Jeg tror ikke, at en madmisbruger tænker "jeg bliver fed af det her". En madmisbruger fungerer som enhver anden alkoholiker, stoftmisbruger osv. De søger det "kick", som hjernen udløser ved en bestemt handling. Og vil derfor udføre den handling igen og igen, fordi belønningen er større end det umiddelbare ubehag, som overvægt, tømmermænd, abstinenser vil medføre. Desuden bliver man jo hverken alkoholiker på en uge eller 100kg. overvægtig på en måned. Det sker så langsomt, at vedkommende næppe selv ser det komme - fordi belønningen igen overstiger "jamen, jeg ved det jo godt, men én sandwich/drink til skader jo ikke..."
Jeg synes at alle de andre afhængigheder giver langt mindre mening end afhængighed af mad - mad skal vi trods alt bruge.  Er man afhængig af alkohol eler nikotin har man valgt at begynde at indtage noget, der er unaturligt for en. Altså - hvorfor overhovedet gøre det? (Og jo, jeg er godt klar over, at der findes mange årsager, jeg fortæller blot, at det giver mindre mening for mig end afhængighed af mad.) Der findes mange årsager til at man er afhængig af mad. First off - man SKAL spise for at overleve, så lidt afhængig er man vel altid.  Mad er, som en anden også skriver det, noget der giver en følelse af velværd, og eftersom vores evolotion er sket så hurtigt, er vores hjerne stadig som de var ved istiden. Altså er vores hjerne skruet sådan sammen at vi altid vil ønske mere og mere mad, for hjerne er ikke klar over, at der ikke er mangel på det. Samtidig vil den også altid bede om det mest fede/sukkerrige - for hey, hvis der ikke er særlig meget mad, så skal vi da gå efter det, der er flest kalorier i. Samtidig er vi bygget til kun at bevæge os når det er nødvendigt - i sin tid skulle vi dagligt gå/småløbe meget for at samle mad og jage, og sommetider løbe hurtigt for at stikke af fra fare. I dag er der ingen fare (i hvert fald i DK..), altså har vi ingen grund til at bevæge os. Så ser du, vores hjerne er simpelthen BYGGET til at kræve en masse kalorierigt mad og kun ønske at vi bevæger os når det er nødvendigt. Selvfølgelig er folk forskellige, så nogle kan lide at bevæge sig for sjov, og nogle har svært ved at tage på selv om, de måske ikke spiser sundtt. Men overordnet set er det sådan, vores hjerne er skruet sammen. Samtidig er der det "problem" at langt det meste mad, vi i dag finder i butikkerne, er spækket med tomme kalorier (sukker) og diverse giftige tilsætningsstoffer. Ofte er det endda i ting, man ikke tænker over, det er i, ved mindre, man aktivt undersøger det. Og slik, chips, sodavand osv. er noget af det mest fremtrædende, man kan komme til, og man skal altid lige lokkes en ekstra gang imens, man står i køen. Kommer man ind i en rytme med at spise disse ting - hvilket mange gør - så er det svært at komme ud igen, for det bliver en afhængighed og noget, kroppen vil blive ved at kræve. Er ens krop vant til masser af sukker, så kan man blive helt dårlig af at stoppe med at indtage det - træt, uoplagt, i dårligt humør osv. Har man samtidig forpligtigelser som arbejde, børn osv., så er det svært at tage et par uger ud af kalenderen il at være træt og ugidelig. Der er så mange negative effekter af langt det meste mad, vi i dag kan købe, at det er svært ikke at blive afhængig. Afhængighed ment som at maden skaber en kropslig reaktion, der gør at man kun trives ved at indtage dette og eller ikke fungerer "normalt". Mange vokser op til at være afhængige af disse ting. Hvor mange børn kender du, der ikke må få slik, sodavand, færdigretter (fyldt med sukker og kunstige midler), McDonalds osv.? Børnene styrer ikke selv deres kost, og vænner kroppen sig til denne kost, så vil de højst sandsynligt fortsætte med det ind i voksenlivet, hvis ikke, de blive bedre informeret inden da og formår at bryde afhængigheden. En andne ting er, at det simpelthen er billigere at leve usundt. Eksempelvis koster kød med højere fedtprocent