Nej, er heller ikke til den der mega foroverbøjede stilling, men mere alm let sæde  Jo tak Brava 
Jeg er helt enig Brava  Kan simpelthen ikke forstå når man går så meget op i hesten skal bruge sig korrekt og biomekanik, at man så smider sin egen opstilling af pommers til, men ak ja forskellighed er det vi lærer af  Og jeg er heller ikke under lod forskrækket, at hesten lige dykker indimemmel ser jeg intet farligt i, tilgængæld for jeg ticks af heste der går helt lange med næsen i vejret og lang hals uden skyggen af takt og bæring. Men jeg syntes du rider ham rigtig pænt   , han ser stor ud at ride, godt med fylde og store bevægelser  Lyder spændene det oplæg med hasse hofman, kunne være jeg skulle kigge lidt i hans retning  , jeg er som dig helt med på letridning på de unge og momentvis ned og sid
Virkelig en smuk hest og det ser dejligt afslappet ud   Og dejligt at se en unghest der ikke rides frem i over tempo.. Personligt er jeg dog enig med Jeanette og ikke så vild med at den er bag lod næsten hele tiden (men hvis du ikke ser det som et problem er det jo helt fint, det er jo et spørgsmål om hvad man ønsker   ) men forstår ikke helt du skriver til Jeanette at bag lod er et spørgsmål om mening og at bag lod for hende måske er noget andet end for dig, for bag lod handler jo om hoveds fysiske pladsering, hvis næsen er bag en lodret linie så er den bag lod, det kan jo ikke tolkes eller diskuteres   og jo den er bag lod, dog ikke voldsomt.. Måske du tænker på bag bidet som jo er noget helt andet 
Zahrah er også remontredet, da hun var baby..her 3 år. (Håber Blå Brava at det er ok at smide et par pics ind i din tråd?) Man kan godt ride hesten i remonte uden anderøvsstilling..synes ikke jeg er SÅ slem her  Her er hun lidt længere..som 4 års.. Ja ok..stolesæde på det sidste billede..men se udviklingen med begyndende bækkenkip  Her er hun fem år.. På ovenstående er hun 6 år ...og snart fylder hun 7   (inklusive utrolig slem frisure) Jeg synes det er super spændende at følge remonteredede heste. En overgang hed det sig, at man aldrig så dem komme videre, men nu er det en efterhånden ret anerkendt metode.Den tiltaler mig meget, og jeg ville til hver en tid tilride enhver hest på denne måde. Din store basse, ser virkelig smuk og skøn ud. Sikke et udtryk, og sikke fantastisk dejligt og afslappet han bruger sig gennem kroppen. Flot stykke arbejde!!!       Han er smuk og taktfast...ham skal du nok blive rigtig tilfreds med.. 
Lækker hest, men det ved du jo jeg synes  Trav videoen er dejlig at se på, men jeg havde nok valgt lidt mere nedsidning... (Det er der også nogen, der mener, er forkert på en unghest) Men så ville du få mere ro på dine hænder, mere ro på hænderne er lig med mere ro på fronten, og så vil du ikke få de "dyk" bag lod... Når din hånd lever lidt sit eget liv, får du jo en reaktion fra fronten hver gang. Plus hvis du sidder ned, så kan du også få mere ro på dine ben. Galopvideon : der ser det for mig, som om du stort set laver letridning lige indtil anspringet, og så er det svært at give en korrekt hjælp til anspring. Lige inden det første galopanspring falder du sammen ind af til, dvs din vægt bliver lagt udvendig i sadlen, og dvs at han jo i virkeligheden gør det du beder ham om, nemlig at springe an i højregalop. Men generelt er I jo lækre at se på, og ingen tvivl om, at I kommer langt....
Brava: Tror du har læst min kommentar med bag lod, som fanden læser bibelen?? Hvor i alverden får du det negative fra???  Og nej, det er jo IKKE altafgørende i min optik, hvor næseryggen befinder sig? Hvor ser du jeg skriver det? Hvis du vidste lidt om mig, hvilket jeg egentlig troede, ville du vide at jeg går meget op i at HELE hesten arbejder korrekt, jeg ser absolut ikke kun på næseryggen!!  Jeg ser han går lidt bag lod, som i dine tidligere tråde, derfor jeg nu ville nævne det, troede jeg, på en harmløs måde... Fordi JEG fejlagtigt troede, at DU, delte samme syn som jeg på unghesteridningen.... Jeg bliver meget meget ked af det, når folk dømmer og er nedladende, uden egentlig at have deres baggrundsviden iorden... Som Varmblod skriver, en meget bred generalisering af "os" der går op i at hesten bruger sig korrekt, samtidig pr automatik sidder i skovskiderstilling på hesten, ligeglade med vores egen opstilling.... Hvorfor tror man det? Jeg sidder ikke selv i det voldsomme aflastninssæde, for jeg kan ikke se ideen med at overdrive dette, så længe man kan være let og "svævende" ovenpå unghesten.... Jeg er nok bare for perfektionistisk, og vil have mine ungheste bruger sig bedst muligt, hurtigst muligt.... Jeg undlader gerne fremover at kommentere i din tråde Brava, hvis du gerne vil være fri... Jeg tog fejl og troede vi så ens på sagen, det gør vi ikke og så er der ingen grund til at tærske langhalm på synspunkter en anden gang... 
Hov hov Jeanette Nu er du efter brava for at ligge intentioner og dårlige ting i dit indlæg, og så skyder du lige på mig  Jeg har ikke skrevet at alle gør sådan, jeg har slet ikke nævnt din ridning, men de billeder du viser er jo en illustration for dit synspunkt - remonte, og de sidder da helt af helved til de ryttere og det er dem jeg kommentere på, hvis man læste mine indlæg mere positivt, ville man vide jeg sjældent generelisere når det kommer til ridning og det gør jeg ved gud heller ikke her. Hun sidder først nogenlunde når hesten er mere samlet og det kan jeg ikke forstå hvordan det kan være en illustration for noget godt? det er jo biomekanik vi taler om her, og den mener jeg helt ærligt ryger totalt ud til højre når man sidder sådan der, så kan man prædike her fra og til juleaften omkring hesten og den korrekte brug mm, men hvis ikke man sidder ordentligt selv eller i det mindste træner sig selv til det er det komplet ligegyldigt i min verden. og får der ikke opstår misforståelser refere jeg til de billeder du har lagt ind og ikke dig og din ridning eller andre der rider i denne form.
varmblod: De billeder jeg lagde ind, var for at vise hesten, ikke rytteren... Min fejl at jeg ikke pointerede dette, for som du kan læse efterfølgende, går jeg heller ikke for den overdrevne aflastningsstilling  Jeg syntes bare at ane en meget nedladende tone i dine kommentarere, derfor jeg følte du skød med spredehagl... Hvis det ikke er sådan det forholder sig, beklager jeg selvfølgelig.... Brava: Okey... Jeg fortrød efter din første respons, at jeg overhovedet havde skrevet noget omkring bag lod... Fordi min opfattelse virkelig var at jeg havde taget rigtig meget fejl, og at vi faktisk ikke så ens på unghesteridningen.... Og så var der ingen grund til at diskutere det.... Men tror nu, som du skriver, at vi faktisk ER enige langt hen ad vejen  Det skrevne er en svær størrelse nogen gange.... 
Min morfars bror og svigerindes gamle vielsesringe i konfirmationsgave. Min mormor og morfar havde fået smeltet dem om til en ring til mig. Jeg har også set flere med to ringe lavet om til et vedhæng formet som et dobbethjerte.
er lidt synd at smelde dem om. de har jo deres betydning fordi de er det de er.. Især den gamle ring, det ville være rigtig ærgeligt..
Selv har jeg nogle gamle ringe fra bl.a. min faster, som jeg en dag håber på at kunne få forstørret og selv bruge. - De er nogle gamle flotte ringe, men har så også en stor sten i, hvilket er grunden til at dem vil jeg kun ha' forstørret. Men min mormor har fået lavet én ring, ud af hendes og min morfars ring. - Min morfar døde desværre da jeg var ca. 1½ år gammel, og hun valgte så for nogle år siden at få dem lavet til en slags "dobbelt" ring, eller halvanden eller hvordan man skal sige, og så få sat en lille sten på. Hun ofrede lidt penge på det, men den er blevet rigtig flot. - Mener hun enten har de originale indgraveringer eller fik lavet nogle nye i den. Min mor har også allerede sagt at dén vil hun arve  Ellers er der jo nogle som går med ringene i en kæde om halsen. - Der er jo mange muligheder  Jeg håber ihvertfald på at jeg en dag har råd til at få de to ringe jeg har forstørret så jeg kan gå med dem, for de har noget historisk betydning for min familie og er glad for dem.
