hejsa HN'er (håber dette er det rette sted jeg skriver dette) jeg ville høre som overskriften siges, om der må rides i den skov ved stationsvej/tennisvej i ølstykke? på forhånd mange tak Tessa:)
Nej, det må du ikke. Det er en gammel tørvemose og der er så meget vand dernede det meste af året, at hvis der går heste dernede vil det blive pløjet op i løbet af ingen tid. Så der har altid (og vil nok altid) være forbudt at ride dernede. For iøvrigt er det pt også umuligt at komme rundt dernede, selv til fods. Der har ikke været ryddet op og skåret grene osv i lang tid, så det er en tur tilbage til urtiden at gå tur dernede, men det gør det så meget sjovere.. Der er ikke andet for end at tage den "lange" vej udenom, via Stationsvej, og enten Sperrestrupvej eller forbi tennisbanerne og Tungegården, hvis du vil i skoven. mvh agro
i har to unge som i skal have opstaldet ville jeg faktisk foreslå bokse. Unge heste har bedst af ikke kun at gå i en flok plage. Heste lærer rigtigt meget af at gå i en blandet flok. De unge lærer af de ældre, båe sociale færdigheder men også helt praktiske ting. Selvfølgelig skal du ikke have dem ind på en "rideskole" men feks et lille privat sted med masser af foldtid, en boks til hver (eller en stor deleboks hvis de kan enes om det) og almindelig god pasning. Hvis der kun er løsdrift kan man til nød klare sig med et sted i feks en lade med godt gulv og lys og mulighed for at binde en hest ad gangen for feks smed/dyrlæge. Skulle en så kræve en boks i en periode kan man måske snakke om at få lov at stille en op midlertidigt eller også må man flytte hesten. Mvh Tina
Ja så godt i boede på Vestegnen  Det ser bare super skønt ud på den måde det er bygget, træer på folden osv - altså altså    Kan godt forstå du er glad for at være der  Mvh Janni
Tina - de står også i bokse nu, og har også altid foretrukket det især med unge heste, så de får den daglige håndtering til og fra fold osv. De har dog bare et par skavanker kan man vel godt kalde det, som gør at de burde stå i løsdrift, ifølge dyrlægen ihvertfald. Mht. at flytte fra løsdrift til bokse andet sted, så vil jeg ikke flytte dem mere end højest nødvendigt. Så hellere blive hvor vi er nu i bokse  Det sted vi har kig på til løsdrift har INGEN ekstra stald, lade skur eller det der ligner man kan være i. Der er KUN løsdriften. Der vil ikke kun være mine to plage der er på stedet, nok en to - tre andre også. Efter at have læst hvad i alle skriver, så tror jeg det sted er droppet... kunne godt blive noget rod fornemmer jeg :/ Mvh Janni
Jeg ville ikke kunne undvære stalden.. Mine går jo i løsdrift og kommer aldrig til andet.. Men det er meget vigtigt for mig at jeg kan tage dem ind på en staldgang, binde dem, strigle dem,, rense hove, rense sår og at smeden/dyrlægen har et ordentligt sted at udføre deres arbejde  Mine drenge går i blandet flok, det er nemlig super vigtigt ifølge min bog at de får opdragelse af voksne heste... Derudover er det rart at vide der er boks til sygdom, de har da også lært at stå i boks for længe siden.. Det er jo ikke altid man husker at lære dem det, og når de så en dag skal stå i en grundet et eller andet, karter de rundt.. Kan man ikke få den optimale løsdrift, må man nøjes med alm boks og sørge for megen foldtid.. 
Det er da også så hyggeligt dit nuværende sted, Janni, og så lige op ad skoven... Ihhh..   Bliver især lækkert, når dine drenge er gamle nok til at blive redet, kan jeg forestille mig.. Mht. emnet, så har jeg langt om længe fundet mig en passende mule, som nu er handelsundersøgt og skrevet kontrakt på. En skøn irish cob hoppe på otte år, som kan det meste.   Jeg vil også gerne have hende i løsdrift, og boede jeg bare 10-15 km. længere nede på Sjælland, havde jeg flyttet hende ind hos dig.. I stedet vil hun blive flyttet til en løsdrift, hvor der også er "boksheste" på stedet, hvilket giver mulighed for alm. staldbygning med hvad dertil hører. Det var faktisk et af mine krav, da det ellers kan blive lige surt nok efterår og vinter, og det selv om jeg anser mig selv som rimeligt hårdfør i den retning. Håber, du bliver glad for din beslutning uanset hvad..  /SC
Jeanette - Kunne ikke være mere enig  Scarlett - Takker, vi er også glade for stedet   Og tillykke med din nye hest - husk nu at lægge billeder ind så vi kan se  Kan jo kun være en smækker lækker sag, når det er en IC  Mvh Janni
Vi har vores i løsdrift, det er 2 islændere og 1 blandingspony. Vi har desuden en stald med bokse, som vi bruger når smeden kommer, og når de er svedige efter rideturen om vinteren. Tror ikke at jeg kunne undvære stalden, selv om jeg ikke bruger den så meget i øjeblikket 
Jeg har lige smidt min hest i løsdrift, det er første gang jeg har en hest, som går i løsdrift.. For enden af løsdriften, er der to bokse, som vi kan bruge ved f.eks striglning, ellers er der også mulighed for at trække over i en af staldene. Jeg tror ikke jeg ville bryde mig om, hvis der ikke var mulighed for at stå indendørs og strigle. I tirsdags da jeg var hos hesten, var det 30 grader udenfor i solen - jeg tror vi begge var ret glade for, at vi kunne stå inde i skyggen  Måske kan man fornemme det her, boks i enden, øsdriften i baggrunden.. super smart!  
vi har kun hestehuset   .. men vi har heller ikke brug for mere.. smed og dr dyr kan besøge dem på ridebanen  men ærlig indrømmet, ca 3 gg hvert år ønsker jeg mig en stor stald med 5 bokse, foder automater og vandkopper  men mine heste trives og bruger egentlig kun skuret når det er for varmt 
...har stået i løsdrift de sidste snart 3 år. De stortrives med det. Jeg har kun to heste gående sammen, og de bruger flittigt løsdriften - året rundt. Den der med, at de alligevel aldrig går ind, kan jeg slet ikke genkende. Godt nok har jeg fjordheste, men regner det intensivt, så foretrækker de altså at stå indefor i tørvejr.  Den gamle har fået så pæne ben af at gå ude 24/7 og hendes luftvejsproblemer er nærmest ikke-eksisterende. De er opstaldet ude, og vi har derfor mulighed for at benytte stalden, når smeden kommer.   Min to bliver dog lukket ind i løsdriften (i hver sin side), når de venter på smed. Han kan så selv tage dem i stalden. Denne løsdrift (som tilhører min fodervært) er oprindeligt bygget med henblik på at kunne opdeles i to meget store udebokse. Der kan opbindes i begge sider. For det meste strigler jeg altid ude, kun i meget dårligt vejr går jeg i stalden. 
