Jeg har brug for noget inspiration. Jeg synes jo selv at kræet er rimeligt velopdragen, meeeeen det må gerne blive bedre. Når jeg trækker hende standser hun stort set altid på et prrrrrr og følger med på et 'kom'. Men når hun kommer ud i longe ..... Hun er flink til at gå op i trav og op i galop, ned i trav fra galop går også rimeligt. Men fra trav til skridt og fra skridt til parade ..... Mixen, ikke før det passer damen. Så jeg vil meget gerne høre hvad I gør og gerne ret detaljeret. Jeg har forsøgt med lidt klikkertræning men det fungerer ikke for mig, godbidder er nogo, de bruges kun når vi træner nye farlige ting. Så det er klap på halsen og mundtlig ros (dyyygtiiig) Og når vi nu er ved longering. Hvordan stopper I hesten og får den til at vende ind mod jer og hvordan sender I den så den anden vej rundt? Hvis jeg har longen i hende kan jeg vende hende indad, men når hun bliver longeret uden longe vender hun altid ud af volten og så kan jeg drive hende videre på den anden volte. seriøse og konstruktive svar, tak 
Jeg har longeret på mange måder. Bruger altid meget kropssprog, det forstår de umiddelbart. Mine gør i al fald, den ene er en plag og har ikke været longeret meget. Hvordan jeg stopper mine, hvis de ikke stopper? Sætter mig ned på hug, foroverbøjet. Så bliver de voldsomt nysgerrige, og stopper op og kigger. Også da dyrlægen ville have plagen i hurtig galop for at teste lungerne. Dyrlægen kiggede også en del.  Men ville nok starte et andet sted. Hvor stor en volte går den på? Hvis man har problemer, eller vil træne dens skævhed, er det en god ide at træne på en lille volte, 10-12 m. Og så har du 100% mulighed for at påvirke dem. Har godt set, dem der går på en 20 meter volte er ret ligeglade med signalerne, hvis man måske ikke kan nå dem med en lognepisk.   Min kan jeg nå med en dressurpisk, og det er kun, hvis hun er doven, jeg bruger den. Men prøv først at trække den. Så giv den længere tov, og længere igen. Mens du HELE tiden tjekker at dine signaler går igennem, det var sådan jeg lærte plagen at longeres. Til sidst er i på volte, og signalerne virker stadig! Løs-longering. Der lærte jeg min stemme-kommandoer. Altså "VENSTRE" og HØJRE OM! De første gange gik jeg fremad på volten, til hendes "næse" = STOP. Så vendte jeg selv den anden vej, mere eller mindre energisk, man kan mærke på hesten, hvad der kræves den dag. TIl sidst bare stemme kommandoer, uden jeg bevægede mig.
Når jeg longerer og skal have dem stoppet og ind til mig, gør jeg simpelthen det, at jeg vender skulder + ryg til i en langsom rund bevægelse for at invitere dem ind   det kan også trænes de første par gange ved at tage blidt i tovet og "føre" dem ind 
Er det helt umuligt at finde et kapsun næsebånd man kan spænde på en almindelig trense? Jeg tænker sådan en der spændes fast i bidremmene.  Lidt á la denne:   men hvor det jo altså kun er næsestykket.
Om det er med 2 eller 3 ringe er ligegyldigt, jeg leder bare efter et kapsun-næsestykke til at spænde på en almindelig trense. Det er meget vigtigt at der er ringe til at sætte bidremmene fast i.  Findes det slet ikke? Og i så fald at det findes, er der så nogle der har et link?
Jeg ved ikke om der findes andre alternativer, men de eneste "løse" kapsun-næsebånd jeg kender, ser sådan ud:  Det kræver dog at man har et hovedtøj a la de spanske, hvor næsebåndet placeres direkte i kindstykkerne og ikke som en separat del af hovedetøjet, som det typisk er tilfældet med de traditionelle trenser. Min egen erfaring med kapsun-næsebånd, er at jeg syntes nemt at hesten kan "hænge" på det, hvor jeg har nemmere ved at få løset op og kunne tage en halv parade med "cykelkæde" modellen. Men der er selvfølgelig forskel på heste.
Jeg bruger kapsun næsestykket fra klassisk-dressur i en almindelig nakkerem fra en anden trense
Hej kloge HN'er Er der nogle af jer der kan titler og evt. links til artikler omkring tilridning af rideheste og meget gerne varmblodsheste. Gerne med vinklen belastning i forhold til alder. Men alt har interesse. Det skal bruges i forbindelse med en opgave,og vi leder selv, men det kunne jo være at der er nogle der engang har læst en helt fantastisk artikel.
Jeg blev idag torpederet frontalt af 650 kg. panisk DV. Dette lille uheld skete, fordi der i øjeblikket bor en ged i en boks i stalden. Det vil jeg gerne undgå en anden gang, da det ikke er sikkert, jeg igen kan være så heldig at slippe med et blåt mærke! Hesten har normalt fin respekt for personligt rum, og er i de 6 år, jeg har haft hende ikke så meget som gået ind i mig en eneste gang - men denne her ged gør hende så panisk angst, at jeg slet ikke kan trænge igennem til hende. Hun går simpelthen i panik, og vil bare væk, når hun kan høre eller se denne her enormt farlige, lille ged - Så meget, at hun slet ikke kan "høre" mig over det. Hvordan griber man sådan en ged-tilvænning bedst an? Jeg har naturligvis før vænnet hende til fremmede ting, men ikke ting, der i den grad skræmmer hende. Jeg har kun set hende i denne tilstand en gang før, og det var i forbindelse med et hængebugsvin, som hun aldrig vænnede sig til, hvorfor jeg gerne vil være sikker på, jeg griber træningen rigtigt an, så hun kommer over sin skræk, og hverken hesten eller jeg kommer til skade! Lidt tips vil absolut blive modtaget med kyshånd!
Hej Jeg har et par gimmere herhjemme, som mine hypper heldigvis (ikke længere) siger noget til. Den ene hyp var noget skeptisk i starten, men ikke decideret panisk. Forår og efterår trækker jeg gederne på deres mark morgen og aften, forbi hestenes bokse. I starten trak hun helt tilbage i "bunden" af boksen når jeg trak gederne forbi, men blev stille og roligt mere og mere nysgerrig. Efter en kort periode var hun så "dus" med dem at når gederne gik løs i stalden, nulrede hun dem på ryggen  I dag kan jeg bare lukke gerne ud af boksen, og så går de rundt i stalden og på hestenes mark som de lyster. Mit råd vil være at lade hesten stå i sin boks, eller på et "safe-place" og så "lade som ingenting" og trække geden forbi. På et tidspunkt finder hesten forhåbentlig ud af at geden ikke er farlig. Lugter geden forresten kraftigt, af buk? Mine heste reagerede nemlig voldsomt på en buk vi havde en kort periode. Ikke på ham som sådan, men stanken fra ham.
En idé til hvordan du MÅSKE kan tilvænne hende denne ged, er at lade hen blive i boksen hvor du i et stykke tid inden du går igang står og kæler lidt med hende, ligeså stille og roligt.  Derefter går du hen og kæler med geden, og nusser den lidt. Pas dog lidt på med at få dit håndled i klemme mellem dens horn da dit håndled altså ikke holder til det, hvis den først rykker! Når du har kælet med geden i et stykke tid, gå tilbage til din hest og kæl med hende igen, og lad hende lugte dine hænder som jo nu både lugter af dig og af hendes selv men også af geden. Husk den egen ro skal være i top. Nu ved jeg ikke hvordan denne ged er af mentallitet, da geder har det med at have deres egen unikke individuelle personligheder. (Taler af erfaring da jeg selv har en ged, og heste. ) Tag geden i et træktov, hvis den er til at gå med, og gå forbi din hest med den. Kæl med den og snak med den og sådan noget, og bare gå forbi således din hest ser at du kan håndtere den. Psykologisk finte er, at hun ser at geden ikke er farlig overfor dig og/eller du er stærkere end den, og det kan give hende en ro og måske få hende til at tænke lidt over sagerne i forhold til denne mærkværdige lavstammede tohjørning der siger underligt. Hun må helst ikke se geden overmanne dig! Når du har gjort dette nogle gange over nogle dage, stop op foran hendes boks med geden og bare stå der. Kæl lidt med geden og kæl lidt med hende.  Husk! Tålmodighed her er en STOOOOR dyd!! Ligeså er din egen ro i din omgang med både geden og hesten. Eftersom jeg ikke ved hvordan denne ged er, er et par fiduser her til håndtering af den. 1. LAD VÆRE med at undervurder dens egentlige fysiske styrke i forhold til din!! Træk den i et halsbånd og et reb. 2. Løber geden af sted med det, grib dens horn. 3. Lad VÆRE med at holde den i hornene for længe af gangen, da det kan forstås fra gedens side af som en trussel og den kan vende sig mod dig når du slipper. Dette er alt efter dens egentlige temperament. 4. Går det galt med at gå med geden kan du styre den tilbage hvor den står ved hjælp af et greb i dens horn. Hornene er både dens styrke og dens svaghed i et og samme nemlig.
Hej, Sørg for, at din hest føler sig tryg og lad så den og geden langsomt komme hinanden nærmere, der er gode ideer i tråden ovenfor. Min vallak var bedste ven med min (kastrerede og derfor nærmest lugtfri) gedebuk - så gode venner, at min vallak i regnvejr gik ud af sit elskede hus og hen til geden (som stod på tøjr af hensyn til naboernes haver), så denne kunne stå under maven på ham i tørvejr!!!!! Det var da kært! Geden til gengæld troede, at den var en hest, så første gang den i sit voksne liv mødte en anden ged, flygtede den i panik! Samme ged elskede i øvrigt at køre i bil. Hvis jeg åbnede min stationcar bagi, sagde den BAAAAA og skyndte sig at hoppe ind. Det gav nogle sjove reaktioner hos mine medtrafikanter, når jeg holdt for rødt og en stor gedebuk kiggede ud på dem (med sænket hovede for at hornene kunne være der)..... Nå, det var et sidespring. Men geder og heste kan blive fine venner. Jeg tror din hest skal bruge masser af tid og langsom tilvænning, men mon ikke det kan lade sig gøre? Og lige et tip, hvis du skal håndtere geden: De er altså stærke, så jeg fandt ud af, at en fåregrime var sagen. Den gav betydeligt mere styring over geden end et halsbånd. Og at prøve at styre geden i hornene kan ikke anbefales, hvis den har bare det mindste temperament eller tendens til at stange.... MVH Jette
Endu et tip til håndtering af geder: Hvis du ikke synes, den respekterer dig, så stil dig overskrevs på den. Og bliv stående, klem evt. lidt med knæene, til den holder op med at "rodeoe". Så har du tilkæmpet dig positionen som førerged. Jeg har selv haft to velvoksne bukke af landrace, de vejede ikke under 90kg, og min mand vendte aldrig ryggen til dem. Men når jeg "reetablerede magtforholdet" med et par månedes mellemrim, kunne jeg fint gå med dem i snor, løfte ben, mm.
HEj Alle !  Jeg skal for første gang have min hest med til dyrskue og ved ikke så meget om at fremvisning !! Hvordan er det man skal løbe osv. med hesten ??  Håber i har lyst til at komme med nogle svar!
... er at lære det af en som ved hvad det handler om - du må bestemt kende nogen, der har prøvet at udstille? Ellers må du ty til nettet, og her kan du naturligvis få en god fornemmelse af, hvad det handler om - men det er altså ligesom at ride: learning by doing  De vejledende mønstringsregler, som også bliver brugt på dyrskuerne:  En video med en OK mønstring - ikke fejlfri, men OK:  Pøj-pøj med det  Hilsen Sif
Bob bob, hvor skal jeg starte. Jeg har dette problem med min hest. Galoppen.. Når jeg sætter hende i galop, tager fanden ved hende, og hun løber vildt stærkt. Hun nærmest "tondser" derudaf. Hesten er meget ridelig i skridt og trav. Bruger ryggen korrekt, søger frem og går pænt i lod, hverken for lidt eller bag. Når jeg laver et galopanspring forstår hun det udmærket, men hun løber meget stærkt i galoppen. Hun løber IKKE i gang, men sætter pænt i galop. Problemet ligger også i, at når vi sætter i trav igen, så tripper hun fremad, og skyder skulderen. (Jeg HAR arbejdet overgange fra galop til trav i milliard lang tid, jeg arbejder med halve parader, sidder ned i sadlen og rider, husker at jeg ikke må sætte i galop samme steder på banen altid, for at undgå at geare hende op.. ) Vi har efterhånden fået godt styr på at "slappe af" igen efter galoppen, og ride i en kontrolleret samlet trav efterfølgende, inden vi skridter af igen. Men næste gang vi rider, er det det samme show igen? Til sidst vil jeg tilføje, at der intet er galt med hesten, og at den er meget ridelig i skridt og trav. Jeg rider med et blidt tre-delt bid. Er det nogen, der evt. kan anbefale mig et andet bid? Venlig hilsen Nanna
Jeg kan ikke anbefale dig et andet bid, men en lidt anden ridemetode. Har nemlig haft præcis samme problem med min. Det er helt naturligt for en hest at være på forparten, og alle heste er naturligt skæve, nogle mere end andre!  Overgang fra galop til trav - så lagde hun sig TUNGT på forparten, og kunne ikke vedvare en bøjning, i overgangen. Jeg fik et smak i ryggen, og var ved at vælte i svingene. Prøv at longere hesten - uden indspændinger, gerne en lille volte. Tager den hovedet udad i galoppen, især i overgangene? Efter ARR træning fra februar, i longe og fra sadel 2-3 gange om ugen (dvs. meget lidt træning), kunne min alt det, hun ellers ikke kunne, vedvare bøjningen i overgangen, skød ikke skulder, lagde sig ikke dybt på forparten, lækker, super taktfast, satte ikke selv tempoet op/ned, og kunne gå en fri trav, uden at spankulere derudad, men næsten svæve, smidig og utrolig løsgjort. Nu er vi tilbage til square one, men nu er hun også blevet en primært skovturshest.
Mange tak for svar. ARR? Er det akademisk ridekunst?.. Jeg vil tage fat på longering. dog vil jeg kun longere med kapsun, da jeg bestemt ikke er fan af longering. (nok mest fordi jeg har set mange grimme måder, at longere på, ved indspænding og diverse andet møg. ) Min hest har aldrig lært af gå på longe, så det må blive næste måneds projekt.  Mange tak for råd 
 
det hedder nu bagved lod - da man jo ikke kan være under noget lodret - kun foran og bagved   Men i hesteverdenen snakker man om hestens næseryg når man snakker foran og bagved lod. Hestens næseryg skal være i eller foran lod, dvs. en lodret linje tegnet fra hestens pande, skal enten følge hestens næseryg eller skære igennem mulen. Hvorfor det skal være sådan, skal man sætte sig ret godt ind i anatomien af en hest for at kunne forstå og om hesten er foran eller i lod, kan ikke alene udgøre ens grundlag for at sige om en hest går korrekt  På billedet er hesten meget bagved lod, hvilket har bivirkninger som at man lukker strubehovedet (forhindre hestens vejrtrækning) og overstrækker nakkebåndet, hvilket resultere en en låst ryg. Håber det var forståeligt 
Den her side er god: og
låne denne bog på biblioteket eller købe den:  af Gerd Heuschmann  Hesten kan ikke rigtig se frem foran sig, hvis den går bag lod  Den får klemt kirtler og strubehoved  Man forstyrrer dens måde at bevæge sig naturligt på  Der er mange gode grunde til, at hesten ikke skal gå sådan. Desværre bruger en del af de rigtig kendte ryttere det    Men det er altså forkert i følge dressurens egne regler.
og måske hurtigere råd kunne være, at du lærer hesten overgangene for sædet og slipper tøjlerne helt eller næsten helt - hvis du tør  Det gjorde jeg på den gamle for mange år siden. Og efter 1-2 ridetimer havde han fundet balancen selv  Og derefter kunne han lave de fineste parader fra galop    Hesten har brug for at kunne strække sig, hvis den skal lave en ordentlig overgang og endnu ikke har balancen til 'bare at gøre det'. Jeg gjorde det, at jeg i ½ time eller deromkring (for det jo mange år siden   ) lavede parade ved A en masse gange med mere og mere kun sæde og mindre og mindre tøjlekontakt - til sidst helt uden   Så kunne vi det 
Jeg rider primært for sæde, og som jeg skriver er det heller ikke overgangene, der er et problem. Den kan sagtens lave overgange. Problemet ligger i, at den løber meget stærkt, når den er i galop, og her er halve parader, overgange osv forsøgt uden ønsket effekt. 
Vil bare sige bare fordi nogle longerere dumt, gør det ikke longearbejde dumt, det kan skabe rigtig gode ting, jeg bruger selv køreliner, ingen af mine heste bliver spændt ind eller trukker sammen, og jeg får kun positive ting ud af det. Jeg har longeret den gamle jeg har ca en gang i ugen i godt og vel 9 ud af de 12 år han har været min. og det har gjort at han er dejlig lydhør over for mig, og ja jeg synes selv vi har skabt et godt samarvejde, håber også jeg kan få det med den nye jeg har indkøbt, da longe ikke kun er smække indspændning på og så lade hesten race rundt i ring. :) Hber du får knækket koden
Hej Jeg vil også anbefale longe arbejde, enten i kapsun eller grime, det har hjulpet min meget, han har også haft svært ved at komme ned i et fornuftigt tempo i gallop. De hjalp ham at få styrket sin balance:). God fornøjelse med træningen:)
Det lyder superfint. Jeg vil begynde på longearbejdet med min hoppe.  Tænker I, at balancen vil blive bedre af longe? Hvordan virker det på balancen i forhold til voltearbejde i samlet trav? Mange tak for svar 
ikke begive mig ud i alt muligt fancy teknisk osv, for det evner jeg slet ikke   Men, får den lov at galoppere? Sådan meget og længe? Eller er det sådan at når den tonser, så bliver det ikke til noget. Jeg havde det med min også, så den fik lov at galoppere, hurtigt og vildt og lang tid, når så krudtet var rendt af, så kunne vi bedre arbejde... Nu er vi over det og kan sagtens arbejde roligt i galop også.. Du skriver du har lavet mange overgange til trav, men har du også redet frem og tilbage i galoppen?
Hej, ARR kan varmt anbefales (det står for Anatomis Rigtig Ridning). Derudover har jeg et tip: Jeg har en gang for mange år siden haft en elev med dette problem. Det, der virkede på den, virker måske også på din, så her er, hvad vi gjorde: Allerførst fik den lært, at et bestemt sted på banen betød parade, når vi kom dertil. Både fra skridt og trav. Nogle gange blev paraden vekslet til en almindelig overgang fra trav til skridt, men uanset hvad, så var der altid en overgang til langsommere tempo eller stilstand på dette punkt. Da hesten fik det lært (der gik kun ca. 15 minutter, så var det brændt godt fast), satte vi den i galop og stoppede op igen, hver gang vi kom til punktet. D.v.s. overgang til trav, senere til skridt, med efterfølgende parade, når hesten var kommet godt ned i en anden gangart. Efter nogle omgange på den måde, kunne man nøjes med en halv parade på dette punkt, og hesten begyndte at tage den med ro og slappe mere af i galoppen. Den fik lov til at arbejde et stykke tid på denne måde, og bagefter var det en helt anden hest i galoparbejdet. Jeg ved ikke, om du kan bruge det til noget, men det virkede som sagt på denne hest. MVH Jette
Muiver: Jeg synes, at jeg giver den lov til at galoppere. Jeg tænker nemlig også, at løsningen kan være at "ride ud af problemet" i stedet for at stoppe den op hele tiden. Men lige meget hjælper det..  Men jeg skulle måske lade den løbe endnu længere end jeg før har gjort. Jeg føler at problemet ligeså meget ligger i, at jeg når ikke at føle at jeg kan ride den i galoppen, fordi det går så stærkt, nu er jeg vidst bare nået et punkt hvor jeg opgiver, i stedet for at ride mig ud af det.  Jeg føler mig en anelse (læs: MEGET) magtesløs, når den bare løber og jeg føler at den løber fra mig, og den løber sine ejne veje. Så er det som om, at min primære opgave er, at blive siddende i svingene... øv  Med hensyn til temposkift i galoppen, så når jeg slet ikke til at tænke i de baner.. Joo, jeg veksler nok mellem "skidestærkt" og "vildt stærkt"..  Jette: Jeg kan sagtens følge din idé. Meen, jeg tænker at det virker som en kortsigtigt løsning, som i sidste ende vil give bagslag.  For kommer der ikke et tidspunkt, hvor man gerne vil kunne ride den ind i overgange andre steder på banen? Og hvad så til stævner på udebane? Mange tak for svar  Venlig hilsen Nanna
det selvfølgelig også an på hvordan du har det med "skide stærkt" og "vildt stærkt"   men jeg har nogen gange haft det sådan at, "ok, vil du rende, så skal du f..... også rende stærkt" og så er det pludselig alligevel mig der bestemmer selv om det går stærkt-stærkt, hvis du forstår... Og pludselig kan du få lov at styre at det skal gå langsommere... -det ud fra en antagelse om at der ikke er andre problemer bag at den løber stærkt. Men det kommer jo også an på om du har mod på det, for så skal der gives gas og man skal være sikker på man kan/tør blive siddende 
Hej igen, Da først den hest jeg nævnte havde lært at "vente", som den gjorde med metoden jeg beskrev, så virkede anholdningerne også alle mulige andre steder på banen og i det hele taget alle vegne (selv om åbne stubmarker nok ikke er stedet at prøve teknikken af lige det første stykke tid   , indtil man er helt sikker). Der gik ikke så længe (nogle få træninger) før signalet var i hus. Jeg ved ikke, om denne hest var særligt lærenem, men den blev i hvert fald betydeligt lettere at ride i galoppen... MVH Jette
ErEr du sikker på at sadlen ligger optimalt? En sadel, som feks er l Er du sikkert på at sadlen ligger optimalt? Er sadlen feks lidt for buet i bommen, så vil det ofte fungere ok i skridt og trav, men hesten vil føle ubehag i galop, som er en mere rullende bevægelse. Er alt ok (sadel osv osv). Så ville jeg arbejde med galoppen på en større bane (springbane). Lad den få lov til at galoppere, stå i let sæde og find en god balance, så kan du begynde at arbejde med at korte og øge galoppen. Tænk balance og rytme i stedet for at tænke på at du skal korte galoppen ned, så I kan klare næste sving.
Mange tak for svar alle. Min sadel ligger godt på hende, så den er der intet problem med. Vores udendørs ridebane er kæmpestor, så jeg må prøve simpelthen at give den lov til at galopere alt det den vil, og på den måde prøve at finde rytmen. :) tak for svar.
Uha, din historie vaekker lidt grimme minder hos mig. For et lille aarti siden havde jeg koebt en pony til datteren, den soedeste unge DSP vallak man kunne taenke sig. Efterhaanden fik han dog stoerre og stoerre problemer med at galopere paa trods af, at han var smidig og tilpas i traven. Han blev ogsaa 'vild', som om han ikke kunne styre sin krop ordentligt. Heldigvis var min instruktoer erfaren nok til at se, at ponyen ikke blot var 'dum'. Efter diverse behandlinger og undersoegelser fandt vi frem til fremskridende og uhelbredelige knogle-forandringer i hofte og ryg. Jeg haaber, at du og din hest er heldige end Tootsie. Held og lykke med hende!
Tak for svar. Jeg håber at jeg kan ride mig ud af problemet, da jeg ikke mener at det ligger i noget fysisk i ryggen på den.  Jeg vil gå i gang med intensiv galoptræning, prøve at lade den løbe, så jeg ikke standser den op hele tiden.. Og så må jeg se om det bliver bedre..
hejsa nu ved jeg ikke om det er rigtigt men jeg får fornemmelsen af at din hest er en unghest eller i hvert fald uerfaren, og de kan altså have store balance problemer i galoppen. jeg ville, som andre også råder dig til, arbejde med den i longen, da dette kan hjælpe den med dens balance uden der sidder en rytter som den også skal tage højde for. er det ikke balancen der er problemer med, men at hesten har fundet ud af at den simpelthen bare kan løbe fra dig, synes jeg det er en god ide at tage den på udendørsbanen og så sætte den i galop og så prøve at presse den til at løbe lidt hurtigere end den egentlig selv vælger, for så at prøve at veksle tempoet igen. nogen gange kan heste få den vane bare at løbe og dermed holder de op med at lytte til rytterens halve parader og der kan man have held med at indarbejde lydhørheden overfor rytteren ved at presse hesten mere frem end den selv valgte. mvh Mie
Jeg kan udemærket sætte mig i dit sted. Mit (og min hest´s) problem er også galoppen. I skoven går det fint - vi rider på et lige spor og hun gå fint i både højre og venstre galop. Godt tempo - vi kan veksle imellen arbejdsgalop og fri/rask galop. På ridebanen og i ridehuset er historien en anden. Hun sætter farten op og jeg frygter at vi vælter i hjørnerne. Det er bare rigtig ubehageligt og jeg er bange for at vi bare aldrig kommer videre. Jeg fik det råd at starte galop på en lille volte og så efterhånden gøre volten større og større. Dette fungere også nogenlunde i og med tempoet holdes nede - men hun bliver godt nok tung fortil og så bliver jeg bange for hun falder forover i stedet for at vælte i et hjørne - pest eller kolera.... Jeg har i 10-11 år fået kvalificeret undervisning, men jeg syntes ikke at jeg bliver hjulpet videre. Har netop overvejet at forsøge mig med ARR - er der nogen her der kender en underviser der kører ud i Nordsjælland? Til daglig og i de sidste 10 år har jeg været akademisk rytter, og det vil jeg altid være. Men jeg har behov for hjælp til at komme videre.
Mange tak for svar. Mie: Min hoppe er ikke unghest, hun er 14 år. Jeg har haft den i 6 år, og har redet dem ligeså længe. Jeg vil ikke mene, at den er uerfaren. I så fald, er den uerfaring i galoppen, fordi jeg aldrig helt har kunnet "knække koden" til en ordentlig galop med hende. Jeg vil arbejde videre i longen, og håbe på at jeg snart kan se fremskidt. Medulla: Jeg har forsøgt med voltearbejde, for bedre at kunne variere tempi, men jeg synes ikke at det virker. Som du også skriver, at din hest gjorde, så er min også skidesød i galoppen i skoven. Den løber stærkt, men der er kontrol over det.  Det er banen, der er et problem. Som sagt vil jeg fortsætte med longearbejde. Med venlig hilsen Nanna
Er der nogen, der kan fortælle mig, hvad der er af dressurundervisning for dem med egen hest på Lindegaardens Rideklub i Silkeborg? Og hvad tager vedkommende for det?
Hej Hner. Hvordan er det nu det er med størrelsen på kandarbid? Er det ikke noget med at et af bidene skal være en halv cm mindre eller større end det almindelige trensebid?
Stangen skal være normal str og bridonen skal være 0.5 større. Bruger din hest fx 13 i bid, så skal stangen være 13 og bridonen 13.5.
logisk forklaring på hvorfor du mener bridonnen skal være 05 cm bredere end det bid hesten går med til dagligt?