Jeg mistede desværre mine forældre meget tidligt, men gemte deres vielsesringe.  Da min mand og jeg blev gift, brugte vi deres ringe og det betød meget for mig. Hans blev gjort lidt større og min lidt mindre, vi fik slettet deres graveringer og fik vores egne "data" indgraveret. Så på den måde har vi brugt guldet fornuftigt og så syntes vi begge at det var en sød tanke - også selvom min mand aldrig nåede at møde dem. -Dorte
smeltet om enten til en ny ring eller et halskæde vedhæng. jeg fik min morfars gamle forlovelses ring, den fik han smeltet om til en ring med en forhøjet " ruder " i sat en lille sten, den var så smuk, desværre har jeg mistet den 
min morfars gamle vielsesring, da han døde. Jeg fik taget et stykke af den og sat en sten i, og kunne derfor bruge den som en almindelig ring. Men da du jo skriver, Lisbeth, at du ikke går med ringe, så er den løsning jo ikke gangbar for dig. Jeg ville evt tage dem med til en guldsmed og høre, hvilke forslag de har, samt prisen..
... at den helt gamle ring bliver smeltet om til noget andet - og måske også min morfars (selv om jeg har lidt ondt ved at ødelægge indgraveringen af hans navn og bryllupsdato. Min mors er en ganske smuk ring - men jeg kommer ikke til at gå med den som ring. Og jeg synes på sin vis også at det vil virke underligt med en vielsesring, når jeg ikke er gift. Men jeg kom til at tænke på at man jo kunne bevare den facon og indgravering den har, sætte en sten midt i og en lille ring til ophæng bagpå - og så bruge den som vedhæng til en halskæde. På den måde er den stadig i sin oprindelige form og vil være et smukt minde. Noget i denne stil, dog med stenen hævet frem til midt i ringen) - og så til at hænge i en kæde:   (beklager det utydelige billede) Ikke nødvendigvis med denne sten det var bare en jeg havde som eksempel - men en rund topas i samme farve og størrelse vil egentlig passe fint, for min mors favoritfarve er/var turkis, så det vil også være "i hendes ånd". Min bedstefars ring eller den gamle ring kunne jo eventuelt indgå som bagsideaf vedhænget?
var en meget smagfuld løsning, Lisbeth - så beholder du ringen i sin oprindelige form, men gør den brugbar (og endnu mere smuk) 
Ved ikke om det er en tosset ide, men kunne man ikke klemme den mere sammen, så den bliver aflang eller lidt "8-tallet" i faconen. Så kunne man sætte øje foroven og så sætte sten eller perler indeni.... Iøvrigt har jeg fået smeltet min afdøde mormor og morfars gl. ringe om til en pæn, kraftig, lidt rustik ring. Nøjagtig som jeg husker dem, pæne, solide og lidt gammeldags mennesker  Holder desuden meget af tanken om, at de har brugt ringene gennem over 50 år - der må være masser af "gode vibrationer" i min ring. Ihvertfald har jeg mange gode minder gemt i den.
... meget af tanken om at genbruge ringene - de bærer på gode minder og betyder noget for mig (undtagen den fra Knud, som jeg ikke er sikker på hvem er) Det kunne da godt være at det var en ide at få ringen "klemt" aflang/æggeformet så den passer til den topas jeg har - jeg havde mere tænkt at købe en rund sten - men det ville egentlig være sjovere at bruge den jeg har, som jeg har fået af min far   Det har jo altid været meningen at den skulle sættes i et eller andet smykke, men jeg synes at den er for stor at have på en ring - og jeg går jo heller ikke med ringe (det kunne dog være at jeg skulle tage at vænne mig til det - jeg har også fået min mormors granatsmykker, hvor der er en fin lille ring med der faktisk passe min lillefinger). Det er under alle omstændigheder noget der skal overvejes grundigt - det skulle jo gerne blive et smykke som jeg vil bruge og glæde mig over.
...var en RIGTIG god idé. På den måde har du både noget fra din mor og noget fra din far samlet i ét smykke. Det er i hvert fald en tanke jeg godt kan lide. Hvordan det kommer til at se ud, har jeg ikke nok fantasi til at forestille mig, men jeg er sikker på at en dygtig guldsmed kan få noget smukt ud af idéen.
Spørge mere end en guldsmed. Men din løsning lyder som en super idé. Et smuk halssmykke som du kan bruge. Det er da langt at foretrække fra 3 ringe som ligger i en skrin gemt væk i skuffen. Jeg går selv med min farfars gamle forlovelsesring. Min mor ik den lavet til min konfirmation, så har en opal i den. Er rigtig glad for at graveringen stadig er i. Godt nok har den jo så ikke den store betydning, idé min farmor og farfar var skilt. Men har aldrig kendt min farfar og er nok det eneste jeg har fra ham. Ud over en lille tøj hund jeg fik da jeg var helt lille. Så hvis din mors ring er graveret, så vil jeg foreslå du bevarer graveringen. Da den er rar at kigge på i ny og næ.
jeg fik denne her halskæde af john for et par år siden, måske den kan give dig en ide til udformning  
men med den ville jeg ikke kunne bevare indgraveringen i de to af ringene. Den gamle ring har jeg ikke rigtigt noget forhold til, så den må gerne smeltes om - og måske også min morfars. Men min mors ring er smuk i sig selv, og jeg vil gerne bevare indgraveringen med hendes navn forlovelsesdatoen.
Jeg havde en veninde for en del år siden hvis mor, havde fået lavet ringene som en lille globus med en grøn og blå sten i midten. hvordan de gjorde ved jeg ikke men de var i hvertfald startet med den største osv. den var faktisk flok og den havde stadig form og indgraveringer.
af mig mistet sin mor da hun var 21, i tillegg havde hun sin mormor og morfars gifteringe, og farmor og farfars gifteringe samt sin fars (han lever men var skilt fra hendes mor, så hun havde hans ring). Hun fik gulsmeden til at smelte dem om til et massivt guldhjerte, det blev et smukt og stort anheng. Og som hun sa så havde hun dem alle samlet i sit hjerte
Tak for en inspirerende tråd! Jeg mistede min far i efteråret, og min mor har sagt, at en dag får min søster og jeg en ring hver. Jeg tror, at jeg vil få den smeltet om til et lille hjerte...Den tanke kan jeg godt lide...Så har jeg et symbol på deres kærlighed tæt på, og et lille guld hjerte er meget anvendeligt resten af mit liv 
He he Christina - jeg er helt med på transferrisikoen, men ja jeg tænker nok tingene en del igennem inden jeg sådan lige springer ud i, hvad jeg nu kunne have lyst til   . Vil nu også gerne høre fra nogle der er vokset op på denne måde og hører hvordan det har været... Forholdet til min datters far har ikke været nemt nej, så ja jeg har mine forbehold - desværre. (Har tidligere haft en lang tråd herinde omkring dette, men tror den er så gammel at den er væk nu) Det der er vigtigt er at JEG giver min datter et trygt hjem hvor hun føler sig bekræftet, set og elsket og dette vil da absolut ikke forsvinde hvis jeg får endnu et barn....men vil der kunne opstå en form for jaluoxi blandt andet fordi det evt. nye barn er i besiddelse af både sin mor og sin far og hun ikke er? Der er vist en del jalouxi mellem børnene i hendes fars familie og det resulterer i, at nogle af de andre børn ikke ønsker min datter der - og den slags er jo klart ikke rart. Jeg kan ikke forme eller ændre på dette - men kan sørge for at hendes base herhjemme er iorden og derfor tænker jeg nok så meget over fremtiden hvad angår evt. endnu et barn?
