dem om hans fortid osv. Søger vel bare lidt erfaringer fra andre som måske har stået i noget der minder om. Så er der nogen som kan dele ud af deres erfaringer eller meninger om dette??? Det skal lige siges at vi bestemt ikke er kærester endnu, og at det her er på alerførste stadie. Men derfor gør jeg mig alligevel nogen tanker omkring det...
Du kender MIN mening smukke  Start nu med daten og hyggen i morgen og se om han er som han har givet udtryk for  (PI**E irriterende at oprette tråde herinde, for man VED at veninderne sidder og følger med - hehehe) Knus
jo ikke ligefrem præsentere ham på den måde : hej mor og far det her er xxx han har en fortid som kriminel !!! med mindre det er mord/vold eller andet voldsomt, så lade dem danne deres eget indtryk af ham fortid er fortid , langt de fleste fortjener en chance , så som sagt , med mindre han er en meget " skidt " fyr så ville jeg ikke rode rundt i hans fortid og lade mine forældre dømme en person der efter.
min eks var også en ikke så fin fyr i sin fortid, men jeg har en meget ikke dømmende familie, så jeg havde ingen betænkeligheder ved at fortælle dem om ham , og hvem han var og hvad han havde lavet. Og ja han var heller ikke ked af at selv fortælle om det. Nu kender jeg jo af naturlige årsager ikke din familie, men det har vel meget at gøre med hvordan de er , er de meget snæversynet, og tror en gang kriminel altid kriminel, eller kan de se igennem med folks fortid, og siger fortid er lige netop det, fortid. Med min egen famile ville jeg aldrig være nervøs eller bange for at skulle præsentere nogen former for kæreste, om han var kriminel, stærk religiøs, anden etnisk bagrund , ja pige ... det ville ikke røre dem
da anbefale det samme som berit-Lukas.... At lade være med at præsentere ham som en x-kriminel, som det første.... Når du allerede ved det nu, så er det næppe noget han holder hemmeligt, så mon ikke han selv kan fortælle din familie om sine uheldige hændelser i fortiden, når han mener tiden er til det....
Marianne ?Kasmir? : Hahaha ja det gør jeg min smukke pige   Glæder mig SÅ meget til imorgen, li netop som du siger, er han hvad han giver udtryk for. meeen, det tror jeg nu at han er    ja nemlig, du er da ved gud heller ikk let at slippe af med, såen som du snakker      berit ?Lukas?: du har fudstændig ret! Og bliver det aktuelt, er det nok heller ikk det første jeg siger   Og ja, alle skal have en chance. Han er normalt ikke typen jeg ville snakke med, ihvertfald ikke efter at jeg er blevet ældre. Men jeg føler virkelig at han er SÅ meget værd at snakke med. Og hold op han kan få mig til at smile på selv en rigtig dårlig dag! jannie (victor): Nej min familie er ikke snæversnynede overhovedet ikk. Men da jeg var yngre gik jeg måske ikke med byens bedste unge, og det har nok gjort at familien kan være en smule skeptiske overfor kriminelle. Men tror da bestemt at de ville tage godt imod ham hvis han behandler mig ordentligt og rent faktisk ligger alt kriminelt bag sig. Hvilket han siger at han har gjort... Meeen, kender ikke manden godtnok endnu til at vide om han mener det 100%...
Læste lige at Tina Lund skal giftes med Allan.   Bliver spændende at se hvor meget der kommer til at stå skrevet i medierne. Tillykke til dem begge.  
jamen tillykke til dem....
Hej! Jeg står og skal bage en chokoladekage til i aften, men har kun simple ingredienser såsom æg, bagepulver, vanillesukker, mælk, smør, mel og kakao. Jeg fandt en opskrift på nettet der ellers ville være god til det jeg har, men det skal man bruge margarine og jeg har kun smør. Har I en god opskrift der passer til det jeg har og gøre godt med ? På forhånd tak  Mvh Ditte
Jamen hvis du har smør, er det da bare bedre! Margarine er et discountprodukt i forhold til smør, og man kan altid bruge smør i stedet for margarine, det smager endda meget bedre  Så bare gang i smørret og brug den opskrift du fandt. Uh, bliver helt lækkersulten nu  Lene
Okay, fedt! Hvad ved jeg   Jeg tænkte at det måske blev for meget, hvis man erstattede mængden af margarine lige over med smør  Mange tak for dit svar!
Du kan i øvrigt læse lidt om margarine her (hvis det har din interesse): Derfor bruger jeg personligt aldrig margarine. Lene
Nej det gør jeg så heller ikke mere nu   Men nu er kagen i ovnen, så er det spændende hvordan den ender ud  Mvh Ditte
lenuccia: det var noget af en smøre på den hjemmeside, det er jo så ikke første gang at penge kommer før andet, men som forbrugere har vi jo også en del magt  det er bare svært når industrien prøver at vildlede/forvire forbrugerne 
Måske er det bare mig der er sart, men hvis ikke slagteren kan skyde den med det samme du kommer med den, så havde jeg valgt at få dyrlægen ud og gøre det der hjemme. Jeg ville ikke kunne få mig selv til at efterlade hesten hos slagteren fra søndag til mandag. Mange slagtere tilbyder at skyde hesten med det samme du kommer med den. Så er du også sikker på at det er gjort. Birgitte
Jeg tænker det samme som birlar - når hesten ER så sensibel, er det da nærmest synd, hun skal et fremmed sted hen og ende sine dage. Det er så det eneste, jeg sætter ? ved i din beslutning.
Vedr. at opstalde hende hos slagteren i morgen, har det også været et af vores ømme punkter, men en nabo har valgt at sende hendes vallak afsted i morgen også, så hun kommer til at stå sammen med en af hendes gode kammerater i stalden deroppe. Slagteren stoler min familie helt og holdent på, jeg kender ham ikke så godt selv, men han er en kammerat til mine ældre brødre, og opstalding faciliteterne ligner vores egne, og der kommer kun til at stå de to og en anden hest i stalden til mandag morgen. men jo det har også været et af mine tvivlspunkter, sammen med at jeg synes det går stærkt lige pludseligt. men ellers skal vi vente en måned på at slagteren tager heste igen, og sådan som hendes udvikling har været den seneste uge tør jeg ikke have hende gående så længe. mvh Mie
Jeg er helt enig i at slutte hendes liv nu, men synes det skal ske hjemme hvor hun er tryg, eller som nogle nævner, såsnart hun "lander" hos slagteren. Når hun har det sådan ville jeg ikke efterlade hende alene et fremmed sted så meget som 2 minutter. Venlig hilsen Lone
Atter engang tak til jer allesammen for jeres svar. Hun og hendes ven blev afleveret hos slagteren her sidst på eftermiddagen og tog det så godt, de faldt hurtigt til ro i boksene, sammen med 2 andre heste. Og jeg har netop snakket med ham og der er ro i stalden, hvilket jo er skønt. Det værste for hende var egentlig køreturen, som bestemt ikke blev gjort bedre af en dum motorcyklist, der absolut skulle dytte og acclerere ved siden af traileren fordi han var utilfreds med at vi kun kørte 70 km/t. Men hun har så også haft en rigtig god dag i dag, hvilket har gjort det så meget nemmere at få en rigtig god sidste dag med hende. 2 ting har været rigtig hårdt i dag, at køre fra hende i stalden hos slagteren, velvidende at det var sidste gang jeg så hende og så at komme hjem og høre hendes føls kalden efter hende. Endnu engang tak for jeres svar/input. Mvh Mie Mvh Mie
sent, men hele adfærdsmønstret lyder meget som Looksen. I grove træk mht. tilridningen i hvert fald. Efter han var "eksploderet" blev han tjekket endnu engang og det viste sig at han havde stærkt nedsat syn og var natteblind. Det betød at der skulle sættes kæmpe krav til de omgivelser han befandt sig i for at han kunne fungere. Der er rigtig mange spørgsmål man fik svar på den dag, og det var desværre også den dag der var skyld i at jeg valgte at få ham aflivet. Men jeg synes helt klart at du har truffet den rette beslutning.
Ja, det er det faktisk. Butikken gad nemlig at undersøge om det kunne lade sig gøre, selvom de bare kunne have sagt nej fra starten af. At du overhovedet kunne forestille dig at de ville give dig penge for noget du kommer uden kvittering på, og bagefter mene at det er dårlig service, fordi de gider at undersøge det, synes jeg er under normal pli. Måske hvis du kontakter producenten direkte, kan du få penge tilbage, men for det meste skal man bruge kvittering
Du har som CarolineR skrevet købt brugt, også kan man altså ikke rende ind i en butik og regne med de vil give dig penge for dit produkt - Syntes da det er underligt at tænke at det overhovedet ville kunne lade sig gøre i første omgang.  Du må da selv gøre den indsats at kontakte firmaet som har kaldt disse retur og forklare dem sagen, men ellers så er jeg da godt nok forbløffet over at man kan TILLADE sige at kalde det for dårlig service fordi de ikke tager den ind, når du ikke engang har købt den der- helt ærligt. Nogle "kunder" altså  Så JA, du er alene om din holdning.