mindre end fedtfattigt, frugt og grønt er dyrt og hvis spaghetti/ris står til under halv pris af fuldkorn. De tomme kalorier (stort set alt hvad der er sukker eller ikke-fuldkorn) har den dumme effekt at det giver et hurtigt energiboost, der falder nærmest med det samme og efterlader en endnu mere sulten/træt end man var før indtagelsen. Så har man meget lidt penge at gøre godt med, spiser en omgang hvid spaghetti med fed kødsovs eller en skive hvidt toastbrød med mamelade, ja, så går der igen tid før, ens krop forlanger at få flere hurtige kalorier. Og efter det - flere, og flere, og flere... Og så er det billigere at købe nogle billige chips, der giver masser af hurtige kalorier, end at blive ved at spise mere spaghetti. Samtidig er det usunde skadeligt for kroppen, og vil gøre en mindre oplagt og nemt lede til, at man bevæger sig endnu mindre.. Det bliver simpelthen en ond cirkel. Nogen vil påstå at sund mad ikke er dyrere, men jeg har nu selv eksperimenteret med foskellige kostvaner - og det bliver altid dyrere for mig. Også fordi, at der skal indtages mere sund mad end usundt for at nå de kalorier, kroppen har brug for. Og de psykiske aspekter? Well, ikke nok med, at mad i sig selv giver velværd, så er det også en reaktion fra barndomme og brystamning at det giver tryghed. Det var trygt at ligge ved mors bryst. Så meget taler for, at har man det skidt - så hjælper maden. Desværre gør det det bare sjældent, man har man først spist een marsbar, ja, så vil kroppen altså have en til, og er man udbrændt og trist, så er viljen nok svær at hente til at få sagt stop. Mange er også dårligt informerede. Mine bedsteforældre mener at kartofler, flæsk og fed sovs er sundt. De spiser aldrig grønsager og er altid godt rundt i det - jeg bliver træt og får dårlig mave hver gang, jeg har spist hjemme ved dem. Desværre er det ikke kun dér, den er gal - min mor har overtaget deres vaner, dog i mere moderne og doven stil, så hendes menu står oftest på pomfritter, fiskefingre, hvid spaghetti med katchup, hvidt brød med nutella, "chokopops" til morgen. Hun er meget rund. Jeg voksede op med den kost og kæmper ekstremt med at vænne min krop fra det. Jeg bliver simpelthen utrolig træt hvis jeg kvitter sukker. Det går i et par dage, men når jeg når 3. dagen uden at få støvsuget, trænet min hest osv., så ryger der altså lidt sodavant ned igen. Jeg kan desværre ikke bede andre om at passe mit liv for mig i de måneder det tager at vende hele mit 23-års lange system om. Jeg har også taget 30 kg. på af to omgange simpelthen pga. medicin - det er så en anden ting ved det, som efterhånden er gældende for flere og flere. Jeg har aldrig været stor, har altid bare haft den lille topmave, men med medicinen blev jeg lidt små-rund, hvilket aftog af sig selv da jeg stoppede med at indtage det. Så ja... der er mange logiske årsager at finde. Ganske simpelt er vores krop ikke indrettet til dette overskuds-samfund, og meget vi indtager er, uden vi ved det, fuld af ting, der gør at kroppen kræver mere og mere. Kravene omkring os bliver højere og højere, hvilket kræver hurtig energi og ikke meget tid/overskud til at lave rigtig, sund og "clean" mad fra bunden hver dag til alle måltider. Samtidig er mange jobs stillesiddende, man kan ikke engang arbejde på fabrik uden at det egentlig bar er at stå og passe en maskine. So there you go. 
Tak for info.
Her er lidt mere info.  Mange tykke/ fede mennesker, ser ikke sig selv som fede.  De har en helt anden selv opfattelse, når de ser i et spejl, ser de ikke hvad vi andre ser,  Kan sammenlignes med anorektikere.  De kan heller ikke se hvor magre de er, når de ser i spejlet ser de overvægt alle vejne.  Det kan være utroligt svært for normal vægtige, at sætte sig ind i. Der er så meget i denne verden som, os med normale liv ikke kan sætte os ind i.  Men for kvinden der for bank, er der en anden virklighed, hun tror på det er hendes egen skyld..
