Skønt med en update, godt at det går så fantastisk. Han ser stadig smækker lækker ud. Håber dine drømme går i opfyldelse. Du fortjener det så meget, oven på oplevelsen med Big og Bobber, må de begge RIP.
Brava: Tusind tak!! Jeg er SÅ glad for Lotus blomsten kom ind i mit liv som han gjorde... Han gør så meget godt for mig, sender små hilsner fra drengene og de drømme jeg havde med dem, kan jeg realisere med ham istedet  Alting lever videre i og med ham! 
Jeanette, jeg fik næsten hjertestop, da jeg læste starten og turde næsten ikke læse videre - troede det væreste. heldigvis var det gode nyheder. Billedet af Lotus og Far er et pletskud!! Godt nytår til jer.
Puha, det er jeg ked af finduscat, var ikke meningen at forskrække dig  Og tak, godt nytår til dig ligeledes!!  Det går godt med Lotussen, men er bange for hans sædstrengsadherance spiller lidt ind, så imorgen skal jeg lige rådføre mig med dyrlæge Søren Kirchhoff 
Hej Jeanette Kan det være at Lotus værger sig ved ridningen pga ømme hove? Og dermed skåner sig selv ved ikke at ville gå frem mm? Jeg har stadig til gode at se en hest træde godt igennem i alle gangarter, hvis den går uden sko. Omvendt har jeg set heste, som manglede en gangart grundet manglende sko (nu rider jeg islandsk hest, så derfor tænker jeg meget i flere forskellige gangarter). Vi havde en hoppe, som kun kunne gå pasgang - lige indtil hun fik 4 sko på, så kunne hun sørgme også skridte. En anden travede først, da hun fik 4 sko på og ellers foregik det høje tempo også i pastakten. Og når man så tænker på, at din skønne dreng er så ny i det med at være ridedyr, så har hans hove måske kun været vænnet til det underlag, som er på en fold og dermed haft endnu mindre mulighed for at få styrket hovene til at blive brugt til ridehest. Uanset hvor meget hoven er vænnet til al slags underlag via gennemtænkt foldsystemer, så tror jeg stadig, at sko hjælper rigtig mange heste, hvis de skal færdes andre steder end ridehuse eller græs/jord/mudderfolde. Men det er jo lidt en religion det med barfods eller ej, så om du er åben overfor at tænke i sko, det ved jeg ikke.  Pøj pøj med din skønne dreng og håber, at du sammen med dyrlægen finder på den helt rette behandling for Lotus. 
Hej Gry Lotus har skam haft sko på, der var ingen ændring at spore i den forbindelse... Han er ikke! ømtået på andet end sten og der har vi boots på, er set longeret af dyrlæge/kiro og Equine Touch behandler , ingen bemærkninger om at han skulle være ømtået på baneunderlaget, samt disse har kigget på hans hove...  Han er stadig i en rehabiliteringsfase med hovene, for han kom fra blød fold og ingen motion der er nævneværdig, så det er det jeg ændrer på ligeså stille, så han kommer ud på mere og mere forskelligt underlag og motionen sættes op, men vi har haft stilstand så at sige nu her pga det skæve bækken der skulle findes og rettes op... Har jo kun haft ham små 4 måneder, og at starte ham stille op som den unghest han er, harmonerer ikke med den ønskelige motion hovene behøver, men det burde gå den rigtige retning på den front nu også  Jeg har idag fundet ud af at avler har lært Lotus fra føl, at stoppe op når han blev usikker, bekymret, skeptisk osv, så det kan meget vel være dét der spiller ind... Så ny taktik over en måneds tid, hvor jeg prøver at omkode den adfærd og så må vi se om det var løsningen  Der var fremskridt allerede igår hvor jeg havde en veninde til at prøve ham, for lige at kunne se ham fra jorden under rytter.. Men hvis han stadig siger nej tak til nogle ting om en måned, så skal jeg ind og overveje operationen.... Men pt er jeg ret optimistisk 
For lige at holde det i samme tråd, kommer der her en lille opdatering mere  Lotus er i rivende udvikling, han har ja hatten på hver dag nu og trav er intet problem længere, hverken inde eller ude  Vi har taget hul på galoppen igen og så nyder jeg at han nu fungerer, samt vi har fundet boots der passer og ikke gnaver ham... Hans hove udvikler sig stille og roligt i rigtig retning nu der er begyndt at blive skruet op for km og han uden tøven kan traske derudaf med sine boots på  Vi var så heldige at sneen i søndags blev liggende og solen skinnede, så der kom lidt billeder ud af det! Og her en lille video fra vi skridtede varm  Dejlige blide Lotus  Elsker hans flapører  Flapppppøre  Lotus elskerrrrr når han får lov at snuse til andre heste, over det hele!! Klaas her var så sød at lade ham  Vibeke der filmede havde ikke heltttt styr på motivet, hahaha, men dette kunne klippes ud og viser meget godt hans gode grundlag for en opadgående galop  Weeeeee Og lige et fra en anden dag.. Elsker vores ovalbane, det giver så meget mere "plads" at træne unghesten på  Ude på frostfolden igen... Trætte unge mand, det var hårdt med "al" den galop på ovalbanen  Og man blev tørstig! Og så en lille hyggefilm 
Har idag været ved læge pga mit årlige celletjek... Snakkede prævention med min læge, da jeg er træt af gummi, og ikke bør få kunstige hormoner, pga meget stor chance for arvelighed af kræft og blodpropper i min nu afdøde familie  .. Jeg er 39, og vil ikke have børn, så lægen anbefalede sterilisation!! Jeg har selv haft overvejet det et par gange og er ikke afvisende overfor det.. Kun prisen   Er der nogen der kender til steder hvor det gøres billigere end de godt 12000 kr det koster i det offentlige?? Og er der nogen der tror, at det vil blive billigere med tiden??? Ka idag godt fortryde, at jeg ikke gjorde noget ved det sidste år!!
Hej Ida Jeg ville tale lige ud af posen, især i betragtning af, at du ikke har så meget tid at løbe på. Altså - sig det så naturligt som muligt, at du (for eksempel) rigtig godt kan lide ham og kunne forestille dig, at I havde en masse at tale om. Eller hvad du nu mener, er rammende for dine følelser i den forbindelse. Det er da dejligt, når folk er ærlige over for en - også selvom det måske gør en forlegen, eller man bliver sat i forlegenhed (to forskellige ting). Ikke noget med nogen længere udredning - bare vær ærlig og frisk. Hvad er det værste der kan ske? At du ikke prøvede ! Han vil vel som et minimum blive smigret over at have vakt et andet menneskes sympati. Håber, det går! Hanne
Hanne - du har naturligvis ret på alle punkter! Og tusinde tak for hjælpen. Det ironiske er, at havde det været en scoring jeg havde for øje, ville jeg have meget nemmere ved det. Så var det bare at invitere ud på date... Men venskaber føler jeg er noget sværere at definere, og (for mig) noget der tager adskillige år om at blive til. Så hvordan siger man lige "Hej, jeg vil gerne være venner med dig, så vi kan snakke dybt og personligt om hvad der sker i vores liv, tage ud og have det sjovt sammen og evt. på ferie sammen hvis min kæreste ikke føler sig for truet på sin s*xualitet" uden at blive smidt direkte på psykiatrisk skadestue?  Du godeste hvor jeg føler mig socialt handikappet nogle gange!
ville jeg blive skræmt fra vid og sans. Jeg bryder mig absolut ikke om mennesker der er påtrægende og mener at venskaber udvikler sig naturligt og ikke fordi man beslutter sig for at være venner. Det ville være alt for kunstigt for mig.
Tak for dit input. Det er jo netop det der er mit problem. Jeg har det normalt på præcis samme måde. Hader når folk er påtrængende og vil selv gøre alt for ikke at genere andre folk med påtrængenhed (har faktisk en ret reserveret natur). Men nu er situationen bare lidt speciel. Og det vil virkelig ærgre mig, at spilde muligheden for at lære en virkelig interessant person at kende. Min intuition siger mig ret kraftigt, at det er en person jeg bør være i kontakt med - og det sker mildt sagt meget sjældent! Det er klart han ville blive skræmt hvis jeg fortalte hvad jeg tænker. Ved virkelig ikke hvad der går af mig for tiden... Det er sikkert bedst for alle parter hvis jeg ignorerer mine følelser og kommer videre, selvom det er hårdt at overhøre sin underbevidsthed. Men kan godt se, at det nok er for synd for manden, at udsætte ham for mit anfald af irrationelle handlinger og følelser. God damn it, hvor er det surt!
Intet vover intet vinder. er vist passende her. Det kan da ikke betegnes for at være påtrængende, at en enkelt gang henvende sig til vedkommet og fortælle at man mener man kunne blive rigtig gode venner. Har kan du da måske blive bekræftet i at ja det kunne I, men at han måske syned du virkede afvisende i væsen og derfor troede du ikke ønskede at være venner?? Hvem ved, du finder ihvertfald aldrig venner, hvis du ikke tør henvende dig til dem, som du mener kunne blive gode venner til dig.. Nogen skal jo tage det første skridt...
Jeg har været i helt samme situation. I forbindelse med mit arbejde skulle vi lave et projekt, hvor en anden virksomhed var involveret. Jeg var projektleder for "min" virksomhed og han for den anden, så vi mødtes tit. Fra dag 1 syntes jeg han var vildt behagelig at være sammen med og da vi også var på en del kortere rejser sammen fik jeg lært ham lidt bedre at kende og jeg var ikke i tvivl om at vi ville udvikle et venskab med tiden. Jeg sagde til ham efter et par møder at jeg var super glad for vores samarbejde, at jeg fandt ham behagelig og nød at være i hans selskab. Han blev så headhuntet til et andet firma og det ville jo betyde, at jeg ikke ville få ham at se og at venskabet ikke ville få mulighed for at opstå over tid på naturlig vis, som den slags jo ofte gør. Noget må gøres tænkte jeg, men da vi begge var singler, var jeg lidt usikker for hvad nu hvis han bare troede jeg lagde an på ham og løb skrigende væk fordi han ikke var interesseret i mig på den måde. Så jeg skrev en mail (dagen efter han havde ringet og sagt han ville skifte job), hvor jeg dels ønskede tillykke med jobbet endnu engang og dernæst gentog hvor glad jeg havde været for at arbejde sammen med ham og at jeg synes han er et fantastisk spændende og dejligt menneske. Skrev dernæst noget i stil med at jeg godt ved venskaber opstår over tid, ved at man mødes, taler sammen er sammen og langsomt udvikler sig sammen. At den mulighed nu var forsvundet, da vi ikke længere skulle mødes i arbejdsøjemed og jeg håbede at han også troede vi kunne have glæde af at udvikle et venskab, men at jeg naturligvis ville acceptere hvis han ikke havde det på samme måde og ikke ønskede at han skulle forstille sig. Var helt nervøs for hans respons, men tænkte jeg havde tydeliggjort at jeg ville venskab og ikke lagde an på ham. men synes det er kompliceret når det var single til single. Fik svar tilbage at han håbede vi kunne holde kontakten da han havde følt en meget specielt kontakt og tillid og det havde han sat stor pris på. Så ikke lige det "yes, jeg synes vi skal se hvad vi kan udvikle" svar jeg havde håbet på. Det skal dog lige nævnes at han ikke er den mest udfarende person! En måneds tid efter han var startet i det nye job skrev han en mail, beskrev lidt hvad han gik og lavede måde på arbejdet og privat og spurgte mig om specifikke spørgsmål. Jeg svarede og i løbet af et par måneder skrev vi sammen over mailen. det var som i min ungdom da jeg havde pennevenner. Kunne mærke at han gjorde større og større indtryk på mig, virkelig et skønt menneske. Han boede i København og da jeg en weekend skulle derind skrev jeg og spurgte om vi skulle mødes til en kop kaffe, At det kunne være hyggeligt at se ham, så hvis han kunne. Det kunne han og vi drak kaffe i flere timer og endte med at gå ud og spise efterfølgende. Siden så vi jævnligt hinanden og talte i telefon. Veskabet udviklede sig. Det er nu knapt 15 år siden og han er en af mine bedste venner og gudfar til min datter. Så kast dig ud i det. Du har intet at miste, men en masse at vinde.
du bare spørge ham efter sidste møde om I skal holde kontakten? Altså så du ikke fortæller ham alt muligt, men bare forsigtigt spørger om I skal snakke sammen videre frem.
Hej HN Jeg har job i en virksomhed som kontorelev. Min chef har spurgt mig om jeg vil komme uden for åbningstid og gøre rent i ca 2 timer på to locationer om ugen. Da jeg jo er på elevløn kunne jeg jo selvfølgelig godt bruge ekstra løn  Men hvad skal jeg have i løn? Jeg er nemlig ikke interesseret i at få min alm elevtimeløn for et rengøringsjob. Hvad kan jeg foreslå min chef og hvad er rimeligt?
Og er det overhovedet fair jeg kræver en højere løn de timer jeg gør rent?
Selvfølgelig skal du have en anden løn hvis du skal gøre rent! Det er jo ikke med i din aftale som elev. Du skal have det samme i timen som enhver anden ufaglært rengøringspersonel Jeg mener at lønnen ligger på ca 125 kr i timen, så vil da sige at du skal have som overeknskomsten siger. Da jeg var kontorelev tjente jeg da også penge ved siden af - det er man næsten nødt til 
Selvfølgelig skal du have en løn som en anden ufaglært når det drejer sig om rengøring. Jeg arbejder selv i rengøringsbranchen og min timeløn incl. forskellige tillæg er 131,91kr. i timen. Jeg er så steget efter at have arbejdet med det et år. Mener at grundlønnen er på godt 124kr. i timen 
Jeg troede det var gratis at blive neutraliseret? Er det ikke gratis for mænd at  ? Men jeg siger: Go for it.
Her taler vi også om det. Vi er vel at mærke ikke forældre endnu, men jeg gider heller ikke rode med prævention når først vi har fået de børn, vi skal have. Jeg synes det er trætteligt, og jeg har i hvert fald ikke lyst til at være på p-piller hele livet. At man skal betale for det synes jeg er fair nok, ligesom man skal betale for ikke-nødvendige plastikoperationer mv. Så længe det ikke er medicinsk nødvendigt at blive steraliseret, så er det blot et indgreb for bekvemmelighedens skyld, sådan groft sagt. Der er flere politikere som siger at det skal gøres gratis igen, men om det bliver en realitet ved man jo aldrig. Hvis jeg var dig ville jeg slå koldt vand i blodet ½-1 års tid, just in case at de ændrer mening mht. brugerbetalingen.
det er da lige gået min næse forbi at det nu koster noget ? Jeg blev "klaret" for 6 år siden, og det var nemt, næsten smertefrit og jeg har ikke fortrudt 
jeg er også blevet neutraliseret ? det var da gratis..
skal selv betale for sterilisation.. Helt fair synes jeg da det ganske rigtigt er et indgreb for bekvemmelighedens skyld og ikke en medicinsk nødvendighed.. Helt sort må jeg dog indrømme det blev da jeg for et års tid siden læste i en gratisavis om mænd der først fik en sterilisation på det offentliges regning og derefter fik den omgjort - også på det offentliges regning.. Typisk hvis de var blevet skilt fra konen og havde fundet en yngre så de nu alligevel ville have børn igen..
Jeg syntes at du skal overveje om ikke din mand skal blive fikset end dig? Det er en nemmere operation, sikkert også billigere.
... Ja, det er billigere for mænd at blive neutraliseret, fordi de kan klare det under en lokalbedøvelse.. Os kvinder skal under fuld nakose.. Men nu er det MIG der ikke vil have børn, og det er MIN beslutning at jeg ik vil risikere at tage hormoner, så derfor er det også MIG der skal under kniven hvis det er!!.. Og den beslutning har jeg det fint med  .. Synes bare det er mange penge...Men ja, man kan da håbe at prisen falder lidt - måske til det halve   Eller selvfølgelig endnu bedre, helt bortfalder igen 
Jeg er både for og imod betaling af sterilisation. I trådstartes tilfælde er det jo, går jeg ud fra, ikke "kun" en neutralisering, men en fjernelse af underlivet (alså æggestokke, livmoder osv.), da det er her at kræften kan sætte sig, og risiko for kræft er jo grunden til at hun ikke bruger prævention med hormoner. Mine 3 kusiner har alle fået fjerne deres, da de er i potentiel risikogruppe for at udvikle kræft i æggestokkene, og brystkræft. Jeg mener, at hvis det blot er fordi man ikke vil have flere børn, ja så bør man selv betale. Men er det fordi man er i risikogruppen, er det måske i sidste ende billigere for det offentlige at betale for operatioenen, end at skulle betale kræftbehandlinger i tilfælde af at det udvikler sig. Vi har også overvejet en operation når vi er færdige med at få børn. Det skal så være mig, da jeg kan mærke at mine tanker kredser meget omkring min families kræfthistorie, og jeg gerne vil mindske risikoen mest muligt. Jeg vil jo gerne se mine børn vokse op 
blev neutraliseret   sidste år og han skulle ikke betale noget. Det foregik hos en speciallæge. Der er 9 mdr.s ventetid, snarere betænkningstid  Når en kvinde steriliseres sker det man går ind og sætter clips på hendes æggeledere. Ikke som Helena skriver man fjerner hele molevitten hos kvinden. Det synes jeg ikke man kan læse udfra trådstarter, kun at hun ikke vil have hormoner pga dispositionen for cancer og blodpropper ligger i hendes familie. Indgrebet foregår med laparaskopi, dvs. med kikkert. Så det er et forholdsvist et simpelt indgreb. Man er normalt udskrevet samme dag eller dagen efter. Jeg har lige tjekket det på borger.dk ´s hjemmeside, den er god nok man skal sgutte selv betale for det   jeg er vildt målløs. Jeg synes så omvendt man bør selv betale for tilbageførelse af sædlederene. Overvejer du så ikke at få fjernet hele understellet (minus æggestokke), så bliver du fri for betaling samt menstruationen) ? Men det bliver svært at "opfinde" en egentlig grund til at få fjernet livmoder når du ikke har en sygelig årsag til dette. Hvormeget koster en sterilisation ? Beagle.
Ja, man skal selv betale for at blive neutraliseret. Det er en del af den nye spareplan fra regeringens side. Om det er godt eller skidt kan man jo så diskutere. Men det der med at få fjernet hele understellet for at undgå at få kræft, den har jeg det ikke så godt med. Min mor har arvet et mutageret gen for kræft i æggestokkene. Hun har fået fjernet det hele i 2006, da der var små kræftknuder stadie 3 i æggestokke og livmoder, samt i bughulen. Hun fik kemo og har været kræftfri indtil januar 2010, hvor kræften kom igen. Hun fik en omgang kemo og er nu igen kræftfri, HELDIGVIS. Hendes tal var gode efter kun 3 af de 6 planlagte kemokure. MEN, hendes mutagerede gen, siger at der skal være "produceres" kræft i hendes æggestokke, uanset der er æggestokke eller ej. Så hendes kræft vi komme tilbage igen på et tidspunkt, måske om 2 mdr eller måske om 5 år. Så selvom man har fået fjernet det hele, så er man altså ikke sikker på ikke at få kræft... Nå, det var lidt et sidespring, tilbage til TS spørgsmål. Tror da helt sikkert at der kommer privatklinikker, hvor prisen dumpes lidt, men jeg synes godt nok 12.000 er mange penge for at undgå kardonger. Er du helt sikker på at p-ring og hormonspiral ikke er noget for dig, det er jo minimalt med hormoner i disse 2 ting. Jeg overvejer en hormonspiral, og jeg skal ALDRIG igen spise p-piller, pga. div. risici og jeg bliver skør i hovedet af dem... Kan se at du ikke mener din mand skal steriliseres, men det koster, så vidt jeg kan se, kun kr. 7300 (og Brædstrup friklinik gør det for det halve), og det mener jeg da er penge at spare, så jeg ville helt klart snakke med min mand om det. Det var mit indspark, håber du kan bruge det til noget. - Komet
Jeg har haft brystkræft og er derfor i antihormon behandling. Jeg har fået en hormonfri spiral den kostede vidst 250kr og holder i 5år kunne det være en mulighed for dig? Jeg fik at vide at p-ring og plastre og alt det der er no go selv om der er meget lavt hormon indhold.