Jeg gentager lige mig selv:
Forstår slet slet ikke at du overhovedet forventer at de vil gi dig penge, for en vare som du har købt brugt... Det giver slet ikke mening. Du har jo sikkert fået den til en god pris, så hvis butikken gav dig penge for den, ville du jo ha tjent på det. Det virker altså helt forkert
Zamangah: Jo det tror jeg helt bestemt at han ville. Han har også fra start af før jeg overhovedet mødte ham, været ærlig om hans fortid og hvordan hans kammerater er osv. Så tror rimelig meget på ham. Han virker ikke som en der ligger fingre imellem.
som dek ommer- stille og roligt. Du behøver jo slet ik nævne en kriminel fortid- med mindre at det ik er til at komme ud for fordi der spørges på en el anden måde! Nogle retter sig rent faktisk - osse selvom de stadig har venner fra dengang. Så fortid bør være fortid så længe det ER fortid altså (nogle falder i igen, andre gør ikke)
nu syns jeg jo ikke det handler om din familje eller dine venner, det er jo om du kan lide ham, om dig og ham har det godt sammen. at hans venner ikke er guds søde børn har jo intet med dig eller din mor at gøre, jeg kan da godt forstå han ikke vil droppe dem for en pige, for hvis de har været i hans liv længe ja så har han jo mer med dem end en evt kærste. min kærste gemmen 11 år har da bestemt heller ikke været blandt de sødeste i hans yngre dage, da jeg lærte ham at kende laved han da en masse dumme ting og tjente ikke alle hans penge på den fede måde, mit problem var bare at hele min familje kendte til hans historie og viste godt hvad han rendte rund og laved,[da han er fætter til min søsters mand] men helt ærlig så var det jo ikke deres problem hvad jeg følte for ham og idag er vi som sagt på 11 år har børn,bil,vovse og gård. han har stadiveg et par venner tilbage fra den gamle tid men så længe de er søde og rare når de er her ja så ser jeg ikke problemer i det. så mit råd er at lade være med at tænke over hvad han har gjort og se frem istedet for tilbage, han lyder til at være en skøn person og det er jo det du skal nyde og så må tiden jo vise om det skal være jer 2. held og lykke med ham, håber du får det bedste ud af det. mvh maria
pu ha den er svær ! hvordan krimminel ?? Hvis han har været med til at hugge ting i daglivarebutikken. så er problemet nok ikke så stort. Men hvis han har været brugstyv er der et indre behov for et Kick, som det er utroligt svært at undertrykke for altid. Hvis han har været misbruger, både at "milde" og/eller svære soffer. så der det næsten muligt at rette op på livet, for efter 3 år er der kun 15% der kan erklære sig uafhængi. og det er selvom de inderligt selv gerne ville være Clean. Engang krimminel altid krimminel, det forsvinder ikke. Engang misbruger altid misbruger, uanset hvor meget de kæmper. Så jeg forstår godt den forelskelse, men vær ikke blind, ikke nok med at han skal leve med sin fortid. vil du også leve med den ?? pu ha det kom en masse negativt ud, men jeg har selv været i sammen situation, på godt og ondt. Det ende med at han ikke selv kunne leve med sin fortid. For kriminelle har såret og skuffet mange i gennem deres liv. han tog sit liv på sin 29 års fødselsdag......... Er du parat til at dele livet med han, på godt og ondt, hvis Ja, så vil din familie også støtte op omkring dig/jer. for hvem kan modstå en inderlig forelskelse. DIT VALG !
Han har bare de her venner... Du har din familie. Pas på du ikke mister den undervejs. "Ild i hjertet- giver røg i hovedet"!
Har lige tilbragt en hel weekend med manden, et af hans vennepar og deres datter og hold op jeg er blevet forkælet og hygget om! Han er bare så sød og så betænksom! Sikke en 3-retters menu han havde bikset sammen  Og desuden er han fantastisk med børn (venneparrets datter) lige før at man smelter over det  Stute: Vil jeg også gøre. Er lige kommet ud af et langt forhold for 3 mdr. siden. Og nej, det er i princippet jo ikk noget de behøver at vide. Og håber da heller ikke at jeg bliver nød til det. Men af en eller anden grund, føler jeg lidt at de skal vide det. Hvorfor ved jeg ikk  sun: Lige præcis, det er også det jeg prøver at sige til mig selv hele tiden. At det jo i principper kun rager ham og mig, og ikke alle andre. men det er svært når det er ens familie, for man vi jo så gerne at de kan lide ham "ligeså meget" som mig  sw 1: Nu vil jeg ikke komme for meget ind på hvad han har lavet. Men det har ikk været småting. Men der har aldrig været indvolveret andre mennesker, som f.eks ved et røveri. For han vil ikk kunne gøre andre fortræd på den måde. Og han blev faktisk "sur" da jeg kom til at lave lidt sjov med at han var røver. Og der påpegede han meget kraftigt at det kunne han aldrig drømme om. Så på det punkt tager han det meget alvorligt, hvis man kan sige det sådan. At det bestemt ikk må gå ud over en person! Han har røget hash og prøvet lidt stoffer som coke før. Men i de år han har siddet inde har han aldrig rørt det og siger at det kommer han heller aldrig til igen. Og han kender 100% min holdning til det, og det er at det er bandlyst i min verden! jeg vil godt kunne leve med hans fortid, så længe at han aldrig gør noget kriminelt igen. Mit største problem er nok hans venner. Men igen, det kommer jo også an på hvordan de er venner. Lidt svært at forklare. Men mødte et af hans vennepar her i weekenden, og hold op de er søde og vi hyggede os gevaldigt sammen! Og er hans venner sådan, så har jeg det sku fint med dem. Gider bare ikk at hører på deres "kriminelle-snak", hvis man kan sige det sådan.... xtiny: Vil aldrig miste min familie over en fyr!
Min kæreste har også en fortid, og har sideet inde for hans dumheder... Så han er jo blevet straffet for det. Vi har været sammen i 3 år og boet sammen i 2, og jeg er stadig vildt forelsket... Men hans fortid er da indimellem oppe og vende, så helt at ligge det bag sig er nok lettere sagt end gjort. Mht familie, så behøver det jo ikke at gå helt så dramatisk som en anden nævner   Min familie er rigtig glade for min kæreste og de ved alt der er at vide... Er jo i sidste ende en selv der skal være kærester med ham. Men man behøver jo selvfølgelig ikke fortælle dem alt... Men det er jo mest om du kan leve med ham og hans venner? Jeg har ihvertfald aldrig fortrudt mit valg... Og der er der også nogle "sorte får" i hans vennekreds. Men søde og flinke mennesker. Så synes da bare at du skal nyde det og så se hvor det fører hen 
Du skriver han har siddet inde nogen år? så har han enten lavet en masse småting, eller noget alvorligt. Lov mig du passer på dig selv.
katrine ?cocio?: Det har du nok ret i, men man kan ærer at leve med det. Som du gør  Floorzilla: Det er noget stort, og jeg ved alt om det, for det var det første han fortalte mig. Men det er ikk noget hvor uskyldige har været involveret. Og skal nok passe på mig selv 
Så længe du passer på dig selv og tænker dig godt om! Jeg har lige været i kløerne på sdåan en sidste år. Han var ih og ÅHHH så sød, charmerende, kærlig, romantisk- der var ingen ende for hvor super han var. Han fortalte at han havde lavet nogle kriminelle ting i hans fortid, men ikke noget alvorligt. Han havde røget lidt hash, men aldrig taget stoffer. Han havde sat i fængsel, men var ikke i det miljø længere! Lige så langsomt viste han hans sande jeg. Han blev hissig og smed kopper og glas- gik amok og sagde der efter undskyld... En dag ringede hans bror til mig og spurgte om min kæreste havde fortalt mig hele sandheden omkring ham selv... jeg sagde ja han havde fortalt mig han havde lavet forskellige dumme ting som teenager osv... Meeen nej han havde ikke fortalt hele sandheden. Manden havde dræbt 2 mennesker. Og han var på flugt fra de dræbtes familie, med en pris på hans hoved. Han havde endda fået et nyt navn. Jeg pakkede hurtigt mine ting og kom afsted. Efter den oplevelse, har jeg fået et nyt ordsprog- "Hvis man kan undgå problemer, så undgå dem og lad være med at opsøge dem selv"! Uanset hvad han har gjort før i tiden, så har han gjort det og han vil kunne gøre det igen. Selvfølgelig kan alle ændre sig og alle har ret til en chance til, men pas på!
Kender I nogle gode spa-hoteller enten på Sjælland eller i Sydsverige?
Min kæreste og jeg planlægger engang at besøge et af disse:   Desværre har vi bare ikke gjort alvor af det endnu. Men det ser da lækkert ud!
Jeg var på det i Vejle, det er godt nok hverken Sjælland eller Sydsverige men det er en kæde der også dækker begge områder. Det var utrolig lækkert, superfin service og meget lækker mad.. Skodsborg nord for København synes jeg også er lækkert..