 Jeg er ikke enig med dig i at de fleste overvægte/fede mennekser ikke ser sig som dette, når de kigger i spejlet. Det tror jeg simplethen ikke på og har heller ikke oplevet dette nogensinde, og jeg møder mange overvægtige. Langt de fleste er helt klar over at de er tykke og pinligt berørte over dette. Er selv i katagorien fed og ved det da udemærket, det kan jo ikke bare sådan skjules, ej heller for mig selv. Ja burde gøre noget ved det, men det er ikke bare lige.....men det skal nok komme når jeg er klar til det 
Jeg er så en af dem som er sukkerafhængig/madafhængig - og overvægtig! Jeg ved da godt det skidt for mig! Og jeg kan også mærke på min krop at den skal "arbejde det mere" når jeg for eksempel går med hunden. Jeg kan se det i spejlet når jeg kigger i det. Jeg kan se det på de bukser som ligger bagerst i skabet, og den fine nye kjole som desværre blev købt for lille. Jeg havde først på året 2013 tabt 17 kilo! YAY! Jeg var SÅ forbandet stolt af mig selv! Min krop havde det bedre, jeg havde mere energi og overskud - ja det var skønt! Desværre fik jeg så super travlt på min uddannelse, vi begyndte en ombygning og en masse andre ting - så tiden til super sund mad, lange lange gåture og des lige forsvandt. Og jeg faldt tilbage i mit gamle mønster med nem mad, slik for at holde dampen oppe i 14 timer om dagen, cola og andet godt. Nu sidder de 17 kilo der igen... Heldigvis ikke flere end det! Men jeg er oppe på min gamle "kampvægt". Og jeg er træt af det! Men lige nu har jeg bare ikke overskud til at tage kampen! Det er lettere at tage det skide stykke slik som ligger i den åbne pose end skrælle en gulerod. Dog har vi en aftale om at hverdage er uden slik og chips - men gulerødder og frugt i stedet for. Og eftersom det kun har været i gang i en uge, ja så er der ingen effekt endnu. Hjemmefra har jeg da lært at spise salat - men ofte har det bare været den samme iceberg-agurk-tomat blanding der er kommet på bordet. Sovs var der altid. Fedtfattig var ikke rigtig brugt. Og hygge hjemmefra var... MAD! Popcorn, en flødebolle, en is, et stykke brød med ost. Så hygge er i min hjerne = mad. Og ja hele min familie er til den gode side! Jeg er rigtig god til at spise! Og ja, jeg spiser for meget og jeg spiser forkert. Men hold op hvor er 29 års dårlige madvaner svære at ligge fra sig! Jeg kæmper - og jeg har fejlet mere end en gang! Men en eller anden dag skal det nok lykkes mig at bryde cirklen! For jeg har bestemt ikke lyst til at ende i en kørestol eller med krykker!
præcis som alkohol, stoffer etc frigiver nogle ting i kroppen og giver en følelse af enorm velvære, så gør mad det også, og hvor man kan fjerne alkohol etc fuldstændigt fra ens liv og hvor man bevæger sig, er dette en umulighed med maden, for det er jo vores næring, og det gør det så forb*ndet svært at holde med så at overspise eller for dan sags sskyld at gå på sukker afvænning, for maden skal jo ind. Rigtig mange af de som overspiser/trøstespiser har en eller anden tricker psykisk, nogen ved hvad det er men kan ikke finde hjælpen eller styrken til at håndtere den, andre har ingen anelse om hvad trickeren reelt er, fordi deres sind lukker fuldstændigt af til at kunne bearbejde det. Jeg har selv haft en tendens til faktisk at spise alt for få kalorier ofte kun halvdelen af hvad en voksen kvinde skulle have og når jeg så gik i trøstespisnings mode åd jeg pludselig flere tusinde kalorier for meget og fordi min krop var vant til at sulte holdt den på alle de kalorier der kom ind og på trods af en meget aktiv hverdag, blev det umuligt at tabe mig. I rigtig mange år var det så meget nemmere bare at drukne smerten og fortvivlelsen i trøstespisningen, også selvom jeg bagefter havde det helt ad h. til med mig selv og derefter jo sultede mig for at tankegangen sagde sådan slipper du af med det. Men samtidig voksede behovet for lige netop den følelse af