Hej Hn'er Jeg har gået og tænkt på at prøve at komme til hynotisør, der evt kunne "bringe" mig tilbage til tidligere liv, eller prøve at komme i kontakt med min afdøde Morfar. Eller prøve en clairvoyant ? Kunne være sjovt at prøve at se om sådan en kunne se hvilken person jeg er eller kunne hjælpe mig med noget... Give mig et skub.. Vil gerne høre om jeres historier..... Hvad har i fået ud af at komme hos en alternativ behandler Sheila
Prøve at kontakte heidi som også er her på heste nettet
Nu bliver jeg også interesseret i at høre lidt mere om hende. Har du selv været hos Heidi Bundgaard? Og   - hvad fik du ud af det? Selvfølgelig svarer du kun på mine spørgsmål, hvis du selv ønsker det.:-) Og jeg har ikke brug for detaljer - blot om du fik noget med dig, som du kunne bruge videre i dit liv. Eller om uløste ender faldt på plads.
Jeg læser lige med da jeg har en del løse ender jeg kunne have lyst til at få samlet op hvis nogen kan henvise til en fornuftig og dygtig person..... -Randi
Jeg kender heidi gennem, en klub. Vi bor i hver sin ende af jylland og kan egentlig ikke huske hvordan vi fik kontakt. Jeg har brugt Heidi og fået hjælp til mine heste og så har jeg fået telefonisk clairvoyance som har hjulpet mig vidre givet mig noget at arbejde med, det har jeg brugt en 3 gange. Heidi har også været i fjernsynet, hvor hun hjalp et par af med et spøgelse i deres hus og med kontakt til en afdød kæreste. Heidi er en meget fornuftig og dygtig person og meget behagelig at tale med. jeg fik en god hjælp til, selv at komme videre i mit liv.
Tak for dit svar. 
Hej I år vil jeg bage min egen kransekage, den med ringe, har gjort det for nogle år siden, men jeg har glemt om jeg egentlig brugte melis eller flormelis, hvad er bedst at bruge? Er der en kompetent bager der ved hvordan man bager den bedste kransekage, ikke konfekt men kransekage?
men har lavet kransekage de sidste 10 år. Jeg bruger flor melis... Det synes jeg er godt. Hvis man ikke synes det skal være alt for sødt har vi haft tilsat lidt kartoffelmel. Det fungerer udemærket.
floormelis og melis det samme. Hva er forskjellen?
Melis er alm. hvidt sukker, som man f.eks. drysser på havregryn. Flormelis er det, som man kan lave glasur af, hvis man iblander vand 
Kransekagen smager ens uanset om du bruger flormelis eller melis (suker). MEN hvis du bruger melis, så bliver det meget drøjt og tungt at ælte og svært at få igennem en sprøjtepose.
Hejsa Jeg er bageruddannet og vil klart anbefale stødt melis (også kendt som alm. sukker) Det i ringe skal ikke trykkes gennem en sprøjtepose. Det giver også kransekagen et bedre "bid" med alm. sukker Brug 1 kg kranse XX fra Odense Marcipan 500 g sukker 1 - 2 æggehvider Sprøjt det med æggehvideglasur lavet af flormelis og past. æggehvide. Bag dem på dobbeltplade, så ikke bunden bliver mørk før det er gennembagt. (220 grader i 8 - 10 min) Og husk at kransekage er altid bedst, når det har været frosset, for så er sukkerkrystallerne nedbrud. I bagerier og også de store varehuse har kransekage ALTID været på frost, inden det bliver solgt. Ellers smager det altså anderledes. mvh Charlotte
så er vi flere nasserøve... Minardi er efter min mening helt galt afmarcheret, men hun vil da på ingen måde indse, at bare fordi hun "kender" nogle stykker der har "snydt" sig til en førtidspension, så kan hun ikke forstå, at det praktisk talt er umuligt at snyde sig til en førtidspension. Synd at hun ikke kan se, at fordi hun kender nogen der kender nogen, er det ikke ensbetydende med, at hun kender til deres sag 100%. Jeg er også selv udsat for at folk spørger om jeg ikke snart skal i arbejde igen, men når de så hører hvad jeg har beskæftiget mig med og hvilke traumer jeg har, så kan de godt forstå det. Men dem der ikke gider gøre sig den ulejlighed at spørge til én, tænker jo så bare deres. Ved at de i mit tilfælde ser en glad kvinde, der både kan ride og dyrke sport....men de glemmer så de dage, hvor de ikke ser mig...gad vide om de tænker hvorfor jeg nogen gange har en veninde med mig....osv osv... Nej, Minardi...lad være at dømme folk pga gisninger...du aner ikke hvad der gemmer sig i folks hoveder.
  se her:    - Det er en smule indviklet, håber du får noget ud af det  Minardi: Prøv at udtale dig om noget, som du rent faktisk ved noget om. Alle dem du snakker om, de har jo rent faktisk ikke fået førtidspension, vel? Et er man ønsker det, noget andet er sgu da om man får det. I guder man!!