jeg går lidt med de samme tanker som dig, men det er så omvendt, da jeg er gravid med min kæreste og han har et barn fra tidligere. en sød lille dreng på 2 1/2 år. vi gør os da mange tanker omkring det at vi nu skal ha barn sammen, i og med vi ikke ønsker at den lille dreng på nogen måde skal føle sig udenfor. det skal siges at denne dreng har 2 halvbrødre (2 forskellige fædre) og begge brødre er flyttet hjem til deres fædre, da moderen måtte opgive at have dem. men vi er så kommet frem til at det bedste vi kan gøre er at lade ham være med i alt omkring hans lillebror. angående dit problem, så afhænger det jo helt af hvor god din kommende kæreste er til at lade være med at gøre forskel på dit barn og mit barn. det er jo der hele forskellen ligger. man kan sagtens elske et barn som ens eget, selvom man ikke er biologisk far eller mor til det. kristina.
til 3 børn hvoraf de to store har deres far og Lucas har sin far.. Så Lucas er jo ½ bror til de to store, Hvor jeg dog hader den sætning... For 9 mdr siden var jeg i et forhold hvor exen havde 3, børn en pige som nu bliver 10 år og nr 2 er belvet 6 og yngste også en pige er blevet 4 her i sep. Da jeg lærte min ex at kende var den yngste lige knapt et år og han havde sine børn hver 2 weekend.. Lucas er enebarn selv om han har søskende, men de er henholdsvis 10 og 14 år ældre end ham, så jo det var en omvæltning uden lige.. især fordi min ex´´s børn aldrig havde fået sat grænser for andres ting.. Pludselig skulle min søn dele mig med 3 jævnalderende og det gik da også nogenlunde i et års tid, så begyndte det at ændre sig meget markant, ved at min søn fik sat restriktioner og ex´s fik ingen for de kom jo "kun" hver 2 weekend. Mange ting sker når man bringer børn sammen af forskellige opdragelses baggrunde sammen, hos nogen går det godt og hos andre knapt så godt.. Jeg vil med det jeg skriver sige at man skal tænke sig godt om inden man indlader sig i et forhold med børn på begge sider, det er ikke så rosenrødt.. Jeg fortryder ikke jeg indlod mig i et forhold med en mand og hans 3 børn, og fortryder så heller ikke at jeg valgte at komme ud af det igen..
Jeg tror ganske simpelt ikke, at du kan tænke dig til en løsning, og den så med sikkerhed bliver god... Du er ikke herrer over, hvordan din kommende mand (far til den ½ søskende du snakker om) vil være. Er han kanon, ogdager børnene ikke noget, er han en skid, vil problemerne stå bøjet i neon.... Din datter har jo ikke prøvet andet, i hvert tilfælde hvad hun kan huske, hvis hun er 4 og du har været alene knap 4 år, så er det jo hendes eneste viden, at det er dig og hende... Derfor vil en mand jo klart være noget meget specielt hos jer, men det er jo op til dig, at du sørger for at holde hende som et barn, og ikke en veninde. Hvis hun i dag opdrages og behandles som et barn, er det ikke det store problem at introducere en mand, for hun skal jo ikke afgive særlig meget, da en mand har en anden plads i dit liv, end et barn har... Har du derimod lavet hende til en lille veninde, som sover hos dig, som bestemmer hvor i holder ferie, hvad i spiser, hvem i besøger hvornår o.l. så kan det godt give knas... Min datter er født som lillesøster, da hun var 1½ år døde hendes storesøster. Vi var så alene nogle år, og da hun blev 7 fandt jeg en kæreste, som havde en søn på min datters alder. Så hun i dag har en søskende, dog overhvedet ikke noget bio. Det har ikke kun været let, for faderen holdt klart på hans søn var perfekt, og min datter ikke. Det har givet sværdslag, men i dag hvor min datter er 18 år og vi har snakket meget om det, er hun 100 % klar over, at jeg kæmpede som en høgemor for hende. Men de 2 unger på nu 18 år har ikke meget at sige hinanden..... Men - du kan ikke tænke dig til en god løsning, du skal derimod være kanon god til at finde den rigtige mand......
Gode ting i får skrevet, det sætter tingene lidt i perspektiv... Og ja vibs - det handler helt sikkert også om den rigtige mand.... Jeg ved slet ikke om jeg vil have barn nr 2 engang - har faktisk længe sagt, at det vil jeg ikke....og tiden går jo også...og snart sætter alderen sin berænsning. Men ville jo et eller andet sted også gerne, at hun får en søster eller bror - men igen så bliver det aldrig en helsøster eller bror som jeg selv har. Og nej - har heldigvis rollen som mor....og jeg tror hun vil være glad for hvis jeg finder en mand en dag, men det vil da helt klart fylde og være noget af en omvæltning....fremfor den tosomhed som har været så længe. I har jo klart ret i, at jeg ikke kan tænke mig til den gode løsning og der vil jo både være plusser og minusser ved både den ene og den anden beslutning - men det er nu rart at få vendt sine tanker med andre....og nogle gange se på det med andre øjne..
Jeg kunne ikke lade være med at tænke på min faster og fætter...De boede kun hos min fætters far i få måneder og var alene i mange år, hvor der kun en enkelt gang var en mand, som var en del af deres liv i knap et år...Min fætter kan kun sporadisk været sammen med sin far. Han har to halvsøstre, der er faderens, og dem har han vist lidt kontakt med... Da min fætter er 16 år, møder min faster så en dejlig mand. Han havde to piger på 14 og 16 år, der boede fast hos ham. Min fætter var hurtig til at melde ud, at min faster måtte vente, til han flyttede hjemmefra, før hun kunne flytte sammen med kæresten...Men efter nogle måneder lod han sig alligevel overtale....Og de har alle haft det SÅ godt sammen! Min faster er i dag gift med denne dejlige mand. Og min fætter har bonus-søstre, som han faktisk er glad for....Både ham og den ældste af pigerne er dog flyttet hjemmefra nu... Udefra må jeg sige...Han er dælme blevet en bedre mand! Han var i mange år en snotforkælet møgunge...Men i dag er han en behagelig ung mand, som jeg faktisk også nyder at være i selskab med....Og jeg er sikker på det til dels skyldes en rar papfar og et par gode pap-søskende!
nu er jeg selv ene barn men har halv søskende (lærke og laura) på 3½ år.... jeg er selv 21... lige nu har jeg ikk den store glæde af dem andet end de sef. er kære og jeg holder meget af dem men tror at jeg får stor glæde af dem når de os blir voksne. det eneste jeg synes der er træls er at min far laver nogen gange forskels behandling (fx: det jeg måske ikke måtte få jamen det får de bl.a. deres olde forældre på deres mor side har r'ø'v'e'n fuld af penge - det har jeg ikk problem med men bare at min far nævner det for mig at nu får lærke og laura det eller skal det) ... men nu har han indviteret mig til Århus sammen med lærke og laura vi skal til den gamle by og besøge min far's mormor (som jeg ikk har set siden jeg var en 9-11 år eller sådan noget) med hensyn til at det ene barn har sine rigtige forældre og din datter kun har dig så tror jeg ikk det bliver så stort et problem men hun skal bare vende sig til det. Min kæreste onkel og hans kone er i den situation: hun har en pige fra et tidligere forhold (pigen var omkring 4 da de flytter sammen og hun er 13 i dag) og så har de fået 2 drenge sammen som er 7 og 9. pigen kalder min kæreste onkel for far men det tod lidt tid inden det skedte. i dag er bare det mest naturligt at hun kalder ham far og at de er en hel familie.