velvære, som overspisningen gav mig og den følelse lige når man sidder i det er helt fænomenal god, lidt som når man rammer lige det rigtige punkt i ens fuldskab, hvor man bare har det helt fantastisk og verdenen er det bedste sted man kender. På et tidspunkt begynder man at sætte den følelse højere end noget som helst andet og det er den man jagter. Jeg har fået hjælp til mange af mine problemer både mentalt og fysisk, og er idag 50 kg lettere og ja der er så mange ting som er så meget lettere end da jeg var størst. Men den der trang til at ramme det fantastiske sted kan nogle gange være rigtig svær at håndtere og kontrollere, heldigvis har jeg en fantastisk opbakning i min familie, kæreste og venner, samt en god psykolog jeg føler jeg kan tale med alt om når behovet er der. Så det jeg egentlig vil sige er at langt de fleste overvægtige udemærket godt ved de er overvægtige og at det er usundt og de bryder sig ikke om synet i spejlet, men afhængigheden hjælper en med at drukne den følelse af selvlede, om ikke andet så for en tid, og eftersom man ikke bare kan fjerne mad fra livet, er lige netop mad-afhængighed enormt svær at slippe af med. mvh Mie
Når man netop har en madafhængighed, ved man da godt man er overvægtig og pissetræt af det.. Spejle hader man og når man så får det dårligt med sig selv, har man tendens til og trøstespise, for og få det bedre... Når man er nået så langt ud som du skriver med og skulle sidde i kørestol og deslige, tror jeg for mange, at de har givet op og føler "kampen" er for stor med kiloene.. Desuden har kroppen så også vænnet sig til at få mange kalorier, så man får også store fysiske abstinenser ved og stoppe.. Derfor, tror jeg, det er en meget ond cirkel og komme ud af, for det er svært og finde overskud og energi til en ny livsstil, når der intet overskud og energi er i forvejen... Tror alle med en eller anden form for afhængighed, da godt ved det ikke er godt for dem. Men det er en afhængighed og for og komme ud af sådan noget, kræver det stor beslutsomhed, mod, selvtillid og overskud, til og stoppe, hvilket det ikke er alle der har.. Hvis alle havde det, ville man jo heller ikke se så mange der døde af deres afhængighed (om det så er stoffer, alkohol, rygning eller mad).. Lur mig om ikke alle der har en eller anden form for afhængighed, godt ved det er dårligt for dem og deres krop, men bare har opgivet og tage "kampen" op..
Jeg har haft et misbrug af mad nærmest hele mit liv. I perioder har jeg nærmest sultet mig selv for at tabe mig og derved blevet normal/undervægtig, men i de perioder hvor jeg har har haft det skidt, har jeg ædt som en flodhest af alle de forkerte ting. Velvidende om at det var forkert. For mit vedkommende er det trygheden i at spise. Det er ikke alle der føler den tryghed i mad, så det kan være svært at sætte sig ind i. Det var som om at den der følelse af at være "overfyldt" til punktet hvor det faktisk gjorde fysisk ondt, dulmede følelserne indeni og gjorde mig afslappet. Og når man så gør det hver dag, så skal der mere og mere til i og med at mavesækken udvider sig. Kender ikke den videnskabelige forklaring på hvorfor nogen af os gør det. Min mor siger at det er ens krybdyrshjerne som går tilbage til dengang med blev trøstet med amning eller en sut. En tidligere psykolog jeg havde, sagde at det var fordi det giver et dopamin boost i ens belønningscenter. Synes netdoktors forklaring er utroligt rammende: Håber det kan give en form for forklaring 
Må jeg spørge: forstår du al mulig anden afhængighed? Narkomanen der fixer sig ihjel f.eks forstår du det? Hvorfor er det lige mad du slår ned på som uforståelig? Ingen afhængighed er til at forstå sådan rigtig dybt hvis man ikke har den, men på et intelektuelt niveau er de jo alle ens, og dermed til at forstå. Det ligger jo i ordet , det er en afhængighed, derfor stopper folk ikke i tide med hvad det nu end er.