Jeg ved mange som prøver at snyde sig til penge uden de skal lave noget gennem kommunen. En af mine kollegaers mor arbejder ved kommunen og sikke nogle skræmmende eksempler hun kan komme med. Det er et forkert grundlag, ja det er det sku da! Men sørme om ikke det sker! Bare fordi at vi har et nogenlunde velfungerende samfund betyder det ikke at folk der intet fejler, ikke kan få tilskud fra kommunen/staten uanset hvad det er. Det var dog utroligt. Mange lukker godt nok for øjne og ører, og lever videre i tyggegummi verdenen. Et medlem af min familie havde snydt sig til førtidspension, hun var hverken psykisk syg eller fysisk syg. Kort sagt, hun gad vitterligt ikke lette r*ven og lave noget som helst. Hun kendte åbenbart til "huller i systemet", spørg mig ikke hvilke og hvordan da jeg ikke har styr på det, og derfor var det muligt for hende at få førtidspension. Mener det var noget med ondt i ryggen og lægen troede på hende. Jeg tror mere det er hypokondri. Som der også er en der siger, bliver det taget op til vurdering efter 3 år, og her lykkedes det hende ikke at fortsætte. Tro det eller lad være. Det er sådan det er. Og det er dem Søs har et problem med. Hvilket jeg giver hende ret i.
Selvom man er berettiget til førtidspension kan man jo ikke bare sidde derhejmme i en grim joggingdragt og lade alt stå til. Dengang jeg var sygemeldt med depression følte jeg lidt at det var hvad der blev forventet af mig for at jeg kunne vise HVOR syg jeg var og at jeg skam var berettiget til mine sygedagpenge. Det er der jo ingen der får det bedre af og livet skal ikke gå mere i stå end det allerede er og at man kan gå i byen en aften og drikke sig i hegnet siger intet om hvordan man har det i al almindelighed.. Jeg tvivler på at det er de aktuelle smerter der lige driver en pige på førtidspension til flasken og ned på diskotek en lørdag aften men selvfølgelig skal hun også kunne more sig.. Når det så er sagt så tror jeg at der er en masse der forsøger at snyde sig til at komme på førtidspension og deraf har den fået både sit dårlige rygte og den massive kontrol og mistænkeliggørelse.. Jeg tror i bund og grund ikke på at man kan snyde sig til en FP, der er for meget kontrol.. I fredags var jeg hos min neurolog, jeg lider desværre af migræne og vi arbejder ihærdigt på at finde noget forebyggende medicin der kan hjælpe.. Jeg talte om at jeg jo om et år var færdig som sygeplejerske og at jeg var noget bekymret for hvordan jeg skulle klare et arbejdsliv, specielt hvis dette også kom til at indeholde nattevagter. Det var han meget forstående over for og lovede at kigge på hvad der var af paragraffer der kunne hjælpe mig. Ved samme lejlighed kunne han også afsløre at der kom MANGE patienter i hans praksis og ville have erklæringer om hvor dårlige de var så de i sidste ende kunne komme på FP.. Det fik de jo ikke men bare det at folk gør forsøget.. Et eller andet sted vil jeg give Minardi ret, jeg undrer mig også over at der er så stor en koncentration af førtidspensionister, sygemeldte mv herinde - og alt andet lige så er der altså en del af dem der sagtens kan passe hesten og ride. Det hænger ikke sammen, så kan man tale nok så meget om livskvalitet men for mig at se er det ikke umiddelbart i orden.. Jeg hører godt at alle siger at de SÅ gerne vil have et job men kan man sige andet - man kan da ikke sige at det passer en fint at gå hjemme på det offentliges regning så hvad er sådan en udtalelse egentlig værd?? Og så undrer det mig MEGET at der ikke er arbejde at få som sosu-assistent, kom til Århus, jeg er sosu-assistent men læser til sygeplejerske og alle de steder hvor jeg har haft vikartimer har man spurgt om jeg var interesseret i noget fast.. ØV, at det er så ulige fordelt..