Har ikke læst de andre svar - så på forhånd undskyld, hvis jeg gentager dem  Jeg stod selv i lidt samme dilemma, som dig - og jeg bekymre mig også altid en hovedpine til. Der er ikke noget, som ikke er tænkt ud i yderste konsekvens i mit liv  Det kan være belastende - men det er også praktisk ind imellem. Jeg bliver sjældent "skuffet" eller "negativ overrasket" - da alle bagsiderne af alle medaljer er overvejet og for-bearbejdet  Du giver din datter meget mere, end du tager fra hende ved, at skabe en familie. Jeg var ogå drøn-bekymret for om min datter skulle føle, at hun ikke rigtig hørte til nogen steder. For hos hendes far, havde hendes brødre både far og mor i hjemmet - og her havde hendes lillebror også både far og mor i hjemmet. Og hun hørte bare halvt til, begge steder - var min tanke, at det kunne føles som, inde i hende. Men det har aldrig været sådan for hende. Og hun fik først en lillebror her - og en måned efter tvillingebrødre hos sin far. Så fra at være enebarn i 2 familier - blev hun natten over, rigtig meget storesøster. Jeg er selv vokset op med stedsøskende - og det er de ikke blevet mindre søskende af. Vi tænker det aldrig således - de er bare familie allesammen. Min datter var også lidt jaloux på min nye mand i starten. Hun var jo vant til min udelte opmærksomhed - men hun blev også bare beriget med et "familieliv", som jeg ikke kunne give hende alene. Hold fast i tanken: du giver hende mere, end du tager fra hende!!! Den har hjulpet mig meget... Står med det ene ben på vej ud af døren - men skriv endelig, hvis du vil have uddybet noget 
Kommer faktisk lige til at tænke på noget, nu du skriver, at du gerne vil have en søskende til din datter.... Mit første barn, som jeg fik i 1985, skulle ikke være enebarn. Så jeg fik en datter mere i 1990, netop tanken - at et barn er synd... Da barn nr 2 så var 1½ år, døde barn nr 1........  Blot lige en tanke, ikke for at skræmme dig, men lidt underligt, for jeg ville jo gøre alt for, at nr 1 ikke blev enebarn. Så endte nr 2 sådan... Sådan er livet, nr 2 som i dag er 18 år har sin bror her, altså slet ikke bio, men siden de var 7 er de vokset op i samme familie. Hos faderen, er der 2 unger, en på 18 og en på 22, og de 3 har et kanon forhold.... Livet bliver sjældent som man planlægger....
Jeg har ingen helsøskende, men dog to halvbrødre der er 7 og 11 år ældre end mig, og 3 stedsøskende der er 4½, 6 og 8 år yngre. De to stores forældre blev skilt da de var ganske små, og vores mor flyttede kort efter sammen med min far. Min far har altid behandlet dem som sine egne og delt skidt og kanel lige mellem os. Jeg tror det er præcis dét, det gør udslaget til om det ender lykkeligt eller ej. At drengenes far så valgte at gifte sig med en kvinde der absolut ikke ønskede deres tilstedeværelse, har ærligt talt nok også været en fordel for min far, mht. drengenes accept af ham. Det har aldrig været tabu at min far ikke var drengenes far. Der har været joket en del med pap, plastic, sted, bonus osv., men det er ikke noget nogen har følt ubehageligt. Drengene har altid kaldt min far ved fornavn. Skæbnen ville dog at mine forældre blev skilt, men drengene besøger stadig min far jævnligt, da han uden tvivl har haft større faderrolle end deres biologiske far, som faktisk også blev skilt fra sin nye kone. Jeg har aldrig nogensinde i hele mit liv følt at nogen af drengene, eller nogen somhelst andre har set forskel på os, fordi den ene var mere hel end den anden. Aldersforskellen har selvfølgelig altid været en hurdle, men den udlignes langsomt, i takt med at jeg bliver ældre (og i takt med at mine blinde, overbeskyttende brødre opdager det   ) Det er mere specielt med mine stedsøskende. I og med jeg er 17 år, har jeg mildest talt selv styret mit liv, mens jeg har været alene med min far. Nu skal jeg pludselig til at være en del af en traditionel familie, og det er da en omvæltning. Min stedmor(DET er mærkeligt at sige!) ved godt jeg har kørt mit eget løb, og hun har været rigtig god til at give mig den plads jeg har haft behov for. Lidt for god endda, måske, vist nok. Børnene har drevet mig til vanvid utallige gange, men de har vist efterhånden fundet ud af, at når jeg siger NEJ, så er det lige præcis det jeg mener, og der er så absolut ingen grund til at prøve at diskutere det. Jeg tager mig nogle friheder som de ikke altid forstår, men det er jeg sommetider nødt til for at kunne klare det. Jeg er ikke meget hjemme, men når jeg er, vil jeg gerne have plads til at føle at jeg er i mit eget personlige uforstyrrede hjem. Bølgerne har gået højt mellem os, men jeg tror vi efterhånden har fundet melodien  I øvrigt tror jeg at hele den yderst moderne familie skal holde jul sammen i år. Min ældste storebror som så er skilsmissebarn x 3 har inviteret alle, så det bliver jul med vores mor, drengenes far + ny kæreste, min far + kæreste og 3 børn samt hans kærestes forældre(som heldigvis ikke er skilt, for så skulle han vist have købt et gods) Det var den korte version af mine oplevelser som halv- og stedsøster. Det har været en smule turbulent for os alle, men vi har nu alle klaret den. Jeg håber du kan bruge det til noget, selvom jeg jo egentlig er synspunkt fra "den forkerte side".
Jeg har nemlig en anden far end mine ældre søskende. Jeg er meget glad for mine søskende, men jeg kan også godt mærke at de er meget ældre end mig. De flyttede også over til deres far da jeg var en 7-8 år og jeg har derfor ikke boet sammen med dem siden. Jeg tror min yngste storebror til tider har været misundelig på at jeg fik mere end han gjorde da han var på samme alder. Jeg fik fx. en hest der var omkring 10 x så dyr som den han havde. Jeg kom på efterskole, til USA, får alt betalt etc. Min far har altid været en far for mine søskende selvom de også havde en anden god far. Min far er bare meget eftertænksom og bekymret og han har derfor altid været den de har kommet til hvis de havde problemer/var ked af det. Min yngste storebror kan stadigvæk være ekstremt kritisk og uretfærdig over for min far, selvom det altid er ham der hjælper ham med praktiske ting lige så vel som med penge og snakke når der er brug for det. Jeg tror ikke jeg helt kan forestille mig hvor svært det er at have forældre der er skilt og samtidig få en ny far.. For jeg kan godt synes at min storebror er urimelig nogle gange, men jeg er sikker på at at det er på grund af hans misundelse/fortivlelse i forhold til skilsmissen mellem hans far og vores mor..
Jeg tror det med halvsøskende er svært, og kommer meget an på hvordan man har det med hhv. sin far og mor. Personligt har jeg på min mors side to halv søskende, og vist nok 4-5 stykker på min fars side. - Nu anser jeg ikke min far som værende min far, og jeg er så flitrende træt af ham og anser på INGEN måde de halvsøskende som værende søskende, ikke den mindste smule. Har aldrig haft kontakt med nogen af dem, har mødt den ene én gang. Tilgengæld, så de to halvsøskende på min mors side - der er ingen tvivl, det er bare mine to rollinger som jeg ikke vil undvære for noget i livet! - Det er mine søskende, jeg omtaler dem ellers ALDRIG som værende halvsøskende, for i min verden er de mine søskende. Og det er trods det at der er en stor aldersforskel på os, jeg blir 21 til december, emma blev 7 i foråret og emil blir... øh   6 år må det være, 6 dage efter mig. (Hold kæft de er blevet store de små rollinger!). Jeg vil absolut ikke afvise at det var noget af en omvæltning at få to søskende når man har været enebarn så længe. Men nu har jeg boet med dem, så de er bare mine søskende og det kan ingen ta' fra os 
Dejlige beretninger i kommer med, på både godt og ondt... Kan se at hvis jeg blot kan finde en god mand, så skal jeg ikke spekulere så meget... Målet er jo klart, at børnene ikke tænker over, hvorvidt de er hel eller halvsøskende. Men nu må vi se.....man bliver jo ikke yngre og at møde den helt rigtige kan jo nok være svært.