Jeg må sige at jeg forstår endnu mindre andre misbrug end mad, fordi stort set alle oplyste mennesker i dag VED at nikotin er skidt for sig, og at hvis man begynder er chancen for at blive afhængig, lige ledes med Alkohol, stoffer, og så videre, men mad, er noget vi SKAL have for at overleve. Og jeg tror også at det er sværere at komme ud af end de andre ting, nu kender jeg flere der har været i afvænning og så er det NUL af deres stof, når de er afvænnet så må de fleste aldrig indtage deres stof igen, men med madmisbrugeren der skal personen lære at styre sit indtag, og det må dælme være svært når man anbefalere andre misbruger ikke at rører deres stof igen. Og uanset hvilket misbrug du har, kan det ende galt, mad misbrug = fedme, Rygning = KOL, lunge-kræft, hjerte kar sygdomme med mere. Alkohol- Alkohol demens, som en af de slemme, lever og nyre bliver overbelastet, og kan stå af og så videre. Når man er misbruger så ved man godt det er slemt, men når man tager sit stof, så kan man ikke stoppe man skal bare have mere, hvis man kunne stoppe ville så mange familier nok ikke være ødelagt af alkohol Men eny hoo, en kommentar til den med tykke ikke ville være ved de var tykke, jeg kender INGEN overvægtige der ikke er klar over at de er overvægtige, men kender der imod flere undervvægtige der ikke kan se at de er det. At man ikke gør noget ved sin overvægt er ikke ens betydene med at man ikke er klar over man er det, men nogle overvægtige trives faktisk med det, jeg siger ikke alle, men det er faktisk nogle der er tilfreds med dem selv som de ser ud.
Nu er det skam ikke noget jeg selv har fundet på, det med Overvægtige og selv opfattelse.  Der findes mange flere undersøgelser om dette..  Men jeg er da glad for i ikke kender nogen, som ikke kan se sig selv som tyk...
Spørgsmål tiljer der bruger det. Skal man være i kontakt til internet hele tiden når man bruger det? eller hvordan virker det? Jeg tænker bare medmindre man har fri data i sit abonnement, så er det vel ret dyrt at bruge men jeg har set, at der er mange der bruger det, når de har været på ridetur og det kunne egentlig være sjovt.
den fungerer entop ala en gps- så konstant netværk er et krav. jeg bruger den meget til ridning i naturen for det er sjovt at se hvilken rute man har redet foruden hvor mange km den har været på. Red feks 21km i Dyrehaven i lørdags og 15,58 km i går i Tisvilde hegn. Karina
Jeg har brugt Endomondo i flere år, og det er på ingen måde en app. der belaster dataforbruget. Den bruger mobilens GPS det meste af tiden, og sender så informationer som data undervejs. automatisk upload kan godt slåes fra i appens indstillinger, men som sagt er datatrafikken meget begrænset.
og nej det belaster ikke dataforbrug. Men min gamle htc døde fælt hurtigt på batteri, det problem har min nye iphone dog ikke.
Hej. Bare rolig, selvom Endomondo kræver konstant netværksforbindelse, så er det ikke særlig dyrt. Jeg har abonnement med 1 GB og jeg er flittig bruger af Endomondo, det har jeg været i over 2 år, og jeg har aldrig overskredet min ene GB - og jeg har cyklet lange ture på 5-6 timer! Det kan dog være hårdt for batteriet på en smartphone pga. GPS-forbindelsen. Heidi
Hejsa Jeg skal snart til Florida med min familie. Vi skal til Fort Myers, Miami og Keywest. Så jeg tænkte om der var nogle, der have prøvet eller kender et sted, hvor man kan komme ud at ride i naturen eller på stranden?  Jeg har kigget rundt på nettet, men de steder jeg finder ligger tæt på orlando, som er 3 timer væk fra der, hvor vi skal bo. Så helst noget der ligger tættere på miami, fort myers og der omkring 
Jeg var i Florida (Orlando og The Keyes) for et par år siden i juni måned. Og tro mig... det sidste jeg havde lyst til var at kravle til hest! En ting er de ret høje temperaturer - en anden ting er den næsten uanstændigt høje luftfugtighed! Det er nok lettest, hvis du kigger efter brochurer på hotellerne eller spørger dig for samme sted. Et KÆMPE godt råd er, at stoppe hos de  , der ligger rundt omkring (okay, typisk når man kører ind i en anden stat), da de er PROPfyldte med brochurer og ansatte, der ved stort set alt! Ellers er mit råd, at bruge tiden på at se naturparker, zoo's og krokodiller! 