Det kender jeg flere der har. Hoppen jeg rider har også bridonen ½ cm større en stangen og jeg synes biddene ligger bedre i munden end hvis stangen havde været samme str som bridonen. Det er nok også bedre at sige at bridonen skal være det bid hesten normalt går med   (Str) og stangen så skal være 0.5 kortere. Men det er der vel også delte meninger om kan jeg så høre.
meninger? Jeg spørger fordi jeg adrig har hørt at der bør være forskel på stang og bid. Jeg selv har altid redet med stang og bid i samme størrelse som det alm. bid. Og det har fungeret fint for mig og mine heste  Men spændende at høre andres meninger. Og for og imod .-)
Det skal jo heller ikke være bredere som du skriver - men længere 
Længden for mig er det samme som længden på stængerne og bredden er det samme som str. på bidet idet det ligger vandret i munden 
Hej alle (: Jeg er lige begyndt at træne lidt med en dejlig nordbakkevallak (vi træner kun fra jorden af indtil videre). Problemet er, at han har absolut ingen respekt for mennesker, og render dem bogstaveligt talt ned, skubber dem og er egentlig helt og aldeles ligeglad med om der står et menneske eller ej, der hvor den skal hen. Jeg bruger selv meget min stemme, og så har jeg en dressurpisk med til at hjælpe ham med at forstå hvad jeg mener (jeg slår ham ikke, men lægger den bare på ham for at han har nemmere ved at forstå mine signaler). Men jeg må indrømme at jeg er lidt på bar bund mht hvad jeg kan gøre for at rette op på hans respektløshed overfor mennesker, og få ham til at lade være med at skubbe og rende ind i en hele tiden. Er der nogen der har nogle gode råd omkring dette? På forhånd tak (:
Han ved jo ikke han gør noget galt... Nu har han altid gjrt sådan, så i hans øjne gør han ikke noget galt, der for kommer det til at tage tid, at lære ham "gode manerer". Men gentagelser og en god kombination af negativ og positiv forstærkning, skal der nok til, samt en masse tålmodighed. Det er altid nemmere at træne hvis man får hjælp, og er det ikke noget du har erfaring med, vil jeg råde dig til at få en underviser ud et par gange, så I begge kommer godt igang. Du kan også bede en anden person om at overvære din træning, for det er nogen gange nemmere at opdage fejl, når man ikke selv står med hesten. Held og lykke med det, og det skal nok lykkeds! Mvh Sarah
Jeg ved godt, at han ikke ved at det han gør er forkert, det er derfor jeg søger råd til at træne ham til at lade være i stedet for at straffe ham for det (: Det er desværre ikke en mulighed for mig at få en underviser, så derfor søger jeg et par gode råd herinde, som jeg så kan forsøge at afprøve på ham (: Jeg er helt og aldeles enig med dig i, at ros og irettelse med f.eks stemmen er meget vigtig, hvilket jeg også gør meget ud af.. Men igen, så ved jeg ikke rigtig hvordan jeg kan lære ham at lade være med at gå ind i mig.. der er intet ondt skabt i ham, og han er hverken vred eller sur, det er simpelthen bare fordi han ikke har lært tingene ordentligt (eller lært noget forkert), men problemet er så hvilke øvelser jeg kan lave med ham, så han lærer at han skal lade være med at gå ind i mig (: Men mange tak for dine råd (:
Du skal lære ham at holde afstand til dig når du trækker ham, han skal ikke skubbe og mase, og ikke gå inde i dig, men gerne min 30 cm fra dig. Der er flere måder at træne dette på. Du kan gå foran ham, og have front mod ham, bruge et godt langt tov, og holde det op foran dig, med hænderne strakt ud/ftem, for at lave en barriere. Du kan også trække ham "almindeligt" fra siden, men igen, han skal gå ca 1 armlængde fra dig, så han ikke kan skubbe, og du må så bruge arm/pisk til at holde ham væk/ude. Du skal træne kort tid af gangen, gerne kun 10 min, og så hellere flere gange om dagen. Så skal han lære at bakke og stoppe på let signal. Husk ALTID at slippe presset når han gør det rigtige. Der findes flere gode bøger og træning fra jorden, så det er op til dig hvilken/hvilke metoder du gerne vil bruge. Held og lykke Mvh Sarah
skriver ved han sikkert slet ikke han gør noget galt, eller også har han fundet ud af at pres forsvinder ved at mase. Lær ham at flytte sig for dine signaler. Brug gerne fysiske signaler såsom pres i grimen. Lige så snart han reagerer rigtig skal du rose ham og slippe presset øjeblikkeligt. Hvis han har svært ved at få tiøren til at falde kan en godbid måske hjælpe, men du må KUN give den når han har gjort noget ønsket. Ellers kan du også ende ud i at han maser fordi han tror han kan aktivere godbidsautomaten på den måde. Du kunne jo starte med at give en godbid når han bakker. Så får han noget ud af det og hvis han så kommer for tæt kan du bakke ham ud igen. Og så er det bare gentagelser og gentagelser, for når det allerede er en dårlig vane, kan det tage tid at få det ændret. Og så gælder det at være konsekvent. Altså når du siger han ikke skal mase, så skal han aldrig mase. Dvs at du skal rette ham ind hver gang. Det kan gøres venligt og bestemt. Jeg håber du kan få afkodet hans vane. Så er det også lidt sjovere at komme ud til ham.
Negativ forstærkning er godt, men nu har jeg jo en pony der bliver skide sur, når jeg bruger negativ forstærkning i form af fysiske træk og pres, og når man trænede med godbider blev hun agressiv, og hun havde også det at løbe folk ned og ingen respekt. Mennesker blev ikke set som noget man skulle tage hensyn til eller bekymre sig om. Min pony er så lille, 89 cm i stang, at jeg ikke rigtig tog problemet seriøst, men da hun så begyndte at snappe og gå imod presset, når man lavede et pres, så vågnede jeg alligevel. Og så tænkte jeg; det er løgn!! Normalt holder jeg meget af Ute Lehmann, men denne gang skulle der "stærkere" midler til. Jeg har aldrig brudt mig om at dominere min hest og "lege leder", da det er en umuligt at blive hestens leder i bogstavlig forstand. Men min lille pony havde fået så mange friheder, at jeg havde lavet den til en lille djævel. Så ville skæbnen, at jeg fik fingrene i bogen "At danse med hesten". En bog jeg altid har nægtet at læse, men hold nu op, hvor det virkede. Allerede efter et par gange, hvor jeg lavede føre-øvelsen, havde jeg en pony der gik 1 meter bag ved mig, stoppede når jeg bad om det og blev stående til jeg sad igang igen, spiser ingen græs når vi gå tur og klør sig ikke op af folk længere. Jeg bruger negativ forstærkning i form af mit kropsprog, og det virker. Når jeg levede pres i grimen på min pony blev hun sur. Nu har jeg aldrig fat i tovet mere og jeg har en glad pony og vi er blevet et godt makkerpar igen. Så at kigge lidt i "At danse med hesten" ville måske være god ide.   Hestene fatter i hvert fald føre-øvelsen hurtigt. 
Hej alle  Dette er nok et lidt mærkeligt spørgsmål, som de færreste nok kan svare på. Jeg er for 1,5 måned siden blevet opereret for et sprunget korsbånd. Jeg har for nylig fået min nye hest og kan slet ikke vente med at komme op og ride på hende. Jeg ville bare høre om nogle af jer ryttere har prøvet den samme operation og hvor lang tid der gik før i sad i sadlen igen.. Jeg ved godt at jeg burde stille dette spørgsmål til lægen, hvilket jeg også gør, men jeg vil bare gerne høre jeres historier.. Og få en fornemmelse af hvor lang tid jeg kan forvente der går! 
Jeg har fået sat min knæskal fast (ikke det samme, men dog i samme boldgade   ) for 3 år siden. Der gik 1½ måned inden jeg satte mig op. Brugte 2-3 uger på at skridte for at få muskler tilbage i benet igen og startede så stille op med at ride. Det gav helt sig selv når jeg pressede citronen for meget   . Når jeg skulle af, landede jeg med det opererede ben let bøjet, så det gode ben tog det meste af vægten. Brugte også en høj skammel til at komme op. Og tro mig, musklerne er en by i Afrika når du først skal i gang igen. Jeg havde en Don-Joy skinne på i 4 uger og mit ben lignede en 80-årigs. Totalt indskrumpet og uden muskler. Så jeg vil anbefale dig at træne så meget som muligt fra 'jorden' af for at få bare lidt muskler og fleksibilitet igen, det vil du helt sikkert få meget gavn af når du skal i gang igen 
Mange tak for svar! 
Jeg er lige pt. i DonJoy - mit knæ gik af led i sidste uge - og føler, at jeg kæmper lidt med tiden ifht. at min hest så småt er begyndt tilridning og derfor skulle jeg jo gerne selv kunne tage over hurtigt. Sidst jeg kom ud af en donjoy - efter 6 uger - lignede mit ben også et spaghettirør - så denne gang håber jeg for det første jeg slipper ud af den hurtigere, og undgår en operation. Og så har jeg tænkt mig at træne alt, hvad jeg kan mens skinnen stadig er på - jeg fandt nogle træningsinstruktioner udgivet af Ålborg Hospital, tror jeg det var. De beskrev at man skulle begynde at træne lige så snart hævelsen er væk - dvs. ca. 2 uger efter. MH Nana
Jeg har selv fået revet mit korsbånd over, så ved nøjagtig hvordan du har det! Jeg havde mit ben i skinne i 14 dag, i strakt tilstand, jeg fik den helt af efter de 14 dage. Jeg var dog så uheldig at to uge efter lavede jeg en skade på min menist, da jeg blev angrebet af en hane (ja, læs en hane med to ben og vinger).. Jeg blev sat tilbage i træningen, da min knæ hævede voldsomt efterfølgende. Jeg sad på en hest ca. 4 måneder efter operationen, jeg ville helt klart råde dig til at gå langsomt frem. Jeg havde meget svært ved letridning, da der ligger en voldsomt vægt i sådan en bevægelse. Jeg startede med at skridte på banen, hvor jeg var nogenlunde sikker på at hesten ikke hoppede til siden. Så gør dig selv den tjeneste at vent til du er bare nogenlunde klar, hvis du presser det for meget i starten, får du bagslag rimelig hurtigt. Jeg håber ikke det var et voldsomt brud, det var mit desværre. Bliver mit revet af igen, har de svært ved at lappe det sammen, øv øv... I dag ca. 5 år efter går det rigtig godt med mit knæ, jeg har dog stadigvæk svært ved at ride to heste samme dag. Jeg kan heller ikke holde foden ligefremme i stigebøjlen, min fod vil gerne stritte ud til højre - men det må jeg nok bare lære at leve med   Det er bare ikke så pænt som dressurrytter. Til hverdag undgår jeg mange trapper efter hinanden og jeg undgår at hoppe ned fra ting eller lignende, trampolin er endnu helt udelukket. Du ønskes held og lykke fremover.
Nana: Lige præcis, de øvelser er geniale til træning med den   -skinne
Hej, jeg har også fået foretaget en korsbåndoperation og så vidt jeg husker gik der ca. et par måneder før jeg gav den fuld gas igen. At jeg så satte mig op og fik en trækketur den 1. dag jeg kom hjem, var nok ikke det smarteste og jeg husker også det gjorde pænt nas, men det var hele skridtturen værd:-) Jeg fik lappet korsbåndet med sene trukket fra baglåret, da jeg red en del military og man derfor ikke ville tage andet steds fra knæet. Jeg kan idag mærke det i mit baglår, såfremt jeg ikke har redet i laaaang tid, men mit knæ har jeg intet problem med - dog springer jeg med ledbøjler for bedre stødabsobering. Jeg vil råde dig til at starte stille op, være omhyggelig med din genoptræning og ellers mærke efter - dit knæ skal nok fortælle dig hvis der er brug for mere ro 
Jeg har også et overrevet korsbånd, men er ikke opereret. Jeg har istedet trænet og trænet og trænet og det fungerer rigtig fint i dag, 4 år efter. Jeg red ca 1 måned efter jeg kom til skade, de første par gange på en sød og meget rolig rideskolehest som jeg vidste kunne stå bomstille ved en stor kasse når jeg skulle af og på. I starten brugte jeg pisken som hjælp i stedet for benet og jeg sad bedre i springsadlen end i min ellers højt elskede dressursadel. Jeg brugte de der sikkerhedsbøjler fra Sprenger, de er gode til ryttere med knæproblemer. Jeg har senere fået at vide at 70 % af balancen sidder i forreste korsbånd, og det var nok mit største problem at holde balancen. Jeg gik hos fysioterapeut i en længere periode og genoptrænede både styrke og balance. Og det vil jeg anbefale at du også gør samt at du finder noget at stå på når du skal op og især når du skal af. Rigtig god bedring med knæet. VH Karin
Hej kloge HN'er Sagen er den at jeg er ved og tilride min PRE hingst på 3½ år nu sammen med en veninde. Min veninde er helt vild med min PRE og har trænet meget med ham fra jorden (horsemanship) Han er en lidt vims hest og bliver han bange for noget kan man ikke bare sige bestemt til ham det må du ikke være bange for. Så lukker han bare af og han tror han skal dø. Jeg har selv trænet med ham at det er okay jeg stiger op i bøjlen og læner mig ind over ham, mens han står stille hvilket også er gået fint. Min veninde kom så selv rendende med hendes ridehjelm da vi skulle til og op på ham, så hun fik så lov at komme op og ligge på ryggen af ham. Det trænede vi nogle gange, så han slappede af ved det. Så har vi trænet nogle gange hvor hun har sat sig helt op og så hoppede af igen, samt siddet der og han så har gået et par skridt frem og så hopper hun ned igen. Det har han taget supercool indtil videre. MEN så gik det galt i dag. Og jeg ved virkelig ikke hva der gik galt for ham. Jeg trak ham, mens hun sad på ham, han var helt rolig i øjnene. Så vrinskede en anden hest ude på folden og kort tid efter eksploderede han bare i så hurtig en fart man dårligt kunne nå at reagere. Han for frem og jeg kunne ikke holde ham. På trods af handsker blev der alligevel slidt hul og jeg fik en brandvabel. Desværre røg min veninde jo af og slog halebenet og blev hentet af en ambulance, så hun kunne blive undersøgt om der var sket noget mere alvorligt med hende. Heldigvis ikke noget brækket. Puha Men hvad kan få ham til at eksplodere så meget når han så så rolig ud? Hesten der vrinskede stod stille på folden. Jeg overvejer meget at sælge ham, da jeg ikke er sikker på jeg har modet til at ride ham, da jeg rigtig gerne vil starte stævner. Han er en meget vims hest, som nemt løber hvis han bliver forskrækket.
Hejsa   Jeg har fået tilbud om at passe og ride en ox araber, sagen er den, at den ikke har redet et stykke tid, og ejeren mener det er en god idè med arbejde fra jorden af til at starte med, Hvilket jeg også synes lyder rigtig spændende. Har desværre bare ikke sådan rigtig prøvet det før, er der nogle som har nogle gode råd, og et godt sted at starte, hesten skulle være en anelse nervøs og "reserveret".  ville være ekstremt dejligt med nogle gode råd, eller lign. fra alle jer kloge hoveder   smiler.  Longering er heller ikke noget jeg har prøvet før desværre. Men kunne smadder godt tænke mig at knytte bånd til hesten, så vi begge får en positiv start, når den skal rides igen....  Knus Camilla. 
kan ejer ikke hjælpe dig igeng med hesten? Hvis du ikke selv har erfaring med disse ting, og hesten er følsom, så kan du hurtigt gørt mere skade end gavn, hvis du ikke ved hvad du laver. Hvis ikke ejer kan hjlæpe, så find en anden der har erfaring med træning, så både dig og hesten får en god start. Der er skrevet mange bøger, både om jordarbejde og longering, og de kan være en god hjælp til dig, men mener stadig en underviser er på sin plads de første gange. Held og lykke med det. Mvh Sarah
Jeg er selv glad for Ute Lehmanns I harmoni med hesten. Der er tilpas konkrete anvisninger, og det er ikke "cirkustricks", men opbygning af gensidig tillid og gode vaner, man kan bruge i al arbejde med hesten.
Jeg har aldrig fået undervisning i arbejde fra jorden, men jeg bruger rigtig meget jordarbejde i min træning. Jeg har først og fremmest læst rigtig RIGTIG mange bøger om emnet og jeg har set film og videoer om det og jeg har studeret hestes adfærd men mine egne øjne og set mange ting. Det "vildeste" jeg har gjort, var at lære min hest, der var fuldstændig panisk for trailer, at nærmeste løbe op i traileren, fordi hun nu fuldstændig elsker den. Det tog også et halvt år, fordi jeg ikke havde erfaring eller fik undervisning. Til gengæld fik jeg utrolig meget erfaring og fantastiske observation Men hvor var jeg dog tit græde færdig og frustreret. Man kan gøre det selv, men du må regne med det bliver meget hårdt, og kræver ekstrem selvkontrol. En underviser ville hjælpe dig godt på vej, men man godt selv. Det taget bare meget mere tid, meget mere sved og så skal man virkelig være følsom og hvis en øvelse ikke virker skal man altid spørge sig selv om "hvad gjorde JEG forkert?". Hesten er din lærer og du er elev. Men det er svært. At få hjælp/undervisning af en der kan, ville skåne både dig og hesten. Men man kan godt selv.
Synes du skal gå en masse tur med hesten:Det har jeg altid gjord,og der knytter man tæt bånd  Vis den ikke kan gå alene så tag en anden med   Det er mit råd  Fik jeg også at vide da jeg to HMS-Kursus, en masse gå tur  Håber du kan bruge det råd -Tenna
jeg har fået rigtig godt øje for en dejlig 5 års pre-valla k i tyskland. jeg kender dog meget lidt til racen. vil meget gerne have erfaringer fra andre med pre heste. Hvor velegnede er de til dressur? her mener jeg la klasser, de høje la klasser? er de mere showheste? tusind tak for svar.
Hej, Jeg har godt nok ikke selv ejet eller trænet en PRE, men jeg har stadig et par kommentarer til racen. PRE er nogle smukke, intelligente og lærenemme dyr. De er varmblodede og livlige, men de siges samtidig at være mentalt stærke og rolige. PRE er dog fremavlet med andre formål end at skabe en dressurhest til konkurrencebanerne, selv om den "gamle" type desværre er på vej ud til fordel (hvis man kan kalde det sådan) for en mere "moderne" type. Jeg synes personligt, at det er synd, at en race mister sit særpræg, da der jo findes nok "almindelige" rideheste i verden. Men den oprindelige PRE er avlet til brug som kvæghest og tyrefægterhest og har vist sin værdi i den klassiske dressur og den høje skole. Jeg synes, at du bør gøre op med dig selv, om du ønsker en PRE og vil indrette din ridning efter det, denne race kan tilbyde dig, eller om du ønsker at ride dressurkonkurrencer og derfor snarere burde købe dig en hest af den type, der har lettere ved at klare disse krav. Hvis du vælger PRE bør du nok også være klar over, at på grund af racens trods alt stadig eksisterende særpræg, vil der være nogle egenskaber, du skal være opmærksom på. PRE har f.eks. naturligt let ved at løfte benene højt i bevægelserne og krumme halsen. Dette bliver desværre ofte til en sovepude for nogle ryttere, der let kommer til at ride hesten uden rygsving. Det kan se besnærende ud men gavner bestemt ikke hesten. På den anden side er en PRE ikke skabt til at bevæge sig med mulen i savsmuldet i halve og hele år, før den samles op. Så hvis du vælger PRE, så sørg for at få undervisning af fagfolk, der kender racen og dens særpræg. Hvis du vælger PRE, så gå ind i det med liv og sjæl - så tror jeg virkelig du får nogle fantastiske oplevelser ud af det! God fornøjelse! MVH Jette
Hej Jeg har redet en pre-hingst og han var noget af det mest charmerende, så min erfaring med racen er som sådan positiv. Han var ret hurtig med på at gå 'engelsk dressur' selvom han ikke havde ret meget erfaring med det (kan dog nikke til det, med at det kan være svært at ride ryggen op på dem). Jeg red ham i ½ år og synes han var skæg, men min daværende underviser vurderede, at jeg skulle have en anden type hest for at rykke mig ifht. mine dressurmæssige ambitioner. Dog er (var) der noget med, at i hvertfald i forhold til de heste, man importerede fra Spanien, skulle undgå dem, der allerede i Spanien var blevet kastarerede. Simpelthen fordi at spaniolerne kun kastrerer, hvis kvaliteten af hesten er ringe. Det er ikke sikkert det er gældende længere, efter at PRE-heste er blevet en eksportvare - og måske heller ikke for heste fra Tyskland. Gangartsmæssigt er det ikke så ofte, at en PRE kan gøre sig gældende i LA-klasser, men mere viser deres dressurmæssige styrke i S-klasser, da det, de har talent for, ofte er samling og piaffe/passage. De kan komme op ad jorden, men ikke forlænge så meget. Dermed ikke sagt, at de ikke kan gå en fin LA - men de vil måske ofte blive 'overhalet' af de der stortgående varmblodsheste, som kan strække ben i øgningerne. MH Nana
Hvis dine ambitioner er at ride LA på de danske dressurbaner under DRF, ville jeg synes det var spild af penge og godt blod at købe en pre. Jeg er akademisk rytter. Har ikke selv arbejdet med andalusiske heste, kun håndteret dem på fold og i stald. Men har set arbejdet med dem. De er bygget til samling, bæring og dressur der beroer på et godt fundament, fremfor den turbo-udvikling moderne dressurheste er underlagt i dag. De er fantastisk følsomme, lærenemme og har nogle gangarter ud over det sædvanlige. Men tror man skal være klassisk eller akademisk for virkelig at værdsætte PRE'en egenskaber. Når man rider moderne, engelsk dressur, tror jeg du vil få mere glæde af en hest, der er designet til det. Jeg bliver personligt ked af det, når jeg ser spanske heste, der bliver brugt til moderne, engelske formål, da man i så fald ikke udnytter ders fulde potentiale. Så mit råd ville være, ikke at købe den. Den hest kan gøre SÅ meget mere gavn hos folk, der forstår at bruge og værdsætte hestens medfødte kvaliteter. Så jeg synes du skal finde en god varmblodsmodel af den type du finder mest tiltrækkende.
Hvordan kan jeg træne min hest så den for flere muskler bagtil, vi har ingen mulighed for at ride på bakker i terræn, så det meste skal ske på banen. Hun er springhest så hun har brug for ekstra muskeller bagtil
Kom væk fra banen - bakker er ikke et must, men galopintervaller, mv kan være en god hjælp - og kuperet terræn er selvfølgelig det optimale. Ellers gymnastiksprng og i det hele taget ridning hvor der tages hensyn til hestens anatomi, så bagparte kommer i aktion
Vi har desværre ikke så mange muligheder for at komme ud at træne da hun står på en befærtet vej, og biler er vi ikke så gode venner med,og tur muligheder er der ikke noget af, så det eneste vi har er en ridebane indtil der kommer stubmarker
Prøv og rid en masse tempovekslinger.. (Kort trav, middel trav, fri trav og det samme i både skridt og galop).. Ved det får du aktiveret bagparten og får både fat i de korte og lange muskler..
Så må i trave over bomme og cavalettis 
Ned i tempo, men stadig med fremaddrift .. Og husk at gøre det over korte intervaller .. Dette kan gøres i alle gangarter ..
Rid frem og tilbage i trav og gallop(dvs. "hurtigt" og "langsomt"). Det betyder ikke at du skal give den så meget gas du kan eller den skal gå så langsomt som muligt. En lille tempoveksling er nok. Masser og Masser og Masser af overgange! skridt-gallop, skridt-trav, trav-gallop og den anden vej rundt. Rid over bomme, gerne ca. 10 efter hinanden. Der er hårdt for bagdelen så ikke noget du nødvendigvis skal gøre 30min. i streg ...Det var lige havd jeg kunne kommer i tanke om 
.... og husk at give noget muskelsættende tilskud så du får maximum ud af din træning. Eks 
For det første ville jeg jo overveje om hesten skulle blive ved med at være hingst, da det jo sikkert vil hjælpe en del på koncentrationen, så den ikke skal holde øje med alt og alle omkring den. For det andet, så ville jeg jo overveje om det hjælper på tilridningen, at du lader din veninde komme op og forstyrre billedet... Selv ville jeg ikke have gjort det. For det tredje, så ville jeg sende hesten i prof tilridning et par måneder, så du får en hest hjem, som er vant til at blive redet og lytter lidt efter rytteren. Du kan evt. vælge et sted tæt på dig selv, så du kan følge med i tilridningen og selv få lidt undervisning før den kommer hjem igen. Så kan det være du bliver mere tryg ved ham. Selv ville jeg ikke afskrive den endnu, men er du en nervøs rytter, så er det da ikke særligt smart at købe så ung en hest og ovenikøbet en hingst.
Som du beskriver hesten, så vil jeg ikke mene den er mentalt klar til at få rytter på ryggen endnu. Ikke alle heste er pr. automatik psykisk klar til den opgave bare fordi de er fyldt 3-3½ år. Jeg ved at man i Spanien (ihvertfald i "gamle dage" stadig ville betragte en 3½ års som et "føl" og ikke en voksen hest, det bliver den først når den fylder 5 år). Jeg ville give ham noget tid. Evt. fri på sommegræs sommeren over og så starte stille og roligt op igen med jordarbejde til efteråret, som jeg også kan forstå at I har gjort lidt i. Jeg ville ikke sætte mig op på hesten før jeg var rimelig sikker på, at jeg ville kunne have hans fokus i alle situationer og at det ikke var med risiko for liv, lemmer og helbred. Med unge heste gælder det altid om at "skynde sig langsomt", nogle heste er mere sensible, umodne etc. end andre og man har intet ud af at presse på for tidligt. Har man ikke tålmodigheden til at give hesten tid og tage alt langsomt og i små bidder, så må man gøre op med sig selv om det er en unghest man skal have. Ungheste-ridning skal ikke være en hazaderet affære, det er udelukkende fordi folk har for travlt, at det ofte ender som ren overlevelse og en kamp. Gør man sit grundarbejde ordentligt og mærker efter hvornår hesten er klar, så går det i langt de fleste tilfælde, fuldstændigt smertefrit   .
At tilride en hest er ikke noget, man bare lige gør. Man kan godt være heldig, at man ikke aner noget om at tilride, og så går det hele fint. Men ud fra den måde, du beskriver din hest og hvad der foregår omkring den, så lyder det ikke ligefrem som om, I har særlig meget styr på, hvad I har gang i. Beklager, men det er sådan jeg læser dit indlæg. Så se at få den i hænder hos folk, som har forstand på at tilride en ung hingst, se at få den kastreret, eller se at få den solgt. Som I jo har oplevet, så er det ikke ligefrem ufarligt, det I har gang i, så I kan glæde jer over, at din veninde slap med et forslået haleben. Det er billigt sluppet, hvis hun blot er forslået efter at være blevet kylet af en utilredet hest. Det kan gå meget meget værre, og der er ingen grund til at rende og vente på, hvornår der sker et uheld igen. Så få noget hjælp eller kom af med hesten, inden det ender værre.
