hej kære kloge hn.mødre og komne  nu skal i altså hjælpe mig. da jeg har en lidt underlig læge der er gammel og forvirret og jeg er meget i tvivl om mine spørgsmål.. det ang, scanninger. jeg er i uge 11+1 nu. jeg har ikke fået indkaldelse til første scanning endnu, men den skulle meget gerne komme. min læge synes jeg har sagt at jeg skal til tre scanninger? og ha har snakke om nakkefoldsscanning. hvornår skal jeg til den nakkefoldsscanning? er det den første scanning jeg skal til nu her? jeg har fået taget den der double-test blodprøve her i sidste uge. der står jo i min bog at NFscanningen er mellem uge 11 og 13... vil i ikke godt hjælpe mig, og fortælle hvad de forskellige scanninger er? og i hvilke uger? og hvad de viser? det står beskrevet i min bog (graviditetsbogen) men ikke på et sprog jeg helt forstår... hehe  så kæreste..... vil i gerne hjælpe mig tvivlende... jeg skal sgu være sikker på at det er NFscanningen jeg kommer til nu, hvis det er den jeg SKAL til nu.. knus en tvivlet kommende mor 
Det er den første scanning der er nakkefold og den bliver som regel foretaget omkring 12-13 uge, der skulle du også gerne have svar på blodprøve. Misdannelses-scanning (gennemscanning) foreligger i 18-20 uge. Så det kan ikke vare længe ør indkaldelse kommer. Håber det hjalp...
Det var da træls, ikke at kunne få ordentligt svar af sin læge... Det er ganske rigtigt nakkefoldsscanning, der er den første. Nu hvor lægen har taget blodprøven, sender han info til jordemodercenteret, som så indkalder dig. Det hedder uge 11 - 13+6, og de indkalder ofte så sent som muligt, da man så kan "se" mere. Ved NF-scanning udregner de sandsynligheden (risikoen) for at baby har downs syndrom/mongolisme (det mener jeg da ihvertfald). Den næste scanning er i uge 18 - 20, hvor de tjekker barnet for misdannelser. Her kan du også få kønnet af vide, hvis du vil. Hvis alt er som det skal være, er der kun disse 2 scanninger, og det er en kæmpe oplevelse 
Glemte lige det andet spørgsmål. NF-scanning er for at se risikoen for Downs Syndrom og MD-scanning er for at se om det der skal være der nu også er der....
for jeres hjælp   er det kun de to scanninger sådan almindeligt vis man skal til?
hmmmm: jeg havde ikke set at du havde skrevet at det er de to scanninger man skal til 
nakkefoldsscanning og misdannelsesscanning. det er vigtig at NF scanningen ikke er senere end 13+6 for så kan de ikke måle nakkefolden. MD scanningen kan godt ligge senere end uge 20 (måske 21). Der er man ikke afhængig af ugerne som til NF
tak for din erfaring. mon ikke også indkaldelsen nok kommer i næste uge... er i uge 11+2 nu. så der er lidt tid og løbe på endnu. men det er da ved at være smil
ja nu står jeg jo og ved at der er en risiko for at jeg skal have kejsersnit, det finder jeg ud af om en måned.. jeg har det egentligt ok med det hvis det er, men jeg kom til at tænke på noget, og det kan godt ske det er et fjollet spørgsmål, men sådan er det jo... når man føder normalt, så kommer man jo til at bløde en tid efter, hvordan er de så når man får kejsersnit??? begynder det også at bløde med det samme når bette er ude, hvor lang tid osv. eller er det bare noget med at man så får sin mens normalt igen derefter...???
Ved kejsersnit bløder du også i en periode efter - ganske som hvis du har født normalt. Mvh Maj
Jeg blødte ca. 8 uger efter mit kejsersnit. Det kom med det samme efter tøserne var ude.
jeg blødte ca 3 uger, begge gange efter mine kejsersnit, håber det går lige så smertefrit denne her gang. held og lykke tanja
så fik jeg det på plads, var bare pludseligt i tvivl.
jeg blødte 2uger og så igen efter 2uger og fik så regelmæssig mens
Man da det du bløder ud er blødning fra bla der hvor moderkage mv har siddet fast. Har selv født alle mine børn ved KS og kender godt de tanker man har  Jeg tænkte selv hmmm får man mon efterveer efter et KS? Og ja det gør man også   da livmoderen jo skal trække sig sammen uanset hvordan man føder 
Så blev det min tur til at søge lidt hjælp herinde. Vi har nu prøvet i mere end 1 år at blive 3, men det vil ikke rigtig lykkes, så jeg tog grundet tiltagende smerter ved mens (2 uger før og en uge efter) til gyn. Jeg er så sendt videre til en kikkertundersøgelse, som skal foretages her 29. jan, hvor de hvis de finder cyster, sammenvoksninger eller andet tager hånd om det med det samme, så jeg ikke skal OP flere gange, samtidig vil de undersøge om der er "hul igennem". Jeg skulle bl.a. skrive under på at det er ok at de lukker for dem, hvis der ikke er god passage og det brød jeg mig ikke særlig meget om, da der jo så er nul sandsynlighed for at det lykkes på naturlig vis  Er der nogle af Jer der har endotrimiose og har erfaringer at dele ud af og hvordan har det været efterfølgende med at få børn? Skulle der hjælp til og i hvilken form? Jeg har været inde på hjemmesiden for endotrimiose og synes ikke rigtig der var så meget hjælp at hente jvf ovenstående.
Hej Puskin. Jeg har Endometriose, og det har gjort, at min ene æggestok er lukket, men den anden skulle være passerbar. Det er dog ikke lykkedes mig at blive gravid på naturlig vis, og det har jeg vidst fra jeg fik diagnosen, at det ville blive svært. Netop fordi det sad på æggeledere. Jeg fik dengang at vide, at jeg måtte prøve at blive gravid på egen hånd et år, og så skulle jeg søge hjælp. Jeg har fået en dreng ved hjælp af IVF (reagensglasmetoden). Han er nu 2 1/2, og vi er lige pt igang med IVF behandling igen for at få barn nr. to, hvilket vi selv skal betale, da det offentlige kun yder hjælp til èn vellykket graviditet. Det er meget sjældent at et indgreb fører til, at lægerne bevidst vælger at lukke for passagen, hvis der er nogen, og om de gør eller ej kan det under alle omstændigheder blive svært at blive gravid på naturlig vis, så jeg ville ikke bekymre mig så meget. Det er ikke jordens undergang, hvis man kal have hjælp til at blive gravid, men det er selvfølgelig meget det nemmeste, hvis man kan selv. I meget få tilfælde er Endometriosen så alvorlig, at det er nødvendigt at fjerne hele livmoderen, og i sådanne tilfælde er det bare noget rigtig skidt, da der så slet ikke er nogen chance for at blive gravid, men det er som sagt MEGET sjældent det sker. Det skal også lige tilføjes, at RIGTIG mange Endometriose patienter IKKE har nogle problemer med at blive gravide. Held og lykke med det hele. Hilsen Maria
En veninde har det i rigtig svær grad... De blev forældre på naturlig vis efter 4 måneders forsøg... Hvis det ikke havde lykkedes inden for ½ år, ja så skulle de allerede der have hjælp, da hun hurtigst muligt skulle sættes kunstigt i overgangsalderen  . Men de er lykkelige for deres guldklump  .
Hej Pushkin, Når man har endometriose (jeg har sygdommen selv) kan æggelederne være/blive svære at passere for et befrugtet æg = større fare for en graviditet udenfor livmoderen og måske fjernelse af en æggestok. At mangle den ene æggestok nedsætter muligheden for at få børn betydeligt, så den chance turde jeg slet ikke tage. Jeg blev frarådet at forsøge selv netop på grund af ovenstående grund. Vi har fået to piger via IVF. Held og lykke med det hele! Mvh. AnjaR
Jeg gik i mødregruppe med en, der havde prøvet at blive gravid i 7 år med diverse hjælp. Hun og hendes mand havde været hele møllen igennem og opbrugt alle forsøg med ivf og desuden betalt sig fra yderlige 3 forsøg, som heller ikke gav resultat. De gik så i gang med at søge om at blive godkendt til adoption, og da godkendelsen forelå, lå der også en positiv graviditetstest! Det er bare det vildeste mirakel. Da sønnen så var 9 måneder gammel, blev hun spontant gravid igen, og venter nu på mirakuløs vis sit barn nr. to. Jeg tudede simpelthen, da jeg fik det atvide! Det var noget med at fordi hun havde været gravid og ammet det første barn og dermed ikke havde haft menstruation i over længere periode, så var uderlivet i bedre stand, og det var forklaringen på hendes nufundne fertilitet. Miraklernes tid er IKKE forbi. Mange hilsner Mette
Det har hjulpet lidt med at sætte tingene i perpsektiv. Jeg har i mellemtiden også snakket med andre der har været noget lignende igennem og er nok lidt mere afklaret med situationen nu - det skal jo gøres uanset om jeg kan lide det eller ej, så skal jeg have en afklaring på min nuværende situation også må vi se med babydelen på sigt hvad der er af muligheder  Så kryds fingre, hænder og tæer for mig torsdag.
Det bliver godt nok spændende. Jeg krydser alt, hvad der kan krydses, og håber på alting ser fint ud. Du må jo lige holde os opdateret.
Hej igen, Så er det overstået. Det er endotremiose, så nu er der da en diagnose. Jeg skal videre til specialist onsdag og have at vide hvad der så er af muligheder, da hun først får svar på biopsi og andre prøver der. Op var ikke så slem - det gjorde pænt avs bagefter, men det findes der heldigvis smertestillende som kan tage. Men nu ved jeg i det mindste hvad jeg fejler.
Så har jeg fået overført nogle billeder fra min mobiltlf. til computeren. Billederne fra kameraet er desværre stadig ikke overført. Markus fra første dag. Næsen var meget dominerende    Markus hos far, tre dage gammel   Markus 4 uger gammel   Markus og far i sidste uge   Markus er nu 6 uger, vejer ca. 5 kg. og er 55 cm lang. Var 3042 gram ved fødslen og 50 cm. Har desværre en ret urolig mave, men ellers er han en dejlig baby 
Tillykke med han, sikken en lækker lille dreng. Og hold da op han ligner sin far  Mvh Nina
hvor han ligner sin far!!! Skøn baby 
Tina.  Jeg havde slet ikke læst at du havde født.  Hvor er han bare sød og han ligner sin far. 
Jeg synes jo også han er som snydt ud af næsen på sin far, men han (faderen) og min mor siger han ligner mig. Samme hovedfacon, pande, øjenfacon og hage(r) (tak for det hi hi) Næsen er dog helt klart faderens  Jeg er jo nok lidt forudindtaget, men synes jo også han er en lækker baby. Lidt "buttet" måske, men det må babyer jo gerne være, ikk?  Hvad med dig Carina, er du blevet gravid? Får ikke rigtigt fulgt med så meget, som jeg gerne ville.
Gravid, men mistede det i 7+2.  Der var ikke liv derinde, så når det nu skulle være, så var det jo godt at det blev opdaget. Så vi prøver igen. 
Hej skønne billeder, tak for kigget.  Jette
tillykke med ham 
Øv   Håber I er mere heldige næste omgang. Det er jo ikke unormalt at man mister så tidligt, men det gør det jo ikke ligefrem nemmere. Til I andre. Igen tak 
Uha folk har travlt. Nu er Silje efterhånden ved at nærme sig 1½ år, og folk begynder at spørge på en lillesøster/bror (egentligt lidt frækt at spørge til...) Og ja, vi vender det også flygtigt herhjemme indimellem, men skyder det mindst 1 år ud i fremtiden endnu... For helt ærligt, så orker vi det ikke! Jeg kan slet ikke overskue tanken om en lille ny som kræver så meget energi.. Jeg kan jo godt se at det er Silje og farmand der kommer til at betale prisen... Specielt nu hvor vi lige har været inde i en periode med småsygdom hvor vi render oppe flere gange om natten og giver sut og dyne på, og derimellem vækkes af hoste osv. Så er tanken om en lille der skal ammes indimellem afskrækkende... Silje har ikke været noget specielt besværligt barn, som spæd var hun utrolig nem, og nu er der heller ikke de store problemer med hende, hun har da hendes egen vilje og et hæftigt temperament, men i det store hele er hun bare dejlig. Jeg er helt sikker på at vi skal have en mere engang, men lige nu er det bare slet ikke i tankerne... Kommer det lige pludselig? At nu kan man kun se muligheder frem for problemer? Eller kommer der en kæmpe pose energi og overskud med nr. 2? Fortæl endelig om hvordan I oplevede trangen til nr. 2, og hvordan I klarede det mens nr. 2 var spæd/lille? Er der gået noget fra den første da der kom en mere til? - Og hvordan med forholdet mellem mor og far? Ja det er mange ting der fiser rundt i kasketten på mig...
total presset med to børn, firma, hundepasning, egne hunde og + at jeg har været alene mandag til fredag fra september sidste år til august i år 
Vi har netop fået nr to her i sep, og Josefine er fra feb. ´07. Han er så endt som flaskebarn, hvilket jo giver mig lidt mere frihed til hestene (har 11). Indtil videre er det gået rigtig godt, storesøster kan være en smule terorist når den lille får flaske, men ellers har vi ingen problemer. Vi valgte at få dem tæt både så de kan få mest mulig glæde af hinanden, og så det for mit vegkommende er 'overstået' med at være gravid (jeg er en af dem der bliver hurtigt meget stor og besværet). Ja, jeg kan kun tale for at få dem tæt indtil videre...
Vi har fået nr 2 her i september og den store bliver 5 til januar. Jeg synes det er rart der er så mange år imellem for den store forstår et hele meget bedre og kan være meget mere med. Jeg var så en af dem der bestemt ikke skulle have nr 2 indtil for et lille år siden, der ændrede jeg pludselig mening og det har jeg bestemt ikke fortrudt, han er meget nem og storebror forguder ham... Det er klart der går noget opmærksomhed fra den store, men der er det jo bare vigtigt man er 2 om ungerne så er det ikke noget problem i hvert fald ikke her.. Desuden vil jeg sige de tager jo ikke skade af at finde ud af der er andre end dem i verden det gør dem kun til bedre mennesker efter min mening... Så tag den tid du/i skal bruge nyd den første til i er parate til den næste tiden flyver jo afsted så det er bare med at nyde dem mens de er små, den tid kommer jo ikke igen.. Held og lykke med det Mette
dig Maria. Jeg synes også at det er hårdt at få et barn. Meget endda..Og vi har heller ikke haft et specielt besværligt barn. Dog ville han aldrig sove og med en mand der har piskesmæld har jeg tit følt mig som enlig mor til to børn. Jeg er slet ikke i tvivl om at vi skal have en mere, men jeg har baer heller ikke haft travlt og nu er Mads blevet to i juli... Vi når det nok.. Vi skal jo også lige nyde Mads 
Jeg fik min store dreng i februar 2005 og i lang tid, synes jeg vi havde nok i ham. Vi fik en masse irriterende bemærkninger om at vi da ikke måtte lade ham blive enebarn osv. Men jeg synes det var rigtig træls at være gravid og hæmmede mig i alt jeg stod for. Indtil Tobias var 2, snakkede vi slet ikke om nr 2, men pludselig en dag var lysten der. Der var gevinst i første hug og ud kom 2 skønne piger her i juli. Det har været mega hårdt her de første 3 måneder, da vi var indlagt på neonatalafdelingen i knap 3 uger, da de er født 7 uger for tidligt. Men på den anden side er jeg rigtig glad for at vi ventede så længe med nr 2 (og 3), for det har været meget nemmere at forklare Tobias hvad der er foregået, og hvorfor mor og pigerne ikke kunne komme hjem lige med det samme. Pigerne har grædt rigtig meget de første par måneder, og som en anden skriver, så sige man rigtig tit "vent lige lidt", "jeg skal lige..." osv. til den store, men det er en kort periode i deres liv, og hvis man stadig husker at være til stede når man er "på" hos dem, så tror jeg ikke de tager skade. Nu er jeg rigtig glad for at vi har 3 børn, og kan nu glæde mig til jeg skal have alle ungerne med ud og ride. Pernille
Det er jo også sundt ikke at være universets centrum altid og lære at der er andre på jorden. Her bliver der ikke 2 år mellem og vores mål er at tage en dag af gangen. Gøre det bedste man kan, andet kan man jo ikke. Planlægning gør vi ikke i, for hvordan reagerer knægten på en ny, og hvordan er den nye? Tja... Når du vil have en mere ved du det, og hvis du ikke vil have anden end en, så er det jo også fint nok. Man skal ikke have børn uden de er inderligt ønsket jo  . Vi ville have dem tæt (har altid villet have mindst 2). Om der er overskud, tja, det finder vi nok ud af. Bare vi ikke sætter forventninger og mål for højt går det hele jo nok.
Jeg tror ikke du er spor i tvivl, når du virkelig ønsker nr. 2... For mig blev ønsket bare stærkere og stærkere og tilsidst så ville jeg bare så gerne have en mere...og juhuuu nu er jeg sørme gravid. Alt det der med hvordan hverdagen med to små børn skal fungere, det må tiden vise. Jeg er sikker på at det nok skal gå, selvom vi måske taber pusten indimellem.
Nu venter jeg nr. 4, og vores ældste er "kun" 5 år. Man tager tingene som de kommer, og jeg vil mene nr. 1 er den "værste". Det er der der sker en stor ændring i ens liv, og man skal finde sig til rette i sin nye moderrolle. Nr. 2 flyver nemmere med på vognen, og man føler sig tryg ved mange flere ting. Jeg er ikke mere træt nu, end jeg var med kun et enkelt barn. Jeg føler ikke mindre overskud nu end da jeg kun havde den ældste.. Du skal ikke tvivle på dig selv..Det er jo dine børn, og du/I finder hurtigt ud af noget som fungerer godt for jer. Og det vil blive ligeså naturligt for jer at have 2 børn, som det er for jer at have et barn nu. Held og lykke med det hele.. Og husk.. tvivl ikke på dig selv.. 
Som der bliver skrevet ovenover, er man igennem omvæltningen, når man har fået den første. Man ved, at de på et eller andet tidspunkt begynder, at sove igennem, spise normalt og kunne nogle ting selv... Og det hele er slet ikke så uoverskueligt  Der er 5 år mellem mine de 2 første - og det bliver der jo så også mellem 2-3 (shhhh det er en hemmelighed). Det har bare været så fint på alle områder - fortryder intet!
Jeg fik tvillinger i juni måden, 1.5 måned for tidlig.. De har bestemt ikke været de nemmeste, først blev de født med infektion, så de lagde indlagt med drop i hovedet, så kolik 14 dage efter vi kom hjem og 1,5 måned frem (zone terapi kan anbefales) så fik den yngste af dem salmonella forgiftning og blev indlagt igen da han var 2,5 måned. man vender sig hurtig til rutinen, altså hvordan man lige får det hele passet ind og her i huset, ja der har vi lavet den løsning at det er okay at tænde tvet og lade disney sjov køre imens man pusler og bader med den ene (man kan altså ikke være 2 steder). vi har sagt at vi vil have nr. 3 når de er omkring 2 år. af den grund at vi skal i behandling.. så vil bare sige man finder hurtig en rutine. hilsen en tvillinge mor
jeg bliver så for hver dag der går mere og mere sikker på at de to jeg har nu er nok for mig.. da jeg kan mærke jeg giver mig mere og mere til børnene når de er der, men jeg får så også mere brug for nogle gange at være mig selv og komme ud og f.eks ride.. Gemalen bliver mere og mere sikker på han gerne vil have to af sine egne og presser nu på.. men pt kan jeg heller ik overskue flere selvom jeg egentligt har to "enebørn".. og ja Lærke er også nem.. så jeg tror bare du skal lytte til hvad du selv føler og tage den derfra..