Men jeg vil give dem i tråden, der skriver at en del snyder sig til flex job og eller pension, ret. Jeg døjer selv med kroniske smerter og har netop fået et 20 timers job. Jeg vil gerne op på 25-30 timer, men kan jeg kun 20 eller 15 timer, så må min økonomi baseres på dette. Jeg vil ikke belaste det offentlige system, medmindre jeg bliver "rigtig" syg. Jeg synes at så længe man kan arbejde, hvorfor så ikke arbejde, tjene de penge man kan og være glad for det? Medmindre man er så syg at man ikke kan gå og stå   Jeg har bare set en del efterhånden, som kan fuske sig igennem det system. Virkelig trist, de fleste med en psykisk diagnose. Nej, jeg kan ikke se ind i deres hoveder, men jeghar to som selv har fortalt at de snyder systemet og er stolte af det     Så bliver jeg altså harm. Dette er ikke for at dunke syge mennesker oveni hovedet, men mere for at sige at der er faktisk folk som snyder og får gratis penge uden at røre en finger. Jeg blev selv tilbudt flexvisitering og har sagt nej tak, så jeg kender en lille smule til hvordan det foregår. Samtidig kender jeg personer som har søgt og fået flex som rent faktisk er rigtig syge og har svært ved at få hverdagen til at hænge sammen og hurra for dem, for at muligheden er der. Men hvor er det synd at de skal mistænkeliggøres, fordi der også er en del som snyder systemet 
jeg er dvs en fa dem der er syg og skal kæmpe med kommunen, og som min læge sager til mig, skal man være rask for at være syg, for at man skal kunne klare presset. når man skal i gennem de ting i kommunen og det er dem der spiller på DET rrrrrrr Men da jeg så gik helt ned med flaget,fik jeg af vide at der var en foreningen der hjalp folk som jeg der var blevet syg. OG JEG SOM TRODE JEG KUNNE KLARE DET HELE SELV OG BLIVE VED MED AT GÅ PÅ ARBEJDE MEN NEJ uden dem ja så ved jeg ikke hvor jeg har været idag og der er folk jeg kan tale med og hjælper mig på kommunen og advokater.
Hvad er det for en forening???
Hvad pokker bilder du dig egentlig ind? Du ved jo ikke hvad folk fejler, og hvorfor de får pension. Og selv om man får pension, er det ikke ensbetydende med at man intet kan foretage sig, som at have hest og ride. Og gudskelov for det!! Jeg har ikke læst hele tråden, da jeg ikke kan overskue at læse så meget, men jeg blev godt nok chokeret over din første udtalelse. Jeg selv får pension, og har fået det i 2 år nu. Jeg er 35 år. For 4 år siden, var jeg ude for en multitraumatisk motorcykelulykke, der nær havde kostet mig livet. Jeg overlevede trods alle odds, men har virkelig mange skader i kroppen + at jeg fik 2 blodpropper i hjernen. At skulle arbejde er helt utænkeligt, og det var ikke for sjov, at jeg måtte sælge min hundesalon. Jeg kunne ikke engang komme i arbejdsprøvning, men jo, jeg kan passe mine heste, og ride dem en gang imellem. Det har intet med hinanden at gøre. Til Lyn, trådstarter. Jeg får knap kr. 10.000,- udbetalt og jeg er gift.. Camilla.
men jeg fik kæmpet mig igennem, for syntes det er spændene og hører folks meninger. Jeg må nol sige jeg har sidet og rystet rigtig meget på hovedet, for der er godt nok "nogle" mennesker, som tror de ved alt om alle...hmmm. Jeg ved ik så meget om det med førtidspension eller flexjob, da det aldrig er noget jeg har haft i tankerne, før nu. Jeg ved tilgengæld hvordan det er og være syg, og det ikk er noget folk kan se.. Jeg er så den uheldige vinder af og have en meget svær depression, og bliver medicneret for det, men vi har ikk endnu fundet den rigtige medicin til mig. Jeg har altid forsørget mig selv så godt jeg nu kunne, og haft MANGE forskellige jobs, men har aldrig kunne holde på dem, da min sygdom altid har taget styringen for mig, så det har givet rigtig mange knubs i årenes løb, og det er heller ikk sjovt. Min læge har først for et 1/2 år siden indset at jeg nok har arvet det psykiske fra min mor. Han mener nu at jeg skal igennem en psykriatrisk behandling for og finde ud af hva de kan gør for og hjælpe mig. Jeg ville gerne hvis jeg kunne ha et normalt job, og et normalt liv sammen med min familie men det er bare ikk muligt for mig, da jeg meget tit har de sorte dage hvor jeg bare ikk kan noget overhovedet. Og hva gør man så i min situation???? skal man søge førtidspension, eller hva skal man, hvem snakker man med om sådan noget??? Eller skal jeg bare melde mig rask som jeg har gjort så tit før, få et job, og så få et nederlag en gang til??? Jeg går sygemeldt lge pt, men det er jo ikk noget man kan hele sit liv...hmmm syntes skisme det er svært "når nu man gerne vil være normal som alle andre" Jeg syntes det er lidt noget møg at der sidder nogen der ude som overhovedet ikk har empati for andre mennesker, og som sidder og føler de skal være dommere over hva andre mennesker gør med deres liv. Jeg har også min hest, og må sige jeg vil ikk undværer ham for noget, for han kan give mig ro i sjælen. Jeg har så en fantastisk part til ham, så når jeg har en sort periode, så tager hun over.