Før det første vil jeg lige nævne at hesten stoler mere på min veninde end den gør på mig, da hun har trænet meget med ham fra jorden. Og han reagerer rigtig fint på hendes kropssprog. Fx så har jeg kæmpet længe med at få ham i trailer (uden tvang) hvor hun kan gå hen og få ham op på 5 min. Jeg er ikke uerfaren med at tilride heste. Har tilridet rigtig mange. Syns heller ikke vi har gået hurtigt frem med ham. Han han virket bare en smule spændt, jamen så gik vi et par skridt tilbage så vi var sikre på han var tryg ved det. Han gik jo roligt og afslappet med rolige øjnene, og så eksploderede han i løbet af et split sekund. og det har jeg aldrig oplevet før. Så plejer de at være lidt spændte inden de begynder på noget. Han er ikke hingstet her hjemme. Han gik ikke og kiggede på alt muligt andet som kunne være spændende. Har også planer om at kasterere ham, men først til efteråret så der ikke går fluer i det.
Det sværeste i den fase i er i er jo at være den på jorden, så hvis din veninde er bedre til at håndtere/læse din hest bør hun være på jorden. Det er ikke tilfældigt at det er berideren der står på jorden når du sender en hest i tilridning så længe den blot skal vænnes til at bære vægt.... For mig lydet det som om i er gået for hurtig frem??? Har i skridtet hvor i blot ligger hen over den. De er altid stabile i skridt med mig hængende over inden jeg går videre. Er iøvrigt til dels enig med ovenstående at det er vigtigt at involvere hesten fra begge sider. De fleste unge heste er stort set kun håndteret fra venstre side så det kan blive en overraskelse hvis man ikke træner der findes en højre side. 
Nej vi har faktisk ikke prøvet at hænge på ham fra begge sider. Når vi har hængt på ham har han drejet hovedet nogle gange for at se hva der sker, samt vi har klappet ham over alt hvor man kunne nå mens man hang der. Men det kunne da være man skulle prøve det. Han er helt rolig med man ligger over ham i skridt. Det har han accepteret længe at man måtte det uden han blev nervøs.
at du bare ikke passer sammen med hesten? Jeg ville i dit sted sælge den og finde en mere passende hest 
Jeg ville sætte din vendinde til at styre hesten, og så starte forfra med dig som rytter. Og så gøre alting fra begge sider  Som andre nævner, så er det allervigtigste i den fase, håndteringen fra jorden. Derfor bør den der kender hesten bedst, faktisk være den der håndterer den. Så længe hesten bare skal bære rytteren, er det jo personen fra jorden der styrer hesten, og som hesten skal have fokus på, adlyde være tryg ved. Derfor ville det give absolut bedst mening at din veninde, der har håndteret ham mest, er den der fører ham på nuværende tidspunkt 
For snart meget længe siden, red jeg også heste til. Det gik som regel altid rimeligt nemt. Dog var der en 12 års importeret hingst, som reagerede nogenlunde som din. men rides til skulle han, for at gennemføre materialeprøve og bruges i avlen. Problemet var at han blev bange for mine ben. Når han slog rumpen op og lavede ballede, måtte jeg jo spænde for ikke at ryge af. (Han så mig en puma på ryggen, som bare greb om ham og den skulle af for enhver pris.) Løsningen var en sadel med fastbundne støvler fyldt med sand. Det trænede vi med til han var komplet tryg. Han bestod sin materialeprøve og blev kåret 1.klasse. Andre heste kan også blive bange for at man tårner sig op over ryggen på dem. Der har vi igen brugt en sadel med feks en sæk uld bundet fast. Og masser af tålmodighed. Håber det bedste for dig og din hest  Hilsen Dorte
præcis lige hvad louise skriver det er fortidligt at afskrive sådan en hest og det rigtigt det i har gjort givet den masser tid med træning fra jorden og godt det er en veninde der også kender ham. alt begyndelse er nemli svær og fordi man bliver kastet af en gang skal man ikke være urolig den har mistet koncentartionen da den anden hest vrinsket og sådan kan jo ske. du må endelig ikke give op fortsæt med at træne. jeg har selv prøvet det og vi fortsatte træningen og fik en fantastisk hest ud af det! og så op på hesten igen:) Mvh Mie
Ja det var så mig som røg af. Har trænet heste i 15 år i horsesmanship og til reddet en del opgivet heste. Men men men, ham her er anderledes, især fordi han ikke har været i hænder som føl. hans mor har lært ham at alt i verden er farligt. Jeg har trænet rigtig meget ground work med ham, hærdet ham i forskellige situitioner, og lært ham det basale fra jorden af. Han har intet sagt til at jeg stod i bøjlen og lavede bensving, eller jeg bevægede mig på ryggen af ham når jeg lå imnd over ham. Han har faktisk været super cool indtil i søndags. Men nu tager jeg ham fra jorden af for eftertids og så må vi se om det hjælper. Han er jo en dejlig hest og ikke spor hingstet. Så krydser finger for at han lærer det.
Det lyder som en god idé, Vicky. Det lyder som om du har lært ham en hel masse, og du har lært ham at overkomme en masse situationer  . Når du nu træner horsemanship, så bruger du sikkert en del kropssprog i din træning. I alle de "farlige" situationer har han sikkert lært at afkode både dine bevidste og ubevidste signaler, og har efterhånden fundet tryghed i din håndtering af ham. Når du så sætter dig op på ham, så kan du ikke længere påvirke ham på samme måde med dit kropssprog. Selvfølgelig kan du på alle mulige andre måder berolige ham og gøre ham tryg, men de signaler han måske plejer at aflæse når du står ved siden af, er ikke længere tilstede. Samtidig er der pludselig en anden der håndterer ham, som han ikke er vant til at "overkomme farlige situationer" sammen med. De ting tilsammen kan sagtens være rigeligt til at forvirre en sensitiv hest og gøre den utryg. Personligt prøver jeg at undgå at bruge for meget kropssprog i mine signaler. Dels fordi jeg synes det nogle gange kan forvirre hesten, og gør dem nemt til "enmandsheste" fordi de lærer at tolke den ene træners signaler, og i særdeleshed fordi du ikke kan bruge det når først du sidder i sadlen, og jeg vil gerne bruge mest tid i sadlen   Det er slet ikke fordi jeg vil dreje debatten over på om man skal bruge kropssprog eller ej, jeg prøver bare at fremhæve noget af det man skal være opmærksom på NÅR man bevidst har valgt at bruge meget kropssprog i sin træning  Og så husk altid den fysiske dimension. Det KAN være fordi det gør ondt, at han reagerer eksplosivt. Bare lige for at I har det i baghovedet 
.. der tænker over den der hest på folden?  Når man tilrider er det jo vigtigt at forholdene er iorden. Jeg synes det lyder til at i har handlet fornuftigt. Men hvis i vidste at der var en hest, alene på folden (=hesten meget sandsynligt vrinsker og tåger rundt) hvorfor i alverden så forsøge sig med tilridningen af en 3½ års hingst?! i skulle da bare have ventet til den hest ude på folden var taget en eller havde fået en foldkammerat.. så var situationen så slet ikke forløbet som den nu gjorde... Igang igen, og denne gang så tænk lige lidt over hvad der sker i hestens omgiveler inden i springer op - sørg for at der er RO. Man kan jo ikke forvente at en 3års hingst i tilridning arter sig som en gammel aflagt rideskolehest når der står en hest ude på en fold og vrinsker + evt. tåger rundt, det vil næsten enhver hest blive påvirket af, i større eller mindre grad.
Hesten på folden vrinskede én gang. Han tågede ikke rundt, men stod bare og kiggede eller spiste lidt græs. Én gang har jeg oplevet han har tonset rundt der ude fordi jeg tog den anden. Men PRE hesten sagde ikke noget da jeg longerede ham mens min 2 års drønede rundt på folden. Ved ikke om han bare var fjollet den dag for han har intet gjort de 1000 andre gange jeg har ladet ham stå alene på folden. Og helt alene er han heller ikke da ridebanen er næsten lige ved siden af. Plus der er en fold ved siden af med 2 pensionister på. Men vi prøver at gå helt tilbage til start igen og denne gang stå lidt i bøjlerne på højre side også. Så må vi se hva han siger til det.
Det er da meget muligt, at det er et par dygtige piger, som vi har med at gøre her, det skal jeg ikke udtale mig om. Men jeres profiler afslører, at I begge er midt i tyverne - og det kalder jeg altså ikke for erfarne folk. Ud fra TS's beskrivelse i startindlægget virker det endnu mindre som om, at TS har erfaring med livlige ungheste. Jeg kan ikke forstå, at så mange siger "op på hesten igen". Det der med at blive kylet af, det er altså ikke "bare lige", det er rent faktisk noget som folk bliver syge af, invalide af eller i værste fald, hvis det går helt galt, dør af. Og her taler vi altså om to unge damer, som for den enes vedkommende udtaler, citat: "Har tilridet rigtig mange" (...) og for den andens vedkommende, citat: "Har trænet heste i 15 år i horsesmanship og til reddet en del opgivet heste". Det er ret godt gået at have så meget erfaring, når man er midt i tyverne... Jeg synes bare, det minder om samme sang, man rigtig tit hører blandt yngre piger/damer; f.eks. "jeg reddede ham fra mishandling" "jeg har trænet heste i 15 år" "jeg har stor erfaring med tilridning" "jeg har tæmmet flere problemheste" og des lige - og sandheden er en helt anden, i hvert fald i forhold til hvad jeg kalder mishandling, og hvad jeg kalder erfaring mv. Det er samme billede, jeg ser her; to unge piger, som absolut mener de så rigeligt har erfaringen og kompetencen til at løse denne opgave, for de har jo prøvet det masser af gange før og er yderst kompetente - det er det, I beskriver i indlæggene herover. Hvis man er så dygtig, at man har tæmmet opgivede heste, burde man så ikke også være mere end dygtig nok til, at der ikke opstod denne slags farlige situationer? Nuvel, alle kan blive smidt af, og uheld sker. Men ud fra jeres beskrivelser tror jeg ikke, der bliver tale om et enkeltstående tilfælde. Jeg synes TS har fuld grund til at tvivle på, om hun magter opgaven. Den modne beslutning er, i mine øjne, at overlade opgaven til folk, som rent faktisk har erfaringen, og rent faktisk ved hvad de har med at gøre. Folk, som har arbejdet med heste i årevis af deres voksenliv og ved hvordan en usikker unghest skal tackles, hvor hurtigt man kan gå frem mv. Der er en verden til forskel på heste, og selvom tilridning er gået godt 10 gange, er det ikke sikkert det går godt den 11. Tag ud på et ridecenter, og se hvordan det går; nogle ungheste vipper aldrig et øre over at blive redet, og man kunne måske have smidt sadel og hovedtøj på dem første dag og sat sig op og begyndt at knokle løs på hesten uden nogensinde at blive smidt af. Andre skal have uger eller måneders forsigtig tilvænning inden de en dag er blevet dygtige rideheste. Opgaven er, aldrig at give hesten en dårlig oplevelse, og det kræver rigtig meget erfaring at vide, præcis hvor langt man kan gå. TSs hest har allerede fået den første dårlige oplevelse. Jeg synes det er rigtig ærgerligt, at der ikke er flere der støtte TS i, at hun ikke skal arbejde videre med en hest, som hun selv skriver, hun ikke er tryg ved. Hvorfor vente til mere går galt? Der er ingen skam i at sende sin hest til profesionelle folk, at sælge den, fordi dens temperament ikke passede til en, eller hvad grunden nu måtte være. Men man behøver ikke vente med at træffe valget, til nogen har brækket ryggen eller er blevet smidt af tilpas mange gange. Og hvis man er usikker, når man har med en unghest at gøre, så er det dømt til at gå galt på forhånd, og så kan man lige så godt slippe for knubsene og træffe et andet valg.
At man erkender at man ikke passer sammen med sin hest er da ikke noget man skal føle skyld eller være flov over, det er tværtimod en meget ansvarsbevidst beslutning i min verden. Jeg tror der er alt for mange uheld og skader der kunne undgås hvis hest og rytter var et bedre match. For mig at se var det nærmere veninden der skulle have hesten. Hvad hesten angår, så er jeg klart til Hempflings modellen. Man kan sagtens bruger timer, måneder, år med indlæringsteori o.lign, men hvad hesten virkelig har brug for er en leder. Jeg har gang på gang oplevet sådanne heste falde fuldstændig til ro så snart den har fundet hvad den søgte, en kompetent leder så den følte sig forstået i sit inderste væsen. Det omfatter både et helt unikt træningssystem tilpasset lige netop denne hest, foruden vurdering af dens personlighed og på hvilken måde den skal behandles. Sådanne ting kan virke mirakler.
Jeg prøver lidt at svare lidt på den lange smøre du fik skrevet  Nej jeg har ikke erfaring med ungheste som er så livlige som ham. Han har måske hvad nogle ville kalde et lidt overdrevet flugtinstinkt. Bliver han forskrækket stikker han af, man kan ikke holde ham eller tale ham til ro. Dog er det 1½ år siden han sidst har lavet det nummer med at stikke af fra noget farligt. Hans mor har lært ham at hele verden er farlig og det er meget svært at pille ud af ham. Han kan overkomme mange ting nu, men nogen gange kan en lille bagatel få ham til at slå fra. Jeg siger ikke at jeg er den bedste i verden til at håndtere ungheste. For selvfølgelig er jeg ikke det. Jeg ville bare frygte med sådan en som ham at han kunne blive skræmt for meget ved at sende ham ud i en træningsstald. Jeg frygter at de kunne være for hårde ved ham, og ødelægge hans psyke endnu mere. Specielt når han ikke tåler at blive presset for hårdt. Derfor vil jeg hellere selv stå for tilridningen da han jo trods alt kender mig og min veninde. Jeg ved godt at de kan reagere meget forskelligt de kære ungheste. Hsr arbejdet på et ridecenter, hvor der kom mange heste ind i tilridning inkl. de anglo arabere de selv avlede. (siger stadig ikke jeg er den bedste i verden) For at gå lidt længere tilbage i historien, så må jeg ærligt indrømme jeg ikke ved hvorfor jeg købte ham. Han har slet ikke et sind som jeg ville vælge at gå efter. Bare ved at se på hans øjne kunne man se hvilken type han var. Havde nok en idé om de gamle her hjemme kunne have en god indflydelse på ham. Men ak nej  Bare det at se ham sidste sommer gå på folden sammen med de andre, hvor der kom en gyllevogn kørende fra morgen til aften i 5 dage. De andre gik klods op af hegnet ud mod vejen og rykkede ikke et øre når den kom. Min den spanske løb sin vej hver gang. Også på 5 dagen, så sagde allerede den gang. Ham tør jeg aldrig ride på vejen med. Meningen er jo at han skal være min konkurrence/ridehest da jeg pt kun har min 20 år gamle fjordbolle at ride på. Jeg er bare ikke sikker på mere han vil egne sig til konkurrence hest. Overvejer også at sælge ham for at kunne få en anden hest som passer bedre til mig, som jeg godt tør stole på.
Jeg tror ud fra beskrivelsen af hestens opvækst at den måske er en ekstra svær opgave fordi den ikke er tam og har et grundlæggende tillidsforhold fra føl til mennesker og til at blive begrænset i sin udfoldelse. Den falder hurtigt tilbage til flugten hvis presset bliver for højt. Kender andre med ehste der har været "urørt af menneskehånd" i deres første år og ejerne døjer længe med anderledes adfærd som feks problemer mede at fange hesten på fold, voldsom reaktion på pres, ustabil adfærd og mønsteret er typisk at hesten trods fremgang fortsætter med at have tilbagefald på den ene elelr den anden måde. Dermed heller ikke sagt at man skal imprint træne sine føl og de skal kunne udføre 35 tricks når de er 6 mdr. Det handler ikke om træning af unghesten men om at den bliver TAM. At den ser mennesker som en sikkerhed. Som noget man kan stole på, også når verden pludselig er skræmmende. Det kan også læres en hest der er blevet ældre men det tager lang tid, stor dygtighed og en fin timing. Jeg vil foreslå dig at gøre en af to ting. A) Sende hesten i tilridning min 3 mdr, gerne en del længere hos en virkelig god prof som kan uddanne hesten korrekt og som kan ride sig ud af et evt problem. B) Træn hestens hjerne. I skal simpelthen lave alt muligt fra jorden samtidig med at i ind imellem fortsætter med at ligge ove rham i skridt. Gå lange ture, øv trailerlæsning, træn trail at hand (forhindringsbane for hånd) tag den med i byen, longearbejde, lange liner, evt håndhest. Udstrækningsøvelser hvor i fører dens ben frem og tilbage (træner hesten accepterer at blive fastholdt og skal følge anvisninger). Gør alt hvad i kan med forskellige sadler, dækkener, gamacher, bandager, sløjfer, evt seletøj osv osv. Det vigtigste under denne træning er at det ikke må gå galt. Overhovedet. Hvis den får lejlighed til at panikke og slippe væk fra rytter, longe, trailer eller lign har i gravet et hul som er svært at komme op fra igen og det vil forlænge træningstiden betydeligt. Så det vigtigste uanset hvad i gør er at hver træning bliver en succes hvor hesten får ros. Heste kan godt lide ros og den vil vænne sig til at i vil udsætte den for alt muligt men det er ikke sværere end at den har tillid til at den kan finde ud af det og ende med at få ros. Det er den grundlæggende selvsikkerhed og tillid til mennesker og deres tåbelige ideer i skal give ham. Om denne fase tager 1 md, 6 mdr, 1 år finder i ud af når i efterhånden får ham presset lidt på forskellige måder og ser hans reaktion. Mvh Tina
TS: Jeg kan sagtens følge din usikkerhed omkring hesten. Jeg har selv lidt lig i lasten som gør, at jeg er nødt til at have en rolig hest - ellers bliver jeg meget let skræmt. For mig er det alfa og omega, at hesten ikke bliver bange for alt hvad der rører sig, fordi jeg selv er rigeligt nervøs. Så hvis hesten også er usikker, så bliver det først farligt. Jeg synes, at du selv giver svaret. Det gavner ingenting at sende den i prof. træning, for det ændrer ikke på, hvordan hestens temperament er. Min gamle pony var træls som din; hoppede for alt og blev bange for det mindste, og det var et helvede at ride stævner på ham. Han var hammer god på hjemmebane, men jeg kom sjældent rundt på banen, når vi var ude. Der er ikke meget sjov ved ikke at blive godkendt, fordi hesten ikke vil ned på den ene halvdel af banen. Jeg havde ham i 10 år, fra han var 4 til han blev aflivet som 14-årig, og han blev aldrig anderledes. Men med tiden blev jeg bedre til at styre ham rundt og trykke til på de rigtige tidspunkter, og det betød at jeg bedre kunne få ham rundt på banen. Jeg har redet ham til et enkelt stævne som hest forrige år, og der havde vi de bedste ture uden problemer. Det står for mig som den bedste stævneoplevelse med ham, og det var trods alt bare en LC1 til et D-stævne. Succeskriteriet med ham blev aldrig, hvor godt vi kunne klare os, men om vi kom rundt på banen. Det er dybt utilfredsstillende, når man har en hest som virkelig kunne gå, når bare det var i trygge rammer. Da jeg købte min unghest, var det derfor også vigtigt, at den både kunne spadsere, og at den var cool i hovedet. De heste, jeg sorterede fra, var ren og skær på temperamentet. Mange af dem var bedre gående, end den jeg endte med at købe - men hvad er det værd, hvis man ikke kan få hesten rundt på banen? Så hellere mindre bevægelse, men en god tur hver gang. Du skal lytte til din egen mavefornemmelse, ikke hvad andre synes. Hvis du føler, at det ikke er den rigtige hest for dig, så se at få den solgt til nogen, der kan lide den som den er. Og få dig i stedet en hest som du kan få glæde af hver dag. Der er ingen grund til at vente på flere uheld.
Jeg vil i hvert fald fortsætte med at træne ham i forskellige ting som kunne være farlige. Dog går jeg ikke ture med ham ved vejen, da jeg føler det er for farligt hvis vi ikke kan komme til side og der kommer en lastbil eller en traktor. Hvilket der kommer meget af her hjemme. Almindelige personbiler siger han ikke noget til. Så bliver han nok sat til salg på et tidspunkt når jeg lige tager mig sammen. Er ikke så god til at sælge mine heste. Holder jo af dem som var de mine børn  Men vil jo gerne en hest jeg kan uddanne til middelsvær, eller måske højere. Han har også evnerne til det, hvis bare han kan komme rundt på en fremmed bane. Jeg kan da lige smide et par billeder ind fra noget af vores træning. Han syns det en mærkelig idé med den pressening og så arbejder vi på jeg godt må trække den op over ørerne på ham.  
Jeg tænker bare hele tiden, hvofor er den stadig hingst? Og eksplosionen lyder som ganske almindelig hingste adfærd.. En anden hest vrinsker og BUM, så kom hingsten til syne.. Har selv arbejdet en del år på hingstestationer, haft egen osv, og man må ALDRIG slippe en hingst "af syne eller slappe af omkring dem"! Det lyder ikke som om i er et godt match.. Du burde nok finde dig en ældre, velredet, stabil hest du kan komme igang med og sælge hingsten til en som kender den spanske psyke og hingsteadfærd....  Livet er for kort til at ende som invalid grøntsag, fordi man "kan selv, vil selv" og for at skåne hesten.. Så må den videre ud til nogen som tør og kan, det nytter ikke at skærme en ung hingst af fra omverden fordi den er "sart", så kommer den bestemt heller aldrig ud og gå middelsvær i byen 
Det er ikke synd at sælge, hvis man har nogle ønsker som hesten nok næppe kommer til at opfylde for en - hvem ved, om der ikke går en anden god hesteejer rundt og bare lige drømmer om sådan en som ham. Og det er heller ingen skam at blive så erfaren, at man finder ud af, hvad man gerne vil med sin ridning, og hvilken type/tempoerament af heste man har det bedst med. Jeg har selv to helt forskellige typer ungheste. Den ene havde jeg umiddelbart afskrevet, som værende en god fremtidig dressurhest. Ham ville jeg bare lige tilride, således at han nemt kunne sælges. Typemæssigt er han slet ikke mig, lidt for lille af højde kun 162 cm i stang, og total afslappet og komplet ukompliceret at håndterer = kedelig i min verden. Han har så vist sig at være "verdens bedste unghest", og jo mere jeg rider ham jo mere, jo mere holder jeg af ham. Han er SÅ selvgående, SÅ arbejdsom, SÅ samarbejdsvillig, SÅ nem at slæbe rundt, går i skoven alene, er god til at springe, stiller sig bare og sover i traileren, hvis han skal stå og vente osv osv osv.   Så selvom han er sød og nem også, aldrig har vippet med et øre i tilridning, ja så er han fx ikke sådan en man selv lige smutter en tur i skoven på. Og nye ridehaller kan udløse store snøften og prusten. Så han er sådan en hest, som jeg regner med at holde hjemme i trygge vante rammer det næste års tid, for at gøre ham så tryg og vant til at være ridehest, at han får en god stabil balast før han kommer ud fremmede steder. Men så absolut en smuk hest, og en hest som jeg tror kan komme langt på sigt, han skal bare have tid til at blive stabil, tryg og moden.   Og den mulighed har TS ikke - der er jo kun EN hest, som formentlig bliver en rigtig god hest med tiden, men som skal have tid, ro og rammer for at udvikle sig roligt og godt. Og er TS's drøm i bund og grund at have en bundstabil og nem hest, som hun hurtig kan udvikle sig på/med, ja så er det ikke en "langsigtet" model man skal gå efter. Er man allerede gået lidt skævt på hinanden som ejer/hest, allerede fra tilridningstiden. Og er man som ejer allerede i tvivl om, man har lyst til at arbejde med en unghest som skal have mere tid end de fleste - ja så er det da bedst for begge parter, at man skilles. Især fordi ungheste, og især følsomme af slagsen, jo har mentale antenner, som tydeligt aflæser enhver uro/utryghed ved ejeren, og så er det jo ment-too-bee-disaster. Nope - hvis ens drøm er at komme ud og ride stævner på en sød og stabil hest, så skal man nok ikke forvente, at en halvrå 3½ års PRE-hingst er vejen til succes. MVh charlotte
Han er hingst endnu fordi jeg ikke har set nogen grund til at kasterere ham med mindre der bliver nødvendigt. Han har indtil videre været flink at have med ude i byen. Han har da vrinsket af de andre heste, men bliver da trods alt stående hvor jeg har bedt ham om at stå. Han er slet ikke hingstet når jeg har fat i ham her hjemme. Han vil gerne spille smart overfor en af pensionisterne på folden ved siden af, men jeg kan sagtens trække ham rundt på folden hos dem uden han gør noget så længe jeg har snor i ham. Hans "rival" kan gå med lige ved siden af og han går stadig pænt fordi jeg har bedt ham om det. Jeg kan godt lide hvis hesten har noget mere fremdrift selv. Den skal bare være lidt mere cool i hovedet end ham her. jeg købte ham da han var 1 år og 2 måneder og han er stadig ikke blevet så god i hovedet som jeg gerne ville have ham til at være. og han er altså ikke min første unghest. Min fjordhest fik jeg da jeg var 10 år gammel (han var 3 år). Han havde fået tæsk med en pisk eller ligende tror jeg. Han var i hvert fald bange for alt der lignede og kørte man en hånd over ryggen og bagparten stod han og kryb sammen. Ham kan jeg sagtens have pisk med på den dag i dag, men har dog ikke brug for det da han har masser af fremdrift i sig selv. Og han er heller ikke nervøs for at blive rørt ved. Det fik jeg ham hurtigt lært. For 8 år siden fik jeg en 2½ års frieser hingst som hverken var vant til at få løftet ben eller blive trukket med. Han var så en meget snaksaglig hest, men tåler ikke man hæver stemmen af ham. Han lærte hurtigt at blive trukket med uden at stejle op af en. Det gjorde han 2 gange hvor jeg skubbede ham væk og sagde så gider jeg ikke snakke med dig. Så har han aldrig gjort det siden. På en uge lærte han at løfte ben på kommandoen fus. Jeg har ham stadig og han er jordens dejligste hest. Desværre har han fået slidgigt og går nu her hjemme som hygge hest. Jeg ved ikke rigtigt hvor jeg vil hen med det jeg lige skrev. Nok bare for at fortælle lidt om jeg har haft andre ung heste med problemer. Ved godt de ikke er lige så voldsomme, men føler nok bare at nogen taler til en som var man en teenager der ikke kan magte opgaven. Selvom jeg ikke lige for formuleret det lige "voksent" mht til måden at skrive på er det ikke ensbetydene med jeg ikke kan håndtere en hingst. Jeg er måske bare ikke lige så god skrive mæssigt. Jeg er sikker på jeg godt kan magte opgaven med ham, men pga den usikkerhed jeg kan få med ham, så jeg ikke sikker på han er tiden vær for mig. Så jeg mere til sådan en som min 2 års. Det kan godt være han syns der er lidt farlige ting, men han går med mig alligevel. Gerne oppe i mine sko hvis han tror han bliver ædt 
Hej alle h'ænder  Min veninde og jeg har fået til opgave at tilride en 4 års fjordhest. Den er i forvejen kørt til, så den har taget alting i stiv arm. Vi har vænnet den til sadel, hovedtøj, vægt i stigebøjler og alle de her "før" ting. Desuden har vi også trænet den lidt fra jorden inden vi begyndte at ride den.  Nu rider vi den i skridt og i trav. Den har endnu ikke særlig god balance, og derfor søger jeg også lidt råd til nogle balance øvelser. I går red vi i skoven og den var meget afslappet. Mere end den er på ridebanen. Tilsyneladende fordi det er et mere vant område for den.  Vi vil gerne have styrket dens ryg og få opbygget nogle muskler på den. Hvilke råd kan i komme med? Balanceøvelser? og øvelser der kan styrke ryggen, muskelopbygning mm. Sådan at den på et tidspunkt vil kunne arbejde rigtig med sin ryg.