Jeg har aldrig selv prøvet det, mine forældre er stadig sammen og jeg er selv lige blevet gift med mine børns far   . Ved dog bare, at hvis jeg stod i den situation at jeg skulle have en ny/anden mand i mit liv som ikke er far til mine børn, så fik han kun lov til at komme ind i mit liv, hvis han kunne gå ind og elske mine børn og behandle dem på lige vilkår som hans eventuelle egne børn og vores eventuelle fælles børn. Så jeg synes da ikke du skal gå og tænke så meget over tingene, og så bare tage dem som de kommer. Din kommende kæreste kan jo ikke andet end elske dit vidunderlige afkom.
læst alle svar. men vil fortælle min historie. Min mand har en datter på 5 år, som har en storebror på 9 (tror jeg).. I bedste fald så er Fie (mand datter) 5 år og 9 mdr når hun bliver storesøster, og jeg har tænkt meget over hvordan det bliver for hende. Vi har snakket meget om at det er vigtigt at hun dels bliver inddarget i det, i det omfang som hun nu magter. Dels skal hun stadigvæk opleve at jeg vil tage mig af hende og lave ting med hende, som vi har gjort meget i. Så hun ikek føler sig udenfor, dels skal hendes far også fortsætte med at være alene med hende som de af og til er. Jeg synes også det er svært, men tror lige som Skingur, at hvis vi gør dte til en god oplevelse og alle de voksne viser at det her er mega cool, så tror jeg også barnet synes det. Hun bliver i hvert fald en mega god storesøster. Derudover tror jeg altid der vil være noget søskende jalousi på den ene eller anden måde i større eller mindre grad, selv blandt hel søskende Heidi
jeg har jo en bonusdatter på 5 - hun har lige fået en lillesøster (af mig og sin far, griner). Johanne er 4 uger nu - og ida på 5 er stolt og glad over at være blevet storesøster7 have fået en lillesøster. Vi har talt med hende om det siden jeg blev gravid og hun har spændt fulgt forløbet og veeeentet på baby! hendes mor har talt med hende, i børnehaven har de talt om det (og tegnet om det) - så her er det en superoplevelse (endnu, det kan jo ændre sig men hvorfor skulle det det?) Så klø da bare på 
Jeg er i den uheldige situation at jeg har tabt min vielses ring i boksen her i eftermiddags   Jeg skulle hurtigt ordne boksene (blanding af tørv og spåner) og så lukke hestene ind inden jeg skulle hente børn. Og har så i den forbindelse tabt ringen, den er for mig fuldstændig uerstatlig. Den blev specialfremtillet hos Halberstad i københavn, til vores bryllup den 10 maj i år. Er der andre der har prøvet det, jeg ved ikke hvordan jeg skal kunne finde den igen ? Når manden kommer hjem fra arbejde, må jeg ud og finkæmme hele boksen. Har også overvejet at leje/købe en metaldetektor, gode råd søges. På forhånd tak.
skulle faktisk til at spørge, om ikke du kendte en, der ejer en metaldetektor, som kunne hjælpe dig. Håber du får den fundet...
   Min søde mand har lige ringet, han har fundet ringen. Han var kørt direkte fra arbejde op i stalden, lagt sig på alle 4 og started fra en ende af med at gennemsøge boksen. Endnu et bevis på hvor meget han vil gøre for mig.  Hilsen Andrea
... han var heldig - og ihærdig. Han fortjener da vist en god middag  Mon ikke du skulle få den ring gjort lidt mindre, så den ikke falder af?  Hilsen Sif
Jeg har tabt en ørering der havde en diamant på ½ karat, men den blev aldrig fundet igen. Så den anden ørering må blive til en ring engang. Du må ned på alle fire og finkæmme boksen, en ring skulle være til at finde. Jeg ville nok ikke lukke en hest ind i boksen før ringen var fundet.
Nu har jeg flere gange fået brev ang. sådan en undersøgelse fr livmoderhalskræft. Jeg har endnu ikke fået bestilt tid.. Ja, faktisk er jeg aldrig blevet undersøgt "der".. Jeg har simpelthen valgt det fra indtil nu da jeg personligt synes det er krænkende og meget ubehageligt. Bare tanken kan slå mig ud... Jeg burde jo få det gjort af hensyn til utallige ting.. Hvordan kan jeg få mig selv overbevist om at det skal gøes, på trods af jeg føler det som en krænkelse og dybt ubehageligt? Jeg har så mange tanker og forestillinger om hvor ubehageligt det må være osv. 
jeg gik heller ikke så meget med ringe, da jeg arvede en vigelsesring. Jeg fik graveret navn og dato op i den, så fik jeg lavet et lille hvidgulds rør (2-3 cm), som en lidt tyk rund kæde sidder igennem og ringen blev klippet opog hæftet på det "rør" i hver ende, og der er viklet et stykke hvidguld rundt om med et lille jerte i hver ende, den synes jeg selv er meget flot, jeg har siden hen arvet den anden ring der høre til, den er for lille, så jeg tror jeg en gang ville have den klippet op, og sat et lille hjerte imellem, magen til dem der sidder i kæden. Håber at det gav et billede af hvordan min kæde ser ud, måske kan du bytte mine hjerter ud med din sten  mvh
Jeg synes lige at i skulle have slutningen på historien  Jeg har i dag hentet mit nye smykke hos guldsmeden. Det er lavet udelukkende af min mors ring, den gamle ring fra "den ukendte Knud" og den topas jeg har fået af min far. Indgraveringen er stadig inden i ringen, og mønstret udenpå er også bevaret fint - jeg er SÅ glad for resultatet. Det var lige hvad jeg ønskede mig (selv om billedet ikke er det bedste, og det er lidt kikset at det hænger i en sølvkæde endnu):   Så skal jeg bare have fundet ud af hvad jeg vil have lavet af min morfars ring. men det haster jo ikke - sikkert er det i hvert tilfælde at graveringen skal bevares - det er jeg meget glad for at den er på min mors.
   Tillykke med det gode resultat. Det er dejligt når folk kan deres håndværk og forstår kundernes ønsker. 
Smuke smykke. Dejlig når de kan bruges igen . Tillykke med det.
blevet smukt 
hvor er det blevet smukt, jeg må jo indrømme at jeg har kigget ind på "senior" mange gange for at se om der kom en lille opdatering, jeg var lidt bange for at det endte med at ringen ville blive smeltet om, det tror jeg du ville have fortrudt med tiden. det er virkelig et flot resultat, og tro mod ringens oprindelige form og skønhed, den er virkelig smuk nu.
smukt smykke!! Og stenen er mega flot.
.. for de pæne ord. Jeg er også MEGET glad for resultatet og har da allerede gået med den flere dage  Og hvis nogen har ideer til hvad jeg kan gøre med den anden ring er de meget velkomne. Den er noget smallere, så jeg tvivler på at det vil være pænt at sætte en sten ind i ligesom med denne. Og den eneste anden sten jeg har er en firkantet røgtopas - som nok heller ikke vil være god i faconen når graveringen skal bevares. Jeg har overvejet om den skulle rettes ud og så bøjes som en hestesko (med den tidligere inderside som bagside) - men så vil oversiden være afrundet, hvilket ikke vil passe til hesteskofaconen. Det ville jo ellers være meget passende med min hesteinteresse og at min morfar var smed. Men det vil nok ikke passe.
en ring klippet og og så rullet som en "løs" snegl, med få sten (diamanter eller lig) er flot.......og så kan du igen bevare graveringen (er det forståeligt bekrevet??) Karina
Jeg fik min fars vielsesring da han døde. Jeg vil ikke have den smeltet om, for så føles det som om, at det der var min far ved den ring, forsvinder. Jeg har den bare hængende på en halskæde, det passer mig fint...
Jeg har 4 börn: 11, 16, 24 og 27 år. De 2 store med min förste mand. Drengene var 2 og 5 da vi blev skilt. Vi har aldrig gjort forskel på börnene. Og vi har bedt om at familien ikke gjorde forskel. Det betö meget for os. Den "förste" Farmor gjorde ikke forskel. Helt naturligt fik alle ungerne julegaver af hende. Men Farmor til de nye börn begyndte at göre forskel. Derfor ser vi hende ikke i dag. Jeg har aldrig tänkt på at börnene var halvsöskende för at min ene sön fortalte at han havde mödt en af hans kammeraters halvbror. Jeg sagde: Nå har Jonas halvbrödre. Ja, hans Far har "nye" börn. Jeg spurgte om han havde halvsöskende selv. Nej, sagde han (Han var 16 år) Min Far har jo ikke fået flere börn. Ok, sagde jeg. Og ringede til min äldste sön. Svaret var det samme. Så er man faktisk lykkedes. Min filosofi om at lykkedes er også at man ikke behöver at fortälle hvad man har gjort med de "nye" börn, mens de andre har väret på weekend hos Far. De har ikke brug for at vide at han har haft det enormt sjov med de "nye" börn. Og så skal man absolut ikke spörge sine börn om det er ok med en ny mand eller nye söskende. Der er ingen unger der vil dele deres foräldre med andre.