søge om pension, men det skader din sag hvis du konstant vender tilbage til arbejde. Så du skal først og fremmest gøre op med dig selv OM du ikke kan klare at arbejde? Er mulighederne udtømt for dig eller ville du gennem uddannelse eller færre timer kunne være selforsørgende? Hvis du vælger at søge om pension, så skal du sikkert gennem arbejdsprøvning og vil sikkert i første omgang (hvis din arbejdesevne er lav) blive tilkendt flexjob. Men det er en kamp op af bakke og hvis du på nogen måde kan finde en anden måde at få et bedre liv på, så vil jeg anbefale dig det. Prøv at sætte dig ned og virkelig tænk over hvad du brænder for? Hvad gør dig glad? Måske har du de gale jobs? Hvis du nu havde dit drømmejob og så 25 timer om ugen, ville det hele så være mere overskueligt??
blande mig i hvad folk gør med deres liv men eftersom jeg arbejder og betaler skat er det også mig der betaler til dem der får førtidspension (lige nu studerer jeg også og modtager derfor SU, Tak for det   ). Jeg synes det er dybt uretfærdigt at sætte lighedstegn mellem uempatisk og det at man sætter spørgsmålstegn ved enkeltes berettigelse til førtidspension, så har man vist ikke helt tjek på hvad det vil sige at være uempatisk.. Jeg undrer mig ind i mellem dybt over nogle herinde fra der er sygemeldte men som kan både det ene og det andet, men det er da ikke ensbetydende med at jeg ikke synes det er retfærdigt at min veninde der er diagnosticeret med paranoid skizofreni får førtidspension. Jeg under hende den hjælp af hele mit hjerte og glæder mig over at vi har et system der sikrer mennesker med så alvorlig en diagnose et rimeligt økonomisk eksistensgrundlag. På samme måde skammer jeg mig år jeg læser om traumatiserede torturofre der tvinges i arbejdsprøvning selvom alle i behandlingskredsen fraråder dette. Jeg har i mit arbejdsliv været ude for to personer der åbenlyst udnyttede systemet i dets fulde længde. Den ene ville bare ikke arbejde men gå hjemme hos sine høns. Hun arbejder nu på stærkt nedsat tid til fuld løn og ser bare knaldgodt ud. Den anden fik en diskosprolaps og var derfor sygemeldt med den men hun VILLE ikke lade sig undersøge af en læge før der kom en reeel trussel om fyring på bordet, undersøgelsen viste at alt så pænt ud og der skulle ikke være spor til hinder for at hun kunne vende tilbage til arbejdet - men det er jo ikke godt at vide hvor længe hun havde gået og egentlig været rask mens andre havde måtte tage hendes arbejdsopgaver oven i deres egne. Jeg synes dog det er på sin plads at spørge sig selv hvorfor der er opstået denne mistro til folk der enten får eller søger førtidspension, kan det være fordi nogle er grundigt trætte af at føle andre udnytter systemet???
så også en af de "unge" på førtidspension, jeg har hest og muger også ind i mellem, men hestene er også det jeg bruge mine kræfter på, så laver jeg intet andet, de rigtig dårlige dage bliver de fodret og lukke ud, jeg har desværer ikke redet så meget de sidste mange år, men vil gerne i gang igen. den periode jeg ingen havede stod jeg ikke op. så jeg har valgt at de 3 timer jeg måske har energi skal bruges på mig, så må rengøring og madlavning droppes Jeg har været på skole, en form for arbejdes prøvning, droppet ud af revalidering 2gange, skaffet min drømme udannelsen, og måtte så indse at når jeg ikke kunne holde til 6timers skole om ugen, så var det ikke en mulighed. Min sagbehandler mentet ikke flex job var en brugbar løsning min sygdom er ikke synlig, for når den er det så er jeg i min seng, jeg er kommet i behandling, og det letter en del, jeg sover dog 12timer i døgnet, og er meget træt, om det er sygdommen eller medicinen vides ikke. Medicinen vikke ikke så godt som de første par år. jeg har rent til div læger sagsbehandler osv, det har været lang og nedslidende, for selv om du er syg, så skal du hive dig afsted til at dette. jeg har netop fået godkendt min førtidspension, og det var et chok og læse papierne i gennem, jeg ved at jeg er syg, men at se en masse lægers udtagels var ret skræmmende, det har været svært at indvolvere så mange menesker i ens liv, og føleser. du skal huske at alle muligheder skal være afprøvet, før der søges, mælder du dig rask.