Nu har jeg lige været i stalden og sætte de unge drenge ind til en middagslur.... og kom til at tænke på hvor meget jeg nyder at gå inde i stalden og nuldre med ting og sager, mens hestene følger opmærksomt med mens de gumler hø  Ved ikke rigtig hvad jeg skulle lave, hvis der kun var en løsdrift og ingen stald at gå ind i??? Mvh Janni
Og nu har jeg sagt nej tak til pågældende løsdrift... der var nemlig heller ikke skygge muligheder om sommeren  Tak for jeres input, det har været super god læsning og inspiration til vores engang egen løsdrift  Mvh Janni
Hvad er det for nogle "buler" mine tidsler laver?   Det ligner en for for frugt, men mon ikke det er et insekt, der "invaderer" mine tidsler. Når jeg skærer en af "frugterne" over kan jeg se, at der er nogle små gange i "frugtkødet". Er der nogen, der kan forklare, hvad der sker for mine tidsler?
Det er temmelig sikkert galler lavet af en båndflue, og det som er indeni "frugtkødet" er gange efter laverne.
For en lille uges tid siden kom min mand i om morgen og spurgte mig om jeg havde lukket den øverste del af stalddøren op aften forinden... Næææ... den var lukket da jeg gik ind, netop fordi vinden kom fra nord/vest og derfor trak den gennem stalden fordi hestene står med deres boksvinduer åben. Vi snakkede lidt om det men slog det hen... 3 dage efter stod den åben igen om morgen.... Hmmm....  Hestene var som de plejer og der var intet at se i stalden. Her til aften blev vi enige om at haspe begge dele af døren, altså så den er helt låst. Dette har heldigvis ingen betydning for deres sikkerhed hvis der skulle ske noget, vores baggangs dør går lige ind i stalden og fra haven kan vi komme ind. For 5 min siden lød et lille "Donk" og alle 4 hunde røg op i fuld fart, de gøede som gale og vi strøg op af sofaen og ud i gangen, ingenting at se, afsted ud i stalden.... hestene stod og kikkede mod stalddøren men ingen var urolige eller noget. Vi tog 2 af hundene med ud og de gav sig til at gø ud i mørket, ind i majsmarken, her er ikke bare mørkt men KUL sort så det er umuligt at se om der er eller var nogen. Men FØJ hvor er det ubehageligt... hestene kan vi INTET mærke noget på og der mangler INTET i stalden. Alt er som det plejer på nær os, for vi tænker på de mest underlige ting. Ja jeg er sågar begyndt at tænke på spøgelser... arghh.. dog ik   men jeg havde lige brug for at komme af med det.
hvor mystisk og ubehageligt. Hvad med at overveje sensorlamper foran stalden så i kan se hvis der kommer nogen? Og hvis i er mere urolige evt. et kamera som tænder og optager når registrerer bevægelse. Er ikke rart at være i tvivl om der er nogen ved ens hus:-(
Det lyder da mystisk. Måske der er nogen som savner omgang med hestene og så nusser lidt med jeres om natten  Ej, spøg til side, selvfølgelig er det uhyggeligt, og ikke rart når man ikke ved hva der sker  Jeg synes i skal sætte sensor op hvor lyset tænder ved bevægelse. Eller et kamera som der allerede er blevet nævnt. Og hvis der kommer noget ind på videoen, og intet kan ses - bør i nok få fat i en der kan drive ånder ud 
er ikke ræd for at være alene hjemme, men det der havde skræmt livet af mig. sidste sommer var Divas insektdækken åbnet på bringen ( 2 spænder) grimen lå på jorden og 2 ud af 3 led stod åben, ja da overvejede jeg at købe Rottweiler!!!!! Håber I finder ud af hvad der foregår.
Ja det er meget ubehageligt men lige nu er der ro og den ene af de store ligger trygt ned og sover (har lige været i haven og luret ind af deres vinduer. De andre gumler i deres hø og der ånder fred og ro. Vi har en gammelt overvågningscam. det overvejer vi at tilslutte vores tv i stuen, så kan vi da holde lidt øje med det derude. Det der er mest underligt er jo at der er lys i huset og vi netop har både stuehus og stald i et... man skal være mere end fræk/modig , for at komme på besøg midt på aften. Tætteste nabo er ca.300 til 400 m herfra.
torsdag morgen bliver jeg ringet op kl 6 af naboen hun har en hest gående i mellemskellet og jeg har en hest gående i mellemskellet hendes hegn var ikke i stykker og mit hegn er i en højde hvor de ikke kan stringer over. onsdag blev der ved med at flyve en tysk militær helikopter langs med grænsen den fløj hele formiddagen. hved ikke om de ledte efter nogen eller noget, men vi har da tænkt over hvad der kan skræmme to heste på hver side af hegnet til at de hopper over. vi har majs ude ved os og rådyr og andre sjove skabninger er de vandt til hilsen anette
hvordan kan man finde ud af hvor mange præcist hvor mange procent ens hest indeholder af hver race?? Jeg har en oldenborger-DV. Men vil gerne vide hvor meget oldenborger hun er 
kig i hendes stamtavle, hvis hun ikke har det må du kigge i mor og far dyrenes stamtavle vil jeg mene, har selv en Old bland. Han er så DV-brandet, men moderen selv om hun også var kåret i DV var også kåret i OLD. men da hoppen var meget forældet er der ik meget OLD i ham.
Det er hendes oldefar og oldemor på farens side, som er dasnsk varmblod 
Kasper er 75 % og hans oldeforældre er ikke DV men XX. Din hoppes mor er ikke oldenborg altså 0% dvs (75 + 0)/ 2 = 37,5 %
Er hun virkelig kun 37,5 % Oldenborg ?? Så kan man ikke udstille hende vel ??  Men tak for hjælpen 
Minimum 25 % olde. Og så bliver det som F1. 
Okay  Ja altså undskyld de mange dumme spørgsmål, men den stamtavle er ikke til at finde ud af  Hvad betyder F1 ?? 
Hvis ikke man spørger, bliver man ikke klogere....  F = forregister... dvs ikke i hovedstambogen. 1 = første generation af kendt oldenborg....
