Sikke en grim omgang. Kan godt forstå, at du er rystet! Har du skrevet hans nummerplade ned, så du kan melde ham til politiet? Han har jo helt klart vigepligt i et fodgængerfelt, og at han ikke en gang kommer ud for at hjælpe...nøj, hvor var jeg blevet sindssyg. Men det er nok først bagefter, at alle disse tanker kommer til en, kunne jeg forestille mig. I første omgang drejede det sig jo om, om Nicholine var ok. Godt der ikke skete mere. Mvh. Christel
Jeg nåede ikke en gang at tænke på at skrive hans nummerplade af, jeg var bare så ked af det   . Men heldigvis er Nicholine okay.
sige godt der ikke skete mere. Og bagefter sådan nogle mennesker som bare glor og ellers lader som ingenting     skulle SKAMME sig - FØJ!!! siger jeg bare. Hvor er det ærgerligt at du ikke fik hans nummerplade, for det havde kostet ham et klip i kortet... Uh sidder og raser  Det første der slog mig var den sag om ham fartdjævlen der slog en døv far og hans baby ihjel. taget fra   §27 Jeg mener du bør melde det til politiet og så må de se om de kan efterlyse nogle vidner
du skulle ringe og snakke med politiet, bare for at få Deres syn på sagen! Det koster skisme ikke noget. Føj for pokker en omgang. Man ved aldrig hvad der er sket, selvom hun ser frisk ud. Hvis nu hun har fået slået et eller andet skævt og har brug for kiopraktor eller lign, så er det vigtigt du har anmeldt det til din forsikring, det skal man altid gøre! Har du tjekket barnevognen ikke er slået skæv? Puha, er sgu helt chorkeret over folks reaktion. Held og lykke med det hele. Hilsen Jette
Jeg havde lige skrevet et langt indlæg, men da jeg trykkede godkend skete der et eller andet; i hvert fald er det væk nu. Men Louise er inde på det samme. Jeg synes helt klart han skulle meldes til politiet. Der er jo masser af vidner. Sådan en klaphat!
så det lige og blev lige så hidsig som jeg. "Hvor bor hun henne?" spørger han og siger dernæst, at du burde lave et indlæg i den lokale avis, fortælle om episoden og så selv efterlyse vidnerne - når der alligevel er så relativt mange. Politiet gør sandsynligvis ikke noget, når ikke der er nogen vidner. Men jeg mener helt klart også at du bør melde det (som jeg vist også skrev før). Sådan en filejs skal sq have et klip. Mage til tankeløshed er der da sjældent hørt om! Se, nu hidser jeg mig op igen 
Jeg er stadig rimlig rystet. Men vi har nu fået ringet til politiet som dog ikke mener der er noget at gøre, eftersom jeg kun ved det er en mørk bil med trailer   . Både mig og min kæreste er måløs over at ingen kom mig til hjælp, men det viser jo så at vi åbenbart er os selv nærmest   . Jeg tænker godt nok meget over hvorfor jeg ikke lide tog nummerpladen, eller fik sagt det og det, men jeg var virkelig i chock. Til Gsims: Jeg bor i Svinninge (ligger mellem kalundborg og holbæk), og det kunne da godt være vi skulle prøve at efterlyse vidner i lokal avisen.
Hejsa. Har lige brug for nogle gode råd. Min slimprop gik i går aftes, og i løbet af natten og her til morgen. Kan jeg så regne med at få veer i løbet af dagen eller kan der gå flere dage? Min logik siger mig jo at der nok sker noget i løbet dagen, da slimproppen jo udrenser for bakterier. Kan det passe? Jeg er i uge 39+5 og er førstegangsfødene. Mvh Line.
faktisk gå ret lang tid! Beklager at fortælle dig det ...     Meen det kan også gå hurtigt! Nu skal du bare huske at du ikke må gå i karbad eller i svømmehallen, da slimproppen nu ikke er der til at beskytte mod bakterier.
lige  = Her kan du læse lidt.