Ja - en underviser vil kunne hjælpe jer med det i beskriver 
De undervisere vi har til rådighed, er desværre ikke særlig kompetente og vi har ikke penge til en underviser udefra.
Hej Det vigtigste for hesten er jo det med balancen. Så længe den ikke er i orden, bliver alting meget svært for den. Hvis den syntes det er rart at gå en tur i skoven - jamen så gør da det  Nu skriver i desværre ikke hvor længe i har redet den, så har den balanceproblemer efter 2 måneders ridning på den måde, så skal det gribes an på én måde, men har i blot været på ryggen af den 10-15 gange, så er det en helt anden snak. Balancen er noget den selv skal finde, den skal hen og finde ud af at balancerer rundt med noget der rent vægtmæssigt pludselig forstyrre dens bevægelsesmønster.Det tager nogen tid, og vil komme i takt med at den får lavet de muskler der skal til for at kunne balancerer med noget på ryggen. Det bedste i kan gøre er, at støtte den let med ben og tøjle, ikke ride på for små volter, og så ellers lade tiden arbejde for den. Det tager lang tid og megen tålmodighed før en unghest har fået styr på tingene efter at have fået rytter på - på nogen heste kan det tage måneder, så hav tålmodighed, sid stille, støt den jævnt, og gør det den syntes der er sjovt (tur) så lærer den lettere - det med at tumle rundt i en sandkasse kan de jo tidsnok komme til  Held og lykke med det 
En masse ture i varieret og meget gerne kuperet terræn, hvor den rigtig får brugt sin krop. På banen er bomme gode til at få hesten til at lave det gode stræk som medfører den løftede ryg  Derudover så kræver det selvfølgelig at rytteren gør hvad han/hun kan for at hjælpe hesten og gøre det hele så ukompliceret for den som muligt - det ville være godt med en underviser, der kunne hjælpe på det, måske det var værd at spare op til ½ time en gang om måneden med en kompetent underviser ude fra?
Hej Freja  Der er ingen rigtig genvej til at lave en ordentligt balanceret og stærk hest, men det ved du sikkert godt.   Det er svært og hårdt arbejde. Du kan bruge mange af de ting du har lavet med Dixie. Alle de øvelser hvor man ligger og fifler med tempo og retning er gode. Den skal lære at dreje let og sætte farten op og ned også indenfor gangarterne. Alting skal "skæres ud i pap" for at hjælpe hesten mest muligt. Start med at overdriv tingene lidt, så bliver det nemmere for hesten at forstå, så i drejer i stooore zig-zag og ridder laaaangsomt og så skifter gear til hurtigere skridt osv. Øvelserne med tempo og retning er fine til at ligeudrette hesten og hjælpe den til at mærke sin krop og finde ud af at holde balancen bedre under rytter. Den skal selvfølgelig have helt frit lov til SELV at lære at balancere sig, så halsen skal have lov at være, hvor den har lyst. Der skal ikke holdes eller støttes nogen steder - korrigér og slip, korrigér og slip - hele tiden, til hesten kan selv. (igen ligesom på Dixie). At holde balancen kræver dels øvelse og dels muskelstyrke - det tager tid!   Træn den ofte, afvekslende og ikke så længe ad gangen (rid måske 15-20 min i starten), ligesom hvis du skulle træne din egen krop op til noget fysisk hårdt. Hvis hesten har nemmere ved at slappe af og strække halsen frem, når i ridder tur, er det da bare herligt. Det er ikke noget bedre muskelstyrkende træning end at skridte lange ture, gerne op og ned af bakker osv. og også gerne uden rytter på dens fridage - bare på med kondiskoene og afsted i frisk skridt.  På banen kan i ride bomme eller slalom (kontroleret og afslappet). Håber det gav lidt inspiration.  Marlene
Mange tak for rådene. De var bestemt brugbare!  Hesten er reddet 15-20 gange, og min veninde og jeg har reddet i 8-9 år. Den underviser vi på et tidspunkt havde ude fortalte os, at vi skulle lave en masse små volter for at smidiggøre den. Men vi vil i stedet ride en masse i skoven, så balancen kan blive bedre, og så kan den jo godt lide det  Vi har heller ikke travlt med at få den "færdiggjort" så det hele skal selvfølgelig gøres i et langsomt roligt tempo som hesten kan følge med i 
Min datter på 14 er den heldige ejer af en araber, som hun vil ride distance på.   Hun er seriøs. Så derfor vil vi prøve at finde nogen, der har samme interesse, her i området. Måske med mulighed for at træne sammen. Eller måske følges til stævner. Med venlig hilsen og god sommer. Frida og Margit.
Efter lang tids fravær, meldte trangen sig pludselig til at blande mig herinde, selv om HN egentlig har udviklet sig i en - for mig at se - aldeles kedelig og meget lidt udviklende retning? Og selv om jeg har sagt, at det nok ikke ville ske igen  Men nu har jeg gået og tænkt over noget i meget lang tid, har tænkt tanker, trængte til at strukturere det (wee, det lykkedes!), og nu kunne jeg virkelig godt bruge noget respons på min filosoferen fra nogle, der ikke pr. definition er enige med mig. Ikke fordi det hele egentlig er åbent for en hel masse diskussion, da en stor del af det bygger på videnskabelige undersøgelser, men måske nogle af følgeslutningerne så ér det. Det kunne være fedt, om nogen ville bidrage med bonus-oplysninger, andre videnskabelige vinklinger osv. Jeg VED, at der findes kloge folk derude, som VED ting   ; og nu handler dette om helt overordnede tanker om træning og har dermed ikke noget specifikt med forskellige træningsmetoder at gøre; så det må vel kunne lade sig gøre at lokke nogen ud af busken? Ingen er vist uenige med mig i, at alle heste er forskellige. Det betyder for de fleste mennesker, at hestene opdeles i kategorier, som man så skal behandle på forskellige måder, alt efter hvad problemet er (nåja, og så er der dem, der mener at alle heste er helt ens, men dem er der (heldigvis) ikke så mange af efterhånden). Hvad man opdeler efter, afhænger til gengæld rigtig meget af, hvilket træningssystem man benytter, hvilket syn man har på hesten etc. Men det er nu ikke dét, der er væsentligt i første omgang. Noget af dét, jeg har hæftet mig ved i min egen omgang med hestene er, at jeg tidligere har set mig selv som træneren - den overlegne/vidende - som skulle lære hesten at lystre mig. Det er hesten, der er underordnet, og det er den, der skal indordne sig under mig. Altså et magtforhold, hvor det er mig, der har magten. Jeg har været så heldig at købe en hest allerede da den var 1 år gammel, som aldrig bare underordnede sig, men som selv har insisteret på at deltage - og det har den gjort fra dag 1. Jo mere jeg fokuserede på, at hesten skulle indordne sig under mig - mine signaler, min "tvang" - jo flere problemer fik jeg med hesten. Hesten var virkelig hurtig til at opfatte mine signaler, men var af og til knap så hurtig til at agere på dem. Hvilket somme tider gav nogle eksplosioner, indtil jeg forstod vigtigheden af at aflæse om hesten faktisk var i gang med at udføre min "ordre", eller om den ikke havde "hørt" mig (hvilket oftest var hvad jeg antog).  Jeg gjorde altså alle de "rigtige" ting i forhold til læringsteorien og negativ forstærkning; med at lægge pres, eskalere når jeg ikke fik reaktion - og slippe pres, når jeg fik den ønskede reaktion (evt. bakke op med positiv forstærkning). Min timing var udmærket (ikke fantastisk, men okay). Alligevel fik jeg problemer, fordi jeg ofte nåede at eskalere pres på tidspunkter, hvor hesten mentalt var i fuld gang med at få kroppen til at udføre det, jeg havde bedt om. Det siger næsten sig selv, at jeg ofte fik meget voldsommere reaktioner, end jeg havde ønsket, hvorved jeg af og til skabte mig nye problemer, i stedet for at få løst de problemer, jeg havde. En veninde hjalp mig heldigvis til at tage hul på en vis indsigt i den opmærksomhed på hesten, som jeg egentlig mener, at størstedelen af os ryttere mangler. , når jeg har håndteret heste, der har skullet trænes fra jorden. At man kan SE på dem, hvordan de har det, og at jo bedre man er til at lægge mærke til disse signaler, jo større er sandsynligheden for, at man sætter ind med en reaktion, der virker. Om det fx i en faretruende situation er rigtigt at aflede opmærksomheden, at lægge en beroligende rolig hånd bag skulderen, at fastholde hestens position (hvis man ved, at man kan dét), eller noget andet, man gør for at få sit projekt til at lykkes - uden kamp og stress. Og jeg har vidst, at jeg kendte årsagen til, at det hang sådan sammen. Jeg vidste også, hvor jeg skulle lede efter det, jeg manglede. Jeg har blot først fået det gjort nu. Nogle påstår, at alle heste virker ens. Det er måske også rigtigt sådan på det helt overordnede - og det helt mikroskopiske - plan. Men alt derimellem er vel individuelt bestemt.  tales om affektiv afstemning eller spejling, hvor to indvider afstemmer sig i forhold til hinanden. Den ene aflæser den andens (følelsesmæssige) tilstand og agerer empatisk i forhold til denne. Er man god til at afstemme sig i forhold til/spejle sig i den anden, vil der opstå en god og tryg relation. Hvis man ikke er god til det (og det kan der være mange årsager til; frygt, uvidenhed, forudindtagethed, depression, manglende åbenhed, uvilje etc.), vil relationen blive usikker. Hvor stor betydning kvaliteten af afstemningen/spejlingen har, afhænger i høj grad af nogle medfødte kvaliteter hos de to "deltagende parter". Hvor følsomme de er, hvor reaktive de er, hvor opmærksomme de er osv. Susan Kjærgård skrev engang en udmærket artikel, hvor hun sammenlignede hestetræning med at rydde stier i en skov - det er egentlig lidt det samme, dette handler om. Stierne repræsenterer her dén måde, kasserne er forbundet på.  Man har undersøgt frygtsomhed hos mus og har fundet frem til, at det er dannelsen af to forskellige aminosyrer, der er afgørende for, hvor frygtsom man ér, og hvor voldsomt man reagerer (hvilket hænger sammen med, hvor kraftigt fx smerte erindres). Det giver næsten sig selv, at dette er medfødte faktorer, og at den individuelle dannelse og sammensætning af disse to aminosyrer er ret afgørende for, hvordan individer reagerer på ting, der vækker erindringer i hjernen - om det så handler om handlingen (der så ses i forhold til lignende handlinger og oplevelser af disse) eller de følelser (fx smerte), der er fremkaldt ved den. Julie Taylor havde vist en vinkel på det for et par år siden, så vidt jeg husker - måske epona har haft fat i noget lignende på et tidspunkt? Nogen, der kan huske det? I hvert fald lagres alle oplevelser i hukommelsen. Nogle tillægges større værdi end andre, og nogle får større opmærksomhed. Har jeg fx set min mor blive bange for en edderkop, da jeg var barn, vil jeg dels kopiere hendes adfærd/reaktion på edderkoppen (spejling), og dels vil oplevelsen lagres i min hjerne, på en måde, der er bestemt ud fra voldsomheden af min mors reaktion, og hvor mange lignende reaktioner, jeg har haft med edderkopper - eller oplevelser med min mors (eller andre betydningsfulde personers) skræk og rædsel. Oplevelser, der ligner hinanden, lagres i de samme/forbundne kasser. Oplevelserne kan være konkret handling, eller dé følelser, handlingen vækker i os. Dette sker livet igennem, men selvfølgelig vil der være flere ting at lagre og putte i nye kasser i de yngre år, og reaktionsmønstrene er derfor langt lettere at ændre hos unge individer end hos gamle (det var vist den dér med den gamle hund og de nye tricks). Efterhånden vil der være så mange ting i kasserne, at nye oplevelser, ikke ændrer synderligt ved de oplevelser, der "bor" i kasserne. Kun hvis der sker en virkelig speciel/voldsom/overraskende hændelse, eller de følelser der vækkes er specielle, voldsomme eller overraskende. Dét betyder, at selv når man er voksen, vil man med sin fornuft vide, at edderkopper er harmløse væsner, der æder fluer og andre irritationsmomenter, og alligevel vækker edderkoppen den samme følelse i én, som man så hos sin mor for mange år tilbage, hvad enten det så er væmmelse eller skræk. For mit eget vedkommende kan det fx nævnes, at jeg   edderkopper indendørs, og jeg er - hvis jeg skal være helt ærlig - temmelig bange for dem, når de når en vis (ret beskeden) størrelse og type (hurtighed). Er jeg til gengæld udendørs (især hvis jeg er i en stald) gør edderkopper mig ingenting. De kan kravle på mig. Jeg kan nok endda røre ved dem af egen fri vilje, uden at det fremkalder koldsved   . I min hjerne er der altså en eller anden kobling mellem edderkopper og væmmelse indendørs. Men udendørs må jeg have haft nogle tilsvarende eller måske blot særlige positive oplevelser med edderkopper, da jeg ellers formoder, at jeg ville føle væmmelse ved at møde dem dér også. Sammenhængen kan fx illustreres således:   Har vi mennesker fx lært, at heste skal lære/indse/forstå, at mennesket bestemmer over dem, og at de skal underordne sig. Og har vi fået det at vide så mange gange og set, at dét virker, haft erfaringer med dette; og (for) sjældent oplevet, at det   har virket, ja, så er det dét, man tror på. Det er dét, ens erfaringer har bevist for én. Et åbent sind er vel i virkeligheden netop udtryk for, at man har mangeartede og forskellige oplevelser, der gør, at man forholder sig mere frit til tingene og agerer knap så meget efter et eller andet firkantet stringent træningssystem eller en bestemt tænkemåde. At man er i stand til at tænke anderledes, hvis der er ét eller andet man ikke lykkes med; noget kun erfaring, motivation og åbenhed kan hjælpe én frem til? , så ér den vel, at vi som trænere har alt for stort fokus på de stier, der skal ryddes og alt for lidt fokus på, at der ér et indhold i kasserne! Der er en hel del, der er genetisk bestemt i forhold til følsomhed og reaktivitet. Resten er ting, som er bestemt af de oplevelser, hesten (og træneren) har haft gennem sit liv. Disse ting er vi nødt til at tage hensyn til, når vi vælger træningsform, progressionshastighed osv. Ja, det kan sågar have betydning for, hvilke(n) træningsmetode, der virker. Fordi vi forstår indholdet i dem forskelligt, alt efter erfaringsgrundlag osv. Samtidig betyder dette, at vores heste også træner os - i langt højere grad end de fleste af os egentlig er bevidste om. Er dét så noget, man skal kæmpe imod, eller noget, man skal dyrke?  Jeg mener det sidste giver sjov og alsidig hestetræning - så længe man selvfølgelig er bevidst om hvad der egentlig foregår: Hvor kan vi lære meget af de heste, hvis vi vil, og hvis vi TØR! Pyyyh, det blev langt. Visse ting ændrer sig bare ikke 
Vi er fuldstændig enige - vi spejler os i hinanden. Jeg har mine islændere og shetlændere hjemme og de bliver i højt grad påvirket af mit humør og omvendt. Derfor er jeg begyndt at sige højt, hvis jeg er stresset eller trist. Simpelthen sige, det har ikke noget med jer at gøre, har for meget at lave, så i bliver fodret og får et klap, og så må jeg altså videre. Et råd jeg fik af en mand, med visse evner   . Det hjælper i hvert fald mig, hvis jeg har travlt og derved lidt dårlig samvittighed over for lidt samvær og på den måde hjælper det også hestene, for de bliver tydeligt påvirkede hvis jeg hænger lidt med næbbet. Og hvis man lytter, så fortæller de også rigtig meget igen. Der er jo også flere undervisere i ledelse, som har fået øjnene op for at vores kropssprog, empati osv. er afgørende for gode resultater som ledere, så de har simpelthen - som en del af undervisningen - sat direktører mm. til at sætte sig og studere en flok med islandsheste fx. Islandsheste er jo - som regel - født og opvokset i flokke og er derfor rigtig gode at studere. Dernæst har de skulle lede udvalgte heste og der har det jo så vist sig om deres intentioner og kropssprog har hængt sammen, for ellers gjorde hestene altså ikke det forventede. Og ja, ligesom vi har forskellige evner, har hestene det jo også. Men vi er jo også forskellige i vores intentioner med hestene. For mig er det min hest der er det vigtigste. Altså, jeg VIL beholde de heste jeg har og så sætter jeg ambitionerne ud fra mine og deres evner. Det kan alle jo ikke, for er man konkurrence-menneske fx., så kan hestens formåen, blokere for disse drømme, så der er det altså hestens evner og kunnen man må vælge ud fra og ikke dens "personlighed" som er vigtigst for mig. Men igen, vi påvirker hinanden. Jeg har aldrig været særlig vild med at ride på bane, er heller ikke særlig god til det. Min hest gider heller ikke. Den har ellers en fremdrift der siger spar 2, men ikke på bane. Men er det mig der påvirker den til at synes, gaab, det er kedeligt eller er det også fordi den ikke lige har den bedste bygning til dette? Valgte jeg hende fordi vi passede sammen, eller kom vi til at passe sammen efterhånden som vi lærte hinanden at kende? Og, jeg har hestene hjemme - som sagt - og er jo derfor ved dem timer hver dag, ridning eller ej, så derfor har hest og jeg jo nok en kæmpe indvirkning på hinanden, de spotter i hvert fald straks mit humør og jeg kan ved et kig på folden konstatere at noget ikke er som det skal være eller alt er som det skal være.
Hej allesammen Min hest er rigtig bange for at gå op i traileren og ville derfor høre om der var nogle af jer der havde nogle gode råd.også til at give den en god oplevelse når den først er i traileren... på forhånd tak for nogle gode råd. 
Jeg har brug for nogle ideer til når jeg rider tur på min unghest. Kropsmæssigt har han sine udfordringer og vi arbejder hårdt på at få ham bygget korrekt op. Fra jorden både i hånd og longe har han forstået hvordan han bør bære sig. Fra ryggen er han endelig begyndt at komme frem og ned og ikke spænde op og løbe hurtigere. Men nu vil jeg så gerne også kunne bygge ham op ved en masse hyggelige ture, men på tur er der intet frem og ned...på tur er næsen i sky. I skridt er næsen i sky fordi der kigges rundt på alt og skridtene er korte. I trav bliver han helt ivrig, løber alt for hurtigt, næsen i sky og falder helt fra hinanden så selv letridning er næsten umulig at gøre i et "flow". Galop er bare hurtigst muligt fremad  Min fys anbefalede selvom jeg slet slet ikke er til hjælpetøjler af nogen art (er akademisk inspireret og bidløs) at jeg red tur med en chambon uden elastik i min kapsun hvor den normalt sidder i biddet. Hun mener at dette kun vil være en kort periode for at give ham forståelsen. Jeg ved det ikke, det føltes for mig meget grænseoverskridende at ride med en "hjælpetøjle" da det slet ikke er min overbevisning. Men på den anden side så vil ingen løsning betyde kun meget få ture, da jeg føler jeg nedbryder det vi har bygget op. Hvad syntes I om min fys forslag? Hvad gør I for at få hesten til at gå frem og ned i naturen? Har I gode ideer eller råd til mig?
Jeg synes ikke du skal benytte hjælpetøjler hvis du føler det er grænseoverskridede for dig. Lyt til dig selv. Min hest er ligesom din - han er 14 år idag og er stadig sådan   Han er dog lidt lært nu at man kan godt slappe bare lidt af på tur og sænke hovedet en smule og gå normal trav og galop tempo som jeg på ryggen ber ham om. Det jeg ville gøre er at koncentere dig om at skovtur er altså skovtur. Hesten behøver ikke at gå 100% afslappet, den skal have lov til at kigge (især når den er så ung) så længe den bliver i det tempo du ber den om. Gør den ikke det, er det bremse, bremse, bremse indtil at den gør det. Så længe du kan ride den i det tempo du vil - fx kort trav, lidt mere stræk på trave, kortere galop, lidt mere tempo - men stadig få hesten ned i tempo igen. Pludselig vil hesten også begynde at slappe mere af og sænke hovedte en smule mere. Du nedbryder ikke det du bygger op i longen og fra ryggen på bane ved at ride ture nogle gode gange om ugen hvor hesten har hovedet højt og vil følge med i tingene. Jeg red i en periode 14 dage kun i skoven og min hest skal følge med i alt - og han er på ingen måde ødelagt. Hans muskler ligger lige så fint som de plejer. Så ville springning jo også ødelægge det - for der går hesten jo også højt med hovedet for at se springet 
Hvor filen får man det der klistermærke til hestepasser så hesten kan blive kokurrence hest? Har ledt og ledt og ledt og kan ikke finde ud af hvor jeg kan købe det.
Der er et link til rytterlicens og videre derfra til hestepas, medicinsider osv. til venstre. Under dette link finder du linket til konkurrencepas. Muligvis findes der en letter vej, men det kan findes her  Mange hilsner fra Maria
Du skal oprettes som rytter på DRF portalen og så skal du oprette hesten, og så skal du melde den som konkurrencehest .. Så betaler du 300 kr og så kommer det i løbet af en uges tid ..
... det var langt at komme igennem  Jeg er meget enig med dig - men nu er jeg også kvinde, og jeg tror at lige netop dén indgangsvinkel falder lettere for os end for mænd  Når det så er sagt, så har jeg gennem tiden mødt mange - både mænd og kvinder - som ser på hesten på den måde, du beskriver (altså har fokus på kassernes indhold og hestenes forskellighed) UDEN nogensinde at hæfte så "langhårede" termer på det. I dag er begrebet "horsemanship" jo noget, som er sat i (økonomisk?) system og som man enten bekender sig til - eller slet ikke. Førhen var det noget, man bare gjorde. Uden i øvrigt at tænke spor over, hvorfor det var sådan. Min bedstefar, som havde rigtig mange heste (og nok også en del flere end størrelsen på hans landbrug fordrede) var en RIGTIG hestemand. Hans heste var altid pæne at se på og dyrlægen havde trange kår hos ham. Men de var også altid i god form, og altid parat til at yde et godt stykke arbejde. Dermed havde han også let ved at holde på sine (dygtige) folk - fordi arbejdet blev nemmere på den måde. Dengang, hvor man virkelig var afhængig af sine heste, var der også folk, som ikke duede til heste. Det var noget enhver vidste, og noget der virkelig kunne gøre en mand ildeset i de sociale lag, var hvis snakken gik om, at han "ikke var god ved dyrene". Min bedstefar praktiserede mange af de teknikker, som mænd med store hatte tager sig godt betalt for i dag - men han kunne nok ikke have sat en masse fine ord på det han gjorde  Nå, det var et sidespring. Min pointe var, at der også i dag findes "rigtige hestefolk", som SER den enkelte hest og tilpasser træningen til lige netop dén hest - uden at de i øvrigt kan eller vil holde teoretiske foredrag. I "min" hesteverden (mest kørsel, men også ridning på et basalt niveau) er det ret almindelig viden, at man som regel "starter forfra" med hver ny hest, og at man aldrig kan vide, om den duer til det, man havde tænkt sig - eller om det tager 1 eller 3 år at uddanne den til det. Hilsen Sif
Gsims, jeg kan ikke helt gennemskue om du mest havde brug for at få det hele ned på skrift, eller om du egentlig vil debattere   Eller med andre ord, hvis du vil debattere, kan jeg ikke helt finde ud af hvad der er du ønsker vi skal tage fat i? Men så kan jeg da heldigvis bidrage med hvilke tanker der poppede op hos mig  Når jeg læser dit indlæg, så tænker jeg (som jeg har gjort tidligere, det er nok derfor jeg især lægger mærke til lige det), at du måske har mistolket nogle af de "holdninger" der er kommet frem i diverse debatter. F.eks. er jeg jo en af dem der der siger "heste lærer ens - allesammen!" (hvis jeg sådan skal sige det lidt firkantet, hvilket jeg egentlig meget sjældent gør). Det er absolut ikke det samme som at jeg mener alle heste skal trænes ens (!). Jeg mener alle heste grundlæggende har de samme egenskaber, der gør at de reagerer på positiv og negativ forstærkning, efter min mening ikke er dominerende osv osv. Grundlæggende egenskaber. Men derudover er der KLART forskel på f.eks. følsomhed, og her har vi da heldigvis alle lov at udvikle os og lære nyt hele tiden  Jeg øver mig personligt meget i lige det du skriver om at læse hesten, og vurdere hvornår den har brug for tid, og hvornår den har brug for at man følger op. Jeg synes du beskriver det meget præcist med sætningen " ". Om jeg eskalerer eller om jeg afventer, afhænger dels af hesten og dels af hvad jeg vil træne. F.eks. vil jeg typisk (igen, afhængig af hesten), eskalere forholdsvis hurtigt (ikke nødvendigvis højt/meget) i indlæringsfasen af nye signaler, hvorefter jeg begynder at afvente, når jeg kan se hesten har fanget ideen, så jeg kan finpudse. Ang. spejlingen, så er det forholdsvis nyt for mig HVOR EKSTREMT meget vi påvirke hesten, især hvis den er i en tilstand hvor den har overskud til at lytte og føle. Det er meget imponerende hvor meget der kan rettes blot ved at ændre rytterens tankegang eller fokus, og det er en helt ny dimmension af "ryttertræning" der har åbnet sig for mig, og som jeg glæder mig til at lære meget mere om  Jeg tror dog man skal passe på med sammensligningen menneske-menneske og menneske-hest. For det ER for mig ikke det samme. Heste aflæser hestekropssprog, og ikke menneskekropssprog. Og jeg tror man skal passe ufattelig meget på med at parallelisere menneske-psykologi med heste-psykologi. Vores hjerner fungerer trods alt ret forskelligt   Så jeg vælger mest at se det sådan at heste er meget følsomme dyr, der - hvis de er i en sindstilstand der tillader det - kan og vil reagere på meget små ændringer i deres omgivelser, inkl. deres rytters sindstilstand. Og der er helt sikkert mange ting i dit indlæg jeg slet ikke har berørt, men det var også lidt af en smøre   Hvis jeg har overset et vigtigt "diskussionspunkt", må du endelig sige til. Som sagt syntes jeg det var lidt svært at gennemskue hvad du præcis gerne ville have drejet - hvis der da var noget præcist der skulle drejes 
Jeg har hverken skrevet herinde eller fulgt med de sidste? ja, i hvert fald over et år. Jeg har ikke styr på hvor længe, egentlig. Så måske jeg er gået glip af et eller andet vigtigt? Men nu er du BBH-menneske, og jeg gætter på, at det måske er fordi jeg nævnte Susan Kjærgård, at du tænker jeg måske har noget bestemt i ærmet. Det har jeg ikke; jeg har bare altid syntes, at artiklen var god. Og nu er der - går jeg ud fra - nok også sket en del mere på dén front siden den blev skrevet, så derfor er det vel ikke til nogen skade at drage den frem. Særligt fordi netop fokus på at træning ér at skabe stierne har gjort bevidst for mange, at tvang ikke er vejen frem. Jeg søgte egentlig bare at sætte lidt fokus på, at der i min verden også er andet og mere i det? Jeg kunne da forestille mig, at Susan er enig. Så mit ønske var egentlig ikke at få struktur på - så havde jeg ikke behøvet at poste det her, jo?   Men jeg synes, det er drønspændende at bruge krudt på lige nu, og derfor var det også mere et forsøg på at sparke gang i en af de "gamle" debatter, hvor vi ind imellem fik diskuteret på den fede måde, hvor alle kunne bidrage, og hvor alle blev klogere, jo flere bidrag, der kom. Jeg vil gerne være klogere. Dét, frem for, at det bare handler om at komme med det bedste indlæg, få ret og få det sidste ord. Den slags diskussioner/skænderier gider jeg ikke - og det har jeg i øvrigt aldrig gjort?