Hejsa.. Der ligger sådan en restaurant lige ved kbhs hovedbanegård, mener det er på vesterbrogade?? men er ikke sikkert. Men man kan spise alt det pizza man vil for et bestemt beløb. Er der nogle der kan huske hvad den hedder? Har søgt overalt på nettet og kan bare ikke finde det 
Og selvfølgelig, lige som jeg opretter den her, finder jeg ud af det. Den hedder 
Ja, jeg syntes det kunne være sjovt at høre, hvad I selv syntes gør Jer til en landbo (landmand/kvinde) Jeg starter: Du ved du er landbo når - - Du på din køretur, ikke kan lade være med at nyde duften af nyskåret hø/halm - Du lægger mærke til den nye hest på den mark, der ligger 15 km. fra dig selv - Når du syntes at marken med korn er flot! (?) - Når du nyder at give hestene vand og mad (selvom du SLÆBER små vandspande frem og tilbage) Jeg kan mange flere, men syntes også i skal have chancen for at komme med nogle!  Kom stærk!  Mvh Mona Carlsson
Nu kommer der sandsynligvis et dumt spørgsmål, men jeg er stadig "ny i emnet", og går hermed til de "højere magter" (   ) Eksempel: Hvis en dreng på min alder, født og opvokset i Danmark men har forældre som er fra Irak og som er muslimer - kan han så godt blive "smidt hjem" til det land, hvis han laver noget ulovligt? Selv hvis han aldrig har været i selve landet. Jeg er nysgerrig 
Er ikke inde i reglerne, men kunne forestille mig at han kunne, hvis han ikke er dansk statsborger. Kommer jo nok an på hvilken kriminelitet der er begået.
Det kommer så vidt jeg ved an på hans statsborgerskab. Hvis han kun er statsborger kan i hvertfald ikke, da det ikke et tilladt at gøre folk statsløse. Det var i hvertfald hvad vi lærte i forvaltningsret for nogle år siden.
Der var jeg vist for hurtig til at trykke godkend. Der skulle stå "hvis han   er dansk statsborger, kan han ihvertfald ikke.."
kriminalitet der kan føre til at anklageren kan kræve en udvisningsdom. Mener at det skal være alvorligt og kunne medføre en fængselsstraf på over 7 år før man kan kræve det. De to færte der stak den italienske turist Antonio Curra ihjel på Blågårds Plads havde heller aldrig boet i Tyrkiet men de blev begge udvist dertil fordi det var der de havde statsborgerskab og forbrydelsen var alvorlig (den ene har så siden dræbt den anden så det var da nogle hyggelige typer.)
Ja som overskriften siger, min onkel er alkoholikker!  For 3 år siden, var jeg ved at læse til eksamen, og blev ringet op af min onkels nye kone, at han var blevet indlangt med 2 blodprobber på halspulsåren, og han kom i behandling for dette, og fik en masse bivirkninger og sygdomme ved dette, TROEDE VI han har derfor været indlagt gentagende gange i disse 3 år bla. havde han skrumpe lever, dette forklarede han ved at han havde tidligere drukket meget. (han er kok) Vi var i januar ude hos dem, og min onkel sad og hang, og han endte med at gå en seng. Senere var han på vej ud på badeværelset, og kaldte på min tante, han kunne åbenbart ikke selv gå på toilettet! Han blev indlagt, min farmor og farfar (hans forældre) var der, og vi troede jo han var syg igen. Men nej vi blev klogere! Han have en rigitg høj promille og den var så høj at de ikke kunne give ham antabus. Men det skulle han så ned og ha dagen efter hos sin egen læge. For 14 dage siden blev han indlagt igen, fordi han havde en mærkelig følelse, og min far spurgte så om han havde drukket, og min onkel blev rigitg sur, for min far skulle stole på ham! Så for en uge siden blev han indlagt igen, og de tog en blodprøve på ham! Han havde en promille på 1,9 en promille på 0,8 svare til 3 øl, dette havde han drukket mens han er på antabus. Han nægtede at se min far og min farmor og farfar, og han nægter at lade sig indlægge på Majorgården! Til den hårde del; jeg vil ikke længere se ham som min onkel! Dette er hårdt at sige, men min mors storebror drak sig ihjel og begik til sidst selvmord. Min fars fætters (som en onkel for mig, jeg er rigtig tæt på ham) søster drak sig ihjel. Jeg reagere på denne måde,fordi da han blev inlagt fik han afvide, hvis han ikke stoppede med at drikke, ville han kun have 1-1½ år tilbage at leve i! Han ville derfor ikke komme til at se sin yngste søn blive 18, og måske ikke engang sin ældste blive 20 her til sommer. Ved dette lyder hårdt men jeg kan ikke klare det, min mors storebror er allerede død, nu har jeg én "rigitg" onkel tilabge, min mors lillebror, og så min fars fætter er jo lidt som en onkel! Hvis han skal drikke kan han så bare ikke melde sig helt ud af familen? Jeg har sagt jeg ikke vil se ham før han har været ædru i minimum ½ år! Er jeg helt unfair? Jeg kan seriøst ikke klare det   , vil ikke være vidne til endnu en jeg kender der drikker sig ihjel! Gode råd modtages gerne! Tak for jer der læste dette!
Hej HN'er Jeg har ryddet op i klædeskabet, og har sat en masse tøj til salg. Det hele er nyt, men jeg ved bare, at jeg aldrig får det brugt (hvem sagde ufornuftig shopping?), så andre kan jo ligeså godt få glæde af det   Jeg har sat det til salg her på HN, men får INGEN henvendelser - og jeg synes endda at priserne er mere end rimelige, så jeg synes egentlig ikke at annoncen fejler noget. Men HN er nok bare ikke det rigtige sted at sælde den slags... Så kære HN'ere: hvor skal man sætte sit tøj til salg på nettet? Jeg kender ikke andre salgs-steder end HN og den blå avis, så kom med nogen forslag til gode sider! På forhånd tak 
Prøv på trendsales 
Eller QXL
men du skal være klar over at selv nyt tøj er i lav kurs....helt som rideudstyr skal du som udgangspunkt nok trække minimum 50% fra prisen....og mere, hvis det ikke decideret er mærkevare / luksuseffekter. KH:)Annette
Tak for svar - Trendsales har jeg aldrig hørt om før, det ser lidt forvirrende ud, men jeg må give det et forsøg. Annette: jeg synes i hvert fald at jeg har sat det hele meget billigt. Det er mærketøj, men ikke som i luksus, men som i alm. tøj (H&M, sisters point mv). Og det meste koster 20-25 kr. pr. stk, så det synes jeg ikke kan gøres meget billigere. Ikke uden at jeg skal forære det væk og kun bede folk om at betale portoen - men så kan jeg ligeså godt sende det til frelsens hær i stedet 
Du skulle have været med til Lottes "Byt til Nyt" party i torsdags... der blev der solgt og byttet meget tøj. Jeg regner med at holde det næste gang så sig til hvis du er interesseret i at være med. /Lisbet
Lisbet: jeg vil gerne være med, og ville også rigtig gerne have været med i torsdags. Men der er så meget der skal laves op til stævnerne, at der ikke er tid til den slags de sidste 14 dage op til, hvis man også skal kunne sove om natten...
Som overskriften siger, så vil jeg gerne høre jeres bud på, om det er svært at sælge eller udlåne en selskabshest - eller sagt på en anden måde: Ville I anskaffe jer sådan en? Pax er en pony på omkring 14 år og har spat som gør, at han ikke kan rides mere. Men bortset fra det, så lever han i bedste velgående og er en sød og dejlig pony. Vi havde selv valgt, at han skulle blive stående hjemme indtil den dag han ikke kunne mere, men nu skal vores lille shetlænder ud til en lille pige, som kan få glæde af at ride ham, og så skal Pax til at stå alene. Dilemmaet er nu, om vi skal sende Pax til hestehimlen, eller om vi skal prøve at finde et sted, hvor han kan få lov at nyde sit otium. Problemet er bare, om det overhovedet er til at finde nogen, som vil have sådan en pony... Hvad siger I? Mvh Line
Forsøge at låne ham ud som selskabspony eller sælge ham som sådan. Har selv haft udlånt to af mine heste, den ene til selskab og det har jeg kun haft meget positive erfarringer med. Der er mange der gerne vil låne en til selskab...
Jeg sidder og overvejer at lave en hjemmeside for vores 4H klub og det må meget gerne være en gratis hjemmeside, så derfor spørger jeg jer: Hvilken gratis hjemmeside bruger du og hvorfor?
Nyder lyden af græshopper og solsortesang tidligt om morgenen...
når man ikke tænker over grise kadaverne der ligger klar til afhentning. erhmm kan ikke flere lige nu Jannie
ikke lige komme i tanke om noget, men grinte da jeg læste jeres, fordi de alle passer på mig  Jeg er rigtig bondekone...
Når man besøger famillien i københavn og efter kun 1/2 time, savner lugten af dyr marker og natur. Når man laver familliens hyggeplads, midt i gårdspladsaen omgivet af den trelænget stald, med åbne vinduer så hypperne kan stå og følge med når man drikker aftenskaffen.
-Når man begynder at forsvare gyllelugten over for byboer. -Når man sidder inde i sofaen og for lyst til at muge hesteboks? 
med et smæk ikke er noget særligt... /Karin
Når man kører halm ind fra marken. Når man kan være tilpas på en traktor. Når man elsker at få jord under neglene. Når man sidder på terassen og kigger ud over marken med hestene der græsser. Når man kan nyde duften af ny slået græs/ ny høstet halm. Ja fra min side er der ikke noget bedre end at bo på landet..
Når man - Synes det er helt normalt at rende rundt i kort nederdel m gummisko og handsker -Tone
haha haha de er gode dem i kommer med...  Jeg fandt ud af vi var/er land boer, da jeg så vi stod som korn avler når jeg slog vores navn op på krak..... 
Når man går i stalden for at fodre, og tømmer postkassen, iført nattrøje/kjole og morgenhår.. Hilsen Helen..