Tak for alle jeres svar og indput  .. Jeg er ikke interesseret i en spiral...Min læge sagde alternativ til gummi og sterilisation kunne være mini p-piller, men han var ikke varmt fortaler for dem til mig heller! Jeg fik en kegleoperation for 4 år siden og ville dengang gerne have haft fjernet det hele, men det ville lægen ikke pga min alder.. Får jeg forandringer igen, vil jeg slå meget hårdt i bordet for at få fjernet det hele.. Jeg går til marmografi hvert år pga min risiko for brystkræft.. Min min mor døde af kræft som 43 årig, min mormor var 62.. Begge startede med brystkræft.. Min far døde af blodprop, så har da disse sygdomme ret tæt inde på livet...Lægen som undersøgte mine bryster ifm marmografi sidste år spurgte hvorfor jeg ikke ville gentestes.. Mit svar var..at hvis jeg fx havde lav procent så var chancen der stadig..Havde jeg høj, sku jeg så vælge og få fjernet begge bryster og underliv?? NOT, det ville jeg aldrig.. Så vil jeg hellere lade mig undersøge ofte, og så tage det derfra.. Der er ingen garantier uanset hvad!! Og der er ingen garantier for at jeg undgår kræft el blodprop selvom jeg fravælger hormoner.. Men jeg lever et glad og lykkeligt liv, og skænker det sjældent en tanke hvor disponibel jeg er.. Grunden til at jeg overvejer sterilisation er pga at jeg er megatræt af gummi og usikker @!#$, som jeg en gang i mellem dyrker pga det iriterende gummi  .. Har det dårligt med at gøre det, men der er for og bagdele ved det hele....@!#$ vil man jo bare heller ikke undvære 
lyder meget afklaret om at ikke ville blive gentestet for denne kræftsygdom, er det BRAC1 genet du snakker om ? Det koster ca. 10000 kr at blive steriliseret. Jeg fatter simpelhent ikke man skal betale for det, hvad så med de tilfælde hvor kvinderne bare bliver ved med at få børn og gerne vil steriliseres. De skal så hoste op med alle de penge, penge er ikke det man har hvis man har mange børn. Det var et sidespring. Jeg er ansat i det offentlige og synes nogle gange de egenbetalinger er helt ude i skoven ! De er jo bestemt af folk som sidder bag et skrivebord et særligt sted midt i København  Knus, Beagle.
Jeg ved ikke hvad BRAC1 står for?? Ja, jeg synes heller ikke det virker helt gennemtænkt af de folk, som har besluttet det her!!.. Jeg har netop fået svar fra et privathospital.. De tager 12.000 kr for en sterilisation!! Sygehuset tager 12350 kr mener jeg! Det er godt nok mange penge for kvinder med flere børn, som du så fint nævner!! Jeg har pengene, men er nok bare lige pt. lidt nærrig mht., at ofre så mange penge på sådan en operation... Så jeg overvejer lige lidt endnu  Knus Walle
Jeg valgte at blive steriliseret for et par år siden, for jeg var træt af kunstige hormoner og skulle ikke have flere børn. Min egen læge bad mig tænke en ekstra gang og opfordrede til at min mand blev "fikset" istedet for. Men han ville ikke og så ville jeg istedet. Var til lang samtale på sygehuset for de sagde flere gange at der var en lille procentdel der fik komplikationer bagefter. Og den procentdel er jeg så! Har lige siden haft rigtig ondt i venstre lysk, det er flere dage om ugen året rundt. Begyndte at bløde i flere uger af gange, og hvis det endelig holdt op var det kun i få dage og så blødte jeg igen. Var så til gynækolog der kunne informere mig om at det var "almindeligt kendt" med problemer bagefter, pga. læger/gynækologer ikke indberetter det = procentdelen for problemer ikke bliver højere. Så nu sidder jeg her på p-piller og er dybt frustreret. Men sådan er det åbenbart. Om nogle år må jeg "tage kampen op" igen, prøve at slippe for p-piller og se om det går galt igen. Sidste udvej må være at få fjernet livmoderen, men det har jeg lidt svært med at forholde mig til. Mvh Louise
Det lyder dælme ikke godt det du skriver der Louise  ... Jeg har ingen mens.gener, og bløder næsten ikke, så det ville godt nok være en katastrofe at ende ligesom dig!!! ... Overvejer vist lige lidt mere  Mvh Ulla
Blev "fikset" for 3 år siden efter 3 komplicerede kejsersnit og på lægens anbefaling....sagde der faktisk ingen komplikationer var....sidder efter 3 år med samme problemer som mattie/louise....har dog været der med p pillerne.de hjalp ikke og nu overvejer jeg at slå i bordet og bede dem pille det hele ud så jeg atter kan få et liv!!!
Beagle: at kvinder med mange børn ikke har råd til at blive steraliseret, er vel ikke det samme som at det offentlige skal betale? De kunne jo også holde underhylerne på et par dage om måneden? Som tidligere skrevet er det et bekvemmelighedsproblem, og det kan jeg ikke se, hvorfor mine skattepenge skal gå til. Hvis de skulle det, kunne de ligeså godt også gå til plastikoperationer, brystforstørrende operationer osv. Mig bekendt er plastikoperationer gratis, i det øjeblik man har været ude for et uheld, f.eks. brandulykker, hvor man naturligvis bliver lappet bedst muligt sammen igen. Jeg går ud fra at dette også stadig er tilfældet for steralisation, hvis man akut fejler noget som kræver dette indgreb.
Som Jannej skriver, tænkte jeg også at det måske var en ide (og mindre påtrængende), at sige at det kunne være hyggeligt at holde kontakten. Specielt hvis du alligevel har lejlighed til at sige farvel når han stopper. Birgitte
Jeg syntes da også du skal springe ud i det... Men ikke på den måde med at beskrive en masse om hvad du føler...  Spørg om I ikke skal udveksle mail adresser og send ham en kort, venlig mail med lidt forskelligt fra arbejdet fx. Fortæl evt en sjov historie fra det private.. Og stil spørgsmål til hans nye arbejde... Og så lad det udvikle sig... Det kan være det ikke blir til noget, eller at det løber ud i sandet efter nogle måneder - men det KAN jo også være du finder dig en rigtig god ven...  Held og lykke 
ekebiv (Chablis Enggaard) - sikke en dejlig historie! Bliver helt glad af at læse det 
Kan du ikke bare sige til ham, at du syntes det har været super hyggeligt at arbejde med ham og om han kunne være interesseret i at holde lidt kontakt og fortælle om sit nye job evt på mail??? Den skal du nok få løst - bare stille og roligt frem 
mousse kan ikke fryses - færdig slut!
vi frøs da noget af dåbskagerne fra vors- og de smagte skam glimrende bagefter osse. Det der er i det er at flødeskummet kan få moussen til at lække lidt vand så at sige - men det var jeg nu ik udsat for. Det er oftest hvis man ik fryser det som en lavet kage, men som mousse der ik er pakket ind i bunde mv. Det er derfor man godt kan fryse fløde, men ikke piske det op til flødeskum. Det blir til "småklumper" så at sige da det skiller sig.
Jeg har lavet flere bryllupskager - med en lille kage øverst, som er tradition, at fryse og gemme til 1.års bryllupsdag. Jeg laver altid med mousse og det kan sagtens fryses og genoptøes. Jeg har også selv frosset ned - og det gjorde vi også, da jeg arbejdede som bager. Der i mod tvivler jeg på, at du kan undgå, at fondanten kommer til at "svede". Men øv, hvor irriterende for dig, at du ikke fik kigger ordentligt efter - håber at resultatet bliver godt, til trods for de små ændringer.
Du kan sagtens fryse den ned, du gør følgene: 1. Put den i fryseren uden at putte nået over den, når den er frosset, kan du pakke den ind. 2. tag den op af fryseren dagen før brug, og meget vigtigt, sæt den i en papkasse i køleskabet, for så tager papkassen alt fugten fra kagen, så den ikke sveder.. Pøj pøj med den..
God idé med papkassen. Hold os lige opdateret med resultatet - er meget interesseret i at høre, hvordan det gik med fondanten.. og gerne med foto..
Ja nu har jeg jo kikket meget på alle i andres flotte kager og vil nu gøre mit eget frsøg, så nu har jeg fået pasta-farve fra kagebutikken, men jeg kan ikke rigtig find eud af hvor meget man skal bruge? Tina
Det er meget lidt man skal bruge. Har hørt de fleste bruger en tandstik til at doserer med. Tilsæt og rør, tilsæt og rør indtil du har den ønskede farve.
Prisen i offentlig regi for mænd er 8500 kr og 12900 kr for kvinder. Hvis du kan få det til 12000 i det private,skal du slå til,for da jeg sidste år tjekket priser i det private,tog de og hold nu godt fast 47000 kr,så det er noget af en prisnedsættelse der er kommet.
Rasmus-modsat Hvis det er ok at der ikke er egen-betaling på plastikoperationer pga. ulykker, så er det vel også ok at der ikke er egen-betaling på fjernelse af underliv fordi man ligger i risiko-gruppen for kræft, eller hva ? Ellers kan man jo sige, at dem som selv har været skyld i ulykken, de kan betale ved kasse 1, og dem som uforskyldt har været ude for en ulykke, de kan få det betalt ? Og mon ikke det offentlige et eller andet sted sparer en del penge, ved at mænd/kvinder bliver stereliseret, istedet for at sætte uønskede børn i verden. Og hvor mange er det nu lige der bliver stereliseret om året - er det i virkeligheden et forkert sted at spare i forhold til "mængde" (kunne ikke lige finde et andet ord) ? og var det ikke bedre at indsætte egenbetaling hvis man ER blevet fikset, men gerne vil kunne lave børn igen, og kun der ?
Helena: dit spørgsmål har jeg ikke taget stilling til; i den pågældende debat handler trådstarters spørgsmål om ren og skær bekvemmelighed, og her mener jeg klart at man selv skal betale.
Bekvemmelighed, fordi hun ikke vil tage hormoner pga. at hun er i risikogruppen - som jeg har forstået det. Deraf min argumentation 
Bekvemmelighed over ikke at gide at bruge gummi 
Det er helt iorden du har dine meninger. Men der er større risiko for at blive gravid når man bruger gummi. Risikoen er klart mindre når man bruger en eller anden form for hormonel prævention, når man overholder alle forskrifter. Hun må/vil ikke tage hormoner for at forhindre graviditet, fint nok og tyr så til den anden løsning. Jeg synes som Helena at det er en gråzone, hvorfor ikke hjælpe en som ikke kan/må tage hormoner pga dispositionen for blodpropper/cancer i hendes familie. Jeg er selv sådan en (pga jeg har haft blodpropper) SAMT jeg ikke kan tåle latex. Gummi er ta da da da lavet af latex. Vist kan jeg få dem uden latex men de er meget skøre og går i stykker af næsten ingenting. Har fået de børn som jeg ville have og derfor er manden blevet steriliseret. Det var hans beslutning. At beholde bukserne på visse dage i måneden er for meget mod menneskets natur, lige netop disse dage har kvinden mest lyst   (den skal tages ironisk). Lad dog sterilisation af kvinder forblive gratis ! Beagle.
Hmmm, er blevet enorm usikker på en neutralision efter at have læst om Louise og Mettes erfaringer her  .. Hvis det var jer, der stod i min situation, ville i så turde springe ud i det??? Blot et lille sidespring til min startdebat  Mvh Walle
Altså, jeg tør det ikke engang for min hund, som muligvis får brug for det pga. meget gene i løbetid. Så nej, jeg ville få manden min til det, eller holde mig til de mere almindelige metoder, som nu engang kunne lade sig gøre.
Men hvis det offentlige skal betale for sterilisation, bør det vel egentlig også betale for andre former for prævention? Hvis p-piller koster knap 800 om året, er en sterilisation sparet hjem på 15 år - så bliver man steriliseret når man er mellem 30 og 35 år er det stadig billigere end pillerne - hvis man regner med overgangsalder når man er ca 50. Og derudover slipper man for skadevirkningerne ved hormonerne. Hvordan kan det bliver samfundets ansvar at folk ikke vil have flere børn?
sidder her og læser at der findes kvinder med de samme smerter som mig. Jeg blev nemlig også stereliseret ved min mindste søns fødsel, han er 11 år i dag. Da jeg skulle have planlagt kejsersnit, var jeg åben alligevel og så var det jo hurtigt gjort. Det var nu ikke af bekvemmelighed eller fordi jeg ikke ville have flere børn, men jeg MÅTTE ikke få flere børn, pga af tre kejsersnit og en uden for livmoderen, så det var en nødvendighed. Men i over tre år nu, har jeg haft mega smerter i min lyske og ned i mit ben, æder piller for ellers kan jeg ikke være nogen steder. Og er faktisk begyndt at bløde en del igen. Har været til en del undersøgelser, men de kan jo ikke finde noget, og der er aldrig nogen der har fortalt mig at det kan være symptomer fra at være blevet stereliseret. Æv. Men jeg overvejer nu kraftigt at slå i bordet og bede dem fjerne den livmoder, men hjælper det så? Nogen der ved det? Men det kan da ikke blive værre end dette. Kh Heidi
Jeg kender derudover et par stykker, der er steriliserede og er blevet gravide ALLIGEVEL - så er risikoen vel lige så stor som men gummi tænker jeg? Hvis det igen bliver gratis ender vi vel med at der ikke bliver født børn, dem der ikke selv kan, skal betale for behandling og dem der kan kan få det gratis = betydelig nedsat mængde fødsler *ironi off* Nej jeg synes det er helt fair selv at skulle betale, det er jo, som Lisbeth skriver, blot et beløb lagt på én gang istedet for hver måned til fx piller. Hvorfor vil du ikke have spiral, den kan jo fås uden hormon??? Jeg har så det problem, at min krop ikke reagerer korrekt på p-piller, dvs lavhormonpiller ikke virker og jeg blev gravid på højhormon, så de er ikke en mulighed - ligesom p-stav, p-ring og hvad det ellers hedder. Gummi dur ikke, da jeg bliver rød og irriteret  Så hvad dælen do we do når lillebror er født - tror det ender med en spiral, selvom det er afprøvet for mange år siden med voldsomme smerter til følge  Aldrig om jeg ville bede min mand blive steriliseret, det synes jeg ikke at jeg kan kræve.. Det blev en lang rodet smørre - sorry
skal man selv betale for at blive neutraliseret, når det bare er for bekvemmelighedens skyld. Jeg er snart 60 år har gået med briller i de 58 år, er totalt handicappet uden briller og har altid været det, jeg har hele livet selv betalt for mit manglende syn. Er der nogen som kan forklare mig logikken i det? Mh Susanne
Hej Heidi! Er du blevet klogere mht. lysken-benet og bløde mere? Jeg er ved at blive sindssyg af det. Min læge siger det da ikke har noget med ster. at gøre, men hvorfor kom det lige med det samme bagefter og været der siden? Og nu kan jeg læse at flere har det samme. ØV jeg vil finde en løsning! Mvh Louise
Jeg skal sterilliseres til juli på Skejby Sygehus. Det er ganske gratis, da jeg skal have foretaget et kejsersnit samtidigt. Jeg ønsker ikke at få flere børn, og nægter at fylde min krop med p-piller. Da jeg i forvejen har haft celleforandringer. Lægen som jeg var til samtale med, sagde at de tager et stykke af hver æggeleder, dvs. det kan ALDRIG laves om igen. Skifter jeg mening og ønsker et barn mere på et tidspunkt, så er det via kunstig befrugtning. Fair nok! Jeg er både for og imod, at man i dagens danmark skal betale for en sterillision. Det går ud over mange kvinder, som ikke ønsker flere børn pga. økonomi og sygdomme og som ikke har råd til det. Men jeg er også imod de mænd og kvinder, som får det betalt af staten og får det lavet tilbage igen, fordi de møder en yngre model. Sterillision burde ikke koste noget at få gjort- men det skal koste at få det lavet tilbage igen. Det er en beslutning man tager i livet og den må man stå fast ved.
Hvis du ønsker at blive "ordnet" og det skal være gratis, så skal du bare være narkoman. Det er nemlig gratis for narko-kvinder. Der er afsat en mængde penge netop til at ordne den slags, da man ikke ønsker narkobørn med narkoskader....
Kvinder hvor er jeres selvværd : min mand skal ikke, det vil jeg ikke byde ham  Men vi kan tage p-piller, vi kan få proppet en spiral op, vi føder de kære unger. Hans indgreb er meget mindre= med mindre komplikationer. Han vil gerne have flere ?? med en yngre, nemmere smartere kone ??? derfor vil kvinden gerne ligges i fuld narcose, intuberes, en kraftig kanyle stukket i gennem navle, og blæst maven op og enten få klemmer på eller brændt æggelederen. Om jer forstår jer eller jeres mænd. Hvad bilder de mænd sig ind. ?? Selvfølgelig skal man betale selv, man betaler da for gummi, p-piller og spiral, hvad er forskellen ?? Hvis man er steriliseret kan man ikke få børn. Manden tjekkes tror det er en måned efter. Held og lykke til alle, både mænd og kvinder  MVH Hanne
Jeg det er da rigtigt det er det,man der er ingen fortrydels ret hos mænd,det kan ikke laves om,og jeg har selv prøvet turen 2 gange som mand,da første gang ikke gik godt,og om det er smærtefrit for mænd vil jeg ikke udtale min om,da mænd får skyld for at blive pyllet,men i kvinder er i blå ned til knær,og helt over i røv bagefter,jeg er dansker,men min kone kiggede på en niger i 14 dage
 
den fin. Og super at have fået et nyt trick til kagelavning. Tit er det jo tiden der kan drille lidt.
Kære Walle, Jeg blev steriliseret da jeg var 44 (for 7 år siden) og har absolut ikke fortrudt. (ok det var gratis på det tidspunkt, men jeg ville også gøre det idag, selvom det koster ca 13000) Jeg er sluppet for at spekulere på prævention, kan følge med i hvad der sker i min krop(som man ikke kan når man tager p-piller) og har absolut ingen komplikationer haft i forbindelse med indgrebet. Vh Ida
Tusind tak for alle jeres svar.. Har muligvis celleforandringer igen   Skal til gynækolog på tirsdag og scannes mv, og nok have taget nye prøver.. Sidste prøve fra februar så ikke lovende ud, og jeg har mine bange anelser om at forandringerne ikke er gået i sig selv, da jeg den sidste måned har haft væsentlig mere udflåd end jeg normalt har  .. Viser det sig, at jeg skal have en ny kegleoperation, vil jeg igen prøve, om de ikke bare kan fjerne det hele eller sterillisere mig med det samme! I skal nok få at vide hvad svarerne bliver! Mvh Walle
Hej Mattie og i andre Kan se det er lang tid siden jeg har været herinde, for har ikke lige fået svaret, sorry   . Men jeg blev i onsdags opereret og fik fjernet min livmoder, pga de smerter jeg nu har døjet med i tre år. Så må jeg bare håbe på det hjælper   . Og lægen sagde det ikke var bevist at disse smerter kom fra at man var blevet stereliseret, det kunne være så mange ting. Håber i alle finder en løsning. Og Mattie, selvom jeg har mega ondt af mig selv lige nu, så skal det jo være skidt før det bliver godt, så kan anbefale dig at få fjernet den livmoder, for de smerter gør da kun livet surt. Knus Heidi
Ja som overskriften spørg, har I rengøringshjælp hjemme hos jer selv? Jeg går og overvejer om jeg skulle investere i en der kan komme 2-4 gange om måneden nogle timer af gangen og som kan få styr på mine nullermænd og vasketøj mv. Jeg synes tiden går alt for stærkt og føler slet ikke jeg har tid nok til min lille datter, når jeg også arbejder fuld tid. Derfor har jeg overvejet at "udlicitere" rengøringen. Del lige jeres erfaringer på dette punkt: Er I glade for det - fungere det for jer? Hvad betaler I i timen, og indberetter personen selv til skat, eller er I "ligeglade" med om I ved det  Hvor har I fundet jeres hjælp - og er I hjemme når vedkommende er der? Fortæl - jeg vil hellere bruge de 2-4 ekstra timer med min skønne datter, end at jagte trofaste nullermænd ;0)
Jeg har ikke, men jeg vil SÅ gerne have det! Gården er kun 150 m2, men med to hunde og heste, så er der bare altid støv mm. over alt. Jeg vil rigtig gerne have en hjælpende hånd til gulvvask, pudsevinduer, tørre hylder af, gøre skabe ren mm. Vasketøj osv klarer jeg dog selv. Planen var at med tiden, skulle personen have en nøgle. Men men men, jeg vil helst have en skolepige eller lign., som kan komme en gang om ugen og bruge nogle timer, men vi bor så langt ude på landet, at en bil er nødvendig, så en skolepige er næsten udelukket. 
Hej med jer, sidder her med min svigermor, der søger et sted hun kan skrive, evt. finde en veninde at mødes med en gang imellem. Og nu sad vi lige og talte om det, og så viste jeg hende HN. Meeeen nu er det sådan at de kære heste ikke har hendes største interesse. Og så ville jeg lige spørge jer, om i kender nogle fora hvor der bliver talt om lidt af det ene og det andet, uden en speciel interesse. Mange tak på forhånd.
jeg synes hun skal melde sig ind i en klub, som holder en interesse som hun har. F.eks, min moster (74 år), e medlem af en gå-klub for damer i deres bedste alder (læs 65+ år), hvo de går en dag om ugen og tager på små ture sammen. Ellers er der vel de gængse ''søger ven'' annoncer i aviserne - måske hun kunne sætte sådan en i en avis?
forum uden bestemte interesse felter, med en meget blandet skare af kvinder. 