Jeg reagerede overhovedet ikke på hverken navnet "Susan Kjærgård" eller på omtalen af artiklen   Jeg kan bare huske at vi tidligere (for læææææænge siden) i flere tråde har diskuteret det dér med om heste lærer ens osv.. Den gang følte jeg der var nogle misforståelser der gik igen, og det kom så op igen da jeg læste nogle af sætningerne i dit indlæg. Og jeg tænker ikke at du har noget i ærmet overhovedet - min undren i starten af indlægget var helt oprigtig, og et forsøg på at finde ud af hvordan jeg bedst muligt kunne bidrage. Og jeg synes egentlig også jeg forsøgte at beskrive en del af mine oplevelser omkring de emner du bringer op...? Så det overrasker mig lidt at det er den første del af mit indlæg du reagerer på, i stedet for at det jeg har skrevet om det egentlige emne   Jeg havde slet ikke troet det ville få betydning som sådan. Måske var det fordi du troede jeg havde noget i ærmet, fordi du troede jeg troede du havde noget i ærmet eller  Jeg vil stadig vældig gerne debattere emnet, så lad os endelig vende tilbage til det  Ps. jeg tror faktisk jeg burde holde mig fra tasterne i dag.. Synes jeg har enormt svært ved at formulere mig, og det giver tydeligvis også forvirring i den anden ende   
Pyyha, ja det var noget af et indlæg   Men meget interessant, og det indeholder også en del af de tanker jeg selv har rodet med de sidste par år. Jeg tror langt hen ad vejen, at man selvfølgelig kan komme rigtig langt med en læringsteoretisk og struktureret tilgang til det at skulle "træne" en hest. Ligesom Cat *May Ray*, så er mit udgangspunkt også at alle heste lærer "ens". Meeeen når alt kommer til alt, så tror jeg heller ikke at det kan sættes helt så firkantet op. Jeg tror det er fint at have et læringsmæssigt udgangspunkt, i form af den samme struktur og læringsteori, men at man samtidigt er nødt til at "se og føle" den enkelte hest med alt den "baggage" og den personlighed den indeholder, samtidigt med at ens egen sindstilstand og tilgang som træner, også er en faktor man er nødt til at have med i beregningen. Jeg kunne også skrive et alen langt indlæg om emnet, men tænker at det måske er sjovere at diskutere det IRL ved lejlighed   . Jeg ved ikke om du kender til Linda Kohanov og hendes bøger?, men jeg syntes de har været vældig interessant læsning. Selvom hendes bøger mere tager udgangspunkt i en terapeutisk/sprituel/mytisk tilgang til forholdet mellem heste og mennesker (noget af det er helt sikkert en anelse "far out"), så er der alligevel elementer der er brugbare i forhold til at blive opmærksom på netop spejlingen mellem heste og mennesker og den empatiske udveksling man kan have med hinanden. Bøgerne giver ingen konkrete løsninger, men er gode til at sætte nogle tanker igang, ikke mindst i forhold til ens egen person   .
en af de ting, der gør at jeg nærmest aldrig kloger i hele jord-basal-træningsaspektet er, at jeg tilhører den hastigt uddøende race, der er vokset op i en stald, og har tilbragt langt mere tid blandt 4-benede, end 2-benede. Hele "læringsteori-delen" med al dens væsen hilser jeg inderligt velkommen, da mennesker bare ikke har den indgroede "dyresans", som man havde tidligere. Psykologisk set, ser jeg tre helt basale ting, som de fleste mangler. Frygtrefleksen er næsten umulig at "aftræne", og de fleste er ubevidst rædde for deres skind, og flytter sig derfor, igen instinktivt, i pressede situationer, eller bare tænkte pressede situationer, hvilket ikke forstås af heste. Afmagtsfølelsen er ligeledes svær at håndtere, man går ekstremt langt for at kontrollere og forebygge, i stedet for at erkende den. Mennesker har et indbyrdes socialt sprog, der hovedsagligt går ud på at undertrykke kroppens evne til at kommunikere. Særligt er hele spektret af "hvide løgne" dræbende for det instinktive kropssprog, og evnen til at opfange det hos andre. Mennesker tager tale for pålydende. Tit møder man mennesker, hvis kropssprog er ikke eksisterende, eller kun kodet på det de siger, og vil opfattes som, og ikke det de reelt er og vil. Hvordan skal en hest kunne navigere i det farvand, hvis ikke der benyttes en systematiseret læringsproces?. En anden ting er ens egne grænser. Jeg oplever også, at folk har meget svært ved at erkende for sig selv, hvad de oplever som et problem ved deres hests adfærd, muligvis fordi de ikke kan aflæse grunden til den, og ved man ikke, hvad man ønsker, så er det umuligt at opnå. Jeg kan opfange bitte små ændringer ubevidst, modtage "beskeder" på min hjerneskærm fra dyr, og det gør mig ikke til clairvoyant hestevisker, men er den bitre nødvendighed, når man f.eks altid har levet af at vide at om 2 dage skal 1456 have inseminør, at nr. 14 i rækken af 18 fedesvin er ved at få ledbetændelse, og at den i stien midtfor har faringsbesvær. Det er ikke Harry Potter, men kan desværre ikke systematiseres, og derfor har det ingen relevans for andre, hvordan jeg træner de basale ting med heste..
Jeg har også tænkt over om folk generelt er blevet mere usikre på deres omgang med hestene end i gamle dage? Jeg red heste til for en gammel hestemand, og vi havde nogen fantastiske diskusioner i køkkenet efter mine rideture på unghestene. Uden at have læringsteori og biomekanik på plads, så havde han tit nogen ret gode løsninger til hvordan et givent problem skulle løses. Han havde også en intuitiv fornemmelse for hvornår man skulle gå til næste step og hvilke heste man kunne hvad med. Jeg skulle så tit prøve at modbevise hvad han sagde, men han endte altid med at have ret. Pisse irriterende:0) Jeg er super glad for at have lært en masse teori og teknikker sidenhen, men har grebet mig selv i nu og da at tænke at det var noget nemmere da man blot brugte det man havde lært af Erik. Han havde en super god pointe i at man skulle lære føl så meget som muligt og at alle heste ikke var for alle mennesker. Man skal kende sine begrænsninger
hvor er det bare spændende at læse om  - jeg ikke lige den der kan hitte ud af at skrive lange indlæg, uden det bliver rodet, men nu skriver jeg alligevel til dem der orker smøren eller må de springe over  jeg er blevet trænet af flere heste, det er også dem jeg bedst kan lide at arbejde med. Jeg startede op med den traditionelle måde og det var rent kaos, indtil jeg indgik et samarbejde med hesten istedet, hun tålte ikke dominans - men da hun fik tillid til mig - og omvendt - så gik hun igennem ild og vand for mig, og var ekstremt lydhør og stabil - også i situationer, der kunne blive farlige med andre heste, men hun satte ikke en hov forkert, når bare jeg spurgte pænt og hun forstod hvad jeg ønskede. og hun har reddet mig ud af møgsituationer flere gange. Jeg bryder mig ikke om at de sætte heste i kasser, kan komme til det - men er bevidst om, at der sker udvikling, hvor forskellige de er, at de ikke skal trænes ens - selvom nogle siger det modsatte. med respekt for at det er en hest - at de har en hestehjerne - så er der så mange oplevelser der former dem - og træneren/ejeren/rytteren former dem med. Hvor ekstremt fintfølende de fx er på vores åndedræt og kropsholdning fx., det er så tit at en der hviler i sig selv kan få hesten til alt og den gør det i tillid - hvor en anden nervøs/usikker/passiv m.m. overhovedet ikke kan få hesten til at flytte sig ud af stedet. DCen slags kan man ikke læse sig til, det skal komme indefra, gennem selvudvikling og erfaring. også den der fornemmelse for hesten, der gør at noget der kunne ende i en krise aldrig bliver en krise, fordi man mærker hesten inden den flygter/angriber/løber o.l. og kan handle på det. Jeg ser også enormt meget inkosekvens, og bliver alligevel forundret over at så stort flygtdyr, 9 ud 10 gange kun trækker henimod græsset, trækker med føreren og bare er uopmærksom. Noget jeg synes er så fascinerende er når de spejler en - har lært flere heste der ikke gad trave ved af fører, så går jeg så meget i min krop og mit åndedræt og "får hesten med mig" i langtsom skridt, hurtigere og langsom, stop og frem igen - når det så er helt synkront, så løber jeg lidt på stedet - også løber de fint i trav ved siden af. Ligesom min gamle gik galop på stedet, når lavede den bevægelse med mine ben. Jeg var også en dødræd for at køre en hest første gang. og hyperventilerede - og den ellers bomsikre hoppe begyndte at sitre over hele kroppen, det var ikke godt for hende, men der lærte jeg at huske - altid dybe & rolige vejrtrækninger! - og være glad Jeg kan mærke det med det samme på hesten, hvis jeg er lidt tung i tankerne, og er jeg ikke selv bevidst om det, så studser jeg over deres adfærd og bliver klar over at jeg lige skal gå for mig selv og rydde det dårlige ud, tænke/visualisere gode tanker og hvad jeg glæder mig til - så plejer det at virke. Det har ikke altid fungeret så godt, der var en anden hest der lærte mig at tælle mig at tælle til 10 (nogengange 100   ), og vi mennesker og heste har forskellig kemi sammen.
Jeg vil give mange af de andre ret i, at de "gamle" hestemennesker havde fat i noget af det rigtige.. Men de brugte jo også deres heste til og kunne leve.. I dag er tingene jo noget anderledes.. Folk vil gerne proppe hestene ned i kasser.. Mange køber en dressur hest og rider kun dressur på den og forstår ikke hvorfor hesten lige pludselig begynder, at sige fra.. I gamle dage, brugte man hestene i marken, søndagsture i skoven og almindelige rideture.. Desuden arbejdede hestene tit en hel dag, hvor de i dag rides en time, kommer på fold måske 4 timer om dagen og står resten af tiden i boksen og keder sig.. Så problemstillingerne er lidt anderledes i dag, end de var dengang.. Men jeg tror de havde fat i noget rigtigt dengang.. Grunden til mange mennesker ikke ser hestene individuelt, er fordi, tror jeg, de har et specifikt mål med den hest.. Og det skal altså bare nås, koste hvad det vil.. Desuden er samfundet jo generelt blevet meget mere egocentrisk, prøv og tænk på hvor mange skilsmisser vi har i dag.. I gamle dage, var det jo utænkeligt, der fandt man ud af at få løst tingene og stille sig tilfreds.. Det gør man jo ikke helt nutildags.. Fejlen ligger jo også tit i, at folk ikke ser hestene som dyr, med andre adfærdsmønstre.. Men adfærdsmønstre varierer jo fra dyr til dyr... Nogle heste der bliver forskrækket hopper bare engang, mens andre tager den over hals og hoved væk fra det farlige.. Så er det man som en god træner, skal ind og vurderer den enkelte og finde ud af hvordan man gør med lige netop den hest.. Ligesom deres adfærdsmønstre varierer, er instinktet det samme i alle heste.. Så for os handler det om og holde fast i "instinkt" træningen, men varierer det lidt i forhold til hver enkelte hest.. Håber det gav lidt mening, synes bare jeg lige ville give mit besyv med.. 
 I forhold til det med menneske-menneske og menneske-hest-diskussionen ved jeg ikke nøjagtig, hvori du mener, forskellene består. Jeg mener (heller?) ikke, at heste på nøjagtig samme måde lagrer følelser og oplevelser i hukommelsen eller at de føler og spejler sig på samme måde som mennesker. Jeg er nærmere ude i, at alle oplevelser heste har med mennesker, lagres i hukommelsen alt efter kvaliteten og kvantiteten af oplevelsen, og at disse er meget afgørende for, hvordan vores "samarbejde" med hestene fungerer. Både i forhold til, hvilke metoder, der virker, men også i forholdet til hele den indstilling, hesten har til træneren og til træning i det hele taget.  Jeg kender kun Kohanov ganske overfladisk. Men siden jeg nu har anskaffet mig en hest, som jeg føler mig overbevist om, nok bliver mere en sjov legekammerat end et kæledyr, er jeg overbevist om, at jeg kommer til at mangle inspiration til træningen, der også kan udvide min egen horisont.  Problemet med RL-diskussioner af denne karakter er for mig nok min egen hjernes måde at arbejde på  . Jeg er sådan en særling, der bruger stor energi på at lytte og "registrere", men som skal reflektere en del over tingene alene og lade tingene bundfælde sig, før jeg igen har noget nyt - og måske interessant - at bidrage med. Derfor kan diskussioner med mig godt tage rigtig lang tid; og nogle synes jeg er dødkedelig at debattere med, fordi det går så uendelig langsomt, og fordi jeg let taber tråden nogle gange undervejs, fordi jeg tænker over adskillige afstikkere til emnet, som hjælper MIG (og sjældent nogen andre) til en bredere/anderledes vinkel. Jeg åbner helst ikke munden, før jeg er færdig med at tænke over det  Nej, det ér lidt problematisk, at folk ofte har glemt, hvad vi talte om, når jeg har tænkt mig frem til noget, men jeg er helt klart villig til at give det et forsøg, hvis ellers folk kan bære over med, at jeg måske virker dybt distræt.  : Jeg tror måske også det var dér jeg nåede til, hvor jeg egentlig ikke rigtig syntes, jeg havde ret meget at bidrage med på HN længere, hvor jeg en overgang ellers syntes at jeg vidste noget om alting   . Mange tråde handler om et specifikt problem hos en specifik hest, som ingen har truffet live. Selv om visse problemer stort set altid kan løses fornuftigt på måder der ligner hinanden meget, er det oftest umuligt at vide, HVORFOR hesten har det pågældende problem, og derfor vil der være massevis af mulige løsninger på problemet - den ene er ikke   mere forkert end den anden. Fordi løsningen afhænger af den enkelte hest og af sammensætningen af hest og rytter. Og af - som en anden skriver et sted - om træneren hviler i sig selv og har overskud til at aflæse hesten og vide, hvilken tilstand den ér i - og dermed vide, hvad vedkommende selv formår at gøre, som hjælper. Jeg tænkte ret meget over det i dag, da min nyanskaffelse havde hhv. smed og fys, og begge dele gik over al forventning (3 års nærmest rå vallak, der stadig har lidt testosteron kørende i blodet og er rigtig glad for sin foldbuddy, der ikke var med inde). Både fordi de fagfolk jeg bruger er gode, rolige og tålmodige mennesker, der forstår sig på træning, og så fordi jeg i dag var i en tilstand, hvor jeg på intet tidspunkt var i tvivl om, hvad jeg skulle gøre for at få hesten til at slappe af, når han kørte sig selv op. Ofte er det jo ganske små ting, der skal til. Åndedræt. Stemme- eller toneleje. Afstemning af rytme i bevægelse og tale. En godbid på det rette tidspunkt (fjerne fokus, belønne, bevare opmærksomhed...). Fingre ind i munden på hesten for at stimulere (ja, jeg har tilsyneladende selv tendens til at anskaffe hestedyr, der "sutter"   , og som slapper bedre af, når de kan sutte på noget - helst mine fingre - hvilket i øvrigt er rigtig dumt at bruge i en presset situation, hvor man ikke selv er tilstrækkeligt opmærksom   ). Og nogle dage fanger man bare, hvad der skal til med en bestemt hest. Andre dage gør man bare IKKE. Altså giver det for mig at se, meget lidt mening at bidrage med en hel masse gode råd, når man ikke kender hesten. Jeg har selv haft fornøjelsen af at arbejde med mange forskellige heste de seneste år, fordi der i de stalde, jeg har været i - og særligt i den, jeg er i nu - er en dejligt åben og accepterende tilgang til hvordan vi hver især træner, og det er ingen skam at spørge hinanden om gode råd. Så selv om jeg ikke har trænet samlende sidebevægelser i årevis (fordi jeg er totalt hys med sporing), kan jeg godt blive spurgt til råds om et eller andet problem en anden har med samme øvelse. Det er VILDT spændende at se på og arbejde med så mange forskellige heste, selv om det foregår over en ganske kort periode og selv om det langtfra altid flytter en hel masse på den lange bane. Men jeg bliver selv utrolig meget klogere af at træne hver eneste, fordi de er så forskellige, selv om problemerne af og til ligner hinanden fuldstændig. Og så er det bare endnu federe nu at have øje for, hvordan hestenes "personligheder" har betydning for, hvordan træningen skal strikkes sammen. Plus hvor nemt det egentlig er at finde ud af, hvilke heste, man finder samklang med, og hvilke man ikke gør. I gamle dage var det vel egentlig også noget, hestefolkene havde tid til og var nødt til at bruge tid på. Fordi de stod med alting selv og ikke havde nogen eksperter, de kunne kontakte for at få hjælp? Åh, jeg beklager virkelig, at jeg bare overhovedet ikke evner at fatte mig i korthed. Det ér altså bare fordi jeg synes det er enormt interessant. (og måske fordi jeg har nået at tænke for længe, før jeg svarede   )
Jeg er en af dem, der aldrig har kunnet lide udtrykket, "respekt, mit rum, vi er LEDER over hesten". McLean siger, join-up er noget BS, det gør mere skade end gavn. Du når til samme mål, ja, men på hvilken måde? Join-up skal kun bruges, hvis hesten i forvejen er stresset, og ukontaktbar. Sidste løsning. Ser I hundehviskeren? Cesar Milian? Hende her diskuterer hunde-trænings metoder, og tænker en del ligesom mig. Altså undgå såvidt muligt at træne I konflikten, men UNDER - eller rettere FØR. Man skal være så hurtig og forudseende, og kende sin hest. Man VED jo, hvad ens hest gør, hvorfor så vente, til den "er skredet", man skal tage det allerede, når ørerne drejer, når den kigger lidt væk. Men meget svært - men det allerbedste! Så får hesten ikke et ben til jorden, i hht. at "lave konflikten". "         Så er det Klaus F. Hempfling, han siger jo, "er det mig, eller hesten , der styrer"?? Ved det ikke, for vi danser.... SAMMEN. 
"Derfor kan diskussioner med mig godt tage rigtig lang tid; og nogle synes jeg er dødkedelig at debattere med, fordi det går så uendelig langsomt, og fordi jeg let taber tråden nogle gange undervejs, fordi jeg tænker over adskillige afstikkere til emnet," Haha, det er præcis ligesom mig. Har selv overvejet, om jeg har DAMP.
hej jeg jeg kunne godt tænke mig at lære mine heste at spille bold men de har ikke rigtig nogen interesse for det. er der nogen har en ide?
Mit forslag ville være klikkertræning, eller bare godbidder indtil de lærer at forbinde bolden med leg. Nedenfor et par billeder fra da jeg lærte min at lege med bold: Først skub bolden helt hen og ligge ved forbenet, og derpå giv let signal til fremad. Lige så snart hesten bevæger benet (og kommer til at sparke til bolden), belønnes den.     Derpå flyttes bolden længere og længere væk, og signalet gives til spark til bold (jeg løb selv med de første gange, han syntes det var morsomt at løbe om kap...og det gjorde jeg også   )   Håber det kunne bruges til noget   (og ellers var det bare en undskyldning til at vise min lille dreng frem   )
tak det vil jeg helt sikkert prøve og i ser ud til at have det rigtig sjovt   og så det jo bare super at der er billeder til  tusind tak 
Det ser sjovt ud. Hvad er det for en bold? Den skal være ret kraftig for at holde til hestespark?
Som overstående ville jeg også anbefale klikkertræning. Det vækker ofte hestens interesse 
Jeg har denne skønne 5-års hest. Han har ikke været redet ret meget siden tilridning, men er sød og samarbejdsvillig med alle ting. Den sidste 1½ måned er han så begyndt at blive regelmæssigt 4-6 gange om ugen, og han har fået meget mere selvtillid og tro på sig selv. Problemet er at han i takt med den stigende selvtillid har fået meget mere energi. Han er ikke på nogen måde dum eller fræk, men det går ud over dressurtræningen. Han er meget ukoncentreret og løber af sted indtil han har fået krudtet af, så ligger han sig pænt ned og går afslappet rundt. Jeg er begyndt at ride en tur på 30 - 40 min inden jeg træner dressur med ham, da jeg bare bliver irriteret på ham hvis denne "energi-periode" foregår på banen. Selvfølgelig skal han varmes op og have tid til at krudte af, men at det skal være op mod 3 kvarter, synes jeg er meget længe, og jeg føler også at der går længere og længere inden han slapper af (han er på vej op i kondi, da jeg skal ride distance på ham i august). Ved I om deet er normalt, at en unghest reagerer sådan eller kan jeg gøre noget for at ændre det? Jeg vil jo heller ikke pille selvtiliden og hans humør af ham.
at bruge deres energi fornuftigt. Jeg rider normalvis MANGE overgange på dem der bliver løbefriske. Jeg er ikke tilhænger af udtrykket 'krudte af' da jeg ikke mener de skal være trætte før vi kan ride på dem. Jeg mener derimod at de skal finde ud af hvad deter vi gerne vil have. og i min optik skal de derfor ikke løbe hurtigere (eller langsommere) end jeg beder dem om. Det hjælper ikke selv at blive hidsig eller dum. man bliver nødt til bare at lave overgangen ned i tempo og rose den når den så gør det rigtigt og så prøve igen, løber den igen må den lave endnu en overgang. hele tiden for så fine hjælpere som muligt.
Mine ungheste er begge tilredet som 4 års i maj/juni måned. Herefter går de juli og august 2 gange ugentligt af 15-20 min dressurtræning og så 1 gang skridt i skoven maks 1 time. De kommer selvfølgelig i bedre form med tiden, men bliver også bedre til at koncentrerer sig om hvad jeg beder dem om i træningen. Så jeg hverken longeret dem træt, eller på anden måde forsøger at ride dem træt. Rent faktisk er min oplevelse, at de bliver ukoncentreret når de bliver trætte i hovedet - og det går altså hurtigt. Min 4 års har lige stået stille i 14dage, og ham gik jeg så i gang med igen i dag. Og efter 10 min i primært skridt og lidt trav, så var han mentalt færdig - begyndte at hænge på tøjlen, og virke "tvær". Så der stoppede jeg bare naturligt, og da han kom ind på staldgangen stod han og gabte og slappede helt af - så han var bare træt i hovedet. Men når du lige så stille træner med dem, uden at kører dem trætte, ja så får du mere og mere gålyst og energi ud af dem, samt øger den tid de kan koncentrerer sig i. Min 5 års er nu i 1 år maks blevet redet 4-5 gange ugentligt, gerne med 1 ugentlig skovtur, og dressur i maks 1/2time, og han går fint øvelserne til LA-klasserne. Det er jo ikke hvor lang tid du rider, men kvaliteten af de øvelser du træner, som betyder noget. Så med forholdsvis nytilredet ungheste, der ville jeg aldrig øge arbejdsmængden pga konsentrationsbesvær, men tvært i mod se om ikke hesten har fået nok mentalt lige nu og her. Vh charlotte
...det sker der ikke noget "farligt" ved. Jeg ville aldrig tillade at de gik og gloede med sænket ryg, mere end de første par ture og de første minutter.Vores er så   ned og frem, så det fungerer også i skoven. Vi har engang brugt en glidetøjle i kapsun, på en III´pony/ rytter 10 år, der løb løbsk i skoven og da den VAR trænet helt fjong lydig i ridehus/bane (og havde gået x måneder som håndhest på hjemvejen/det var der den prøvede at rende)...tyede vi til den løsning og det tog to gange hvor vi fristede den og stoppede den hårdt på kapsunen vhja glidetøjlen - så var det kureret. Den var 16-18 år og havde haft adfærden i mange, mange år før den kom her. En glidetøjle er dog mere rytterregulerbar, end en chambon/ aldrig brugt sådan en og når hesten er dårligt bygget + har unoder, så skal der måske tydeligere pædagogiske midler til. Det er ikke farligt at prøve.
Der er ingen unoder hos ham overhovedet, jeg ved bare ikke hvordan jeg RIDER ham frem og ned i naturen. Så kan nogen forklare mig hvordan jeg forklare ham det? Til Sandra: Jeg ved godt jeg ikke ødelægger ham ved at ride ud engang imellem i forkert holdning, men jeg får ihvertfald heller ikke noget opbyggende ud af og jeg kunne egentlig godt tænke mig en sommer med mest tid væk fra sandkassen og med en masse opbygning i naturen. Jeg VED simpelthen bare ikke hvordan jeg gør det væk fra sandkassen. Jeg vil da helst have et par fif til hvordan og det håber jeg der kommer for jeg er enig med dig Sandra, hvis man føler det grænseoverskridende bør man nok holde sig fra det.
Hvad med at prøve at holde ham i helt langsomt travtempo fx. Hvis han koncentere sig om andre ting, så lige tag lidt i tøjlen og sige "her det foregår". Hold en god ligeudretning i hans krop. Til sidst (når han er afslappet nok) vil hovedet også falde ned på plads. Men hvis han koncentere sig om alt muligt andet er det vigtigt du får hans koncentration netop ved lige at ligeudrette ham, lige bevæge den ene tøjle eller ligende så han lige får opmærksomheden tilbage på dig. Han SKAL blive i det tempo du ber om - det er dit første skridt og det skal du have på plads før du opnår afslapningen. Han skal blive i det helt rolige travtempo. Sætter han farten op - bremser du ham ned og giver efter. Dette gør du indtil han har forstået det. Sådan har jeg gjort med min - og han har lært ikke at løbe afsted i trav i skoven med hovedet højt hævet. (araber) Men er blevet god til (på især lige strækninger) at få ligeudrettet og koncentere sig om mig, blive i travtempoet og sænke hovedet/halsen. Men han følger stadig med indimellem - og det tillader jeg ham også nogle gange 
på banen. Der er absolut ikke forskel på det. Samme hest, samme rytter, samme biomekanik, samme indlæring ? Hvis hesten fjoller på banen, hvad gør du så ?? Men det kan da godt være at hesten, eller måske snarere rytteren, ikke kan tage læringen med ud/ generalisere den, hvis den er ekstrem-konsolideret på mange års kun-baneridning ?? Hvis du IKKE rider hesten ned og frem på banen, men bare venter til den selv gør det mere eller mindre tilfældigt...så er du på den i skoven- det vil jeg medgive. For så er al banetræningen nytteløs, når du kommer et andet sted hen.