I torsdags, den 22/6 klokken 15.15. Resultatet blev en smuk pige på 3200 gram og 53 cm, der skal lyde navnet Lianna Josefine. Og så en fødselsberetning- hvor dejligt det endelig er min tur til at fortælle   Vandet gik onsdag den 21/6-06 ved 21:00. Ringede til fødegangen da hovedet ikke stod fast, og kom til at snakke med den jordemoder der havde taget imod både Thor og Patrick. Hun mente vi bare skulle afvente veer, så det gjorde vi så.Mor og far skyndte sig at træffe en masse foranstaltninger så vi kunne komme afsted på fødegangen når der kom veer- men ak, det blev en lang begivenhedsløs nat, og tante Milla og Onkel Kenneth kom ikke til at sidde alene.  Ved 5 tiden begyndte der så småt at komme veer, men der var lang tid mellem dem, og de gjorde ikke mere ondt end at jeg bare kunne trække vejret normalt. Ved 8 tiden var Thor og Patrick afleveret, og vi ringede til fødegangen hvor vi aftalte at være ved 9 tiden. Klokken halv ti var vi så derinde, og jeg havde åbnet mig 2 fingre.. Hmm.. Ikke meget- men helt ærligt ikke uventet, for veerne var stadig uregelmæssige. Så kom der 3-5 stykker lige i rap, og så gik der måske 10 minutter uden nogen. De bed da mere, men stadig ikke noget jeg følte åbnede mig.  Vi aftalte med jordemoderen at gå en tur i byen. DUM IDÈ- vi lider af dårlig timing i familien tror jeg, for det var stort set umuligt at finde en p-plads i Silkeborg under riverboat festival. Stod og ventede på Morten der ledte efter en p-plads, og fik et par veer. Tror jeg så lettere forpint ud, for 2 søde kvinder kom og spurgte om de kunne hjælpe mig ( må have set lidt åndet ud som jeg stod lænet ind over "Tøj og sko´s" tøjstativer med veer og koncentrede mig om vejrtrækning). Sagde til dem at det var sødt af dem, men jeg stod bare og ventede, og at det "bare" var veer. Men det var nu sødt af dem at spørge.  Da jeg havde ventet over 20 minutter på Morten uden han var dukket op, og havde været i H og M uden at kunne købe noget da jeg ikke havde pung med, besluttede jeg mig for at gå tilbage til parkeringspladserne. (Syntes det var ret vigtigt at få noget tøj i str. 50, da jeg jo primært havde købt 56, og ikke regnede med at det ville passe når nu fødslen gik igang lige som jeg havde rundet uge 38). Tøj blev der dog ikke købt i den omgang, for syntes egentligt ikke det var så fedt at vade rundt i byen med veer. Fandt så Morten igen, og vi blev enige om at køre tilbage til fødegangen. Han syntes ellers vi skulle køre en tur i bilen, da bilens bevægelser fik veerne til at komme hele tiden- men det er IKKE rart at have veer når man sidder ned i en bil!  Vi kom op til fødegangen igen lidt i 12, hvor jeg fortalte jordemoderen at jeg ikke mente der var sket noget nævneværdigt i forhold til udvidelse- og fik også ret. Lige lidt over 2 fingre.. altså under ½ cm, og kunne mærke det nok ville være sådan noget tid endnu. Var simpelthen "gået i stå" lige som sidste gang- livmoderhalsen var stram og meget øm, denne gang gik det bare i stå hurtigere- sidst nåede jeg at åbne mig 6 cm inden det gik i stå.  Hun skød dig til at veje 3600 gr derinde ( stort set alt vandet var væk, så lignede jeg kun var 6 måneder henne, og tænkte at det måtte gøre det lidt nemmere at skønne præcist). Vi aftalte at jeg skulle have epidural og evt. vestimulerende hvis der ikke skete mere. Blev så koblet på en CTG der afslørede at du var ret skidt derinde i perioder. Din hjerterytme dykkede flere gange ned på mellem 60 og 70, men vi fik den heldigvis op hver gang.  Omkring klokken 13:20 blev epiduralblokade anlagt- den var slet ikke slem at få lagt som jeg havde frygtet. Morede mig endda over lægen der lagde den, for han sagde han nok skulle fortælle alt hvad han lavede, men det glemte han altså lige da han stak mig ( nok for at man ikke når at spænde op), så jeg mærkede en nål blive kværnet ind i ryggen, og så sagde han at nu lagde han lokalbedøvelsen.. ha ha.. det havde jeg så godt opdaget!  Jordemoderen havde rost mig for min vejrtrækning og min ro, og helt ærligt følte jeg også et enormt overskud, fordi jeg selv havde truffet de beslutninger der var at træffe ved den plan B der trådte i kraft når jeg ikke udvidede mig. Det var en helt enorm dejlig fornemmelsen at føle at jeg virkelig var en aktiv del af den her fødsel- og det gjorde det nemmere for mig at holde hovedet koldt.  