...for har simpelthen brug for lidt moralsk opbakning   !! Jeg testede positiv imorges - og har skiftevis grædt og grædt, fordi jeg synes det er for tidligt, og hvordan skal vi dog klare det, og så tænkt, at selvfølgelig går det... Astrid er lige blevet 9 mdr. Jeg er lige startet på arbejde for 3 uger sigen og er glad for det. Min mand holder stadig lidt barsel. Vi havde talt om at når Astrid er ca. 2-2½ år ville det nok være passende - nu blir hun storesøster i en alder af knap 1½ år.. Er det for tidligt? Er det synd for hende? Hvordan kommer vores hverdag til at hænge sammen med 2 så tæt på hinanden? Min mand søger med lys og lygte efter voksenlæreplads som beslagssmed - men hvor utrolig det end lyder, har han ikke fået andet end afslag - trods kæmpe mangel her i Vestjylland! Men han blir ved - det skal lykkes! Vi bor på nedlagt landbrug, med 4 heste. Jeg rider når jeg har tid, og har ellers en ungrytter til at ride min. Jeg er super glad for at være tilbage på mit arbejde, som jeg ikke kan beholde med 2 børn - der er for lang transport! Og jeg er også super glad for at have fået min krop igen - havde lige glædet mig til firmafest i aften, hvor den bare sku have fuld gas. Det blir så på cola light - nok engang! Jeg havde en let graviditet, fødsel, og Astrid har været jordens nemmeste barn! Ingen tvivl om at vi vil beholde   ! Jeg syns bare det er meget meget tidligt! Selvfølgelig ved jeg godt vi selv er skyld i det. Jeg har ammet indtil for 2 mdr siden, fik ikke menstruation, og troede det bare skulle komme med tiden. Vi har ikke hygget særligt meget, og når det var, passede manden på, og "stod af i Roskilde". Altså, det kunne næsten ikke være muligt!! Har ingen tegn haft, ingen kvalme, ingen oppustethed. Men men men - der er altså gevinst alligevel     . Jeg aner ik hvor langt jeg er henne. Testede negativ sidste gang i midten af december, og lægen vil først se mig om 2 uger.. Jeg har en million tanker i hovedet, har været ude at løbe lang tur for at klare hovedet. Min mand er fantastisk. Og vi er enige om at holde det hemligt for alle (undt. her på HN) indtil jeg er 12 uger henne. Men havde bare lige brug for at komme ud med det: Jeg skal være mor for 2. gang 1½ år efter Astrid...  Mvh Karen. Ps. og det er ikke lige nu, jeg skal bebrejdes mine tanker, når der er så mange der ikke kan få det til at lykkes. Det har vi også tæt på både i familien og vennekredsen.
gemt det diplom, der kom ud samtidig med Astrid? Det hvor der stod   Hiv det lige frem og kig lidt på det - og nyd det så for pokker! TILLYKKE du skal være mor igen, heldige Astrid får en søskend tæt på - og det andet, det klarer i sgu nok! Ja gu blir det hårdt men det var det også da der kun var een   - du har meget mere erfaring og rutine nu! Så alt i alt... knaldærgeligt med den kæp i øret der så må udsættes, griner, men tillykke med det nye liv!
at erfaringen med det første barn har givet så meget, at nr. 2 bliver nemmere at "overskue". Her bliver der 2 år og 3 mdr mellem mine to poder. Havde det sådan, at skulle vi have nr. 2, så skulle de ligge tæt på hinanden og så skulle jeg være færdig med at være gravid. Tror bare det handler om, at man skal ind i nogle nye rytmer, ligesom man skulle finde nogle rytmer med den 1.
Herhjemme, har det været et HIT at få nummer to. Nummer to har været meget nemmere end nummer et og jeg har på en eller anden måde meget mere overskud til alt andet, især nummer 1 efter vi har fået nummer 2. Det er ligesom om man er blevet resiistent over for at komme lidt for sent, lidt ekstar tid til indkøb (før kunne jeg bæive helt hys over at nummer 1 skulel kigge på alt), nu kigger vi alle 3-4 sammen, alt efter om farmand er med... Storebor er også helt vild med den lille, tjaa så vild, at han her på det sidste er begyndt at sige at han VIL have to små søskende, en er ikke nok! Men jo, det har betydet omvæltning, engang mere ikke rigtig gennemgående nattensøvn, mm. Men man har hele tiden vidst at det går over og usikkerheden er taget ved nummer 2. så man har tid til at slappe af... Så vi nyder bare dagene sammen og hygger os gevaldigt som lille familie...Især fordi storebror forstår så meget, han er så glad for gangen, nu skal han, UPS tiden flyver, snart allerede ud og handle føds.gave til lillesøster og han er så obs på hende at han ikek et sekund var i tvivl om hvad han skulle give hende.. Bare for at tage et udpluk af hvor skønt det er med to... Hyggehejsa Renana
Det hjælper med lidt moralsk opbakning! Jeg tænker stadig, at det er alt for tidligt, der måtte bare gerne lige gå et par mdr mere, men naturen har bestemt det anderledes, og det skal nok blive godt, når jeg har vænnet mig til tanken. Men sjovt som psyken kan spille puds. Indtil imorges mærkede jeg INTET! Nu har jeg mavespændinger, oppustethed og kan snige lidt morgenkvalme ind, hvis jeg koncenterer mig..  Håber, det blir ved det. Sikken dag... og nu er jeg så i nattevagt. Men kom gerne med flere bud - venter spændt.
Hej Karen. Jeg husker tydeligt, da vi for godt 9 mdr. siden begge ventede på, at der skulle ske noget (at fødslen skulle gå igang)  Den anden dag tænkte jeg faktisk på, at det da kunne være dejligt, hvis jeg snart skulle være gravid igen - men dog må jeg lade hjernen råde, og den siger, at vi skal vente lidt endnu. Jeg synes det er fantastisk, at du venter dig igen - TILLYKKE. Jeg er sikker på, at du nok skal klare det. Selvfølglig vil det blive hårdt - især i starten, men du har meget mere erfaring nu, så du tager det på rutinen  Held og lykke med graviditeten - og endnu engang tillykke. Mvh Lone
Hejsa Jeg sidder og undre mig. Flere herinde nævner at deres barn er blevet for stor til barnevognen. Men til trods for det, så sover de stadig i den. Sammenkrøllet eller med benene over kanten. Det undre mig hvorfor? Nu er min datter en lille fis og kan sagtens stadig være i barnevognen. Men når hun ikke længere kan ligge komfortabelt, så skal hun da ikke være i den. I hendes DP sover de andre "store" børn på madrasser på legeværelset. Det giver, i følge DP ikke problemer. Men igen, hvorfor sover DIT barn i en for lille barnevogn. Charlotte
de sover langt bedre ude - faktisk har mine 3 børn ALDRIG sovet lure indendørs. Og så længe barnet ikke er generet af at ligge med bøjede ben, kan jeg ikke se hvad problemet er?
Jeg har samme holdning som Tina. Hos min DP sover alle børnene ude i vognene, selv den støreste der skal i BH har om en lille måneds tid. I starten da mine piger var små sov de indendørs, men kun af den grund de var bange for at sove i deres barnevogn. De har allerbedst af at komme ud, det tager de ikke skade af.
ikke kan købe større barnevogne.. Men så kan man selvfølgelig invistere i div. kryper som f.eks. vuggestuen har. Jeg ville ikke have det godt med at putte mine i en for lille vogn.
Mine børn var ikke til at drive ud af barnevognen. De elskede den vogn og det var fuldstændig ligegyldigt om den var alt for lille - ligge i den ville de! Hvis min 4 årige datter fik lov, ville hun stadig vælge vognen frem for sengen, hvis hun skulle have en lille lur. Winnie
Emily elsker skam også sin barnevogn og hun sover langt bedre, når hun sover ude. Ja man burde kunne købe en "sove" barnevogn som var 130 i længden eller lign. så kunne de sove ude lige så længe som de sove middagslur. Men jeg tænker bare at det kan da ikke være rart, at sove med benene ud over kanten. Har i aldrig prøvet at falde i søvn på den lille sove, man ligger enten sammenkrøllet eller med benene over kanten, når man vågner er men radbrækket - så tænkte jeg bare, er barnet ikke også det ? Charlotte
Lukas sover super godt i barnevogn. Han elsker den middagslur. Og jeg har længe ærgret mig over at han faktisk mere eller mindre var vokset ud af barnevognen, selvom han dog ikke har været nødt til at have benene ud over. Jeg købte her før jul en brugt tvillingebarnevogn med liggemål på 97 cm. Nu ligger Lukas lidt på skrå og har masser af plads omkring sig. Vi har ikke hørt om andre der har købt en tvillingevogn alene til det formål, så måske er vi lidt tossede, men når nu Lukas så gerne vil sove ude...... I dagplejen ligger han også i en ekstra stor vogn.
Hjælp! Siljes faster skal konfirmeres her til foråret, og da det jo er lidt unormalt at være faster som 13 årig, så er der ikke så meget hjælp at hente i diverse festsange på nettet. Min mand holder tale for hende (det er hans lillesøster) men vi vil gerne lave en lille sang fra Silje, som til den tid er knap 2 år. Men jeg kan altså ikke lige komme igang... Alle de andre gange jeg har skrevet sange har jeg fundet en på nettet jeg kunne lave lidt om og digte videre på... Er der nogle af jer der har været i en lignende situation, og måske har en sang liggende i skuffen?
Malous onkel er 15 - men til hans konfirmation var hun stadig ikke kommet ud så desværre ingen sang der. Plejer nu ellers at være ret hurtig til at få stykket en sang sammen. Gode skrivemelodier synes jeg er "Den lille frække Frederik" eller "I en kælder sort som kul". Det gælder om at finde noget folk ikke vælter over når de skal synge... Har hun meget med sin faster at gøre for så kan man jo skrive den ud fra Siljes øjne med hvor meget hun ser op til hende og gerne ville kunne det samme som hende?
Nu er der små 3 uger til jeg har termin og jeg er begyndt at tænke på, hvornår sundhedsplejesken kommer på besøg første gang? Nogen som ved det?
bliver man tilbudt et besøg før fødslen/termin og ellers mener jeg det er inden for 14 dage efter man er kommet hjem, og helst kun lige et par dage efter.
nogle dage efter fødslen kom de forbi her....
Her kom hun første gang 11 dage efter fødslen. Normalt er det vist inden for en uge, men jeg fødte lige op til efterårsferien.
en eller to dage efter hjemkomsten fra sygehuset.
Her i Tølløse var det inden for den første uge. Tror hun var her 2 dage efter vi var kommet hjem.
Hej alle Jeg har en lille dreng på 7 måneder som jeg er alene med i hverdagene pga. fars arbejde. Han har aldrig været så god til at sove i ret lang tid af gangen om natten; har atid søgt brystet hyppigt, men det er blevet endnu værre her på det sidste og nu har han jo en alder, hvor han gerne skulle kunne sove i hvert fald 5 timer i træk. Han sover kun knap 3 timer og så vågner han og SKRIGER til han får brystet. Han spiser godt om dagen, så jeg vil ikke mene han er sulten, selvom det til tider virker sådan. Er der nogle af jer, der har gode erfaringer med at skabe en god søvnrytme for sådan en lille mand? Vi har forsøgt, når far er hemme, at han tager ham, men det hjælper ikke. Han vil ha' mor og det med "blot" at lade ham skrige (som man altid får at vide) kan jeg simpelthen ikke bære 
din lille ikke sovende mand??
bogen "sov igennem uden gråd" og sovecoach.dk .. held og lykke.
Ja, den bog vil jeg da prøve... Mht. hans mad, så spiser han yoghurt,havregrød eller øllebrød til morgenmad. Til frokost grød af en slags med frugtmos og en smule rugbrød med pålæg. Om eftermiddagen frugtmos, banan eller lignende og en "gnave" skorpe eller noget i den stil. Om aftenen mos af kartofler og grønsager med kød og endelig får han ved midnatstid ca. 150 ml vælling. Om formiddagen og eftermiddagen får han bryst og det gør han også, når han puttes og så desværre 2 -3 gange i nattens løb... Mvh Anette
har du prøvet at give ham en flaske med kogt vand i hver gang? Måske først ved det ene måltid og dagen og efter 2-3 dage næste måltid og så næste.Tror hurtigt han stopper med at forlange våde varer om natten så   Lyder som en dårlig vane. Dette er kun et foreslag. Mvh Henriette
Vorea datter Emma havde også en periode, hvor hun vågnede mange gange om natten, og virkede sulten. SP sagde jeg skulle give hende en skål havregrød efter aftensmaden, altså lige inden hun skulle puttes. Det hjalp meget hos os, så måske du kunne prøve det? Og så om natten når han vågner og vil have mad, kan du måske prøve at tilbyde et glas vand i stedet for. Held og lykke 
hejsa alle. Dette er bare lidt et brokkeindlæg :-/. Er nemlig ret træt af min datter hele tiden bliver syg. Det meste af december brugte hun på at være hjemme pga lungebetændelse (nr 2 denne vinter) og nu ligger hun så med influenza igen. Stakkels tøs har det bare rigtig skidt. Hun kaster stortset alt sin mad op, og er i forvejen ikke for god til at spise. Så det går rigtig godt. Er der noget vi kan gøre for at undgå hun bliver syg? Hun har uldne bodier på dagligt, strømpebukser + strømper+ termostrømper under sit alm tøj. Netop fordi hun meget nemt bliver kold. Heldigvis går manden hjemme lidt endnu, så kan kan passe hende. Men stopper til d 1/2 og så får vi problemet. Næste vinter bliver hun altså vaccineret mod det!! Samtidig mangler hun stadig sin 15 måneders vacc pga sygdom. Hilsen katarina
Hvor er det da synd for hende og jer. Jeg ved der er noget der biostrat (staves), som skulle styrke immunforsvaret. Om det er noget hun må få det ved jeg ikke (tænker lidt på hendes sygdom), men det er da muligt at undersøge det. God bedring til det lille pus.
lige siden jeg blev gravid for 26+2 uger siden, har vi haft rigtigt meget at tænke på, det har bestemt ikke været let og jeg er kørt helt ned over det!!! i foråret 2008 var vi i banken og fandt ud af at vi godt kunne låne penge til et hus, plus til en ny bil, så vi købte en ny bil og begyndte at kigge efter hus, plus at projekt baby blev sat igang, det hele så jo godt ud og 4 måneder efter var vi de lykkelige ejere af en super dejlig sprit ny bil, og jeg var blevet gravid..... meeeen så gik det ned af bakke, vi kiggede jo stadig hus, og fandt et vi gerne ville have, og gik så i banken og sagde det, vi havde jo fået lov tidligere..... øv vi fik en laaaang næse, finanskrisen var startet og pludseligt ville de ikke låne os pengene, faktisk ville de ikke låne os nogen penge lige på det tidspunkt, fordi de mente det var for usikkert, andre banker ville ikke have os, fordi vi lige havde oprettet stort lån til bil og igen synes de også det var for usikkert, så pludseligt stod vi og var gravide boede i en 2 værelses lejlighed, og alle planer var pludseligt ødelagt fordi vi ikke kunne købe hus alligevel.... nå men det måtte vi jo indfinde os med og har så siden kigget efter større lejlighed, men pludseligt er vi nødt til at skal af med den nye bil igen og får den endeligt solgt, men mister 100.000 på den, det er rigtigt mange penge for os... der gik ikke lang tid efter jeg blev gravid, før jeg fik det rigtgt skidt, var på skadestuen flere gange, pga. jeg besvimede, var nær blevet indlagt da jeg tabte mig voldsomt og de mente det var helt galt, jeg fik ondt i hele kroppen, og havde det forfærdeligt, og gennem hele min graviditet har det ene bare afløst det andet, så jeg har været sygemeldt siden uge 11-12. lige før jul fandt vi så en lejlighed hos en privat, hvilket vi sagde ja tak til og glædede os til at kunne komme til at flytte, endeligt noget der gik godt..... troede vi, det skulle så vise sig at være løgn, vi skulle have overtaget den 1-1-09 men udlejer trak tiden ud, vi har dog ikke betalt noget, men gamle lejer var og er stadig ikke ude hmmm... endeligt fik vi en aftale om at vi skulle have nøglen fredag eller lørdag i denne uge, men tidligere på dagen idag spurgte vi så til den, og fik at vide det ikke kunne lade sig gøre, altså igen en aftale der var brudt, jeg har gennem alle de ting der er sket de sidste måneder været meget stresset, og kunne ikke håndtere endnu et nederlag, jeg var tudefærdig og sur på en gang, følelserne væltede ind over mig, og intet kunne holdes tilbage, efter at vi igen var blevet snydt, har vi valgt at sige vi ikke vil have lejligheden alligevel, da vi ikke kan klare hvis der altid skal være den slags problemer som vi har haft, så altså står vi igen nu og har "kun" vores 2-værelses hvor vi skal bo 3 mennesker og en hund, ikke ideelt men forhåbentligt bedre end at vi stresser os selv ihjel med det pjat der... dette er bare nogen af de problemer vi har været gennem de sidste måneder, synes alt vælter og jeg føler slet ikke jeg kan mere, jeg er bange for at stresse mit barn, og til tider fortryder jeg næsten at vi var så optimistiske for et år siden... desuden synes jeg ikke kæresten taget ansvar nok, jeg ved godt det er hårdt for ham også, men jeg har bare brug for han er der lidt mere, jeg har virkeligt haft en hård dag idag rent følelses mæssigt, og havde egentligt brug for ham bare til at være her, men nej han tog ud med "gutterne" og lod mig sidde alene herhjemme med alle mine følelser. og gang på gang "flygter" han, og siger bare til mig at det hele nok skal gå og at jeg iøvrigt ikke må stresse fordi det ikke er godt for babyen, men jeg forstår ikke hvorfor han ikke kan se for eksempel sådan en aften som i aften at jeg har brug for ham... i mit hoved er det jo virkeligt skidt at intet går som det skal og at jeg har termin om 3 måneder, alt SKAL bare være iorden til bette kommer.... jeg kan ikke fortælle ham hvad det er jeg vil have ham til at gøre, men hvis han da bare kunne "hjælpe" mig lidt, hvis bare han kunne forstå hvor slemt jeg har det, jeg er sgu faktisk bange for at der skal ske noget med bette, jeg er bange for at tingene aldrig kommer iorden, og jeg er træt af at være den der skal holde styr på det hele... ved godt jeg bare har hældt vand ud af ørene, men jeg har brug for at skrive det, brug for at komme af med det, det er både vrede, tristhed og frustration på en gang, jeg ved ikke længere hvad jeg skal gøre, og folk omkring mig kan også mærke på mig at mit humør er mere eller mindre væk... undskyld det blev så langt, tak fordi i læser det.
sige så meget, andet end at det sagtens kan lade sig gøre, og bo i en 2 værelses med barn og hund. Vi bor i hus, hvor vi er ved og renovere 1 salen samt badeværelse i stueetage, dvs. at vi kun har to stuer og et køkken samt et badeværelse med betongulv, ingen håndvask, intet spejl, rå vægge, uden varme, og med en gammel bruseniche i det ene hjørne. Og så har vi en STOR hund samt min termin er imorgen. Så op med hovedet, det skal nok gå. Du må tage en snak med din mand, fortæl ham om dine følelser, og at du virkelig har brig for, ellers knækker du fuldstændig. Fortæl ham hvordan du har det!! Pøj med det hele, Tine
Åh, jeg kender godt den der følelse af, at   kan man bare ikke mere! Det er da heller ikke småting, I har været udsat for. Har du talt med din kæreste om det her? Altså direkte og utvetydigt? Har du forklaret, hvordan du har det? Du skriver, at du ikke forstår, at han ikke kan se, at du har brug for ham. Jeg er ked af at sige det, men det kan mænd altså ikke se af sig selv. Du er nødt til at sige det direkte. Han er ikke tankelæser. Det er ikke dårlig vilje fra hans side, men han   vitterligt ikke, hvordan du har det, med mindre du fortæller ham det. Direkte. Sagde du til ham forleden aften, at du havde brug for, at han blev hjemme, eller satsede du på, at han selv opdagede det? Prøv engang at sætte dig ned sammen med ham stille og roligt og fortæl ham, at du har brug for ham. Så skal han nok være der. Held og lykke med det hele.
Jamen jeg vil da også lige sige, at du nok bliver nødt til at sænke ambitionsniveauet. MAnge gravide føler, at alt skal være perfekt, når baby kommer, men tro mig, baby er altså virkelig ligeglad. Jeg havde selv den samme følelse 1. gang, men kunne heldigvis snakke med min kæreste om det, og kunne også godt selv se, at det var fjollet. Babyen fylder altså ingenting det første lange stykke tid og det er bare så meget vigtigere, at far og mor trives, end at det ser pænt ud... Min sundhedsplejerske fortalte mig, at hun altid var meget obs på de familier, hvor alting var skinnende og perfekt, fordi de ofte har problemer med at have overskud til barnet, da de stresser over de ydre rammer... Kan sige, at min datter nu er 1½ år og vi har stadig ikke fået bygget om, så hun kan få et børneværelse. Men helt ærligt, så har hun heller ikke noget at bruge det til; hun sover i soveværelset og leger i stuen. Lige nu panikker jeg over, at nr 2 er på vej, og det føler jeg slet ikke vi har plads til. Men vi snakker om det, og jeg ved jo godt, at det nok skal gå.
... på 60 m2 - to voksne, Emma på et år og vores kat. Det svarer vist ca. til størrelsen på en normal toværelses lejlighed? Den første tid sover den lille formodentlig i jeres soveværelse alligevel. Det skal såmænd nok gå. Men din kæreste er ikke tankelæser. Vil du have ham til at blive hjemme, så må du sige det til ham.
det er ikke fordi jeg bare vil pylres om eller noget, jeg har forsøgt at tale med ham omkring det med at jeg også gerne vil forkæles nogen gange, og at jeg gerne så at han tænkte lidt mere på hvordan jeg har det, i princippet har jeg det fint med han tog afsted han har jo også et liv udenfor vores 4 vægge, men jeg spurgte ham om han ikke nok ville blive hjemme, og hver gang jeg spørger direkte tager han det som noget negativt, og bliver sur det har jeg heller ikke lyst til... han er dejlig og jeg ville ikke undvære ham, han går meget op i at han skal være far, men han glemmer bare at det er hårdt for mig at gå igennem alt det her med en skidt graviditet plus alle de mange bekymringer... mht. lejligheden, ja jeg ved godt det sagtens kan gå et godt stykke hen af vejen, men vi er bare gang på gang blevet brændt af omkring det med at flytte, vores nuværende lejlighed har været pakket ned nu i en lille måned, og vi regnede jo med at vi skulle være flyttet nu, så det er et hårdt slag når tingene bare ikke går som planlagt, nu står vi jo og har brugt både kræfter og penge på at skulle flytte, og nu kan vi pakke det hele ud igen... øv øv.. men jeg har brugt dagen idag på at reflektere over det hele, og selvfølgeligt på at pakke ud igen, blandt andet har jeg så været ved at arrangere hvordan vi så kan være her allesammen, og det kommer nok egentligt til at gå bedre end forventet, pludseligt er jeg begyndt og glæde mig over de gode ting der så er ved at bo hvor vi gør nu... vi har ca 65 kvm. delt på stort badeværelse, nogenlunde stort soveværelse og et stort alrum, alrummet er så et rum der bruges til entre, stue og køkken (dog adskilt af halvmur) det er hvad der er af rum, og derfor kan det blive svært at være lidt privat  ) men det går jo nok.... til gengæld er der mulighed for vi her kan pusle på badeværelset, vi bor i stueetagen og det er kun halvandet år gammelt.