Hvad med dette? Kender det ikke selv (jeg er ikke lige i den aldersgruppe, ehehe) men det kunne måske være noget? Lene
Hejsa... Min kæreste og jeg har det godt sammen! men vi savner måske lidt ... lidt nye ting at lave sammen... som ikke er at tage i biografen ol. vi er lidt for gode til, bare at lande på sofaen med en film ... Hvad laver i sammen, bare jer to ? Vi bor i midt jylland, hvis det giver ideer 
før vi fik sønnike var vi tid lige ude og få en kop kaffe. Vi spiste rigtig tit ude, vi fandt jo ud af hvor det kunne gøres lidt billigt. Vi gik mange aftenture, sad på altanen med et glas vin og snakkede og drømte. Efter vi har fået sønnike er det jo svært at tage nogle steder om aftenen. Synes også tit vi ligger på sofaen og jeg falder stort set altid i søvn. Nu har jeg så besluttet at jeg skal i form og hvad enten jeg vil det eller ej så må jeg i gang med at løbe. Kæresten skal være løbeinstruktør på et 10 km hold, men samtidig er er også et 5 km hold jeg har tilmeldt mig. Vi skal derfor afsted sammen hver torsdag til løbetræning og vi skal jo også ud sammen en gang imellem i hverdage og weekend. Sønnike skal så passes eller med i løbeklapvogn. Vi var afsted første gang i går og det var bare super hyggeligt. Og ellers fik manden en wii i fødselsdagsgave, det er faktisk ret morsomt at spille mod hinanden når man kun lige har en times tid en hverdags aften.
Min kæreste og jeg har meldt os i fitness så vi kan heppe på hinanden så vi begge kan komme i form  Ellers hva med museer/koncerter?
Vi har været sammen i 6 år og har altid været rigtig gode til at lave andet end at henkaste os i sofaen når mørket er faldet på  Vi har b.la. spillet meget kort og andre spil, tegnet meget sammen, læst højt for hinanden, trænet, gået ture, massageret og snakket om dagligdagen i mens.
jeg arbejder samme sted, så vi er stort set sammen 24/7  I fritiden går vi til fitness sammen, går ture (vi har vandet i gåafstand, så når vejret er godt, får jeg ham altid skubbet ud af døren, så vi kan komme derned), går ud at spise/drikke kaffe/spise kage, tager ned i byen og shopper lidt og i weekenderne kører vi gerne ud til nogle af de mindre byer eller fredede områder tæt på og udforsker området. Nu har vi så også kun boet her i 6 mdr, og det er ikke i DK, så der er en del skjulte perler derude som vi ikke har set før 
Vi er begyndt at ligge puslespil sammen, det er herre hyggeligt, ellers tager vi tit forskellige steder hen, det behøver jo ikke nødvendigvis at koste penge. Hvis vi gerne vil se på dyr, så er det oftere vi tager i zoo-zity end vi tager i zoologisk have. Da zoo-zity er gratis at komme ind i, og de har ofte mange sjove dyr at kigge på.
Min kæreste og jeg er lige kommet hjem fra et spaophold i Vejle men der er flere muligheder landet over både med og uden overnatning.. Det synes jeg er en rigtig dejlig måde at være sammen på..
Hej derude... Jeg fik for nyligt diagnosen fibromyalgi, efter år med smerter og flere andre ting  Jer der har denne sygdom inde på livet, vil i dele jeres erfaringer på godt og ondt med mig?
Jeg tænker også en studerende eller lidt yngre. Det ville være et plus hvis det var en jeg engang i mellem havde mulighed for at ringe til hvis der lige skal til forældremøde nogle timer eller noget i den stil.
haft rengøring af et par omgange og det var bare det skøøøøneste. Jeg bryder mig ikke meget om rengøringen, men elsker et rent og pænt hjem. Derfor har vi gjort det, når vi har haft økonomisk overskud og skal igen, når vi har råd. Begge gange har det været en god oplevelse og kan varmt anbefales. Personen skal selv indberette det. Tror den seneste pris jeg gav var 150 kr i timen, men kan ikke huske det 100%
Jeg har ikke selv haft det, men har været/er rengøringshjælp for nogle af mine naboer. Den første nabo, hjalp jeg i en periode hvor hun døjede lidt med stress. Der fik jeg 300 kr for at tage hele hytten. min anden nabo som jeg hjælper nu, er ældre og har lidt svært ved at overkomne rengøringen af huset. Der støvsuger jeg, vasker gulv og fjerner spindelvæv. Det får jeg 150 kr for. Og det er sort   da det ikke er nogen fast aftale, men bare når hun har brug for hjælp.
jeg gør rent hos min mor og hos et vennepar af mine forældre.. 2½time hvert sted om ugen.. jeg får 100kr i timen.. jeg støvsuger, vasker gulve, ordner køkken og badeværelser og hvis de har lagt en seddel om mere   herhjemme prøver jeg at gøre det hver dag når børnene er afleveret.. er stadig på barsel til 31 marts..
men selvom vi kun har sølle 88 kvadratmeter har jeg faktisk overvejet det.. Jeg har egentlig ikke noget imod at gøre rent, men det tager tid som jeg hellere ville bruge på hesten eller kæresten, som ikke er meget hjemme.. Men indtil vider tager jeg selv tørnen, men når først der kommer børn og stadig en hest.. Så skal vi bestemt have en sød dame til at gøre rent et par timer i ugen..
rengøring, men har lige ringet til en vinduespudser  Vi har mange små ruder, og min arm er bare helt ødelagt bagefter. Men ind imellem overvejer jeg om jeg også skulle have en til at komme og tage de værste nullermænd hver fredag f.eks Støvsuger og vasker gulv i underetagen hver dag pga dagplejebørnene, men kan godt se at den øverste etage tit bliver sprunget over.
Har ikke rengøringshjælp og vil heller ikke have det. En rengøringshjælp gør rent - dvs. du skal selv rydde op inden personen kommer. Og jeg gider altså ikke stå kl. l*rt om aftenen og rydde op, fordi der kommer rengøring - og der ligger altid legetøj osv. på gulvet hjemme hos os  vi har et hold venner som havde prof. rengøring på, og de var ved at få stress af at alt skulle ryddes inden rengøringsfirmaet kom, for ellers kunne de jo ikke støvsuge og vaske gulve. Jeg vil hellere gøre det selv, og så gå ned i tid, så jeg ikke arbejder fuldtid. Jeg er selv lige gået ned på 30-33 timer ugentligt. Dvs. jeg arbejder 33 timer, og spare 3 timer op hver uge til afspadsering, så jeg kan få en fridag i ny og næ, hvor jeg evt. kan få vasket gulv osv. En vinduespudser står dog på ønskelisten, for det er noget jeg ikke gider at bruge tid på, og jeg hader at gøre det.
rengøringshjælp. En sød dame, der skal have 100 kr i timen, og hun knokler som en hest, når hun er her. Det tager hende 3 timer 1 gang om ugen, og de penge er bare givet godt ud. Jeg elsker et rent hjem, men synes det er vildt kedeligt at gøre rent. Hun indberetter selv til skat.
Jeg tror jeg skal søge lidt mere seriøst efter en - hvor har I fundet jeres hjælp? Avisen, naboen eller? Jeg er nok mest ude efter en privat som ikke hænger for meget i en klokkesnor for at blive hammer hurtigt færdig - det er ikke utænkeligt at der er nogle andre småting der kan blive brug for hjælp til ;0)
jeg rydder så os op, sætter i opvasker og smider tøj til vask.. kan os finde på at sætte opvasker eller vaskemaskinen i gang.. jeg går ik op i at der skal være lige til at komme til.. det skal jo ikke være en belastning at man får hjælp i huset 
Ja det har vi - og det er dejligt. Det er en pige som min kæreste også har ansat på rideskolen, som går og venter på at skulle igang med uddannelse efter sommer, vi har hende ikke fast, for nogle gange har vi selv tid, ëller også kom min mor lige på besøg  Hun tørre flader af, støvsuger og vasker gulv, vi har selvfølgelig ryddet rimelig godt op når hun kommer, men her roder sjældent ret meget, så det er ikke så tidskrævende  Indimellem laver jeg en liste med andre ting, fx køleskabet, eller skurre brusekabinen eller lign. hun får 100 kr i timen, og indberetter selv, det tager omkring 3 timer når hun er her, og hun har selv bil, så hun finder ud på landet til os  Vi havde en anden før, en middelaldrene dame, som arbejde ved siden af, i et rengøringsfirma, men hun var vildt dårlig, hvis der fx stod en potte på gulvet, så skubbede hun den ikke lige væk for at støvsuge bag den osv, og det er vist meget normalt for rengøringsfirma folk tror jeg, de skal ikke flytte på ting. Vi havde et opslag ved den lokale købmand hvor vi søgte en, og nogle gange kan jeg se der hænger nogle opslag dernede, hvor nogle tilbyder deres hjælp til rengøring o.l. Det er mega dejligt, og med hende vi har nu, behøver vi heller ikke være hjemme, vi bestilte hende til at gøre rent en dag i julen, hvor vi var på familie ræs nogle dage et andet sted, det var bare lykken at komme hjem til et funklende hjem efter dage med familieræs, og masser af børn om hovedet i flere dage 
Hej, Ja det har vi, og her er det både til rengøring og oprydning - hun ordner det rene vasketøj, så det er pænt foldet sammen, og rydder op i børnenes legetøj.  Vi har 250 m2 - og vores hjælper er her 5 - 7 timer om ugen. Det er de bedste penge vi overhovedet kan bruge, det gør nemlig, at vi begge kan arbejde fuldtid som ledere - og stadig har tid til børn og heste! Vi har haft forskellige hjælpere de sidste 10 år - og har altid betalt mellem 100 - 150 i timen. De er altid fundet gennem en lille annonce i avisen. God jagt Lene
Min rengøringshjælp er en robot støvsuger, jeg kan ikke undvære den.  Jeg overvejer at anskaffe en robot gulvvasker. 
Så vil jeg gerne have en til at sørge for at vasketøjet bliver ordnet! Og til at gå ned med skrald (lortebleer) bor på 4 sal...
JA! Det har jeg altid haft. Livet er for kort til at gøre rent.
Ja med en robot er der masser af tid til vasketøj. Tag skrald ned HVER gang du forlader lejligheden. Vask tøj noget oftere, så er det nemmere. Det er også begrænset hvor mange lortebleer du har på   dag, med mindre du har femlinger. Jeg har før i tiden, selv boet på 4.sal med børn og hund. Selvfølgelig er det behageligt at have tjenestefolk, men det har også en bagside.
Jeg lider selv af fibromyalgi - har døjet med smerter, træthed o.a. siden jeg var 20 år (er nu 31) og fik diagnosen for 2 år siden. Du er velkommen til at skrive til mig på pb eller mail hvis du vil snakke, lette dit hjerte, spørge om noget... De bedste hilsner til dig!!! 
Hej Louise Tak, det vil jeg gerne   , men vil meget gerne høre fra flere, hvis I har lyst?
min diagnose for snart 1 år siden efter smerter og træthed i næsten 10 år, som kun blev værre og værre.. jeg fik så min men førtidspension sidste år i september og det har givet mig noget mere ro.. For mig er træheden det værste (smerterne er mest hvis jeg er for aktiv eller hvis jeg slår mig/ pres fra noget) og jeg har dage hvor jeg føler mig som en slatten karklud selv om jeg har sovet 10 timer og dage hvor jeg falder i søvn på sofaen.. men heldigvis også dage hvor jeg føler mig næsten "normal".. Har dog også stødt på både læger og kommune ansatte der mente jeg bare var hypokoder/hysterisk/psykisk syg.. men heldigvis har jeg en kommune der anerkender fib og fik en dygtig sagsbehandler i 2 omgang der ikke engang ville have mig ud i en ny arbejdsprøvning men godkendte den der var lavet selv om stedet der havde lavet den havde konkluderet at den ikke kunne bruges da de mente jeg overdrev (havde endnu ikke fået diagnosen) kunne næsten have kysset hende da hun sagde at min diagnose og forklaring fra lægen tilsidesatte alle deres kritik punkter og forklarede alt de de mente ikke hang sammen.. de 2 måneder i arbejdsprøvning er noget af det værste jeg har prøvet..
Hej Signe Tusind tak for din besked her, det er dejligt nogen vil dele deres erfaring... Hvad fik du din pension på? trætheden eller flere ting oveni? Det lyder som om du har været virkelig heldig at komme igennem systemet så hurtigt, trods ubehagelig arbejdsprøvning..Hvad var du ude i, og hvad var så slemt? Jeg frygter jo allerede det værste, idet man hører at mange må igennem et rent helvede i årevis! Jeg har haft smerter i årevis, men det eskalerede helt enormt, efter to voldsomme ulykker med 5 mdr mellemrum i 2005/2006, hvor jeg knuste min skulder i rideulykke og fik slemt piskesmæld ved bilulykke. Jeg har slæbt mig stædigt rundt for at klare det jeg skulle, havde kun 4 timers let kontor job, men var alligevel segnefærdig af træthed efter 1½ time. Min hukommelse og koncentration er virkelig blevet dårlig, så dette sammen med smerter og træthed, gjorde at jeg måtte lade mig fyre fra mit ellers dejlige job, i april. Min hest skulle også passes, men det foregik i bidske smerter og udmattelse og på stærke piller, og alt jeg magtede, var hans boks som var nem, da han var meget renlig og stod på hamp. Så ordnede jeg ham og enten gik med ham i ridehuset eller havde ham i longe. ( han var i ridning). Hvert skridt jeg gik, var ren tortur og jeg tænkte kun på at komme ned og sidde eller ligge! Turen hjem var jeg uendeligt træt på og endelig hjemme, kunne jeg dårligt gå ind i huset. Fødder, ankler, bækken, lænd, nakke, skuldre og hovedpine... KORS hvor var det en seriøs pine hver eneste dag!! Min smukke hest begyndte at vise tegn på smerter... dyrlægen fandt kissing spine   , og jeg sagde farvel til ham i februar. Mistede mit job i april og sidder nu her og afventer, hvordan mit liv nu skal forme sig... hest igen er udelukket, jeg klarer det bare ikke.. arbejde igen, ved jeg på ingen måde, hvordan jeg skal kunne klare! Til August går det igang med kommunen og udredningen, har været til forskellige speciallæger allerede. Diagnoserne er piskesmæld og Fibromyalgi, men man hører jo desværre at folk må kæmpe for forståelse af disse pinefulde tilstande..  Ja det var så min historie... 
Hej jeg har også fibromyalgi. Fik diagnosen i 2002 er nu på pension. Der har været flere tråde her inde om fibromyalgi, desværre bliver man trynet af andre her inde når man vover pelsen og skriver om dette. så det gør jeg ikke på HN længere. men du er velkommen til at skrive privat med mig. Mange har glæde af dette net værk her, Dog er de ikke lige min kop te ;o))
Her kan jeg så sidde og føle mig umådelig heldig. Den lidelse i må døje med er vist ingen spøg. Jeg håber at du får en nem og hurtig sagsbehandlig Charlotte. Masser af tanker og gode vinde sendes i retning af alle som måtte kunne drage nytte af det  med venlig hilsen Gitte
jeg fik pensionen på fibromyalgi+slidgigt i begge knæ+rygproblemer.. var i arbejdsprøvning på et sted kommunene har med flere værkstede for at de kunne prøve mig i flere situationer.. var i "skole", i køkken og i EDB.. og ingen steder kunne jeg klare mere end max 2½ time, hvoraf halvdelen ca var pauser + at jeg måtte gå hjem og sove bagefter.. Ja i forhold til en del andre gik min hurtigt igennem, nåede at være sygemeldt i 20-21 måneder fra jeg opgav at klare et job.. men de ville ikke forlænge mine sygedagpenge pga manglende diagnose (flere års ventetid på at få den, måtte betale mig fra det på privat klinik) så gik 8 måneder uden at kunne få en kr hvilket er svært.. min mand tjener ok, men ikke helt nok til at vi kan leve af hans løn alene så længe.. Med hensyn til hest har jeg måtte skifte min varme DV ud med en fjordhest der kan tåle at stå når overskuddet ikke er der.. og samtidigt er den sat i løsdrift (så den ikke står og glor i en boks) med fuldpension, da staldarbejde er udelukket.. de dage jeg rider er det dog også det jeg kan, når jeg kommer hjem er det afslapning/middagslur.. men ridningen giver bare så meget, både til min ryg og psykisk at jeg ikke kan undvære det..
Hejsa! Jeg har også fibromyalgi  Jeg fik min diagnose i marts, men har forud for det været igennem en masse ting, der gør at jeg har fået god hjælp til smertetakling osv. Jeg vil anbefale dig, at melde dig ind i fibromyalgiforeningen. Jeg skal selv på mestringskursus, som de arrangerer, her i juni. Jeg har kæmpe nytte af en "kaffeklub" jeg har med 2 andre kvinder med fib. Det er skide godt at have nogen at dele erfaringer med. Det tager lang tid at lære at leve med fib, for det handler meget om at acceptere at man skal føre et mere stille liv, frem for det aktive. Jeg er stadig sygemeldt og på kontanthjælp, men håber snart på afklaring og fleksjob. Jeg er heldigvis for "god" til førtidspension, men kender godt til den meget svære kamp det er at få førtidspension. Så mine råd er: Find en gruppe af mennesker du kan dele din sygdom med. Lad vær med at måle dig med andres kunnen. Lær at acceptere dit nye liv med en kronisk sygdom. Du kan ikke ignorere din tilstand, så erkend den, og lev så videre med den. Livet er stadig skønt, bare på en anden måde.  Held og lykke! 
Hej Gitte... Hvor er du sød, tak fordi du tog dig tid til at skrive dit søde indlæg, det var noget der lunede  Gizmomis... Ok det sted du var i arbejdsprøvning var vist som et der ligger i nærheden af min by, det hedder Bomi. Dine 2½ time lyder noget ala mig... jeg var på delvis sygemelding på mit job, før jeg stoppede helt, 3 timer dagligt. Efter 1½ time hang øjnene nede på kinderne, kunne ikke koncentrere mig det mindste om opgaverne uanset hvor nemme de var, og kroppen var jo bare smertende og udmattet ud i alle hjørner.. Turen hjem var ikke rar, var ofte ved at falde i søvn og måtte holde ind til siden og blunde lidt. Er glad for at du fik din pension og har fundet en måde du kan fortsætte med at ride på... det må have givet dig en helt ny tilværelse. Jane... jeg har overvejet et mestringskursus... men går næsten død bare ved tanken om at det er et heldags kursus med mange oplysninger osv. Kan ikke rumme det i mit hoved, min hukommelse og koncentration er ekstra skidt tror jeg, idet jeg udover fibroen, også har piskesmældet. Neurologen forklarede for nogle uger siden, at i de 4½ år der er gået siden bilulykken, har jeg været i slem stress tilstand. Dette har medført at der er blivet produceret for meget binyrebarkhormon, hvilket slider på hjernens funktioner. Så lige nu føles det som for stor mundfuld med det  / Jeg bliver henvist til smerteklinik på frederiksberg hospital, og her får jeg sikkert en god hjælp til flere ting. Det er over 14 dage.. I aften skal jeg til foredrag om fibro, en sygeplejerske fra frederiksberg kommer og fortæller.. blev inviteret med på et afbud, håber det bliver givende. Ja, det tager tid at finde ud af at leve med sygdommen... man kan sige, at jeg for mit eget vedkommende, har haft det skidt i årevis, og at smerterne på nogle måder automatisk har skruet ned for aktivitets niveauet, men på andre måder, har jeg bare stædigt holdt fast i de ting jeg VILLE have i min hverdag. Mit job som jeg var glad for, min hest som jeg var vild med og min clairvoyance, som er en stor del af mig som menneske. Og DE ting tager tid at acceptere, ikke bliver som før.. Hverdagen er kraftigt sat ned i tempo, og det føles rigtigt og godt at gøre det trods de tab det har medført. Nu forstår jeg ikke, hvordan det lykkedes mig at pine mig selv så ukristeligt meget hver eneste dag!! Det er nogle gode råd du giver Jane, tak for dem alle! Kram til jer i samme båd og kram til jer der forstår!
Er også glad for at have fået pensionen, det letter enormt.. selv om det i starten var svært at sluge at være 30 år og ikke kunne mere.. men har accepteret det.. At kunne fortsætte med at ride er det der giver min hverdag mening, havde jeg ikke min hest og min hund ja så lå jeg nok bare på sofaen.. heldigvis forstår min mand at jeg har brug for hesten, så selv om jeg tilbød salg insisterede han på at vi beholdt den og sparede andre steder i den periode vi ingen penge havde.. Jeg blev tilbudt noget smerte kursus.. det var 3 uger, 5 dage om ugen, hele dagen, og med en del motions træning.. men jeg kan ikke tåle ret meget motion pga knæ og ryg.. og pga de mange timer og det længere forløb kunne jeg slet ikke overskue det..
