Jeg ville ringe til kommunen og snakke med en sagsbehandler, som måske kunne hjælpe både dig og din kæreste men også din far for det er i mine øjne ikke et værdigt liv I lever, i trænger da til hjælp.
kender det kun alt alt for godt , min far er som din rigtig modbydelig.. han tog sit valg sidste år og jeg har ik set ham siden... han skulle passe min hund da jeg sku til 30år føsdag ,aftalen er at han sidst på søndag aftens ska køre vovsen hjem.. jeg ringer til ham kl 17 , og nu kan han pludselig ik køre da han ik gad holde sig pæn , længere , ik drikke altså , jeg afsted i raseri for min hund ska hjem nu. da jeg kommer sider der flere derned og drikker , jeg går helt kold på ham og siger jeg ik gider se ham mere. han tog sit valg den søndag og valgte mig fra til fordel for drikkeriet .. det er en søndag vi taler om , og han siger jo selv han ik har et problem derfor kan det jo ik være svært en dag. men nu har jeg ik set eller hørt fra ham siden og jeg er fløjtene kold over det, når han hellere vil drikke så er det fint.. jeg spurgte ind til hvis nu jeg blev syg og sku til lægen eller brækkede et ben , ja så kunne jeg jo ringe til en ambulance eller få en anden til at køre mig.. flot far tak for hjælpen.. jeg blev sidste år opererte i armen for 3 gang denne gang i gips med i lagt skinne i armen , ik om han kunne finde på at komme forbi og hjælpe , næh det kunne jeg jo selv klare. så i min verden eksistere han ikke mere..
og man kan bare ikke hjælpe folk der ikke kan indse at de har et problem. Min far kommer også i det her følelsemæssige udbryd når at han får noget at drikke og jeg er i nærheden. Jeg har valgt at han skal ikke have noget med mine unger at gøre når han har drukket og det har jeg fortalt ham, han indser stadig ikke han har et problem. Men drikker ikke når jeg kommet med ungerne, men tror generelt ikke han drikker mere anden til festlige stunder. ang hvad du skal gøre, ja der er jeg lidt på bar bund, anden end at flytte. Du kan ikke hjælpe ham hvis han ikke vil indse det. Jannie
nej men jeg føler bar at jeg svigte min far hvis jeg flytter eller sådan noget. og jeg har været flyttet en gang men der havde jeg ondt af min lillebror ( han bor hos min mor) fordi der gik det udover ham når han var hos min far hver anden weekend.
jeg var også selv tæt på at ende som min far engang jeg drak mig mega fuld så tit jeg kunne (det begyndte da mine forældre blev skilt) jeg troede det bar skulle drikkes væk for det gjorte min far jo. men så var det at min ven og kæreste begyndte at sige noget til mig og nu drikker jeg kun til en festligbegivenhed. det er jeg selv stolt af. for jeg fik for meget at drikke en aften og det lærte jeg heldigvis af.
dig og din kæreste skulle flytte derfra. Det er selvfølgelig ikke let for dig når han bliver ved med at true med selvmord osv. Men du skal da også tænke på dig selv!! Det er jo ikke fordi du ikke vil se ham mere eller noget, bare ikke bo der, så hellere komme på besøg jævnligt. Du må simpelthen tage dig sammen og fange ham en dag hvor det ikke er så slemt(fuld) og så må du slå i bordet og fortælle ham det som det er!!! Sig at du/I flytter men derfor mister han dig jo ikke-du er jo over 18!!! OG du vil IKKE finde dig i at han drikker sig ihjel(hvilket jo sker på et tidspunkt hvis han fortsætter) og fortæl ham så hvor KED af det du bliver hvis du lige pludselig som eks 20årig står uden far-fordi kan ikke kan tage sig sammen!!! Han bliver nød til at vide hvordan du har det med det!! Og så syntes jeg bestemt du skal søge hjælp udefra!! Op med humøret-du kan ikke gøre mere end du gør når du siger ham din mening!!! Du skal ikke "babysitte"!!!
Hej med dig... Du må for alt i verden ikke føle dig ansvarlig eller føle skyld overfor din far. Ved godt det er svært, men han er voksen og træffer selv sine valg. Det er IKKE rimeligt, at han bebrejder dig eller din mor for hans handlinger! Du svigter ikke ham, ved at lade ham sejle sin egen sø, indtil han er klar til hjælp. Det er ham, der har svigtet dig! De fleste alkoholikere skal desværre HELT ned at ramme bunden, inden de ser lyset...   Og man kan bare ikke hjælpe folk, der ikke vil hjælpes!! Men tag at google lidt omkring rådgivning og alkohol - der findes masser af steder, hvor man kan ringe (anonymt) og få råd, fra folk der ved hvad de snakker om. Du kan også snakke med din læge, som kan henvise dig til nogle foreninger for pårørende... Ved godt, det er nemmere sagt end gjort. Håber det bedste for dig og din familie... 
jeg har prøvet at sige alt muligt til ham men så bliver han monster sur og nægter alt. men han har det heller ikk godt længere han er 45 og han kan næsten ikk få vejret nogle gange og det er virkelig hårdt at se på. og han også begyndt at hoppe på det ene ben fordi han har ondt i det pga en væskesamling eller noget i den stil. men han giver bar arbejdet skylden hver gang( men skal li siges at han passer sit arbejde fuldt ud)
din fars liv er hans ejet ansvar og du skal ikke ødelægge dit liv fordi han ødelægger hans. Jeg synes du skal flytte væk og skabe dig et godt og trykt liv sammen med din kæreste og så ikke spilde tid og energi på en alkoholiker der kun kan tænke på sig selv
jo tak.. jeg har snakkede med min mor om det og hun siger at vi skal flytte men nu har jeg været van til de sidste 2 år her at min far og mor har givet hinanden skyld og alt sådan noget. men vi regner nok med at flytte når vi har funde et billigt sted hvor vi self kan få vores hund med.