Hejsa Først vil jeg lige sige at jeg sagtens kan forstå dig. Man tænker bare så ufattelig meget over alting mens man er gravis første gang. Og det er også en kæmpe omvæltning at blive forældre. Jeg ville også have at alt var perfekt da vi skulle have den første, men det er bare overhovedet ikke nødvendigt. Det første lange stykke tid kan baby sove i liften, som man helst vil have tæt på sig og så der det jo lækkert med meget lidt plads, så man ikke skal løfte rundt på baby hele tiden... Vi har 220 m2 fordelt på to etager og det er træls at skulle flytte rundt på lidten hele tiden, eller være nødt til at gå fra den lille baby... Og prøv så lige at snakke med din kæreste igen igen og forklar ham tingene, sig det lige ud, så han forstår det. Mænd fatter ikke hints og indpakkede ting. Og det går ofte først op for dem hvor stort et ansvar det er at være forældre når baby er kommet ud, så han tænker måske bare ikke så meget over jeres bioligsituation som du gør og måske er det hans måde at tackle tingene på, altså at tage væk? Og så lige til sidst en lille historie om en der HAR haft det hårdt: Min gode kollega blev gravid med nr. 5 ved et uheld, men de elsker børn, så de beholder det. I november, 3 dage før termin brænder deres hus, hun føder dagen efter en dejlig dreng med 2 klumpfødder. De må bo i skurvogn med 5 børn, hvoraf en jo er et spædbarn, indtil deres hus er bygget op igen og hun må køre ind på sygehus 2 gange om ugen for at få fysioterapi til sønnikes klumpfødder. Da de har boet i skurvogn ca. 6 md, går manden ned med stress og hun må nu klare det hele selv. Men nu har de bare et vildt lækkert og ikke mindst SPRITNYT hus på 440 m2, så lidt godt er da der kommet ud af det (det gamle hus var gammelt og en del trængte til renovering). Håber i finder ud af det og kommer godt ud af det på den anden side - Komet
Jeg husker som igår hvad du går igennem. Du har et ræs af hormoner i kroppen og verden er imod dig. Pladsen er ikke altafgørende når man får en baby, jo tættere man er på hinanden des lettere er det. du er nødt til at tale med din mand om det, da det for en mand ikke er en realitet på samme måde før han står med den lille i armene, han kan jo ikke "mærke" graviditeten som du kan. Da jeg blev gravid med nr. 2 begyndte vi at bygge om vi boede i en håndværkerpavillion som ikke var indrettet til beboelse. Vi knoklede får at nå alt inden termin. Min termin var den 20 februar d. 1-12 lagde vi den sidste mursten i gavlen, spærene var rejst og stivet af, nu var vi klar til taget i weekenden efter dvs. d.7 dec. planen var at vi skulle flytte ind omkring 1 februar. desværre blev Dk ramt af stormvejr d. 6. dec og huset blev mildt sagt jævnet med jorden. Jeg var grædefærdig, vi havde arbejdet så hårdt, og nu skulle vi starte forfra. Først skulle vi dog lige kæmpe en unfair kamp med forsikringen som i den grad kørte på min graviditet. Det endte med at forsikringens håndværkere syltede os så det trak laaangt ud. D. 13 feb arbejdede jeg for sidste gang og den 14 feb fik jeg den dejligste lille valentinebaby   . 9 dage efter brast drømmen igen, baby var tæt på at trække vejret for sidste gang pga. RS virus, vi blev indlagt 13 dage på intensiv. Han kom gudskelov med hjem igen, men jeg var drænet for energi, de næste 8 måneder boede vi i pavillionen og ved du hvad det var slet ikke noget problem baby ville bare have sin mor, så er alt andet ligegyldigt. Jeg fik nogle rigtige gode samtaler med min sundhedsplejerske, hun fik mit humør op. Hun fortalte mig hvor vigtigt det var for baby at have mig og hvor ligegyldigt det var for baby at have et hus. Vi kom som familie så tæt på hinanden, somme tider siger min store dreng som var 2,5 år på daværende tidspunkt, at han savner pavillionen for det var så hyggeligt. Nu skal det jo ikke handle om mig, og jeg undskylder at det blev lidt langt. Måske det vil være en god ide at tage kontakt til din sundhedsplejerske og få et besøg af hende allerede nu, det er vigtigt at du får åbnet op og sommetider er det lettere at gøre til en fremmed. Det er svært med nedture specielt når man er gravid, men husk på at baby ligger godt beskyttet. Tanja
jeg har en datter på snart 4 år, en søn på knapt 8 måneder og da vi havde fået ham var vi begge enige om at det var det. 2 børn var fint til os. men skæbnen ville det anderledes, for dagen efter min søns dåb tog jeg en test pga mærkelig mens. og ganske vist kom 2 meget tydelige streger frem- vi venter os igen. vores søn bliver 12,5 måned ca når lillesøster / lille bror kommer til verden. ja det bliver hårdt, og mange ville det nok være en meget meget svær opgave. men helt ærligt, så ved jeg at både du og jeg og alle andre med pseudotvillinger ( børn født med max 24 måneders mellemrum)nok skal klare den. det er ikke blevet ret meget hårdere da vi fik nr 2, så vi klarer også nr 3, som selvfølgelig var en overraskelse , men bestemt ikke uønsket nu den var der. dog skal man som mor / kommende mor til pseudotvillinger høre meget fra omverdenen, som kan du nu klare det? det bliver SÅ hårdt for jer!,du får da nok at se til hva`?, nu skal i huske den /de store også når der kommer en lille ny, og så meget andet ævl. der er desværre ikke grænser for hvad folk og familie kan finde på at sige. her skal man blot melde konsekvent ud at det er man ganske godt klar over og at man ikke gider flere af de kommentarer. så sent som den anden dag måtte jeg forasvare mig til glukosebelastningen ( som var rigtig fin!)over for laboranten, der åbenbart syntes de kom til at ligge for tæt. så op med humøret ven, det kommer fint til at gå. bakymringerne skal man ikke tage på forhånd. p.s kan kun holde med dig i at der ikke er det vilde arbejde herude vestpå at få- min mand har nok sendt de første 100 ansøgninger ud nu, og ej heller voksenlærlinge pladser inden for it hænger på træerne...
Jamen Karen, et kæmpe tillykke med det!! Jeg synes det er fantastik at høre. Men jeg forstår også godt dine betænkeligheder, for det bliver da hårdt. Men bare vent, når først du kan mærke den lille prikke i din mave, er du solgt  Jeg havde det lidt på samme måde, da jeg testede positivt i november. Var dog mest glad, da vi ikke troede det kunne lade sig gøre. Men desværre mistede vi så vores i 6. uge, så vi venter stadig. Lyder da også spændende med beslagsmed. Det er jo også perfekt med jeres heste hold  . Lidt pussigt, for tænkte lige rigtig meget på dig idag, så sjovt at finde et indlæg fra dig. Knus katarina
Og Katarina, tak for tankerne   . Super dejligt at høre fra dig. Det bliver ikke officielt hverken i familien, på arbejdet eller på facebook før efter NF scanning. Hvordan går det med BEatrice? Jeg er inde på jeres hjemmeside engang i mellem, kan jo ikke lade være med at følge lidt med  Jeg har jo heldigvis været priviligeret her første gang, fordi ALT er gået let, og jeg har - indtil jeg begyndte på arbejde - aldrig været så udsovet, som i den tid på barsel!  StaldSmokie: Pseudotvillinger.. et nyt begreb, men tak for præsentationen af det. Er også spændt på folks reaktion, ikke mindst på mit arbejde, fordi de ved, hvor glad jeg er for at være igang igen. Og nu skal jeg så snart, alt for snart, gå fra igen. Min mand er ovenud lykkelig   ! Han glæder sig bare så meget, men syns naturligvis også det er lidt svært, at jeg ikke gør det sådan 100% endnu, men det skal nu nok komme. Kan mærke det kommer lidt efter lidt,og når jeg får lagt termin fast, blir det nok lidt mere en realitet for mig. Men dejligt at høre fra jer alle - specielt jer der har været eller som er i samme situation som vi nu er i.  Jeg ærgrer mig bare stadig over, at jeg ikke kan feste de 4 dage i Herning, hvor vi er med som DV hjælpere - sidste år var jeg jo højgravid, og glædede mig til i år   . Men så må min mand jo feste for mig igen. Og jeg er stadig i nattevagt.. ZZZzzzZZZzzzZZZ
Vores kan være i vognene endnu, men vi får også svært ved at få dem væk fra dem, når de bliver for store til at lægge i den.
Hej igen Det var da en fantastisk idé Tina. De baner havde jeg nok aldrig tænkt i. Det er da noget man skal huske på når den dag kommer..
Hejsa Gry. Må vi ikke se et billede, lyder som en super ide! Mange hilsner fra Tanja
Der findes faktisk barnevogne der er længere end normalt, mener de er små 10 cm længere. Ved Odder har lavet en. Den familie som jeg engang arbejde hos købte nemlig en da knægten gerne ville sove ud, det holdt han så op med da han fik ny barnevogn...;o)
Det er da møghamrende irrerterende at sove på den lille 2 personers sofa, hvor man ligger dårligt ukomfortabelt og ikke kan flytte sig og vende sig som kroppen nu lystrer når man sover, så jeg kan da ikke forestille mig at nogen ansvarlige forældre der vil deres barns bedste lader dem sove i en for lille barnevogn ???? Man kan købe de der "krybber" som er meget lange hvis man mener at barnet skal sove ude, og man kan købe længere barnevogne. Et barn bør kun ligge i en barnevogn hvor der er plads til barnet.  Ellers kan man skade sit barn på sigt og det er der vel ingen forældre der bevidst gør, eller er der ????
Ja, det har jeg, men han bliver rasende og græder og græder, hvis ikke "babsen" kommer og så er jeg for blød, men som sagt også usikker på, om det er fordi, han reelt er sulten
Hvis du giver ham havredrød, lige inden han kommer i seng, burde han være mæt, og så tror jeg nok, jeg ville få manden til at tage ham, mens du går hen i et helt andet rum, så han hverken kan se eller høre dig. Kender en hvor manden måtte tage den lille om natten, fordi den lille, selv om hun var over 1 år, stadig ville have bryst om natten. Efter et par dage, havde de ikke det problem mere. Men ja, det er ikke sjovt, når de græder så meget. Vi har aldrig haft dette problem, da Emma pludselig ikke gad bryst mere, pludselig ikke gad vælling eller mme mere, så det har været dejlig nemt. Men ellers prøv at ring til SP og spørg, om hun har nogle gode råd.
Problemet er bare, at Far kun sover her et par nætter om ugen, så det er svært at starte noget op før end han skal afsted igen. Men har faktisk prøvet at give ham en smule grød her til aften, så jeg ligesom kan udelukke, at han er sulten. SP kommer næste onsdag og så vil jeg selvfølgelig snakke med hende om det...
for blød, men elsker jo dit barn. Jeg kunne igså finde på at gøre det samme.. synes Tinas forslag lyder godt mht havregrød, for så ved du da at han ikke er sulten.. Men det er ski da heller ikke sjovt og skulle give afkald på ren luksus:) tror også jeg ville brokke mig 
Øv ja, det kan jeg godt se så. Så er det svært at gøre så meget. Men håber du får en bedre nat med lidt mere nattesøvn.   Det andet kan man ikke holde til i længden.
Tak for det. Nu er den lille mand desværre blevet syg og kaster op, så chancen for god nattesøvn er vist minimal:-(
Det er jeg ked af at høre. Alle er bare syge for tiden, her døjer vi med en pige, der bliver ved med at få mellemørebetændelse. Hun fik dræn i for 2. gang i november. Skal til ørelægen i morgen og have hende tjekket, da hun er ked og tager sig til det ene øre. Hvordan har du dog overskud til at være alene med den lille så mange dage, når han så tilmed også er syg? Rigtig god bedring, håber han snart er på toppen igen   .
jeg kan ikke komme med nogen forslag. men jeg ved hvordan du har det. min datter på 9 måneder vågner stadig 3-4 gange pr nat og vil have flaske. har også prøvet med vand 3 nætter i træk og det hjalp bare ikke. hendes far vil ikke hjælpe så står alene med hende.. det er hårdt og man blive, ked,sur og irritabel når man ikke får sin nattesøvn.. jeg hører gerne hvis du finder løsningen 
hvor meget han har spist i løbet af dagen. Jeg ville også give feks havregrød lige inden puttetid for så VED du at han ikke er sulten - og så hold fast i, at nu er "køkkenet" lukket.
Vil også give hundegittermor ret, du bliver nødt til at holde fast i at der IKKE skal gives mad efter sengetid (hvis han selvfølgelig er mæt når han er lagt) Jeg har 3 børn og 2 af dem havde det også med at vågne om natten og ville have mad, men min sp sagde jeg skulle holde fast uanset hvad, der gik nogle dage så sov de igennem   Ved godt det er meget svært når barnet græder og græder det gør så ondt i ens hjerte, men i sidste ende bliver det for jeres begge to s bedste   Husk også en far kan klare det lige så godt som mor også selv om barnet skriger og græder, den lille skal bare lige vende sig til far også er der, det er klart han mest føler sig tryk ved mor, når det altid er hende der tager over. Held og lykke og håber det snart lykkes dig/jer, så i kan få jeres nattesøvn. Vh Heidi
Tja, jeg må jo prøve mig frem. I nat har vi faktisk haft en god nat, men om det var min nye "taktik", der hjalp eller om årsagen var, at han var lidt slap ovenpå sygdommen. I hvert fald gav jeg ham lidt grød og en sutteflaske (i stedet for bryst) inden sengetid - så jeg havde styr på, hvor meget væske han fik. Han vågnede så igen kl. 23.30 -som sædvanligt, men denne gang fordi han skulle kaste op. Jeg gav ham så en flaske vælling og derefter sov han roligt til kl. 6 og det er da helt rimeligt for sådan en bette mand. Håber virkelig på en gentagelse - bare uden opkast 
Hej hvor stor er alders forskellen på jeres børn? og hvad er fordelene og evt ulempe? Mvh Louise
Der er 3 år og 8 måneder. Jeg kan ikke se nogle ulemper, men en masse fordele. Vh.Susanne
der er 2år og 3 mdr på mine ulemper: 2 børn som begge bruger ble, begge er så små at de har brug for meget hjælp. fordele: altid en legekammerat, og så alle de andre fordele ved at have søskende. Det med at bruge ble, var egentlig ikke et problem. Sådan er det jo bare i en periode. Men den store ku godt blive en py jaloux, og kunne pludselig ikke finde ud af noget selv, men det tror jeg ville være sket uanset aldersforskellen. Det var med vilje at vores kom forholdsvis tæt på hinanden, da de så ville få rigtig meget glæde af hinanden. Selv har jeg søskende der er 7 og 10 år ældre, og ønskede mig altid en bror eller søster at lege med. mvh c
Der er 17 måneder mellem mine 2. Jeg syntes det var ret krævende i starten. Men nu har utrolig meget glæde af hinanden, så jeg har ikke fortrudt et sekundt at de kom så tæt på hinanden.
hvor lang tid imellem der er optimal for børnenes udvikling? Jeg mener det er 3½ år imellem, som gør at de får det optimale ud af situationen. Synes godt nok jeres er tæt på hinanden, det tror jeg ikke jeg kunne overskue 
der bliver 20 måneder imellem, så jeg aner intet til fordele og ulemper på egen krop  Det bliver hårdt, det er jeg ikke i tvivl om, men mange med erfaringer om det samme, synes det på nogle områder at livet er lettere når man er i rutinen med små børn... det vil vise sig 
der bliver 13mdr mellem mine to.. ikke planlagt og bliver da helt sikkert hårdt.. er så heldig at farmand går hjemme da han leder efter job... men er også helt sikker på de får en kanon glæde af hinanden... mine mindste søskende(dreng og pige) er der 13mdr mellem og selvom de nu er teenagere så har de stadig kanon glæde af hinanden.. er tit misundelig over at jeg ikke har fået et sådan bånd med min storebror der er 5år ældre end mig.. vi har aldrig haft noget glæde af hinanden fordi der har været for stor aldersforskel;(
3 år og lidt over 1 måned og fordel for mig har været at Magnus på 3 kan mange ting selv, han hjælper med alt hvad han kan + at han er blefri. Ulempen ved jeg ikke rigtig endnu, men jeg kunne forestille mig at Magnus ikke rigtig gider lege det samme som Asger gør når de bliver lidt ældre. Louise
Janne, jeg har faktisk også hørt noget lign. Det er nu ikke derfor, at der er så lang tid mellem vores, vi skulle bare have pusten, inden vi gik igang igen  Men for os, kun fordele. Begge har næsten været enebørn, men selv om der er 7 års forskel, kan de stadig bruge hinanden og en anen kæmpe fordel................der er ikke slåskampe eller skænderier.
Der er 5 1/2 år mellem mine to piger, fordelene er da helt klart mange når man er alene med dem, den store kunne jo alt selv, da den lille kom og hun havde meget sjov ud af at hjælpe til og hun kan huske alt fra hvordan hennes søster var som baby  Ulemper, veeel lige nu er de to meget diskusterende og meget uenige. De leger slet ikke sammen på samme måde som hvis de havde være lidt tættere aldersmæssigt, det er som regel storesøster der bestemmer reglerne i legen og hvis ikke bettefis kan indordne sig efter dem, så kan hun bare smutte  De er så 9(snart 10) og 4 nu  Mvh. Pia
Halløj! Der er 10 1/2 år imellem mine - ikke frivilligt, men da jeg har en led stofskiftesygdom er nr. 2 faktisk lidt af et mirakel  Fordele? Let nok; Maja er en fantastisk storesøster og bare den BEDSTE til at lege med Micas ulemper? tja, de får nok ikke så meget "lege-sammen" glæde af hinanden  mvh Helle
der er ca 19 mdr imellem. ulempe - det er svært at trøste to på samme tid, og det er svært at trøste den store mens den lille får flaske. Fordele - uendeligt mange...
børn, men det har min mand (1 stk) og i bedste tilfælde bliver der 6 år i mellem hende og vores barn (hvis jeg da snart kunne blive gravid) Vi skal til læge her den 27 hvor vi skal undersøges hvorfor der ikke sker en skid. Muligvis tager det bare længere tid og så er dte jo bare at fortsætte som vi gør nu, muligvis skal vi i behandling, men vi er enige om at når det lykkedes, så efter jeg har født bruger vi ikke prævention og så må vi tage med at de kommer lige i rap, hvilket jeg tror der er mange fordele ved
Hej Louise. Der er præcis 1 minut mellem mine tøser   ! Mht. ulemper og fordele... jeg tror der vil være ulemper ved alle aldersforskelle mellem søskende, og hvad der opstår kommer jo også an på hvilke børn man har. I starten var det rigtig hårdt at have tvillinger, det er det sådan set stadig, for de kan godt tage sig nogle kampe, men det er det hele værd alligevel. Mange hilsner, Stine.
Sådan ude i det overdrevne, så har Lukas to brødre, som er 12 og 14 år ældre end ham selv. Fordelen er at der er utroligt meget hjælp at hente i de store. Lukas forguder dem og de vil gerne lege med ham (en gang i mellem) Ulempen er at Lukas er "enebarn" omgivet af 4 voksne. For en god ordens skyld, skal det nok lige nævnes, at de er halvsøskende.
Der er 3 år mellem de to første og lige nu arbejder vi på nummer 3. Hvis det lykkes bliver der 5 år mellem den sidste og en evt. lille ny bebs.
Ca 9 år imellem vores to, når Nicklas kommer til verden i maj.
Der er 2 år og 7 måneder imellem mine. Nu er den lille jo ikke så stor, at de reelt kan lege sammen. Dog er storesøster glad for, at rasle med legetøjet og lillesøster smiler ofte, når hun ser Leas ansigt. Det er klart lækkert at den store er blefri bortset fra når hun sover om natten. Men det er nok altid lækkert når de smider bleen   . At skifte ble på samlebånd er næppe noget problem, så er vandet jo varmt og vaskekludene fremme. Det er super, at have haft så meget tid og ro til at nyde Lea. Vi har ikke misset et sekundt eller skridt af hendes udvikling fordi vi har haft oceaner at tid til hende (også i forhold til arbejde m.m.). Hun er en meget harmonisk og helt igennem sund pige. Vi har kun haft meget lidt reaktion på at tiden nu skal deles med lillesøster. Vi opleveder, at det var helt rigtig for Lea at blive storesøster nu. Hun trængte til at blive mindre forkælet med opmærksomhed og hun er et sted i sin udvikling, hvor hun har godt af at dele og hun vil også gerne. At blive storesøster har gjort hende bedre til at lege selv. Vi har stadig meget tid, set i det lys at min mand har få arbejdstimer/dage og jeg går på barsel. Vi og bedsteforældrene er gode til at huske Lea og lave ting, kun med hende. Bækkenbunden når at komme sig lidt imellem fødslerne. Ulemper: En datter som er i prøver-grænser-af-alderen, samtidig med at man liiige skal amme færdig. To børn med helt forskellige soverythmer, imens mor og far bare mangler søvn. Klart det værste pt. Jeg vil dog helst have den næste tæt på Maya end at have en efternøler om 5-7 år. Det sidste bliver jo så nok realiteten, da jeg skal færdiguddannes først.
