Pia - *G* Ja, så er man da på den sikre side!  Karina - Nej det er skræmmende. Men fra starten af, altså når babyen er nyfødt er der ikke så meget at kende. Jo den lille kan da have nogle af mors eller fars ansigtstræk, men ikke nødvendigvis lige fra starten af... Og I fald at mit barn havde været adskilt fra mig på hospitalet - hvilket ikke var tilfældet nogle af gangene - ville jeg da ikke gå hjem med tanken - "Mon det nu også er mit barn?". Jeg ville da være 100% sikker på at jeg havde fået den rigtige med hjem...
når først man har haft barnet så længe som op til et år,betyder dna i mine øjne intet længere..
Af den værste slags   Jeg ved heller ikke hvad jeg ville vælge i sådan en situation. Jo jeg ville beholde det barn som jeg elskede og kræve mit eget barn udleveret, men det vil den anden mor vel ikke gå med til  Det er en umulig situation, at stå i, alle vil blive såret uanset hvordan man bærer sig ad  KarinaLykke: Hvordan skal man kunne kende sit eget barn, hvis man ikke har set det endnu  Muligheden for en forbytning herhjemme er ikke så stor, tror jeg (Og håber jeg) idet de fleste børn kommer på maven med det samme og efterfølgende bliver undersøgt på fødestuen, såfremt der ikke er komplikationer. Risikoen for forbytning er vel egentlig kun tilstede i det øjeblik, barnet bliver fjernet direkte efter fødslen for undersøgelse/behandling eller ved "sovende" Kejsersnit.
Selvfølgelig ville jeg heller ikke af med MINE børn, aldrig i livet, dem ville jeg slå ihjel for og sprænge verden i luften for (!!!) - men jeg synes det giver stof til eftertanke alligevel...
Charlotte - Ja, jeg tror også at jeg ville kræve det andet barn udleveret! 
Da jeg blev født nede i Flensborg havde de børnestuer endnu hvor alle børnene lå i hver sin vugge og sov bortset fra når de skulle ammes mm. Tænk på hvor nemt man kunne forbytte børn der - og det ER også sket. Hvordan jeg ville reagere... Det ved jeg ikke. Nok ved at ville ønske at få BEGGE børn? Det barn jeg har født og det, jeg elsker? /Lene
Kan forestille mig at det må være rigtig rigtig svært...  Hvad jeg selv ville gøre ved jeg ikke, men kommer heldigvis aldrig i sådan en situation, da jeg ikke skal have børn... 
Puha puha den er svær. Er selv lige blevet mor og kunne da for intet i verden aflevere min ELSKEDE NOAH... Tror at i det tilfælde ville ingen af delene så hellere være uvidende om sagen.. Sølle sølle familie
Jeg kan huske jeg læste om en sag i USA, hvor det først blev opdaget da det ene barn efter en alvorlig ulykke skulle have blodtranfusion. Det viste sig at barnet havde en meget sjælden blodtype, og at hverken "mor eller "far" kunne hjælpe, så der måtte findes en donor akut. Barnet var 8-10 år på det tidspunkt. Efter operationen spurgte lægerne pænt om barnet var adopteret? da svaret var nej, måtte de jo fortælle at "forældrene" umuligt kunne være forældre til barnet. Det viste sig at der var født en stribe børn indenfor meget kort tid på sygehuset, og at der i skyndingen var sket en forbytning. Forældrene boede heldigvis meget tæt på hinanden, så de lavede delebørn.
Altså her i landet er det jo nærmest en umulighed, at børn bliver forbyttet, så det er heltigvis et spørgsmål man ikke behører at spegulere på 
At fordi det ikke kan ske herhjemme (hvem siger iøvrigt det??),så skal man ikke spekulere på det.. Skal man så heller ikke spekulere over situationen i de lande hvor der feks. er krig?? Hvis alle kun tænker på sig selv kan det da hurtigt blive en trist verden at leve i !!! Det sker jo jævnligt rundt om i verden at børn bliver forbyttet. Jeg læste en autentisk bog på et tidspunkt om en familie hvor deres barn blev forbyttet med vilje,en familie som havde flere raske børn men ikke så mange penge.. Deres barn blev "givet" til et velstillet par som ingen børn havde! og så fik de et sygt barn. Det var tragisk at denne familie kæmpede for deres datter, gjorde hvad de kunne for hende og netop i forbindelse med barnets sygdom fandt de senere ud af at barnet ikke var deres. "Sjovt" nok så havde moderen flere gange nævnt på hopspitalet at barnet umuligt kunne være hendes,da barnet overhovedet ikke lignede sine søskende. familien fik senere kontakt med deres datter,men børnene blev ikke byttet tilbage,og kontakten var ikke nem da de andre forældre gjorde alt for at spolere forholdet... Det er en super god bog!!! Jeg ville ikke selv bytte tilbage hvis der var gået mere end et par uger,jo vist er det ærgeligt,men jeg tror på at miljø har mere at sige end blod. Så jeg ville beholde den lille guldklump og prøve at få det bedste ud af det, evt. prøve at holde kontakt md den anden familie. Mvh Hotbandit!
var min stik umulige datter på 15år ville jeg med glæde tage i mod en anden unge- tænker mange gange på om det virkelig kan være rigtigt, at jeg har skabt en så umulig skabning... Elsker dog hende og vil blive ved med det for evigt...men puuhhaaa...det kan godt være krævende til tider. MVH Dorthe
Jeg ville beholde mit "fejl-barn" og kræve det andet udleveret også!! 