Nu har jeg ikke læst alle indlæg, men hvis det kan lade sig gøre på bane, så kan det på sigt også lade sig gøre på tur. Jeg ville absolut ikke lave noget om fra du rider på bane til du rider tur, dette er bare mere forvirrende. Har du mulighed for at skridte af på tur efter du har redet på bane? Så ville jeg forsøge at gøre det og give de fuldstændig samme indvirkninger som du lige har gjort på banen. Når jeg rider tur er mine heste altid frie fortil, der er det også min mulighed for afslappende ridning. Når de de første gange opdager at man kan slappe af og at jeg også gør det, er der absolut ingen spændinger og hestene går pænt frem og ned i et godt tempo. Så jeg vil sige, du må endelig ikke opgive, så hellere kortere turer hver dag end en lang tur ugentligt. God arbejdslyst, ungheste er fantastiske når de endelig forstår, man skal bare lige have (meget) tålmodighed indtil da 
Harsvig jeg giver aldrig op   Tak for dit svar....jeg kan sagtens skridte af ude og når han er træt er han også fremme nede, ligesom de sidste 500 meteraf vores 7 km rute  Tror forskellen er at han ved at på banen arbejder vi og på tur hygger vi. Han er halvt galophest ( fuldblod) og han elsker at løbe stærkt og jeg tror bare han tænker...yes baby here we come;) Eva: du har en masse imod hvad du tror om min måde at have hest på, at træne på og at føle på og det er også ok. Men jeg ville ønske du så bare ville lade mig skrive uden altid at skulle reagere. Det har desværre gjort at jeg næsten aldrig skriver hverken her eller på det andet fora og jeg tænker at hvis nu jeg beder dig pænt om at lade mine tråde være vil du så respektere det, så jeg igen kan finde en glæde ved at deltage i et fora?
Jeg tænker på om det er fordi i er alene på tur at han leger "Giraf"? Når de er alene afsted er der jo mange ting der skal holdes øje med, men kan man gå bagved en ven man er tryg ved, er det nemmere at slappe af. Bare en strøtanke.
Jeg ved ikke hvorfor du føler dig provokeret af Eva's indlæg. De er da saglige og har gode forslag til, hvad du skal prøve at arbejde med både hvad angår dig selv og hesten. Selv har jeg en god dressurhoppe, som er uddannet til M/S dressur. Når jeg rider hende i skoven, går hun på samme måde med mig, som hun gør på banen. Og jeg har således ingen problemer med at ride hende i holdning. Dvs. hun lytter til mig og reagerer på min hjælp, som hun jo skal gøre. Men når min part rider i skoven på hende, så bliver hun pludselig til en hest, som kigger, stopper op og absolut ikke vil gå i holdning. Så det kan faktisk sagtens være, at det er dig, som rider i skoven på en anden måde end du rider på banen. Og i en kombination, hvor hesten så heller ikke er med på den, så bliver det til et problem.  Jeg ville heller ingen problemer have med, at prøve at ride i skoven med en chambon et par gange, så kan både du og hesten få en god fornemmelse for hvad det er I skal. Når den gode fornemmelse så er der, så kan du jo lægge chambonen fra dig og ride uden. Held og lykke med det:-)
Nu er jeg normalt yderst "hjælpe-dimse" forskrækket, men jeg vil faktisk give din fys ret i at en såkaldt gammeldags fast chambon, uden elastik, vil kunne være en fornuftig løsning for dig. Der kommer et pres i nakken af hesten når den tager hovedet for højt op og så snart den giver efter og søger rigtigt frem, så er alt pres væk  Jeg er helt enig med Eva Lydeking i, at en hest ikke skal have "lov til" at gå rundt med næsen i sky og sænket ryg i ret lang tid ad gangen, men jeg syntes umiddelbart at forslaget med glidetøjle igennem kapsunen virker ret voldsomt (selvom det er en ældgammel metode). Jeg bryder mig bestemt ikke om at man "frister" en hest til at lave noget "galt", for at man derefter kan få lov til at straffe den. Jeg tror absolut ikke det er løsningen for en unghest.
Hvem får du undervisning af? Ved min hyppelotte, som er fuldblod, skete der OMVÆLTNINGER da jeg skiftede underviser og hun lærte mig lidt ang. den omkringbøjende schenkel samt føling og bryg af brystkasse rotationen - er det noget du har erfaring med?  Men har også gået i skyerne inden - så snart vi brugte de to ting så er der stabil frem og nedadsøgning i kapsun, OGSÅ på tur.
jeg forstår ikke hvorfor du føler dig ramt af Evas indlæg? - jeg synes altid hun er ret ærlig - men deler ud af god viden og erfaring. jeg havde samme problem med en jeg red i flere år, uhreldig bygning og svæert dårligt fejlredet, - jeg havde ingen bane, så hun lærte   i skoven - også frem og ned. Det kan tage sin tid - du har fået rådene her, men det kan lykkes, og jo mere de kommer ud, jo mere cool bliver de - som regelen  Jeg vil ikke lade en hest løbe, løfte hoved, sænke ryggen på tur - det bliver stoppet med det samme, aflede hesten og prøve igen. Rider det meste af tiden lidt "løsere" i skoven, men hesten skal stadig være rundet/let samlet, lydhør og arbejde med. Fandt hurtig ud af med ovenstående hest, at fik hun lov til at praktisere sin løfte hoved-sænke ryggen-stivne tendens, så panikkede hun bare nemmere, ergo blev hun sat på arbejde på hver skovtur, til gengæld hoppede jeg tit af på halvvejen, også kunne hun "holde fri" der. Hjælpetøjler har jeg ikke noget erfaring i, så det skal jeg ikke gøre mig klog på.
TS: Rid på tur, som på banen... Forlang noget af den, ligesom på banen.. Bed om koncentration.. Når rutinen (trygheden) på tur kommer, vil du også kunne give løsere og løsere tøjler med tiden og netop kunne ride en hel tur hvor det ikke er "tur-dressur"  Det er en ung hest, ting tager tid, så lyt til dig selv og lad de hjælpetøjler blive hvor de hører hjemme, i butikken...
Jeg har haft samme problem med min hest (også ½ fuldblod) På banen kunne han godt rides frem og ned og få ryggen op, men på tur var det hovedet i sky og ryggen blev smidt. Jeg prøvede så med en glidetøjle og efter et par gange forstod han budskabet, og han kan nu rides for lange tøjler, med hovedet sænket og ryggen godt oppe. I trav kan han stadig godt spænde op og smide ryggen i starten, men når det værste krudt er brugt, kan han trave rigtig pænt med hovedet godt frem og ned. Jeg er ikke så "hjælpetøjle-forskrækket" og hvis din fys har anbefalet det, syntes jeg du skal prøve. Du må jo have en vis tillid til hendes evner og ekspertise, hvis du betaler hende for at tilse din hest og jeg tror ikke hun vil anbefale noget, der er skadeligt for din hest! Hjælpetøjler kan bruges og misbruges, som alt andet udstyr og brugt på den rigtige måde, er det jo netop en HJÆLPE-tøjle   Og det tog som sagt kun et par gange og har ikke været nødvendigt siden.
...jeres råd, som altid deler hjælpemidler vandende. Jeg har 100% tillid til min fys ellers ville jeg slet ikke overveje det. Line1982: det du skriver er nøjagtig hvad hun sagde som årsag til at prøve den. Jeg er sidst undervist af Eva tirstrup, men leder efter en ny underviser, ikke fordi Eva ikke er god for hun er virkelig god, hun har bare ikke rigtig tid nok. Det er rigtigt jeg skal lære ham at tur ikke bare er hygge længere men, også arbejde. Når jeg tænker over det og de ting i g jeg har skrevet tænker jeg at problemet måske ikke er tur men ligudretning så jeg skal have fat i en underviser der ka hjæle mig med st ride ham korrekt ligeudrettet og så kan det også virke på tur... Lyder det helt fjollet?
Hej, Min hoppe er også noget af en turbo-tante, når vi rider tur, hvis hun får lov! Det gælder især, når det bliver forår - der har jeg hvert forår en periode, hvor jeg må være enormt konsekvent og tålmodig for at få hende dæmpet ned. Hun vil også gerne gå og kigge på alting (ALTING) og kan have rigtig svært ved at slappe af. Tempoet vil hun også gerne have op i højeste gear. Sådan en gammel tante (15 år), men jeg tror ikke, hun nogensinde falder helt ned - hun er bare sådan én, der gerne giver den gas.... Jeg har så valgt at tackle det således, at så snart hun spænder op og sætter farten op, beder jeg hende om at sætte farten ned igen og slappe af. Det gør jeg gennem halve - eller hvis de ikke går igennem så hele - parader, gerne gentagne gange, samt gennem øvelser som sidebevægelser (versader og traversader) og tilbagetrædninger. Som regel er det nok til at jeg får hendes opmærksomhed igen og kan fortsætte rideturen relativt afslappet. Desuden er jeg så konsekvent, at kan hun ikke trave afslappet, heller ikke efter ovenstående fremgangsmåde, ja så tager jeg bare op i skridt og venter, til hun er "klar" igen. Det virker faktisk ret godt på hende, da hun har fundet ud af, at hun får mere ud af at tage den med ro (og søge frem og ned) end ved at prøve at fise anspændt afsted   . En af de faktorer, jeg har opdaget har rigtig stor effekt på netop hende, er min egen holdning/indstilling eller hvad man nu skal kalde det. Når jeg er rigtig overskuds-agtig, kan jeg sidde helt afslappet og visualisere, at min hest er lige så afslappet og traver roligt under mig med frem-og-nedadsøgning og det hele. Hvis det lykkes for mig, så GÅR hesten lige pludselig sådan!!! Uden at jeg skal gøre andet end at sidde der! DET er en skøn fornemmelse! Så jeg kan bare sige, at turridning skal trænes lige så vel som al anden ridning - på nogle heste bare mere end på andre!  God fornøjelse! MVH Jette
Synes ikke du skal benytte hjælpetøjle. Jeg synes du skal arbejde i skoven, som du har arbejdet på banen. Du har formegentlig startet med, at lære hesten at gå frem og ned på en volte for hånden fra jorden. Inden du bevæger dig ud i skoven - og skal arbejde på lige spor - er det vigtigt, at hesten kan gå frem og ned, bøje og stille sig på lige spor på langsiden versalt, evt. traversalt hvis I også kan det. Grunden til, at hesten kigger rundt og tripper lidt, er fordi du tager hesten ud af dens trygge omgivelser. Hesten føler, den bliver nødt til at holde øje med eventuelle farer omkring den. Her skal du gå ind og fortælle hesten - ligesom du har gjort det på banen - at du har fuld kontrol over det der sker, og at du nok skal holde øje med om der kommer noget farligt, således at hesten bare kan slappe af. Så start fra jorden, overfør til ryggen. Same, same... 
Jeg ville ikke være så betænkelig ved hjælpetøjler men ville foretrække en glidetøjle. Jeg har selv brugt det til en der gjorde det samme som din og det hjalp helt enormt med en helt løs glidetøjle en 5-7 gange. Ryggen kom op og nakken ned og der kom muskler de rigtigt steder (det tog så noget længere end 5-7 gange  ) Prøv det en enkelt gang og så vurder om det er noget for dig. Held og lykke 
...men hvis man har brugt lang tid på at tænke, også formulere det, så kan det absolut være værd at læse  afstikkere bruger jeg også selv, er desuden ekstremt introvert og tænker bedst alene og meget længe, men jeg plejer at komme til noget fornuftigt ad den vej alligevel. Jeg synes i det hele taget der er mange "afstikkere" ifort. heste og træningen/holdningen til dem. Jeg var i en stald hvor grundholdningen var så meget anderledes end min, hestene havde det generelt fint, men jeg blev "smittet" af den holdning og den træning hestene fik, så jeg kom så langt væk fra mig selv - på trods af at jeg ellers tænker meget selvstændigt og stiller spørgsmålstegn ved alt, - så efter det er jeg meget opmærksom på at tro overfor mig selv - igen en hest der fik mig på rette spor igen. Jeg har bevidst brugt "du-skal makke-ret"metoden - med en noget speciel hoppe, det var bare det fungerede, så der blev tingene skåret ud i pap, ellers havde hoppen overtaget hele balsalen i løbet af 10 min. er noget mere firkantet med en ung/usikker/bøllet hest, men heste trives når der mere ro og glæde tilstede, uden at de bliver grænseoverskridende monstre af det - tværtimod. Igen er det ikke det hestemenneske der brøler højest der får hestene til at "makke ret" (måske af skræk) - men den der er tryggest at være med og kan vise dem vejen. Trunten 1:  Jeg har altid godt kunne lide Monty Roberts, ville bare ikke bruge hans til alle heste, der er andre måder at arbejde med de fleste heste på ala fx Ute Lehmann og Hempfling (sidstnævnte er bare noget uopnåelig, men inspirerende). Jeg har læst Mcleans bog, selvom jeg ikke er så meget til ham troede jeg, så fandt jeg ud af jeg har brugt hans metoder i mange år - bare med et noget mere alternativt syn på heste. Beklager igen et rodet indlæg 
Det lyder til forveksling som min 4 års hoppe.... Dog med den forskel, at jeg fra første gang hun satte rytteren af, tænkte, at der måtte være noget galt, siden hun i den grad sagde fra. Dette var nemlig forudgået af en lang periode, hvor hun var uvillig til at gå frem, ikke ville gå på hovslaget især på højre volte, og ofte lagde hovedet på sned. Dyrlægen fandt ømhed/piskesmæld i nakken, som blev ledbehandlet. Hesten blev ikke bedre, var stadig mat uden unghestenykker, selv når den var løs, og med manglende udtryk i øjnene  For at få afklaret om hesten overhovedet kunne komme til at fungere, blev hun sendt i ridning hos Sanne Olafsson. Hun fandt straks, at hesten var skæv i muskulaturen og virkede låst i kæben. Hestefysioterapeut Cecilie Stadler undersøgte og behandlede hende. Hun fandt en total skæv hest, som var stram fra mulespids til hale...Noget som blandt andet kunne forklare hendes karpelænd. Allerede efter første behandling blev hesten markant bedre, gik meget bedre frem og virkede meget mindre anspændt. Hun begyndte at få liv i øjnene og karpelænden blev meget mindre markant! Hestetandplejer Lalla Zidaric blev tilkaldt til at tjekke og behandle. Hun rettede diverse skævheder og fjernede en ulvetand. Herefter kunne Cecilie løsne yderligere, bl.a tungebenet. Hesten blev stadig bedre, og begyndte at fungere under rytter. Sanne og hendes hjælperytter Rose lagde et stort arbejde i, at få hesten til at blive tryg ved at være ridehest. Der er mange flere detaljer, men det vil være alt for omfattende at komme ind på her... Desværre måtte jeg tage hesten hjem før tid, da den blev halt og derfor alligevel ikke kunne rides. Vi er stadig i processen med at få hende igang igen ridemæssigt, men der er rigtig gode fremskridt. Hesten har ændret sig markant, både muskulært og ikke mindst humørmæssigt. Nu ligner hun en glad og livlig unghest, der er ved at finde ud af, at hun kan bevæge sig uden smerter  Det jeg vil sige med min historie er, at selvom man tror, at ens hest er velundersøgt (min har både været i røngten og scanner) og tænderne er passet, så kan der stadig være noget helt galt, siden hesten siger fra overfor at have rytter på. Jeg ville aldrig have kunne finde ud af alle de detaljer som Sanne straks så, fra dag 1 hun havde hesten. Bl.a., at hun havde skæv muskulatur i mulen! Så få hesten undersøgt igen! Jeg vil hermed også give mine varmeste anbefalinger til Sanne, Cecilie og de andre som Sanne arbejder sammen med. Nu begynder jeg at tro på, at min hest kan komme til at fungere som den dressurhest jeg har drømt om siden jeg købte hende 1 år gammel 
det lyder da lidt kompliceret, træls sådan at måtte starte "forfra" med en hest der egentlig var redet. nogle egentlige råd har jeg ikke bare nogle tanker: hvordan er den førhen blevet redet? et eller andet må jo have været anderledes fra hvad tidligere rytter har gjort siden den reagerede så voldsomt, eller er den netop sendt i træning pga problemer i ridningen? lyder lidt som om den er blevet bagsky i et eller andet omfang, eftersom det forsøger at se rytteren, og reagerer voldsomt når den mærker hjælperne. især når den mærker chenklen let hvilket jo næsten er uundgåeligt især når den ikke vil gå frem, ved ikke om man eventuelt kunne lære den et andet "frem-signal" fra jorden. umiddelbart tror jeg ikke det er ligner dovenskab er dovenskab, men måske mere en slags afmagt fra hestens side, hvis den ikke føler sig tryg og afklaret med hvad der forlanges så nøler den med overhovedet at reagere og gøre noget som helst, måske af frygt for at få "chok" igen. så jo længere der går uden at den får et chok jo bedre er det selvf. - men igen mega svært når kommer af forskellige udfald, og især når han hver gang får bukket rytter af. det vil den jo lige så længe den er anspændt...  hvordan er hestens sindsstemning generelt når der lægges sadel på og når der trænes. virker den nervøs ved dette. positiv eller negativ i forhold til sit normale jeg, og virker den tilfreds efter endt arbejde.? går ud fra at tænder og alt det andet også er tjekket undskyld de mange spørgsmål og manglen på egentlige råd, men synes bare sagen er speciel og interessant?
Nu passer det ikke helt billedet, fordi du skriver, at han har været redet en del før.. (Og jeg går lige, i HN-regi, udfra at hesten er så sund og rask som den kan tjekkes for at være, og kan se på begge øjne). Men, han lyder lidt som min 4 års Olle-bolle. Han er sød, nem, rolig, har aldrig oplevet noget negativt og er fit og frisk. Han er bare ikke den kvikkeste model i hovedet. Han kan sagtens indlære, men kun i små doser, og har lang "indsynkningstid". Han kræver tænkepauser, og tænker "baglæns". Altså, jo mere utryg og, særligt, uforstående han er, jo mere "doven" virker han, da han så nemmere kan overskue sin situation. Skal man være rigtig grov, og det må jeg, da det er min hest, så kan han ikke både gå og tygge tyggegummi på samme tid. Din kan jo, som på skovturen, heller ikke både holde tempoet, og holde øje med rytteren, og vælger så at prioritere det, den finder vigtigst, at prøve at greje piloten. Når i konstant driver på ham, så kan han ikke skille tingene ad, han vil stoppe og tænke, og bekræftes, i bliver ved med at regere.. Min har et "helle-sted", 7 meter fra ridehusporten, når det bliver for meget, så stiller han sig der. Han er ikke ulydig, eller "dum", han kan bare ikke rumme mere. Hopper man af og roser ham til skyerne, så kan man næste dag bare fortsætte, hvor man slap. F.eks, efter nogle dages skridt og lidt drej og stop, så skal vi prøve trav. Ved enden af en langside får jeg ham med stemmen til at trave, han traver tøvende 5 meter, og ender på sit "helle". Hele hesten er på overarbejde, jamen altså, og er det ikke farligt, og det plejer vi da ikke, og træt mentalt. Næste dag skridter vi rundt, første gang vi kommer ned af samme langside kan jeg mærke han bliver mere obs, og han sætter så selv i trav samme sted, og traver 20 meter..Ros og af, "sikke en kvik hest".. Man skal simpelthen dele alting op, trav rundt er, for en hest, der ikke fra naturens side har et "fremad-for-enhver-pris-gen", en fuldstændigt uigennemskuelig opgave, særligt, hvis man begynder at drive for meget, så fatter de virkeligt minus. Du siger trav, hesten traver, så er det lige pludseligt ikke godt nok, så er det for hurtigt, og så skal man dreje, og og og. Jeg har med held brugt "trav 5 meter, overgang". Så betyder trav, "trav til rytter siger stop". Så kan man øge intervallet, og det går faktisk hurtigt, men så er det EN opgave den skal løse, ikke en uhåndgribelig opgave, som det at overholde et bestemt tempo er. Jeg tror ikke hesten er doven, jeg tror bare den forbinder trav under rytter med en h""lens masse uforståelighed, hvilket så fører til at den er ved at finde den løsning, der hedder "tab piloten". Ved at lave en masse små travrepriser, så får man også automatisk koblet frem på benene, det betyder jo "frem", og er ikke bare en generende størrelse. Er man så en rigtig tosse, kan man med held nærmest "heppe" den med stemmen på langsider.."Flyv Bolle".. Nu har jeg redet faderen til min, så jeg kender "tænke-baglæns-problematikken" ret indgående. De er egentligt nemme at tilride, nemme at omgås, men er bare "dovne". De bruger en masse energi på at prøve at forstå opgaven, og når de sætter tempoet ned, betyder det snarere at man skal forklare sig bedre, end forstærke sine signaler.. Hvis nogen taler til os i et sprog vi ikke forstår, så hjælper det jo heller ikke, at vedkommende bare taler højere. Det han siger i øjeblikket er at han simpelthen fatter hat af det hele. Ligegyldigt, hvor dygtig man end er, så har hesten bare altid ret i den slags, og så må man prøve at analysere sig frem til, hvad sprog hesten forstår. Det er også ret karakteristisk for dem, at reagere ekstremt voldsomt, når de kortslutter. De har ofte været uforstående så længe, hvor de er tolket "dovne", at man får "med moms". Hvis han har været redet uforstående i længere tid, hvor presset på ham er vokset, så er det al den frustration, han giver udtryk for, og får i det ikke løst, så går de gerne til yderligheder. Hvad er han egentlig for en?.. Og det blev meget rodet og generelt, men det du skriver ville være 100% min Bolle, eller hans far, hvis det ikke bliver respekteret at de liiiige skal have tingene ind lidt mere i bidder, og med lidt flere tænkepauser..
Og det kan simpelthen også, for ham, være helt uigennemskueligt, at det dersens "ridning", der før foregik på et sted, på en måde, med en slags pilot, nu pludseligt er noget helt andet. Under forusætning af, at den intet fejler, så er det en skøn hestetype at arbejde med, de er bare ikke i så høj kurs, da det tilsyneladende giver mere "respekt" at ens hest stamper af ad p##ern til, med forbenene om ørene, end at den går i krybegear. Meget kvikke og de lidt tunge har egentligt samme behov, at man er 100% konsekvent, og hele tiden er ekstremt obs på, hvad man rent faktisk selv siger med sin krop. De er ekstret følsomme overfor sindsstemmninger hos mennesker, lidt, smaddersocialt begavede, men ordblind. (Og igen, jeg skriver udfra at hesten ikke er fysisk syg)
Smertestillende dækker altså ofte langt fra 100%!  Det kender vi andre da vel også fra smertestillende.. Nogle gange tager det bare kun toppen af smerterne og ikke andet.. Og den anden mulighed er at hesten har haft ondt så længe, at den bliver ved at forvente at have ondt, og derfor stadig har samme reaktionsmønster...
troede ikke man red islandske heste til så tidligt? men siden det smertestillende hjælper så må der jo være et eller andet der spænder hos hesten. og jeg tror som Efie siger at den først skal vende sig mere og mere til at det ikke spænder så meget mere, og derfor er fremskridtene langsomme.  men de er der og det er det vigtigste. hvis den "bare" har muskelspændniger så får den nu mulighed for at slappe af og løsne dem og ved at bruge sig mere rigtigt, og det vil så også være bedre når den kommer af smertepulveret igen.  hvis det kommer igen ville jeg nok overveje måske en kiropraktor eller lignende.
Og i har selvfølgelig fået tjekket at sadlen passer af en, der faktisk er uddannet til at vurdere den slags (sadelmager) ? Det allerførste jeg tænkte, da jeg læste indlægget var SADELPROBLEMER!!!! Hvis ikke i allerede har haft en sadelmager ude ville jeg se at få det gjort med det samme.
okay, tænkte nok det var noget med at islænderverdenen også have ændret sig og udviklet sig. tror måske det er rigtigt at den er blevet trænet mere eller hårdene end dens muskler kunne følge med til, derfor alle spændingerne. på det smertestillende burde der fortsat være forbedringer de næste 3 dage. og når den kommer af pulveret er det muligt den har det lidt bedre, fordi den mens den var på smertestillende har fået slappet mere af i musklerne og brugt sig selv mere rigtigt. det er som Tusindfryd siger helt sikkert også en god ide at få tjekket om sadlen trykker. ellers ville jeg nok kontakte en kiropraktor eller fysioterapeut i dette tilfælde, hvis spændingerne fortsætter kan de jo løsnes op og der kan lægges en træningsplan sammen med behandleren så de ikke kommer igen. for når smertestillende virker og hesten ellers er tillidsfuld så tror jeg bestemt ikke det er psykisk, ikke udover den hukommelse den har af smerten og spændningerne, som jo forsvinder når den får bedre og mere afslappede oplevelser under ridningen.
I øvrigt synes jeg i skal droppe den chambon øjeblikkelig. Det er generelt meget uhensigtsmæssigt at forsøge med indspænding, hvis man ønsker hesten faktisk skal arbejde med korrekt brug af ryg. Og derudover er det omtrent noget af det dummeste man kan tage i brug, når hesten i forvejen udviser tegn på at noget er galt. Det har aldrig nyttet at forsøge at tvinge hestens hoved ned i en bestemt position. Uanset hvordan man vender og drejer det, så er det det, en chambon gør. Holdning kommer af, at hesten begynder at arbejde korrekt bagfra og får aktiveret sin overlinie - det er ikke den anden vej rundt. Man kan ikke få hesten til at arbejde korrekt ved at placere dens hoved, men derimod kommer hovedet på plads, når resten af kroppen arbejder rigtigt.
Er den 4 eller 5 gænger?
nu det er en isser, så tror jeg ikke den er dum..Jeg tror den er ved at "give op". 2 gange har jeg set en isser gå i "krybemode", begge gange havde de nærmest opgivet ånden. Nu er der selve størrelsesfaktoren. Mange islændertrænere er "voksne" mænd, ikke for at starte en vægtdebat, men en 80 kilos mand på en isser, svarer til at sætte 120 kilo, på min føromtalte Ollebolle. Så ville hans tilbøjelighed til at tænke "naaarh", nok blive endnu mere udtalte. Omvendt ville man være ekstremt obs på netop muskelspændinger og længden af træningspas, hvilket desværre ikke gør sig særligt gældende for issere. Den med "har aldrig bukket før" er ikke noget særligt sigende udsagn. Igen, det er en dårligt balanceret pony, med en stor voksen på ryggen, det er de færreste der har held af at vinde over piloten, ved den kombination. M.h.t til hovedet "oppe", så er de fleste islænder begavet med en ekstrem stærk underlinie, de holder balancen via underhalsen/undermuskulaturen, og det tager noget længere tid, hundrede år og en madpakke, før man får dem "vendt om", og det kan man først, når den er stabil i traven. Prøver i at "diktere" den lavere mere "normale" hovedholdning, så vil den netop føle, at du umuliggør det, du egentligt beder om, nemlig trav. Den kan jo sagtens have haft ondt ad H til i muskler og lænd under tilridning, ikke haft mulighed for at sige fra, og derfor endt med at være den "uden-vilje-stabil-hyggehest", den nok er solgt som, selvom den måske er noget helt andet, af natur. Det at være "doven" er så det eneste konfliktmønster, den har kunnet udvise.. Hov, hvis det er en lang "prof", der har redet den til, så er den jo slet ikke vant til schenckler, de hænger jo ved forknæene, men mere en tryk fra lårene.