Maria 12 år Michelle 8 år Louise 2 år Skønt med to store til at kigge efter den bette når jeg laver mad, eller lige skal hen til hesten osv. Svært at finde noget som tilgodeser alle 3 aldersklasser når der skal hygges osv. men jeg har aldrig tænkt fordele/ulemper, og fik jeg tilbudet om at vælge om mht aldersforskellen, så ville jeg ikke lave noget om. Mvh Gitte
Nu er det jo sådan, at jeg venter en lille Nicklas her til maj, og har gået og tænkt på, om jeg skulle gå til fødselsforberedelse. Sidst da jeg skulle have Sofie i 2000 gjorde jeg det ikke, manglede tid, og synes ikke at det burde være nødvendigt. Gør det nogen forskel om man har gået til det, eller ej. Bliver fødslen nemmere af det, eller er det spild af tid, når man har født før?
Jeg var glad for at gå til ff ved min første fødsel - fordi man får et lidt bedre indblik i hvad der rent fysisk sker osv. Jeg har ikke gået til det de andre gange - det kan jeg egentlig ikke se nogen grund til. Man ved jo allerede hvordan det føles og hvordan man selv reagerer - det kan man ikke lære på et kursus 
Jeg gik til ff da jeg ventede min datter, og det synes jeg egentlig var meget godt. Bortset fra, at de vist glemte at lære os, hvordan man trækker vejret under en ve, for da jordemoderen under fødslen sagde, "du skal bare trække vejret, som du har lært" fattede jeg ikke, hvad hun snakkede om, og det var da lidt frustrerende. Jeg sprang modulet om komplikationer under fødslen over, fordi jeg ikke synes der var grund til at fokusere på den slags ubehageligheder. Set i bakspejlet, skulle jeg nok have taget det modul med...
fødselsforberedelse og syntes det var så spild af tid, udover jeg fik set afdelingen, fødselsstuen og hørt om de smertestillende muligheder der er...men thats it... alt det andet var omkring amning og udvidelsesfasen osv som jeg alligevel havde læst bøger tynde før.... nu valgte jeg det gratis tilbud (3 x 1 time på hold) som jordmodercentret tilbød...hvis der bliver en næste gang fravælger jeg det helt eller vælger noget andet (tilmeldings og betalings hold) hvor der feks også er motionsøvelser og ligende. tror at amn efter 1 gang godt ved hvad det går ud på osv, men nogle steder er de måske rigtig gode til også at tilgodese flergangs samtidigt...jeg ved det ikke....vælg det du hæller mest til:-)
Men synes egentlig det var lidt spild af tid. Var fint at se afdelingen, men resten var ligegyldigt. Hos os var der heller ikke noget kursus i hvordan man skulle trække vejret. Det er sparet væk......  Hvis du har født en gang tror jeg ikke du får noget ud af det. Jeg gider i hvert faldet ikke næste gang....
Som om, at jeg bare dropper det, hvis det ikke er mere end det.
Jeg gik ikke til det, og jeg fik stor ros af de forskellige jordmødre som var der om jeg klarede mig fint osv. Så næste gang vil jeg heller ikke gå til det! Hilsen Stine
også til JMs gratis tilbus 3x FF. Og for mig har det været lige meget. Tine
Ja så skete det jeg troede ikke skulle ske for mig. Jeg blev fyret i sidste uge. Jeg havde gået og haft en fornemmelse af at jeg snart skulle få sagt til dem at jeg var gravid. Vi var ved læge om onsdagen og alt virkede jo fint så jeg besluttede at sige det om torsdagen. Det var det første jeg gjorde om morgenen. Min chef blev totalt mundlam. Han plejer ellers at være meget flink og venlig, men sagde ikke så meget som tillykke. Vi skulle så have en "dialog" senere på dagen, når den anden ejer af virksomheden kom. Jeg havde lugtet lunten og bad dem om at gøre det kort. Det viser sig så at de har besluttet at lave nogle omstruktureringer så mine kompetencer ikke længere kan blive udnyttet. De har taget beslutningen i december, men vil ikke give mig det som julegave. Fair nok. Jeg gik jo lidt i panik og skældte dem pænt meget ud. Men de kom med et forslag om at de betaler mig fuld løn frem til 1. august og så er jeg fritstillet senest 1. april. Evt. tidligere, hvis ham som skal overtage kommer hurtigt ind ind i det. Jeg er virkelig lettet. Jeg var ved at være rigtig ked af at være der og havde lidt besluttet at jeg nok ikke ville tilbage efter barsel, men finde noget andet. Nu kan jeg så gå hjemme flere mdr. inden babyen kommer. Evt. tjene lidt ekstra ved siden af og finde ud af hvad jeg vil efter barsel. Jeg mister heller ikke rigtig noget økonomisk, hverken før eller under barsel. Alligevel stikker det i mig. Jeg føler mig noget så grusomt kaseret og jeg har fundet ud af at de personer som jeg har så svært ved at snakke med på jobbet, er pænt ligeglade med min afskedigelse. Det er tydeligt at se hvordan vi er delt i to lejre. Det er så modbydeligt. Jeg har to gode kollegaer med god støtte i og dem må jeg bare støtte mig op ad ind til jeg kan stoppe. Men det grænser virkelig til mobning hos de andre. Nu skal jeg rigtig nå min hest i hverdagene også, jeg skal besøge min syge farmor og resten af familien mere fast og så har jeg meldt mig som medarbejder i DUI Leg og Virke, hvor jeg kan være med til at lave aktiviteter for børn og unge. Jeg skal bare have noget at give mig til når jeg skal gå hjemme og jeg glæder mig helt vildt. Snakkede med HK om det hele nu var reelt nok og han havde ikke rigtig noget at sætte på dem. Jeg skulle være glad for den aftale de har tilbudt mig. Måtte bare lige ud med det. Kan mærke det tynger mig meget, selvom jeg bare burde være glad for at slippe for dem så tidligt.
jeg mener ellers at man ikke må fyre en gravid medarbejder men kan være jeg har fået forkert fat i det. Synes det er fornuftigt af dig at du har snakket med fagforeningen om det.
De må godt fyre en gravid hvis de kan bevise det ikke har noget at gøre med at hun har gravid. Og denne her kan de bevise at de har taget beslutning om længe inden jeg fortalte dem det. HK sagde til mig at det er en misforståelse det med at man ikke må fyre dem uanset hvad.
Det var da noget af en overraskelse og halv træls melding at få. Tror du ikke meget af den der "tyngende" trælse fornemmelse du går med kommer af, at du er blevet fyret? Du ville nok have det helt fint med det, hvis du selv havde sagt op. Jeg kan godt forstå dig, og det er heller ikke rart at skulle møde op på arbejdspladsen hver dag frem til første april, men kan du ikke prøve at glæde dig over den fine aftale, de tilbød dig, og så håbe at det kun bliver til første marts, du skal være der - eller endnu kortere... Mon ikke du får det bedre med det hele, når du lige får en chance for at tygge lidt på det. Det lyder rart med en lang barsel med ekstra tid inden barnet kommer, det må du endelig huske at nyde  Pøj pøj med at holde kollegaerne ud, og fryd dig over at du kun skal se på dem i kort tid endnu  Og tillykke med med graviditeten forresten!!
Hej Ja gravide kan godt fyres, det skal dog kunne bevises at det er omstrukturering i organisationen, og hvis det er en stor virksomhed hvor der feks. er mange kontorassistenter (hvis det er det man er ansat som), så skal de tilbyde dig en evt. ledig stilling eller prøve at forflytte dig istedet for at fyre. Så helt let er det ikke at fyre en gravid. Vidste I at gravide koners mænd også er beskyttet mod fyring? Når han har meddelt at de skal have barn, så er han beskyttet ligeså vel som hun er. Til Hanne: Hvis du føler det psykisk hårdt, så må du få en sygemelding, mobning på en arbejdsplads skal man ikke finde sig i, det kan give frygtelige ar på sjælen. Og begynde at kæmpe for at få et godt arbejdsmiljø i en virksomhed man alligevel skal stoppe i, det er nytteløst for dig. Den kamp må de ansatte der ikke er opsat, tage. Lad være med at tage det personligt at du er opsagt, næsen i sky og vær glad for at de har tilbudt dig en ordentlig ordning, helt ligeglad har de trods alt ikke været. Tager du det personligt, så er der sgu kun en taber, det er dig!! Held og lykke med det hele. Hilsen Jette
.. snakke med fagforeningen for at få det helt klarlagt! mener ikke man kan fyre en gravid. Og nej, der er ikke bevis for at beslutningen er taget i december, det er jo barenoget de siger. Pudsigt, at de så siger det samme dag du fortæller du er gravid. Jeg ville bestemt undersøge sagen nærmere!
Det er en meget lille virksomhed jeg er i. 11 ansatte inkl. de 2 ejere og en efterlønner. Jeg tror såmænd godt de kan bevise at dette er besluttet i december. Ellers ville de ikke sige det. Desuden siger de at de kan bevise at opsigelsen er skrevet hos en advokat dagen inden, så jeg tror ikke der er noget at komme efter. HK synes også det var en meget tynd sag jeg havde, hvis jeg ville gå imod dem. HK havde en lille ændring i min opsigelse, hvor der skulle stå at jeg var "fritstillet uden modydelser, her under ferie" de havde skrevet at jeg kunne fratræde den og den dato. De accepterede den uden at blinke så jeg får alle mine feriepenge, eller kan gemme dem til første ferie år efter barsel. Jeg har meget overvejet en sygemelding da jeg virkelig har fået meget mavesyre og har problemer med at spise om aftenen da min mave slet ikke kan tage imod mad (i går røg de 3 mundfylde jeg havde fået indbords op igen, og det var ikke graviditetskvalme) men nu giver jeg det en chance til i næste uge hvor ham som skal midlertidigt overtage er tilbage. Han er heldigvis en af de gode støtter. Jeg har fået lov at arbejde meget hjemme fra og hvis jeg gerne vil gå tidligt en fast dag om ugen så kan jeg bare sige til. Så kunne jeg f.eks. gå til noget sprog eller noget for at forbedre mine kompetencer lidt. Men ved ikke endnu hvad jeg vil. Så de er jo egentlig rimelig large. Jeg troede også at jeg bare kunne holde næsen i sky fordi de madammer ikke skulle få mig ned med nakken så jeg sagde at jeg gerne selv ville sende mail ud til mine kollegaer om at jeg var opsagt og bl.a. bl.a. bl.a. skrev også at jeg var gravid. Alle sagde lige kort tillykke med graviditeten og ellers ikke mere. Kun de to flinke kollegaer spurgte ind til om jeg var ok. I mandags fik jeg den ene verbale lussing efter den anden af en af madammerne, og så var det ligesom om jeg mistede modet for at holde næsen højt. Nu kommer vi heldigvis ikke på kontoret de samme dage i næste uge, men det har godt nok taget pusten fra mig. En anden madamme (den værste) er gået på barsel i dag så hende skal jeg ikke se mere og så håber jeg bare at jeg kan undgå resten den sidste tid. Det er måske en lille ting men den sidste måneds tid oplevede jeg flere gange at nogle lavede kaffe til de forskellige. Jeg blev bare aldrig spurgt om jeg ville have en kop. De snakker hen over hovedet på mig som om jeg ikke er der når jeg snakker med f.eks. min chef, og de hundser rundt med mig. Hvis jeg siger fra siger de bare at vi jo alle må yde lidt. Og jeg står bare der med opgaver op til begge øre. Nå, det er lige meget nu. Jeg slipper jo snart. Men kan nogle gange blive chokeret over hvordan voksne mennesker behandler hinanden. Men ja, hvis den her mavesyre fortsætter når min chef og den ene gode kollega kommer tilbage fra udlandsophold i næste uge så går jeg til lægen og høre hvad han siger. Men jeg vil helt klart forsøge at finde det positive frem. Skal i gang med at arrangere en film marathon nat for de unge i DUI og så må jeg bare se frem til sådanne ting i stedet. Og tak fordi i læste med 
Træls for dig, men op med humøret.. Ellers må du få din læge til at sygemelde dig, hvis det bliver for træls at være sammen med de madammer!! Forresten tillykke med bebs i maven. Bor/arb. du i UK. eller DK. kan ikke rigtig finde ud af, om du er kommet tilbage til DK. -Men synes det lyder til det, når du skriver HK. og DUI leg og Virke. Det findes vel ikke i UK!!??
... til FF men til afspænding for gravide, som sådan set gav lidt det samme, tror jeg - nemlig fokus på, hvordan man slapper af. Jeg fik i hvert fald ros for min rolige vejrtrækning under fødslen.
Jeg gik ikke til FF, men har haft to gode fødsler. Har fået ros begge gange. Vejrtrækningen er vigtig som selvregulerende smertestillende, så hvis du har svært ved at trække vejret dybt, kan det måske være rart for dig. Jeg kan anbefale dig at kigge lidt i bøger om de forskellige vejrtrækningsmetoder, men jordemoder er der jo noetp for at guide dig igennem de forskellige tyber, alt efter hvor du er i fødslen. Ved Mayas fødsel brugte jeg vejrtrækningen som smertestillende sammen med lidt varmepuder, og det virker bare. For mig ville FF være spild, for jeg har klaret mig super uden. For min storebror og svigerinde har det været godt (FOF-kursus), fordi min bror fik styr på sin rolle ved fødslen og min svigerinde fik lært vejrtrækningen samt meget andet.
Da jeg ventede mig første gang gik jeg til ff. Det var super godt og det har hjulpet mig vildt meget under veer og fødsel, de vejrtræknings øvelser man lærer er GULD hver   . Kan anbefale at lære vejrtrækningsøvelserne.
Jeg valgte ikke at gå til det, da jeg ikke bryder mig om at se andres fødsler (film), eller det der store fora, hvor vi alle (incl. fædrene ) er gravide etc etc. Ved den første valgte jeg at træne lidt yoga (der var nu alligevel en del gravide  ) for at arbejde med vejrtrækning + lære afslapning. Virkeligt et dejligt kursus, bortset fra at jeg ofte faldt i søvn  Da jeg skulle føde i en andel landsdel end jeg boede i, var jeg dog lige på et kort visit på sygehuset så jeg vidste hvor jeg kunne finde fødeafd. Ved nr. 2, blev alt fravalgt. Havde bare ikke behov for det. Ingen af gangene har jeg efterfølgende valgt mødregrupper (prøvede et par gange ved den første) men små babyer, gråd og røde møller (hedder numser nemlig her på øen), var bare IKKE blandt de emner jeg havde lyst til at diskutere, når jeg endelig kom lidt væk hjemmefra  Gør hvad du selv føler for....den skal nok komme ud uanset hvad ;o) Anne
mit første barn, og er på nuværende tidspunkt igang med fødselsforberedelse.. Jeg kunne godt have undværet det, men det er nu meget hyggeligt at møde andre gravide 
ja vi er kommet tilbage til DK. Det gjorde vi i marts måned. HK findes ikke i UK, men DIU gør faktisk. Det hedder bare noget andet selvfølgelig. Glæder mig også til bebsen. Vi skal scannes om 13 dage, det bliver bare helt fantastisk.
Hej Hanne GJ Op med humøret, du må videre, livet er for kort til dumme kællinger!! Nå en dør lukkes, åbnes en ny. Se mulighederne og ikke begrænsningerne (synes jeg nu også at du virker til at gøre) Måske er din opsigelse starten på noget nyt og spændende? Jeg synes nu også at det lyder til at din arbejdsgiver prøver at få det hele til at glide. Hvis du mener der er en sag, så kræv at HK får en jurist til at se på sagen, det er det vi betaler for. Jeg blev selv opsagt i min orlov, men jeg har fået et fantastisk job på deltid, gode forhold, 5 km fra vores hjem og nu føler jeg meget bedre jeg kan være der for mine børn. Alt i alt så stoppede noget godt, men der startede noget bedre. *g* Hilsen Jette
Syntes godt nok din arbejdsgiver lyder til at være en MEGET fair person- syntes det er flot han vil give dig løn så lang tid( der er jo dyrt for ham)-Du har vist intet at beklage dig over!!  Der er nedskærring alle steder og det er aldrig sjovt at blive fyret, men syntes overhoved ikke der er nogen grund til at du føler dig dårligt behandlet-som jeg kan læse ud af din tekst du syntes. Mvh
Jeg føler mig slet ikke dårlig behandlet af min arbejdsgiver. De har egentlig været meget fair. Det er mine kollegaer jeg synes har behandlet mig dårligt. Men ja jeg må forsøge at se fremad og få det lagt bag mig så hurtigt så muligt. 
tænk sig min mand er uddannet ingeniør og arbejder som projektleder med god løn og jeg er uddannet pædagog og arbejder som pædagog og vi har ikke råd til at adoptere.... I stedet skal alle disse børn opvokse på børnehjem i kina, columbia m.m. Det har de jo også meget bedre af.......... 
Hej, jeg har én af de der smarte bæreseler fra Babysam, som indtil videre har været GULD værd. Desværre er min dreng vokset sig ud af den, da den er temmelig stram - påtrods af at han kun er knap 5 mdr. Besynderligt, for de skriver at det er til 12 mdr, og han er på ingen måde tyk - bare lang?? Vi har taget alle spænder ud i det yderste, men stadig for lille. Er der nogen der ved hvor man kan finde en større sele, som selvfølgelig er STØRRE end den fra Babysam (de forhandler jo kun i én størrelse) Det vil være stor hjælp med feed-back!! På forhånd tak Mvh
Jeg har en babybjørn active, og min søn er nu 1 år gammel, og jeg bruger den stadig indimellem. Så den kan jeg helt klart anbefale.
Jeg kan varmt anbefale en bæreslynge fra Kari-Me. Min datter på snart 3 måneder og jeg er meget glad for vores. Det siges at slyngen kan bruges indtil barnet er 4 år! Prøv at gå ind på  . De bedste hilsner Pia
tusinde tak for jeres svar - vil straks kigge på linket ;o) Mvh Christina
vi har også en babybjörn actice og den kan vores store datter på 10 mdr stadig med lethed sidde i... Og den er ikke tung at bære med selvom hun efterhånden jo vejer godt til, så jeg kan ligeledes varmt anbefale den... Og den kan jo købes brugt mange steder til ike så mange penge. Hyggehejsa Renana
Hvordan er det nu? Mener at have hørt man ikke må røre ved råt kød (hakket kød) når man er gravid. Ved ikke om det bare er ammestue snak, eller om der er noget om det. Kan heller ikke huske hvorfor. Håber nogen hjælpe.
På grund af risiko for toxoplasmose, også kaldes haresyge, bør gravide undgå at spise råt kød. Det er derfor vigtigt at have en god håndhygiejne, når man håndterer råt kød eller grøntsager, der har været i berøring med jord. Toxoplasmose findes desuden i afføring fra katte, der færdes ude, derfor bør gravide undgå kontakt med kattebakker o.lign. Derudover skal man holde sig til gennemstegt kød, samt ikke flå og rense vildt.
Oki... Tak. Det er mest fordi jeg står og skal pakke noget hakket kød i poser til fryseren...
Hej og tillykke med den kommende begivenhed. Du skal også som gravid, holde dig fra rå fisk, specielt fisk der spiser andre fisk, som f.eks. ål. Hilsen Lena.
Selvfølgelig må du pakke dit hakkekød om, det sker der altså ikke noget ved, nu skal man altså heller ikke blive mere hysterisk end godt er. Håndvask med sæbe er vigtigt, men det kommer vist helt af sig selv når man har pakket kød  Louise
Det var lige det svar jeg manglede. Takker... Det med at spise fisk   og da slet ikke rå fisk....-så det kommer helt af sig selv.....-kan ikke lide sushi...