Kort tid efter blokaden var lagt satte de ve-stimulerende drop til på laveste dosis. Så dykkede hendes hjertelyd igen, og droppet blev slukket igen for at observere om hun så fik det bedre. Der kom noget bedring og lidt over 14 blev der tændt for droppet igen- igen på laveste dosis. Der blev sat en elektrode på hendes hoved ( var ikke så rart, da jeg ikke var så åben og stadig øm derinde), for bedre at kunne følge hendes hjerte stabilt, da en CTG kurve godt kan hoppe fra i korte øjeblikke hvis man bevæger sig lidt.  Jeg mærkede ikke noget til veer, men kunne følge hendes kamp derinde med hjertelyd der dykkede ofte. Fik en maske med ilt for at hjælpe hende, og lå da troligt med den når der var problemer derinde- men syntes helt ærligt den var irriterende.  Selvom jeg ikke mærkede veerne mere ( aaah hvor dejligt), kunne jeg med jævne mellemrum mærke en øm pressen forneden, og talte med jordemoderen om at det muligvis var den ømme livmoderhals der gav sig.  Hendes hjertelyd dykkede fortsat, og syntes der var et rend af læger ud og ind. Snakken faldt mere og mere på kejsersnit, og tror nærmest vi havde indstillet os på at det var sådan det blev- jeg var også bange for at miste hende derinde ved at stresse hende flere timer endnu med veer og fødsel, og syntes ikke et ar og en operation var en slem pris at betale for at hun skulle klare den.  Omkring 15:11 kunne jeg pludselig mærke at jeg skulle presse- det var meget voldsomt, og jeg var slet ikke forberedt på det pga de manglende veer. Fik fremstammet at jeg skulle presse NU, og jordemoderen undersøgte mig igen, og kunne konstatere at jeg var fuldt udvidet, og gerne måtte presse med på næste ve. De fik mig gelejdet over på fødebriksen da jeg lå i sengen ved siden af- og Morten gav sig til at fortælle mig at jeg skulle huske masken.. som om jeg liiige kunne overskue at tage den med når det altså var NU!  På fødebriksen sagde jordemoderen da veen kom at jeg skulle tage mine ben og holde om dem. Sådan at jeg sad op, med hænderne om lårene og pressede dem mod mig selv. Så kom veen, og jeg pressede af alle kræfter. Hun lå stadig ikke helt på plads, så hun skulle lige helt ned- og bum, så var hovedet der. i fødselsjournalen står der "caput fødes i 1 presseve" (caput= hoved). Jeg var så bange for hendes velbefindende, så jeg skulle ikke nyde noget af at vente på den næste presseve kom inden kroppen kom ud, så jeg pressede videre, og så blev kroppen født.  Hun havde navlesnoren om halsen, det hvide i hendes øjne var helt rødt af blødninger, hun kunne ikke rigtigt åbne øjnene fordi hun var hævet, og så var hun noget slap. Jeg fik heldigvis lov til at få hende op til mig kort inden hun kom over for at blive undersøgt, og var simpelthen ved at tude over at se hende. Hun var så smuk og fin og LILLE!!  For at give hende den bedste start blev hun indlagt på intensiv i et par timer i kuvøse med c-pap ( ekstra ilt), og fik det hurtigt bedre. Jordemoderen kom ned på intensiv og målte og vejede hende. Hun var 3200 gram, 53 centimer lang, og havde et hovedmål på 35 centimeter. ( Jeg synes stadig hun var lille, når man husker på Patrick der for små 2 år siden vejede 4200 gr. ved fødslen).  Når jeg tænker over det hele bagefter er jeg sikker på naturen har sat fødslen igang fordi hun ikke havde det godt. Ved godt jeg nok aldrig vil få bevis for den påstand- men hun havde været stille en lille uge op til fødslen, jeg havde pludselig fået mange smerter i kroppen så jeg måtte tage den meget med ro, og havde bedst kunnet ligge på venstre side uden at få det dårligt ( venstre side var også den side du reagerede mest positivt ved jeg lå på mens de holdt øje med din hjertelyd). Christina
Stort tillykke med hende- dejligt at det gik godt. Held og lykke med hende... og vi vil da se billeder.
Vil ikke skjule hende. Så her er hun.  
er hun kær... Stort tillykke med hende..
Stort tilykke med prinsessen. Hvor ser hun bare fin ud.
Nårhh hvor er hun sød, sikke en kamp hun har haft der inde, godt at det hele endte så godt som det gjorde. Stort tillykke. Hilsen Anja