Jeg har også en hoppe vis mormor er oldenborger og der ud af oldenborg ellers er det holstener for resten ville hun kunne komme i oldenborger forbundet?
Nej det tror jeg ikke du kan. Der skal du nok vende dig mod DV.
Hej. Jeg går pt. på en universitets uddannelse, hvor meget foregår på engelsk. Jeg har let ved at forstå det meste af undervisningen, men føler ofte, at jeg har svært ved at kommunikere på engelsk. Jeg vil gerne blive bedre og mere tryg ved at kommunikere på engelsk, da der dermed åbner sig en masse muligheder for mig  Jeg har altid været angst for at skulle kommunikere på engelsk pga. jeg havde en gammel lærer i folkeskolen, som altid rakte ned på mig i engelsk timerne. Jeg ved ikke rigtig hvad jeg skal gøre? Jeg vil så gerne kunne snakke engelsk uden at være nervøs for om det jeg nu siger er rigtigt og samtidig kunne snakke det rigtig godt   Nogle forslag?
bruge dit engelsk  Går der ikke nogen internationale studerende på dit studie? Kom i gang med at mænge dig med dem - på alle de universiteter jeg har haft min gang på (3 stk) har der været aftener for internationale studerende et sted i byen mindst en gang om ugen. Så smut derned, få en øl, og snak med folk  Du kan også tage på udvekslingssemester - uanset hvor du ender, vil du være i en gruppe af internationale studerende, hvor det primære samtalesprog er engelsk, og din undervisning vil igen være på engelsk (i de fleste tilfælde). Så SKAL man i gang med at snakke for at få venner  Jeg har det på samme måde med tysk - det VIL bare ikke ud over mine læber... Og når du sidder i akademisk sammenhæng, kan jeg godt forstå, at det er svært at følge det gamle råd med ikke at tænke for meget over grammatikken, men bare få udtrykt det indhold, du gerne vil. Det kan være rigtigt svært, når man sidder i en stor forsamling. Dog kan jeg afsløre, at der både på min BA i Engelsk i Danmark OG på min mastergrad i oversættelsesstudier i Skotland, var flere af mine medstuderende, hvis mundtlige engelsk var langt fra fejlfrit. Og vi er trods alt lingvister   Humlen må være, at man skal BRUGE sit sprog, for at det bliver godt - og det kan være rigtig svært, hvis man kun bruger det i undervisningssammenhæng, da der er så meget opmærksomhed på en.
Hvor ubehageligt! Hvad med at sætte overvågning op? Sidste år forsvandt der wrap hos os. Vi fodrede 3 gange om dagen. Jeg lagde altid wrap frem til natfodringen så den gik hurtigere. Wrappen lå foran hestenes bokse, dog så langt fra at ingen af dem kunne nå. Meeeeeen 3 gange, var wrappen forsvundet, hos forskellige heste... Meget underligt. Troede jeg var blevet skør. Men det skete kun de 3 gange.
en kat? Nogle katte kan finde ud af at åbne døre, hvis det ellers er en dør med et nedadgående håndtag....
larsena Ja man får en masse tanker når sådan noget sker. Mazda1994 Mon Nissen har været forbi og foder dem med lidt ekstra godt ? Ejj joke, men det er da underlige ting der sker indimellem. Var dine heste påvirket af det eller var de også som de plejer ? Zamangah Helt sikkert ikke, vores staldkatte har gennemgang i sadelrummet og ellers hopper de gennem vinduerne i boksene, desuden binder stalddøren så meget at katten nok skal veje godt og vel 20 kg for at kunne presse håndtaget  , og så skal den stå på jorden og skubbe det op.... en sådan kat vil ende i en rekordbog... he he   ... ------------- Vi er blevet enige om at få fat i et trådløst cam som optager ved bevægelse, det bliver dog sat ved døren da vi ellers vil få et hav af optagelser af katte og svaler. Det cam min mand har set på kan også sende besked til vores mobil og der er et kort i som kan indeholde en del inden det skal tømmes.
Det KUNNE jo være en mulighed, når nu dørens lukke-mekanisme er ukent....  Men kan godt se, efter din beskrivelse, at det nok næppe er en kat.... Tænker bare at det er noget "virkeligt" eftersom hundene reagerede i majsmarken.
Ja det har da også været i vores tanker, men de KAN IKKE lukke døren op, tilgengæld kunne "DONKET" igår godt have været en kat som havde forsøgt at hoppe op for derefter at løbe sin vej. Det er jo en del fremmede katte som kommer på besøg pga mine hunkatte og deres gode mad i stalden. Vælger klart at tro på en naturlig forklaring og er nu heller ikke synderlig nervøs da mine heste på ingen måder er urolige eller nervøse.
Herhjemme i stalden har den ene hest en todelt stalddør ud til haven. På nederste dør er der en slå for døren, mens øverste kun har et håndtag. I en periode havde jeg det som jer, for jeg lukkede døren hver aften og om morgenen var den åben. Jeg spurgte mine gamle om de var ude og åbne hver morgen, men det afviste de. En dag stod jeg så i stalden og striglede min hoppe, da min nye hest simpelthen selv valgte at åbne døren. Han smækkede mulen på håndtaget og trykkede til og skubbede så på døren med panden. Meget snedigt egentlig. Den havde han da regnet totalt ud. Så vi har simpelthen sat en slå på den øverste dør også, således at vi kan lukke uden at han selv kan lukke op hvis det er nødvendigt. Langt de fleste dage er slåen dog ikke for, for det passer med at han åbner døren, når de vågner. Den er i hvert fald lukket hele natten, så jeg tænker at det egentlig er meget praktisk at han selv kan åbne når de står op og trænger til frisk luft *g*
Hvad så har I fundet årsagen?
Nej der har ikke været noget siden vi den aften røg op af sofaen og udenfor med hundene. Vores cam har heller ikke vist noget og jeg fik enda en genial ide med at drysse noget kalk ud på gulvet så vi kunne se om der kom andet end kattepoter i det. Det eneste vi så næste morgen var 2-3 sæt katte poter og et slæbespor, som om en kat havde slæbt en pose eller et stykke tøj over gulvet og tilbage igen, måske en stor fugl (uden fjer... he he ). Men ingen underlige lyde eller andet støj.
Det er da først og fremmest godt at problemet er stoppet, men liiidt ærgerligt med et uløst mysterium. Seje misser I har! 