Signe, det kan jeg rigtigt godt forstå, 30 år er ingen alder jo... selv er jeg 44, og det er sgu heller ikke helt så gammelt endda, selvom det afgjort føles sådan! Med fibromyalgi har man fundet ud af, at muskelkapaciteten hos en 40 årig, svarer til en 80 årigs! Jeg var til det foredrag igår, om sygdommen, og det var rigtigt godt og gav mange oplysninger. Det var som om brikkerne faldt på plads der.. Som eksempel på, hvordan sygdommen kunne blive " skudt igang", hvis man iøvrigt er genetisk disponeret, blev der vist en model der så sådan her ud...: Det starter måske med at man får ondt i sit håndled, man lægger lige et støttebind om, så man kan fortsætte.. men det bliver ved at gøre ondt og nu har man så også ondt i sin albue! Man går til lægen, som sender en til fysioterapi. det hjælper ikke rigtigt og man går til lægen igen, som nu sender en til reumatolog. Denne giver måske en indsprøjtning med binyrebarkhormon, som viser sig at være ret nytteløs. Til gengæld har man pludselig også ondt i den anden arm!?! Begge skuldre gør nu også ondt...sygdommen har fat. Dette er præcis hvad jeg selv oplevede for 9 år siden. Damn det er mange år at døje med smerter..Man skal nok have prøvet det på egen krop, for helt at forstå  Smertekurset du startede på, hvor var det henne? Der blev fortalt om det igår og jeg indrømmer, at tanken om det, tager pusten lidt fra mig.
Jer der har fibromyalgi, hvor og hvordan har I ondt? (håber det er ok, jeg bruger tråden til at spørge) Sagen er nemlig den, at jeg har mange smerter i nakke, skuldre, bækken, benene osv. Det er spændinger jeg har, som gør at nerverne sætter sig i klemme. Jeg fryser altid og er meget træt. Jeg har rendt til læge flere gange, reumatolog og neurolog. Neurologen mente det kunne være fibromyalgi, men min læge gider åbenbart ikke undersøge det nærmere. Det var først flere år efter mit besøg hos neurologen, at hun nævnte for mig, at han mente det var fibromyalgi 
Forskelligt, hvordan man oplever dette at have ondt. Men det er muskel smerter og led smerter. For at man kan kalde det fibromyalgi, skal det være dobbelt sidigt. Smerterne er længervarende og hvis man overskrider sin grænse, tager det, flere dage at komme over smerterne. Ved siden af smerter er der træthed, man oplever at man mister muskel kraft, og man kan have hukommels problemer og koncentrations besvær. jeg har desuden, problemer med at hænderne pludselig slipper det jeg holder på. Her er en liste over medfølgende syntomer, jeg har fundet ud af at jo mere man laver, jo mere syg bliver man. Man har ikke nødvendig vis alle syntomer men kan indimellem godt have flere af dem på en gang. Jeg døjer desuden rigtig meget med en brændende sviende fornemmelse i huden, som om man har brændt sig eller er solskoldet. - udbredte smerter - hovedpine - koncentrationsproblemer - hukommelsesproblemer - problemer med immunforsvaret - udmattelse - hurtig udtrætning - forøget stressfølsomhed - svimmelhed - irritabel tyktarm - søvnforstyrrelse - øget lyd- og lysfølsomhed - problemer i bevægeapparatet - tørre slimhinder - tand- og kæbesmerter - hyppig vandladningstrang Man kan få en udredning for fibromyalgi, hos speciallæge Glen Gorm Rasmussen i Ålborg eller hos  -  mener hun er på fyen nu men har tidligere været på Frederiksberg Hospital. Man kan selv ringe og bestille tid og kan så komme til som privat patient, det koster nok en 2500,- men så får man også en grundig undersøgelse og af eller bekræftning på om det er fibromyalgi, ved mange har været glade for at komme til Bente. Selv har været rundt Glen gorm Rasmussen og han er også en behagelig mand. Jeg fik diagnosen hybermobilitetsyndrom og fibromyalgi. en anden jeg kender fik diagnosen   hvor symtomerne åbenbart er meget lig fibromyalgi.
Det kursus jeg blev tilbudt var gennem frederiksberg... Furius: Ja den der brændende smerte kender jeg også, især hvis noget presses mod min hud (fx skal mase mig igennem noget smalt, der trykker mod min hud eller katten træder på bestemte steder) så brænder det meget længe efter og gør uforholdsmæssigt ondt.. faktisk var det lige præsic det der fik en neurokirugisk læge jeg var henvendt til til at foreslå at det var fib
Ja, det er lidt forskelligt, hvordan det føles at have sygdommen, smerterne kan variere mellem pulsende, brændende, jagende, stikkende osv... og variere i steder på kroppen og i tid, de skifter rundt i hele kroppen. Jeg blev undersøgt hos Bente Danneskiold-Samsøe, i KBK, ikke på Fyn   Jeg gav 2000 kr til undersøgelsen, og hun var både grundig og meget meget sød og forstående. Hun er ledende forsker i sygdommen, på Parker instituttet med tilknytning til Frederiksberg hospital. Håber du kan bliver ordentligt undersøgt Sasha, af en der ved, hvad det handler om. Der findes desværre mange læger og reumatologer, som endnu ikke har fattet, at sygdommen er en fysisk diagnose, desværre er de bare ikke godt nok opdateret, da den blev anerkendt af både sundhedsstyrelsen herhjemme i 1992, samt af WHO. Signe, det er også dertil jeg venter en henvisning til... hvad var så hårdt ved det, vil du fortælle om det her?
Jamen jeg fravalgte det helt ud fra papirene, da jeg for det første skulle udfylde 20-30 sider med dybtegående spørgsmål og krævede lange svar.. havde jeg svært ved at overskue.. og fordi der stod at kurset varede 3 uger af 5x8 timer med mødetid kl 8, igen noget jeg slet slet ikke kunne overskue, samt der stod man skulle have tøj og fodtøj med til motion da der ville indgå meget motions træning i kurset.. hvilket mine knæ og ryg ikke rigtig kan.. derfor mente jeg at det var bedre at lade en anden få pladsen, da der vist er ret lang ventetid.. for som sagt kunne jeg slet ikke overskue det ud fra beskrivelsen..
Ok, jamen det lyder sgu også noget anstrengende det program... når jeg tænker på, hvor lidt jeg magter og orker nu, hvor jeg er sygemeldt og går hjemme, så ligger det uendeligt fjernt med daglig stroppetur og mange samtaler/diskutioner i grupper osv, som jeg også kunne høre indgik. Jeg kan slet ikke samle mig om den slags nu, der går et øjeblik, så er jeg hægtet af, jeg bliver fraværende og hører ikke størstedelen af, hvad der bliver fortalt. At være fysisk aktiv, har jeg prøvet i alt for stor stil indtil februar, hvor min krop til sidst skreg højt og skingert STOP!! Jeg har det klart bedst med at få lov til at styre mit aktivitets niveau fra dag til dag og fra time til time, ikke at andre skal stå og bede om englehop på stedet og 25 armbøjninger  Jeg tænker så bare lidt nu, hvis jeg siger nej tak og lader en anden få pladsen, så vil kommunen nok dunke mig i hovedet over, at jeg har sagt nej? Jeg er ikke igang med dem endnu, men skal det fra august af, når min opsigelsestid er slut. Støn, hvor er det dog uoverskueligt. Nå, men som en supergod mailveninde jeg har siger, lad nu være at tage alle sorgerne på forskud, og jeg har lovet at lytte til hende 
Jeg er lige kommet hjem fra det der skulle være en kanon bytur...det var det også lige indtil jeg skulle gå... Jeg stod og jokede med en fyr jeg kender. Han er som regel sød og sjov og meget kærlig når han har drukket men i dag havde han fået mere end godt var... Han snakkede en del om s3x (jeg har været sammen med ham for mange år siden) og jeg blev bare ved med at sige at jeg skulle hjem nu og farvel (han holdte fast i mig men ikke hårdt)... Han kan ikke forstå når piger siger nej til ham, for han er vant til at få hvad han vil ha (ser meget godt ud og synger fantastisk) Han snakkede ikke sammenhængende og jeg forstod kun få ord af en sætning...pludselig spyttede han mig på kinden, da jeg kiggede væk... Jeg har ALDRIG slået på folk før men her gik det galt for mig...jeg slog ham flere gange (ved ikke hvor hårdt) og skreg op at sv%net havde spyttet på mig- der var ingen der så at han spyttede men flere der så at jeg slog, fordi jeg skreg så højt... Han tog sig til kinden, så jeg har tydeligvis ramt ham...jeg husker ikke andet end at han dukkede sig... Jeg ved at han har gjort noget lignende (og værre) før men troede aldrig han kunne finde på at gøre det ved mig...vi er jo "venner"... Vi kender mange af de samme mennesker og kommer i byen de samme steder...han er derudover en relativt kendt sanger i DK og er meget fremme i andre lande... De mennesker der var der, prøvede at berolige mig og sagde at jeg skulle "glemme det"...men hvordan kan jeg det? det er nu snart en time siden og jeg kan stadig mærke "spyttet" på min kind...jeg har vasket mig flere gange men føler mig bare så beskidt... Jeg ved egentlig ikke hvorfor jeg har oprettet det her indlæg men havde vist bare brug for at komme ud med det...til folk som ikke kender os... Jeg er selvfølgelig klar over at folk vil kommentere men jeg er ikke interesseret i at høre at jeg ikke skulle ha slået ham, for det ved jeg godt...jeg har det så dårligt med mig selv men føler på den anden side også at han fortjente det (hvis man da ka fortjene at blive slået)... Nu vil jeg gå i bad og forsøge at vaske "ham" af mig...
Jeg ved jeg har en del medlidende herinde når det kommer til migræne...desværre  Jeg har netop i dag været ude på hovedpineklinikken i Glostrup - jeg har prøvet lidt forskellige migrænepræparater, uden den store effekt. Lægen foreslog derfor en forebyggende behandling med præparatet  . Det er et epilepsi-medikament, som også kan bruges til forebyggelse af migræneanfald. Er der nogen af Jer der har erfaringer med dette præparat?    Christina
Hej Christina. Ja jeg har hørt om det i medierne... tror det var tv-avisen. Og havde tænkt at det måske kunne være værd at prøve. Men så foreslog min læge mig nogle piller for forhøjet blodtryk. Jeg skulle starte med ½ tablet i 4 dage og så gå ½ tablet op i 4 dage osv indtil jeg var oppe på 2 piller om dagen. Det har faktisk hjulpet en del - men ved ikke rigtigt endnu da jeg samtidig har erhvervet mig en rigtig hård omgang luftvejsinfektion og det giver i sig selv hovedpine/migræne. Men jeg synes at du skal prøve de piller - og hvis de har effekt må du da godt lige skrive til mig... Hej fra en medlidende...Lisbet
Topimax er det eneste, der kan holde mig migræne-fri. Jeg har haft 1 anfald i år - ellers havde jeg op mod 5 dage i UGEN !
hej jeg lider også meget af migræne og får også topimax dog for noget andet. jeg synes ikke det gør forskel i mine anfald. har du prøvet de der maxalt smelt? de kan nogle gange tage mit anfald inden det blir alvorligt.
Jeg har prøvet stort set alle præparater på markedet uden held...ligeldes med alternativ behandling  Man er jo snart villig til at gøre hvad som helst   -> Nu ved jeg ikke om du også tager p-piller, men der står på netdoktor, at Topimax   modvirke effekten af p-piller   Har du (eller andre) noget at tilføje på dette punkt?  -> Maxalt har jeg prøvet..ingen effekt     Christina
Er her nogle som ligger inde med en god sang til en komfirmand som ikke ønsker noget personlig sang.....
Ja har du egentlig?? ....... haft et one-night-stand??  Hvis ja - var det så en god eller dårlig oplevelse? og hvorfor/hvorfor ikke? Hvis nej - hvorfor/hvorfor ikke? - og kunne du finde på det eller strider det fuldstændig mod dine principper? Kom med jeres oplevelse/erfaringer 
Hej med jer.. Jeg har brug for noget feedback, da jeg er havnet i en situation, jeg synes er ret underlig. Jeg har mødt den her fyr over nettet, og til at starte med var jeg ikke lige helt så interesseret. Det var ham der kontaktede mig. Men han skrev og skrev, og senere hen på sms og i tlf. Han fik virkelig charmeret sig ind på mig, og jeg begyndte at synes bedre og bedre om ham Vi har nu mødtes 3 gange.. af hele weekender. Han bor 300km væk fra mig. Det er gået rigtig godt. Nu sker der så det, at han begynder at ændre adfærd. Han får det dårligt, kan ikke sove, og han siger det er fordi han ikke kan holde ud, at jeg ikke er der??? Han lyder som om han er er ved at bukke under... jeg troede måske det var stress pga job . Jeg har bare svært ved at sætte mig ind i det han siger han føler? For jeg tænker om det ikke er noget andet der er hans problem? og at han ikke selv er klar over det? Kan man virkelig blive syg af kærlighed? øhh... vi kender jo ikke hinanden så godt. Jeg er selvfølgelig rigtig ked af alt det her, især fordi det har taget tid for mig, at åbne mig for ham. Umiddelbart synes jeg det virker umodent? Han har haft den her tendens til at være en "surmule" hver gang jeg er taget hjem, og synes det er lidt som at snakke med et 5 årigt barn! Håber der er nogle derude der kan hjælpe lidt  camilla
det lyder lidt mærkeligt. Tror jeg ville trække følehornene lidt til mig, hvis jeg var dig.
Som anja siger, jeg ville nok også holde snuden lidt på afstand. Selvfølgelig er ulykkelig kærlighed ikke sjovt, meeeeeeen alligevel, hvis han allerede nu er ved at dø fordi du skal hjem, så er der nok noget andet og mere alvorlig galt end bare almindeligt savn. Og blev han nu bare ked af det, altså på "hulk snøft" stadiet så kunne man se igennem fingre med det, men hvis han allerede nu bliver sur over du trodser ham, så tyder det altså ikke godt for et langt og lykkeligt forhold.
Jeg synes også at det lyder en anelse besynderligt. Enten er det et (temmelig malplaceret, om man så må sige) forsøg på at charmere sig ind på dig, at han siger disse ting, eller også er den da helt gal med ham. Det er selvfølgelig fair nok at savne hinanden, men dette lyder noget overdrevet. Jeg får en grim fornemmelse af at han, hvis han virkelig føler disse ting, -undskyld udtrykket- bliver kæresten fra helvede! Jaloux og besidderisk. Det er selvfølgelig kun et bud; jeg kender jo ikke manden, men jeg føler at det er lidt mærkeligt. Hvad er din plan nu? Mit råd er at gå efter din mavefornemmelse. Der ker jo ikke noget ved at se ham igen, og hvis du mærker efter, vil du få svar på om han "er noget", eller ej. Hvis du har mod på det, kunne du også prøve at spørge ham hvad det liiige er, der sker. Du må lige holde os opdaterede herinde. 
Det lyder lidt som min eks kæreste for mange herrens år siden. Han havde også det problem, og når jeg i perioder snakker med ham nu, siger han at han stadig har det sådan, at møder han en pige, bliver han lidt en slags tryghedsnarkoman og ligeså snart pigen er "væk" kan han ikke sove om natten osv. Må man spørge om denne person kommer fra nordjylland?? Jeg ved godt at det lyder lidt skummelt, og min x har også mistet mange "piger" på den bekostning at de synes han var underlig! Det er også en underlig tendens og ikke ligefrem særlig tiltrækkende, hehe... men der er nogle der har det "problem",,.
Ja, det lyder som min ven.   Han var sikker på, det var mig, han skulle giftes og have børn med. Han tog endda ned til en form for clairvoyant i Tyskland, for at høre, om hun også mente, vi passede sammen, og bagefter var han da endnu mere klar på mig. Han var helt sikker på, det skulle være os to, og helt ærligt, så kan det godt være, det var sket - hvis han ikke havde presset så voldsomt på!! Og ja, jeg synes, sådan noget er umodent og barnligt. Alt for naivt og romantisk for min smag. Men jeg er så heller ikke ret romantisk.   Hjernen kan gå helt i selvsving, men jeg vil gerne have en finger - og et ben - plantet i jorden hele tiden. Sådan nogle mennesker kan virkelig charme sig ind, hvis man giver dem lov. Jeg stritter mere den anden vej ved sådan noget. Der kommer noget "cut Elly" over mig. Jeg kræver logik, jorndnærhed, og bliver simpelthen mistænksom, når folk sætter mig på en piedestal, selv når jeg også elsker dem. Heldigvis er jeg ikke så selvglad, at jeg tror dem. 
Tak for alle jeres svar... jeg har selv tænkt alt det i skriver! Jeg har hele tiden været lidt på vagt, for synes han har været lidt for meget. Men undre mig meget over hans opførsel.. især fordi jeg i en uge nu, kun har fået små negative sms, om hvor dårligt han har det! Men han vil ikke fortælle helt præcist hvad det handler om. Jeg har sagt til ham at jeg synes han opføre sig umodent, og jeg gerne vil vide hvad det handler om. Jeg tror nemlig også han har problemer... det lyder jo lidt sygt det her synes jeg.. så jeg har sagt at hvis jeg ikke snart for en forklaring, så siger jeg tak for denne gang!! Og nej han er ikke fra nordjylland  mvh camilla
Med min erfaring med mænd, så havde jeg nok bedt ham om ikke at kontakte mig igen. Hellere nu end vente, jo længere tid han får lov at hænge i, jo sværrere bliver det at få ham til at slippe. Uuups mit svar er vidst meget lidt objektivt 
Hvis du ikke allerede har trukket stikket ud så er mit bedste råd at du skal skynde dig at få det gjort... Taler af/med erfaring   Sådan en mand hviler på ingen måde i sig selv, og heldigvis lyder du ikke som en af de kvinder der suger alt dette ynkeri til dig som tegn på "kæmpe kærlighed" fra hans side... Han vil være besidderisk, kontrollerende og overordentlig jaloux i et evt forhold. Han vil føle sig forsmået hvis du vil foretage dig noget på egen hånd, ligegyldigt hvad det måtte være, hesten, veninder m.v Det kan (worst case senario) godt gå hen og blive farligt at involvere sig for meget med sådan et menneske, du ved det ene fører ofte det andet med sig, og ingen er tjent med at leve i et følelses fængsel... Og så en helt anden ting, tror slet ikke du er vild med ham sådan rigtigt for når man er betænkelig så tidligt i et forhold bør man slet ikke gå videre, der er noget meget bedre i vente derude.... Knus
Han er ikke sund for dig. At han allerede efter 3 gange sammen vil forsøge at påvirke dig tegner ikke godt. Ganske rigtigt" Særdeles UMODENT - eller psykopatisk! Puffy
med et stuehus på 300m2 er det en nødvendighed vi gladeligt betaler for. Det vi får fixet er gulve, badeværelse, planeflader dvs skablåger etc, fjernet spindelvæv osv. Men ja desvære er kvaliteten på det job der udføres meget forskelligt. Man skal ikek vælge indusrtirengøring for de flytter ingen ting, der tørres uden om alt. Man skal vælge et 1 mands firma der gør "husmor" rent. Så er man også sikker på det er samme person der kommer hver gang i en sprivate hjem. Det har jeg det godt med at vide. Vasketøj klarer jeg selv, fremmede skal ikke sortere vores beskidte tøj. Karina
Jeg har ikke rengøringshjælp, men jeg ER en rengøringshjælp  Jeg tager kr. 110,- i timen, og ordner badeværelser, støvsuger gulvet + vasker det, vasker køkkenlåger + køleskab af, ordner gaskomfur og køkken -og bryggershåndvask og tørrer støv af, hvor det kan ses. Dvs. jeg tager ikke alt ud af reolerne, for at støve af inden bagved, jeg flytter ikke tunge ting, for at kunne komme til med moppe/støvsuger, jeg rydder ikke legetøj op fra gulvet, jeg pudser ikke vinduer og jeg jeg vasker ikke karme eller gulvpaneler. Jeg vil gerne gøre rent, men jeg gider ikke slæbe mig en pukkel til, for at kunne komme til. Hende jeg gør rent for kender jeg lidt til i forvejen, og vi mødtes bare en dag, hvor vi hver især fik afklaret, hvordan vi begge ville have det. Det var ganske fint - så er ingen i tvivl om, hvad jeg gør, eller ikke gør  Jeg skrev jeg havde tid til et rengøringsjob på facebook, og hun henvendte sig selv. Huset er ca. 150 kvm og det tager tre timer at gøre det rent - på min måde.
Jeg har "rigtig" hjemmehjælp. Der kommer een fra kommunen 1½ time hveranden uge. Hun ordner badeværelset, og gulve (Støvsuger og vasker" Imens tørrer jeg støv af og vander planter. Jeg ordner selv tøj og køkken......