Vi var i Florida for 10 år siden og var på den dejligste tur på hesteryg (vi var afsted i april). Vi boede i Melbourne og oplevede NASA (så fedt!), Disneyworld, Universal Studios og lign.  Og psssttt det er alligatorer - ikke krokodiller 
Jeg var ude at ride i Florida for et par år siden, det var hos Alletides sted med fine heste der havde det supergodt. Min datter og jeg var på en 2 timers tur og havde den vildeste oplevelse som vi stadig snakker meget om   Rigtig god tur 
Jeg elsker min Ifor Williams trailer. Vil aldrig nogen sinde ha et andet trailer mærke.  Datteren skal jo til stævne med unghesten. Så der skulle jo trænes trailer læsning. Et par gange har vi forsøgt, men helt op, nej tak, det ville hun ikke. Men heldigvis er min trailer jo den store model med frontudgang, så rampen fortil blev åbent helt op, Mellemrummet fortil og bagtil skubbet til siden og så gik vi da bare op og ud af traileren, vendte om og gik ind igen fortil og ...ud bagtil. Net og lige til, hesten var så sød og nem og ikke spor bange.  I dag tog vi igen samme tur flere gange, så blev skillerum sat til og forbummen sat på, igen gik det hele uden problemer og op gik vi flere gange og pænt bakkede hun ud. Til sidst blev bagbommen sat på og heller ingen problemer her.  I morgen skal der igen trænes og så skal vi ha lukket traileren helt.  Det er ikke første gang jeg oplever, at heste der helst ikke vil helt op i traileren, bliver som smør og villige går op, når den store rampe fortil åbnes helt op.
... og jeg elsker også min Ifor Williams  Køn er den ikke - men den er GOD! Jeg har ellers mulighed for at låne en dejlig Bøckman kvit og frit - men Baloo viste sidste år, at han egentlig ikke var så begejstret for den. En enkelt gang var den optaget da jeg skulle til stævne og jeg lejede en splinterny, og MEGET lækker, Brenderup. Kom frem til stævnet med en hest der kampsvedte og var 1½ time om at komme om bord igen, da vi skulle hjem. Jeg har talt med mange forskellige - og alle sagde "Ifor Williams" og "frontudgang". Så i januar var jeg heldig og fandt en ældre Ifor Williams på DBA - købte den - og siden har det max taget et par minutter at læsse Baloo - og han er kommet "tør" og veltilpas frem til stævnerne. Jeg kan endda læsse af alene og uden at han har travlt med at komme ud! (arbejder på også at læsse alene - men det haster ikke) Vi har brugt meget tid på at gå igennem traileren (vi brugte også meget tid på trailertræning sidste år, i "min" låne Bøckman - men det virkede kun til han var kørt med EN gang - så var det forfra). Når vi kommer frem til en stævneplads nu, bruger jeg også lige et øjeblik på at vi går igennem traileren et par gange lige efter at han er kommet ud. Og igen et par gange igennem før vi lukker og kører hjem. Og som sagt - Baloo er ikke svedt - og han går lige ind (sommetider også lige ud igen, men så tager vi bare en tur til, før vi får lukket) Sidst jeg kom hjem, var han endda afslappet nok til at han stod og spiste da vi kom hjem. Indtil nu har han kun nippet til høet, men denne gang guffede han i sig  Det var en dyr løsning - når jeg nu kan låne gratis - men det var det værd når jeg ser min hest gå op uden at være utryg. Jeg ville ikke have noget imod en noget nyere model Ifor Williams - men når man skal købe en ældre trailer - så er det nu ganske rart at det er en solid "kampvogn".