Arbejder du med socialt udsatte unge i alderen, ca. 13-20 år?  Med socialt udsatte mener jeg eks via døgninstitutioner eller opholdssteder, unge der har det hårdt derhjemme eller evt er flyttet meget tidligt hjemmefra pga problemer af enhver slags. Hvilken uddannelse har du/hvordan kom du ind i faget?  Hvordan er dit arbejde i hverdagen?  Solstråle/øv-historier?  Diverse erfaringer?  Fordele/ulemper?  Arbejdstider?  Løn i opstart samt under evt. uddannelse? Fortæl fortæl fortæl...
Jeg arbejder ikke på opholdssted, men min datter bor på sådan et sted.... og der er alle uddannet social-pædagoger.
Hvad skal du bruge oplysningerne til? Det bliver svært for dig at finde noget over nettet, da alle i denne form for jobs, har tavshedspligt.
Katja, tak skal du have! Apollo, der er skam ingen der har tavshedspligt omkring hvordan man kommer til at arbejde indenfor feltet. Lige den omkring solstrålehistorier, jo der kunne nok indgå noget tavshedspligt, men de andre spørgsmål har intet med tavshedspligt at gøre  Jeg har selv underskrevet en erklæring om tavshedspligt i forb med mit tidligere job, men jeg må da gerne fortælle hvad tid jeg møder, hvordan jeg fik jobbet, hvad jeg laver og hvad jeg tjener.
Hej Jeg er uddannet pædagog og arbejder med unge med diverse socialt relaterede problematikker. Vi arbejder i døgnvagter og er altid 1 - 1 med den unge. Dog er vi 2 - 1 i de akutte anbringelser, indtil vi kender den unge. Vi arbejder i særdeleshed med drenge fra 14 - 18 år. Det er et fantastisk job, men det er også et hårdt job. Man skal være forberedt på, at man kan blive konfronteret med mange af ens egne skeletter.
.... men gør det ikke mere. Jeg gik over til almindelig sfo. Hvilken uddannelse har du/hvordan kom du ind i faget? -Jeg er uddannet pædagog og kom ind i det job fordi jeg synes det var spændende arbejde og fordi jeg tænkte at det var her jeg gjorde størst forskel.  Hvordan er dit arbejde i hverdagen? -Min hverdag bestod i at stå op og sende de unge i skole (ud af huset) hvorefter jeg så skulle handle ind, sørger for de praktiske og pædagogiske tiltag i huset og omkring mine kontaktbørn. Kontakt til forældre, kommunen, andre anbringelsessteder osv. Når de unge kom hjem fra skole skulle de hjælpes i de daglige gøremål, tales med, væres sammen med osv. Som en hverdag i en almindelig familie om man så må sige. Så skulle der laves aftensmad, som de oftest skulle have hjælp til og derefter skulle der så ryddes op, hvad man nu gør om aftenen, se tv osv og sørge for at de kom i seng og huset lukket ned.  Solstråle/øv-historier? - Solstrålehistorierne var jo når man ligesom hjalp dem på ret køl og man kunne se at de virkelig kunne klare sig i "the real life" uden ens hjælp. At de faktisk kunne begynde at lave mad selv og tilegne sig de færdigheder som det forventedes af en på deres alder osv. Øv historierne var når man fik de voldelige unge. Jeg er blevet truet med en kniv af en pige fordi jeg bad hende slukke for computeren og gå i seng. At skulle bistå en pige på kun 14 med sin graviditet og den slags. Det er for hårdt.  Diverse erfaringer? Fordele/ulemper? Arbejdstider? -Fordelene for mig var klart at man lagde alle sine arbejdstimer på en eller to dage og så havde man fri resten af ugen. Det var fedt med så meget fritid. Ulemperne var helt klart at jeg ikke sov ret godt når jeg var deroppe. Jeg var kontant på i forhold til de unge og vågnede ved den mindste lyd. Ikke særlig sjovt når nogen står og rusker i ens dør midt om natten eller man bliver ringet op af politiet for at hente en af de unge der er blevet arresteret og lignende. Hvis man skal have sådan et job, så skal man være temmelig robust og man skal være klar på at få nogle ting at vide om ens person, som man måske ikke egentlig ønsker der bliver talt om. De graver ligeså meget i dig som du i dem og der skal være helt klare grænser for hvor langt man vil gå med på den leg. Og den grænse er svær. For når man får et godt forhold til nogen af dem, så brydes den grænse temmelig nemt. Jeg er gået fra det og har kastet mig over SFO-skole børn, hvor jeg finder mere glæde og spontanitet på den gode måde. Det arbejde her piner mig ikke som det andet og jeg synes jeg gør ligeså meget forskel her som der.
Bilbobassen - Tusind tak for svar! Ja, er klar over at det på ingen måde er et rosenrødt arbejde.   Prettyfancy - Tak for dit rigtig detaljerede svar, det kunne virkelig bruges!!     Det er gennemlæst et par gange!
Er der nogen der ved om der er live streaming fra UVM i år? Plejer at se finalerne på nettet, men kan ikke huske på hvilken side.......
måske på FEI´s live tv?? Karina
Du kan se det live på 
Tusind tak for hjælpen. Kan se det netop er kommet på HNs forside som nyhed, at der er live-streaming. Jeg vidste der var hjælp at hente hos jer 
Er der nogen der ved, om det vises på tv? For det der link er GODT nok ringe kvalitet! Lyden kan man næsten ikke hører, der er ingen kommentatorer og billedet er virkelig grumset. Nogen der ved om det evt. vises på Eurosport måske?
Lige et lille tip til lyden: Hvis man sætter høretelefoner i computeren bliver den meget bedre! Ved godt det ikke er super optimalt men altså 
Hvorfor søren er alle de interessante udlåns heste fra Sjælland ? Der burde da være langt fere heste i Jylland end på Sjælland. Eller kigger jeg simpelthen bare de HELT forkerte steder? Egentligt ville jeg ikke have noget imod at tage turen til sjælland og kigge på hesten, men vi var jo derovre for 14 dage siden og hesten levede absolut ikke op til de billeder, video og spørgsmål jeg havde stillet. Billede og video var gammelt, og hesten var kun egnet til selskab eller skridttur. Og det kostede mig så lige ca 1000 kr   at finde ud af.  Så jeg er nok ikke lige så vild med at gøre det igen desvære. Og jeg fandt ellers lige den perfekte hest, hvor ejeren henvendte sig via min annonce, men da hesten så passede perfekt skulle jeg betale forsikringen på hesten under udlånet også, og det er jeg ikke interesseret i, den mener jeg ejer selv må bære.  Jeg dækker gerne alt andet, men ikke forsikring. Så nu har jeg igennem lang tid kigget alle steder, indrykket annonce i gul og gratis, den blå avis og hvad ved jeg.  Jeg burde også have en ønskeprofil her på HN, men den er jeg ikke sikker på jeg har kunnet hitte ud af at aktivere. Så forslag til hvor man kan kigge er yderst velkomne.  Hvor har i evt fundet jeres lånehest ?  Hvor annoncerer i evt. med jeres udlånsheste ?