Jeg har vinduspusser  Men ville egentlig gerne have en til at stryge tøj. og ordne gulve, indedørs vinduspusning, og aftøring at skabe og bord/hyller. Og som ind i mellem kunne pudse sølvtøj, vaske glas tingene, vaske og ordne gardiner mm. Men jeg har svært ved at forene mig med at en fremmede, er i mit hus og røre/roder i mine ting. Og så er jeg overbevist om at det sikkert ikke bliver gjort "ordenligt" når jeg ikke selv har gjort det  Moral er godt, dobbelt moreal er dobbelt så godt..... Nå men på et eller andet tidspunkt, finder vi vel en jeg kan accaptere   for jeg bruger MEGET tid på rengøring. lidt i hverdagen. og så bruger jeg elleres Fredag/lørdag/søndag på at gøre rent. på en måde kan jeg godt lide det, men det tager meget af min hverdag. Vi er 4 i personer, med stort tøj forbrug(skole, hjem, sport) begge voksene med mere end fultidsjob. 1 meget fællende kat 1 hund og 370m2 fordelt på 3 etager. for ikke at nævne vores 560m2 udhusbygninger og 10.000 m2 have. Nå nej, vi keder os ikke. Gud hvor jeg tit ønskede vi kun havde en 3 værgelses lejlighed..
sw 1 - en 3 værelses kan altså også godt komme til at se styg ud  Parket gulve - er du klar over hvor hurtigt nullermænd de formere sig der? Det er jo helt vildt - hvordan kan der komme SÅ mange på en uge? Nullermænd må være verdens mest trofaste mænd! Mit sidste indlæg omkring robot til vasketøj og udsmidning af lortebleer, er nok lige i overkanten, men kom efter forrig weekend med fokus på oprydning og udsmidning fra gemmerne. Og så synes jeg pludselig der var mange trapper op og ned  Vasketøj - jo jo, vasker skam løbende, men vil virkelig gerne være fri for den tjans, Synes det er frygtelig kedeligt - vi har ikke voldsomt meget vi er jo kun 2  Men håber at finde en der kan tage lidt hvor det er nødvendigt sådan en gang imellem 
Skal ikke give op på forhånd, det får man aldrig noget godt ud af. Motion i moderate mængder, er rigtig godt ved fibromyalgi. er med til at sænke smerterne og trætheden. Jeg var på et smerte kursus gennem min kommune det varede 3 mrd 4 dage om måneden. og der var altmuligt på pogrammet. tilknyttet kurset var en smerte sygeplejeske og en fysioterapeut. Det kursus var der mange ting de måtte opgive, at gøre med os, da hele flokken var for dårlige til at varme grundigt op til joga og andet sjovt. men der var også en masse godt, håntering af smerter, afslapningsteknikker, der blev set på hver enkelt og jeg fandt ud af hvor hybermobil jeg var, og lærte hvor jeg skulle stoppe, i mine bevægelser, for ikke at komme ud i yderstillinger og belaste mine led for meget. Og så var der det sociale i det, lærte en masse skønne piger at kende, som var i samme situation som mig. Disse kurser er stillet op, så der bliver taget hensyn til det er syge menesker de har med at gøre og man får en masse godt med sig, så giv ikke op på forhånd.. Man skal trods smerter prøve at få en aktiv dagligdag, om den så er bygget op i små 10 minuters intervaller, så er det det man gør, det gjorde jeg i starten. lave lidt - hvile lidt. Nu laver jeg lidt for meget på mine gode dage og tager smerterne bagefter. Det er for mig noget så tilfredsstillende, at have gjort grundigt rent i stuen og så ligge halvdød i sofaen bagefter og nyde synet..
Du har ret i, at man ikke skal give op på forhånd, og jeg er også helt sikker på, at man får meget " andet" ud af kurset, som du selv oplevede det. Mht. hvordan man tackler at skulle gennemgå f.eks. dette kursus, med de problemer man nu har, tror jeg det er meget forskelligt, hvordan man har det med den slags. Jeg har aldrig haft den store trang for at deltage i forskellig hold sport, deltage i grupper med alt muligt, nok mere foretrukket andre veje. Da jeg havde fået min datter for snart mange år siden, var der jo mødre gruppe... jeg foretrak at klare tingene stille og roligt selv, og stødte jeg ind i noget jeg var i tvivl om, spurgte jeg sundhedsplejersken, og fortsatte roligt og uden problemer. Dette kendetegner mig nok ret meget som person og hvordan jeg klarer tingene og jeg tror klart det afspejler sig i, at jeg nu hellere vil finde min egen måde at leve med Fibromyalgien på. Jeg er så aktiv nu som jeg kan holde det ud, jeg tager tingene i langt mindre bidder end før, glæder mig også over synet af en pæn stue, men gør det bare på en anden måde end før, hvor jeg gik amok på en gang. Nu betyder det som regel ikke, at jeg ligger død i sofaen i flere dage efter, og sådan passer det mig bedst. Det er jo så individuelt, hvordan vi klarer sygdommen og dens udfordringer, hvordan vi slipper bedst muligt gennem dagene, og jeg har gennem de adskillige knubs jeg har fået gennem de sidste 6 år, fundet ud af, at jeg skal lytte til mig selv og stoppe mens legen er god. Så det jeg tænker omkring kurset på Frederiksberg er lidt, at det er temmeligt komprimeret træning, diskutionsgrupper osv, det vil være hård kost for både min krop og mit hoved, bare turen derind føles uoverskuelig. Måske er det bare mere mig, at prøve lidt forskellig slags motion af på egen hånd...Det sociale i det er jeg helt sikker på er kanon, især for dem der måske ikke har så stort et netværk, eller bare ingen som kender problemet fra egen krop. Jeg har mine to søstre, samt en bekendt, der alle har sygdommen, dem taler jeg med og føler egentlig ikke så stort et behov for yderligere lige nu.. Som ved mødregrupper når man lige har født, har mange kæmpe behov for at mødes med nogen, dele erfaringer, mødes for ikke at være så alene med det nye ukendte, diskutere alt muligt omkring deres babyer... mens andre bare har behov for at lære tingene stille og roligt på egen hånd, lære barnets rytme at kende, hvad det er, der sker indeni i den lille... osv osv...mon ikke det er ligesådan med kurset i Fibromyalgi?  Jeg synes det er skønt, at det fungerede så godt for dig Furius, helt sikkert 
Jeg synes det er godt, at du lytter til dig selv, og finder en vej der passer til dig. Det er så vigtigt ikke at presse sig selv ud i noget der føles forkert. Held og lykke med dit arbejde for at få et godt liv. Jeg er sikker på du nok skal finde den sti der passer til lige netop dig. Bare vær åben, og lad hjertet hjælpe med beslutningerne. Mvh Jane
Det var selvfølgelig 4 dage om ugen i 3 mrd.
Heller aldrig været særlig social, er det heller ikke nu. kan sagten gå her hjemme og finde ud af tingene selv, uden andre til at blande sig. Men bort set fra det, så er det nu rart at få redskaber til smerte takling, man kan lærer mange ting som man ikke finder ud af at gå alene med sig selv. og her drejer det sig ikke om motions former.. Jeg måtte også køre 35 km hver vej for at deltage. nu var der nu heller inge valg for mit vedkommet, det var jo kummunen som sendte mig på kurset og resultatet og vuderingen fra stedet var også med til at lægge grundstenen til pension selv om der gik nogle år med diverse undersøgelser og arbejdsprøvninger inden den blev tilkendt.
Kommunen kunne nok finde på at mene du ikke "ønsker" at få det bedre hvis du takker nej   da kommunen spurgte sagde jeg at selvfølgelig var jeg interesseret.. men jeg fik så "heldigvis" først tilbudet efter min pension var gået igennem.. Furius: Ja motion er godt i de rette mængder for Fib, men kombineret med slidgigt i begge knæ, sammenvoksninger i lænden, for korte senere i lår og skuldre, samt nække hvirvler der sidder forkert, så er der ikke ret meget motion jeg kan tåle.. og derfor følte jeg ikke det var det rette for mig.. selvfølgelig tager de hensyn til folks fib men det er jo ikke tilrettelagt efter alle mine andre skavanker   og så har jeg heller aldrig været til sådan noge gruppe halløj..
Jane, tak for de gode ønsker, jeg er også sikker på, at jeg nok skal finde ud af, hvordan jeg klarer dette bedst, man kan sige det måske lidt er en fordel, at problemerne er opstået stigende gennem så mange år, så diagnosen er heldigvis ikke en bombe der faldt, kan man sige. Det gør det nok en smule nemmere at acceptere det hele, for man var jo vant til tilstanden i forvejen. Furius, jeg er sikker på at du har helt ret i, at man får meget andet med sig ved kurset, og alt dette vil jeg rigtigt gerne have med ved at deltage, gode råd er jo aldrig af vejen,så kan man selv afprøve om de er gode for en selv også. Da du var derinde, var det da hele dagen? Og hvordan kunne en dag f.eks. se ud? Hvor dårlig var/er du af sygdommen? Og følte du, at du fik det fysisk bedre af kurset? Det de tilbyder nu, er 14 dage. Signe, Jeg kan sagtens forstå at du ikke bare kan kaste kroppen rundt i et fyrrigt festfyrværkeri af arme og ben, med de øvrige ting du døjer med, pyha...   Selv har jeg piskesmæld og selvfølgelig deraf hovedpine, ikke fedt heller at lave hop på stedet bare   og så har jeg min skulderskade, fra da kuglen i skulderleddet knuste helt, armen kan kun løftes lidt ud til siden og fremad, men har ikke alm. kraft osv, hold da kæft en flok krykhusarer hva!?
Var det fire timer om dagen 4 dage om ugen. Der var samtaler, afslapnings teknikker, yoga, så havde vi foredrag af bla. Lars Mygin med NLP trknik. vi var i motions center og fik vist de forskellige maskiner, til handicapridning, gik ture i skoven, smakkede om smerter og smerte hånteringe og forskellige behandlings metoder, så blev vi sat ind i en masse om sagsbehandling og hvordan kommunen arbejder. Vi blev fulgt af en fysioterapeut og en smertesygeplejeske. og det hele endte med en, hvis man ønskede det, rundbordssamtale hvor bla. ens sagsbehandler også var med og ens læge hvis man ønskede det. Man deltog i det omfang man kunne, de var gode til at se om man havde det dårligt eller fik det dårligt og man kunne tage hjem, når man ville. Men jeg havde ikke valget om jeg ville deltage eller ej, det lå lige som en order fra kommunen, ellers var man jo ikke samarbejds villig..
Ok, det må jeg jo indrømme lyder ret godt! Alle de steder i var, tog i så sammen i bus til de steder, altså skov, ridning osv, eller mødte i forskellige steder? Skulle du igennem det de kalder for en arbejdstest? Noget med støvsugning osv? Hvor de aflæser noget ud fra, hvordan man bruger den...? Jeg var jo til det foredrag der, om bl.a. kurset, en rigtigt sød norsk sygeplejerske holdt det, måske hende du havde derinde endda..en af deltagerne havde været med på kurset tidligere, og sagde, at de papirer hun havde fået lavet derinde, med tal på det ene og det andet, dem fattede hendes egen læge intet af, og det havde hun oplevet var et problem, fordi de åbenbart havde været lidt ubrugelige i forhold til hendes sag af den grund. Husker det ikke præcist, men noget i den retning.. har du oplevet noget ala det? Jeg går jo ud fra, at man kommer ind til en samtale derinde, før man kommer på kurset, så kan jeg nok bedre mærke om det er noget, eller ej. Det du beskriver lyder faktisk ok   Så længe det bliver respekteret, når man siger fra og får brug for hvil eller at tage hjem, og især, hvis det kun er en halv dag og ikke en hel. Hvordan gik det så efter kurset, blev du bedre af det? Eller fik du flere smerter? Konkluderede de derinde, at du ikke magtede nok til at kunne have et arbejde, eller var opholdet bare med til at færdiggøre den samlede vurdering? man kan jo blive helt rundforstørret allerede før man kommer igang med det hele 
Kurset gik ud på at få et indblik i smerter og hvad man selv kunne gøre. Selvfølgelig så ens sagsbehandler også på hvilke utalelser man havde med der fra. Nej ingen arbejdstest, og jo jeg var til samtale med fysio og sygeplejesken inden start på kurset. Især fyssen var god til at se hvad man kunne og ikke kunne, gav en god vudering til Kommunen. Bla. blev de gjort opmærksom på at jeg udover mine smerter var extrem hybermobil og havde svært ved at lave rigtig mange ting, uden at forværre min fib. Kan ikke lige huske hvordan vi kom omkring, hukommelsen har det ikke altid så godt, det var i 2002 jeg var på kurset. Ja de konkluderede at jeg ville havde det meget svært ved at klare et arbejde, men kommunen brugte nu alligevel nogle år bagefter, til at sende mig rundt til undersøgelser og arbejds prøvninger, og forlangte på et tidspunkt jeg skulle gå til Psykolog og selv betale.. De sendte mig også på reva nord, som arbejdsprøver, de ville efter at have læst mine papire og haft en samtale med mig ikke tage ansvaret for at arbejdsprøve mig, da jeg var for dårlig. det forhindrede nu ikke kommunen, i at arbejdsprøve mig et andet sted.. Jeg har haft en bisidder fra fagforeningen med igennem hele forløbet, det var guld værd.
Hold da k... mand, sendte de dig alligevel videre i alt muligt, trods udtalelser fra forskellige steder... fatter det altså ikke, man er mildest talt utryg ved at skulle ind i det cirkus der!Hvad kommune var/er det i? Jeg ved ikke, hvordan de ser, hvad man kan og ikke kan ved fibro, for jeg synes ikke jeg er decideret hæmmet i bevægelser osv, har bare ondt overalt, både i hvile og aktivitet, men det bliver værre når jeg har lavet for meget. Hvilket ikke behøver være ret meget... De sidste dage har mit bækken ikke været helt så medtaget, så har kunne holde ud at gå mere rundt, og det er jo skønt med lidt " fridage" fra ens plageånd! Måske det varme vejr? Aner det ikk..har I andre nogle erfaringer her? Jeg tror der er lavet lidt om på det siden du var der i 2002, for til foredraget fortalte sygeplejersken om arbejdstesten.. Må høre om det derinde, når det rykker nærmere. Ja jeg har også tænkt på bisidder, tror også det er en god ide..
Jeg var i Hirtshals kommune dengang. Så er det end da ikke den værste kommune, der findes mange som er værre. Min kommune fulgte såment bare loven, alle muligheder skal være udtømt. som det hedder. Man er ikke hæmmet i sine bevægelser som sådan med fibromyalgi, man har bare ondt i dem, og det ses jo ikke uden på. og er man så også hybermobil som jeg, er man jo extra bevægelig. Men man bliver træt af smerter, bliver ukoncentreret, og har svært ved at få en hverdag til at hænge sammen. Man får også mindere muskel kræfter. Jeg kan nu hvor jeg selv styre, hvad jeg skal/ kan have meget lange perioder, hvor jeg har det så godt jeg næsten tror jeg er rask, men det kan vende på meget kort tid. Mange har det rigtig godt, når vejret er godt. jeg har det bare sådan et jeg ikke kan holde ud at være i solen ret meget længere end en ½ time, så får jeg det dårligt. Men ja varme er godt for fib, og en varme pude er mærmest et mirakel. Et godt tip, er også kraniosakralt behandlinger, det løsner stive muskler og led op og er guld værd, men desværre koster det jo penge at gå til..
ok, så er det sgu nok derfor mit bækken og ankler har været mildere stemt de sidste dage, hvor vejret har været så godt... Igår var jeg en smule mere aktiv, gik fra en fold til en anden med vores pony, tog en opvask, havde ponyen lidt i longe senere på dagen, og gik nok bare lidt mere rundt end normalt herhjemme.... Men det betalte jeg så for sidst på dagen, hvor jeg igen stavrede afsted, med smerter überalles, kors hvor er det altså trættende....Nogle dage lever man bare med det, andre dage kan det sgu syne helt uoverskueligt at skulle leve sådan resten af livet.. har jo allerede levet med det i små 9 år, så det er jo bare at fortsætte.. men forhåbentligt bare som du Furius, jeg håber sådan at få lov til at få fred og så kunne leve et roligt liv i eget tempo. Synes det er fantastisk dejligt for dig, at du fik dit igennem og kan få lov til at tage en dag af gangen, og leve dit liv stille og roligt, uden nogen der står og vogter på dig, hverken arbejdsgiver, kommune eller noget. mht kranio sakral, har kun prøvet det en gang, hvor jeg ikke syntes det var nogen succes, mærkede ingen forskel på noget.. men måske lidt at gøre med, hvilken behandler man lige lander hos også jo  En neurolog foreslog yoga, pga mit piskesmæld, som hun mente nok skulle blive godt, ved målrettet træning... hmm, tvivler nu en hel del, det er sgu for længst blevet kronisk, 4½ år siden jeg fik det.. men hun foreslog det, før jeg vidste jeg også har fibromyalgi, så ved ikke helt, hvordan disse to ting går i spænd.. Hun sagde at jeg ikke måtte ud i yderstillinger osv, at jeg skulle passe på selvfølgelig... men helt ærligt, betale for at gå til yoga, og så kun kunne deltage i lille bid af det, og i kort tid, synes sgu da dårligt det betaler sig eller hvad? har nogen gode erfaringer med det? Jeg hører til i Roskilde kommune, ved ikke, hvordan de behandler sagerne der, i forhold til andre steder.
tror min fib begyndet i starten af 90, gik gravid og fik problemer med at holde til at gå. Lægen mente jeg havde en overbelastet sene og det ville gå væk, efter graviditeten, det gjorde det dog ikke, det blev så småt værre og det begyndte at gøre ondt flere steder, fik kolde skulder og kunne ikke bruge armene i længre tid, nakke og skuldre og ryg, var det værste, så begyndte hænderne osv. Jeg passede mit arbejde," fejlede jo ikke noget". De sidste 2 år jeg gil på arvejde 2000-2002 blev jeg mere og mere syg, havde brokitis, influensa, migræne, astmatisk hoste. hedeture og ja var generelt dårlig, gik på arbejde fra 7-13, hvilede så i flere timer, for så at lave mad til famillien. rent blev de kun gjort i week-enden og jeg tror nok jeg var sur tvære og ret umulig at være sammen med. Til undersøgelser havde jeg været mange gange, de fandt intet. jo mit ene ben var lidt længere end det andet, men ellers intet. Tilsidst fik jeg på reumatisk afd. i Hjørring en forsigtig diagnose som sagde fibromyalgi lignende syntom. Så blev jeg fyrret og sagen gik sin gang. Da jeg havde gået hjemme i et ½ år, forsvandt næsten alle følgesygdomme, influensa astmahoste osv. Lægerne mente de var kommet af stress fordi jeg overhørte kroppens smerte signaler. Når man går hjemme og der ikke er nogen som stiller krav, så får man det automatisk det bedre, for man styre så nogenlunde selv, hvor meget kan kan klare dag for dag. Dog er et moderat aktivt liv, hvor man laver lidt hver dag og kommer ud, med til at holde fib og smerter i ave. Dem som ligger på sofaen i sengen osv. for det værre og værre og kan holde til mindre og mindre. Kraniosakralt hjælper mig og jeg kender flere md fib som har glæde af det dog skal man nogen gange prøve forskellige behandlere for alle er ikke lige gode . God træning man selv kan gøre er Callanetic. jeg har selv dyrket det i flere år og man kan jo selv bestemme hvor mange gange man kan gøre det forskellige øvelser. Det er så små bevægelser og man bruger kun kroppen, så det kan anbefales.
Da jeg ventede min datter for 17 år siden, fik jeg bækkenløsning og havde store problemer med at gå! Husker at jeg var nødt til at sove nedenunder på sofaen, for jeg kom slet ikke op af trappen til soveværelset. Skulle jeg op på toilettet om natten, gik jeg få skridt, så var det som om hele understellet låste totalt i vilde smerter, og jeg strandede der midt i stuen ved en væg! Jeg kunne ikke gå tilbage til sengen, ikke gå videre ud på toilettet og råbe min mand op, var sgu helt umuligt! Den smerte var ulidelig, og jeg var flere år om at komme mig nogenlunde over det. Jeg låste stadig ofte, og skulle ikke lægge mig på gulvet på ryggen f.eks, så kom jeg aldrig op igen! og faktisk er det lidt samme problem jeg nu har med mit bækken, måske startede det i virkeligheden allerede dengang?? Nej jeg tror klart heller ikke man skal lade være med at røre sig, man skal som du siger,røre sig lidt og ellers lytte til kroppens signaler, ikke ignorere dem, som man ellers har gjort i mange år.
jeg får det også klart bedre af varme.. især sådan rigtig varme.. har været i Florida 3 gange mens jeg har været syg og ja føler mig som et helt nyt menneske i det tropiske klima.. ikke at alle smerter forsvinder, men kan bare meget meget mere.. bare det at kunne stå op 14 dage i træk og fortage sig noget  Og ja aktiv i det omfang man kan hjælper.. havde jeg ikke hesten og gå ture med hunden til at holde mig igang tror jeg jeg ville sygne helt hen.. især da det meste andet "sport" er udelukket pga mine andre "skader"
Florida, Uh det lyder rigtigt skønt, gid min økonomi rakte til det  Var turen dertil, ikke vildt hårdt for dig?   Pyha bare tanken om sådan en lang rejse, jeg synes sgu det er laaangt, når jeg har fået forvildet mig ud på den mindste lille tur ud og se på lidt kluns eller sådan noget   Men man sidder jo selvfølgelig ned meget af tiden, i bil, fly, bus osv... men alligevel, gys....! Fortæl, hvordan du gør Signe, så man kommer igennem den slags og kan få lov at opleve lidt?  Ja tænk, hvor kan man sætte pris på sådan 14 dage, bare at få lov at stå, uden store kvaler, man lærer sgu at blive taknemmelig for lidt!
går ind, går forstanden ud... Mon ikke i griner af det om en måned.