Når man nyder lugten af afbrændte marker, når datteren siger: Gyllelugten hører med til at bo på landet og det lugter bedre end benzinos, når man kan følge solen hele vejen rundt, fra op til nedgang. at der er "højt til himlen"
... gylle over markerne og tænker "nu er det rigtigt forår" Når nabochikane er at ringe op til naboen, holde telefonen hen til radiatoren og banke på rørene  Når ens chef uden videre accepterer at man kan sne inde. Og man i øvrigt selv er fuldt forberedt på det, allerede fra 1. december. Når det ikke er noget særligt at der går et rådyr i haven. Når man ikke kan få trådløst bredbånd... Og når ens mobiltelefonforbindelse er bedst ude i indkørslen
Jeg er meget "ny-landbo" - har kun boet på landet i 1 måned...men jeg har da fanget mig selv i at gøre en del ting som jeg ikke gjorde da jeg boede i villa og som jeg bestemt ikke havde regnet med at gøre. Fx. - sidde på terressen i timevis og glo på hestene der græsser...også selvom mange pligterne kalder. - at tage sin laptop med i stalden og surfe på internettet mens hestene gumler. - ud og klappe hestene på sommerfolden før morgenkaffen. - har indrettet hele gården efter at få mest muligt udsigt til hestene. - nyde at feje staldgangen og samle klatter på folden 
Kan desværre ikke selv komme på nogen der ikke allerede er nævnt, men hvor er de gode og hold da op jeg er vaskeægte landbo   Og jeg elsker det! 
Åh...hvor er jeg dog landbo-agtig, uden dog at bo på landet mere!! Satser dog stærkt på at blive det igen engang, så jeg kan bl.a. kan gå ud at morgenfodre i nattøj - og alle de andre ting i nævner...
Ih sikke mange ting der passer på mig  har lige to mere når man synes det næsten er træls at høsten er overstået, samtidig med at man fryder sig over at den kom godt i hus.( For så kommer vinteren og der er langt tid til foråret og der hele begynder at spirer igen) når man ikke ved hvad kollegtiv trafik er?? jeg elsker alt ved det at bo på landet, kan ikke lige pt komme på flere. mvh Diana
Når man nyder at se sin kæreste i ridebukser og ridestøvler...  Når man kan lukke hundene ud uden at være nervøs for biler osv. Når man hver uge bliver ringet op af Jyllandsposten der spørger om man vil have abbonnement på deres MORGEN avis. Problemet er så bare at avisen kommer med posten og herude ved os er han først tidligst kl 13...hva skal man så bruge en morgenavis til? hehe er fuldstændig enig i alle de andre... det bliver SÅ dejligt om nogle uger når vi skal ha halm ind...det er altid hyggeligt og noget alle naboerne samles om.
at sige fra at du ikke vil se ham og jeg kan godt forstå dig. Der er ikke noget værre end at se på at folk ødelægger deres liv, men desværre kan man ikke hjælpe folk før de selv indser at de har et problem.... 
Det er bare hårdt, men jeg kan ikke, og vil ikke se ham, vil bare gerne vide om jeg er helt unfair. Hvis der er nogen der synes det, må de gerne skrive og hvorfor! Men kan bare ikke kalre at se flere mennesker smadre sit liv, og også deres nærmestes. Min onkel kan bare ikke være det bekendt, han har hus, kone, børn, hund, han får sin kokkeløn frem til pensions alderen, da han ikke kommer til at kunne arbejde igen, men han har sikret indkomst resten af sit liv, hans kone har jo et godt job. De ville jo kunne leve et godt liv hvis han stoppede med at drikke!
Har du prøvet og tale med din onkel om det.... måske hjælper det hvis du fotæller ham hvordan du har det.....
Du spørger og jeg giver gerne min holdning til kende... Jeg syntes ikke du kan tillade dig at have den holdning. Alkoholisme er en sygdom, en meget meget grim sygdom, og tro mig, havde manden evnerne, så havde han ikke drukket. Du må da kunne se, at det ikke er godt for ham, han kan selv se det, han kan mærke det, føle det, se det, høre det, alt alt alt ved han, men han kan ikke lade være. At du ikke vil se ham er jo dit valg. Jeg syntes det er et hårdt og kynisk valg, for manden er syg og har ikke evnerne til at ændre det. Ville du have gjort det samme, hvis han havde kræft? Det er også en ødelæggende sygdom, som han ikke selv evner at styre... Men har du det godt med at iværksætte din egen personlige straffeaktion, blot fordi du ikke vil se, at han ødelægger sig selv, ja så skal du da gøre det. Jeg syntes, at du ville være et langt bedre, kærligere og venligere væsen, hvis du hjalp ham. Hjalp ham der hvor han er, og ikke en straffeaktion, begrundet i en sygdom som han ganske simpelt ikke evner at ændre på selv... Hvis du skulle være i tvivl, altså hvis du ikke vil straffe ham, men hjælpe, så vil jeg foreslå at du ringer til en af de steder hvor pårørende kan få hjælp. Ring og spørg dem som selv har prøvet det, om det er formidlende for en dybt dybt syg mand, at du ikke vil se ham, før han har været clean i ½ år. Måske du kan lære noget af at tale med en der selv har prøvet det...  Jeg ved godt, det ikke var det svar du ønskede, men det er min holdning, og du spurgte, og derfor forventer jeg du også vil høre noget som måske ikke lige falder bedst for dig...
Så synes jeg egentlig ikke at du er unfair, men jeg synes dog et sted, at han bør få besked om din beslutning, den hudløse, ærlige sandhed..
Jeg bad om forskellige holdninger og er glad for du kommer med den! Ja Alkoholisme er en sygdom! Og en meget grim en af slagsene, så ham i sødags, altså en uge siden, men det gør bare ondt i mig, for har prøvet det med at være kærlig og forstående, ind til her han blev indlagt sidst, og nægtede at se min farmor og farfar. Jeg ved godt, at hvis han kunne, ville han stoppe, men min farmor og farfar hat tilbudt at betale for Minesota Kuren, hvor han bliver afgiftet, og den koster omkring 80.000 kr. Dette ville han ikke, han kunne klare det selv, det var vel og mærket her efter han blev udskrevet. I søndags ville han ikke tale med min far eller mor, de stiller jo krav til ham! Han var så uhøffelig over for min far, da han spurgte om han ikke nok ville overveje det en gang til om han ikke ville tage imod tilbudet fra deres forældre. Jeg vil selvfølgelig gerne se ham, har heller ikke sagt til ham jeg ikke vil se ham, og ser ham i forvejen kun 12 gange om året, men vil ikke se ham beruset! Synes selv jeg er kold og kynisk, men kan bare ikke klare mer alkoholisme! Vil så gerne være der og hjælpe, jeg kan bare næsten ikke holde til det, for jeg bryder totalt sammen når jeg ser ham! Sorry, det er ikke fordi jeg ikke vil, jeg kan bare ikke, i hvert fald ikke lige nu!  Sorry!
Jeg er enig med Vibs 1 i at det er unfair at slå hånden af folk der lider af en sygdom. Det er kujonagtigt at bakke ud netop når den syge har brug for støtte (selvom de lader til ikke at ville have den). Hvis grundlaget for et konplet stop for kontakt er at "straffe" alkoholikeren, så har man ikke forstået en sk*d. Og det hjælper IKKE! Tværtimod gør det alkoholikeren endnu mere til synderen og man opnår derfor kun modvilje hos den syge. På den anden side synes jeg godt man kan tage afstand fra alkoholikeren hvis grundlaget er at beskytte sig selv... Dog er et komplet stop for kontakt et meget drastisk skridt at tage og konsekvenserne for alkoholikeren, én selv og ikke mindst andre pårørende bør NØJE overvejes. Feks kan du komme til at gøre livet meget sværere for dine bedsteforældre hvis du melder dig ud. Derfor synes jeg personligt at man bør give lidt mere af sig selv end man egentlig har lyst til. Men man kan godt nå til et punkt hvor ens energi er udslukt og man ikke fungere mere. Her synes jeg så det er i orden at lukke øjne og ører en periode. Bemærk: En PERIODE, hvorefter man med fornyet styrke kæmper videre (husk at alkoholisme er en livslang lidelse der ikke kureres ved at alkoholmisbruget ophører, men som kontinuerligt skal arbejdes på). Men så skal man omhyggeligt forklare sin beslutning til alle involverede og særligt alkoholikeren, så ingen misforstår ens hensigter. I omgang med alkoholikere synes jeg i det hele taget man skal være ærlig omkring ens egne følelser i stedet for at opsætte begrænsninger. Feks ved at sige "det sårer mig når..." i stedet for "du må ikke...".