Alle de interessante låneheste er i hvert fald ikke på sjælland - så havde jeg næppe fået mere end 30 henvendelser på min unge dame, der befinder sig i nordjylland - lidt interessant må hun være..  Men det er muligt at alle de interessante af den type du søger, er derovre..  I hvert fald tror jeg, at hende jeg har valgt som låner til Prinsessen, er helt uenig med dig i at Sjælland har mange interessante låneheste - for det havde unægteligt været nemmere (og billigere) for hende at låne på sjælland... Min Prinsesse flytter i morgen til Sjælland.   - Der var den helt rigtige låner - så afstanden måtte vi jo håndtere... ;) Det er klart - at det i søger er heeelt forskelligt. Men held og lykke med det..  Milla
Jeg har pt udlånt 2 til Sjælland og 3 i Jylland. Den ene er sygeforsikret,og den betaler låner. Anita Tjek erfaland.dk
Milla.: Syntes nu ikke jeg søger så meget.  En stille, rolig og stabil hest uden et stort rygsving.  Som er lydig og let for hånd og som vil forkæles og hygges om  oshar.: Nøj nogle smukke pletheste du har der 
Jeg mente nu heller ikke at du søgte så meget specifikt - men den unge dame jeg har udlånt er kun 4 - kun meget let redet og har masser rygsving.   Så det jeg mente var - at dine og min låners ønsker ikke matcher... Men stille, rolig, stabil, lydig, let for hånd og hyggehest - det er min unge dame skam også... Milla
hvorfor ville du ikke betale forsikringen, kan godt være jeg spørger dumt, men hvis det var hesten, synes jeg måske det virker som lidt, at lade komme mellem jer, går ud fra hvis der sker noget med hesten imens du har den at du vil være intersseret i den er forsikret så du ikke selv skal gribe til lommen og dække hestens værdi
Jeg vil ikke betale forsikringen på en andens hest fordi jeg jo under lånet varetager alle hestens andre tarv. Det arbejde jeg ligger i hesten, og det at jeg vedligeholder hestens interesser, og samtidig varetager ejerens interesse i at hesten er fit for fight, og den evt. bevarer sin værdi får jeg jo aldrig noget udbytte for. Trods at jeg evt skulle acceptere at betale forsikring på hesten, så sikrer det jo mig ikke nogen lånehest, idet forsikringen jo skal stå i en ejers navn. Ydermere så betaler man forsikring for 1 år af gangen og falder hesten på folden her som den kunne være faldet på den fold den går på nu, brækker benet og skal aflives,efter lad os sige 1 måned, så skal jeg betale daka for at transportere hesten væk, evt betale smeden for at trække skoene af og samtidig har jeg så betalt et års forsikring og skal så ud at finde mig en ny lånehest. Låner gør ejer en tjeneste ved at vedligeholde ejers tarv, og udgifter under lånet, det er og bliver ejer der beholder den faktiske værdi i hesten, og derfor mener jeg også det er ejer der betaler evt. forsikringer på hesten. 
Så ejer gør altså ikke låner en tjeneste ved at stille sin hest til rådighed ? det med at man betaler for et år forud, kan jeg godt se ... men jeg er så nok af den holding at ejer nok gør låner lige så meget en tjeneste som låner gør ejer.
Det mindes jeg så ikke lige jeg ikke har skrevet at ejer ikke gør, men beklager jeg vidste ikke du skulle have den helt uddybet ?? Troede bare du stillede spørgsmål ved hvorfor jeg ikke ville betale forsikringen på en andens hest.. Er der andet der skal uddbyes inden du udleder andet ???
Jeg kan huske at have set din annonce et sted, men kan ikke finde den nu, vil du give et link? Jeg har måske en der kan passe til beskrivelsen og den står endda kun i Brønderslev. Men vil gerne lige læse lidt mere uddybet om hvad du ønsker. Vh. Line
Team Rahmberg-mange tak,de pletheste er snart blevet til pletponyer,da jeg alligevel ikke får redet på de store. Har 1 stor i tilridning nu. Regner med at hun også skal udlånes til jeg en gang vil avle på hende. Mvh Anita Tjek 
må jeg det? Siger min vidunderlige veninde i dag. Ja du må. ALLE former for behandling er indstillet. Hvor er det....frygteligt, rædselsfuldt, hjerteskærende og tragisk.   KH:)Annette
Halløj  Jeg kunne rigtig godt tænke mig at blive god til at fotografere. De sidste par måneder, har jeg bare øvet mig lidt mhs. lys skæring, redigering osv osv. Men er der nogle der har gode råd til hvordan jeg kan blive bedre. Måske der findes nogle gode bøger, fotoskole eller et eller andet der kunne udfordre mig lidt.  Håber der er nogle der har nogle gode råd 
Slet ikke nogle? 
MANGE billeder. (Heldigvis er det blevet nemmere og billigere med digicam- end i de onde gmle dage). Lav evt en motivsøger (en papramme med et indre bortskåret i str tændstikæske (det gyldne snit opnås på den måde helt gratis- ellers skal man sidde og regne og fedte med linealer:    Den længste side ifht kortsiden) En motivsøger er glimrende til at fokusere på det lille stykke af virkeligheden, man vil kunne se på et billede, uden at tage det. Se godt efter, er baggrunden rodet? Er der trådhegn? Skilte? Biler?  Lær at se! Ikke bare det, du vil fotografere, men også baggrunden, er den rodet, horisonten er skæv, så er billedet ikke godt.  Den besværlige måde: notér indstillinger, tag 10 billeder, skift og notér tag 10 nye. Lær dit kamera at kende- læs manualen. Og øv dig.  Helt elementært: Fotografer med lyset i ryggen eller fra siden i starten. (Modlys er en fin effekt, men den kan man altid lære!) Fotografer ikke objekter i lys, hvor du selv er i skygge. (De bliver for mørke) Fotografer IKKE i sparelampelys (falske farver!). Det er så nedern! Pas på om lampeskærme fra loftslamper kommer med i billedet (festbilleder).  Husk at blitz KUN rækker 3-4 meter! (Undgå mørke ridehalsbilleder på for lang afstand, desuden kan støv i luften give sjove effekter på den slags billeder).  Vær i niveau med dit motiv- katte kan man fx skulle ned og ligge på maven for, heste i midt på skulderen-højde. Som regel øjenhøjde (men ikke for heste og andre store dyr). Dyr er generelt svære at få gode på billeder, og det sværeste er at blive god "kanonfotograf"- altså at tage et godt billede hurtigt med rette indstillinger. Sorte dyr er svære- og dem, der jokker lige op i kameraet fordi, de vil snakke med dig.  Og så: Tag mange billeder! Øv dig. Nogengange holder aftenskolerne fotokurser, det er en relativt billig måde at få en fagperson indover. 