Jeg vil gerne på ferie på Hawaii, har I nogen gode input...? Obs., det er kun for 1 person, dvs. kun mig selv, så obs, at alt kun er for 1 person. (mht. pris - gerne så billigt som muligt)
Hej Vi var på Big Island i januar (højsæson) og det var pragtfuldt, men dyrt - og vi bor endda i Seattle, så flyveturen var ikke nær så dyr som det vil være fra DK. Noget du kunne overveje for at holde prisen nede er camping i state parks og måske uden for højsæsonen - så er det lettere at finde pladser, for de skal bestilles lang tid i forvejen. Vi valgte som sagt Big Island (Hawai'i) fordi den nok er mest divers: vulkanlandskab, kaffeplantager, badestrande, gode muligheder for snorkling (men uden for sæsonen kan bølgerne være særdeles høje), og regnskov. Den vestlige side af øen er den tørre side, her havde vi lejet en condo - og her ligger hovedbyen Kailua-Kona. Den østlige del er langt mere regnfuld og frodig. Hovedbyen på denne side hedder Hilo. Begge har en lufthavn. De to byer har nok de billigste hotelværelser, men du kunne måske også overveje at finde en 1 værelses lejlighed vha  En anden udfordring bliver nok at komme rundt, hvis du ikke vælger at blive et sted hele tiden. Offentlig transport er stort set ikke-eksisterende, men billeje i USA er billig (Hawaii er dog lidt undtagelsen, alt er bare dyrere her - på nær frisk frugt - fordi det skal fragtes så langt). Du vil også opleve, at der er special price for de fastboende, og sådan er det bare. rigtig uretfærdigt, men de skal på den anden side også leve der hele tiden. Honolulu ligger på øen Oahu, og er en rigtig storby med de gode og dårlige ting det medfører. Jeg har ikke været der, men har hørt at man bør undgå den. På øen ligger også Pearl Harbor, som skulle være rigtig spændende, og så mener jeg også at tv-serien Lost er optaget på Oahu. Maui er børnefamiliernes paradis - fin snorkling, meget smuk siger de af mine venner som har været der. Kauai er "have-øen", fordi den er så grøn og frodig. Den er nok den dyreste, fordi den endnu ikke er så turistet, så jeg ved ikke hvordan det er med hoteller og flyforbindelser. Det korte af det lange er, at det er svært at rejse til Hawaii på lille budget, men det kan godt lade sig gøre med god planlægning. Heldigvis behøver du ikke tænke på tropesygdomme, og du kan sagtens drikke vandet, det smager bare ikke så godt 
Jeg tog selv alene til Hawaii for nogle år siden og det var den bedste ferie jeg nogensinde har været på. Jeg var der i 4 uger i maj, og det kostede mig 37.000 ink. alt. Jeg valgte at spare på overnatning (men ikke så meget som man kunne havde gjordt) jeg boede på vandrehjem men betalte dog for eneværelser, det kostede ca 100 kr pr nat. Så tænkte jeg at når det nu var min drømmeferie så skulle der ikke spares på andet så jeg spiste ude 3 gange om dagen plus det løse, man kunne havde købt sin egen mad og lavet det i køkkenet på vandrehjemmene men jeg gad ikke. Flybilletten kostede 12.000, det er vist billigere idag. Jeg fløj 4 ture mellem øerne og det koste kun 1000. Jeg købte så mange ting at jeg blev nødt til at købe en ekstra taske til at have tingene med hjem i, de kunne man nok også havde sparet lidt. Fordelen ved at bo på vandrehjem var at de arrangerede mange gratis ture, jeg var ude at se pearl harbor, på vulkanvandring som sluttede med solnedgang over vulkanerne, i regnskov med vandfald, i bambusskov, grottevandring, badet på en rød strand, en sort strand og en hvid strand, flot køretur til Hana, Luau fest, skildpaddesnokling og i nogle forskellige byer hvor man kunne shoppe. Jeg var mest på Maui, men også i Honolulu og oppe på North Shore på Ohahu. Næste gang jeg skal der over vil jeg også på Big Islang og Kauai. Et godt sparetip er at hæve store beløb når man hæver penge, jeg hævede mange små beløb og det kostede mig 1500 i hæveafgift. (Der er ikke ret mange der tager kort) Husk at købe sorte perlekæder (polynesiske perler) med hjem de koster ca 200 kroner for kæder du giver 2000 for herhjemme. Jeg ved selvfølgelig ikke om de samme vandrehjem er der idag men jeg ville helt sikkert google det og undersøge hvad de tilbyder af udflugter nu. hilsen Janni