Jeg kender mig selv, og havde reageret på samme måde.. Enten ved at slå, eller ved at give ham en spytter direkte tilbage i fjæset.. Jeg tro også, at jeg havde skrevet til ham i dag, at det han gjorde igår var direkte vammelt, og ville han nogensinde kunne snakke med mig igen, så havde jeg forlangt en stor undskyldning! Hvor vammelt altså!
kan godt forstå dig, tror ærli talt også jeg vil have reageret med en lusing uanset, hvor kendt han er for det giver stadig ikke ham ret til at opfører sig sådan. Men så ville jeg så også dagen efter kontakte ham, og fortælle hvorfor du har reageret, som du har så jeres venskab ikke bliver ødelagt. Men ja som en skriver når sprutten går ind går forstanden den anden vej. hilsen helen
Forstår ikke hvorfor det har betydning, at han er en flot kendt sanger?? Spyt er spyt.... og slag er slag
... er din reaktion ikke lige hensigtsmæssig - for det ER bare ikke i orden at slå. Men på den anden side er det absolut heller ikke i orden at spytte og når man bliver udsat for det, kan jeg godt forstå at selvkontrollen ryger et øjeblik. Det ER bare for klamt med sådan noget - og han lyder egentlig som en type der bliver ret utiltalende når han drikker - så det burde han så lade være med. Hvis ikke undskyldningen var faldet spontant og med det samme, ville jeg betragte venskabet som overstået. Og så ville jeg undgå enhver omgang med ham i fremtiden.
sig af sin status som kendt? Jeg mener - du holder jo også hånden over ham på en eller anden måde, ved ikke at fortælle hvem han er. Du skriver "jeg ved at han har gjort noget lignende (og værre) før" Skal han have lov at være anonym fordi han er kendt? Skal han kunne opføre sig som et svin fordi han er kendt? Jeg er enig med vivi thorleif - kan ikke se hans status har betydning. Hans opførsel viser måske han trænger til at komme ned på jorden. .
Jeg synes da det lyder som om, han fortjente den hårdhændede behandling du gav ham. Du skriver: "...han holdte fast i mig men ikke hårdt" "Han kan ikke forstå når piger siger nej til ham, for han er vant til at få hvad han vil ha " "Jeg ved at han har gjort noget lignende (og værre) før men troede aldrig han kunne finde på at gøre det ved mig...vi er jo "venner"..."  Ud fra det har du sådan set selv beskrevet, at han er en opblæst nar som tror at verden drejer sig om ham og at han bestemmer alting, bare fordi han ser godt ud, kan synge og er kendt. Hold da op, der er vist en der trænger til lidt jordforbindelse, for berømmelsen må da have steget ham til hovedet... Ja ja, det er da ikke super smart at du slog på ham. Men hvis det var mig, havde jeg nok gjort det samme. Hold da op for en nar. Jeg håber at din opførsel gav ham lidt at tænke over....
Tusind tak for alle jeres svar...jeg er glad for at høre at andre ville reagere som mig... Han har været kæreste med en (tidligere)veninde og de endte i rettet...han gav hende en lussing, så det sang, og sagde derefter "det her kommer til at gå ud over din søn". I retten blev det til at hun havde provokeret ham til at slå og true hendes barn...   og han fik ingen straf... Jeg har ikke hans nummer længere, så jeg kan ikke skrive til ham (ny telefon) men jeg er heller ikke længere interesseret i at have noget med ham at gøre...jeg kan dog ikke undgå at se ham, da vi kommer mange af de samme steder... Jeg har overvejet at skrive til ham på facebook men hvad skal jeg skrive? han kan højst sansynligt ikke huske noget af det der skete i går. Når han er ædru eller bare har drukket en smule, er han super sød at snakke med men jeg har holdt ham på afstand siden han gjorde de ting mod min veninde...jeg var i tvivl om om jeg skulle stole på ham eller hende, for jeg kunne på ingen måde forestille mig at han kunne gøre sådan mod en pige...hun har dummet sig mange gang (løjet osv.) og det er ikke pga. ham at vi ikke snakker så meget mere... Jeg ringede til politiet lidt efter det var sket...hvis jeg skulle anmelde ham, ville det blive for vold og vi ville højst sansynligt skulle i retten...jeg spurgte om de kunne oprette en "sag" om at det var sket - bare så den lå der til næste gang, men det kan de ikke... Jeg har tidligere været i retten en enkelt gang fordi en taxichauffør mente at han kunne tillade sig at gramse på mig og jeg syntes det var fordærdeligt men han fik sin straf (det kom frem at han havde flere sager på sig og endte i fængsel) Jeg er bipolar og tackler med en del problemer i forvejen - jeg ønsker ikke et til hvis det kan undgåes... Men hvordan kan jeg hjælpe til at han ikke gør noget lignende? alle vores venner derinde sagde at jeg skulle glemme det... Jeg har det meget bedre i dag men kan stadig mærke "noget" på min kind...føj, hvor er det ubehageligt at blive behandlet sådan.... Jeg håber virkelig han har lært noget men tror det desværre ikke...han er så opblæst når han har drukket...
Jeg tror jeg havde sagt: ''Nå, er man også en lille lama?'' 
Hvis jeg var dig, så ville jeg ikke begynde at blande politi og retsvæsen ind i den her. Snarere tværtimod. Ja han spyttede på dig, og bagefter tildelte du ham adskillige slag. Jeg tror godt jeg ved hvad en dommer ville vægte tungest. Og du kunne hurtigt ende som hende der gik hjem med dommen. Jeg ville blot slette ham fra facebook. Hvorfor begynde at skrive en masse til ham? Hvad ville du opnå ved det.. Få ham ud af dit liv og kom videre.
Cocoa din dejlige pige!! Ud med det svin, der tror det er iorden at spyttte dig i hovedet, fordi du ikke gider knalde med ham!! Det er en fuldstændig uacceptabel og vammel opførsel fra hans side og du skal ikke spilde din tid eller energi på ham! Syntes ikke du skal skrive noget til ham.... ud med ham som "ven", den rolle kan han tilsyneladende ikke udfylde..... knus E.
Hold politiet udenfor, det vil gå udover dig fordi du slog ham. Men hold op en idiot, jeg havde delme os givet ham sådan en lussing og fortalt ham hvordan landet lå!!! Gav engang min x-kæreste en lussing i byen, fordi han spyttede en af mine veninders veninde i hovedet. Det skal så lige siges at hun var riiiimelig provokerende overfor ham, så forstår ham godt til en punkt. Men @!#$ jeg blev sur alligevel (men bundede nok i at vi var x-kærester på det tidspunkt og lige gået fra hinanden), men spytte på en, det gør man ikk. Det sku for klamt!!!!! Synes det er total nedværdigende! Lige før jeg heller ville have en lussing end en spytklat i hovedet.
Tak for jeres svar...der er et par stykker som har regnet ud hvem jeg har skrevet om men jeg står ved det jeg har skrevet... ja, han er en idiot og jeg er ikke længere interesseret i at ha noget med ham at gøre... Jeg har talt med politiet men har ikke anmeldt noget (og gør det heller ikke). Efter at ha snakket med nogle andre som også kender ham, er jeg blevet helt overbevist om at det var pga. min afvisning (at jeg ville hjem til mig selv og ikke til ham) at det slog klik for ham - jeg har nu hørt at det er sket en del gange før...manden kan bare ikke tåle at blive afvist.. Det jeg har det sværest med lige nu er nok, at han slipper afsted med det...igen og igen og igen...det er jo "bare ....." Alle (eller de fleste i hvert fald   ) ser op til ham og han lægger utrolig mange penge i de barer hvor han kommer...mange kommer i byen for at høre ham synge og de køber selvfølgelig også drinks osv... Han syn på kvinder, generelt, er fuldstændig forkvaklet... som skrevet tidligere kan han score stort set alle - og gør det også... Hvis han først på aftenen har udset sig en lille "godte", kan han finde på at lade hende sidde og vente til han synes han har blæret sig nok (ofte flere timer), uden at værdige hende et blik. Hvis han, i løbet af de timer, finder noget mere interessant, er det hende der kommer med hjem...han siger ikke noget til "den første" som så først finder ud af det efter han er smuttet...
Jeg får egentlig helt en grim fornemmelse - tænk hvis man rent faktisk mødte ham? Jeg kunne godt tænke mig at vide hvem det er, bare for at være sikker på at gå en lang bue uden om, hvis jeg skulle møde ham. Man kan jo nok ikke se på manden, at han er en jubelidiot, og det ville være ret trist at tage med ham hjem og først finde ud af det der.....
Jamen hvis du bare gør som han vil ha det er han rigtig sød  Og det er på ingen måde fordi jeg er lækker og ville være et super godt catch...de ca. 30 kg. overvægt sidder godt på mig - men man sjkuler altså ikke bare sån lige 30 kg...selvom det kunne være dejligt hvis man kunne 
da lidt som et fjols... Men må indrømme, at jeg synes måske det er lidt en overreaktion, at kontakte politiet. Men er godt klar over, at det måske også skyldes at du har været enormt ophidset over situationen - med rette.
Blot til orientering, er en spytklat i ansigtet at sidestille med et slag i ansigtet. Dette i flg. strafferetsloven §244
har ret! Det ved jeg fra min tid som elev på psykiatrisk afd, hor en kollega blev spyttet i munden  i øvrigt en yderst klam opførsel. Jeg havde nok reageret som dig. Og så vil jeg godt lige rette dig lidt.. Du ER en pæn pige 
Nej. Men tidligere led jeg meget af spændingshovedpine udover migrænen - det forsvandt med akupunktur  Men migrænen har jeg altså stadig  Mine anfald kommer hyppigst i forbindelse med menstruation - sådan har det været lige siden puberteten. Suk...det eneste gode ved det, er at jeg så har mulighed for nogenlunde at planlægge udenom formodede anfald. Jeg kan også godt få anfald udenfor menstruation - i sidste uge alene havde jeg 3 anfald (højst usædvanligt at de kommer så tæt).    Christina
Ja, jeg bruger p-piller og der er ikke kommet "nogen bivirkninger" i form af småbørn i samme periode.  Jeg anvender iøvrigt Maxalt Smelt til når jeg en sjælden gang har migræne, men kunne før sjældent nøjes med 1 tablet. De giver mig desuden en forfærdelig hjertebanken.
Jeg var med i det forsøg, som gik forud for godkendelsen af Topimax som forebyggende migrænemedicin. Det varede 1 år - og allerede var der det klart, at det havde en super effekt på mig, selv i en lille dosis. Jeg havde op til 10 anfald om måneden, og efter Topimax havde jeg omkring 2 milde anfald. Nu får jeg det dagligt og det er som at få et nyt liv. Prøv det. Måske virker det også på dig. Jeg er også så heldig, at jeg ikke har nogen bivirkninger.
er det eneste der er effektivt, på både mig og min 14 årige datter...  Har prøvet det andet uden held..  Der findes forskellige måder at få migræne.. Hormoneltbetinget, fødevarerreaktion, spændingsmigræne m.m... Med og uden aura.. Båd min datter og jeg, vi er så privilgerede, at have hormonel, fødevare og spændings migræne, med aura.. Mit hormonelle stoppede, da jeg fik min livmoder med vedhæng fjernet..  Mettes er først lige begyndt.. Hun er alt for ung til at få den fjernet... Men ja jeg vil anbefale hende, at få det gjort, lige så snart hun ikke vil bruge rugekassen mere...  Fødevarerne, der ved vi jo selv, hvilke vi skal undgå.. Og spændingsmigrænen afhjælpes med akupunktur.. Auraen, ja den er der stadigt, de gange vi får migræne.. OG som afhjælpes i smertehelvedet af MIGEA... 
Jeg får Topimax til natten hver dag pga ADHD, det afhjælpe nemlig det "tankemylder" der forhindrer mig i at falde i søvn  Så jeg kan desværre ikke hjælpe ang. migræne, da jeg   ikke selv lider af det - stort medfølende knus til jer der gør *knus*
 -> Det lyder jo lovende...og så længe jeg ikke risiskere at blive gravid af det  Maxalt virker i øvrit heller ikke på mig...   -> Ja, jeg ved der findes mange forskellige former for migræne (skrev bachelor om emnet da jeg læste medicin). Problemet med migræne er jo at man ved forbløffende lidt om sygdommen - anatomisk/fysiologisk/kemisk osv. ..eneste positive jeg kan sige om migræne er, at det lyder mere tiltalende end at lide af Hortons hovedpine  Jeg har kun haft anfald med aura ganske få gange, men jeg bliver ekstremt lydoverfølsom...men det tror jeg nu også jeg er generelt. Migea har absolut ingen effekt på mig - jeg har fået det både som forebyggende og anfaldsmedicin...øvøv! Hvornår bliver den lille blå pille som får alt migræne til at forsvinde opfundet?!?  -> Interessant...det vidste jeg ikke at Toimax også kunne bruges til. Og du er heller ikke blevet gravid i mellemtiden...?     Christina
Blomsterpollen kan købes i Matas. Tag kuren (står i pakken) og efterfølgende 1 pille om dagen. Det har faktisk hjulpet mig! At jeg så glemmer dem ind imellem er en anden ting... 
Nu har jeg i mange år lidt af migræne, de første år, uden jeg vidste det var migræne, men lå tre dage med influenza lignende symptomer, så var lykkelig, da jeg endelig fik imigran og de hjalp. Nu har jeg for 4 år siden fået en hormon spiral og har derefter fået migræne op til menstruation. Så har vel nu mellem 1 uge og 10 gode dage, resten er påvirket af humørforandringer og hovedpine. Har en lille mistanke om, at der også er spændingmigræne involveret i det. Men tænker da på at få fjernet underlivet, hvis det kunne hjælpe. Men syntes det lyder spændende med topilax, måske skulle jeg overveje, at få en henvisning til hovedpineklinikken i glostrup. Da jeg denne gang har migræne siden d. 19 dec dog med 3 gode dage. Man bliver sgu lidt mat i koderne efter så mange dage med migræne og faktsik også noget deprimeret, for man får intet lavet omkring sig. Men syntes denne debat har givet mig håb Tak for det
til Glostrup er vist ikke lige noget man bare kan bestille, det er kun de sværeste tilfælde der kommer der.. Et svært tilfælde er man når ens neurolog har prøvet indtil flere præparater uden at det har haft synderlig effekt.. Jeg har prøvet topimax og for pokker hvor blev jeg sløv og av av, fik også ondt i benene.. Til gengæld hjalp de ikke på migrænen.. Held og lykke med det, jeg har lige fået en gang botox i nakken i håb om at det kan tage nogle af spændingerne og så er jeg opstartet i behandling med atacand som er et blodtrykssænkende præparat. Jeg er efterhånden ved at opgive..
Kan se det er en gammel tråd, men vil da lige komme med min oplevelse også.. Førhen havde jeg optil 15 migræne anfald om måneden... Så kom jeg i behandling med topimax i ca. 1år. (får ingen medicin nu) Og jeg har max 2 anfald om måneden, og det er når det går værst.. Har oplevet flere måneder hvor jeg slet ikke har haft anfald. Så for mig virkede det fantastisk!!
Kom i tanke om, at jeg har prøvet naturmidlet agnus cactus. Dette havde en super effekt efter et par md, så skiftede jeg over til kapslerne, og røg tilbage i gammelt mønster om end værre, har nu igen startet op på dråberne igen. Håber de hjælper igen eller også må jeg jo forsøge i den anden bane. Det er naturmedicin primært til præmenstuelle gener.
Hejsa. Jeg fik Topimax i 2 år pga.nervebetændelse i benene.De hjalp rigtig godt,men desværre fik jeg en skrækkelig bivirkning af dem. Min blære blev ødelagt,så jeg skulle tisse hele tiden...Det føltes som om,jeg havde blærebetændelse konstant.Jeg kunne slet ikke styre tisse-trangen. Jeg stoppede med dem og har det idag bedre med min blære,men den har desværre taget skade. Så vær opmærksom på,om dit "tisse"-behov ændre sig. Hilsen Findus
naturmedecin... Tanacin...   har været på det i 3 uger nu...men har også droppet kaffen...
Nu er jeg migræne plaget og har været det i 15 år minimum og har været hele møllen igenmen... Alle de ting i har nævnt + mindst 200 andre ting har jeg os været igenmen... Vedr Topimax så begyndte jeg på dem for 3 år siden ca pga jeg har rigtig dundrende hovede pine om morgenen og ville så prøve dem i et forsøg på og dæmpe det, men som tiden gik fik jeg os mange andre ting oveni, så min tvivl kom om jeg overhovedet har nogen effect af dem... Så nu trapper jeg ud af dem igen og er snart færdig.. Jeg har hortons hovedepine + alm spænings hovedepine uden aura.. Det ville jeg ikke engang ønske for min værste fjende og få.. Jeg har hovedepine dagligt...
men ja. det har jeg. både af de positive og de ærgelige. mit seneste tæller nok bare ikke da jeg efterfølgende blev kæreste med fyren. som så blev far til min datter.
... og regner heller ikke med at prøve. Ikke fordi det er imod nogle principper, men fordi jeg ikke har det godt med nærkontakt med nogen, jeg ikke kender ret godt og har opbygget en tillid til og stærke følelser for. Og det passer jo dårligt med at have one night stands.
Har haft et par stykker ... den sidste var et planlagt en gangs, meeen vi har snart været sammen i 2 år og jeg er in luuuv .. Men dem jeg har haft .. ( vi snakker måske 3 på 17 år) de har været ret triste og kikset ... så ikke noget jeg satser på at gøre igen
ooh dem har jeg haft et par stykker af. Nogle smuttede jeg fra i nattens mulm og mørke (mænd sover så godt bagefter) Andre blev til 2 gangsknald Et par stykker blev til kærester i flere år Det seneste var skubbet videre fra "ingen anden end min x" til at komme videre. Ikke at der blev mere med ham, han beviste bare at der var andre kvalificerede derude. Bliver jeg single, gør jeg det sikkert igen. Det generer mig ikke, og jeg bliver ikke forelsket på én nat, så kan sagtens magte det emotionelt - men det kunne jeg IKKE da jeg var teenager.
Jep...har gjort det nogle gange...både gode og dårlige...den sidste blev vist lidt fornærmet da jeg satte ham af ved bussen og sagde "Tak for p.." hvorefter jeg kørte 
dengang jeg var singel - af varierende kvalitet   som regel var det gode kn a l d også selvom vi overhovedet ikke kendte hinanden og nærmest ikke vidste hvad hinanden hed  Ville klart lave flere O-N-S hvis jeg var singel - synes det er en god måde at få "det" ud af kroppen uden at skulle tage stilling til noget som helst andet.
Ja det har jeg prøvet nogle gange ... Det lykkes bedst når den anden part også har prøvet det før, så de uskrevne regler er indforstået.
ja nogle stykker altid med nogen jeg kendte i forvejen, ku ik finde på og slæbe en fremed ind i mit hjem   men har lutter positive oplevelser med det vi har pjattet hygget og dyrket sjov/dejlig 6
Nej det har jeg ikke, jeg forstår slet ikke princippet i det! Ikke om jeg forstår at man kan sprede ben for nogle man ikke kender..
Det er sjovt at høre jeres forskellige holdninger til emnet  Det slog mig lige at jeg ikke selv har skrevet hvad jeg mener om det  Jeg syntes også (som mange af jer andre) at det er helt i orden så længe man er tro mod sig selv og har det godt med det  Det er jo, som med så meget andet, meget individuelt hvordan man har det med det. Jeg har også selv haft et par stykker - jeg syntes altid det er lidt underligt/akavet morgen efter fordi jeg er virkelig genert som person når jeg er ædru   meeeen ... dem jeg har været sammen med har været utrolig søde. Det er aldrig blevet til mere end dét selvom der var én af dem som jeg gerne villet have set igen ...
... nu hvor jeg er blevet single, er det da sket nogle gange - og det har aldrig været en dårlig oplevelse... De tilfælde, hvor oplevelsen kun har været middelmådig er forblevet One Night Stands, mens dem der har været gode, er blevet til mere end én gang  Jeg har det helt fint med den slags, også selvom jeg stort set ikke kender fyren - så længe jeg har mig selv med i det, og vi begge er klar over, hvad det handler om... Så kan det sagtens være en fed oplevelse! Men det er da bestemt ikke noget man skal tvinge sig selv til, bare for at prøve - så er det nok, det bliver svært at se sig selv i øjnene næste dag... Det handler om at kende sig selv, og vide, hvor ens grænser går - og sørge for, at de bliver respekteret 
Nope... nix... nada! Aldrig gjort det og kommer heller aldrig til det! Jeg kan simpelthen ikke lade en total fremmed person røre ved min krop og jeg synes også det er direkte upassende, at man som kvinde spreder ben for en fremmed eller hvem som byder sig! Heller ikke som teenager gjorde jeg det- jeg gik i byen for at danse og have det sjovt med mine venner- ikke for at knalde i en busk! Kald mig gammeldags, snerpet eller hvad i vil! Men så stor betydning har s.e.x heller ikke for mig. Jeg kan sagtens undvære det! Men som en mand sagde til mig... "alle kvinder er ludere, det kommer helt an på prisen"!