Ejer til hesten har haft sadelmager ude, og har bestilt en sadel, der er specialbygget til hesten. Sadlen skulle være klar sidst i November. Det er en stor kraftigt bygget hest. Det er en pige der har trænet den, ved sælger. Som var virkelig glad for hesten, og selv havde overvejet at købe den. Sælger har talt med pigen, og hun genkender heller ikke det med bukkeriet, men at den har været utryg lige i starten når man sad op, hvilket man mærkede ved at den var en smule anspændt. Men kun i starten når den ikke kendte rytteren, og når den først var tryg ved rytteren, var den så stabil som en helt rolig tryg hest, hun siger også, den aldrig har været doven, men gået fint frem for hjælperne. Hun fortæller den har mest været redet i ridehus, og dette har vi ikke hos os. Vi har redet hesten med 2 forskellige sadler, den ene har meget bred bom, og den anden har normal bom. Begge sadler er stoppet med latex og ligger fornuftigt på hesten, og er ikke for lang. Hesten blev undersøgt i ryggen hos dyrlæge, og ømmede sig slet ikke ved tryk i ryggen, heller ikke ved andre trykninger i bagpart osv. Her var ingenting at sætte en finger på. Chambonen er selvfølgelig fuldstændig droppet, efter han blev mere anspændt, og var kun på 2 gange i kort tid. Vi har tidligere anvendt den til andre unge heste, som rettesnor til hesten med stor succes. Idéen med, at det er rarere at gå med hovedet nede og bruge ryggen, end være oppe og spændt, har hestene forstået hurtigt og nemt ved denne metode. Derfor gav vi ham den på, bare kort, for at han skulle få idéen af, hvad vi arbejdede efter under rytter. Og dette blev også bedre under rytter herefter, med at forstå at søge ned, men efter nogle dages ridning, blev det værre. Hesten er 5-gænger, med meget stor rummelig trav. Hesten har lidt balanceproblemer i trav på volte, hvilket den viser ved at få mindre bevægelser end uden rytter, og bære hovedet højere. Hesten vælger traven frem for tölt, har dog vist tölt hvis man har drevet og holdt igen fortil, men den foretrækker at trave, og traver altid på folden. I dag var hesten ens med i går ridemæssigt, stadig doven, og værre på venstre volte. Men stadig ikke anspændt, og mindre anspændt end i går, man kunne gå virkelig meget til ham, uden han fik et eneste chok. 
Fra Anne troensegaard nemlig en ganske alm martingal, jep den virker, min kan også have tildens til at kigge på tur og spænde op, martingalen giver en let men konstant pres/tryk når hesten tager hovedet op og slipper igen når hovedet sænkes, på 2 gange fandt min ud af det var langt mere behageligt at holde hovedet nede. På banen har hun i skridt også tildens til at finde på et eller andet og kigge på så hoved kan komme op her har martingalen også haft en effekt. Jeg kender andre hun har givet rådet hvor det også har hjulpet.
Hvis du kan ride hesten frem og ned på ridebanen, kan du også lære den det i naturen!  Jeg mener, at hvis man har en hest, som spænder op og er for ivrig på tur, så må man få hesten til at lystre stopsignalet, på samme måde som du træner det hjemme, når hesten bare vil gå uden at være under dine hjælpere.  Træn en masse parader - hesten må først gå, når du siger til, og ligeledes en masse overgange. Traver du, og spænder din hest op og løber stærkere, så ned i skridt igen. Det er vigtigt, at du er meget konsekvent - at du MENER, at den skal stå stille, når den beder om det, men også at du ikke tillader den at "lalle rundt". Hvis du har problemer med at hesten kigger bør du især kigge på, om du har styr på hestens skuldre. Her tænker jeg især på at træne ligudretning i naturen også.  Skovtur skal ikke bare gøres til noget, hvor hesten tror den er fri fra alt arbejde og alle hjælpere, tværtimod. Det er jo heller ikke specielt afslappende for den at gå og være anspændt hele tiden.  Jeg er sikker på, at hvis du er vedholden og tålmodig, så skal din hest nok komme til at gå fint frem og ned i naturen også.  Go' træning
Dejligt med så mange gode input, det giver mig virkelignoget at tænk over. Hans balance er bedre men stadig ikke god og heg tænker det også er noget med det. Lige for tiden træner vi fx konsekvent en meter inden for hovslaget og det er svært for ham. Når an ligeudrettes har han bug for at "støtte" sig til hegnet og det er vel det samme i naturen hvor han intet hegn har! Jette jeg vil helt sikkert følge din fremgang. Han lystrer fint både halve og hele parader også i naturen, han starter bare med samme udgangspunkt som han sluttede, men jeg har ikke stoppet ham op hele tiden da jeg jo også syntes tur skulle være hygeligt, men det lyder som det rigtige at gøre. Så det er hermed slut med at lade ham løbe som han vil  Malene du har helt ret i hvilken fremgang jeg har brugt med volte fra jorden osv og jeg har allerede tænkt tanken og tog am i eftermiddags fra jorden. Hvis jeg ikke forlanger noget af ham på langsiden så går han nøjagtig som i naturen, så det giver mig noget at arbejde på hjemmefra... Det er super 
Få nakken tjekket - minder alt for meget om min dejlige Monroe, som snublede hele tiden - over ingen ting og blev mere og mere "doven" - uvillig- det tog mig desværre ALT for lang tid at finde ud af at hun faktisk var syg og ikke "en dum rød hoppe" OG få både scannet, røngten og neurologisk test
Ida hvad fejlede din? Min har også snublet meget.. Og nimbus, jeg er misundelig på din IQ. "man skal forklare sig bedre, end forstærke sine signaler.. Hvis nogen taler til os i et sprog vi ikke forstår, så hjælper det jo heller ikke, at vedkommende bare taler højere." Det er simpelthen det mest intelligente og klare indlæg, jeg nogensinde har læst! Tror næsten, jeg vil printe det ud.. Du får 13 herfra!   Måske også fordi jeg har en olde, der er som den, du beskriver. Jeg måtte ud at lede efter HMS, og fandt Mclean - og med Mcleans viden om hestes hjerne, kan vi nu forstå hinanden. Han snakker jo også meget om at opdele tingene, og ikke gøre to ting på en gang. 
Måske min historie kan bidrage lidt til jeres tanker om den lille isser der har ondt  Min hest var igennem bøjeprøver og røngten af ryg - viste ikke noget. Kiropraktorbehandlinger - Blev behandlet for nedsat bevægelighed over lænden og fik rettet den første halshvirvel. Derefter longetræning med fokus på korrekt brug af ryg. Så opstart på ridning, men det fungerede stadig ikke. Smertetest på finadyne - Som du selv beskriver, bedre men ikke rigtig godt. Det der slog hovedet på sømmet for mig var da den efterfølgende skulle rides uden smertestillende. Så var der virkelig forskel. Av av Til sidst scanning af lænd med fund af tydelig facetledsartrose til følge. Den blev desværre aldrig ridehest igen. Læs evt. dette:  Ud fra din beskrivelse er jeg meget sikker på at der er noget galt. Det er ikke nødvendigvis lænden der er problemet, men det er da en mulighed. Hvis det "kun" er muskelspændinger ville jeg få en kiropraktor eller massør ind over. Der er desværre også mange andre muligheder og kun udelukkelsesmetoden til at finde problemet. God bedring med den Line
Nimbus     : Det du skriver om din olle bolle giver rigtig meget mening for mig. Min 4 års, som jeg har skrevet om ovenfor er også en stor Oldenborgpige på 175 cm. Jeg er ganske vist overbevist om, at hendes fysiske problemer forklarer størstedelen af hendes problemer, men din måde at anskue deres indlæring på, giver stof til eftertanke.   Jeg vil næste gang jeg rider, helt klart også tænke dette ind, da hun, på trods af, at hun har det meget meget bedre, stadig kan komme med nogle af de reaktioner jeg kender fra tidligere, nemlig sidelæns ned ad langsiden, hovedet på sned osv. Det er kun småting i forhold til tidligere og vi får det løst, men det kan da sagtens være, at det skyldes, at hun ikke helt er med på, hvad jeg beder om. Jeg har da også talt med Sanne om, at hesten også sagtens kan være blevet signalforvirret, selvom jeg synes, at jeg har tænkt dette ind fra starten. Så næste gang vil jeg forsøge mig med korte travrepriser og se, hvad det bringer med sig. Tak for nogle meget inspirende indlæg 
Jeg troede jeg fik rykket hovedet af, for at kalde min hest for lidt langsomt opfattende.  Desværre tror jeg det tit bliver til løsning af et enkelt-problem, når man har "sådan" en. Altså at hesten bliver "doven", når den ikke forstår tingene, så skal den jo bare have noget gummistøvle, i stedet for at opfatte det som en lige så reel konfliktadfærd, som når de går passage med halen i vejret. Min sejler jo også rundt på 4 spor, og skal man dreje, er det ikke altid at benene følger hovedet. Det er jo noget man skal have lagt ind med vægt, schenkler og ligeudretning, men er man først begyndt at benytte dette til bare "at holde toget igang", så kan man jo ikke bare begynde at bruge det til at rette kroppen op. Så går den jo typisk helt ned i skridt (for nu kan jeg altså ikke greje det her), og når så man, som "ven af orden" jagter den fremad, ja så udleder den at, a, når man skal trave, så skal hun altså pumpe på en, b, selvom hun pumper skævt, så skal man åbenbart bare trave skævt alligevel..Ja, ja så gør vi det. Det sjove er så, at de tit, til gengæld, er uhyggeligt dygtige til at læse ens sindsstemmning, snarere end de rent ridemæssige signaler, så jo mere man kan tænke fremad, glad og positiv selv, jo mere smitter det af. Omvendt så går de fuldstændigt i krybegear, hvis de kan mærke at man sidder og tænker "så gå dog æsel". Det sjove er, at vores underviser, der er en gammel "kæft-trit og retning"-dinasaurus, og normalt ingen tålmodighed udviser med hesten, faktisk rådede mig til, kun at ride ham 15 minutter, hveranden dag, aldrig lade ham blive træt, og rose ham, når han selv satte farten op, fordi vi kan altid lære ham at korte ned, men får vi ødelagt fremknappen, kan vi ikke lave den igen. Det var faktisk det sidste, jeg nogensinde havde ventet at høre, fra den kant. Omvendt er det lidt en gave at have en "snøvler", for den gør netop ikke noget af sig selv, og man er sikker på, at når den kan "noget", så sidder det 100% fast, og den gør det fordi den har forstået meningen. Mange af de heste, der blot tonser afsted fra dag 1 lærer selv at bjærge sig ud af problemerne, de bukker nakken og drejer, tit ved hjælp af taktforskydninger, men har egentligt ikke nogen reel læring ud af det. De følger bare næsen. Men, det er lidt spøjst at det er Ollerne, der står for skud. På den anden side, så er det nærmest umuligt at få en "øhhhh?" hest klar til en 3 års sadelkåring, hvorfor jeg tror DV er ved at avle dem ud af stammerne. Berideren, der red faderen til min til sidst, udtrykte det sådan "folk vil ikke have en hest, der skal rides og hvor man skal sige hyp, for man ser meget smartere ud, når man bare skal sidde stille og sige pru-pru" M.h.t den islænder, det egentligt drejede sig om, så lyder det hele mystiskere og mystiskere. Hesten siger at noget er rivegalt, det kan man ikke debattere med den, der har den bare altid ret. Spørgsmålet må vel også være, om ikke den skal retur, hvis den lige er købt, om ikke andet så på en "ikke-som-beskrevet" vurdering.
Nu går jeg lige helt i selvsving...igen  For år tilbage tilred jeg en hoppe, en kort bred, ben i hver hjørne hest, der ikke havde nogen særligt heldig galop i forvejen, sjældent galloperede på fold, og under rytter simpelthen "holdt op" med at gallopere i bagbenene. Nu var der ringridning med udklædning, hvilket jeg aldrig kan modstå, 4 uger efter hun var redet til, hun ville jo have godt af at komme i byen, og hun kunne jo bare trave igennem, hvis den onde galop ikke ville lykkedes. Vi tog ud til nogle venner, der havde en galge derhjemme, og, efter få forsøg, så galloperede hoppen igennem. 10 gange mere, og anspringet sad i skabet. Da vi kom til ringridning, kunne den tykke lille dame springe an fra parade, og nærmest stoppe tilsvarende, og galloperede skønt. Det var en klart afgrænset overskuelig enkeltopgave, hun kunne forstå. Galop fra A til B. Når hun selv var overbevist og 100% i stand til at forstå opgaven, så kunne hun selv hjælpe med at overvinde de fysiske begrænsninger. Det var en øjenåbner af rang, og anskueliggjorde, hvor uigennemskueligt hele vores "nu fedter vi rundt og rundt uden mål og med" egentligt virker for en hest. Og, hvor ydmyg man nødvendigvis må være, overfor ens egne evner som pædagog.
Ha ha... Den med ringridningen får mig til at tænke på, at når jeg rider "den gamle" alias min olle på 15, så er der ikke noget som kan sætte fut i damen, som hvis jeg finder på at træne anspring i kontra ned af langsiden, overgang til skridt og nyt anspring på næste langside. Så vågner madammen og bliver næsten letbenet og fyrig, hvilket ellers ikke er en betegnelse man vil hæfte på hende.   Men den med "dovenskaben" som en form for konfliktadfærd er jeg helt med på. Det er også noget jeg har tænkt. For hvad skal hesten stille op, når den ikke magter opgaven? andet end helt at lade være at gøre noget = ikke at gå frem. Team Sølvhøj: måske har I allerede fået tjekket hestens tænder, men selv om I har, er det måske værd at overveje at få gjort det igen. Hos min hoppe viste det sig i hvert tilfælde, at den del af forklaringen skyldtes ulvetand, skævt bid og dermed låst kæbe og tungeben. Min havde haft tandlæge hvert ½ år siden den var 1 år, og alligevel var der problemer med tænderne. Og her skal det lige siges, at jeg benyttede en dyrlæge som kun kører tandbehandling, og derfor troede jeg, at der var styr på det. Da Lalla kom til fandt hun alligevel en masse som skulle rettes, og som hun diplomatiskt sagde, så var det ok, det som var lavet, men "man kan altid gøre mere"... Tandproblemer "breder sig til hele hesten" og viser sig derfor på måder man måske ikke lige forestiller sig. Det er sørme ikke nemt.   Og så et lille pip om chambonen. Nu hvor min hoppe har det meget bedre, kan jeg se, hvordan hun selv søger frem og ned i longen, blot med kapsun og ingen form for indspændinger. så som I selv har konkluderet, så løser den nok ikke problemet.  
hun havde forandringer i nakken, som blev værre over tid. Fik taget røngtenbilleder som 3 års der viste små forandringer, som ikke behøvede at betyde noget da der på det tidspunkt ikke var "neurologiske udfald" men hun snublede allerede da virkelig meget - jeg slog det hen som vokseværk....- som 7 års var forandringerne på røngtenbillederne værre og den neurologiske test også klar. Jeg kunne blot glæde mig over at jeg aldrig havde lyttet til dem der sagde at hun bare var fræk og skulle have en røvfuld. Men meget trist med en fantastisk smuk hest som jeg selv havde avlet og som gik på fløjen (RDH) som 3-års.
Hvordan er det så gået efter I er stoppet med det smertestillende?
Årh øv, det lyder da som om han har smerter af en art 
Så vidt jeg kan forstå, er det den her vallak der har fået bank af en nykastreret hingst, der er tale om - undrer det Jer virkelig at den har smerter ovenpå den omgang?
Få hesten udredt af en dyrlæge. Det er åbenlyst at den har smerter, når det hjælper på adfærden at give den smertestillende. Og når hesten tilmed har fået tæsk af en nykastreret hingst / vallak er det temmelig sandsynligt at den faktisk er kommet til skade. Lad være med at rid på den, til dyrlægen har afklaret hvor den har ondt og hvilken behandling der skal til. I øvrigt bør i måske nok overveje jeres håndtering af hestene. Man lukker IKKE bare en nykastreret hingst, der har gået alene ind til andre heste. Man afventer til hingsteadfærden er HELT væk og hesten er faldet til ro som vallak før man stille og roligt introducerer den til at gå sammen med andre VALLAKKER i starten under meget kontrollerede forhold. At lukke en nykastreret hingst ind til en vallak, den allerede har angrebet og som nu går sammen med hopper er at bede om seriøse problemer. Hingsten er tydeligvis stadig hingst mentalt og vil derfor instinktivt forsøge at eliminere / uskadeliggøre den anden "han" i flokken, nemlig vallakken. Da vallakken slet ikke længere har kamp instinkter er det med 99,9 % sikkerhed den, der vil få seriøst tæv. Og en en hingst der kæmper om magten over hopperne nøjes altså ikke med bare at skræmme den anden lidt. Den kæmper til der er en utilmativ vinder. Dvs. til den anden er helt væk eller ikke længere rejser sig op... Så dybest set skal i være rigtig glade for det ikke gik værre.
Håber virkelig I stopper ridningen af den stakkels hest, og får den undersøgt ordenligt, det er da helt tydeligt at den har smerter! Og giver Tusindfryd helt ret, var chokeret da jeg læste tråden og hingsten/vallaken! Kan slet ikke forstå man fortsætter træningen af en hest der har haft de oplevelser, uden en grundig gemmemgang af dyrlæge mm. Men håber I får løst problemet, så den stakkels hest kan få ro i sindet. Held og lykke med det. Mvh sarah
Så blev vi jo enige, Louise.. Der må være mulighed for fred i mellemøsten 
Jeg kan fortælle, at vallakken desværre skal aflives. Han lider af en meget sjælden sygdom, som gør han har muskelsvind, og dermed har smerter døgnet rundt. 
Hej  Jeg har lige lidt problemer igen igen,..  Jeg har en DV vallak som er noget ømskinnet. Jeg har nu fået "ny" sadel - siger "ny" fordi den er magen til den anden jeg havde bare i anden farve og med nyere (bedre) stopning..  Jeg har fået min underviser som har fundet den gamle sadel til ham til at tjekke og hun siger at den lige oka - kan blive lidt bred hvis ikk han ligger musklerne til - men burde han da han er igang med at opbygge nye muskler efter skades pause..  mit problem er nu at han får nogle trykninger ved rygraden. Har prøvet med lammepad med frihed i rygrad mellem sadel og underlag som start - dette fik han en enkelt bule af. Så prøvede jeg med kun underlag igår - her fik han 4-5 buler.. idag prøvede jeg med et andet alm dressur underlag - hvilket også gav ham buler... Kan simpelthen ikk finde ud af hvordan den kan trykke ham da det er i kammeret bulerne kommer, han er ikk svedt hvor de er og kan mærke friheden melem ryg og kammer når jeg har spændt sadlen så der burde den være fin nok..  Der kan sadelmager og kigger på ham og sadlen med PressurePad-tjek men hun kommer først om 2-3 uger.. hvad kan det være? Hvad kan jeg evt gøre ?  er igang med skridt arbejde og håber at kunne starte genoptræning om 14 dages tid og ville gerne have sadel på når jeg skridter ham i naturen..  håber i kan hjælpe -  
Dvs det er lige på rygraden (dvs rygsøjlen) Jeg ville tage kontakt til en dyrlæge.
ja det er lige oven på rygraden - kan slet ikk se hvad der kan trykke der - det er jo i kammeret.. tro mig dyrlægen kender snart den hest ud og ind :-/ er det ikk benet så det ryggen, er det ikk ryggen er det knæet eller halsen .. han har været på antibiotika flere gange det sidste år :-/
Måske det er hævet torntappe. Dvs det kommer efter du har redet hesten? Hvordan går hesten, som den plejer?
det kommer efter jeg har skridtet ham.. der er ikk noget at mærke andet end han går langsomt men ved ikk om det er det eller om der er noget med at han er utryg da han ikk er vandt til tur og vi lige er begyndt at skridte ture i genoptræningen..
Sidst jeg havde en veninde med præcist samme problem som du - der begyndte hesten så også at ikke ville gå frem til sidst. Hun fik den scannet ved dyrlægen og den havde noget betændelses tilstand i nogle af torntappende eller sådan noget ligende  Så jeg ville bestemt overveje dr dyr
Puha med mit held skal det nok passe :-/ tror snart den hest har været igennem det hele !!!! Har haft han i næsten et år (19 juli) og har reddet rigtigt 3-4 mdr ...
Så er jeg kommet hjem efter den første tur nogen sinde ud i skoven med min unghest på 5 år.. jeg har haft ham siden august 2010 hvor han var 3 år og var redet en mdr..men jeg har valgt at tage den med ro både med hensyn til ridningen og også mht hvad jeg har budt ham mht ting han skulle lære.. alt han har prøvet ved mig er taget i meget små bidder uden pres men med kærlige grænser for hvad jeg vil have af opførsel.. det er så nu endnu engang blevet belønnet med en hest der trods en masse prusten og kiggen gik stille og roligt ved siden af mig ud en tur i skoven hvor hende jeg har til at ride ham en gang imellem og som er lidt mere modig end jeg var på ryggen af ham.. så jeg er ret stolt af den lille mand(hm lille er han ikke mere..er vokset fra 158 cm til i dec at være målt til 164 cm og vokser stadig)..men nøj hvor er verden stor og hvor kan man komme til at svede af en time med skridtning ud i naturen..så han måtte også lige finde sig i at blive spulet med vandslangen inden han kom tilbage på folden.. så endnu engang er jeg en stolt mor der er blevet bekræftiget i at den måde jeg tar ham på hvor alt foregår i et stille og roligt tempo er det rette selvom jeg ofte blir mødt af en masse hovedrysten..men jeg har så til gengæld en hest der ikke får perioder hvor den siger kraftigt fra som jeg af og til ser andre ejere af ungheste kommer ud for.. ja hvad jeg vil med dette indlæg er kun at komme ud med min glæde over min dejlige unghest der endnu engang har bevist hvorfor jeg har købt ham..
Hvor er det dejligt, at du er så glad for ham. Og hvor er det fint, at du går frem i et tempo hvor både du og hesten som et team er trygge ved de udfordringer der stilles. Mvh charlotte
og det betaler sig i længden... Jeg vadede skoven tynd med mine ungheste inden de skulle rides til. Man får en rigtig tillidsfuld hest, og det gør det lidt nemmere når man hopper på ryggen af dem. Tillykke til jer 
Dejligt at læse at det foregår stille og roligt, så hesten kan nå at være med i hovedet  Jeg gik også mange ture med min unghest, inden jeg begyndte at ride ham i skoven. Resultat: En hest der uden at tøve kan gå ture i skoven alene (for en god ordens skyld plejer jeg dog at tage med   ), møde fremmede ting, gå nye veje og har nysgerrigheden i behold. Tillykke med den første tur, og næste gang bliver det måske med dig som rytter 
ja han er skøn og ligetil men en unghest der ik er vandt til så meget men meget god i hovedet.. regner med at ta ham i skoven idag igen og denne gang uden snor..så kan en af os altid gribe ind fra jorden hvis det skulle bli nødvendigt.. ja når vi skal helt til poulstrup sø så skal vi ha en rolig støtterytter med men de første gange tar jeg bare turen alene..så vi skulle gerne være i topform når vi skal tilbage fra sommergræs til september..men nøj hvor jeg kommer til at savne turene ud i skoven når han er så nem..men jeg må hellere lægge hovedet i blød og overveje om opholdet kan udvides til hele året..dog er han min kommende konkurrencehest så det er også vigtigt for mig med adgang til ridehus og bane..men men men...hm men jeg glæder mig bare over han er så dejlig og han får oplevet noget nyt andet end sandkassen i en ridehal eller på en ridebane..de ¨får så gode bagbensmuller af at gå i bakker som kan udnyttes på ridebanen samt blir så sikre på deres ben..
Godt at høre det er afklaret. Det anede mig der var noget, da jeg læste om hvordan den fungerede under rytter. F.eks. når de snubler så meget er der stort set altid noget helt galt. Men         for at få den godt undersøgt. Ked af det på jeres vegne, at den må aflives, men det er jo det bedste for den.
I øvrigt er der godt nok noget galt med mange islændere efterhånden   Jeg skal ALDRIG i mit liv have islænder igen - det er helt sikkert.
Stakkels stakkels lille hest   , men godt I fik ham udredt   - og denne historie er en påmindelse til os alle om, at heste yderst sjældent er umulige uden grund   ...
Jeg er meget imponeret over hvad Nimbus 1 skriver. Og jeg må give ret. Jeg har dog en lille tilførrelse...: Tit når man tror hesten er "doven" kan det skyldes at hesten ikke er stærk nok til at få flyttet forbenene før bagbenene kommer bagfra. Når man så forlanger mere fremaddrift må den så kompensere over problemerne. Det kan være den spreder sine bagben for ikke, at træde op i koderne fortil, eller den som problemet her virker doven, da den "nægter" at gå yderligere fremad, da det er ud over dens evner. Har selv stået som passer på en hest, hvor hverken det at ride med spore eller pisk, kunne give nogen fremaddrift. (er heldigvis blevet meget klogere siden da) Men der en meget meget klog person kom og sagde - Jeres hest kan simpelthen ikke gå hurtiger. Den er slet ikke stærk nok til det. Vi satte vores forventninger ned og lod hesten arbejde i det tempo den valgte, og efterhånden kom fremaddriftet og det hurtiger tempo helt af sig selv. Men det tager lang tid og masser af muskelsættende arbejde.
Karina: ejer har aflivet hesten fordi den var alvorligt syg !
Team Sølvholm Det gør mig ondt, men godt, at I fik afklaret, hvad problemet var, og får gjort en ende på den stakkels hests lidelser.   Og tak for opdatering Marianne
Lidt nyt herfra! Hesten er nu et år efter ikke blevet opgivet, og er i dag fuldstændig normal at ride på og omgås. Prøverne blev sendt til flere forskellige dyrlæger både i Danmark og Sverige, og det viste sig, at hesten ikke fejlede andet, end den var bange for mennesker. Hesten er i dag fuldstændig tryg ved mennesker, og utrolig sød og stabil at ride på, og har ingen problemer overhoved. Så giv ikke op derude! 
Øhh, nåede den ikke at blive aflivet? Mystisk tråd synes jeg. Tråden er jo gammel - men hvis hesten blot var bange for mennesker hvorfor i al verden hjalp det så at ride hesten på smertestillende på daværende tidspunkt?
Jeg kan godt forstå du synes at tråden er mystisk. Hesten var på smertestillende i så kort en periode, at dyrlægerne vurderede, at man ikke kunne sige korrekt nok, at den havde smerter. Den spændte jo op ind i mellem og nogle gange 1 gang på 14 dage. Det er en helt fantastisk hest, derfor aflivede vi den ikke bare, men undersøgte alle muligheder, og det er fantastisk sådan som denne historie er endt. En helt normal, skøn og glad frisk hest, som slet ikke laver unoder mere, og er fuldstændig stabil, modig og normal. Vi har haft en hestemand ude, der har arbejdet med heste i mange mange år, han mener, at hesten har fået tæsk tidligere, siden den var så utryg ved mennesker. Heldigvis har den genvundet tillid til mennesker nu, efter masser af tålmodighed og træning.
Okay - tak for forklaringen, det gav en hel del mere mening  Jeg er glad for at høre at i dog lyttede til hesten og ikke baare valgte at aflive selvfølgelig   Dejligt at den lever endnu og har det godt. Så må vi da næsten også skulle se et billede var 
Der står hesten havde muskelsvind og smerter døgnet rundt! Hvem konkluderede det? Og hvordan blev det efterfølgende til at den bare var bange for mennesker og ikke havde ondt? Det er selvfølgelig godt hvis hesten trive´s i dag, men lyder bare mærkeligt når man læser hvad der ellers er skrevet! Mvh Sarah Ps. Vi vil da gerne se et billed af hesten nu.