Tak for dit svar! Har kun tænkt mig at det skulle være for en periode, ikke for at straffe ham, men for at beskytte ig selv. Jeg er så kørt ned af så meget modgang her på det sidste (af hvad er ligegyldigt) så føler ikke jeg kan overkomme det, og føler derfor det er det bedste for mig at gøre det sådan. Jeg delteger i famile arangementer, men jeg kan ikke pt. sidde og trøste og sige det skal nok gå, er for nedkørt til dette! Lyder måske meget koldt og kynisk, igen, men det har bare været 3 meget håre måneder her på det sidste hvor der er blevet vendt helt op og ned på mit liv! Jeg ønker brændene han kommer sig over dnne forfærdelige sygdom, men jeg kan ikke hjælpe pt. Han bliver nødt til at ville have hjælp før jeg vil tilbyde min, hvis man kan sige det sådan?? Sorry
Jeg syntes at han siger, at han ikke er klar til at modtage hjælp -ergo kan du ikke give den. Det er fint at passe på sig selv. Man kan ikke i sygdommens fredede navn lænke en hel familie til åndeløs frygt og hjælpsomhed. Man kan ikke sige nej til hjælp og forvente at de alligevel skal stå standbye indtil den måske ønskes eller aldrig ønskes. Det er også en måde at have magt over andre, også selvom jeg bestemt forstår at det er fyldt med afmagt. Træk du dig bare tilbage med kærlighed til både ham og dig selv. Min mor blev først klar, da jeg begyndte at indse, hvor mine egne grænser gik. Jeg begyndte at tage ansvar for mig selv, udgangspunkt i mig selv og så blev min mor nød til det samme. min mor er i dag ædru og har været det i en snes år. Hun er lykkelig for det, men hun skulle selv være klar. Husk, der er måder at sige tingene på og måder at melde ud på. Også kærlige. Dog risikere du, at han har så travlt med at benægte sit misbrug, at han ikke ser dig, men en trussel imod hans tilværelse. Det er også reelt. Jeg ønsker jer alt vel også hvis han vælger at blive ved med at drikke. Valget er hans og med tendensen familien tyder noget på, at livet for nogle har været meget barskt?
Vibs   ... Men hvis Maria ikke kan klare at se en alkoholiker, er det jo hendes valg ... Men derudover Vibs, er jeg enig ... Jeg tænker 'Hvorfor drikker Jeppe?' Jeg tror ikke på, at der er nogen der er alkoholiker for sjov, det er en sygdom, en ganske forfærdelig sygdom. Desværre har den ikke status som et brækket ben, eller endog en deprssion, men tvært imod har den status af lav karakter og lav selvopholdelsesdrift. Kort sagt, så er det pinligt, hvis man er alkoholiker ... kunne han da ikke styre sig   ... Jeg ved det ikke Maria ... hvis du ikke kan klare at se din onkel, synes jeg du skal melde det klart ud, også hvorfor ... ikke at jeg tror det hjælper ... Alkohol er en dæmon, den sidder på hans skulder, den er ligeglad med dig, den er ligeglad med familie, den er ligeglad med arbejde, den er ligeglad med, selv døden ... Hvis du vil skåne dig selv, så meld fra ... Hvis du vil hjælpe din onkel, så elsk ham som han er - alkohol er en sydom - han er syg! Hvis du virkelig vil hjælpe ham,så gå sammen med noget familie og kom ud over alle tabu'er, og få ham indlagt til afvænning. Han kan ikke selv indrømme, at han har brug for hjælp! Endnu engang ... så kan det ikke kun påhvile dig, du er en ung pige ... men måske dine forældre kunne hjælpe. Det der går galt i rigtig mange alkoholfamilier, er netop berørings angsten, man ved det godt, men vil helst ikke vide noget, og ellers er det onklen der er en svag 'klaphat' ... Jeg ønsker dig held og lykke 
Vi har hele familen, tilbudt at betale hans ophold på Minesota Kuren som den bliver kaldt, hvor han kommer på afgiftning, men han vil ikke tage imod den, og drikker bare videre! Jeg elsker mig onkel, men jeg kan ikke sidde og holde ham i hånden og sige, det skal nok gå, du skal bare op over den næste bakke, når han ikke vil tage imod den hjælp vi faktisk giver ham! Jeg ønsker ikke at slå hånden af ham, jeg deltager i alle famile arangementerne hvor han også kommer siger pænt hej sidder og snakker og siger selvfølgelig farvel. Ikke noget med at ignorere hans tilstedeværelse! Men jeg kan ikke tage ud til ham og hans kone, kun mig, min søster og mine forældre. For alt handler om hvor forfærdeligt der er for ham fordi han har haft så mange bivirkninger efter sin blodprop! Han mener ikke selv han er alkoholikker, han mener bare han er syg, og derfor ikke kan tåle og drikke. Jeg kan ikke give mere hjælp, og kærlighed, før han tager imod, det jeg allerede har prøvet at give.
Det ville sikkert også være penge ud af vinduet, når han ikke er klar til den kur. Hvis han ikke vil have hjælp, men er indstillet på at drikke sig ihjel, så er det jo sådan det må være.
et langt indlæg, men slettede det, da jeg tror du har bestemt dig for at ikke at ville hjælpe din stakkels onkel..
Jeg kan GODT forstå, at du ønsker at "melde dig ud" af det rod her! Men de andre har fat i noget, hvis du begynder at tale til hans samvittighed med "jeg ville sådan ønske at du gjorde sådan og sådan fordi jeg bliver så ked af det når det her sker..." fremfor "du skal!" Man kommer ingen steder med en person, der ikke ved/vil indse at han er syg 
vibs  når smerten blir større end angsten så gør manden noget ved sin sygdom. ikke før. og ja hvor er det dog synd for manden at han er syg men gu kan han da gøre noget ved den. NÅR HAN ER KLAR. så maria dit valg er fornuftig og du skal kun passe på én og det er dig selv  din grænse er nået for hvad du vil være med til og hvis flere i din familie ville gøre det samme så ville han måske noget før blive klar til behandling. det er summen af konsekvenser der til sidst får en alkoholiker til at søge behandling. hilsen en der har været der
nu er der ikke meget samvittighed i en aktiv alkoholiker. han har et formål og det er at opretholde sin funktions promille. for enhverpris. det gør han med manipulation, løgne osv. han kan ikke hjælpes. stik ham adressen på det nærmeste AA lokale.
Hvis I kender nogle som måske godt ville have en selskabshest, ville jeg foreslå at give den væk til dem. Så ved I den har det godt og kan komme og sige hej til den en gang imellem. Jeg ville godt selv købe/låne en hyggepony hvis jeg havde brug for det. Men der er nok mange som ikke både ville købe og fodre på en pony som ikke kan bruges til andet end hygge og selskab. Håber I finder et godt hjem til den lille ponse. Kramser herfra.
Hej Line, Jeg ville aldrig kunne aflive et dyr jeg holdt af og som var livsglad og smertefri - aldrig. Hvis jeg ikke selv kunne beholde ham, så ville jeg låne ham ud, besøge hans nye otium sted jævnligt - og beholde mit ansvar for at hans liv skal være godt, glad og smertefrit. venligst Lone
til en selskabshest tog mig ca 1½ år. Jeg var så også ret kræsen da det ikke var en børne-klappe-hest. Det vil være meget lettere at afsætte den hvis den kan bruges til trækture og klappehest til børn. De fleste vil dog gerne selv eje hesten i stedet for at låne. Og du skal være sikker på at lånerne passer hesten lige så godt som var det en værdifuld ridehest. Mvh Tina
Det er faktisk den situation jeg er meget bange for. Det ville betyde, at han kom til at stå alene i al den tid og det vil jeg ikke byde ham - så hellere vælge at sende ham derhen, hvor han ihvertfald ikke lider mere... Det er planen, at den anden skal afsted lige så snart vi har fundet et sted til Pax, men jeg kan jo heller ikke byde dem, at de skal vente i måneds- eller årevis. Mvh Line
Jeg "lånte" min gamle hoppe ud til en sød familie. De fik hende faktisk foræret men på en del betingelser. De måtte ikke avle på hende, de måtte ikke sælge hende(det skulle være hendes endestation) og jeg måtte kigge forbi når som helst jeg havde lyst. Det var en god løsning for os alle. Desværre ringede de efter et år, der var hun blevet syg og de syntes det bedste var at aflive hende...men de holdt deres aftale til punkt og prikke, og var så utrolig glade for hoppen. Så det kan altså lade sig gøre at finde et godt sted, men indrømmer gerne at jeg også havde en del betænkeligheder.
billige heste sælges nemmere.. det tog 1 uge for mig at sælge Rødhætte som selvskabshest.. køber skulel give 1.000 uden udstyr, og selv hente hende.. De fik selvfølgelig at vide at hun skulle fedes op, og da hun blev syg dagen før hun skulle hentes fik det selvfølgelig også det at vide, selvom det kunen ha resulteret i at jeg stod med en pony der skulel sættes til salg igen.. Så længe man fra starten er ærlig vil folk gerne købe..
han bortgives, hvis bare jeg er sikker på, at han får det godt og ikke bliver solgt videre. Men hellere tage 1000 eller 1500 kr som et symbolsk beløb... Mvh Line
...låne en hest ud eller sælge den som selskabshest. Desværre kan man aldrig stole på folk. Vi har nogle venner, som lånte deres hoppe ud til selskab, der var klausul på at den IKKE måtte rides. Da ejerne besøgte den uanmeldt, havde den alligevel mærke efter sadlen på ryggen. Den blev hentet samme dag og aflivet ikke så længe efter.