Ja tænk er der findes personer som har hele 2 hoveder og så tænker lige dårligt med dem begge. Jeg har det som nogle andre her, jeg kan ikke dyrke 6 med en person jeg ikke kender og har et nært forhold til. Men sådan er vi jo forskellige. Jeg synes dog det er for meget nå man høre de unge, ja undskyld de lyder altså som ludere som ikke har nogen pris. AWS nu får jeg kam til mit hår 
af den simple grund at jg ikke kan få mig selv til at gå i seng med en mand jeg ikke elsker. i går sagde jeg "ja" til min mand, så det kommer heller aldrig til at ske 
Bliver sku helt gal når jeg læser dette og føler at bare forbi man er på forkant med ens seksualitet og lyster så er man billig. Jeg står ikke til "køb" på en gade et sted i indre by - jeg går målrettet efter ham jeg vil have og det lykkedes altid  Ligesom den med "jeg spreder ikke ben for hvem som helst" NEJ - det gør jeg heller ikke! Dog gerne for ham jeg "jagter" hvis det passer mig 
Nej - det har jeg aldrig... Ikke fordi jeg synes der er noget galt i at have et O-N-S, men jeg var 16 da jeg mødte min kæreste og vi er stadig sammen, så det har bare ikke været aktuelt - og jeg håber aldrig at det bliver det  Jeg synes folk skal gøre som de føler for, men kan samtidig godt mærke at jeg bliver en anelse forarget når det er en ny hver torsdag, fredag og lørdag i hver uge  Men det er nok også fordi der for mig er rigtig mange følelser forbundet med 6 fordi jeg elsker min kæreste - så måske har jeg bare lidt svært ved at sætte mig ind i det  Tror dog aldrig jeg ku være en af dem med en ny flere gange om ugen  Mvh
Nej det har jeg ikke. Og kommer heller aldrig til det... Måske man får det ud af sit system osv, men man skal altså også huske at der er en "rigtig fyr" som senere hen skal være seriøs med og så syntes jeg personligt ikke det er sjovt at høre om alle de mennesker man har haft 6 med. Ja man har alle en fortid, men 20-50 6 partner adr adr... Jeg har haft 1 og er rigtig glad for jeg ikke har en hel bog...
Jeg er ikke vildt meget til engangsknald, men ser intet problem i det. Så længe man ikk hiver en ny mand med hjem hver weekend. Har haft 5 engangsknald på mine 26 år, men kun med nogen jeg kendte. Nogen af dem blev til kærester og andre ikke. Men det handler nok også om at jeg er utrolig genert når det kommer til det stykke. Men andre skal da have lov til at få stillet deres lyster og må indrømme, at jeg nogen gange kan blive lidt jaloux på folk som bare tør at have 6 med "hvem som helst" 
Som de andre også er inde på, synes jeg også du skal trække stikket ud. Der findes andre bedre "fisk" i farevandet. Jeg har selv for nydeligt været ude for noget lign selv. Også en fra nettet, dog har jeg aldrig mødt ham IRL. Men der gik ikke 2 dage før han var stormene forelsket. Han blev pigesur hvis jeg ikke skrev konstant til ham. Når vi endelig skrev i gode toner til hinanden, kom den sukkersøde omklamrende trang over ham. Jeg kunne hverken gå på msn, FB eller vågne om morgenen uden jeg blev/var blevet overfaldet med smser/beskeder. Ofte bad jeg ham om, at stoppe med at være så F.... sukkersød og så omklamerende, for det er bare SLET ikke mig. Det ikke fordi jeg ikke er romantisk anlagt og ikke kan lide at hygge til en god film m.m men der findes sku også grænser for galskaben. Da jeg efter 14 dage ca. sagde stop for hans YNK over for mig og det sukkersøde, fik jeg en sur mand der mente det var MIG der var noget galt med, og ingen kunne lide ham bla bla bla bla. Min eneste kommentar til dette var, søg prof. hjælp ellers finder du aldrig en der kan holde dig ud som du er nu. Og der trak jeg stikket. For som en anden er inde på, kan det godt uvikle sig til noget meget ubehageligt, med en sygelig jaloux, besidderisk kæreste der vil HAVE fuld kontrol og bliver pigesur, snotfornærmet m.m hvis man ikke 7-9-13 hænger op af dem. Sådan et forhold er slet ikke godt og man skal skynde sig væk så hurtigst som muligt. Sådan et forhold nåede jeg desværre også at få engang, men første gang han lagde kvælertag på mig og glemte mit luftrør, så jeg vitterligt følte det knaste. Traf jeg beslutningen allerede der. Bagefter fik jeg alverdens undskyldninger om at det aldrig ville ske igen ex. Men da han tog op til sine forældre samme dag i et par timer fordi han skulle hjælpe med dem med noget, tog jeg alle de ting der var mest vigtige for mig og så mig ikke tilbage. Godt nok var der andre ting jeg ikke fik med mig, som seng ex, men jeg fik det aller vigtigste væk MIG. Så trådstarter lyt til din mavefornemmelse og træk stikket ud, og kom videre, der findes andre skønne fyre der fungere mere normalt og sundt.
Jo det er en meget meget lang flyvetur, men jeg har taget mine piller og sovet næsten hele vejen.. og selvfølgeligt været lidt øm i skroget de første par dage.. men der hjælper varmen.. det er straks værre når man lander i Danmark igen.. der står den gerne på et par dage på langs.. Har dog prøvet en gang at sidde med ben kramper hele vejen hjem (har restless legs syndrome også) og ingen piller til at tage det.. så er turen lang, for var død træt men kunne ikke sove og ikke sidde stille  Har været heldig.. første gang var mens jeg stadig arbejdede og betalt med ferie penge.. 2 gang var vores bryllups rejse, der ønskede vi os kun penge og fik nok til hele rejsen af min far   og 3 gang var da vi begge fik en ordentlig klat tilbage i skat fordi jeg ikke havde brugt mit fradrag i 8 måneder (da jeg ingen penge fik udbetalt).. desværre er det heller ikke noget der er råd til i økonomien mere med mindre vi vinder i lotto eller manden får et meget bedre betalt job   men håber.. savner det.. føler mig meget bedre der.. flyttede gerne dertil hvis det var muligt..
Hvor dejligt at det lykkedes dig at komme afsted, både fysisk og økonomisk, kan godt forstå du gerne vil afsted igen, når du nu har prøvet, hvor positivt det virker på din krop.. Måske der pludselig kommer endnu en mulighed dumpende ned fra oven, man har da lov at håbe ikk  Restless legs... det er SÅ generende, det havde jeg i en periode og vågnede med kramper i læggene om natten... især om aftenen, havde jeg slem uro og det var svært at falde i søvn, sku hele tiden strække benene, eller flytte rundt med dem. Har du det sådan altid? eller i perioder?
Jeg har det desværre altid   og det er helvede, hvis jeg kunne vælge mellem det og Fib så ville jeg helst klart af med restless legs, for det driver mig simpelthen til vandvid og jo mere træt man er des værre er kramperne og så kan man ikke sove  Havde det tidligere en sjælden gang imellem men efter jeg fik en masse medicin på prøve mens de prøvede at finde ud af hvad jeg fejlede så tog det til.. fik på et tidspunkt parkinsons medicin imod det, da det på nogle hjælper i små doser.. men da jeg var oppe på samme dosis som patienter med svær parkinsons (man øger langsomt indtil det virker) opgav vi for der havde jeg stadig kramper.. så fik jeg morfin til at tage imod Fib smerterne og opdagede at tager jeg 100 mg morfin om aftenen før jeg bliver så træt at kramperne kommer, så kommer der ingen kramper   ikke en løsning jeg er flad for, men min eneste mulighed for at få ro er at "dope" mig med morfin som åbenbart bedøver et eller andet der udløser kramperne.. og lægen mener derfor det er bedste løsning..
HOLD da kæft Signe, det er da virkelig slemt for dig   Kors hvor jeg føler med dig, det må altså være så rædsomt!! Det jeg havde, var slet ikke i den målestok der, jeg fik noget jerntilskud en periode, og det tog det heldigvis lidt efter lidt og der har ikke været noget siden. Pyha, det er sgu synd for dig ....
Tak for medfølelsen.. folk er desværre ikke altid forstående, da ingen af sygdommende er noget der ses.. men på den anden side, jeg er bare lykkelig for at jeg trods alt kan ride 3-4 gange om uge.. så længe jeg kan det så klare jeg mig trods alt 
Man arbejder på at få godkendt en ny diagnose som også skal indeholde fibromyalgi -  . Har kan man læse en artikel om emnet:
Interessant artikel.. det eneste der bare sådan lige "genere" mig lidt er at de jo faktisk lidt giver næring til den skrøne om at fibromyalgi er psykisk eller måske endda ikke findes og at det bare er noget der gættes på.. Men fakta er jo at man får det konstateret gennem en tryktest.. samt at der er lavet forsøg der viser at fib patienter hjerne faktisk reagere anderledes ved smertepåvirkning end andre menneskers.. Desværre findes der læger der stadig nægter at godkende denne sygdom trods den for længst er godkendt og optaget på WHO liste.. Jeg mødte fx en medicinsk læge under et af alle mine tjek for at udelukke alt andet (hvilket man også gør for at udelukke alt andet).. som direkte fortalte mig at det kun var noget hysteriske kvinder troede de led af og at jeg slet ikke var syg men bare skulle lette røven og komme igang og min læge var en idiot.. jeg var måløs   og min mand var meget glad for ikke at have været med for han så nogenlunde sådan her ud   da han hørte om den behandling jeg havde fået..
For kroniske smertepatienter er sådanne smerter dagligdag. Ikke som enkeltstående jag, men som anfald, der kan vare i time-, dage- eller ugevis. Cirka hver femte dansker lider af kroniske smerter. Smerterne kan f.eks. skyldes gigt, rygproblemer, piskesmældsskader, eller andre former for muskel- eller ledskader. For langt de fleste kræver det daglig lindring at holde smerterne ud. En undersøgelse, der netop er offentliggjort i Ugeskrift for Læger, afslører, at hele 70 pct. af de morfin-præparater, der udskrives herhjemme, bruges af kroniske smertepatienter. Det er bekymrende, mener professor Per Sjøgren fra Rigshospitalet, der står bag undersøgelsen. - Medicinen kan føre til livslang behandling med sløvhed og afhængighed til følge. Det kan ende med, at de ikke kan samle sig om at læse en bog eller se fjernsyn, men de kan heller ikke undvære medicinen, fordi de er blevet afhængige, siger Per Sjøgren. På Rigshospitalets Smertecenter har man foretaget en undersøgelse blandt centrets 600 patienter. - 20 pct. af dem har problemer med afhængighed. Men medicinen kan meget sjældent stå alene. Der skal også smertelindres på andre måder, f.eks. med fysioterapi, træning, varmtvandstræning og psykologhjælp, siger Jette Højsted, der er overlæge på centret. En væsentlig del af behandlingen består i at acceptere smerterne. For jo længere man har haft smerter, des mere permanente bliver de. Problemet er, at der ofte går for lang tid, før patienterne kommer på et smertecenter og får effektiv smertelindring. - Mange har haft smerter i årevis, før de får hjælp. Og så har centralnervesystemet taget varig skade, siger formand for Foreningen af Kroniske Smertepatienter, Pia Frederiksen. - Akutte smerter har til formål at advare hjernen om fare, mens kroniske smerter kortslutter hele centralnervesystemet. Det betyder, at nerverne spontant kan sende impulser ud uden grund. Og nerverne bliver mere følsomme. - Folk, der tidligere har kunnet klare at blive tatoveret, føler pludselig voldsom smerte, hvis de bare skal have taget en blodprøve, siger Jette Højsted
Jeg har også fået diagnosen for nylig. Jeg har været til nogle tjek på Frederiksberg hospital og jeg venter nu på videre forløb. Jeg er så heldig så jeg har et 20 timers job på flex tid (IKKE flex job). Så jeg skal bar evære der ca 20 timer hver uge og scanner mig ind og ud når jeg går. Det er genialt, hvis man fx har en morgen med mnge smerter, så møder jeg bare senere den dag   Det kan varmt anbefales, fremfor at søge pension at finde et sådant job. Det kræver selvfølgelig at man kan leve med en lidt lavere indkomst end gennemsnittet. Jeg rider stadig hver dag og dyrker det motion jeg kan. I perioder kan jeg cykle ud til hesten (7 km hver vej) Andre perioder kan jeg knapt nok holde til at ride. Jeg gik til varmtvandstræning i foråret og det var rart. Nu prøver jeg så alm. pilates (dog gennem gigtskolen) i efteråret. Bedre kropskontrol + styrke giver færre smerter. For mig er det meget trætheden samt svie i led og huden der er et problem. Og så har jeg mange skader, som gør ondt når jeg bliver træt. Jeg sover 10-11 timer om natten, så har jeg det bedst.
er i øvrigt at folk tror jeg er doven   Det HADER jeg allermest, fordi jeg altid skal sidde eller ligge og fx må sove til familie festerne. FOlk har SÅ svært ved at forstå det 
Hej Jannej Det lyder super, at du kan arbejde som du gør der   Mit problem er, at det har jeg i forvejen gjort i en del år, og det gik ok, indtil jeg for 4½ år siden kørte galt og fik piskesmæld. Siden da, eksploderede smerterne nærmest i min krop og trætheden blev enorm. Jeg har holdt ud og kæmpet mig igennem dagene i de år, og kravlede bogstaveligt talt ud af min bil, når jeg sidst på dagen kom hjem fra min hest, som jeg ikke engang red. Det hele krakelerede faktisk på en gang, min hest fik konstateret svær kissing spine, jeg blev fyret fra mit job, fordi jeg ikke magtede det længere ( forsøgte en delvis sygemelding en kort periode, men var helt flad efter 1½ time), og min clairvoyance, har jeg måtte indstille- ihvertfald for en stund( håber jeg), idet min koncentration og hukommelse er blevet meget dårlig. Så modellen duer desværre ikke længere til mig, selvom det gennem årene var svært at klare mig for den meget lille løn ved 20 timer om ugen, klarede jeg mig selv! Det kan jeg så bare ikke mere nu, så jeg håber dælme jeg får noget hjælp, så ikke hele min familie bliver trukket med ned nu, og må sælge bil, hus og min datters pony   det kan jo nemt ske, hvis jeg skal ud i årelangt tovtrækkeri med kommunen om min arbejdsevne, så jeg må på bistand efter sygadagpenge perioden. Meget stressende!!
Må godt nok sige det er lidt atypisk, for fibro patienter at kunne sove, det er bla. et af de store problemer næst efter smerter. Lige så snart jeg har ligget i min seng i 5 minutter smerter mine hofter og skuldre, det gør ondt i ledene når man ligger på dem. Jeg sover typisk 4 timer i døgnet. Jeg har en tempur topmadres og min varmepude som tro sengekammerater for at kunne holde ud at ligge i sengen. Cykling, ridning og andet motion er fuldstændigt udelukket, med mindere jeg har lyst til at have kraftige smerter i benene og hofter. På gode dage kan jeg holde mit hjem rent, på de dårlige, sidder jeg i sofaen med computeren i skødet.
dårligt og uroligt og har nogle specielle ting jeg gør: dyne mellem benene/knæene, varmepude, speciel pude osv. så jeg sover meget pga. træthed men tit uroligt. Og så får jeg blid massage et par gange om ugen inden jeg sover, samt går fast til fys hver uge med mine skader. Mht. motion så er det meget dobbelt for mig, for jeg får ondt, men jeg ved også at min krop har godt af motionen. Desto mere motion, desto sundere krop. Jeg har taget en del på og det har gjort mit liv sværere og jeg har klart flere smerter. Men det er mit indtryk at det kan være meget forskelligt fra fib patient til fib patient, ingen er ens.
Er ens, men du fik det til at lyde som om du sov i 10 timer ;o) Jeg får ondt i ryggen af at ligge så, kan finde på at stå op en times tid og gå iseng igen. Men ja der skal en del "hjælpemidler" til for at kunne holde ud at ligge. Jeg bruger dynen mellem benene og har 2 forskellige hovedpuder, osv..
nogle gange det svinger meget. I øvrigt mht at holde sig igang, så sagde den reumatolog jeg vr til, som henviste mig til rigshospitalet at det bedste middel mod fib. var at holde sig igang. Altså selvfølgelig kun så meget som man kan, det er klart. Men at smerterne blev værre af at man ikke lavede noget, så jo bedre form man kunne komme i (på trods af at det vil være smertefuldt at komme i bedre form) vil gøre at man får færre smerter. Og jeg må give hende ret, jeg har det bedre nu end jeg havde sidste år hvor jeg lavede væsentligt mindre. Lige i morges havde jeg en skrækkelig morgen, jeg har cyklet til hesten 2 dage i træk og det hævnede sig her til morgen. Alt gjorde ondt, led, muskler osv. Jeg måtte sidde næsten 1 time på sengekanten, sidde ned og gå i bad, lægge makeup osv. Dvs en dårlig morgen   Jeg følte at jeg intet kunne og ville helst ligge på sofa. Men jeg har en god blød stol på jobbet og kørte derud, fordi jeg tænkte at jeg jo ligeså godt kunne sidde derude og være et skvat. Men jeg kom derud og fik faktisk lavet en hel del idag, var der knap 4 timer så var jeg flad og kørte igen. For om man sidder i en blød sofa eller en blød stol og skrive på en PC kan jo være hip som hap. Jeg har tidligere haft lidt svært ved det psykiske aspekt i alt det her: At møde senere end andre, at stå ved at jeg kan mindre osv. Men et trygt arbejdsmiljø, søde kollegaer og flextid er altså guld værd 
Jeres historier lyder meget som min lige nu.... Skal til reumatolog i næste uge, 8 juli. Så er lidt spændt på hvad diagnose de finder...hvis de finder ud af noget. De ting i skriver af symptomer passer 100% med mine. Min kusine fik konstatere
Ja det er rigtigt, overlægen på reumatisk sagde også at jeg havde gavn af at holde mig igang, bagefter forklarede han at hen samtidigt mente jeg ikke kunne holde til at arbejde. og med at holde sig igang mente han gå ture og meget let motion. Siden hen har specialisten, jeg var til i fibromyalgi, forklaret mig, at hvergang man over skrider sine grænser, og laver for meget forværre man sin fibromyalgi. Er man god til at kende sine grænser, hvor maget man kan lave uden det giver smerter bagefter, jo bedre mulighed har man for at holde sin fibromyalgi nede i et tålligt nivue.
Er det virkelig rigtigt? @!#$! Jeg lever ofte efter, at hvis jeg vil have det sjovt i dag, så må jeg bøde for det i morgen (og overmorgen) Jeg prøver at leve på en måde, så jeg får masser af gode oplevelser og glæde ind i mit liv. Jeg kommer nemlig nemt til at kede mig, og hvis ikke jeg får mine "endofinkick" så får jeg det først rigtig surt. Jeg har brug for nogle frikvarter, hvor jeg bare gir den gas. Det gør jeg ude hos min hest, og så glemmer jeg mine smerter og træthed for en stund. Jeg er bare smadret bagefter. Men det gør mit liv værd at leve. Jeg søger stadig efter "min hylde" hvor jeg kan få hverdagen til at fungere optimalt, så jeg er åben for andres teorier  Men er det så bedre at leve et "jævnt" liv med meget små og få udsving? Jeg vil helst ikke gøre min tilstand værre. Jeg er 32 år, og vil bare gerne bevare en god livskvallitet 
Skal han da ikke rende rundt og spytte på dig... (eller nogen anden).... Sådan noget svineri.... Og hvis du havde "vendt den anden kind til" så havde han da sikkert også spyttet på den.... Lad det ligge, hvis det skal være så bøvlet, og glæd dig over at du havde nænne til at lange ham et par stykker.... Og nej, selvfølgelig er det ikke rigtig at slå på folk, men det har du nu gjort, og i dit tilfælde, er jeg ret sikker på, at hvis det var mig, så ville jeg IKKE fortryde det...
Tusind tak for alle jeres søde og støttende kommentarer...jeg får det "bedre og bedre" med at jeg smækkede ham en tibage...er glad for at høre at så mange andre havde gjort det samme... Jeg har stadig ikke hørt fra ham og regner heller ikke med det...hvis han kontakter mig i byen en anden gang, bliver han afvist med det samme og hvis han skaber sig, bliver dørmanden tilkaldt... Der er røget endnu et par venskaber nu...dem som "beskyttede" ham og sagde at jeg skulle lade det ligge, vil jeg, fremover, ikke ha så tæt et forhold til som jeg tidligere har haft - hvis de ikke kan støtte mig i denne situation, hvad så hvis han havde gjort noget der var værre?! Kan slet ikke forestille mig hvorfor nogen vil beskytte ham og lade ham gøre sådan nogle ting igen og igen og igen...og igen... BTW...jeg og et par veninder leder nu efter nye gå-i-byen-steder i Århus...gerne bar med karaoke og evt. dans...IKKE techno eller noget ala Sams...
Det er jo det sande ansigt man ser af folk når der sker en konflikt.. En kendt er måske en bedre ven at have end en ikke kende.. Men er de så vær at samle på.. heldigvis sker der nogle ting i vores hverdag som gør at vi kan se hvilke mennesker der er der for en og hvem der ikke er.. Jeg var også blevet rasene vis jeg var dig og havde også pandet ham en smiler...
