Ja, overskriften passer. Og det er min kat. 14 dage i en papæske.. KÆFT det er synd, sagde en af mine gamle venner,da jeg fortalte ham det. Men den ville jo selv... Nå, forhistorien vil nok kaste lys over sagen! Noget af den har jeg vist delt med jer. For små to måneder siden fik Skrydenlyst endelig den kat, vi alle har ønsket os - eller rettere, som jeg havde tiltænkt hunden som bedste-ven. HANS forhistorie inkluderer nemlig mange katte, han satte umådelig højt. Så efter at have ventet længe på den helt rigtige kat, ankom hun - steriliseret med 10 dage gamle sting, vant til mange hunde og masser af liv. Lige klar-parat til at være makker for en rar lille gravhund - troede jeg! Nix. For at hun skulle føle sig tryg, fik hun baggangen som sit eget domæne. Kattelem der ud til, skidekasse, mad og vand. Og den famøse papæske med et gammelt hundetæppe i. Dette satte hun pris på. Hun åd, drak, sked - og lå i papæsken. Og jeg overdriver ikke, når jeg siger at hun gjorde det uafbrudt i 14 dage. Jeg var begyndt at overveje at lade hende gå retur, for hvem vil huse en ulykkelig kat, der nægter at forlade sin papæske? At hun så hverken kunne lide mig eller hunden særlig godt, gjorde ikke sagen bedre. Hun kunne egentlig kun lide kæresten! Så på de dage, han var her, begyndte hun forsigtigt at snige sig ud - til stor begejstring for hunden, der opviste det ene show efter det andet i dæmpende og inviterende hundesprogssignaler. Men, som jeg forsøgte at forklare ham, så taler katte altså ikke hundesprog - hende her gjorde ihvertfald ikke. Urimeligt, for en dværggravhund der trykker sig helt flad ser altså ikke særlig farlig ud - heller ikke når den kaster med sit legetøj lige foran katten, der sidder spruttende i en vindueskarm! Men alt kan købes viste det sig - også kattes kærlighed. Kodeordet her i huset viste sig at være rejer. Det lykkes at have hund og kat i samnme rum, mens de åd rejer i vildskab. Og katten fandt ud af, at gravhunden ikke havde norsk skovkat som en del af livretterne! Hun vovede sig gradvist mere og mere ud af papæsken - ja, hun begyndte endda at opsøge MIG helt frivilligt! Kæresten grinede - og griner stadig af mig af og til - fordi jeg var en hårsbredde fra at levere hende tilbage. de 14 dage i æsken havde givet hende et par klædelige kilo ekstra - hun var lidt tynd, da hun kom. Og så til solstråle-delen! For fem minutter siden sad hund og kat under min stol og delte sammen resterne af en makrelmad på en frokosttallerken. Når jeg kommer hjem, står de side om side og tager i mod. Når gravhunden en sjælden gang kommer til at vælte hende, hvis de har leget, misser hun venligt med øjnene til ham eller stryger sig op af ham. De hjælpes ad med at fange edderkopper. (Lidt træls, for det er mest effektivt når hun gør det selv!) Papæsken står stadig i baggangen, men hun bruger den ikke. Der er kun mad og skidekasse - vand drikker hun af hundens skål. Og afslapning foregår enten liggende på ryggen MIDT på gulvet eller på briksen i mit arbejdsværelse - eller på den lille skammel midt i stuen! Hvor er jeg glad for, at jeg var tålmodig og ikke kørte hende tilbage efter tre uger!!! Det mærkelige er, at jeg ikke kan huske hvordan det var, da han var hvalp, jeg havde en gammel hund - og vi fik kat. Men sådan er det nok - det er ligesom når man glemmer, hvor meget arbejde der er med en hvalp! Er der andre, der har haft katte-indkørings vrøvl - eller har hund og kat som best-pals?
jeg har en cairn terrier på 10 år efterhånden...hun er nu flyttet sammen med min far og stedmor. min stedmor har så en hankat, som ikke altid er så vild med hunde, men nu er de to bedste venner... om morgenen skal de lige stå næse mod næse for at sige godmorgen...hvis alex (katten) står udenfor døren så skal trille (hunden) nok lige give hals så alle bliver opmærksomme på at alex faktisk godt vil ind!! hehe total sødt.. mvh sanne
Vi har en gammel hunhund og to yngere katte hjemme ved min mor. de to katte er ikke altid verdens bedste venner, men hunden fedter de altid for. Hunden skal så også nok sørge for at gøre opmærksom på at der er en kat der vil ind. Hver gang kattene går forbi hunden skal de lige hen og gnide sig op ad hende... Vi fik først en kat, og det var der ingen problemer i, på trods af at hverken kat eller hund var vandt til at omgås henholdsvis kat/hund. Hilsen Nina
Ja for et halvt års tid siden fik jeg to katte, som havde været indekatte hos en familie, der ikke længere kunne beholde dem, og ville aflive dem. Det kunne jeg ikke klare i mit lille hjerte at to sunde og raske dyr skulle aflives uden grund, så de skulle bruges som staldkatte i min stald. Den første uges tid boede de indenfor - under sofaen.. Jeg prøvede alt, men lige lidt hjalp det. Jeg kunne med nød og næppe lokke den ene ud, men væk var den så snart den kunne høre ungerne eller hunden nærme sig. Så jeg besluttede at sætte dem direkte ud i deres hjem, da der var mere ro og løb de væk, ja så havde jeg da prøvet... En måned sad de oppe under taget i stalden. Men pludselig en dag begyndte først den ene at våge sig ud og senere den anden. Nu er begge katte utroligt kælene og kommer styrtende, når man kommer ud i stalden, hyggeligt. Den ene er sågar begyndt at snige sig ind i huset, så den kan rå-hygge på sofaen. De løber dog ikke så langt fra gården som de andre katte vi har haft.
Nåååhhh en sød historie, godt du holdt ved og fik dem til at blive venner. At det så har kostet et par rejemadder, ja det var det jo værd. 
Hihihihihi go historie - du skriver meget levende!!! Glæder mig til at se ex-kasse katten 
For et par år siden overtog vi en dejlig schæferhund fra en anden bruger herinde .. Han var da omkring 10 mdr gammel og var absolut IKKE vant til katte! Vi havde en golden retriver i forvejen og stolede på at hun nok skulle fortælle ham at katte altså ikke åd hunde  Og efter bare 4 mdr så så billedet pludselig sådan her ud    I starten fik han (hunden) dagligt tæv af vores mainecoon som er "ældste manden" af dyrene og til sidst var han så meget underhund at når kattene insisterede på at smage hans mad så spurgte han "må jeg osse godt spise lidt?? " - det er dog gået af ham igen og han ved godt at skålen tilhører HAM - og kun ham  Men han leger lige så meget med kattene som han gør med hunde og mennesker .. idet hele taget er han en rigtig legesyg hund og han kan spille bold og frisbee i 12 timer i træk hvis han får lov. Og kattene elsker at drille ham med at tage hans legetøj og stikke af med det  June