Jeg har 2 halvsøskende (et udtryk jeg ellers aldrig bruger). Min mor har fået dem med en mand, jeg hader af hele mit hjerte. Men mine søskende er det bedste i verden. De er 8 og 10 år yngre end mig, og jeg har elsket dem altid. Tænker ikke på dem som halve eller hele. Så få du bare børn, med din nye kærlighed.
Hvor er han sød! Ham kan jeg godt forstå du er glad for. Jeg ville også gå helt i panik, hvis jeg tabte min, prøver dog at huske at lægge den i bilen, når jeg er ude hos hesten. Få den dog gjort lidt mindre, hvis det er et problem at du taber den. Dejligt du fandt den igen.. KH Dorthe S
Hej Jeg plejer aldrig at have ringen på hos hestene, jeg skulle jo også kun lukke vores hoppe og føl ind. Og så syntes jeg lige boksen trængte til en gang spåner. Og så var ringen væk... Så nu skal jeg til københavn og have lavet den mindre.(tor trods alt ikke han vil gennemsøge en hel ridebane for mig   ) Tak for jeres søde kommentarer  Hilsen Andrea
tabt min vielsesring, et eller andet sted ude i vores kæmpestore have. Har været nede på knæ mange gange, men ak nej. Manden min gider ikke, han er ligeglad   men mon nogle herinde ved hvor man kan låne/leje en metaldetektor ? Sådan en vil jeg nemlig gerne hygge mig med i et par timer eller nogle kan komme og søge haven af, dusør gives  Beagle.
jeg mistede min meget dyre forlovelsesring på en mudder fold da jeg fik stød af et hegn med overgang i   ledte og ledte, men dukkede aldrig op..
Hej Mange amatørarkæologer har metaldetektorer, så hvis man tager fat i en af disse foreninger, så kan man sikkert få en til at tage en tur ud at lede.. Det kræver dog en ordentlig detektor, ellers er det ikke sikkert den kan finde noget. Hilsen Anne
Hej Alle Jeg har søgt på nettet og fundet ud af at der er et udlejningsfirma i roskilde hvor du kan leje en metaldetektor. Det hedder vist Solkongen og prisen er 550 kr for et døgn. Hilsen Andrea 
Du er sgu da en skatter, tusind tak for hjælpen. Jeg kunne også have googlet, men håbede på at een herude havde en sådan en tingest stående. Men min dusør var også 500 kr. så dem kontakter jeg snarest muligt. Håber at finde ringen  Beagle.
enten elsker han dig over alt på jorden - eller også har han ikke råd til en ny ring *ggg* Spøg til side - stor   til ham.
Hej Igen Tabte vielses og forlovelses ringe er åbenbart et almindeligt kendt problem. Måske man skulle invistere i en metaldetektor og udleje for 100 kr i døgnet, nøj jeg ville blive rig  Beagle: Spøg til side jeg håber meget du finder din ring, jeg var selv dybt fortvivlet de timer min var væk. Håber alle herinde må få en fantastisk weekend. Andrea
Min ring er også forsvundet. Den har været væk siden Marts. Jeg var ved at lave hånd og fod aftryk i ler med børnene, og havde derfor taget ringen af og lagt den på køkkenbordet. Min søn har indrømmet at han lige prøvede den, men kan ikke huske hvor han har lagt den. Den kan være alle steder ude som inde. Jeg har siden Marts sprættet alle støvsugerposer op når de har været fyldt og gennemgået hele indholdet, men nej. Det forbliver nok bare et mysterium.
Du har ikke overvejet om ringen måske skulle være endt i ler-aftrykkene? 
min næsering i RIDEHUSET. Stod så og ledte efter den, med hesten om armen, men så sagde Pia, at "den finder du aldrig", så jeg gav op. Ikke billig, ellers. Lone
Det var godt du fik din ring tilbage:-) jeg skulle bare se om det var min datter som havde oprettet denne tråd, for hun har lånt min ynglingsring, syntes ikke lige hun kommer tilbage med den 
Du er en heldig kartoffel ! Der er sørme ikke ret mange mænd der ville kravle rundt i en hesteboks for at glæde sin kone !! Han skal dælme have verdens største knus....for han elsker dig virkelig !! MVH Vipse
Den er IKKE i leraftrykkene. Det var også min første tanke så leraftrykkene blev lavet om uden at finde ringen.
kan du så se at komme afsted. Lægen ser den del af kvinder på samlebånd, og det er altså ikke så slemt som du tror. Engang hvis du får børn, ja så er du jo nød til det, måske det har gjort os andre mere hærdede, så vi kan holde sjov med det og tager det lige så naturligt som hvis vi skal have målt blodtryk. Vælg en læge der har parkinson, det siges at være mere behageligt 
det som dig og tænkte at jeg overlevede aldrig den undersøgelse.. Men tog mig sammen, for et eller andet sted er det jo også rart at vide om der er noget galt dernede.. Og ved du hvad, det var ikke nær så ubehageligt som jeg havde regnet med, selvfølgelig er det ikke noget jeg ønsker foretaget hver dag, men den ene gang om året overlever jeg uden mén og smerte..
samme skrivelse og på mandag ringer jeg og bestiller en tid. Det er simpelthen et tilbud, der ikke skal siges nej til ligegyldigt hvor pylret man er med at blive "pillet ved". Stort set alle kvinder får jo lavet en gyn.undersøgelse på det ene eller det andet tidspunkt og du kan jo altid spørge efter en kvindelig læge. Samtidig får du jo at vide, om der er noget i vejen "dernede". Afsted med dig 
det er da hurtigt overstået...tænk på noget andet og vupti   så er der 3 år til næste gang. min nabo har netop fået lvet undersøgelsen for første gang i 12 år, og hun blev akut opereret pga celleforandringer...derfor skal du overvinde dig selv. hun havde forandringer i 4 grad.
Jamen ridderlykke... måske skal du bare tænke på, at nogen mennesker ender med at dø fordi de ikke lige får lavet det helt almindelige rutinetjek... Det jo ikke meget anderledes end at få tjekket olien på sin bil. Se at komme afsted.
slemt med det- så snak med din læge og få en henvisning til en kvindelig Gynækolog- hvis det er bedre for dig. Ellers skal du beslutte dig for at det bare skal overståes og gå der op og lade som ingen ting- de gjorde jeg de første par gange for mange år siden. Men du må finde ud af hvad der er bedst for dig. Personligt har jeg ingen problemer i den retning- det hænger sammen med de børn jeg har fået- der bliver man undersøgt så mange gange at det bliver lidt en vane. MVH Dorthe
I får det til at lyde så nemt.. 
... Jeg kan sagtens følge dig, jeg har lige fået indkaldelsen også, det er så ikke første gang jeg skal prøve det, og jeg finder det heller ikke behageligt, det er der vel ikke nogen af os der gør... Men jeg SKAL, død og pine, det er et tilbud der har været længe undervejs, og det er lavet for din og min skyld, så benyt dig af det, det er hurtigt overstået. Det kan lyde lidt ubehageligt, men der er faktisk nogen der bliver beroliget ved at have en veninde med, hvis dette kan hjælpe dig, så gør da det, lægen oplever disse undersøgelser hver dag, flere gange om dagen, og er faktisk en god ide hvis du f.eks får p-piller også... Og du vil føle dig SÅ lettet bagefter, så er der jo 3 år til igen!
..du talt med din læge om, at du har det svært med det? Tag evt. en kjole på, som du bare kan hive op. Det går hurtigt og du er "blottet" i kortere tid end hvis du skal tage bukser på  Træk vejret dybt nede i maven - og hav fokus på det. Jeg synes heller ikke at det er voldsomt rart - og har heller ingen børn. Men jeg kan trøste dig med, at det tager højest sandsynligt ikke mere end et minut fra du lægger på briksen til det er overstået. Prøv at have fokus på noget andet. Og min egen erfaring siger, at mandlige læger er noget hurtigere og skånsomme end de kvindelige 
Man bider tænderne sammen, og fortæller sig selv at det er for ens egen skyld, det kan på sigt redde dit liv... Og hvis celleforandringer bliver til livmoderhalskræft så kan jeg love dig at der kommer rigtigt mange og rigtigt ubehagelige undersøglser ud af det. Der er ting i livet man gør, uanset hvor ubehagelige de er. Og den undersøgelse er en af dem. Men jeg tør næsten love dig at det ikke er så slemt som du forestiller dig. Men som de andre siger, tage en veninde med, din kæreste, find en kvindelig læge eller en gynekolog... hvad som helst du tror kan gøre tanken mindre ubehagelig. Personligt generer det ikke mig nær så meget ved en gynekolog som ved min egen læge... et eller andet med at de laver ikke andet, og gynekologen skal ikke forholde sig til mig som person, men kun mit underliv. Jeg skal ikke 14 dage senere sidde og snakke vacination, eller influenza eller depresion med gynekologen... det skal jeg med egen læge.