Kunne ikke lade være med at grine lidt for mig selv...tusind tak, Annette - du har fuldstændig ret!
Sikke et spændende og dramatisk liv du fører dig. Det må du lige indvi mig detaljeret i næste gang vi hænger ud ved faktas parkeringsplads og er færdig med at snakke heste  ...hvis vi da nogensinde bliver det. nu aner jeg ikke hvem omtalte person er, så du må selv vurdere hvilket råd du bedst kan bruge - om nogen! A) Du sætter dig i respekt, siger til ham, næste gang du møder ham ansigt-til-ansigt, at der sidst I så hinanden skete sådan og sådan. At du er villig til ikke at smække han en igen en anden gang, hvis han heller ikke spytter dig eller ligende en anden gang, går han med til den kan han jo give dig en drink og du kan betale hans øl. (ikke noget med at fortælle ham, hvad oplevelsen fik dig til at føle. Hvis situationen gentager sig, gå til plan B. B) er han helt uden for rækkevidde giver du slip på ham og hans nykker, flytter til andet gå-i-byen-sted og håber at han ikke finder stedet og syntes om det også. -hvis nogle af hans tilhængere/venner læser med herinde, så er du skakmat hvis han ser tråden/hører om den og du kan kun gå til plan B. Holder de ders mund kan plan A måske gøre det bedre for jer alle. -Forestiller jeg mig.
Jeg synes til tider at mit liv er lidt FOR spændende  Ja, det var super hyggeligt på parkeringspladsen...haha...og dejligt at se hvor glad Maya var - hun er bare så dejlig! Det er begge dine tøser... Jeg synes plan A lyder som en rigtig go ide...nu må vi se...jeg har ikke været i byen siden og regner heller ikke med at komme dte, det næste stykke tid...nu må vi se... I forhold til byture er jeg ret anonym herinde for der er ikke ret mange af "vennerne" der ved at jeg avler marsvin...så hvis der er nogle der kender os/ham, er jeg ret overnevist om at de ikke gætter hvem vi er 
Gud Nanna er det dig?? Fanme længe siden. Jeg havde sgu reageret på samme måde som dig, hvis ikke værre. Føj, jeg ville slet ikke kunne styre mig. Det er så utrolig ydmygende og nedladende en måde at behandle andre mennesker på. Er der ikke nogle af Jeres fælles venner, der kan sige noget til ham?
Malle - ja, det er mig..  Ja, det er rigtig længe siden!! kommer jo sjældent på rideskolen mere men har da været deroppe nogle gange   Hils dem jeg kender  Jeg tror desværre vores fælles bekendte er for "bange" til at sige noget til ham...jeg er kommet videre nu...næste gang jeg ser ham, hilser jeg som jeg plejer og hvis han prøver at snakke, siger jeg hvad jeg synes om ham...han er 37 men opfører sig som en på 7 og det kan jeg ikke bruge til noget...
du har handlet helt korrekt.. på mit gamle gamle job havde vi en overordnet der heller ikke kunne holde fingrene for sig selv når sprutten gik ind og jeg har det bare sådan at hvis man ikke respekterer et nej, ja så får næsen et knæk.. så jeg sagde til ham før julefrokosten gik for meget i gang "hvis du ikke kan holde fingrene for dig selv så brækekr jeg næsen på dig det skal du bare vide".. Og julefrokosten gik fint   .. Og jeg har såmænd også engang tævet et udenlansk overordnet da han troede at man kunne gramse løs på hvad der nu stikker frem i verden (jeg var meget populær hos hans undordnede dagen efter).. Så   til dig fra mig. Tina
Hahaha Tina...du reddede lige min dag! you go, girl!!   
Jeg har ikke været deroppe fast siden 2009, hvor Kvitten blev aflivet. Rider slet ikke mere 
Nu står der jo vist ikke, at et one-night-stand SKAl være med en, man ikke kender...... Og hvornår KENDER man en? Som single er det for mig en oplagt mulighed for at få stillet et behov, der ligeså meget går ud på at ligge i arm før og efter og kysse rigtig godt - ting en d*ildo altså ikke kan  Nu er det jo ikke sådan, at jeg stiller mig op på et gadehjørne eller i en bar og snupper den første mand, der passerer, men hvorfor vente med at "prøve varen" til 3. eller 5. date? Kort og godt: Intet forkert i engangsting set med mine øjne:-) Er MEGET enig med HundeGittemor:-)
Hold da kæft, fordi man har haft en engangs eller to i sit frygtlige lange liv så spreder man ben for alle ?? ja ok ... er det så bedre at finde en ny fyr hver 3 mdr? så er det jo ikke længere en engangs .. eller vente på den helt rigtige og så kom han bare aldrig. Og måske er @!#$ ikke vigtigt for nogle af jer, men for andre er det. Jeg er en af de der irriterende personer som synes @!#$ er overordenligt vigtigt, kæresten og jeg har lige haft lidt problemer og har gået uden at gå i seng sammen i over .... en uge ... ja en uge .. det er det længste vi nogen sinde har gået, @!#$ er bare vigtigt for os. Og hvem siger at en engangs skal være med en man ikke kender ? fordi den regel kendte jeg sq ikke lige ... Nå men hvis vi er ludere der spreder ben for alle så er alle andre sq bare snerper og indtørret vindskedet ... ( går ud fra at det er i orden at kalde navne nu i var så godt i gang )
been there done that.. jeg har i perioder uden fast hankøn haft random syv med bekendte singlefyre, -jeg ku aldrig springe på en vildtfremmed, men en bekendt hvor man har klare retningslinier for at "først knalder vi, og derefter skrider du, og så er vi lige gode venner for det næste gang vi støder sammen i byen." ..nu har jeg så fundet en überdejlig mand, som snart flytter ind, så det er komplet færdig med tilfældig blåpandet hævner. 
... Men lad mig lige påpeje at jeg ikke giver orale tjenester uden kondom på første date/one night stand.
Nogen blev også til mere end en gang. Men egentlig havde jeg det ikke godt med det, og eftersom jeg har en kæreste, så er behovet der ikke mere. Hvis jeg var single, tja måske, nu er jeg også det ældre og mindre forvirret, men jeg kan ikke lade være med at indvolvere følelser. (Selvom jeg har læst Erica Jong om det "gnidningsløse knald. Det er bare ikke mig).
Katharina ?Lea?: 
altså engang for tusinde år siden   - udset mig en lækker fyr og nydt jagten! bare for at vide at jeg kunne!!
Skingur >> det må have været mange år siden så gammel som du efterhånden er, dit gamle avlende skind ...... uha ....
Næ det har jeg ikke - og jeg er faktisk rigtig træt af det, men jeg har bare altid haft kæreste på, lige siden jeg gik på efterskole, hvor jeg ikke engang havde haft min debut, så det har aldrig været aktuelt - Men jeg ved jeg kan hvis jeg vil - det gør mig egentlig i det hele store ganske tilfreds  Men jeg gad godt at opleve det, det må jeg have til gode til mit næste liv 
Så er jeg meget billig osv, for jo har da haft en del one nighter igennem tiden. Selvfølgeligt ikke når jeg har været i forhold. Nogle af dem er gået igen, andre er ikke. Kan ik se noget billigt, ulækkert i det. To mennesker der får det de ( som regel ) er ude efter. En dejlig nat/dag.. Nu da jeg er singel har jeg et par faste jeg "bruger". For uanset hvad syntes jeg S.. kun blir bedre når man kender hinanden.. Det er lidt den klassiske... Når mænd gør det er de nogle fandens mænd.. Når kvinder gør det er de billige og ludere..
Ja, men kendte fyren i forvejen fra skolen  Tør simpelthen ikke at tage med en fremmed hjem, jeg bare lige møder i byen.
Hej Jeg vil lige høre om der er nogen her inde der kender eller har hørt om særlige sensitive personer??????????
Hej alle.. Ja ved ikke hvor jeg skal starte. Har været sammen med min kæreste 2½ år, og vi er nu flyttet sammen i hans hus. Vi har altid drømt om at flytte sammen og nu har han købt et hus i min hjem by. Vi købte ikke sammen, da vi ikke ville binde os økonomisk endnu.. Om 2 år begynder vi at dele økonomien hvis vi stadig er sammen. Og en ting er jeg ikke i tvivl om, jeg elsker ham og han elsker mig  Vi har altid haft det godt sammen, næsten aldrig skændtes og er gode til at snakke om følelser og problemer. Han skal oftes sparkes igang til at snakke, men han kan godt når jeg prikker lidt til ham. Hans familie har aldrig snakket om problemerne, hvor vi i min familie altid har gjort. Så det er en omvæltning for ham. Men.. Det er bare ikke så lyserødt at bo sammen. Vi laver en del ting hver for sig, så er ikke fordi vi render op og ned af hinanden. Men vi ser jo stadig alle hinandens gode og dårlige sider tydeligere end før. Og skal få en hverdag til at hænge sammen og samarbejde, og det har vi lidt problemer. Han rydder op, når tingene irriterer ham. Jeg rydder op med det samme inden det irriterer mig. Jeg elsker at være aktiv og lave noget, det gør han også men han har heller ikke noget mod at bare slappe af på en sofa hele dagen. Som jeg ikke gider særlig tit. Han er absolut ikke til at føre en samtale med når han ser tv, så der bliver jeg ofte muggen, fordi jeg elsker at snakke og gerne meget. Men det er jeg så lidt begyndt at indse, at der kan snakkes på andre tidspunkter. Og jeg snakker nok også for meget, og vil for meget, og forlanger for meget. Vi har så løst det lidt ved at spise i køkkenet, slukke tv'et et par aftener om ugen og lave noget andet. Og når vi f.eks. går ture, så snakker vi om alt mellem himmel og jord og sådan noget elsker jeg. Så får jeg ligesom løftet alt fra mine skuldre. Nu har jeg så også boet selv med min mor i 6 år og er vant til hun elsker at snakke og om alt. Det vil han også gerne, han har bare ikke så stort et behov som mig. Og det har jeg lidt svært ved at omstille mig til  En lang vinter, en del hjemmeve efter at have flyttet hjemmefra osv. Har givet mig en dårlig periode med humørsvingninger, og den eneste det går udover er ham. Det bunder måske også lidt i, at jeg ikke er faldet helt til i det nye hus, har svært ved at sidde mig hen og bare slappe helt af, fordi jeg ved ikke helt hvad jeg kan give mig til endnu i huset, osv. Og derfor snakker jeg, og er han ikke humør til at snakke, blir jeg lidt sur og ked af det og føler mig alene i huset. Jeg bliver hurtigt irriteret osv.. Og det har jo så ført frem til, at vi er begyndt at småkændes og hakke på hinanden, hvilket vi ikke gjorde førhen. og når det er sådan, så daler se'xlivet også jo   Hvor vi før var ret aktive. Det skal siges, at når vi så ikke skændes, så har vi det rigtig godt sammen og griner og hygger, krammer og kysser meget osv. Årh det blev en stor pløre uden hoved eller hale i.. Det går mig bare meget på, at vi ikke fungerer så godt sammen under samme tag 24/7 som jeg havde håbet. For vi har jo nøjagtig samme fremtidsdrømme osv. Vi har self. kun boet sammen 2 mdr, og jeg har meget svært ved at omstille mig fra mit gamle hjem til det her, så det tror jeg spiller en stor rolle. Plus jeg altid har levet med dyr i huset, men han vil ikke binde sig til et dyr i huset endnu, hvilket jeg sagtens kanf forstå.. Men mangler jo meget det ekstra selskab/hygge hunden giver. Årh det er ski da en kunst at få en hverdag op og køre sammen. Det var nok en form for terapi for mig selv, men havde brug for at komme ud med det og høre andres mening.
flytter sammen at skal tilpasse sig hinanden på en helt anden måde end når man bor hver for sig. Det er den proces i skal i gang med nu. Mht. til det at tale, der er typisk stor forskel på mænd og kvinder. Kvinder har ofte et kæmpebehov for det og mænd har det bedst med at slappe af i mundtøjet, når han er kommet hjem fra arbejde. Det lyder som om i allerede har gjort en hel del for at opfylde dine behov for at tale. Jeg vil foreslå, at du benytter dig meget mere af dine veninder, når du har behov for at tale. Det lyder som om, du bærer rundt på al for mange tanker og har behov for luft og hvis du ikke skal drive din kæreste "til vanvid", så brug dine veninder og mor meget mere. Mht. ikke at være faldet helt til i det nye hus, så vil jeg foreslå, at du finder ud af, hvad der skal til for at du føler dig bedre tilpas i huset. Jeg antager, at du har nogle af dine ting i det nye hus? Derudover kunne det måske være en god ide, at kigge nærmere på at få et husdyr indenfor døren. Det kan være en stor omvæltning at flytte hjemmefra, og man skal vænne sig til rigtig mange nye ting og situationer. Jeg havde det også svært ved at flytte hjemmefra da jeg var 18-19 år og det tog mig et stykke tid at vænne mig til det.
Tak for svar Anja   Jeg tror godt jeg inderst inde ved, at det er en proces de fleste skal igennem når man flytter sammen, men jeg har bare været så bange for at vi alligevel ikke passede sammen.. Hvilket jeg jo synes vi gør   Jeg vil jo ikke flytte igen. Jeg snakker meget med min mor, og skal måske bare slappe af engang i mellem. Tror jeg driver ham til vanvid tit   Menjeg er glad for at vi kan snakke sammen om det og arbejde på det.. Jeg vil rigtig gerne have en hund eller en kat, men jeg har ikke råd til det selv med 2 heste ved siden af også. Og han er ikke så vild med kat, og hund er jo en del dyrere. Jeg mangler bare tit en hund til at gå en tur med, at snakke med og nusse med. Men der må jeg se om jeg kan overtale ham.
Det minder meget om mit og kærestens forhold da vi lige var flyttet sammen! Her er det bare omvendt, jeg er typen når jeg slapper af om aftenen og ser tv, så forventer jeg at der ikke bliver snakket en HELT masse, man kan godt kommentere det der er i tv´et men ikke i så stor en omfang hvor man ikke kan følge med i det der er i tv´et. Der er han meget mere snakkesalig og skal altid forbinde de oplevelser i tv´et med noget han har oplevet også bliver det en temmelig lang snøre. Måtte sige til ham til sidst at jeg gerne ville se tv, og om ikke vi ku snakke sammen bagefter. For det bliver man træt af. Efter vi havde boet sammen 3 mdr. begyndte vi og forstå hinandens behov og forventninger, for hold op jeg frygtede også at det var fordi vi ikke passede sammen, MEN det behøver det altså ikke og være. Vi er forskellige mennesker, men forskellige behov og det tager tid og kombinere hinandens behov, det sker ikke på 1 eller 2 mdr, og heller ikke 4 mdr, som mig og min kæreste er i nu, vi kan stadig skændes om små dumme ting, som man godt ved, er noget man lige skal vænne sig til i længden. Mht husdyr hund/kat.. LAD VÆRE!!!! Eftersom i stadig skal have tid til og finde ud af hvor i har hinanden, så er det dumt og anskaffe sig et dyr lige nu og her, så derfor vil jeg give din kæreste ret. Da mig og min kæreste flyttede sammen, havde jeg 2 kaniner med, fair nok, de er i garagen og kræver ikke det store. Så fik hans mors kat killinger og vi fik en af dem, det gik også fint nok, og så kom der en tilløber ned på mit arbejde som ´jeg ikke kunne stå for. Vi var endelig kommet ind i en go rytme, med og leje hus, og have dyr, vores forhold/sexliv kørte som det skulle. Vi havde det virkelig bedre end nogensinde før! MEN..for 1½ mdr siden kom kæresten med en bøn! Han ville gerne have en hund, det havde han altid ønsket sig! Hmm.. jeg var ikke vild med ideen, og synes godt vi kunne have ventet ½ år mere, med og tænke på hund!! Han synes det var et godt tidspunkt da jeg var arbejdsløs og hunden ville kunne falde til, mens jeg gik hjemme! Han plagede mig lidt og viste mig forskellige hunde fra DenBlåAvis, og til sidst fandt vi en vi begge kunne lidt. Jeg sagde til ham inden vi købte denne hund, at jeg gad IKKE og stå for alt med hunden, og han skulle vise mere interesse for hunden end han havde gjort med kattene!!!! Det lovede han højt og helligt!!! MEN... nu næsten ikke engang 1 mdr vi har haft hunden, er han allerede ved og slække af på den også er det endda mig som har det største ansvar i dagligdagen. Han brokker sig over det er koldt og gå med ham om aftenen inden vi skal i seng, når hunden viser tegn til og skal ud og tisse, og jeg siger til ham og fortæller, at det er hundens måde og vise det på, siger han bare: "Jeg skal lige se det her i tv, også lukker jeg den ud".. Jeg blev simpelthen så SUR, og lukkede selv hunden ud, og hunden nåede knap nok og komme udenfor døren så tistrængen var den!! og det er bare det mindste problem vi har angående hund!! Det jeg prøver og fortælle dig er, at en hund kræver virkelig MEGET mere end man lige regner med. Jeg havde ALDRIG i min vildeste fantasi troet at den første uge vi havde hunden, at jeg skulle gå ned med stress, og vi skændes dag ud og dag ind, for vi var bestemt ikke enige om nogen ting med hunden!!! Jeg ville vitterligt ønske jeg havde banket i bordet og at vi havde ventet!!! SÅ lov mig, at du venter til i hvert fald har boet noget længere tid sammen, til at i får en hund, ellers er det jeres forhold der får sig en tur og det ville være RIGTIG synd!!!
Vi har efter 16 års papirløst forhold besluttet at få papir på hianden ( af praktiske grunde, børn mm ) Men hvad bør/gør man. -Vi har to børn 15 og 11 år. -Vi har ikke meget familie. -Vores forældre ville blive skuffet hvis vi bare fik papirne ordnet og ikke mere ud af det. Men da vi har været kærester i 16 år. så står det ikke på hvid brud, med det hele ( det skulle vi havde tænkt på for 14 år siden ) Så hvad skal/kan vi gøre. Advokat - Nej. det ville vores forældre ikke syntes om. Rådhus - ikke meget charme, men nemt. og ikke udelukket. Kirke - Hvad har man så på. og hvad med bagefter ? Kaffe. Tagselv buffe. ud og spise. Er der nogle af jer HNèr der har været i sammen situation, erfaring eller bare gode ider til hvad vi kan gøre. Vi har ikke intresse i at få ringe på, da ingen af os går med det til hverdag.
Ja, vi blev gift efter næsten 20 år sammen. Det bliv vi for 4 år siden og vi holdt kæmpe fest med hele molevitten og havde en fantastisk fest  Vi har også store børn og de synes det var skønt også. Bare fordi han er et drys, ville jeg da ikke snydes for at lege "prinsesse" for en dag. Vi og vores venner, husker stadig dagen som noget helt særligt, det var virkelig en fantastisk dag. Uanset hvad du vælger, så held og lykke.
Der er også en fjerde mulighed og det er at blive viet udendørs. Det kunne være et sted der er specielt for jer. Jeg kender et par der blev viet på stranden og det var meget romantisk og smukt, men uden det helt store halløj.
Hvis du nu ikke vil snydes for et kirkebryllup, så kunne du jo vælge kjolen i en anden farve   Min mors veninde havde en meget smuk laksefarvet kjole der changerede i en grønlig nyance på til sit bryllup. Det var godt nok 2. gang hun blev gift, men hun var super smuk. Jeg ville heller ikke tage til takke med rådhus eller advokat (vi har været sammen i 12 år, men det er som om manden har lidt dårlige knæ   ). Bare fordi i har været sammen i 20 år papirløst, så skal i da ikke snyde jer selv for en dejligt dag. Hvad i ellers gør på dagen, er jo helt op til jer selv. Hvis i ikke har lyst/råd til den helt store fest, ja så er en reception eller blot en tur i byen og spise med de nærmeste, da en god idé. Bare husk på, at i skal gøre som i har lyst og ikke hvad der forventes af jer. Det er jeres dag/fest og derfor skal det være ligesom i har lyst til. Det med ringene ved jeg ikke hvordan man gør, og det har jeg faktisk selv tænkt lidt over. Min kæreste går ikke med den slags og tror nu heller ikke det ligger til ham. Mig derimod kan simpelthen ikke vælge hvilket materiale det skulle være, da jeg ikke blander guld og sølv   Ja på det punkt er jeg nok lidt mærkelig. Men jeg tænker så om man ikke kunne give mig 2 ringe og 0 til ham??? Han slipper så for at gå med sådan en tingest og jeg kan veksle, så det matcher mine andre smykker!!! Jeg synes den idé var temmelig smart - mon den falder i god jord   . Nå, men held og lykke med det hele.
HAr ikke så mange ideer til dig andet end at jeg ikke kalde det at blive gift på rådhuset "at tage til takke med"... Synes det kan være super romantisk, hvis det er det rigtige rådhus der vælges. Ved ikke hvor du bor, men rådhusene i Ribe, Ebeltoft og Aalborg er altså super hyggelige og romantiske. Og der findes sikkert mange andre gamle og hyggelige rådhuse rundt omkring, det er bare lige de 3 jeg har kendskab til. - Komet