Jeg troede egentligt det med at spise/håndtere råt kød, var noget andet end toxoplasmose. Men katte puh og vildt, vidste jeg godt. Jeg er tjekket for det og er modstandsdygtig... Som min læge ret klamt udtrykte det, så kan jeg spise katte sk*dt uden der sker noget... Det afholder jeg mig så lige fra... Er i andre ikke tjekket? eller er det kun bonderøve der blir det? (min veninde som er vet. sygeplejeske og bor i en anden landsdel, hun skulle bede om at blive tjekket)
Blev tjekket og have ikke antistoffer mod det, trods udekatte. Men skulle også spørge specifikt efter en test af dette.
et spørgsmål om at priortere....hvordan har enlige så råd   det er dyrt at få børn, men pengene får du ti foldigt igen ligemeget hvordan de kommer til dig..   husk det...
hejsa, jeg tror, uden at vide det, det er meget svært for enlige at adoptere. Det koster kassen at få lov til det, som jeg har forstået det. Ja, det er koster at have børn. Men det meste kommer jo hen ad vejen og ikke på en gang som ved adoption. Jeg synes også nogle af de regler er mærkelige. Hvad med evt at blive plejeforældre/aflastning? Ved godt det slet ikke er det samme, men i kan stadig hjælpe nogen børn og forældre. Hilsen katarina
om vi fik råd, ja så kunne vi ikek få lov, da jeg ahr en kronisk fysisk sygedom. Jeg er fuldt ud i stand til at tage vare på et barn, både omsorgmæssigigt og fysiks (lege, pleje osv)så krydslige fingre for at vi kan blive hjulpet til at lave dem selv
ja. vi er bare så lykkelige for den perfekte prinsesse på 5 år vi har. og hun nyder at være et møgforkælet enebarn i et hjem, hvor der efter planen skulle have været 4 børn. jeg tror også plejebørn bliver aktuelt en dag, jeg ville bare have så svært ved, at give slip og svært ved at sende barnet hjem hver anden weekend.
ej det er langt fra KUN et spørgsmål om at priotere, det handler om, at have et liv, et hjem, et overskud og ressourcer til et adoptivbarn og kunne stå inde for det man har at tilbyde og være velvidende om adoptivbørn oftest kræver meget, grundet deres første hårde leve år. Der er dårlig sundhed, tilknytningsforstyrrelser og seperations angst og symptomer som udløses af disse. det er de færeste som kan betale 275.000,00 kontant uden at optage lån eller gå på kompromi med livskvaliteten (minus 42.000,- som man kan søge i tilskud.) og dernæst stadig have en masse stående på bankbogen. .....men 100 børn på 50 kvm på et børnehjem er vel også et fint liv  Maja.
koster dte virkleig så meget at adoptere- det er godt nok vildt
ja der er prismærker på børn 95.000 - 175.000, ækelt ikke. dernæst kommer der penge til Danmark, adoptivlandet, læger, psykiatere, medicin, rejser, ophold m.m.
bare skrækkeligt
Pengene er så kun den ene side af det, herefter skal en masse krav og regler indfries. Jeg husker en artikel i Alt For Damerne august 2008 omhandlende Lene Gammelgaards ihærdige kamp for at blive adoptivmor - hun endte i Nepal på egen hånd og kom til sidst hjem med sin datter..det havde vist nærmest været lettere for Lene Gammelgaard at bestige Mount Everest end at adoptere. Prøv evt. at stille dette regnestykke op, hvor mange år kræver det uden hest, at spare op til at adoptere. Mine heste har i december denne måned kostet mig :  Lidt ironisk vil mange gerne tage lån for at købe hest til 100.000++, jeg tror dog også at mange par vælger at optage lån til adoption. Findes der mon et regnestykke for hvorfor prisen er som den er, håber da at grunden er reel ? Adoptionstilskuddet er i 2009 hævet til :  Hilsen Birgitte
Jeg er et resultat af min mors arv fra noget familie  Ja, det er hammerdyrt at adoptere, og der er mange krav der skal indfries. Jeg kunne godt tænke mig hvis det blev lavet sådan at en del (alle?) de penge der bruges på kunstig befrugting idag, i stedet blev brugt til at hjælpe barnløse med at adoptere. Jeg forstår ikke hvorfor det skal være gratis at få sat et nyt barn i verden, men voldsomt dyrt at give et der allerede er kommet til verden et bedre liv. Derudover så kunne kravene godt lempes lidt for de der ønsker at adoptere små børn, og de der øsnker store børn (3+) skulle så forberedes bedre på de komplikationer der er ved sådan nogle som mig  Derudover skulle man have opfølgning fra en eller anden indstans indtil barnet er 18. På den måde kan forældrene blive guidet i de problemer der opstår. Ja - jeg er lidt farvet af selv at være fra Colombia, men det er nu engang min holdning 
jeg kan godt følge det du siger med at hjælpe børn der er dårligt stillet, men herhjemme er vi enige om kan vi ikke lave vores egne børn, så vil vi ikke adoptere (vi kan/må heller ikke). Jeg ved bare helt personligt at for mig betyder det noget at jeg kan føde mine egne børn. Vi skal nok have hjælp til at lave børn, vi starter i vhert fald med undersøgelser her den 27. Men ja det burde ikke være så dyrt at adoptere for dem der gerne vil (det er jo ikke ens bankbog der afgør om man er gode forældre), og ja det ville være rart hvis man kunne lave opfølgninger på de børn der kommer hertil, da der jo kan opstå forskellige problemer i den forbindelse
Jeg syntes det er fint med meget meget store krav, da et barn der har oplevet så store svigt i starten af sit liv, ikke skal opleve flere p.g.a. sygdom eller manglende overskud eller en ny mor og far med et forhold som ikke er 110% godt og stabil. Men jeg er stadig målløs over, at vi ingeniør og pædagog ikke har råd til at adoptere, alle de penge det koster burde man kunne bruge på adoptivbarnet. Yess2000 (Razz): Jeg syntes det er en smuk tanke, det du skriver: "Jeg kunne godt tænke mig hvis det blev lavet sådan at en del (alle?) de penge der bruges på kunstig befrugting idag, i stedet blev brugt til at hjælpe barnløse med at adoptere. Jeg forstår ikke hvorfor det skal være gratis at få sat et nyt barn i verden, men voldsomt dyrt at give et der allerede er kommet til verden et bedre liv." Men der er noget helt særligt ved, at få sit eget barn og en graviditet er en vidunderlig del af rejsen til, at blive forældre. OG TRO MIG DET ER DÆLME IKKE GRATIS AT FÅ SAT ET NYT BARN I VERDEN VIA BEHANDLING!! Maja.
Malthe på 12 måneder startede i vuggestue d. 1/12-2008 og han var super glad for at være der, var ikke ked af det en eneste gang. Nå men så efter en dejlig lang juleferie, synes han ikke det er fedt at være der  Det kan skyldes at den medhjælper han rigtig godt kunne lide, er stoppet efter jul og en pædagog fra hans stue er blevet langtids sygemeldt og et barn der er 10 måneder bestemt ikke synes det er fedt at være i vuggestue og hænger på en arm HELE tiden (hvilket tager MEGA meget fra de andre børn, som alle nok ved er normeringen jo ikke optimal   ). Når jeg så kommer med Malthe om morgenen, er der kun to på stuen (den nye medhjælper og en pædagog, ofte en vikar   ), den ene har det, før omtalte barn, på armen og den anden er ikke altid til at finde eller er ved at tage imod et andet barn. Så det bliver altid en dårlig oplevelse at blive afleveret, både for mig og Malthe. ved ikke hvad jeg vil med dette indlæg, nok bare råbe ØV... var så glad for vuggestuen og nu har jeg aller mest lyst til at holde Malthe hjemme. Hvilket jo ikke kan lade sig gøre, så bliver jeg jo aldrig færdig med studiet. Nina
Jeg vil nok sige lidt som TSB . Prøv at lave lidt om på dine rutiner hvis det er muligt. Måske er det rigeligt med evt 10 min ekstra tid til aflevering,til lige at læse en lille bog, eller tag nogle biler frem osv. Tit skal de kære små jo bare lige igang. Håber det lykkes dig snart at få vendt den trælse situation. For ja, super øv når de er kede når man går!! Held og lykke med det.
Vi har prøvet at komme på forskellige tidspuknter, i morges kom vi kl 9, ikke et hit, lige før morgensamling og total kaos. Før ferien afleverede jeg ham på gulvet hos den super søde medhjælper, hun var rigtig god til at finde en hyggelig måtte frem til at sidde på og noget legetøj og tage kontakt til børnene, der var ALDRIG larm og gråd fra nogen om morgenen, men efter ferien er der kaos og børn der styrter rundt og er kede. Jeg ved godt det er et spørgsmål om tid, de nye medarbejdere skal lige finde sig selv og den sygmeldte pædagog kommer også tilbage på et tidspunkt. Men det er hårdt når det står på. Tror jeg vil tage en snak med hans kontakt pædagog. Nina
Hvorfor ikke nævne det for dem som tager imod dig om morgen? Det er jo ikke sikker at de midt i alt kaos kan se hvad de skal gøe for at det bliver nemmere. de kan jo heller ikke vide hvordan du/i gerne vil modtages. Ellers ville jeg skifte plads
Kender godt din situation - Bertram startede vs i sidste uge og der er heller ikke meget overskud/lyst fra de ansatte til at tage sig af ham når jeg afleverer ham. De er 3 faste og den ene er super til at fange hans opmærksomhed og Bertram er allerede blevet rigtig glad for hende, vil kramme og rækker armene ud efter hende selv når jeg står med ham på armen. De 2 andre kender jeg fra børnehaven og har aldrig brudt mig synderligt om dem - de ejer ikke den der omsorg som jeg syntes pædagoger skal have. Fx. fik den ene væltet en pige på godt 1 år forleden - i stedet for at trøste pigen sagde hun bare "Jamen "XXX" jeg så dig jo godt!!!" Fedt, hvad skal den lille pige dog bruge sådan en bemærkning til? Desuden har jeg problemer med, at de tror at de ikke skal have Bertram ret meget generelt - da min barsel først slutter 30/1 og da de ved jeg er uden job bagefter. Jeg er af den holdning, at 2-3 timer er ganske fint og at han skal lære at sove til middag derovre (har han svært ved, grundet larm fra de store børn der leger ude). Men i dag blev jeg bedt om at hente ham inden luren, da de ikke havde tid til at putte ham????? Jeg vil gerne have, at han får en "normal" dag derovre inden min barsel er slut - ikke 7-8 timer, men 2-3 timer plus en lur - da jeg jo kan "risikere" at finde et arbejde og så skal han da ikke have sådan en kold tyrker! Øv - savner den dp vi havde til pigerne!
Øhh?? Hente barnet, fordi de ikke lige har tid til at putte ham? Indgår Bertram ikke i nomeringen? Til trådstarter: Jeg ville tage den op med personalet. Virker det ikke så ledelsen. Spørg positivt: "jeg oplever at afleveringen af Malthe går rigtig skidt. Har I (som fagpersoner (fedte, fedte)), nogle ideer til hvordan vi gør det godt for Malthe og os andre? Og ja, personale nomeringen er noget hø til så små børn. Har selv arbejdet i nystartet vuggestue gruppe med 13 ud af 14 børn på omkring 1-1,5 år. Meget uholdbart og ingen plads til faglighed, kun nødvendighed   . Jeg holdt ikke ud.
Som overskriften siger...
Hejsa Tak for alle jeres svar. Han var væk det meste af sidste uge da vi begge var syge, i dag var han så afsted, og jeg afleverede han lidt tidliger end normalt (kl 8.25) der var næsten ingen børn, grundet sygdom, så der var en dejlig ro og en pædagog der havde god tid til at tage imod Malthe, så det var så skønt  Ang han der hænger på arm, han sad på gulvet sammen med en anden pige og Malthe og det fungerede super. De havde oven i købet været på tur i dag, og Malthe havde nydt det i fulde drag og "sunget" og råbt  Da jeg hentede ham var han "alene" i det store rum (personalet havde øje på ham), men han havde igen mod til at bevæge sig ud på egen hånd. Så jeg håber bare dette fortsætter for det var skønt at aflevere og hente et glad barn. Mvh Nina Ps. Tina, det var da en underlig måde at behandle dig på "bare" fordi du går hjemme. Jeg er også hjemme og er det det næste halve år, da jeg skal skrive opgave, men derfor har jeg da stadig "ret" til at bruge det modul jeg har valgt. Så selvom jeg er hjemme bliver Malthe afleveret mellem 8.15 og 9.00 og hentet igen når han står op omkring kl 14.00 til februar startet mit semester og så hedder 8.30-15 for Malthe. Og det har jeg da heldigvis ikke hørt noget for af personalet.
Som nogle måske kan huske, havde jeg en kraftig blødning for nogle mdr. siden. Jeg fik p-ring, da blødningen højst sandsynligt skyldtes en hormon forstyrrelse. Når men det gik også fint indtil her sidste gang, hvor det var tid til at tage p-ringen ud. Jeg holdte min pause på 1 uge og satte en ny ring op. Der gik så en uge og jeg begyndte at bløde og det gjorde jeg så i 14 dage. altså blødningen stoppede samme dag, jeg skulle tage ringen ud. På onsdag har jeg holdt min uges pause.... men der er endnu ikke kommet blødning. Så nu er jeg spændt på hvornår den kommer og håber der snart kommer styr på cyklus igen. For det her er da bare irriteret. Er blevet tjekket hos læge og alt ser fint ud.. der er bare kuk i systemet  Nogle der har oplevet noget lignende? Og hvor lang tid gik der, før der var styr på det igen. JEg har aldrig haft problemer med cyklus før.
Er det ikke en lidt forkert tanke at sige "Jeg kunne godt tænke mig hvis det blev lavet sådan at en del (alle?) de penge der bruges på kunstig befrugting idag, i stedet blev brugt til at hjælpe barnløse med at adoptere." Hvis kunstig befrugtning kan hjælpe en del par, så er det da virkelig godt. Hvis du nu vidste at det kunne hjælpe dig, ville du så ikke også tage i mod det, selvom du ikke var 100% sikker på at det endte med et barn?
en gang opreklameret farce, sikkert fundet på af mænd som også mener størrelsen ingen betydning har. At få et adobteret barn giver præcis samme moderfølelse som at have været gravid med barnet først, under alle omstændigheder er det jo først når barnet kommer ud at man skal til at lære hinanden og kende. Når man adopterer har man ofte ventet på barnet i flere år, og selv efter godkendelsen går der en tid inden barnet rent faktisk ankommer, så adopterende par har ofte haft en meget længere ventetid, end en almindelig gravids ventetid. Det danske system er fuldstændig grotesk, når udviklingshæmmede kan få hjælp til kunstig befrugning, men almindelige og i øvrigt rakse par ikke kan få ordenlig økonomisk hjælp til at adopterer. Jeg tror egentlig en del ville vælge adoption frem for kunstig befrugtning, hvis ellers ikke prisen havde været så forskellig. Og ja jeg er meget farvet i mit syn, er nemlig også adopteret, og er yderst taknemmelig over mine forældre havde recurserne til at få mig. Mine forældre ventede 5 år på mig, jeg er dansk født, sådan et dansk født barn kunne man kun "købe" 1 af i 60érne, så min søster er finsk og hende tog det 2 år og få.  ps dette er den korte version.
Jeg kan kun sige ja til at det er total forrykt at der sidder så mange uønskede børn rundt om i verden på børnehjem, istedet for at man adopterer dem til kærlige hjem og trygge rammer. Jeg kan godt forstå at der skal betales nogle udgifter i forbindelse med at barnet skal transporteres fra punkt A til punkt B, men man kan jo tage en jord omrejse for de penge det koster at adoptere (næsten ihvertfald). Jeg syntes virkelig det er sørgeligt at regeringer verden over ikke gør mere. Min veninde har lige været i Afganistan, der forsøgte desperate forældre at sælge deres babyer/ børn på opslagstavler som vi andre sælger hundehvalpe, og gamle møbler  Men er der ikke noget om at man lettere kan adoptere ved at tage kontakt til et udenlands børnehjem, frem for den anden vej igennem det Danske system ??
Maja: Hvor har du dog fra at det koster 250.000 kr at adoptere? Det er muligt at man kan bruge op til 250.000 kr hvis man adopterer fra feks columbia og skal opholde sig der i tre-fire uger og vælger et luksus ophold m.m. Men man kan sagtens adoptere til mindre, det svinger alt efter land, men efter tilskudet fra staten kan det gøres for ca 100.000 +/- Det er stadig mange penge, men dog ikke SÅ mange. Det værste er ventetiderne på at få barn i forslag... de er så urimelige lange efterhånden og bliver længere og længere... Men held og lykke hvis i alligevel vælger vejen. Mvh Nell
Jeg kan nu heller ikke forstå hvorfor det skal være så dyrt at adoptere et barn. Hvis man omvendt vælger at blive plejefamilie, får man jo en fin løn for det... selvom man selvfølgelig ikke "ejer" barnet, det er lige her forskellen er - åbenbart... Når man tænker på alle dem der kan få børn, og ofte frit får det, og får hjælp i h.. og r... fordi nogen af dem hverken kan tage vare på barnet eller sig selv, - er det lidt mystisk at man skal kunne slippe 100.000 kr. for at adoptere et barn. Rige forældre, er vel ikke nødvendigvis bedre forældre, og uanset hvad, er de vel ikke så rige mere, - efter den udskrivning... 
Jeg tager lige og svarer på alle indlæg en for en  Maja - er det ikke? Man får da 3 forsøg gratis - det er det jeg har hørt, ret mig gerne hvis det er forkert. DINIS ♥Maestro♥ Hvis jeg fik valget mellem at skulle gennem medicinsk behandling eller adoptere ville svaret blive at jeg ville adoptere, af flere grunde: - Min egen historie - Jeg vil ikke udsætte mig selv for behandling der ikke er nødvendig - Jeg er af den mening at kan man ikke få børn naturligt er der nok en grund til det. Bare kald mig kynisk, men nogle gener fungerer ikke sammen, og det er naturens egen måde at sørge for at barnet ikke blive sygt, ved at undgå at blive gravid. Pruhest: Ja, du har helt ret mht. moderfølelsen. Faktisk kender jeg flere mødre der fik fysiske tegn på graviditet da de fik af vide at de havde fået et barn - i ventetiden mellem beskeden og der hvor man gik barnet. Så jeg tror ikke på det med at man ikke kan få samme moderfølelser overfor adoptivbørn. Du har også helt ret i det groteske ved at udviklingshæmmede kan få børn, men at veluddannede og stabile mennesker, med plads til et barn i både økonomi og hjerte ikke kan adoptere fordi de ikke har så mange penge. Og, man kunne da sagtens forestille sig at nogle havde valgt medicinsk indgreb fra, hvis de havde mulighed for at adoptere... Ox-Arabere dk Det kan godt være det er lettere, men jeg tror at der vil være en del problemer og arbejde med danske papierer når barnet kommer til DK, hvilket er det som de danske organisationer hjælper med. NellBO Nu brugte mine forældre i omegnen af 250.000 for mig og min søster. Der er naturligvis mængderabat, da meget af papirarbejdet jo er det samme for to som for en. Mine forældre var 6 uger i Colombia, og boede IKKE i luksus!!!!! De sparede der hvor de kunne, og boede i en lille lejlighed sammen med os i de 5 uger. Vi boede på et vandrehjem med en masse andre danske familer, hvilket de blev rådet til hjemmefra for at få danske kontakter. De kontakter har vi stadig, og det er dejligt! Så jo, det er dyrt!
yess2000: Lige præcis Colombia er meget dyr at adoptere fra, så derfor skriver jeg netop at man måske godt kan bruge 250.000 der. Og nogle familier tager et luksus-ophold samtidigt og bruger i omegnen af den pris! Det gjorde dine forældre ikke men de adopterede to. Min pointe er at det IKKE nødvendigvis koster 250.000 kr!! Det kan sagtens gøres for mindre. Jeg synes det er synd hvis nogle læser dette her og bliver "skræmt væk" pga økonomien, når det ikke er helt som virkeligheden. Mvh Nell
Jeg tror jeg deler holdning med Yessika, - og det er sikkert super nemt for mig at sidde og ha' den holdning når jeg ingen børn har selv, og ikke har været gravid. Men jeg kan slet ikke følge den der tanke med moderbindinger, og at man skal ha' været gravid, - selvfølgelig kan jeg godt se oplevelsen i at man har gået rundt og mærket liv i ens mave der har vokset osv. - Men det er 9mdr, ud af et helt liv - er det ikke muligt at overleve uden disse og så give et barn et godt liv i stedet for!? Jeg tror også på at der ind i mellem er en dybere mening med at folk ikke kan få børn, - jeg er godt klar over der kan være sket noget, så man ikke har kunne få børn osv. - Kender mange par som har fået et barn den naturlige vej, og nr. 2 er så adopteret. Jeg kan ikke forstå det ikke er mere tilgængeligt at adoptere, - så skulle der ikke sidde mange børn under kummerlige forhold i evigheder, men at der i stedet blev sat skub i det, så det var hurtigere at adoptere = man får barnet hjem hurtigere, og da barnet er yngre er der mindre risiko for psykiske komplikationer også. - Og så gøre det billigere! Igen, jeg er ikke selv mor - så kan ikke sætte mig ind i hele "graviditets-idéen", men jeg kan bare ikke se hvorfor man vælger at priotere selve graviditeten højere, end barnet selv - er det ikke fløjtende ligegyldigt om folk går rundt og siger "Næeh hvor han/hun ligner sin mor/far", eller om barnet ikke ligner jer, og alligevel er et vidunderligt barn? Synes det er grotesk hvis et par med en velfungerende økonomi og et fungerende liv, ikke har råd til at give et barn et godt nyt hjem! - Det burde da foretrækkes fremfor reagensglas-børn, - hvorfor ikke give de børn som allerede ER sat til verden et bedre liv? I stedet for at sætte flere børn til verden? Når jeg tænker over det, kender jeg faktisk til mange familier med adoptivbørn, hvor man ikke tænker over det. Jeg tror, at står jeg en dag i den situation at jeg ikke kan få børn den naturlige vej, - så vil jeg da foretrække at adoptere fremfor at gå igennem alverdens vilde behandlinger for partou at blive gravid! Der er jo nok en dybere mening med at jeg ikke kan blive gravid så! - Jeg vil da hellere kæmpe for at give et barn et bedre liv, og jeg tror på at man ikke behøves at ha' født barnet, for at elske det meget højt. Det har jeg set flere beviser for 
Min svigerinde og hendes mand er lige blevet godkendt i denne uge som kommende adoptiv forældre. De kan nu vente i et par år før deres kommende barn findes og kan komme hjem. Jeg tror ikke det har været den økonomiske del af prosessen der har været sværest, men den usikkerhed de har haft omkring de fysiske og psykiske rammer. At man sætter en pris på et adoptivbarns hovede, så at sige, er i mine øjne fin nok. Der ligger en masse arbejde i at få et barn til DK, og vil man det virkelig er penge da ikke et emne. Jeg mener ikke man skal slække på kravene på adoption. Alt for mange uegnede ville så kunne adoptere, og det er vel det man ibundog grund sikre sig nu, ved at have så skrappe kritterie. Kh Mette (der forhåbentlig kan kalde sig tante inden for de næste par år ;o))
det er overvurderet det med at bærer sit eget barn, og at man også får samme moderfølelse med et adopteret barn. Men jeg ville stadig vælge behandling frem for adoption, også selv om jeg kunne blive godkendt til adoption Heidi
Jeg er til både og. Jeg har siden jeg var en ung pige haft en ide om at jeg måske ikke kunne få mine "egne" børn, altså blive gravid. Om jeg kan dette ved jeg ikke, det er aldrig blevet undersøgt. Men min kæreste er lammet fra navlen og ned, dette gør at skal vi have vores "egne" børn, skal vi have hjælp på en eller anden måde. Jeg sel er nok mest til adotion, fordi jeg mener jeg vil elsket barnet lige meget hvad, det er jo mit til den tid. Jeg vil gerne hjælpe et barn som allerede er her, fremfor måske at lave en mere (forstå mig ret). Jeg synes alle børn har ret til et kærligt hjem, og så er det fuldstændig ligegyldigt i mit hovedet om barnet ligner manden og jeg, eller har skæve øjne, eller brune øjne og sort krøllet hår, er det mit/vores barn er det det. Kærligheden til den er helt sikkert hverken mere eller mindre om den er adopteret eller jeg har født den selv. Ligesom alm tænkene forældre heller ikke kkan sige hvilket af deres barn man elsker mest, for man elsker dem jo som individuider. For alle ders store plusser og små minusser. Men min kæreste der i mod kan godt ser det fra mit synspunkt, han vil dog gerne have sine "egne". Om det er et ur-gen at han gerne vil have sine gener til at gå videre, er så måske noget af det. Og intet ondt om dette. Har manden det sådan har han det sådan. Jeg vil ikke tvinge noget ned over hans hoved, ligesom han heller ikke vil gøre det ved mig. Så når vi forhåbeligt inden længe bestemmer os til at nu er det nu, så går vi nok i projekt "egen" først, lykkes dette ikke, må vi se om tiden, og om vi overhovedet kan få lov (dette ved jeg ikke om vi kan når han er kørestolsbruger, og så er der jo en masse andre fuldstændig ligegyldige regler for at få lov, om man er tyk/tynd ryger, penge osv...)Til at adoptere. Jeg ved at tiden måske ikke er til at prøve begge dele, men heldigvis har jeg/vi også den indstilling at livet trods alt er andet end den bonus at få børn. Jeg elsker børn ønsker mig børn, men får jeg ingen er det nok ikke meningen med dette liv. Jeg har dog også en drøm om at blive plejemor på den ene eller anden både. Både fordi lysten, pladsen og hjerterummet er der. Om dete kan lade sig gøre ved jeg ikke, men det er stadig en drøm... Men ja jeg synes det er forfærdentligt at reglerne er så stramme, især når man tænker på de forhold som nogle børnehjems børn lever under i deres hjem land. Jeg synes det er grotesk hvor lang tid det tager, og jeg synes det er dyrt. Jeg synes bestemt børnene er alle pengene værd, men et eller andet sted er det jo dybt urtisk at sætte et prisskilt på et barn/menneske. Og at nogle faktisk tjerne penge på andres ulykke i dette tilfælde. Dog ved jeg også at noget skal det jo koste, ingen får jo noget for ingen ting. Jeg ved også at der skal være regler, de skal blot laves flecible så man tager stilling til hver enkelt, og ikke bare efter nogle faste regler og rammer. Men prisen på børn er grim, fordi det deler dem op i A og B kvalitet, og det er jo totalt usmageligt. Men selvfølgelig vil vi jo alle helst have et "perfekt" barn, frem for en med "fejl og mangler" i form af store eller mindre handicap eller udseendet i mod sig..