Jeg tror næsten det giver sig selv med ham, for hvis de sætter sig op på ham, så ligger de lige så hurtigt nede ved siden af ham igen 
...udlåne en hest, hverken som selskabshest eller som ridehest. Jeg ville heller aldrig sende en hest som jeg skulle sælge ud på prøve. Så længe det er min hest, så står den i min stald. Vi har lige fået mail fra en avler her i regionen, som havde lånt sin sølvmedaljehoppe ud til en rytter. De havde lige hentet den samme dag og sendte nu et billede af den rundt. Den ville ikke falde voldsomt udenfor hvis den kom på et marked. Så tynd var den.  Og jeg vil da tro at en hoppe i den kvalitet ikke er lånt ud til hvem som helst. 
så vælge at slagte den i stedet? Det er jo det, der er mit dilemma. Jeg synes det er synd og skam at aflive/slagte ham, når han sagtens kan gå som hyggehest sammen med en anden "enlig" pony. Mvh Line
Jeg ville kun låne ud til venner, familie eller andre som jeg kender rigtigt godt. Ellers ville jeg vælge slagtning/aflivning, selvom jeg måske ikke ville bryde mig om tanken, men hellere en god ende end at man ikke ved hvordan det ender.
jeg synes også det er svært - derfor dette indlæg... Og jeg har stadig ikke fundet løsningen på vores dilemma/problem. Øv... Mvh Line
Jeg ville aldrig sælge en hest som ikke kan rides. Jeg vil kun meget nødigt udlåne en hest der ikke kan rides, og kun til mennesker jeg kender og stoler på. (ikke en annonce på HN, men venner eller familie) Jeg ville i din situatin enten beholde ham og hans ven, skaffe en ny ven eller give ham fred. Hårde ord, men min holdning.
du kender jo vores ami og hans problemer, han har dog stadig ikke været halt af hans spat, men den dag vi fik taget røngten og fik diagnosen lovede jeg ham at han skulle blive her til den dag han skulle her fra og der er kun 1 vej her fra og det er den vej over til de evige græsgange. dog har jeg nogle som charlotte også er inde på , som er så tæt på os i form af famillie eller meget nære venner, de ville nok godt kunne få lov at have ham gående, men jeg tror faktisk heller at jeg ville aflive eller slagte.
Ja, jeg kender jo godt til den kære Amistar og vi har jo også altid sagt det samme med Pax. Problemet er bare nu, at det lige pludselig er blevet aktuelt og vi så skal til at tage stilling. Det er jo så nemt at tage beslutningen, så længe det ikke er et problem, og de bare går hjemme - vi har aldrig været i tvivl: Pax bliver her til den dag han dør, færdig!!! Nu har tingene bare ændret sig, og vi kan ikke få over vores hjerte at sige "tak for denne gang - vi har ikke tid og plads, så nu får du boltpistolen for panden"...   . Derfor er det, at vi pludselig kommer i tvivl og synes, at han jo godt kunne leve videre hos nogle andre, der kan give ham nogle flere gode år. Æv hvor er det svært.
-når man nyder hjem på toppen af et halmlæs. - når man ligger i sin seng om aften og er øm i hele kroppen af at kører hø ind. -når man sidder og synger for sig selv i traktoren. - når naboen hilser når han kører forbi i sin traktor. - holder bondegårdsferie hjemme. kan ikke komme på flere der ikke er nævnt.
men der er da ogsaa den her. Man er landbo. Naar man uden at taenke over det gaar i Brugsen i traesko, med halm i haaret, og handler alm. dagligvarer. den med "7 fluer", "fodre i natkjole" og "at alle naboer hilser fra deres traktor" er lige mig. Jeg glemte lige at her ved mig kan man, hvis man skal sende et brev laegge brev og penge til porto paa postkassen, saa ordner postdamen resten....!
... når en tur ned efter en pizza, på døgnkiosken eller lignende betyder en 10 kilometers køretur - hver vej! (og man derfor ikke bruger den slags, men til gengæld er god til at huske ALT på indkøbslisten, for supermarkedet er jo også langt væk)
At sidde på trappestenen imedens solen går ned og skråler på fuld hals ... Solen er så rød mor og skoven er ... heldigvis ingen der kan høre det. Dejlige naboer der hjælper og passer på hinanden. For ikke at tale om udsigten, den er bare et hit her hvor jeg bor. Hilsen Annie
uha jeg kan genkende mange  ....når man savner ro & fred efter en ½ time i byen ....når man får klaustrobi, bare af at bo i et sommerhus ....når man står tidligt op hver eneste morgen og elsker at morgenfodre og nusse dyrene ....når man holder mere af gylle, end af benzinos ....at nyde solopgangen i en morgenkåbe og med morgenhår ....når man undrer sig, når en bybo siger: er det ikke kedeligt derude på landet? det er især mine, jeg tror aldrig nogensinde jeg kunne blive bymenneske, jeg elsker marker, skove, plads, dyr, duftene og lydene. - min eneste klage er de offentlige transportmidler  og alle de #%&"@ dræbersnegle 
at skulle cykle 5km for at tage de offentlige transportmidler, som de anbefaler at vi bruger, det er at være på landet, men hold op hvor vi nyder det, vil ikke bytte med nogen
Man ved også man er landbo, når : Man begejstret fortæller kæresten at nu har Jens da vist fået ny og større traktor. Man er blevet god til at fylde huller i grusvejen op med nyt grus, og drømmer om en vejhøvl. Man VED at kattene ligger og sover hele den varme sommerdag væk på høloftet, og ikke er nervøs for at de ligger overkørte ved vejkanten. Man kan skelne mellem de forskellige slags kornsorter, og ved hvad bonitet betyder - godt gået af et parcelhusbarn. Man synes det er hyggeligt at gå ud at klappe hestene godmorgen og godnat. Man sørger for godt med mad, ekstra kaffe og rigeligt med hyggeslik når vejrmeldingen melder det mindste tegn på sne i omegnen. Man har et viktualierum ! Når en fryser til min. et ½ svin er en absolut nødvendighed. Når det eneste der dur at kører i er en 4 hjulstrækker. Joooo der er mange glæder på landet, sammen emd alle de forslag I andre også har. MVh Charlotte - parcelhusbarnet som er endt på landet.
Forleden var jeg ude og køre med en københavner... tværs over Jylland ..... IIIIH hvor er her altså SMUKT! udbrød jeg... Han tøvede lidt.. øh - nårh ja... nogle marker og et fladt landskab der altsammen ligner hinanden... Øh?.. nårh ja... okay - sådan kan man også se på det 
Ih altså, det der med at fodre i nattøj!! Det bedste er at stå ud af sengen, hoppe i et par træsko og gå med hunden ud på marken og hilse på glade varme muler.
Lige den med at morgenfodre i nattøjet er jeg med på.. Og 4-hjulstrækkeren.. Eller når nogen spørger til noget om traktoren og min kæreste siger: det må du spørge Jeanette om,det er hende der styrer det  Når man ikke har tid fordi man skal harve ridebanen.
Når man kun låser dørene, når man skal være væk i flere dage, hvad man alligevel sjældent er, or dyrene kan ikke passe sig selv. Når en tur til en større by er en hel udflugt, som varer hele dagen. Når man lige tæller kattene, når landmanden høster. Og glæder sig over, at nu kan vi igen se vandet, når de høje afgrøder er væk. Når man glæder sig dagligt over "højt til himlen". Når man synes fluestrimler er ulækre- men bruger dem alligevel.  >> Når det ikke er noget særligt at der går et rådyr i haven. Når man ikke kan få trådløst bredbånd... Og når ens mobiltelefonforbindelse er bedst ude i indkørslen>> Det og pizzaerne er vi helt med på!   Selvom det nu er lidt særligt, når råen og Bambi vanker rundt i haven.
Vi mangler denne: Når man kan nyde synet af en eng i morgensolen, hvor duggen glimyter overalt i edderkoppernes fantastiske spind. Iøvrigt: Ved I hvornår man VIRKELIG er kørt HELT UD PÅ LANDET? Det er, når de forbigående fodgængere hilser pænt på, og vinker til alle biler, der kommer.   Bor selv på landet med 500 meter privatvej, så jeg grinte meget af den med vejhøvlen.... Mvh. Annette
Når man undrer sig over nødvendigheden af gardiner og ikke syntes at der er mørkt på landet om natten men derimod lyst i byen.
Når man kan glæde sig over en vejrudsigt der lover dagsregn midt i julimåned.
... når alle beboelser indenfor en radius af 3 km kaldes naboer.
Man bor på landet når... - man kender alle i byen (eller omegnen), deres børn, job, sygdomme og hvor og hvornår de er på ferie og kommer hjem - man (som i dag) render rundt med røde prikker og rifter på arme og ben af at have kørt halm - man glæder sig til høstfesten i oktober hele året - man af vane stikker i træskoene på vej til byen - når man får sære blikke på Århus kontoret hvis det begynder at regne og siger at det er dejligt for det er godt for folden - man glemmer at låse bilen og tage nøglerne med når man er ude - man får venner på bondegårdsferie - man har fluenet over sengen
Tak igen for alle indlægene. Jeg vil sige ja jeg har valgt, men vil gerne høre andres meninger og agumenter, da jeg kan bruge deres erfaringer. Men jeg holder fast på jeg ikke kan hjælpe min onkel før han ønsker at tage imod hjælp! Jeg har siddet og snakket med ham i dag, jeg tog ud til ham, og sagde, jeg ville ønske han ville gå i behandling, da han såre en hel masse folk ved at fortsætte som han gør nu. Jeg har sagt til ham hvis han ønsker hjælp må han komme og bede om den ellers kan jeg ikke gøre noget. Og før han vil erkende han har brug for hjælp, vil jeg ikke (for at beskytte mig selv) komme og besøge ham. Jeg kommer til famile festerne, fødselsdage osv.