Jo helt selv. Men hvis du en dag bliver syg og skal OP for kræft i underlivet, så vil det du skal igennem inden, under og efter være meget mere ubehagligt end en lille undersøgelse. Tag dig sammen og få det overstået.
Som andre siger - tør øjnene og bestil tid. Det er meget mere ubehageligt at få kræft i underlivet og skulle gennem utallige undersøgelser, end det er at blive undersøgt hvert tredje år. Jeg har lige været til mit første tjek, blev 23 i sommer, og jeg var egentlig ikke så nervøs inden, har været hos gynækolog før.  Ja gu er det krænkende og dybt ubehageligt, men man bider tænderne sammen og lukker øjnene og tænker "det er overstået om lidt" når gynækologdamen står og roder rundt i bunden på en. Fedt bliver det aldrig, men tag dig sammen og få bestilt tid, og lad være med at gå og tænke over det! 
Jeg mener som alle andre...Se at komme afsted...for din egen skyld  Så slemt er det altså heller ikke 
... lidt på livmoderhalskræft og spørg så dig selv, om ikke du nok hellere vil have taget det lille celleskrab  Men det er et frit land, vi lever i, så ingen kan tvinge dig afsted til den prøve. Prøv at tænke den tanke at DU kunne blive ramt af livmoderhalskræft og det ikke blev taget i opløbet, fordi du ikke ville testes ?? Det får i hvert fald mig afsted og sprede stængerne   ... selv om jeg ikke ligger og klasker mig på lårene af grin over det. Mvh. Lisbeth
taget undersøgelsen i sommers, men det var dog ved min læge, men fik taget celleskrab osv, og alt var helt normalt  Men smerterne i højre side ude ved hoften er der stadig ingen forklaringer fundet på - heller ikke ved røgtent  Men synes også du skal afsted, det er virkelig ikke særlig slemt, jeg blev forbavset over hvor hurtigt det gik! Hilsen Linda
ville også gerne slippe for dén undersøgelse, så hun tog aldrig afsted. Nu slipper hun for både undersøgelserne og de dumme breve om undersøgelserne. Hun er nemlig død - af livmoderhalskræft. Hun blev kun 35 år, og efterlod mand og tre små børn. Tænk engang, at det måske kunne være undgået, hvis hun havde bidt tænderne sammen i de 2-3 min. den lille test varer! (mit indlæg er venlig ment!)
... det er jo netop sådan et eksempel, jeg mener, man skal sammenligne det med  Hvor må det have været forfærdeligt for hende og nu også for de efterladte. Mvh. Lisbeth
det er hurtigt overstået, og slet ikke slemt overhovedet, det værste er at man ikke syntes det er det morsomste at ligge der med "varerne" lige op i hovedet på lægen. men pyt, de laver de undersøgelser så mange gange at man nærmest kun er et person nr. jeg har også hørt om flere unge som ikke havde problemer dernede eller havde mærket noget som helst og så viste det sig at havde cancer. så afsted med dig, køb en ting til dig selv du har ønsket dig bagefter, føelsen at have gjort det for sig selv, er så rar når man går fra lægen. jeg arbejder selv hos en læge og det er på ingen måde noget man snakker om eller lægger mærke til når man laver den slags undersøgelser.
Jeg har en fuldblod ved navn Extasy xx, han er efter Basilluzzo. Kan i hjælpe med, hvor jeg kan søge lidt om Extasy. Ved han tidligere, har løbet lidt på Klampenborg. På forhånd tak. Hilsen Tina
Jeg prøvede at google ham (extasy basiluzzo) og fandt ud af at han var med på åringsauktionen i 1997, men ikke blev solgt (ejere M.Winther og Just Jenssen), og at han fik en syvendeplads i et løb i 1999. Du kan prøve at søge på hans og f.eks. galop, Klampenborg eller lignende. Der udover findes der på   links til norske og svenske søgesystemer hvor du kun ved hjælp af hans navn nok kan finde hans løbsresultater. Held og lykke med søgningen - og smuk hest! Sisse
Jeg har redet Extasy i træning for galoptræner Jesper Johansen.Rred også storebroderen Explosion. Se evt. 
  Lige et billed fra sommeren af ham. Malene: Har du lyst til og fortælle om tiden, hvor du red ham? Han er jo endt på landet hos os, hvor han stor trives. Hilsen Tina
Der er desværre ikke så meget at fotælle. Jeg har redet galopheste i 10 år, og har redet omkring 60/70 forskellige heste. Kan huske navnene på dem alle, men de fleste kan jeg ikke sige så meget mere om.   I en væddeløbs stald "kommer og går" hestene hele tiden, så med mindre det er en, man er meget glad for, så "glemmer" man dem også hurtigt. Vil tro jeg red ham i 1998 el. 1999. Han var ikke ret stor da han kom i træning - men flot er han blevet (kan jeg se på dit billede)   Kan huske hans storebror (Expolsion) lidt bedre. Han var ret stor, rød og en meget vågen hest! Der er ikke nogen af dem, der har lavet nogen resultater (ret mig hvis jeg tager fejl).
Hej Tina. Jeg arbejdede der, hvor Extasy blev født. Jeg har en del billeder af ham som helt nyfødt, som føl og vistnok også nogle enkelte af ham fra Klampenborg Galopbane. Jeg kendte også hans bror Explosion, som jeg også har en del billeder af og han har endnu en bror/søster? som jeg har et par billeder af, men desværre ikke kan huske hvad hed... Han er rigtig flot på billedet!!! Hvad bruger du ham til? Hvem købte du ham af? Jeg havde for noget tid siden (1-2 år!) kontakt med hende, der sidenhen havde købt hans mor (Extension), hun havde en profil herinde på Heste-nettet, men jeg har desværre glemt hendes navn og brugernavn   Men ved at Extension er blevet aflivet... (",) Jette
Hej Jette. Jeg købte Extasy af Mia, som vist nok har haft ham fra føl af. Han bliver brugt som allround hest, i øjeblikket med skovturer og dressur, så vi kan få lidt styr på temperamentet. Han er meget tændt i springningen, så han skal lige lære og lytte lidt - hvilket han synes er ganske træls. Han er en super dejlig hest, meget sensibel og meget snaksagelig. Elsker at have mennesker omkring sig. Han var en smule væver, men det er forsvundet efter vi fik udeboksene. jamen han er mors dreng  Har sendt dig en besked via beskedcenter.
Hej igen. Sjovt at høre, hvad der er blevet af de gamle pruller  Jeg har prøvet at tænke igennem, om hvad jeg kan huske om Extasy. Men han er åbenbart én, man ikke husker så godt ud over navn og udseende... Jeg husker, at han skulle have været solgt på åringsauktionen, men at der ikke blev budt en ordentlig pris på ham, så de tog ham med hjem igen, og beholdte ham, og fik ham trænet op til løb med nogle venner som medejere. Har du stadig kontakt til Mia? Hun ved alt om ham, da hun rigtigt nok har været (med)ejer på ham, indtil du har købt ham... Jeg har også sendt en besked via beskedcenter  (",) Jette
  Her er et billed fra dengang Extasy var føl 
Ja det er ellers ikke lige mig at sidde og udøse min fortvivlelse på et offentligt forum.. men for f..... hvor er det svært lige nu.. Jeg har tidligere været i et voldigt forhold.. heldigvis afsluttet.. Derigennem kom jeg meget tæt på min familie der støttede mig og hjalp mig.. Det har selvfølgelig påvirket mig psykisk.. Jeg har bla meget svært ved at følge en almindelig arbejdsdag.. har været nød til at stoppe på min uddannelse osv.. oveni var min x sådan et svin der stjal en masse penge fra mig, så sidder med en gæld efter ham også.. Derudover er jeg under udredning for Morbus Chron.. er tit på lægevagt med ondt i maven og tilbringer i alt fald halvdelen af min dag på toilettet.. Det værste var så min elskede mor døde meget uventet her den 8. okt.. hendehar jeg altid været meget knyttet til og hun var min støtte uanset hvad.. Lige nu synes jeg det hele ser så håbløst ud.. ved ikke hvad jeg skal stille op med det hele.. skal jo arbejde for at kunne betale alle de alm regninger, men kan slet ikke komme igang.. har været afsted en dag, men kunne slet ikke overskue det.. skulle på toilet hele tiden og sov hele dagen efter.. Er begyndt at overveje om det overhovedet er værd at være til.. jeg har så ondt hele tiden, både fysisk og psykisk..Men kan jo heller ikke være det bekendt overfor min familie og kæreste. Tja jeg tror bare jeg havde et behov for at komme ud med det.. kan godt være i synes jeg er en hypokonder, men så giv mig et spark..