Tak for dit lange svar. Jeg vil tage dine råd til mig 
Jens' svar i tråden her: Især det om kanonfotografier.  Jeg var engang ude og tage stævnebilleder med mit Olympus (meget tidligt- i dag nærmest antikke digicam, men det allerbedste dengang), og mit analoge Nicon. Tro mig: Der var forskel på, hvornår det "klikkede"- Olympussen var lidt langsommere, så jeg fik fotografereret rigeligt med halve heste- den dag.  (Meget ærgerligt da analog til cd- kostede 700 kr for tre film + fremkaldelse og papirbilleder. Det var en dyr fornøjelse! I dag er det heldigvis billigere!   )
Aftenskolerne har da fotoundervisning, men om niveauet er for lavt er jeg ikke klar over.
Jeg prøver at finde ud af det 
Eller her: Jeg har ikke selv prøvet dem endnu.
Tak for linkene 
kan man det? Ja, jeg kan bare spørge den dyrlæge der kommer, men da det ikke er min egen dyrlæge så.. ja.. Hesten hoster ikke, er frisk, men snotter en del..
vil jeg ikke synes det er en god idé; hesten skal jo helst være sund og rask når man "belaster" dens immunforsvar med en vaccine.
jeg mener dyrlæger ikke vil vacinere en hest der er forkølet.men det kommer vel også an på hvor meget det er..men jeg ville nok få den behandlet for snottet og så vaccinere den bagefter..
Lader du bare din veninde dø ? :S Forstår ikke dit indlæg.
Er det din "ananas elskende veninde" ? :/ Føler med dig !!!  Trøste knus og en masse varme tanker her fra..  Det er så forfærdeligt sådan noget!
det er min ananasveninde. Hun vil ikke dø på et hospital. KH:)Annette
sandra jeg tror det er en veninde som er dødelig syg, og der ikke er flere behandlings muligheder. annette jeg føler med dig, men det er super flot af dig, at du lader hende gøre det. knus herfra
Øhm vil du ikke være sød at forklare? :s Jeg sidder da og bliver helt bange, du snakker om nogen der skal dø men giver ingen forklaring. Ja jeg ved ihvertfald ikke hvem din "ananasveninde" er?? 
... og der ikke er mere at gøre - så må det være rart at kunne lukke sine øjne, der hvor man har været glad for at leve - og med sine kære omkring sig. Jeg håber, at hun må få en fredfyldt og smertefri afsked med livet. (og til dem der ikke kender baggrunden for denne tråd - læs denne:  )
Conny er 38 år gammel udmarvet af cancer. Vores behandlingssystem er stået af fordi der ikke er mere at gøre. Men hun er ved at blive væskefyldt i lungerne,- og herfra er der ikke langt til en "kvælning / eller / drukning" i egen krop. Det er det. Undskyld - jeg ved at det er et underligt indlæg. KH:)Annette
det gør mig så ondt.. Hvad skal der ske bagefter med barn og hund?? Hvor lang tid mener lægerne hun har nu??
Jeg ved slet ikke hvad jeg skal sige  Det må være så hårdt, for dig, for hende, for hendes famile, hendes barn (og nu tuder jeg) - jeg har så ondt af jer alle sammen .. Jeg synes det er så flot af dig at du er der for hende og selvfølgelig skal hun dø hjemme - hvor hun er tryk og har sine kære omkring hende.. Men hvor er det uretfærdigt at hun skal dø - 38 er altså bare ikke gammel nok ! Jeg har fulgt med i alle dine tråde, og jeg synes jeg tuder hver gang - jeg har bare så ondt af jer alle sammen 
lange "indgreb" til faderen der endelig har forstået. FORSTÅET. Hunden - jeg ved det ikke. Jeg mener og tror vi fandt et fornemt sted til ham for et par måneder siden. Men da det var der, kom døden og endeligheden så tæt på, at Conny trak sig tilbage. Jeg ved det virkelig ikke. Og lægerne...."det er alvorligt og du skal forberede dig...." Der har været en præst "på besøg" i dag. KH:)Annette
jeg føler virkelig med dig.
hvor bliver man rørt af både dette og det indlæg der bliver linket til. og hvor er det forfærdeligt.  virkelig sødt med kurven - den blev vildt flot!  jeg håber for hende og jer omkring hun kommer så godt afsted som muligt.
... faderen nu har forstået og har påtaget sig sit ansvar - jeg håber at både han og barnet får den hjælp de får brug for i den sammenhæng, for det bliver ikke nemt for nogen af dem. Det gode hjem til hunden er der forhåbentlig også når først Conny er kommet herfra - så hun ikke behøver tage afsked med den før. Det lyder godt med en præst på besøg. Om man er religiøs eller ej, så er de fleste præster gode mennesker at tale med i så dyb en krise - og måske kan det have givet hende noget afklaring (med eller uden tro)
Du må være indbegredet af en god, ægte og oprigtig veninde.  Heldig at hun har dig og du har hende. Sikke en tillid hun viser dig. Jeg håber jeres sidste timer samme må forløbe på bedste vis og I får sagt hvad der skal siges. Sender jer de bedste tanker.
....jeg føler virkelig med jer.
Kære Annette. Det berører mig dybt, det du nu går igennem med din veninde, hvis liv er ved at rinde ud. Du skal vide, at du er en engel for hende. At du vil være der for hende de sidste dage hun har tilbage og lade hende dø hos dig. Du viser hende, hvor meget hun betyder for dig. Det er den største gave, du kan give hende. Jeg forstår, at det er hjerteskærende for dig. Ord rækker ikke her.