Jeg synes at du skal bede politiet om at holde øje med din fars bil, så de kan få fanget ham bag rettet mens han har alkohol i blodet.... Spritkørsel SKAL IKKE accepteres. Ja han får taget kørekortet, men måske vækker det ham også bare en smule??? Hvad hvis han kører nogen ned i sin påvirkede tilstand???? Ja du skal flyttet og ja du skal fortælle din far din mening og give ham hjælp til selvhjælp, så er det hans opgave at tage imod den. Du har ingen skyld og du er gammel nok til at flyve fra reden. Din far MÅ SELV gribe livet igen. Nogle arbejdspladser er også mere end villige til at hjælpe hvis deres ansatte har et alkoholproblem. Måske er han på en sådan??? Lad dine forældre om deres forhold eller mangel på samme, du skal ikke være lusen mellem deres negle. Nægt at udtale dig om den andens forhold. Selvom det er svært... Jeg håber det bedste for dig 
jeg har også tit på at ringe til politiet og hans chef ligesom du siger men jeg har ikk haft mod nok til det   det er så en af mine fejl, jeg sys selv de er mega hårdt bar at fortælle om det. men jeg ringer nok nogle afvænings mennesker her en af dagene han er ikk hjemme i hele weekenden da han skal på weekend ophold med firmaet..
Din historie er skræmmende tæt på min egen historie... Mine forældre blev skildt da jeg var tretten, jeg valgte - som dig - at flytte med min far, af medlidenhed. Han gav mig en hest, men drak alle penge op og begyndte så at true mig med at skyde hesten og sende mig på børnehjem, hvis jeg flyttede derfra og over til min mor. (Det skal lige siges, at da jeg var 10, forsøgte men far selvmord.) Jeg ville stadig ikke flytte derfra, men nu fordi jeg ikke turde... Jeg blev sidenhen anbragt på en døgn institution. I alt den tid jeg boede der (fra jeg var 15 til jeg blev 18) - der havde jeg INGEN kontakt med min far, OVERHOVEDET... Men så en dag, da jeg var flyttet derfra, ringer det pludselig på døren - og vupti - der står min far sku. Pæn i tøjet og det hele. Han fortalte at han var ked af det hele, og at han gerne ville se sine børn igen, så han havde ændret sig. Og ja, ganske rigtigt... Min far HAR ændret sig til det bedre... Idag taler vi fint sammen. Tror det har hjulpet at ligge ham på total kold is i nogle år. Hårdt, men det hjalp... Samtidig har jeg haft kontakt til spykologer. Men en ting jeg lærte var, at man ikke kan hjælpe en alkoholiker, hvis ikke de ønsker at få hjælpen.
det er et forsøg værd at ringe til politiet.. men en som min far ville ik tage sig af det.. bare drikke vidre..
jeg håber også min far blir sig selv igen det håber jeg virkelig meget. jeg husker bar alt den gode tid hvor han havde id til os og hvor han virkelig var dig for os. sådan er han bar ikk længere. jeg har sagt til min kæreste flere gange at jeg er så ked af at han ikk mødte min far før mine forældre blev skilt for der var han den bedste faqr nogensinde også selvom han stadig drak der, for der havde han ikk de humørsvingere som han har nu. nogen gange kan jeg blive s¨sur på ham at jeg bare ønsker ham det væreste nogensinde, men så tænker jeg over det og han er jo min far. men i alle har ret jeg er hans 2 "babysitter" jeg skal tænke noget mere på mig selv, han er voksen.
ja det tror jeg også bar min far gør, men jeg sys godt nok at det er utroligt at han ikk er blevet stoppet af dem endnu for han køre næsten altid fuld. og hans arbejde består jo næsten også kun på at køre rundt og lave ting.
Hej sandra. Føler virkelig med dig-har også været i en ligende situation-hvor jeg måtte slå i bordet. Havde heldigvis en super onkel som hjalp til en masse. Vi fik ham indlagt osv. Men det kræver selvfølgelig at han indser at der skal gøres noget!!! Tving ham til lægen!! Jeg satte hårdt mod hårdt!!!-hvis han ikke gjorde noget nu, smuttede jeg med hunden (det er hans hund og han er meget glad for den). Men forstår dig fuldt ud at det er svært!!! Syntes ikke i skal blive der for hans skyld!! Slet ikke hvis han ikke vil høre på noget som helst. Så har du gjort hvad du kunne og så må du ikke bekymre dig alt for meget.