Jeg tror desværre ikke i får lov når din kæreset er lammet. Jeg har en gigt diagnose og jeg kan ikke få lov, da det er en kronisk sygedom, og man kan jo sige at lammelse ere kronisk (i hvert fald i dit tilfælde udfra hvad jeg har forstået)
med mindre man vil adoptere et barn på over 7 år fra kina som er multi handicappet, så lemper de lidt i regler.... mystiks da disse børn kræver mere....... (men de er svære, at finde forældre til) -jeg syntes det er super godt at reglerne er enorme strikse, da børn der har oplevet så svære og så tidlige svigt, absolut ikke skal opleve flere svigt og ikke flere voksne uden stort overskud til dem, derfor skal ingen med tvivlsomme forhold eller tvivlsom helbred have lov, at adoptere.    heldigvis har vi vores perfekte datter, jeg mener at hun går glip af en masse, da hun ingen søskende har, da vi ikke kan få de 4 børn vi ville have, men jeg bestemt også at hun får meget ud af enebarn, da vi bruger meget tid på familie og venner med jævnalderene børn og da vi ikke tænker over hvad det nu koster når vi tager ud og spiser, i biffen, tager på ferie m.m. som vi absolut ville gøre med 4 børn.
Jeg kan godt læse at der er delte meninger om det her. Og det skal der også være plads til. Hvis jeg ikke kunne få børn af naturlig måde, så vil jeg først og fremmest tage imod de forsøg jeg kunne. Der kan være mange grunde til at man ikke kan blive gravid på naturlig måde, og mange af de grunde skyldes ikke altid generne, men pga. sygdom tidliger. Hvorfor skulle man afskæres for at få økonomisk hjælp til det, og istedet selv betale hvis man ikke vil tage imod at adoptere? Jeg har selv to piger, blev gravid uden hjælp, men var jeg ikke det, så havde jeg taget imod alle de tilbud jeg kunne få, og nok ikke overvejet adoption, heller ikke senere. Jeg ser det som : kan jeg ikke få børn, ej heller med hjælp, så er der desværre en grund til at det er sådan. Ikke en nem beslutning. ja, jeg ved godt at der er mange børn fra diverse lande som trænger til forældre, men det er så mit valg.
alt hvad angår børn er svært og jeg har også et meget ambivalent forhold til det hele, da der er så meget som giver mening og alligevel giver det ingen mening. jeg har ikke de vise sten og ingen konkret holdning, uden et "på den anden side set" eller "men så alligevel"......... men et ved jeg, når vi ønsker et barn, bliver vi en løvemor og gør alt og glemmer måske at se hvem vi træder på, på rejsen, til at opnå den største titel MOR! <3 ALMA MIN ALMA <3
Lad os se de sidste billeder af jeres børn. Da jeg håber mange vil bidrage håber jeg at I vil nøjes med maks 2 billeder pr barn. Tilgengæld bliver det så jeres bedste billeder  Maya 1 måned og 11 dage:   Livsglæde. Mor er bare så sjov.   far og datter.
vise mit smukke yngel frem      Begge billeder er fra i går 
  Her er min dejlige rødtot, hun hedder lærke og er 14 mdr. dejlige unger der er vist kom endelig med flere  ) hilsen fra KJN
Her er Simon knap 4 måneder (han er 5 måneder og 1 uge nu) Syntes bare det er så godt det hre billede.  
Skønne unger  Har lige været ved fotografen, så I kan få lov at se både mig, min mand og børn   
Dejlige billeder af jeres unger. Her er Emma december 08   og et enkelt som kun er et par dage gammelt  
Af jonas Han er 5½ mdr ca    
Her er Freja i efteråret 2007, hun bager chokoladekage med sin ene faster:   Og her i starten af december, billedet blev brugt som julekort sidste år:   Linda.
Hejsa Super søde børn I har.. Her er mit bidrag- 2 stk billeder af min Martin, der nu er 7½ mdr. På første billede er han vist 5 mdr og på det andet ca 6½..
Veronica på snart 2 år  Første gang hun oplever sne.   Og ja billedet her siger vist alt   Et stk kommende ridepige    Det var så lige mine 2 billeder   Hø hø den grænse var svær og holde.
Her er så mine to billedr:-) elsker dem...     Og hvor er det altså nogle dejlige børn i har jer:P
  Her har i Frederik der nu lige om snart er 2 1/2 år. Kh Mette
Som nogen måske har opdaget jeg skrev i termin i januar tråden, så gik vandet tirsdag morgen og jeg startede så småt med veer. Det resulterede i onsdags kl. 13.15 i den dejligste pige, på 3990g og 53 cm. Hun endte med at komme til verden ved kejsersnit, da hun stod skævt, og trods en masse pressen og forsøg med sugekop bare ikke ville dreje sig ned gennem bækkenet. Der skal nok komme en længere beretning senere, når jeg får tid og overskud til at skrive den ned. Trods det lange forløb, havde hun det super hele vejen, og fik 10/10 i apgar score. Jeg har det også fint, jeg er imponeret over, hvor hurtigt man får mindre ondt oven på sådan et kejsersnit. Vi kom hjem i lørdags, og nyder at være blevet en rigtig lille familie  Der kommer billeder senere, de ligger lige på gemalens PC Merete
Dejligt at høre det er gået godt og hun klarede det så fint. Glæder os til billeder  Mvh Rikke
Tillykke tillykke med jeres datter!  Venter spændt på billeder af den bette prinsessepige...
Vi sidder lige og har tøse-kom-sammen også falder talen selvfølgelig på unger osv. Så her er lige et spørgsmål til det alvidende hestenet... (ja de er ikke hestepiger og griner pt. af mig.. tsk tsk) Nu hvor der er influenza-epidemi over Danmark, vil det så kunne ses på fødselstallet??? Vi har diskuteret febers indvirkning på både sæd og æg mv. men google har ikke været vores ven og vi er ikke helt enige om ens reproduktion bliver påvirket eller ej  Så er der nogle af jer som kan give os lidt oplysninger??? Mange hilsner Rikke
Jeg ved ikke om feber kan påvirke sæd eller æg, men jeg tvivler på at folk med "rigtig" influenza har lyst eller kræfter til at lave babyer. Dog kan jeg se at det den 15. januar 2009 er fastslået at vi ikke har influenza epidemi i DK. Louise
Min søn på snart 4 har virkelig dårlig ånde. Jeg er meget sart på det punkt, så muligt min næse er ekstra følsom, men jeg synes det er slemt. Det hjælper ikke at han får børstet tænder. Det får han desuden flere gange dagligt selvfølgelig... Han skal snart til tandlæge, og der vil jeg selvfølgelig drøfte prøblemet med tandlægen, men er der nogen der har oplevet samme problem?
har også dårlig ånde, så jeg spurgte self. tandlægen sidst vi var afsted, og fik det svar, at det skunne skyldes, hun sover med åben mund om natten, det kan nemlig give belægninger på mandlerne (tror jeg nok det var), det var bare vigtigt at få børstet tænder hver dag, og så kunne det hjælpe at de fik en tår vand om natten (hvis de da vågner) jeg vil da osse sige, at de nætter hvor tøsen har været vågen og fået et glas vand, der er ånden ikke så "styg"
Når man taler om dårlig ånde hos børn, så er det vigtigt at skelne imellem den dårlige lugt, der kan være fra munden om morgenen, når barnet vågner efter natten, den lugt der følger med en evt. bøvs og så hvis barnet løbende igennem dagen har dårlig lugt fra munden.  En hyppig årsag til dårlig ånde hos børn er, hvis mundhygiejnen ikke er i orden. Det er vigtigt at få børstet barnets tænder godt mindst to gange om dagen. Og det skal gøres af en voksen. Hvis barnet lider af meget dårlig ånde, kan det også hjælpe at børste blidt på tungen med tandbørsten.  Derudover må man også tænke på om barnet har betændte mandler. Hvis barnet ofte er forkølet, er generet af hævede polypper og mandler kan det give dårlig ånde. Madrester og bakterier kan gemme sig i små hulrum i mandlerne. En øre-næse-hals læge vil hurtigt kunne fortælle om det er problemet.  Du skal også være opmærksom på at din datter får små hyppige måltider. Jo længere tid der går imellem at vi spiser, jo større er risikoen for dårlig ånde. Når vi ikke spiser dannes der mindre spyt og flere bakterier. Den flora der normalt er i mundhulen vil, når der mangler mad og spyt, begynde at afstøde slimhindeceller, hvilket kan give dårlig ånde.  Du skal også tænke over, hvad din datter spiser. Krydret mad kan give dårlig ånde, men også meget fed kost og indtagelse af for store mængder mælk har indflydelse på ånden. Igen skal du jo så også tage hensyn til hendes alder:o)  Det bedste du kan gøre er at sørge for en god mundhygiejne, hvor du også børster evt. belægninger væk fra tungen. Giv din datter hyppige måltider (dejligt at hun er så glad for at spise) og gerne brød og andet der skal tykkes godt, så munden har noget at arbejde med. Et gammel husmoderråd er at bruge danskvand (med brus). Hun skal ikke have store mængder af det, men hun kan evt. drikke lidt eller du kan se om du kan lære hende at skylle munden i det.  Hvis det er et vedvarende problem, synes jeg du skal få en øre-næse-hals læge til at se på hende.
Som skrevet får han selvfølgelig børstet tænder 2-3 gange dagligt. Og tungen (hvilket for mig er naturligt). Må bare snakke med tandlægen om det.
Prøv at gå tandmellemrummene efter med tandtråd, hvis der er en tandkødsbetændelse på vej. Sat ind fra Sundhed.dk ang tandkødsbetændelse
Hej alle sammen Hvor store er jeres børn på ca 16mdr??  Blot for at være nysgerrig.. Jeg syntes vores søn vokser og vokser og tingene bliver lidt mere besværlige i hverdagen(barnevognens længde, buslebordet osv...)  Hvor store er jeres guldklumper? Min søn måler ca 90cm og vejer 11,5kg og bruger str 92i tøj... Ikke for tyg ikke for tynd lige tilpas.
hejsa, nu ved jeg godt vores ikke hører til statestikken, men svarer alligevel  Vores prinsesse var 76 ved sidste måling, som dog var i november, vejer 7,690kg og bruger 68 i overkrop og 74 i bukser. Hun er ikke vildt tynd, men kunne sagtens bruge noget mere sul på kroppen. Især hendes lange tynde ben. Men vi er også eninge om hun arbejder på at blive model med den benlængde. Især fordi hun også elsker at få taget billeder    . Men vi ved godt hun er lille. Hilsen katarina
er kun knap 1 år men er 82 lang, vejer 13 kg og er på vej over i str. 92 i noget tøj. Pigerne var i samme alder 4 kg og nogen cm mindre - og jeg syntes også at de voksede hurtigt ud af barnevogn, pusleplade osv. Men de sov nu alligevel i vognen indtil de var 3 år+ uden problemer, men med bøjede ben eller hængende ud over kanten 
William er også 16 måneder. Han er ikke det største barn   Men lige tilpas til at være vores William  Han er vel ca 80 cm lang, og vejer 10,0 kg. Hilsen Camilla.
(220807) Lukas er omkring 91 cm og vejer 13 kg.. Men har også en far på 1.96 cm, så han skal jo prøve at følge med ham!!..   .. Han bruger 92/98 i tøj.. Så det er næsten det samme som hans storebror på 3 år.. Han bruger 98/104..
Ej hvor er I dejlige.. Er bare så træt af at alle folk siger EJ hvor er han stor.. Nej han er Noah og lige som han skal være.. MEn tænkte nu spørger jeg.. Jeg selv er 178cm og far 196cm så han skal jo opad.. MEn alligevel.. Syntes det med pudslebordet er ved at være trælst så tænker en del over hvad vi så skal gøre..
Hejsa Emily (180907) er 80 cm og vejer 9.7kg Hun bruger 80 i trøjer og 80/86 i bukser. Hun er ikke så stor, men følger sin kurve. Vi får hele tiden af vide at hun er lidt lille - nok fordi vores venners søn er 10 mdr og har vejet 13.5 kg siden han var 7 mdr. Så det er svært at sammenligne. Heldigvis siger læge og SP at hun er fin som hun er.. Andre der må lægge øre til andres "fordomme" om små/store børn?
han er født 071107 og bruger nu størrelse 98 itøj, han er 95 cm høj og vejer ca 14,5 kg så ja han er stor men ham er tilgengæld ikke fed meget af vægten ligger i hans højde og kraftige knogler, og så er det rart man ikke har en lille tynd spirvip når han er syg og på pencelin for så spiser han igenting i en uges tid.
Hvor pudsigt... Jeg har også en 071107, han er dog lidt mindre. Ca 87 cm og 11 kg. Maria
er fra 26 09. 07 og er ca 80 høj og vejre 9 kilo.. hun er lille men fin   vi er ikke så høje så nok derfor.. min venindes på knap et år er 90 høj og vejre 13 kg.. han er alså stor..
to meget lange børn. Albert som på papiret er 4½ år bruger tøj i str. 10 år. Han måler 130 cm   og rager et godt stykke over de højeste børn i børnehaven. Jeg kan huske hans længde da han var et år 95 cm for det står i hans bog. Sylvia som er 13 mdr. gammel (hun er 14 mdr. gammel i dag) men for en måned siden blev hun målt til 92 cm. Så jeg regner også med at hun bliver et langt hyl som sin bror. Det værste er at barnevognen her er helt skippet. For Alberts vedkommende da han var 10 mdr. og Sylvia da hun var 11 mdr. Albert fortsatte med at sove i barnevogn i dagplejen med benene hængende udover..... stakkels dreng. Beagle.
hva sange synger i for jeres må poder inden de skal sove?? jeg synger den lille ole, sov mit barn sov længe, samt pjerrot. men syntes efterhånden at der godt kunne komme en ny sang til  har en sangbog men syntes ikke der er andre godnat sange jeg kender i den
Jeg har en datter på snart 6 mdr som den sidste halvanden måned har vågnet op fra sin eftermiddagslur og GRÆDT. Jeg kan simpelthen ikke finde ud af hvorfor...... Da det begyndte havde jeg sp ca en uge efter og hun sagde at jeg skulle være opmærksom på ørene. Jeg bestilte straks tid hos ørelægen. Samtidigt gik jeg fra at hun sov på maven af mig til at hun kom ud i barnevogn om eftermiddagen. Hun holdt op med at vågne om eftermiddagen, så jeg afbestilte tiden hos ørelægen, og tænkte at det nok bare var mig der fik vækket hende, når hun sov på mig. Men det kom igen, og så tænkte jeg at hun måske var sulten, så jeg begyndte på grød om formiddagen. Det gik væk, og hun sov fint ... Men så begyndte det igen. Jeg så det an og kulden kom og så tænkte jeg at det nok var det? Tog hende ind, og hun sov sødt i sin varme seng uden at vågne. Men søreme om ikke det begyndte igen nu... Hun vågner og SKRIGER og græder tårer og er rød i hovedet af skrigeriet... Idag varede det 20 min før hun faldt til ro - og det føltes ikke som om min trøst var det der hjalp hende  Jeg har overvejet tigerspring, hvad jeg spiser til morgenmad, D dråber, om det er grøden, om det er luft i maven (det er det nogle gange) - synes jeg har gennemtænkt alle mulige elementer, men kan simpelthen ikke se et mønster. Har også overvejet om hun havde spændinger, men det sagde sp at hun ikke havde sålænge hun drejede hovedet fint til begge sider.. Er der nogen bud??
I søndags fx hvor hun blev døbt, der var der ingenting?? Hun fik ikke D dråber den dag, bare for at være sikker. Hun sov små lure på morfar og mormor og mig mens vi gik rundt til festen. Der var ikke en brokkende lyd fra hende hele dagen. Men det KAN ikke være D dråberne for igår var der heller ingenting såvidt jeg husker, og der kom jeg til at give hende 6 dråber... Anja, er der noget jeg husker forkert eller udelader eller noget...? (Gliese herinde følger os tæt hehe.)
gjorde det samme, dog værst om natten, og de er begge ørebørn, så ring til ørelægen og bestil tid igen.......ik din egen læge men ørelægen...
til 5 mdr undersøgelse/vaccine idag, og lægen sagde at det ikke var ørene, når hun ikke havde ondt om dagen osv??? Rent faktisk - indtil jeg når til ørelægen - så kunne man vel teste??? Give panodil om eftermiddagen og hvis det hjælper, ja, så MÅ det jo lissom være smerter??? Kan det være en test?
medicin uden grund.... nej hejs hovedgæret, sørg for altid at have hue på udenfor osv.... og så ring til ørelægen.... egen læge dur ikke... mine børns læger har altid sagt at der ikke var noget, alligevel har jeg 2 ørebørn, som først blev opdaget ved ørelægen, og da de fik dræn, sov de ordentligt igen.... og ringer du til ørelægen og siger hun har ondt, så får man næsten altid en tid med det samme
Nej, da min ammehjerne lige fik gennemtænkt det, kom jeg jo i tanke om at det heller ikke ville vise noget med tydelighed - for det kunne jo have været en af de dage hvor hun IKKE græd, som fx idag. Så forsøget ville intet vise.... Bestiller tid hos ørelægen imorgen. Andre bud - ?
Nu kan jeg se, det er lidt tid siden, du har skrevet denne tråd, så måske har du bare fået bekræftet, at det er ørerne? Men ellers har jeg da et gæt (men kun et gæt). Karla vågner også somme tider skrigende op. Det er mest om natten, men det kan være hele døgnet rundt. Jeg tror, hun har mareridt, og min sp siger, at det godt kan være tilfældet. Nu tager vi hende ikke op, men holder bare fast om hende eller svøber evt. dynen om hende. Så sover hun med det samme igen - før vækkede vi hende nemlig, når vi tog hende op, og så fortsatte hun med at være ulykkelig og græde. Karla snakker også i søvne og griner i søvne - så mit bud på hendes uforklarlige gråd må være mareridt/skrige i søvne, som så vækker hende. Det sker stort set hver dag/nat. Som sagt er det kun et gæt! Karla er i øvrigt tre måneder...