Tak for linkene!
du gør det kloge. du tager vare på dine grænser på en kærlig måde overfor ham  din grænser er personlige og det er super at du tør lytte til dem. de er dine personlige og kan aldrig være forkerte. andre kan ikke afgøre om dine grænser er rigtige eller ej. det gælder om at blive over på sin egen bane halvdel og tale ud fra sig selv. din onkel skal selv ønske at få det bedre. ikke for jeres skyld men for sin egen. vælger han at fortsætte med at drikke sig ihjel så er det hans valg. som pårørende kan man kun træffe valg der vedrører ens egen person og det er enten at blive i det eller at flytte røven nå det blir for smertefuldt at se på.
.. Jeg har også en onkel som din, som er såkaldt "kvartalsdranker". Han får antabus i ca 3 måneder, og holder sig ovenvande, og falder så i, i en månedstid, og forvandler sig så fra at være et af de sødeste og sjoveste mennesker jeg ender, til at blive modbydelig, løgnagtig og ondskabsfuld. Min onkel har også været indlagt flere gange med forskellige ting som alkoholforgifninger mm. Og tilsidst kan man simpelthen ikke mere.. Så jeg forstår fuldt ud din frustration! Jeg har intet med min onkel at gøre når han drikker, og det ved han.. Jeg havde enormt dårlig samvittighed over det i starten og tænkte at jeg bare gjorde ondt værre, me nu har jeg fundet ud af, at hvis en misbruger ik vil hjælpes, så ka han/hun ikke, og derfor er jeg nået dertil hvor jeg nyder de gode øjeblikke, velvidende om at han falder i igen.. og når han gør det, sejler han sin egen sø.. Lyt til dig selv.. og lad hver at have dårlig samvittighed, selvom det er svært, tilsidst er det dig selv der bliver kørt ned.. fortæl ham det evt. som det er, at du ik vil have nået med ham at gøre hvis han drikker, men gerne hvis han lader hver, så giver du ham et valg.
Jeg er enig - i at en alkoholiker er syg, på linie med fx. en anorektiker, man kan jo heller ikke sige "tag dig sammen og spis - før jeg gider dig igen", - eller en deprimeret - det nytter intet at sige "tag dig sammen". En alkoholiker kan ikke lade være med at drikke, ret meget længere er den ikke, hvis vedkommende selv kunne styre det, ville han/hun ikke være alkoholiker. Ingen mennesker ønsker inderst inde at ødelægge deres liv. Men når det er sagt, så har man som individ også helt klart ret til at sige fra, og beskytte sig selv. Hvis man ikke kan udholde en anden persons "livs-stil" - har man lov at sætte grænsen, det er jo et eller andet sted også sådan man forhindrer at man selv ender i samme suppedas eller en tilsvarende. Fordømmelse er ikke ok, men personlige grænser kan være nødvendige 
Tak igen for jeres svar Hvis jeg ikke lige skriver den næste uge, er det altså fordi jeg opholder mig i Tyrkiet, og ikke fordi jeg ikke gider.
Det er jo længe siden jeg oprettede denne tråd, fladt over den igen nu her efter ryttersnak er blevet lavet om så man kan se alle dem man har skrevet i og oprettet.. Min onkel døde for 2 mdr siden.. Han blev sent en fredag aften indlagt på intensiv da han besvimede og begyndte at bløde ud af munden. Han blev indlagt på intensiv, og blev lagt i kunstigt koma.. Til sidst fik han multi organ svigt og det var kun respiratoren der holdt ham i live.. Hans krop kunne ikke klare mere..    Det var dette jeg håbede aldrig ville ske.. Han valgte for sent at gøre noget ved det, først 3 mdr før, tog han det alvorligt og stoppede.. Jeg savner de gode tider jeg havde med min onkel, han var en dejlig mand, og altid super sjov.. Må du hvile i fred, håber du har det godt der oppe og vi ses igen !! Knus Maria
Hej Maria Jeg kondolerer og er ked af dit tab. Jeg håber at du og din onkels andre nærmeste husker de gode stunder I havde med ham. Lad ikke "den onde ånd" som han var besat af, alkoholismen, overskygge mindet om hans gode sider. Din historie er en desværre alt for ofte set historie om medafhængighed, hvor familien lider med den syge. Jeg håber du er i stand til at se tilbage på det som en værdifuld lektion i menneskelig empati. Knus herfra.
Hej Line, Forstår godt dit dilemma. Respekterer og forstår også godt langt de flestes holdninger sådan som de er meldt ind i denne tråd. Men der er en holdning som jeg er dybt dybt uenig i. Og det er, at synes at det er bedre at   et liv end det er at forsøge at   et liv et andet sted. At tage et liv ! Er i min verden det vi som mennesker kun bør gøre når et dyr har smerter og/eller har tabt livsmodet. At der ikke findes mennesker som med glæde vil passe godt på din Pax er en påstand jeg ville gå efter at modbevise. Læs bla. Mariannes tråd. Det kan jo lade sig gøre. Og jeg er overbevist om, at der findes mange succeshistorier. Og jeg er også sikker på, at du er en type som vil følge op på at Pax så også får det godt. Held og lykke Lone
Vil du linke til Mariannes tråd - ved ikke lige, hvilken tråd du mener. Jeg giver dig fuldstændig ret i, at jeg vil følge op på om Pax - hvis han bliver solgt/udlånt - får det godt. Dét jeg specielt er bange for er, at nogen skulle få den idé at prøve at ride ham. Han kan være direkte livsfarlig under rytter - men KUN under rytter, og man ved aldrig, hvornår det sker. Det hænger naturligvis sammen med hans spat, ingen tvivl om det. Jeg ville ALDRIG nogensinde tilgive mig selv, hvis nogen kom til skade med ham, når nu jeg kender ham og ved, hvordan han kan opføre sig med rytter. Det snyder bare mange, fordi han er så sød i hænder og på stald - og hvis nu de nye tænker "jamen vi prøver..." Mvh Line
Hej igen Line, Den Marianne jeg omtaler svarer som nr. 5 eller 6, tror jeg det er, efter dit indledende indlæg. Når du melder så ærligt ud som du gør omkring Pax' lille men farlige særhed - så bør en go' låner huske på det og efterleve det. Krydser fingre for dig - og for Pax - om at det må lykkes. venligst Lone
ja at sige/love. men når man en gang har oplevet at folk ikke overholder aftaler eller vil sætte sig ind i at hesten har et problem, så syntes jeg ikke det er så svært længere !!! jeg syntes det er en ærlig sag at sige vi har ikke tid eller plads eller for den sags skyld råd der for er det afsted på den sikre måde, jeg siger ikke at der ikke findes mennesker som kan tage bedre hånd om dem end " vi " for selvfølgelig er der det. jeg har selv et par stykker til at gå hos naboerne, den ene nabo har " fået " den imod ikke at sælge ham og den anden nabo har " fået " gamle sille, vi holder stadig sille´s udgifter for hun er gammel og jeg vil selv bestemme hvornår det ikke er værdigt for hende længere og så er ingen af dem længere væk en jeg kan rende der til på 2 minutter, men fælles for dem begge er jo så også at det er 2 helt sunde og raske heste som kan bruges i det omfang som de nu vil bruge dem, det er shetlændere så det er begrænset. Men jeg syntes omvendt heller ikke det er en skam at aflive en ikke brugbar hest selv om den ville være fortrinlig til selskab. håber det løser sig for jer og i finder en løsning som i kan have det godt med alle sammen 
Tjaa jeg ved da så meget at jeg selv søger 1 selvskabs hest   min DV skal gå i løsdrift nu her, men det duer ikke helt alene
Indlægget blev skrevet i 2006  Men vi fandt et rigtig godt sted til ham, hvor han stod i 2 år, indtil hans spat gjorde, at han måtte over regnbuebroen. Låner stod for alle udgifter og havde ham som sin egen og da tiden kom, tog vi beslutning om at slagte ham i fællesskab. Så de gode udlånshistorier findes heldigvis også 
Jeg har selv lånt 2 andre heste som selskabshest, og har kun gode erfaringer med det. Vi lavede i begge tilfælde en fælles kontrakt, hvor der stod alle regler, så ingen kunne være i tvivl. Og ejer måtte selvfølgelig komme på besøg så ofte som hun havde lyst. Begge heste har været hos mig til de ikke kunne mere, og har været en lige så stor og vigtig del, som vores egne. Vi har ikke behandlet dem anderledes og har selv holdt alle udgifter der har måtte være under udlånet. Jeg kan godt forstå din skeptis, og jeg ved faktisk ikke om jeg selv ville turde at låne en af mine ud. Jeg har jo selv gode oplevelser, men uha, hvor hører man mange ting rundt omkring. Men på den anden side, så er jeg bare super glad for at der var nogen som kunne hjælpe mig og omvendt. Måske du kunne hører i din omgangskreds om der var nogen som kender nogen som kender nogen ?? Det kunne være at det så var en lettere beslutning ? Jeg synes i hvert fald ikke at man skal tage hestens liv, "bare fordi" du nu er færdig med den - misforstå mig ikke, for jeg ved godt at det ikke er sådan !! Men sådan er det bare ofte idag. Vi er færdige med tingen, og så kaster vi den fra os !! Held og lykke med din beslutning, håber at du finder en som er god for jer begge 
Der er i dag udlovet en dusør på 1000kr til den som kan sige hvor foderet er.