Der blev i sin tid taget en blodprøve af hesten, hvorfra dyrlægen konkluderede at hesten led af muskelsvind og havde smerter døgnet rundt. Dette var en meget tragisk nyhed, og selvfølgelig tror man på sin dyrlæge når en så "voldsom" konklussion bliver draget udfra blodprøven, der blev sendt til Tyskland for analyse. Sælger blev derefter kontaktet, hvor den dårlige nyhed blev fotalt. De var meget chokerede, og kunne slet ikke forstå det. De forslog at lade deres dyrlæge kigge på resultatet af blodprøven. Så resultatet blev sendt derop. Derudover blev andre "specialister" kontaktet for at se på blodprøveresultatet. Disse sagde at der var intet specifikt udfra blodprøven der sagde at hesten LED af denne sygdom. Så dyrlægen havde konkluderet udfra adfærd, og noget underskud af diverse ting i blodet, som blodprøven viste. Der gik noget tid, hvor disse spekulationer fløj omkring, mellem ejer og dyrlæge, samt sælger. (Her havde hesten naturligvis fri, da der var tvivl om resultatet) Ingen ønskede at give hesten op. Der blev efterfølgende arbejdet med hesten, mest i skoven, hvor hesten havde fungeret bedst under rytteren. Han blev tryggere. Modigere. Og kunne så gå ud alene, dog med en anden cyklene ved siden af, for tryghedens skyld - Han var trods alt unghest. Han blev gået ture med, i meget kupperet tærren, for at blive mere sikker på sine ben. Hesten fungerer idag normalt, er veltilpas og glad, og går glædeligt fremad! Han er forrest på ture med andre heste, og med fin vilje! - Hvert fald intet tegn på dovenhed overhovedet. Det mystiske er jo, at det smertestillende hjalp dengang. Men før vi begyndte på forsøget med det smertestillende, havde hesten været helt stabil i et godt stykke tid, og var lige begyndt igen på at være anspændt. Som dyrlægen også sagde, var det svært at konkludere, når det ikke var HVER GANG under ridningen hesten havde disse symptomer.
hvis jeg må komme med et rigtig godt råd så ville jeg sende den i genoptræning et sted hvor de har den specielle maskine har nummer dertil tro mig har hesten ondt eller er redet forkert skader fysisk udmattelse osv ja det virker bedre end kun kiropraktor prøv det vil du have nummer så skriv pb
Hej Jeg har også haft en hest, som nogle gange havde disse buler.De kom oftes når hestens muskulatur blev anderledes eksempelvis vinterpause hvor vægt steg og muskelmassen blev mindre. Så kunne han få de buler af sadlen, når vi startede på at ride igen. Hvis puderne ligger tæt op af ryggraden og er lidt skæv stoppet, så kan disse buler komme. De forsvinder igen, men sadlen skal selvfølgelig ses efter. Lammeskind gør det meget værre, for så er der mindre plads. Det kan nemt ske, at når sadelmageren kommer, så har du bygget nogle muskler op på hesten, så problemet har løst sig selv.
Oka - jeg har takt med hans massør til aften og hun taler om om det måske kan være noget med nogle ligamentet ved torntappene som kan være trykkede..
Hvordan rides hesten? Er bulerne varme, er rygsøjlen generelt varm i området? Er hesten øm ved palpering af området?
at det har noget som helst med det område hævelserne kommer i at gøre. Jeg har en der er meget sart for gjordingen på min springsadel. strammer jeg gjorden for hårdt på korte gjordstropper, så får den sådanne buler. Vi har prøvet samme sadel med lange gjordstropper og strammet alt hvad vi kunne uden at få problemet. Både sadelmager og dyrlæge forklarede mig at fordi der ikke er plads til at hævelsen kan komme lige der hvor sadlen trykker så vil den søge derhen hvor der er plads og det er der i kammeret og derfor får de buler oppe ved rygsøjlen. Altså kan trykningen sagtens stamme fra et eller andet sted under stopningen på sadlen, men væsken trækker bare op hvor der er plads. Det gør jo ikke at man skal ride videre uden at gøre noget og var det min ville jeg ride i den gamle sadel som ikke gav den buler indtil nogen har kigget på den nye sadel.
kender ikk så meget til stopningen da den som sagt er lavet før jeg fik sadlen men har hørt at den skulle være lavet godt fra andre osm har set sadlen efter jeg fik den hjem.. ang hvordan han rides er det ikke ret meget pt da vi er igang med skridt genoptræning men generelt blive han reddet frem og ned så han kan få ryggen med og få muskler her igen... jeg har aldrig haft dette problem før med ham -men alt muligt andet ...
godt så bør det ikke være pga. din træning  er bulerne varme? ømmer hesten sig ved palpation?
Nej træningen burde ikk være skyld i det  De er ikk varme, ikk ømme eller noget .. Masserede dem med compagel efter jeg havde skridtet ham men har ikk haft sadlen på de sidste dage...
det var godt   nej så ville jeg ikke være synderligt bekymret, udover at sadlen nok skulle en tur til en sadelmager inden den kommer på igen 
Det kommer den også men jeg kan bare ikkforsyå hvad der kan trykke der i kammeret :-/ der er jo ikk noget hennover rygsøjlen ..
næ men der er tydeligvis et eller andet som ikke er optimalt.. desværre... heste snyder ikke med deres symptomer  det kan jo være at den er for smal/bred (har ikke forstand på sadler). Få en sadelmager ud som bruger pressure pad? for så kan det ikke blive meget mere præcist 
Nej nemlig og ham er noget ømskindet så skal nok sige hvis der er det mindste  Hede fra sadelmageriet kommer og tjekker den om 2-3 uger ca - ved ikk helt datoen endnu men håber da det kan hjælpe   tror jeg vil prøve t ride i min spring sadel imorge og se om det er sadlen eller hans ryg den er galt med - hvorfor har jeg dog ikk tænkt på det lidt før ..
Er der nogle, der har erfaringer med dressursadler fra  ?
Jeg arbejder meget med min hest fra jorden, og hjælper også nogle gange andre med jordarbejde. Jeg er så blevet lidt intereseret i, på hvor mange måder man kan arbejde med en hest i longe - mest omkring indvirkning fra longe, bid, kapsun, træningsgrime, indspænginger af div art ovs. Jeg er selv for nyligt blevet enormt glad for at arbejde med kapsun, og min egen hest responderer rigtig fint. Tidligere blev hun longeret i trense med lange indspændinger, hvor jeg satte longen i inderste bidring. Det ville jeg til hver en tid vælge, men ser mange andre gøre mange forskellige ting: trække longen igennem første bidring og hæfte på modsatte side, benytte det lille stykke, som sættes i de to bidringe med en ring i midten til longen, i alm. grime oma. Mine tanker er så, hvilken indvirkning de forskellige påsætnigner af longen har - hvilken indvirkning div. hjælpeliner har osv. Jeg kunne godt tænke mig, at denne tråd kunne gøre os alle klogere på, hvordan vi indvirker fra jorden - jeg har selv mine foretrukne metoder, men hvad gør I og hvorfor?
Hej. Der er lige så mange meninger om longeringen, som der er ryttere. Personligt bruger jeg metioderne fra træningsformen Anatomisk Rigtig Ridning (forkortet stand ARR). Og hvor er jeg i denne forbindelse glad for du nævner kapsunen hvilket er det eneste det bør longeres med (efter min mening) - derfor ingen indspændinger eller andre former for hjælpemidler andet end en rotunde og pisk  Jeg har før longeret med indspændinger m.m. og redet efter alm. skole ridning - efter at have skiftet til ARR har jeg fået en langt mere afbalanceret hest, en hest der er villig til, at arbejde og lære - mere frie bevægelser osv. Læs lidt om det her: Anatomisk Rigtig Ridning, som er et koncept udviklet af tyske Klaus Schoeneich ( ), der igennem 25 år har hjulpet mere end 5.000 heste tilbage til en karriere som ridehest, selvom de har fået konstateret kissing spine, ringfod, gaffelbåndsskade og lignende.  Anatomisk Rigtig Ridning starter i en rotunde på ca. 11 m, hvor hesten bliver trænet i en kapsun over en periode på 3-7 uger, inden den får rytter på ryggen. Hensigten med denne træning er, at hesten skal kunne gå på en volte og være i balance med sig selv, inden den får rytter på ryggen, hvilket betyder, at den hverken falder ind i eller ud af volten.  Først når hesten er i balance på volten, kommer rytteren på ryggen. For at hesten kan fortsætte den positive udvikling kræver det, at rytteren er bevidst om, hvordan denne placerer sin vægt, samt hvilke øvelser, som er hensigtsmæssige at bruge i hvilke situationer (løsgørende hhv. styrkende øvelser). Rytteren bliver i denne forbindelse undervist i Anatomisk Rigtig Ridning for at få nogle redskaber med hjem, som denne kan arbejde videre med.  Hesten er et steppedyr, som fra naturens side er designet til at have den største del af vægten på forparten (ca. 60%), når den går og græsser mm. og den er designet til at gå ligeud. Problemerne opstår, når vi mennesker vil have hesten til at gå på volter. Trænes hesten ikke anatomisk korrekt, opstår problemerne (kissing spine, gaffelbåndsskader, ændringer i temperament etc.). Jeg har en side herinde hvor jeg opdatere løbende omkr. kurser m.m. Hvis du er interesseret kan du sende mig din mailadresse således du modtager invitationer på mail - er du hurtig holder vi denne weekend kursus i 6630 Rødding med en lille forsmag på teorien og mulighed for efterfølgende lektioner.  - side til debatten herinde. Har du spørgsmål kan jeg evt. henvise dig til min træner (jeg vil lige understreje, at ovenstående KUN er ud fra mine egne erfaringer - det er derfor muligt min træner ville sige tingende på en helt anden måde. Håber at høre mere fra dig
Hej, Jeg bruger også principperne fra ARR og er begejstret for den gode virkning af træningen med kapsun! Jeg kunne aldrig mere drømme om at longere med linen fastgjort til biddet, men det har jeg da gjort tidligere (mange år siden). Dengang lod jeg linen gå gennem indvendige bidring, op over nakken på hesten og ned til udvendige bidring. Således bliver påvirkningen i indvendig bidring større end udvendig, samtidig med at hesten får en påvirkning på nakken (bruger ALDRIG indspændinger eller andet stads) og derved hjælpes til at forstå, at den skal sænke hovedet. Desuden trækkes biddet ved et uheld ikke gennem hestens mund på denne måde.  Ved at longere med linen fastgjort kun til indvendig bidring er der en stor risiko for at trække biddet gennem hestens mund, hvis den laver spjæt eller man tager for hårdt fat. Ved at bruge den lille strop med ring i midten får hesten påvirkningen især i udvendig side, hvilket modarbejder en rigtig bøjning af hesten. Lidt det samme sker, hvis man lader linen løbe gennem indvendig bidrig og over til udvendig bidring under hestens kæbe. Men igen - brug kapsun, det virker! MVH Jette
Til at starte med, vil jeg sige, at hesten IKKE har ondt. Han har haft spændinger, men efter at have haft vores Osteopat og Equine Touch-udøver ude (og været i behandling i et par uger) er der ikke noget i vejen med ham mere  (Man skal jo desværre passe lidt på med at oprette indlæg på både HN og HG, da det første alle mener er galt er, at hesten har ondt - selvom den lige har været ved dyrlæge og kiropraktor, Dyrenes Værn har været ude og Monty Roberts og Ute Lehmann har erklæret den fin   ) Problemet er, at han er forsøgt tilredet sidste sommer, men måtte stoppe dengang, da han blev ved med at bukke og smide rytter af. Det var dog lidt som vinden blæste, hvordan han ville reagere den pågældende dag. Nogle gange kunne man ligge henover ham, andre gange ikke, nogle dage kunne man komme helt op og sidde (og skridte rundt) og andre gange ikke. Et af de største problemer var også, at han overhovedet ikke viser nogle tegn før han får en hjerneblødning!   Han kunne stå med ørene fremme, være fuldstændig afslappet og i næste sekund flippe fuldstændig ud. Der blev jo så fundet frem til, at det meget vel kunne være de spændinger han havde, der gjorde at han reagerede som han gjorde. Men nu hvor han er blevet erklæret rideegnet osv. blev der prøvet igen.  MEN denne gang med noget mere jordtræning og alt det gode. Vi startede også i det helt små, hvilket vil sige, at han prøvede at have en sæk (med 10-15 kg sand) oppe at ligge et par gange. Det gik også over al forventning - han stod dejlig afslappet. Men så her sidste gang, så står han der, ørerne fremad og man tænker ihh hvor godt! .. Pludselig tager fanden ved ham og han bukker og sparker!  Som sagt var der intet de andre gange. Det er jo ikke til at vide, om der har været nogle små hestetøser der har forsøgt at springe på ryggen af ham, før han blev købt eller i det hele taget om hans fortid. Men vi altså på bar bund! Det vi tænker er, at han sikkert har lært "at have ondt" og derfor reagerer så voldsomt i tide og utide. Men det virker så bare underligt, at han så kan stå i 15 sekunders tid med en pose på ryggen og derefter "komme i tanke om" at den ligger der og så flippe ud.  Under den daglige omgang med ham, er han rar og rigtig fin i signaler (for fx bak). Han har haft lidt problemer med respekten, men efter et års jordtræning, er der styr på dette, selv om han også til tider kan være noget af en rod (han er jo ikke en unghest for ingenting   ) Han bliver 5 til sommer.. I får da også lige en billedserie fra i sommers, hvor rytteren var oppe at skridte på ham - ingen problemer den dag.           (Det er helt normalt for ham, at have ørene så langt tilbage - det har han stort set på alle billeder, jeg har af ham).
Hvis I er sikre på han ikke har ondt, er det så ikke bare at vende ham til hvergang han går amok kommer rytteren op igen. Hvis I stopper når han har smidt rytteren af, så lærer han jo at den adfærd giver fri. Hvis der ikke er en rytter der har lyst, kan man jo fylde en kedeldragt med halm og så smide den op hver gang han taber den bevidst indtil han lærer det... 
De heste jeg har været udefor med dette reaktionsmønster havde gjordkrampe. Den løsning du har på billederne med en gjord med stigebøjler vil jo også tricke gjordkrampen pga en meget lille trykflade. Prøv at lægge en sadel på med en pladegjord og se om ikke det er bedre.
Hvis det er samme mønster I ser; at hesten får noget på ryggen, og med tiden bukker det af, uden at det ser ud til at være fremprovokeret af noget, så er der jo en risiko for, at hesten har lært, at den kan komme af med "det der irriterende der er på mig". Og så kan I ikke gøre andet, end at sætte noget på ryggen af ham, som bliver siddende. Jeg har set at man nu kan få sådan nogle dukker, som er udviklet til det - måske kan I få ham et sted hen, hvor de har sådan en? Jeg ved i hvert fald at de har købt sådan en det sted, hvor min hest er blevet tilredet, og at de bruger den til de meget store heste eller de heste, som har "lært" at bukke. Hvis I er helt 100 % sikre på, at hesten ikke har ondt, så kunne sådan noget jo være en mulighed. Ellers bekræfter man blot hesten i, at den får noget ud af at bukke, hver gang man falder af. Og så hæfter jeg mig ved, at I på billederne rider uden sadel og med hesten i en grime - så giver I den også temmelig gode muligheder for at styre showet 
Hjælp søges fra kloge mennesker Jeg må inrømme at jeg ofte kommer til kort., ifht tilmeldning til stævner Jeg søger på 
... med "alle former"? - er det alle discipliner du mener, eller er det noget andet? Start med "sted" - her vælger du dit hjemdistrikt (hvis det altså er stævner i dit eget distrikt du søger). Bagefter kan du indsnævre søgningen ved at vælge disciplin og sværhedsgrader. Hilsen Sif
Hej Sif hvilken sværheds grad er klub og reg stævner Hilsen Elsebeth
Hej igen. Med sværhedsgrader definerer du ikke stævnerne - men klassernes niveau. Hvis du f.eks. vinger af i sværhedsgrad 0 og 1, så får du stort set alle L-klasserne med. Hilsen Sif
er der slet ingen der har noget.?
Der er et hav af tråde om trailer heinde, så prøv bare at sæge efter dem   . Ellers er det nok lettest at få fat i en der arbejder med læsning, så du selv og hesten får lært det rigtig fra starten af, og får "programmeret" jer begge på en positiv måde.
tak
Det er faktisk kun én gang, hvor han har smidt rytteren af, hvor hun ikke kom op på ham igen, da ejeren sagde stop. Ellers har rytter altid været på ham igen, hvis bare for et par sekunders tid (red: før han kunne nå at bukke igen). Underlag med stigbøjler virkede bedre end en sadel dengang. Han havde ikke noget imod at få sadlen på, men skulle der også en rytter op ..... tja så kom hun meget hurtige af en på. Men gjordkrampe, det havde jeg faktisk ikke lige tænkt på. Prøver da lige at se om vi ikke har sådan en pladegjord liggende et sted. Ja, det har også været oppe at vende. Så er det bare, at hvis det ikke er det, vil det så ikke være forkert at spænde noget fast til ham? (det er jo naturligt for heste at prøve at komme af med de "farlige pumaer" der springer på ryggen af dem). Jeg ville jo mene at en langsom tilvænning var bedre, men hvis det   er fordi han har lært at "hov, det gider jeg ikke det her, lad mig smide det af" så vil det bedste for mig set også være, at spænde det fast, så det ikke   komme af. De dukker der har jeg godt set - de er dog også noget dyre   Hvor blev din hest tilredet? Sadlen er forklaret men mht grimen? Tja, han er jo ikke svær at styre og reagerer lige så godt i en grime som i en trense. Dertil kunne han også roses med godbidder når han gjorde noget godt ..
Umiddelbart er det jeg lægger mærke til på billederne, at der er ret mange mennesker til at "holde" ham når han skal have rytter på. Det tror jeg godt kan stresse ham lidt. Jeg ville personligt nok foretrække at benytte mig af en skammel til at hoppe op og selv holde hesten. Så er det også nemmere at fornemme hvornår hesten er utryg, og ikke vil være med længere, i stedet for at den bliver nødt til at komme med en voldsom reaktion for at slippe for al presset. Jeg synes heste skal have mulighed for at vise hvornår de er utrygge og derfor må man også tage det i hestens tempo  En anden ting er at ridegjorden lægger et ret stort pres ned på et meget lille areal - specielt når rytteren stiger op. Og det kan endda være at den er nede og røre rygsøjlen. Så selvom hesten ikke er øm, kan den godt synes at det gør ondt i lige det øjeblik og derfor få negative associationer med en rytter på ryggen. Men jeg håber da at i finder ud af en løsning 
En hest kan have angst ligesom os menensker. Ikke bare nervøsitet, men reel panik angst. Det har min haft, det kom også ud af det blå. Meget rolig omgang, konsekvensog undgå al stress hjalp her.
Det at der netop var så mange mennesker den dag tror jeg gjorde, at han netop var mere "afslappet og medgørlig". Det var som om at han havde det meget bedre ved, at han kunne "støtte" sig op ad noget (i dette tilfælde så personen på hans højre side). En skammel!? Tja, som det ser ud nu, er det det sidste jeg ville finde på at gøre   Det er alt for farligt, når han så smider rytteren af (den skammel vi har, er lavet af jern) og en normal skammel ville alligevel ikke være høj nok. Rytteren er aldrig steget op i stigbøjlerne, men har derimod - som det også er vist i billedserien - fået et ben op. Når hun så var oppe at ligge, kom foden ind i stigbøjlen samtidig med at den anden side også blev holdt ned. Men så langt kommer vi heller ikke mere. Efter det års pause han nu har fået og efter de ture vi har set ham lave med sækken, er det for farligt at smide en rytter op. Har du lyst til at uddybe en smule? 
Det er selvfølgelig et svært spørgsmål, men hvis hesten er undersøgt af kyndige mennesker, så må det jo være et adfærdsproblem. Min hest blev tilredet ved Lotte Straarup ved Odense - jeg ved ikke hvor i verden du befinder dig, men som sagt, så vidt jeg ved, så har de sådan en af de der nye dukker.
Hej Simone Min hoppe, som også bliver 5 i år, var lidt som du beskriver. Sød og høflig i al omgang og netop så afslappet omkring alt hvad jeg bød hende, at jeg tænkte, at hende kunne jeg sagtens selv tilride hjemme på banen. Jeg red hende en 4 gange, hvor hun var godheden selv og slappede fint af - en af de første gange jeg travede på hende uden snor, bukkede hun temmelige voldsomt, jeg røg af og kom op igen, for det var ikke andet end man kan forestille sig om en ung hest. Men så pludselig efter ca 8-10 gange med rytter, reagerede hun simpelthen så voldsomt at jeg blev bange for hende. Det kom som et lyn fra en klar himmel, uden forvarsel og jeg nåede ikke at læse hende - anede ikke der var fare på færde. Det endte med jeg sendte hende i træning ved Tristan Tucker. Tristan mente at hun havde følt sig presset, selvom jeg synes hun virkede afslappet - hun blev faktisk ved med at ville tage de her voldsomme bukketure i 14 dage hos Tristan, men i dag er hun intet mindre end SKØN at ride på. Jeg har ikke løsningen på, hvad du skal gøre, men jeg tænker måske at du skal finde en proff til hjælp - det er store dyr vi har med at gøre, og det kan være farligt. Jeg har tidligere redet flere heste til... uden problemer, men hende her var altså for stor en mundfuld for mig - og sådan nogle støder man vel på ind i mellem 
Hej Vi så den omtalte "dukke" til hingstekåringen i Herning. Den hedder vist nok first rider. Man behøver ikke købe den, den kan også lejes for kortere perioder. Tænkte at det måske kunne være en løsning?? Mvh. Tanja
Først og fremmest er det nogle rigtig fine billeder du har lagt på der er bare en fejl ved dem, hesten har hverken halsrem eller trense på. Når man rider på en hest så skal den have trense på, en grime svare lidt til at kører bil uden rat og det er altså fjollet. For den der er på jorden er det også langt nemmere at bevare kontrollen, for det kan være rigtig svært at holde en hest i grime særligt hvis den flipper ud som du beskriver. Der er helt sikkert delte meninger om det men en sæk er en god løsning, efter min mening ikke den optimale måde at vende en hest til rytter, falder den af hver gang hesten hopper - ja så har du på et tidspunkt en hest der bare hopper hver gang den vil have noget af ryggen. En sæk lærer ikke hesten at bære rytter, det lærer den derimod at den bare skal hoppe rundt hver gang den ikke gider det mere  Med Venlig Hilsen E
Nu er jeg den anden halvdel i dette projekt "Palle"   .. Og jeg blander mig lige en smut. Jeg tror faktisk vores ET-instruktør anbefaldede Tristan. Eller var det en kristian   .. Nå skidt pyt! Han skulle være knaldhamrende dygtig! - Hvad kan du ellers fortælle om ham/stedet? Hm, ja vi prøvede jo at finde nogle i DK.. Så eftersøgningen forsætter   ! Ja det er der vist forskellige meninger om. Vi føler at der er rigeligt styr på ham sådan. Måske en rebgrime næste gang eller kapsunen.. Ang. det med at vippe en rytter af og sådan. Det er altså for   at smide en rytter op! Det vil vi ikke byde hverken os selv eller andre. Derfor dette med sækken. Og jo irriterende at man ikke kan spænde den fast, men det har Simone skrevet noget om i et af indlæggene herinde 
fandt lige det her Nederst på siden. Mvh. Tanja
Hej ved godt hyppen er erklæret sund og rask. Historien minder bare meget med en bekendt jeg har og hendes tilridninghests historie. Det viste sig efter 1,5 år at hesten havde tætsiddende torntappe så lige pludselig ved et minimalt vrid i ryggen kunne hesten få en smerteoplevelse og den lavede et buk hvorefter den gik fint igen indtil næste gang den lavede en forkert bevægelse. Ved godt i skriver at hesten er erklæret rask, hendes var også erklæret rask af kiropraktor men røntgen billeder af ryggen sagde noget helt andet. Mvh Heidi
Hej. Jeg er selv igang med tilridning af min nu 4års hest. Og da den blev sat igang så kunne den ikke gå på volte uden af gå helt amok. Så den fik kiroprakter ud og den blev ordnet og der var meget galt. Den fik ro med gåture i 1½mdr og vi er nu igang igen. Vi træner i stor roundpen dog med et longetov på. Og den får lov til at gå i skridt, trav og lidt gallop på begge volter. Vi sætter os først op derefter da den har meget lidt gjordkrampe, det har vi opdaget ved at rytter lægger sig op og efter 3skridt flipper den fuldstændigt og ingen kontakt. Men efter den har fået lov til at løbe på begge volter er der ingen ting. Gjorden bliver spændt over 5gange også løbe igen... Når jeg sætter mig op efter løb mm er der ingenting. Hesten går stille og roligt og uden at spænde det mindste op. Det skal siges at jeg har tilredet mange heste og uden at blive smidt af og uden at hesten flipper. Så måske er det også galt med din?
At den er tjekket af massør og lign. Men er der taget røngten af dens ryg? Den lyder som dem jeg har kendt med torntap problemer/ ks. Så hvis kke det er tjekket ville det nok være første skridt på vejen.
Den lyder meget som min unghest, og hans måde at være på under tilridningen. Første gang jeg skulle op på ham, nåede jeg dårligt at ligge armen over ryggen på ham før han sprang afsted. Men med masser af tålmodighed kom vi op og ligge. grunden til denne reaktion fra ham var først og fremmest at han var usikker, men også at han reagerede voldsomt hvis vi ramte ham mellem gjorden og forbenet med snuden af vores sko. Efter alt dette kom problemet at når vi så kom op og sidde på ham og skulle i gang og havde skridtet en meter til to, satte han sig næsten på røven og sprang afsted med os. Dette har vi kæmpet med i ca 5 mdr nu og jeg skal stadig have en til at gå en runde med mig inden jeg slippes for ikke at blive skudt af. Vi fandt så frem til at gjorden ikke var god for ham og skiftede derfor til en gjord med elastik i begge sider og med gel i stykket under maven og nu er hesten begyndt at smaske som den ellers ikke tidligere har gjort. Jeg vil helt sikker hvis jeg var dig, ligge en sadle på hesten, med en gjord med elastik og gel i og så prøve stille og roligt igen
du, din veninde eller dine terapeuter har røntgensyn og en scanner i lommen kan du ikke påstå at hesten ikke fejler noget  Det kan godt være den pt ikke har spændinger - men det behøver kke betyde at hesten ikke har ondt - som nogle skriver ovenfor ved fx. KS så kan selv små bevægelser pludselig give rigtig møgondt ... Få den nu undersøgt ordentligt! Hvis den "bare" har gjordkramper" er det jo fint nok - "nemt" at arbejde med osv. - men har den KS eller værre så bliver det ikke bedre af at smide dukker, en sadel og en pladegjord på hesten   
Hvordan går det med den lille hyp? 
Ang dukke, hvis det er dét du gerne vil prøve så bare brug et par gamle bukser og luk dem i bunden med en strik og fyld dem med en blanding af sand og halm. - spænd så forsvarligt til sadlen.