Nej, jeg har faktisk intet fået gjort ved det, for nu er det gået væk igen - og jeg tænker at det jo lissom skal være der for at blive undersøgt?? Så jeg venter. Ja, Sigrid griner også i søvne, og nogle gange græder hun i søvne, men når hun skriger er det en anden lyd, måske nærmest halvt i søvne halvt vågen. Men noget om snakken kan der bestemt være! For kommer jeg til at vække hende når jeg tager hende op så bliver det meget værre.. Vil prøve at svøbe uden at vække. Hun har før været utroligt glad for at blive svøbt, jeg gjorde det hver nat en periode - hvorfor husker jeg faktisk ikke detaljer om!!! (utroligt!!! Amme hjerne?)
 
går ud fra det er enten en barne vogn eller klap vogn du har som du har købt pose til  har dog ikke elv såen en i hvertfald ikke den model men der hvor man har købt vognen eller posen plejer de at være super søde til at hjælpe med at montere hvis noget driller det plejer jeg at benytte mig af 
Jeg har lige brug for jeres mening eller ideer. Sagen er at Min søn Frederik på 2år og 5mdr. ikke taler særligt meget eller har et særligt stort ordforåd. For lige at starte et sted så har vi været rigtige uheldige med vores Dagpleje mor/mødre. Den første måtte vi slutte fra ret hurtigt efter start da hun var gravid og gik på barsel. Vi kom derefter over til en anden Dp´er Inger, som vi bare forguder. Han var hos hende over et år, og da hun desværre fik dårlig hofte og måtte lægge sig langtidssyr, måtte frederik til Dp´er nr. 3. Hende havde vi ikke andet end bøvl med, og vi klikkede bare slet ikke. Vi måtte desværre stoppe hos hende da hendes åben/lukke tider slet ikke matchede vores behov, og Frederik er nu startet hos 4. dagplejemor. Vi har altid været meget obs på at Frederik ikke var så velfungerende sprogmæssig, men Inger vores bedste Dp´er var ikke så nervøs for det, hun mente at det kom af sig selv. Vi fik dengang tjekket ham motorisk af den tilknyttede pædagog og der var intet at sætte en finger på. Nu har vi så både hos nr. 3 dp og den nye dp´er fået afvide at Frederik bør tjekkes af en Hørerlæge og en talepædagog for han siger ikke ret meget. Han blev som spæd hørerscreenet og hans hørelse fungerede perfekt. Vi HAR også her i 2008 fået tjekket hans hørelse og den var lige som den skulle værer. Jeg er så fortvivlet, og det går mig meget på at begge dp´er mener vi skal hører teste ham igen. Frederik kan sige mange ord 1 gang og så siger han dem sjældent igen. Han siger ikke sætninger endnu. Han kan sige ja og nej og mere og så en masse almindelige ord, men mange gange siger han dem aldrig igen. Hvad syntes i?? Skal man holde kommunen oppe og bede om en talepædagogs vurdering? Selvom de først tilbyder det når han skal i børnehave om 7måneder. Eller skal vi slå koldt vand i blodet og tro på at det nok skal komme, eller måske noget helt 3.?? Vi læser MANGE bøger og er på biblioteket et par gange om måneden og låne nye bøger. Vi synger og leger sanglege og vi taler meget om de ting vi gør i huset og sådan i almindelighed. Kh Mette Håber det giver mening.
Hejsa:) Jeg har et ørebarn herhjemme der i et halvt år har været næsten døv pga væske og tryk i mellemøret, vi går jævntlig hos en ørelæge med ham, han har målt hans hørelse og har fortalt os at indtil børnene er så store at der kan blive lavet en rigtig høreprøve ( hvor man for noget lyd af forskellig art i ørene ) så kan man faktisk kun måle den "sociale" hørelse. Din søn kan sagtens have nedsat hørelse men ikke i en grad hvor apparaterne kan opfange det. Min datter har i en periode stammet meget og der fik vi at vide at man ikke går ind og støtter med talepædagoger før barnet er i skolealderen før for de ikke så meget ud af det vist nok. Nå det blev noget af en smøre... jeg håber du kan bruge det til noget. MVH Rikke
Hejsa Selvom han er hørescreenet som helt spæd kan han sagtens have væske i mellemøret nu, der gør at han ikke kan høre særlig godt. Bestil en tid ved en ørelæge, der kan måle trykke inde i øret, og man behøver jo ikke henvisning. HAr en kollega, hvis ældste datter også har haft en svær start med mange dp-skift og 2 flytninger, som de til at starte med tilskrev hendes manglende sprog. Så gik det til ørelæge med hende, hun havde en masse væske, fik lagt dræn og vups, så kunne hun lige pludselig høre lillebror skrige, samt der kom stort skred i hendes ordforråd. Og tlaepædagoger kommer vis først på tale langt senere. Hvis jeg var dig, ville jeg bestille en tid ved ørelæge og få tjekket om der er væske i mellemøret. Hvis der ikke er det, så ville jeg slå koldt vand i blodet og så skal sproget nok komme. - Komet
Uha jeg glemte at sige at vi har fået ham tjekket for vand i ørerne sidste år, men alt var fint. Han reagere også positivt på forskellige hører test. Mvh Mette
ikke hvilken kommune du bor i, men i min kommune vil talepædagogen ikke have børnene, før de er 4 år.. det har noget med indlæringen at gøre.. Til gengæld vil jeg så sige, at min datter talte heller ikke meget,da hun gik i DP, men da hun så startede i børnehave, så kom det i løbet af to måneder, og hun er ikke stoppet med at tale siden  Jeg ville nok lige slå koldt vand i blodet, og se tiden an..
børn, der først kommer i gang med talesproget når de starter i børnehave
Ja i næste uge bliver Andreas 3 måneder - uha som tiden dog går stærkt. Jeg har naturligvis taget en masse billeder og fik lige lyst til at dele dem med jer: Først helt nyfødt, 2 minutter gammel:   Her 2 dage gammel og har lige været i bad for første gang:     Første dag hjemme:    En uge gammel:         3 uger gammel:   Godnat:   1 måned gammel:   Andreas ved sin mor:   I bad:   Tørretid:   En fin drage fik Andreas fra stald tøserne:   Jul:       6 uger gammel:     2 måneder gammel:   Andreas ved sin far:   Nytårs aften, Andreas er lidt træt:   Ud og køre med de skøre:   Og til sidst billeder fra i går:         I dag har vi været til babysvømning for første gang, det var rigtig sjovt. Desværre ingen billeder derfra. Nu skal jeg nok stoppe min billede tråd, det greb vist lidt om sig, men man er jo bare så glad for den lille purk. 
Hvor er han lækker 
Han dog kær ... dejlig lille dreng . kan slet ikke vente til vores lille baby skal komme til verdnen sidst i maj ..
Hvor ser han dejlig ud 
topnuttet 
Sikke fine billeder   Det er helt vildt hvad der sker på små 3 mdr! Jeg har selv en dreng på 3 mdr   Og der sker hele tiden nye ting, nye lyde og nye bevægelser. Pt. har han lige fundet hans hånd, hehe. Den blir vendt og drejet, bøjet og strækt  Hilsen Kristina
Nogle som kan forklare mig hvordan jeg monter bærepladen i min slee-bee pose?
fandt ud af det. Pinligt så let det er   . Ammehjerne og søvnmangel -sig det ikke til nogen.
Det var godt du fandt ud af det... Måske du så kan svare mig på, hvordan jeg vasker den? Har lige anskaffet mig én... Mvh Anette
elefantens vuggevise. pochahontas - vindens farver. baby mine buster løvernes konge 2 : kærlighed kan gro, det er primært dem jeg skifter imellem.
det var sørme nogle gode sange, tak for det   mishaa dem kender jeg da skal bare lige finde teksten
ja de er nemlig gode. og rolige i rytmen eller hvad man skal sige. yasmin elsker dem.. specielt pochahontas.. den for hende næsten altid til at falde i søvn. den har en god indvirkning på hende ligesom med løvernes konge og elefantes vuggevise.. men dem sang jeg også for hende da hun lå i maven og boksede rundt. det har nok noget med det at gøre 
hejsa, jeg synger alt muligt forskelligt. I hele december var det fx div julesange  . Det kommer meget an på hvad jeg har lyst til selv. Tøsen er ikke så krævende, bare mor er der   . Heldigvis har hun flere forskellige sangbøger, så der er noget at vælge imellem. Ellers kan jeg anbefale højskole sangbogen. Der er rigtig mange gode i. Hilsen katarina
Nu gider Silje ikke at have vuggesang mere, men da hun var spæd, og stadig hvis hun er syg, så er det Tarzans godnatsang (disney) Jeg elsker bare den sang!
Synger vi her, og har sunget den siden han var helt lille bitte. Vi synger kun den. Så det er en tår vand, en sut, elefantens vuggevise og så godnat  Så det tager knap 5 min at putte - dejligt.
sove sange til mine børn.. Melodi og tekst frit fra hovedet - nok en blanding af tre forskellige kendte sange. Teksten - mine børns navne og noget i stil med "nu skal du sove, dagen er forbi, natten er tid til at sove" og lign. Ret sød. Kan den kun når jeg putter 
Jeg synger ikke godnatsang for Emma - men vi synger i løbet af dagen... Men ellers lavede jeg min egen godnatsang til Emma efter melodien "så tænder vi et lys i kvæld" Jeg kan nemlig rigtig godt lide den melodi og den er også dejligt rolig og "dejlig" at synge som godnatsang.
her i huset får benjamin æren af at høre for sin mors tid som bas i skolekoret   så den får da med både solen er så rød mor. og amazing grace, steelers fansang (som er den eneste sang min datter på 4 år faktiskt kan på engelsk!) blomstre i en rosengård.. hehe så når mine børn skal konfimeres kan de hele salmebogen undenad..
Vigdis er jo en "bestemt" dame - så hun vælger selv hvad vi skal synge - jeg bestemmer så hvornår det er "den sidste" og det bliver så accepteret *G*.. Her er det alt mellem: Lille sky gik morgentur (for det er sjovt den får ble på) Jeg vil tælle stjernerne Min lille hest (Halfdan Rasmussen) Sigurd Barrets godnatsange Jeg gik mig over sø og land Mariehønen evigglad Lille peter edderkop (første og sidste vers) Rap-anden Rasmus Lille frække Frederik (hun har en hæklet sovedukke som hedder Frederik) Se min smukke nye dukke Lille Lise Bjerget ligger langt ude i skoven (eller hvad den nu hedder) Solen er så rød mor I en skov en hytte lå En lille nisse rejste Og mange mange mere... Her i december var det et hit med: Juletræet med sin pynt Bjældeklang Nu det jul igen Et barn er født i Bethlehem På loftet sidder nissen Nissen er en kunstig mand De sange der er lidt for "hurtige" til godnat-sang, sætter jeg så bare ned i tempo.. så går det alligevel. Håber det gav lidt inspiration *S*.. Mvh. Lotte_L
For Sofie, og vil heller ikke gøre det for Nicklas, når han kommer til verden. De stakkels børn skal jo kunne sove 
'Elefantens vuggevise' og 'Nu er jord og himmel stille' synger jeg. Hendes Far synger vist mest noget vrøvlesang, han kan nemlig ikke huske teksten til nogen sange  Jeg har ellers en frygtelig sangstemme men tøsen synes åbenbart det er dejligt  Vi plejer at læse en godnathistorie først og så synge bagefter når hun ligger i sengen.
lille blop. De 4 linjer jeg ku huske. så sang vi den bare et par gange mvh c
Da Victor var lille sang vi altid "Øjesten" og folk syntes det var skide skægt at en purk på 2 år kunne synge den udenad. Nu er der kommet 2 børn mere og vi synger ikke rigtig godnatsange mere, men laver andre putteting istedet, men ikke det vilde. Gider ikke bruge 1½ time om aftenen på at skulle igennem 10 forskellige ritualer med 3 børn  men når vi synger er det som regel Øjesten stadigvæk.
Ej det er jeg rigtig glad for at hører. Så slår jeg koldt vand i blodet, og lader ham udvikle sig som han vil. Sådan har jeg det også bedst med, for han skal jo noknå det før eller siden. Kh Mette
Min ældste pige fik talepædgog da hun var to et halvt år, de mente ikke at hun kunne gøre sig forestålig når hun skulle starte i børnehave hvis hun var sulten,tørstig osv. Hun er også ørebarn, hun kunne næsten ikke høre i et helt år... Derfor også det meget sene sproglige. Hun har heldigvis ikke noget i dag..Men for en sikkerheds skyld få ham tjekket, det ville jeg gøre, så man kan få ro i maven 
Så har vi fået en tid til Høre halløj d. 29/1 så vi kan blive afklaret igen igen. Jeg har også talt med en Talepædagog, og hun var ikke nervøs for hans sprog overhovedet, han er bare lidt sent på den ikke andet, men hun ville sende en masse mund-øvelser til os så vi har noget at arbejde med. Kh Mette
Jeg tror nu også, at det kommer.   Der er nogle børn der bare ikke siger ret meget og så en dag, så er de ikke til at stoppe igen   Synes godt nok det er tidligt, at de vil have ham til talepædagog  Jeg synes det er en god ide, at du får tjekket ørene. Men husk at det skal være hos en rigtig ørelæge. Kan ikke rigtig se udfra dine svar om det er det?
 
det er altid for tidligt at være nervøs for dette .. jeg sys ikke der skal være nogle bekymring og talepædagogen også siger .. er sikker på der nok skal være en forbedring og om det ikke kun er lidt er det bar godt.. men hvis dit barn runder de 7 ca og der stadig ikke er sket meget i ændring så man føler at barnet enten er bange for at tale eller lign ville jeg begynde at overveje at få noget hjælp til dit barn..
bare for kær   Dejlige billeder, og lækkert garn han har  Åh ja, Smilla har også opdaget sine hænder, hun bliver helt skeløjet af at kigge på dem, og de kommer også i munden nu.. Der sker så meget, det går så hurtigt.. Suk 
det med at man bare har lyst til at vise hele verden hvor dejlig ens barn er... og du har ret han er da bare kær....vildt at se så meget der sker på 3 måneder, men han er jo stadig lille   nyd det....
 tak tak, det synes jeg jo naturligvis også   tak, og held og lykke med maj babyen - du kan godt glæde dig!!! ♥ , Skingur dejligt i også synes han er nuser!!  ja det er helt utroligt hvad der sker, han vokser og kan hele tiden nye ting, det er utroligt sjovt at følge.  ja det er et dejlligt garn han har, og ja det går ALT for hurtigt...  dejligt at du har forståelse for at jeg bare MÅTTE vise "lidt" billeder af min lille knægt. Og ja du kan tro jeg nyder hvert et øjeblik af min barsel - som går alt for hurtigt. Nåe ja, også sætter jeg lige et par billeder mere ind. Her møder Andreas en kat for første gang. Killingen hedder Freya og var dog lidt bange for ham: Her ser de lige hinanden an:   nåe ja vi kan da godt lægge ved siden af hinanden, hvis du virkelig synes:   ha ha, så skred den:  
Så blev Andreas 3 måneder den 16.1. Her er lidt billeder:       (ligner en der lige er faldt ned fra månen)      (kæmpe baby)
han bare dejlig. Men hvem peger han fingre af på det første billede? 
Hej Rikke. På det første billede er han 2 minutter gammel, lige lagt på mors mave, og peger lige på sin far som tager billedet, og siger: "hov hov, man må vel lige komme til verden, inden man skal være foto star"
Hvor er han dog bare en bedårende knægt!!!!! -dette billede er helt fantastisk... og jeg som ellers ikke er skruk   
Ja jeg har heller aldrig været skruk, og vi var faktisk lidt betænkelige da jeg først var blevet gravid. Selv om det var planlagt. Men heldigvis kom der verdens dejligste knægt (ja intet mindre naturligvis)ud af det. Så selvom man ikke er skruk, så kan det pludselig ændre sig når først man står med vidunderet i armene.                     
jeg passer mine små kusiner for tiden, og lige nu hitter sangen "jeg har drømt noget så ungerligt og sjovt i nat". Har på fornemmelsen det er en udgået sang - nogen af jer som kender den? Første vers går sådan her: Jeg har drømt noget så underligt og sjovt i nat, jeg sku' ride på en lille stribet missekat. Katten skreg: "åh du maser mig, du er så stor," og så sagde den disse mærkelige trylleord: Missemijav, missemus, missefut, prut, trut Også blev jeg til en dværg. osv. Kender I den? Det var min yndlingssag da jeg var lille 
jeg brugter før fra den fjerne mælkevej... men så blev det ødelagt af en spilleuro.. nu bruger jeg den melodi og synger bare lidt om at lille Lærke nu skal til ro og hvad man nu gør osv.. så ny tekst hver dag ha ha..
Nu er jeg ikke videre musikalsk, så jeg kan faktisk stort set aldrig huske hverken melodi eller tekst på sangene. Tja... så jeg finder selv på noget. Og så handler de om, at nu synes jeg faktisk gerne, Karla må sove. Om dagen handler de så bare om noget andet. Det går jo fint nok, mens hun er så lille, men når hun bliver større, bliver det jo pinligt for hende, hvis hun synger de sange, når hun er sammen med andre børn... TineC: Jeg kender ikke din sang, men jeg er VILD med teksten. Den ville jeg gerne lære...
Det er simpelthen også bare sådan en sød sang  Jeg har ikke kunne finde sangen indspillet nogen steder. Men hele teksten er her: Det er sådan en sød historie - og ikke mindst sang.
Min lillebror blev født i 1993 - samme år, som Tommy Seebach sang sangen "Under stjernerne på himlen" i den danske melodi grand prix. Den blev helt automatisk hans godnatsang - og var det i mange år! Kan stadig blive helt nostalgisk når jeg hører den!
Hej. Vi synger to forskellige. Farmand synger: " Jeg en gård mig bygge vil", og mor synger: " Soler en så rød mor", det har vi gjort i alle år, og til alle børn, og det tæller 5 stk. Det har altid virket. Så afsted til boghandleren, og køb " De små Synger", så er du godt på vej. Hilsen Lena.
Men Frederik får en sang. Jeg synger elefantens vuggevise.
da far ikke er så musikalsk efter hans egen mening   er det mor her som synger - og jeg synger altid GODNAT den som Lene Siel også har sunget, har den også på cd så nogen gange køre den dæmpet med i baggrunden, andre gange synger jeg bare selv, den er kort og nem at lærer og har såen en go´ro over sig.... den sidste mdr eller to i mine gravididteter har jeg altid spillet den og sunget den et par gange om dagen, men jeg ligger og slapper af, så barnet er velkendt med den når han/hun bliver født - og det har næsten altid virket til at berolig dem med når de skulle sove eller var ked af det. bruger den dog kun som regel det første år så plejer der at være kommet andre favoritter til var bebs side  har to børn og venter vores 3. her den 2, marts så Lene Siel er fundet frem igen 
Hejsa:-) Vi er ved at flytte i en anden lejlighed og der for ungerne deres egne værelser   så tænkte jeg om jeg kunne søge lidt inspiration herinde til hvordan de skal indrettes. jeg har en datter på næsten 4år hun er en rigtig prinsesse, og en søn på næsten 2år han elsker biler bolde og traktor Tom    Kunne jeg se nogle af jeres skønherders værelser ville det hjælpe mig en hel del. på forhånd tak Rikke
Sådan ser vores børneværelser ud:     Winnie
Hvordan skal jeg lære min datter at bruge sut? Hun vil ikke have dem (diverse varisnter er prøvet). Kun få gange er det lykkedes os at få hende til at sutte på dem. Sidste gang er 14 dage siden. Vi er trætte, hun sover foruroligende lidt, men er rolig og tilfreds ellers, dog også træt. Den ældste var ikke et hak bedre dengang, men har haft megen glæde af at lære at bruge sut.
Tja... nogen børn elsker dem- andre kan ikke døje dem! Jeg personligt var et sutte/sutteflaskebarn, det samme var min søn. Min lillesøster der imod spyttede sutten ud med det samme den kom ind... Tror det har noget at gøre med deres suttebehov. Måske din datter er stimuleret nok og derfor ikke har brug for sutten!? Prøv evt. at snakke med din sundhedsplejeske om det!
Min søn på snart 7mdr bruger heller ikke sut og vil bestemt ikke ha den, han lukker munden inden den når derhen, så vi har pakket dem ned. da jeg ikke vil tvinge ham til og bruge dem, hvis ikke han har lyst. og så længe han heller ikke sutter på fingere er hans behov helt fint. jeg brugte heller ikke sut da jeg var lille og det var intet problem for min mor dengang..