Hej ænder. Er der nogle af jer som har udlånt ungheste? (eller måske bare heste der ikke er redet særligt meget)? Kan se på MP at flere udlåner heste på 3-5 år som, i nogles tilfælde, ikke er redet så meget - får man (seriøse) henvendelser på disse annoncer?? Hvordan er det gået jeres heste efter i har lånt ud? Grunden til jeg spørger er at jeg har en 5 års vallak som i okt.-dec. sidste år var i tilridning ude i byen. Derefter red jeg ham selv et par måneder hvorefter han kom "hjem" - og siden har han stået stille... Der er ikke bane hvor han står og indrømmet, jeg er sgu for meget kylling til bare at ride ud på ham. Og jeg får det bare heller ikke gjort! Jeg har i forvejen hans mor, som sådan set også bare går og feder den på en fold   Får simpelt hen bare ikke redet! Og nu synes jeg efterhånden det er synd at den unge bare går og laver ingenting. Han var meget villig til at arbejde da han var i ridning og elsker nye ting, så det plager virkelig min dårlige samvittighed at han bare står. På den anden side kan jeg ikke få mig til at sælge ham, fordi jeg er så frygtelig bange for at han ikke får det godt (nok). Desuden er han hjemmeavl, så har altid haft ham i hælene og jeg holder utrolig meget af den hest og drømmer om engang at have ham som ridehest. Jeg ville gerne låne ham ud, men er bange for jeg fortryder, bange for at han bliver presset, bange for at han bliver misrøgtet - ja listen er lang!! En anden afgørende faktor er at han har mærkelige tænder (trods regelmæssige tandtjek) og frygter at han bliver misforstået hvis han har ondt. Ja jeg er vidst bare forfærdelig pylret... Så kære HN, fortæl mig jeres historier, gode som dårlige så min kære hest måske/måske ikke kan komme igang igen  Undskylder på forhånd det nok temmelig rodede indlæg....
Har du ikke overvejet at flytte hestene et sted hen hvor du har bedre muligheder for at få redet ? - evt. bare en periode.
Min historie kan læses her: Men der er jo altid for og imod. Jeg har valgt at låne min ungpony ud, fordi jeg selv kunne finde på at låne en unghest og ved jeg kan tilbyde den noget godt. Så mon ikke der er andre ligeså gode mennesker som mig derude?  Det er selvfølgelig ment i en venlig tone. Jeg tror det er vigtigt at gøre op med sig selv hvordan man har det med sine heste. I min verden er jeg ikke frygtelig sart med hvordan tingene bliver gjort, og der er plads til fejl og læringsrum. Hesten skal behandles godt og trives, men jeg er ikke så beskyttende som nogle andre kan være. Jeg tror det er vigtigt at man kan give plads til at en anden har ens hest på deres præmisser - kan man det er det nemmere at få et godt samarbejde. Dermed ikke sagt at man ikke skal tage sine forholdsregler - jeg vil kunne komme når det passer mig, og jævnligt hører hvordan det går. Jeg snakker med låner ca. en gang om måneden og ser alle de stævner han starter. Hvis jeg ikke kan komme forbi i en længere periode vil jeg gerne se lidt billeder - men denne gang har det ikke været nødvendigt. Jeg er hjælpesom og støttende overfor lånefamilien - køber lidt udstyr til ponyen og pigen og vi samarbejder om et godt udlån. Det er bare hvordan jeg gør det. 
Vi har udlånt vores 3 års vallak ud. Dog havde vi nogle krav som vi ikke ville gå på kompromis med. Vi ville ikke låne ud til andet end midtjylland, da vi ville have mulighed for let at kunne tjekke op på ham, og sådan var der nogle andre krav også. På trods af det fik vi en masse henvendelser - dog også nogle der bestemt ikke overholdte vores krav. Det vigtigste er jo bare at din hest er sød og pålidelig - så kan alderen vel være ligemeget. Vores kunne ikke andet end rides rundt i skridt, trav og galop - men han er meget ærlig, sød og rolig  Indtil videre er det gået fint, kun tiden vil vise om det er det rette valg vi har taget..
kan kun sige at jeg kender det alt for godt om de nu passer hesten godt (nok) Lige nu har jeg fremvisninger på min unghest og har også måtte afskrive en masse men der er bestemt også nogle hvor jeg tænker at det kunne være en mulighed for hende. Hun elsker at arbejde men pt. er tiden der bare ikke med et lille nyfødt barn. jeg har dog så planer om at sælge hende hvis jeg finder det rigtige sted da jeg gerne vil have pony igen senere. men syntes da du skulle prøve at lave en annonce og se hvad der kommer af muligheder, måske dukker den helt rigtige op. Mvh Sandra C
Mia erfaring er, at det er   vigtigt at få skrevet en udførlig kontrakt- også selvom det er en person man umiddelbart har det super godt med. Der kan hurtigt opstå misforståelser, og den ene husker måske ikke aftalen som den anden osv. Lånte min unghoppe ud til professionel rytter med forkøbsret, og det gik fra fantastisk til et helvede på under 2 måneder pga. manglende kontrakt, misforståelser og forskellig hukommelse vedr. aftaler, ansvar og økonomi.....så  Held & lykke  VH MIA
Hvem gidder bøvle med en ung hest, og så ikke høste frugten når den virker og det bliver sjovt .... det er vel der den altid ender !!!!! Heste ejeren gider jo heller ikke selv bøvle med en ung hest eller kan ikke finde ud af ung-heste-håndtering... og betale for det, vil de heller ikke !! Så de lånere jeg kender har ikke selv haft penge til køb, og muligvis heller ikke til at holde hesten for.. det ser bestemt ikke ud til at de ofre noget på deres låneheste ... Så låneheste skal stå hos ejeren ...
og gode råd til jer alle sammen. Måske skulle jeg prøve at oprette en annonce og se hvad der kommer af henvendelser - om nogen. Skulle han blive lånt ud vil jeg helt sikkert også have en kontrakt for det er rigtigt at man kan have forskellig opfattelse af ting man aftaler. Disco: tak for dit svar også, selvom du virker en smule bister   Jeg kan til dels godt følge dig, men er kommet dertil at jeg ikke selv får ham brugt og derfor gerne vil låne ud da jeg (pt) ikke nænner at komme helt af med ham. Om det så ændrer sig hen ad vejen er jo ikke til at sige. Det er jo ikke gratis tilridning jeg søger, han er tilredet og redet fast i 5 måneder, 3 måneder af proffesionel og 2 måneder af mig. Han har så desværre stået stille over sommeren og skal derfor naturligvis lige igang igen når det kommer dertil. At jeg vil tage ham hjem "når det begynder at blive sjovt" synes jeg ikke du kan udtale dig om. Som jeg skrev i mit første indlæg har jeg 2 heste, hvoraf jeg ikke får redet nogle af dem og jeg vil da meget hellere følge min unge værende hos nogen der kan uddanne ham videre, end tage ham hjem så han kan stå på marken igen når han har lært at slå kolbøtter på kommando. Jeg ville hjertens gerne låne ham ud hvor han står nu, men det er der ikke mulighed for da der ingen ridefaciliteter er.
Heej alle sammen  Jeg er 18 år, og vil utrolig gerne have et fritidsjob/fuldtids job med dyr. Men synes det er umuligt, at finde et. Men er nok mig der leder de forkerte steder  . Så vil gerne høre, høre mange af jer der har sådan et? Og hor i leder henne  Skal lige siges jeg ikke har uddannelse, kun tiende klasse. Hilsen linn 
hvad med at være "skoledreng" på en gård? 
Jeg har selv arbejdet på en kvæg gård ved siden af skolen i nu 4 år, er dog lige stoppet da jeg er flyttet og fik noget andet tæt på. Jeg synes det var rigtig hyggeligt, savner det faktisk lidt. Dog tror jeg du skal ud og spørge der hvor du gerne vil arbejde, i stedet for at lede på fx nettet  Det hjælper ofte at møde op i stedet for bare at sende en ansøgning. Nu har jeg haft arbejde siden jeg var 12 år (er 20 nu)og har aldrig gået mere end en uge (fordi vi flyttede) uden at have et nyt igen. Jeg møder bare op der hvor jeg gerne vil arbejde og har så fået noget, men tror også jeg har været heldig:)
jeg har lidt samme problem..vil enten gerne finde et fritidsjob..eller fuldtidsjob med dyr. da der er der min interesse er. men også for at opleve noget andet end skole og forhåbentlig lære noget nyt. men ja det er rigtig svært at finde noget desværre   . og tror det er meget normalt. har efterhånden haft min annonce her inde i lang tid... men vælger at lade den blive i håb om at der måske dukker noget op. Og når der så dukker noget op så er man garanteret begyndt på noget andet eller er i en situation hvor man ikke kan starte lige med det samme   . men som Pabell skriver så tror jeg det er en god ide at "besøge" de steder man godt kunne tænke sig så man spørger dem personligt. Men håber du får fundet noget   ... held og lykke med det.
Kunne du ikke tænke dig et job med heste? For det er ihvertfald nemt at finde... Jeg arbejder selv på et katteinternat, men de fleste der er ansat på frivilligt basis. Sådan er det dog ikke alle steder, men det er jo bare ud og sprøge de forskellige steder, som du kunne tænke dig at være 
Jo vil rigtig gere arbejde med heste  . Men bor i kbh og er meget, afhgængig af transport  . Men ved ikke om du kender nogle steder, jeg kan søge Rikke? eller om nogle af jer andre gør? Så ville jeg blive super glad