Ja Jeg ville kun ha mit eget barn.
Vil begge gerne have barnet Nikola. Arme barn- som ingen vil have. 
Jeg forstår bare ikke helt at det kan lade sig gøre, hvis man har set sit eget barn inden... Jeg mener... da Denniz blev født, kom han jo op til mig og jeg kiggede meget på ham. Jeg kunne da nemt kende ham blandt de andre børn på neonatal og ikke 2 er ens (midmindre de er tvillinger, selvfølgelig). Men har mødrene mon ikke set deres børn og indprintet deres træk eller hvordan?
blev født ved akut kejsersnit, så jeg hende ikke. Hun blev bragt direkte til neonatalafd. Far fulgte med hende. Jeg så hende først nogle timer senere, og jeg anede da ikke hviklen en der var min hvis ikke min kæreste havde fortalt mig det.. skræmmende men faktum!
kender en gamel mand som næsten ingen familie har. han har dog to kusiner som han 2 gange om året har med ud at rejse   nu er det så snart jul og ikke om de vil have ham med til juleaften... det er da vist udnyttelse så det basker... så juleaften skal han holde nede på plejehjemmet.. -manden er 80% selvhjulpen og bor i eget hus så han er ingen stor byrde... utroligt at nogen vil være det bekendt... så nu er der bestilt en stor julekurv med lidt lækkert i til ham for jeg synes sgu det er synd... -vi har ikke selv mulighed for at tage ham med til vores juleaften da vi bor 400 km væk, men muligheden har dog været overvejet...
Hvis der bare var flere mennesker som dig...   (Og LineG)  Louise
Hvor er det dog elskværdigt af dig at tænke på ham. Godt gjort   En skam I bor så langt væk. Jeg er sikker på han ville blive glad for invitationen. Sikke da en selvisk og ubetænksom familie han har  - Henriette -
... når familien godt kan tage imod, men ikke give tilbage  Synd at du er så langt væk juleaften, for det ville da være rart for ham at komme med. Men en julekurv og det at du tænker på ham er helt sikkert også velkomment. Generelt synes jeg at det er rart at folk tænker på deres medmennesker og på at måske invitere en ekstra med juleaften. Det er jo ikke os alle der har familie at holde julen med, og så er venner altså guld værd!
jeg hader sådanne historier! Vi havde selv min svært demente mormor med til jul, lige indtil det år hun døde. -Det var på ingen måde nemt, men sådan er det bare. -Man tager sig af sin familie. Min fætter, der led svært af scelrose havde vi med, lige indtil det år, hvor han simpelthen ikke kunne komme med hjem mere, pga maskiner osv. Der var vi tilgengæld på plejehjemmet så meget som muligt hele juledagen, og dagene efter. Forrige år, hørte jeg om en, der skulle sidde alene, pga hun ikke havde noget familie udover en ligeglad datter. Damen var over de 60 år, men ganske velfungerende. -Hun havde intet sagt til sin omgangskreds, da hun var flov over, at hun ikke havde et sted at tage hen. På trods af at vi ikke kendte hende særlig godt (for at sige næsten ikke) inviterede vi hende med hjem til os. -Heldigvis blev hendes datter flov over, at hendes mor skulle holde jul hos fremmede, så hun tog derhjem istedet. -Hun kom så til julefrokost d. 2. juledag hos os istedet. Om jeg fatter, at folk lader deres egen familie være på plejehjem eller lign juleaften. -Medmindre der er en medicinsk grund, eller en seriøs problemstilling. Nytår er jeg tilgengæld personligt fuldstændig ligeglad med, og det er det meste af min familie også, så der ville jeg måske ikke tænke på samme måde. -Har jeg faktisk aldrig overvejet.
hej tænkte lige at lave et lille indlæg om hvorfor vi har disse signature og hvad de mon betyder. bare sådan en hygge tåd   . je kan selv starte med mine: Bliver man mon højere af at kalde andre for lav- det er et gammelt ordsprog der siger at man ikke bliver højere af at kalde andre lav, lidt overført betydning betyder det jo at man ikke er bedre end andre selvom man bagtaler dem. kærlighed er først ægte når den er ubetinget: byder nok noget med at man først er elsket når man er elsket for den man er og ikke for det man har. men er også et ordsprog som jeg godt kunne lide. Tålmoddighed kommer til den der venter: sjovt kinesisk ordsprog som jeg engang hørte. Elsker kasper og nosey af hele mit hjerte: ja kasper er min dejlige kæreste igennem 2 år og nosey er bare min overdejlige pony. det var vidst så dette. håber at der er andre måske vil komme med deres indlæg 
Min er som den er fordi det er totalt sort, og fordi vi i min familie har noget med Garfield. 
Reklame for race, hjemmeside, nienna of foder. bruger primært min sig. til at oplyse om ting eller søge ting. Da jeg bliver betraktet som erhvervdrivende kan jeg ikke sætte rideudstyr til salg eller søge efter noget uden at skulle betale. Så der bruger jeg min signatur.. Syntes det er en super ting til at løbe en tråd over og se hvem der har skrevet i den. Det er et lille varemræke udover navn som er let at se hvem der har.
Min er et citat fra en af mine yndlingsfilm, Memento.
Fordi jeg er træt af at se på ryttere der rider grimt og ikke er fair overfor deres heste... Fordi jeg er en smule frelst... Og fordi jeg læser til agronom...