Her brugte vi de første 3 mdr af louises liv (bliver 2 år om 5 dage) til at stoppe div forskellige sutter i munden på hende. Hun blev så rasende, og hun fik kast op fornemmelser. Behøver jeg at sige at vi gav op. Men vi var så også oppe imod hårde odds. Hun var kun få minutter gammel da hun meget bevidst stoppede tommelfingeren i munden, og jordmoderen udbrød, at det havde hun da vidst øvet på inden hun så dagens lys. Mvh Gitte
Min den første brugte slet ikke sut, og nr. 2 kun en smule i de første 5 mdr. Lillemand havde et ekstremt stort suttebehov i starten. Jeg ammede begge. Måske har vi haft lidt mere skrig og skrål, ved det ikke, men vi har egentlig ikke savnet den. Nogen påstår faktisk at børn sover mere uroligt med sut end uden, fordi de taber den og så vågner for at finde den....så bliver mor/far alligevel vækket. Jeg tænker lidt - hvorfor partout stoppe en sut i munden på den lille, hvis de ikke har lyst til det? Det kan sagtens lade sig gøre uden. Urolig og for lidt søvn har vel heller ikke nødvendigvis sammenhæng med at hun ikke bruger sut, det kan jo handle om alt muligt andet. /Bluebell
af den mening at sutten er bedre end tomlen. Tomlen er svære er at fravende, den kan man jo ikke sende til julemanden eller hænge på suttetræet. Nogle børn har ikke så stort et suttebehov og der mener jeg ikke man skal tvinge dem. Med begge mine børn, er det far der har lært dem at bruge sutten, duer ikke med mor, hun har jo noget der er bedre. Vi plejer at bruge en stofble og putte igennem ringen eller ligge op over sutten. Hvis man kan komme til at holde sutten således at man røre begge kinder, samt næsen med en finger er det også godt, da barnet får en fornemmelse af brystet. Husk også at sutten skal op i ganen ikke på tungen, hvis den ligger på tungen får barnet kast-op fornemmelse. Sådan har vi lært det af vores sundhedsplejerske og det fungere.
Jeg kan se, at det hurtigt bliver opfattet som en diskution om, hvorvidt de må tvinges til at bruge sut eller ej. De fleste sætter enten spørgsmålstegn ved mig eller ved min hensigt. Lad mig slå fast: Jeg spørger ikke for at lære at tvinge min datter, men for at vejlede og tilbyde hende den på den optimale måde. Hun er jo min lille prinsesse   . Lad mig slå fast at jeg ikke er ved at kvæle hende i den. Så havde hun nok givet op eller været kvalt nu. Min hensigt er IKKE at smadre min datters intrgritet i så ung en alder (eller senere for den sags skyld). Lea sov ikke meget. Da hun lærte, at bruge sut fandt hun den sidste ro hun manglede. Hun bruger ikke sut i dag og har ikke haft de store problemer med at komme af med den. Da jeg arbejdede i en vuggestue med børn i alderen 1-1 1/2 år var de børn der havde det sværest faktisk de, som IKKE havde lært at bruge sutten ved putte tid (samt de som ikke havde lært at falde i søvn selv, med det er en anden diskussion). -Og der var mange. Jeg ved, at der er gået lidt mode i ikke at have sut og når jeg ser en 4-årige med sut i munden, forstår jeg godt. Omvendt gør jeg ikke når de børn uden sut i pasningsordningen ikke kan finde ro. Om det er sutten, et stresset liv hjemme eller hvad kan jeg af gode grunde ikke besvare. Det er en teori, ikke en forskningsundersøgelse jeg har lavet, så jeg forebeholder mig retten til at tage fejl. Mine argumenter for gerne at ville lære hende at bruge sut er: 2*powernap i løbet af HELE natten,tilsidst græd hun bare af ren træthed. Jeg drattede om kl 06:30 i morges, da havde hun endenlig sover mere end 3 kvarter i træk på min mave! Det jeg efterlyser er de optimale måder at tilbyde en sut på. Måske jeg gør det forkert eller uhensigtsmæssigt? Rikke kommer med en super forklaring, som jeg kan afprøve. Måske I har nogle flere ideer, til hvordan jeg netop tilbyder den positivt og ikke tvinger hende til at kløjs i den. Vælger hun stadig efter et par nye forsøg at afvise sutten vil jeg respektere dette. Jeg vil bare være sikker på, at jeg ikke har tilbudt den forkert. Sammling det med at få maden til at se appetitlig ud for en 2-3 årige. Vi propper det vel ikke ind med vold (jeg gør ikke, ej heller psykologisk manipulation og generalle regler!), men med en god anretning og holdning får de ofte lyst til at smage, omend ikke første gang de, ser det så næste gang, eller næste igen. Sådan har min 2 årige lært at spise oliven, som var de slik. Jeg kan bare ikke lægge en sut på et sølvfad for Maya, da hun endnu ikke har motorikken til selv at tage den (og når hun engang har, er det ikke længere relevant med sut).
Måske kunne du komme her og lære mig at spise oliven? Jeg tænker, at det vel bare er at blive ved at tilbyde sutten? Karla var heller ikke særlig vild med den, men vi blev ved at tilbyde den, og nu vil hun gerne have den, når hun er træt - men ikke når hun er overtræt. Vi skiftede fra en med en rund form til en flad sut, og det hjalp. Ja, og så op mod ganen med den. Karla vil meget hellere bruge sin tommeltot, og det er også okay. Den bruger hun langt mere end sutten. Men jeg kan jo ikke så nemt styre, hvornår hun skal have den i munden, så derfor synes jeg, at en sut er god. Men vi skal være meget vedholdende med den, for ellers gider hun den bestemt ikke. Vi gør ikke noget specielt, stopper den bare i munden og efter et par gange (eller 15), så sutter hun. Hun bliver så heller ikke hysterisk og rasende, hun spytter den bare ud. Hvis hun er overtræt og pylret, så skriger hun, når hun får den, og så fjerner jeg den igen. Efterhånden når hun så bliver god igen, vil hun gerne have den. Men jo, den har da somme tider udløst et raserianfald. De fleste fædre synes vel ofte, at det er smart med en sut - de har jo ikke samme trøstemulighed som moren... Det var en vigtig overvejelse hos mig, inden hun kom til verden.
Min dattter på snart 2 bruger ikke sut. Og har ALDRIG så meget som ville kigge på den. Istedet bruger hun kanin - hun fik da hun blev født en kanin med lange øre. Og netop de lange øre bruger hun som sut. Hun har den med når hun skal sove - og ja i løbet af dagen finder hun den også hvis hun lige skal have lidt tryghed  Nå men det korte af det lange er. Har du evt prøvet en bamse som erstatning for sutten. Jeg vil med glæde sende sig en sprit ny langøre hvis det skulle have interesse. Jeg har nemlig et helt lager  Mvh Louise
andre alternativer er også en muighed. Som louise nævner en bamse, ellers kender jeg også mange børn, som har en sutteklud. I bund og grund er det handler det jo om at din prinsesse finder ro. Min søster brugte en af sine egne trøjer til hendes datter,trøjen var ikke blevet vasket. Ellers kan jeg hvis ikke give flere råd. Pøj pøj med det...
Jeg vil takke for dit svar. Det jeg har gjort forkert er vist ikke at røre hende på næsen. I går ville hun gerne have sutten, når bare jeg rørte hendes kinder OG NÆSE, inden hun fik sutten i munden   . Og sikke hun suttede løs på den og faldt i søvn, omend hun vågnede igen efter 15 min og sutten røg ud da hun først sov. Sundhedsplejersken anbefaler os, ud fra Mayas spise og sove vaner, at give hende sut og blive ved.
at høre, at der er fremskridt. Det skal nok gå det hele. Den med fingeren på næsen er bare effektiv, super råd fra en rigtig dygtig sundhedsplejerske.
Vores søn på knap 4 mdr. vil heller ikke ha sutte. Han vil kun have sine fingre og sin stofble. Vi har også prøvet og prøvet med sutten, men han tager den kun meget sjælden og kun i barnevognen. Der kan han nemlig ikke rumster rundt med sin stofble og han har luffer på, så fingerne er også væk. Jeg har så fundet ud af at han bare skal ha stofbleen over hovedet og så sover han... Om aften når han kommer i seng rumster han rundt med stofbleen, sutter lidt på et par finger, pludre lidt og falder så i søvn med stofbleen over hovedet uden at sutte på sine finger. Jeg plejer at sove med at par stofbleer så de lugter at mig  Så jeg har opgivet sutten. Når han sutter på sine fingre i løbet af dagen, tager jeg dem ud af munden på ham og giver ham stofbleen. Og han jubler hver gang over bleen og gnasker godt i den, mens han pludre. Så her hos os er "suttekluden" lykken  Vores sundhedsplejske har også opfordret mig til at blive ved med sutten, bla. fordi han har et stort suttebehov og skal ligges meget ofte til brystet. Men hvorfor blive ved med at "tvinge" ham til noget han ikke bryder sig om? Så her fungere suttekluden og ikke sutten. MVH Kristina
Ja når nu jeg en gang går hen og bliver gravid kunne jeg da godt tænke mig at vide om der er noget jeg ikke må spise; mener at have hørt lidt forskelligt, men bed ikke mærke i det... Jeg har endnu ikke forsøgt mig på nettet, men er på vej. Kunne bare være rart med jeres erfaringer med "forbudte" madvarer. Så kom frisk og glad med alt hvad I ved. Altså om lige dét emne... 
...om der decideret er noget du ikke må spise, men man bliver anbefalet en sund livsstil, så godt med fisk, grønt og frugt. Man skal helst holde sig fra kaffe, koffeindholdige drikke, spiritus osv.  Der udover så skal du begynde at spise Gravitamin 
lige blevet gravid, og har fundet frem til at leverpostej og lever ikke er sundt!
Man må skam meget gerne spise leverpostej. Faktisk må man spise alt (pånær lige isbjørnelever eller noget i den stil, da det indeholder en farlig mængde a-vitamin). Som min læge siger: Alkoholikere, narkomaner og grøndlandske fangerhustruer, skal lige lægge deres vaner om, men ellers skal man leve normalt... Alkohol, smøger og stoffer er vist det eneste, der er no go... Dog er der nogle der mener, at man skal passe på med tatar-mad
Ja, det var bl.a. det med råt kød jeg havde hørt. Det er lidt øv, for jeg elsker en tatarmad og generelt meget rødt kød. 
spise lever (gerne leverpostej), rovfisk og rødt kød
Rovfisk, lever, rå/rødt kød, er no go i følge Svendborg svangreklinik. Det står også i den bog du vil få udleveret til første lægeundersøgelse.
Jeg er så småt ved at gå og gøre klar til den lille ny, ved at vaske, rydde op og lægge tingene på plads. Mens jeg gør det virker vores hund lidt reserveret. Hun er 4 mdr og er renlig og har været det noget tid. Men så begynder hun og tisse på gulvet og ved ikke rigtig hvor hun skal gøre af sig selv. Alt er ellers som det plejer, og hun er med ude hos hestene og med når vi er nogle steder og hun bliver bestemt ikke forsømt. Er det mon en reaktion på det at hun reagerer sådan eller hvad? Hvad er jeres erfaringer med hunde og den lille ny?
Hej Vi har en meget forkælet tæve som hedder Sille, hun har altid været vores barn.. Da vi kom hjem med Amalie for 3 1/2 månede siden, lå hun meget hos mig, og den lille, hun var lidt jaloux i starten, og jeg lod hende være det, men glemte hende ikke og snakkede med hende som jeg plejede. Mindede også gæsterne om at huske og hilse på hende først, da hun jo altid har været vant til det.. Nu er hun lidt påpasselig men meget glad for hende og har optaget hende som en del af familien.. Mange venlige hilsner Henriette
Vores hunde har også altid været vores "små" børn. De har tacklet det hele super. Dog kan vi ikke lade lillepigen være nede i gulvhøjde, uden at holde øje, da de simpelthen kampkysser hende   hun skal jo være ren den bette bebs. Vores hunde er af racerne Dobermann og Collie. Mvh Kit
Som mange andre er vores hund også DK mest forkælede.. Gæsterne fik beskeden at Fluffy skulle de hilse på først derefter baby.. Dog kunne gæsterne ikek undgå hende smiler...(hun er så glad) Da vi kom hjem satte vi os på gulvet med baby og hund og hun fik lov at hilse og lige slikke hendes hej.. Eller har der ALDRIG været noget.. Hun hører vores søn før babyalarmen, sad foran gæsterne der sad med ham, for at tjekke om de passede på ham. Hun var hvor han var.  Dog fandt hun hurtigt ud af at når mor ammede så kunne hun lave ulykker smiler.. for jeg kunne ej skælde ud og råb smiler.. Men en snak med adfærds halløj kom med gode råd og vupti løst. Vores søn elsker hans hund.. De er uadskellige de deler Noah´s chips. Ligger på gulvet og ser disney osv.. De elsker hinanden.. Så herhjemme har det været et HIT.. Vores hund var forresten 6mdr da vi fik vores søn.. Race Fransk bulldog.
Jeg gjorde mig mange tanker før Silje blev født om hvordan det nu skulle gå med vores hund Magnus, en Golden Retriever på dengang 1 år. Da vi kom hjem fra sygehuset satte vi liften ned på gulvet og jeg satte mig ned ved siden af med Magnus, han fik lov at snuse og også at give hende et lille slik, så han vidste hvad vi havde taget med hjem... Allerede fra det øjeblik passede han på hende! Bare hun gav det mindste lille grynt fra sig kom han farende efter mig og hentede mig. Efterhånden som hun blev større fandt hun også interesse i ham, og idag hvor Silje er godt 1½ år er de de bedste venner. Silje snakker om Magnus, og spørger efter ham hvis han ikke lige er i nærheden. Hun giver ham krammere og kys, og elsker ham simpelthen. Så håber og tror helt sikkert at det også nok skal gå med jeres. En ulempe er måske nok at hun stadig er hvalp og vil lege... Lige lidt billeder for at vise kærlighedsforholdet...       Held og lykke med baby og hund!
vores hund er af racen amstaff. Hun var tre år da vi fik vores søn. Synes aldrig der har været nogle problmer. Dog ville hun rigtig gerne slikke ham ihovedet hvliket jeg ikke synes var så lækker. Vi har også gjort meget ud af at vores søn skulle kunne sige nej til hende og at han skulle/skal respektere hende når hun spiser og er i sin kurv. Ikke fordi hun vil gøre ham noget men fordi at der jo også skal være noget som er hendes. sebastian er i dag 2 år og 4 mdr. Ham og vores hund fungere rigtig godt sammen. Han kan få hende til at stoppe hvis huner i gang med noget som han ikke gider. Han kan be hende gå i kyurven osv. Hun føjer ham uden problemer og synes nu vist at han er alletiders lege kammerat. Vi venter nr to nu her til april og er denne gang helt sikker på at det skal vores lille vovse nok kunne klare. faktisk synes jeg at hun blev mere vagtsom af at vi fik småfolk. Hun skal også se fremmede mere an end før. det kan virke som om hun passer mere på sin flok nu der er kommet småfolk i.
vores gamle hanhund dali (RIP) elskede den lille lille ny og var meget nysgerrig, han fik også ekstra opmærksomhed og ikke et eneste nej de første 14 dage, så der opstod ingen jalousi og han vidste at nu var der endnu et menneske/chef i huset og det blev aldrig noget problem.
min lille pekingeser daisy har også altid været min lille baby og jeg var en del nervøs for hvad hun ville sige til magnus da hun er meget beskyttende og vil eje det hele.. men hun ser åbenbart magnus som en ekstra mig og han må gøre ALT ved hende.. hvis det bliver for voldsomt så knurrer hun eller slikker ham på fingrene hvis han har fat i pelsen for hårdt... de er også et værre team.. laver ballade sammen.. især når det omhandler mad;)
Da vi er opdrættere har vi somregel huset fuld af hunde, de to faste i huset, fik en ble, som min mand havde med hjem fra sygehuset. Fra dag et den lille var hjemme, fik de lov at hilse. De er altid i huset med børnene når vi er der, men når vi f.eks er ovenpå og børnene leger nedenunder, lukker vi hundene væk, de må ikke være alene med børnene, på den måde mener vi mange ulykker med hunde kan undgåes. Begge børn har hver deres hund der ligger på værelset ved dem om natten. Den gamle han vi har er desværre gået lidt over stregen han vil ikke lukke nogle ind, før vi siger ok for det, han har været efter en forsikringsmand og vores vindues pudser, fordi de kom ind i haven hvor barnevognen stod. Der ud over sider han og hyler med hvis børnene græder. Men det er jo kun ting der viser hvor meget de holder af børnene og betragter dem som en del af flokken.
Ja det er nok bedst at spørge én man stoler på. Selv spiser jeg store mængder af rødt kød, og har gjort det gennem begge graviditeter. Synes at det virker lidt hysterisk at undgå det, da jeg aldrig nogensinde er blevet syg af det. Min læge og jordemoder var enige med mig, men det er jo forskelligt hvem man snakker med og stoler på
er ellers en af de ting, som man virkelig fraråder, da man kan å toxmapolose (tror jeg det hedder). Fatter ikke at man vil tage en chance på den måde   Det er jo som alkoholikeren der siger, at hendes barn ikke har taget skade af at hun drak alkohol......
Det kan nu altså ikke sammenlignes i mine øjne. Alkohol er humørpåvirkende stoffer, som skader ALLE; også den voksne, der drikker... Rødt kød er mad; dvs. at det som udgangspunkt ikke er farligt. Hvis man spiser æg og kylling har man en lille risiko for at få salmonella, og hvis man spiser rødt kød, har man en lille risiko for at få toxmapolose... Så måske skal man lige slappe lidt af. Man kan jo ikke undgå alle fødevarer... Jeg har ALDRIG hørt om nogen, der har fået toxmapolose. Selv min læge, som er ud af mange generationers læger, har ALDRIG oplevet den sygdom pga rødt kød. Men som jeg sagde Sanne; så synes jeg, at man skal spørge sin egen læge/jordemoder, som man forhåbentlig har tillid til, ellers bliver man bare forvirret. Jeg synes faktisk, at det er ualmindelig groft at sammenligne mig med en alkoholiker, fordi jeg lytter til MIN LÆGE.
sige eller gøre mens du er gravid. Det handler om, at du skal - som sædvanlig - spise sundt og varrieret, spise folinsyre og dyrke din sædvanlige motion. Alt det pladder der står om at nu må man ikke dit og dat - glem det, lev som du plejer og nyd din gravilitet. Tro mig-du får rigeligt at tænte på når først du er mor, så nyd dine sidste 7-8 mdr i "friheden" hvor du ikke skal tænke på meget over så mange ting. Tillykke i øvrigt 
dig nu ikke med en alkoholiker, men mere budskabet om at "mit barn ikke har taget skade"/ "det skete ikke for mig" Og jo der er ting man fråråder at spise i graviditeten og det er ikke hysteri -står jo i alle bøger mv
Grunden til man anbefaler at passe på råt kød/rødt kød og rå fisk er på grund af bakterien toxoplasmose. Det er samme bakteri som gør at man skal passe på med at tømme kattebakken hvis man har kat. Og man skal være ekstra opmærksom på at få skyllet frugt og grønt fri for jord. HVIS man nu en gang har haft den her bakteri i sig så har man dannet antistoffer over for den og så kan man ikke blive smittet med den igen. Og behøves derfor ikke tage de store hensyn. Man kan få målt i blodet om man har antistoffer mod denne eller ej. Jeg har ikke selv fået det målt, men skal have taget blodprøver om 1½ uge og der vil jeg nok bede dem om at få det tjekke. Især fordi vi har kat. (Og så elsker jeg sushi, men det behøves lægen jo ikke få som en grund   )
skrive i bøgerne 
Hej Achillea. Nu har jeg stadig den lille i maven og vores hund Ozzy er efterhånden 7 måneder. Umiddelbart tror jeg ikke din hund på 4 mdr. tisser på gulvet fordi den kan registrere en eller anden form for ændring. Jeg tror simpelthen den glemmer at sige til. Det var i hvert fald hvad Ozzy gjorde da han var, ja helt frem til 6 mdr. - Altså det skete ikke hver dag, men måske en gang hver 14. dag. Typisk hvis der skete noget spændende eller hvis han var for optaget af at holde øje med mig. Tror du skal tage det helt roligt, og så bare sørge for at introducere hunden til baby - og endelig huske stadig at bruge tid på hende og aktivere hende. Min bror fik tvillinger sidste år, og deres Border Collie på 2 år tog det rigtigt fint. Han holder øje med dem på afstand, og snuser forsigtigt til dem. Ozzy elsker pigerne og vil helst være i nærheden af dem hele tiden! Hvis man har en hyrdehund - som jeg og min bror - så skal man være opmærksom når der kommer småfolk til. Ikke at hundene bevidst vil skade børnene, men fordi de qua deres instinkt vil forsøge at hyrde dem - og det kan give nogle uhensigtsmæssige situationer. Og så må jeg give Susanne K ret, børn og hunde bør ikke være alene sammen. Det skal nok gå! Held og lykke med det, Mie
af al logik? Den afrundene ende skal ikke først ind i måsen som min logiske sans siger med, men det skal den flade "hårde" ende   og hende på apoteket sagde også at når den afrundede ende kommer sidst ind, har den sværre ved at komme ud   . Fatter minus! 
Altså jeg kan ikke rigtig se hvad forskellen er, andet end hvor "behageligt" det er for den lille, så her ryger den altså ind som min (og din) logik siger : Den afrundede først!
Det er noget med at den er nemmere at holde på plads hvis den flade ende kommer først ind. Ja, jeg syntes heller ikke det er logisk, men sandt. Arbejder til daglig med medicin, så lidt har jeg da lært.
Her er der ikke nogt problem med at holde noget på plads, eller inde for den sags skyld, så her bliver den (stadig) ved med at komme med den afrundede ende ind først.
Den afrundede ende gør rigtig ondt på de små, hvis i stikker den ind først.
Annette : Uha uha, se det var en grund til IKKE at gøre det....men hvorfor gør den det?
Grunden til at man siger at den flade ende skal ind først er, at når endetarmen "ringmusklen" klemmer om den "tilspidsede" ende så ryger den den rigtige vej... altså ind  På den måde ryger den ikke så let ud igen! Vidunderlig og uundværlig viden   ... hvorfor kunne det ikke være noget andet mere smart og "lækkert" jeg var klog på  Mvh Nell