Spark og spark, syntes måske ikke lige det er det som du trænger til..... Tænker lidt over, hvad du selv gør, for at få det bedre... Har du konsulteret psykolog efter din x kæreste? Skulle du nu finde på at sige nej, fordi det koster penge, så skal du vitterligt have det spark eller 2. For hvad sku hjælper det at være syg, og ikke gide gøre noget for at få det bedre. Hvis det er livet det drejer sig om, har man ALTID penge, om man skal stjæle dem  Hvad gør du mad mæssigt, hvis du er så syg? Tænker selvfølgelig på, om du sørger for at spise sundt, forsøger at undlade nogle ting, som i tråden med den sygdom du er i udredning for, der er ideer til, hvad som måske kunne hjælpe... Hvad med kaffe, alkohol, røg og 1000 andre ting..... Dernæst, så sidder der måske noget psykisk i maven, kender til, at sker der noget voldsomt psykisk, går det direkte i maven, trods en meget stærk psyke... Syntes der er mange måder at tage fat i, hvis du altså ikke er i gang....
Det er altid hårdt når livet er ekstra træls. Må også sige at du har meget at slås med. Jeg har selv Colitis ulcerosa der er i familie med Morbus crohn. Så jeg ved hvad det er du går og slås med mhs til din sygdom. Jeg kan så ikke forstå at når du har det så træls, du ikke er sygemeldt intil lægerne finder ud af hvilke medicin osv du skal ha. Det kunne jo være du også fik psyken med at få lidt fred så du ikke også skal ha dårlig samvittighed over at du ikke kan holde til jobbet eller kan give dig 100% der henne. Jeg kan selv mærke at min sygdom er ekstra træls når jeg er stresset eller når der er noget der går mig gevaldigt på. Og man må jo sige du er hårdt ramtmed din moders pludselige død, og din voldelige ekskæreste. Jeg ville hurtigst mulig tage til min praktiserende læge og få en samtale med ham. Og specielt når du går med de tanker du har. Kan faktisk heller ikke forstå at de ikke har indlagt dig når du har meget ondt. Bløder du meget? Du kan jo også have meget jernmangel så, og derfor du er så træt. Og det hjælper jo bestemt heller ikke med livsenergien. Charlotte, jeg håber virkelig at du hurtigst mulig kommer oven på igen, Og tøv ikke med at råbe efter hjælp. DU ER INGEN HYPOKOND... Mvh Mia
Ja jeg har og går stadig til psykolog, pga det der er sket før.. Og det er der penge til..Kan selvfølgelig godt se hvad du mener.. Jeg spiser pt næsten igenting.. Har ingen appetit.. og det kommer ud, den ene eller anden vej. så det er tynd klar suppe æbler og vand det mest står på. Ryger og drikker ikke. Har selv tænkt på det med stress.. det er blevet rigtig slemt efter mors død.. der kommer meget blod.. både friskt og "gammelt"... Har derudover fået nogle sovepiller for at kunne sove bare nogle af nætterne.. Lyder som en lille teenager, men ved slet ikke hvad jeg skal sige til lægen.. det er ikke så længe siden jeg skiftede læge og synes ikke det er sådan lige at få forklaret det hele.. Arh er bare så tæt på at opgive det hele.. jeg synes slet ikke jeg kan kende mig selv mere.. plejer at være frisk og fuld af energi. Kan godt lide at gøre rent og rydde op.. og det ligner et bombet lokum herhjemme nu.. Kan ikke finde glæden i mine dyr heller .. Er bare så træt af det hele..
Tror virkelig du ret snart skal suse op til lægen, og få ham fortalt, hvordan det går... Det er ikke alt man selv kan, og har du SÅ dårlig mave, skal du da have mere hjælp, og gerne lidt hurtigt. Du må blive temmelig afkræftet, træt og føle at hele verden er dum... Super, at du passer på dig selv, med hvad du spiser og drikker, det er en god ting. Men syntes det virker lidt - sådan - ikke godt, kunne du ikke få bestilt den lægetid, og få snakket med ham.....
tid imorgen .. så må jeg se hvad han siger ..
Føler med dig.. Jeg har selv colitis ulcerosa og kender alt til træthed osv.. Ja afsted til lægen med dig.. Måske du burde indlægges for at få klarhed og medicinering. Jo før det blir taget hånd om jo bedre.. Er ked af din mor er død, det er hårdt at klare, også oveni være syg.. Min sygdom blir også forværret ved stress og hvis der sker omvæltninger i tilværelsen.. Pøj pøj til dig og en kram.. Ønsker dig al lykke i livet. Mvh Marlene
kan du ikke blive sygemeldt af din læge, i en periode? Jeg føler med dig, og kan forestille mig, at det er rigtig svært.... Meeeen.... Når det er ovre, så er du stærkere end nu....
hvad med om du gav dig selv lov til at sørge over tabet af din mor? hvad med om du gav dig selv lov og ro til at være syg, accept? hvad med om du gav dig selv lov til at komme dig efter et voldeligt forhold. tal med din læge om hvordan du har det. du er intet værd for en arbejds plads lige nu. lad ham langtids sygemelde dig så du får ro til at være i den procces du har brug for. vær noget værd for dig selv. der skal fyldes på plus kontoen. den er i stort underskud. penge? ja kender det selv for godt, har været der. jeg bruger den her: gud, giv mig sindsro, til at acceptere de ting jeg ikke kan ændre, mod til at ændre de ting jeg kan, og visdom til at se forskellen. mit bedste råd er at du tager dig af dig selv lige nu, jo før du går igang jo før vil du være parat til at arbejde igen. tal med dem du skylder penge. vær åben og ærlig. fortæl om din situation og hør hvad de evt siger til det. de kan ikke klippe håret af en skallet mand, og jeg tror heller ikke de ønsker det. og husk at tiden arbejder for dig. så vær tåldmodig.
Altså nu tror jeg da snart jeg bliver skaldet..  Jeg har tyndt hår i forvejen og synes bare jeg fælder helt vildt.. Jeg har altid ønsket mit hår var tykkere, men hvad kan man gøre?? Kan man spise nogle vitaminer eller noget for at få det tykkere?? Har prøvet med B men det virker ikke..
jeg fældede sygt, gik fra at blive rost af frisøren for mit kraftige hår, til at alle jeg mødte havde ondt af mig. Det siger vist lidt. Til sidst turde jeg ikke rede det. En 3 ugers kur med padderokke-the hjalp mig. Jeg kan sige uden at blinke, at jeg ikke tabte noget, man kunne se på børsten - jeg tjekkede det GRUNDIGT, da jeg jo var lidt desperat. Siden har jeg igen fået mega tykt hår. Begynder jeg at fælde lidt, drikker jeg lidt padderokke. Skal dog sige, da jeg for nylig begyndte at tage D vitamin, som jeg lider af mangel (trods MEGET sollys), tabte jeg lidt hår igen. Ingen ændringer end D-vitaminer! Men det holdt op, da jeg vænnede mig til tilskuddet. Husk at tage en god vitamin pille, fx. longo vital og spise sundt, drikke nok. Lone
Pia ♥Nicolé♥: jeg har også meget fint, og tyndt hår.. Og jeg er også begyndt at fælde, jeg har ikke prøvet noget vitamin. Men det kunne være jeg skule prøve, og se hvad der sker..
Altså jeg er ikke så god til te, mendet kunne da være værd at prøve.. Til Agent 007: Det er møg træls med tyndt fint hår.. Hvis du finder en mirakelkur må du endelig skrive..