kan jeg ikke klare men her er lidt billeder af Antons værelse. han er fra 19 feb....          
Hej Der er vist flere af os HN'er der har kolikbørn. Skal vi ikke lave en fælles tråd? Måske kunne vi have gavn af hinandens erfaringer og/eller trøste hinanden lidt, når det er slemt. Her er min/vores historie kort fortalt: Vi vil nu prøve med zoneterapi. Har I nogen erfaringer med det? KH
Her hjalp det at behandle moren med kraniosakral og zoneterapi. Sålænge barnet er lille har det en stor effekt. Vi har været meget glade for det! Det eneste tidspunkt David med sikkerhed kunne ligge stille og tulle var mens behandlingen stod på. David gik også til kiropraktor, men først da vi skiftede til en rigtig dygtig og blid dame hjalp det rigtig godt. Slynge. Uundværligt instrument. Kunne da ind imellem give en ½ times fred. Og husk at alt er en overgang - det bliver ikke ved at være så slemt. /Mia.
Katrine født 26/8-06, ingen problemer de første 14 dage, herefter hyler hun hver gang man lægger hende fra sig, vil ikke sove i barnevognen, liften eller sengen. Kun når man har hende liggende på sin mave med hovedet drejet sover hun ca 3-4 timer om natten. Temmeligt opslidende, især når manden er i marken 18 timer i døgnet i den periode..... Mit første barn, så jeg tror jo bare det er normalt i lang tid, og selvom jeg nævner problemeerne for sundhedsplejerske mm. er der ingen der har andre råd end at jeg skal cykle med benene og massere lidt på maven. Mange dage hvor jeg bare sidder og tuder inden i sofaen. Bare det at få et bad betyder at jeg må lade Katrine ligge og skrige imens. Hun lever stort set på armen af mig. Alt laves med hende enten i armene eller i slyngen- kartofler skræles, heste lukkes ud mm. Eneste mulighed. Jeg undrer mig godt nok after ca 2 mdr over at vi tilsyneladende er de eneste i omegnen der har en baby der ikke kan sove i sin barnevogn og som ikke kan ligge på legetæppet bare 5 min så man kan få hvilet armene. Og så udkørt man bliver.-- Tænk at sidde der med sin guldklump og så stortudende bare tænke at man mest har lyst til at gå ud og lukke døren og bare tage en lang tur i skoven på sin hest bare for at komme væk..... Ja det gjorde jeg selvfølgelig ikke men jeg kan godt forstå at man kan komme ret langt ud.... Til sidst undersøger jeg selv forskellige muligheder, prøver til sidst fortvivlet at spørge sundhedsplejersken om ikke man kan køre sådan en str til kiropraktoren. Og jo det siger hun da så at det kan man jo godt prøve. Afsted med os.... Kiropraktoren finder at hun slet ikke kan dreje hovedet til venstre og det derfor trykker på nogle nerver til maven og hun derfor konstant hyler og kun har lidt ro når man bærer hende- at det simpelthen gør afsindigt ondt når hun skal ligge selv. Han siger så at kolikbørn normalt karakterises som børn der hyler mere end 1 time om dagen... Ja tak sagde jeg så... Min pige var måske stille 4-5 timer om dagen og hylede resten af tiden.... Nå men vi starter behandling. Da det er temmeligt slemt, tager det 7 behandlinger før der sker noget rigtigt. Men så kører vi også hjem og Katrine sover fra den dag i sin egen seng og i barnevognen for første gang nogensinde- nu er hun vel knap 4 mdr. En hel ny verden åbnede sig for mig. Jeg fik hele mit liv tilbage, og holdt op med at få ondt i ryggen af at bære rundt på hende 20 timer i døgnet... Fra den dag gik det kun fremad og Katrine blev verdens gladeste pige. At hun så senere kommer til at døje med gentagne melemørerbetændelser er så en helt anden snak. -Randi