ååårh, ved næsten ikke hvad jeg skal skrive ? dette indlæg, samt det andet forud for dette indlæg, rør mig så dybt, at jeg får uro i maven, jeg får det simpelthen mærkeligt i hele kroppen, ryster, fryser, osv .. det er ikke til at beskrive, jeg står selv i en situation hvor jeg har "mistet" min mor, i den forstand at hun er sammen med en psykotisk man, der mener at jeg misburger og udnytter min mor, både økonomisk, og i forhold til så meget andet . derfor kan jeg næsten ikke se hende :'( jeg føler virkelig med jer, og sender jer alle sammen en tanke samt et kæmpe stort kram, det giver ikke meget, men det er hvad jeg kan bidrage med .. du må være intet mindre end den bedste veninde i hele verden, og hvor er hun heldig at have dig ved sin side, til det er slut .. du er et vidunderligt menneske Annette ..
jeg har 3 wanna be shetter ponyer som skal have pas inden udgangen af året, men mit problem er at jeg ikke har en ejerskifteerklæring på at jeg har købt/overtaget ponyerne, eller nogen anden form for papire på dyrene. Den ene er raceren shetter fra 2004, købt fra avler, men hans papire var blevet væk, han er ikke det store problem, jeg kan bare kontakte opdrætter, men de to andre er en redningsaktion, og hende som reddede dem ville ikke vente på oplysninger og papire på dem(hvis de da havde nogle), de skulle væk med det samme. nogle der ved hvordan man forholder sig, når man ingen former for papire har? de skal jo chippes og have pas, uanset om de er ægte eller ej.
Der behøver ikke nogen ejerpapirer på dem uden stamtavle. Jeg fik ihvert fald mine chippet uden problemer.
Jeg har en 9 års kåret DV hoppe, som jeg købte for 2 år siden, jeg fik ikke ejercertifikat med, da det hele gik lidt hurtigt - fik dog passet og hesten   Men da jeg så ville sende passet ned til landskontoret og få lavet nye medicinsider, og ejerskifte fik jeg beskeden tilbage om at hun SKULLE chippes, selvom hun er DV brændemærket - og mht. ejercertifikat skulle jeg skrive en tro- og love erklæring hvis det gamle ikke bliver fundet, det koster så os kun 585,- eller noget i den dur.. Syntes simpelthen deres regler og sådan er blevet noget forvirrende halløj   Men det er da helt hul i hovedet at give så mange penge for et stykke papir?   Håber du finder en billigere løsning 
Altså de to der ikke er chippet og "teoretisk set" ikke har været en andens på papiret, de er jo dine så der vil der ingen problemer være med at få lave chip og pas. Den med stamtavle og pas skal du jo nok havde ejercertifikatet på fra avleren sådan at i kan lave ejerskifte (ellers er det på papiret stadig hans hest) Så ingen ko på isen 
det vil sige at de to uden noget ikke er noget problem, det er da rart. men problemet med den sidste er at der ikke er nogle papire de er alle blevet væk(måske den slet ikke har haft dem). han er købt hos en avler, men vi fik ham meget billigt netop fordi alle hans papire var væk. vi regnede ikke med at det var et problem, og vi skal kun bruge ham til hygge og selskab, så vi skulle ikke bruge papirene til noget. mon alle så skal besigtiges og chippes som var de umærkede og uden afstamning? får jeg så både et pas og et ejercertifikat på dyrene? jeg har jo hverken kontrakt eller kvittering på ponyerne.
Jeg overtog en Welsh Mountain i staten af dette år. Hans stamtavle er blevet væk for mange år siden og jeg har ikke underskrevet nogle papirer i forbindelse med overdragelsen. Desuden var ponyen hverken chippet eller havde pas. Det eneste jeg stod med i hånden var et vaccinationskort. Jeg fik dyrlægen til at chippe og udfylde papirerne til passet i forbindelse med vaccinations-besøget. Der efter underskrev jeg, at jeg var ejer og at ponyen ingen stamtavle havde. Betalte for passer og i løbet af 3 uger, kom pas og ejercatifikat med posten. Jeg havde ingen problemer overhovedet. Jeg skulle ikke vise nogen dokumentation på at han var min. Han er d.d registrert som blandingspony og har fået grønt pas. Derfor er der ingen problemer overhovedet med at få passet. Håber min erfaring var en hjælp. Har du spørgsmål, så skriv endelig. Hilsen Christina
tak for svar. nu tror jeg har styr på alle krikkerne.
Ude ved mine forældre, hvor jeg har hest, er det besluttet at busruten skal nedlægges. Der har hidtil kørt en enkelt bus på ruten med afgang hver anden time ca og kun i dagtimerne. De forringer hele tiden afgangene og nu, hvor den aldrig kører når man skal bruge den, ja så er der jo ingen kunder og så lukkes ruten ned. Der bor jo altså stadig mennesker derude og der er da mange børn i området, som ikke lige har bil til at komme frem og tilbage med. Hvad synes I om at man rent faktisk er nødt til at gå/cykle 1,5 km for at komme til den nærmeste bus? Er det rimeligt?
Jeg tror der er mange steder hvor man skal det? Jeg har haft hest et sted da jeg var yngre og der skulle jeg også gå omkring den afstand når jeg stod af bussen. Det er selvfølgelig brændærgeligt, men igen har man jo selv valgt at bo hvor man bor osv. busselskaberne kan vel ikke tage hensyn til alle (-og er de overhovedet forpligtigede til det...).
.. det er trælst ja! (for nu at bruge et godt jysk udtryk) Men jeg tænker at det typisk er de vilkår der er ved at bo på landet - at der inden offentlig transport er. Men når man først er vant til at der går én, kan jeg godt se det er træls at den stoppe. Den bus jeg tager ud til min hest begynder også at gå færre gange nu her pr. d.8/8 øv!
1,5 km syntes jeg ikke er meget. Jeg har boedet et sted hvor bussen kun gik mandag til fredag imellem 8 og 16. og skulle man bruge bussen på andre tider var 4 km til den nærmeste bus, og det var en hel lille by på ca 15 huse. Her i mit nær område er der flere små byer (og lidt størrere byer) hvor der er 4-5 km til en bus.
.... PISSE irriterende når busruterne bliver nedlagt - det kan jeg godt skrive under på. Min mand og jeg ledte efter bolig i 2005 og var ganske tilfredse med det vi fandt og som vi stadig bor i, desværre er glæden ved det blevet lidt ødelagt, da transpotmulighederne hertil er væsentlig forringet sidenhen. Da vi så på huset og dets omgivelser, faldt vi over at der var indkøbsmuligheder, tæt på institituon og skole samt GODE busforbindelser. Nu er den ene busforbindelse til Slangerup nedlagt og busserne kører kun en gang i timen + at den sidste afgang er kl. 19:03 (mod Hillerød) og kl. 19:50 (mod Allerød), så det er begrænset hvor mange venner man kan få til at komme på besøg til aftensmad hvis ikke de lige har bil selv.