Din beskrivelse lyder næsten som var det mig selv, der beskrev min hverdag. Dyrene er for mig også det, der giver mening i min hverdag. Ellers havde jeg været umulig at være sammen med. Men det at jeg har dem at skulle passe, og har et ansvar over for deres ve og vel, giver min hverdag herhjemme indhold. Jeg er lykkelig gift   og vi har fået vores drøm opfyldt med vores egen gård, men jeg er nødt til at have noget at tage mig til i de få timer om dagen jeg kan. Camilla.
sidst skulle der have stået, mælder du dig rask bliver den nok svær at få
Få den hjælp du har brug for, når du ikke selv kan over skuge det hele mere. Den foreningen jeg melde mig ind i hedder SOF-nord.og der kan du få svar på alle de ting du nu må gå og tænke over. en lille julehilsen 
Kære Lyn Vi har skrevet sammen før, og er - som flere her på HN, ramt af skavanker der ikke gør det muligt at opretholde et fyldstgørende "liv" på arbejdsmarkedet, dog på forskellige niveauer. Til jer der følger denne tråd, ønsker jeg at sige: Ja! der er nogen der snyder, og kan snyde. Sådan er det også med sort arbejde, men dem er der sikkert ingen der udfører eller modtager her på HN, eller er der??? Og ja! jeg betaler også skat!!! Endvidere kan jeg også fortælle: At jeg har kæmpet en mega hård kamp, siden min første trafikulykke i 1986. Stort set alt hvad der har betydet noget i mit liv har jeg mistet. Bla mit familieliv, fravalget af børn (hvilket har været et stort offer), og det har kostet på det personlige plan. Min drøm om forsat at ride med hvor det var "sjovt". Meget tidligt i dette lange forløb jeg har bag mig, måtte der ændres job-/uddannelses ønsker, og vælge/acceptere noget man mente kunne overkommes. Og stort set ikke beskæftige sig med det man fandt interessant, eller sjovt. Jeg har kæmpet for at blive på arbejdsmarkedet, men måtte til sidst kaste håndklædet i ringen, der var ikke mere at give af. Slet ikke når man har en døgnrytme der siger: mindst 12-14 timers søvn i døgnet. Ja! jeg er i dag fleksjobber med 17timer om ugen, med diverse skånehensyn. Dette timetal fungere jeg på. Men!! kan ikke klarer en normal husholdning alene. Kommunen har tilbudt hjælp, men vil helst selv, plus jeg er så heldig at få hjælp af nærmest familie, ellers hænger det ikke sammen. Ja! jeg har en hest! for dette har været mit "liv" siden 4års alderen, er nu i 40érne. Hesten står på rideskole, før havde jeg flere hjemme på en gård, + avl. Nu bor jeg i byen, og må også acceptere dette. Der er 3 motions former jeg kan dyrke: cykling, svømning (kan ikke tåle klor) ridning på lavt niveau, da dette styrker min lænderyg, samt får musklerne til at slappe af. Jeg har super dage, hvor verden kan klares, men det hævner sig. MEN!! ind imellem har jeg også brug for at vide, YES! jeg kan!!! også selvom det giver bagslag. - Mit største problem er at acceptere at de ting som jeg så gerne vil, kan jeg ikke. SLUT!!! Hvis I viste hvor svært det er. Samt livet med daglige smerter, som ikke kan smertedækkes optimalt. Nu står jeg i den situation, at først i november var jeg udsat for nok en trafikulykke, og kæmper pt hårdt for at komme tilbage til mit arbejde, som jeg er bange for at miste. Rent ud sagt: jeg er hunderæd!!! Kommer jeg ikke tilbage til dette job, så ryger jeg ud af arbejdsmarkedet, - det er ikke mig der siger dette, men det offentlige, for der er ikke mere at give af. Hvis det utænkelige sker, så er det ikke bare en lønindkomst der forsvinder, men også pension opsparing på sigt. Heldigvis støtter min arbejdsplads mig, det samme gør min kontakt konsulent hos kommunen. Det er guld!! Men hvorfor må jeg ikke have et liv?? Hvorfor??? mvh - mega trist, og frustreret LGI