Ja som overskriften siger er jeg gravid   Jeg er meget glad, men også lidt overvældet. Det er helt planlagt, men havde ikke regnet med det skete i 1. forsøg  Min dejlige kæreste er 27 og jeg er 28 år, vi har været sammen i godt et år og er vidst så klar som man kan være. Det er vores 1. barn og graviditet. Havde egentlig ikke mærket noget anderledes andet en at jeg var gået 1 uge over tid og at mine bryster har været MEGET ømme. Jan har dagligt, med julelys i øjnene, kommenteret at de er vokset... Men jeg slog det hen med at jeg nok havde taget på. I lørdags kørte vi så i Bilka, købte bl.a. en graviditets-test og da vi stod i den ulidelige lange kø var jeg lige ved at tisse i bukserne. Da vi havde betalt smuttede jeg på ud på kunde-toilettet og tissede på testen. Jan stak den i lommen og da vi havde læsset varene og sad i bilen kiggede han på den og skreg "du er gravid!!!" Nøj hvor var det vildt! Søndag morgen tisse jeg på nr. 2 og den sagde også gravid. Så der er vidst ingen tvivl  Meeen! -Gik igang med at tilride min dejlige hoppe for 2 uger siden. Det er altså også en vild følelse, har haft hende siden hun var 6 måneder gammel. Det går rigtig godt, hun er meget fornuftig og rolig. Det første min søde svigermor sagde var "nu er det altså slut med ride min pige  Hvordan har I forholdt jer til ridning under jeres graviditet? Og har I fundet tiden til det efterfølgende? Jeg tænker at der selvfølgelig er forskel på hvordan man har det. Ind til videre har jeg det rigtig godt, ingen kvalme eller træthed, men det er jo også ganske nyt endnu. Er ifølge div. udregninger omkring 5-6 uger henne. Tak fordi I ville læse med! Havde lige lyst til at dele det med andre som også har "hesten i baghovedet" Mange hilsner Sidsel
Mht ridningen var det også noget af det første folk sagde til mig. Men jeg rider sltså stadig, er i uge 26. Hesten har så lige stået stille en måned pga. sygdom, men nu er vi igang med genoptræningen og hvis jeg ellers kan slippe udenom for mnage plukkeveer, håber jeg at kunne fortsætte med at ride en måneds tid endnu. Nu er min så også 9 år og jeg har haft hende i 4 1/2 år. Men hun er en meget energisk/livlig hest som flere andre nok ville betakke sig på at sætte sig op på, gravid eller ej. Synes du skal følge din egen mavefornemmelse, dog måske have i baghovedet at det jo er en ung hest, der måske reagerer lidt kraftigere på nogle ting end en ældre, mere redet hest ville gøre.
med famileforøgelsen  mht ridning så er jeg nu i 22 uge og rider stadig. blir da sværere des større maven bliver men det holder ligesom en i gang og ville for alt i verden ik undvære min dejlige hest. bagsiden af medaljen er så at energien er svær at finde så er der nogle der har nogle gode råd på det område må de gerne skrive til mig privat 
Tak for jeres svar og lykkeønskninger! Det var da nogle dejlige positive eksembler  Og ja, tror også man bare skal lytte til sin "mavefornemmelse". Held og lykke til jer også, både med hest og mave.
Hvor er det skønt for jer, et stort TILLYKKE her fra. Ja det er en noget vild fornemmelse og også meget overvældende at stå der med en positiv test   . Ang ridning, vil jeg give de andre ret i at du skal lytte til din mavefornemmelse.
Hej Jeg er så en af dem som stoppede helt. Jeg har redet stævner og trænet rigtig meget ALTID. Jeg synes bare slet ikke det var behageligt og efterfølgende har jeg simpelthen ikke gidet. Jeg stoppede allerede i uge 13-14 stykker første gang jeg blev gravid. Nu nyder jeg mit "nye liv" hvor jeg kan tage på camping i mange dage, eller i Bonbonland en hel dag uden at have dårlig samvittighed over ikke at få trænet.  Jeg har aldrig fået nogen kommentarer om at jeg ikke må ride/springe da jeg blev gravid, men har måtte høre en del for at jeg er stoppet.  Hilsen Jette
snart termin og har slet ikke redet under min graviditet. Jeg har fået hjælp til at blive gravid, og ridning står på fertilitetklinikkens forbudt-listen. Derudover har mine livmoderbånd været så ømme det første lange stykke tid i graviditeten, at ridning ville have været meget smertefuldt. Nu har jeg så også "kun" en skovturshest, og hun taber ikke værdi ved at gå og lave ingenting. Hun trives fint med det, så jeg har ikke dårlig samvittighed.