Det er jo den onde cirkel i landområder, folk flytter derfra og ind til byen (urbanisering), så bliver forholdene dårliger. Busruter nedlægges og generelt forringes den offentlig service. Dermed vil endnu færre bo der, også køre det i ring... Nu er det dog bevist at langt de fleste der bosætter sig i landområder har bil, og de er indforstået med den dårlige offentlige transport. Desuden så er 1,5 km ikke langt det kan nemt klares ved at stille en cykel ved stoppestedet 
... kan man godt opgive, det er Kokkedal, de første par stykke jeg har sat i tidens løb er blevet stjålet. Til trods for at det var lig at de var næsten boltet fast til lygtepæle og store træer osv.
Nu er 1,5 km i min verden ikke længere end man kan gå, hvis det med cyklen ikke fungere..og ellers er det på med rulleskøjterne. Det har jeg tit gjort, hvis jeg ikke lige havde en ekstra cykel 
1½ km er faktisk det, jeg har til min bus til skolen - de tilbagelægges hver morgen og hver eftermiddag, som oftes til fods. Det er der nu aldrig nogen, der har haft ondt af mig over - men måske er det fordi, jeg faktisk bor inde i byen? Måske virker fødderne dårligere, når man befinder sig på landet, hvad ved jeg... Som regel betegnes det her som "rigtig gode busforbindelser til skolen", og det har da også været min opfattelse indtil, jeg faldt over denne tråd  Mange ting, kan jeg have ondt af mht. skod-busforbindelser - men ikke 1½ km.   - alt sammen sagt med et smil på læben, selvfølgelig  Men ja, det er da unægteligt et problem og en ond cirkel, nogle steder. Jeg synes bare, at det her eksempel ikke rigtigt kvalificerede..
jeg er også ved at være godt træt af busruter som nedlægges. vi flyttede fra sjælland til vestjylland(som regeringen jo gerne vil have-yngre med gode uddannelser i yderområderne)til en mindre by med ca 200huse. i starten(2008) kørte der bus til/fra byen(1,5km væk)mod tarm og skjern, hver time fra morgen til sen aften og der var en taxibus man kunne ringe til uden for rutetid. fra nabo byen Lyne(8km) kørte en bus på hovedvejen mellem esbjerg og skjern, igen morgen til aften. nærmeste tog station ølgod 16km væk. i slutningen af 2009 nedlægger de bussen til/fra byen, så nu er der taxibus og skolebus, hvis ikke man kan/vil cykle til lyne. i midten af 2010 nedlægger de taxibus muligheden og skolebussen kører kun kl 07 ud og 14 ind i byen fra tarm. så er der kun cyklemuligheden til lyne tilbage. for 2 mdr siden nedlage de så busruten gennem lyne. så nu kan man cykle til ølgod, en frisk tur på ca 40 min på en smal vej uden cykelsti og lys, købe en bil eller flytte tilbage til byen - hvor der er metro og bus hver 2-7 min.
Wow.. nu læste jeg lige tråden og jeg ligger simpelthen her og græder. Hvor er det rørende, smukt, og trist på én gang. Du skulle simpelthen have et kæmpe kram, jeg ved som så mange andre hvor svært det er. Og hold da kæft du klarer det bare så godt. At hun siger hun har lyst til ananas, og du tænker så at hun skal have en hel kurv. Dét synes jeg er så smukt. (Og Lisbeth's tilbud, det er bare HN og medmenneskelighed når det er bedst, så flot.   ) Jeg håber dig, din veninde, og alle dem som har hende kær, kommer igennem en så svær tid på bare en nogenlunde måde. Kæmpe kram og kærlige tanker fra mig.
er en befrielse, hvis man har det sådan som Annettes veninde. Jeg håber bare at hun kan få noget smertelindring, så hun ikke mærker noget. At hun sover lige så stille ind. Det er alt for tidligt hun skal væk herfra og det er så uretfærdigt det der sker for hende. Men jeg kunne forestille mig, hun har prøvet at få det bedste ud af det, og nu er hun ved at være klar. Det bliver hårdt når det sker, men også en befrielse. Ikke kun for hendes veninde, men også for dem der er omkring hende. stort kram til dig Annette.
Du må være et enestående og sjældent menneske, når du gør sådan noget for din veninde. De fleste har slet ikke det overskud. Min bror døde hjemme for 3 år side af kræft og det var en meget smuk oplevelse, fordi døden kom som en lettelse. Han så så fredfyldt ud bagefter, med et lille smil på læben. Men måske er det mig, der næste gang ender som din veninde. For 1 1/2 måned siden fik jeg konstateret æggestokkræft, "the silent killer", med spredning til tarme og lunger. Jeg har spurgt lægerne om der var mere at gøre, og de siger, at kampen slet ikke er slut og at jeg ikke må give op. Min redning er en operation, som jeg håber de kan gennemføre, selvom den er omfattende. Indtil videre har jeg fået 2 gange kemoterapi - og nå ja, så fik jeg også lige en blodprop i lungerne undervejs, så jeg kan slet ingenting - ikke engang gå ud til skraldespanden. Og kan jeg ikke opereres må jeg nok erkende, at timeglaset langsomt vil rinde ud ..... Jeg er ikke bange for at dø. Det har jeg aldrig været, men jeg har selvfølgelig ikke lyst til det. Ligesom din veninde har jeg hund - og 5 katte, hvem kan nogensinde elske dem så meget, som jeg gør? Din veninde har ovenikøbet et barn, som skal levet med savnet at sin mor. Det er rigtig hårdt. Jeg tror faktisk det er værst at være de efterladte, der skal leve med sorgen resten af livet. Når man er død, mærker man trods alt ingenting, hverken savn eller smerter. Din veninde er heldig at have dig, både i livet og i døden. Tro mig, jeg ved, hvor meget det betyder, når man bliver alvorligt syg og der stadig findes mennsker omkring een. Jeg har oplevet, at mennesker, som jeg har kendt i mange år bliver tavse og holder sig væk, fordi de ikke kan forholde sig til min sygdom. Det vækker stof til eftertanke. Jeg sender alle mine varme tanker til din veninde og håber hun får en god rejse herfra. Men jeg sender også en masse positiv energi til dig, der skal leve videre med savnet af en god veninde.
alle de søde ord. Conny har forliget sig med døden, men har meget svært ved at slippe livet fordi hun ikke kan være der for sin søn. Så derfor at tro at det bliver en befrielse når døden indtræder kan jeg ikke sætte mig ind i. Jo for hende. Jeg vil savne hende resten af mit liv....og det vil hendes søn også. Enkelte dage vil hun også bare gerne ha' fred for smerterne, men hun kæmper stadig og håber stille på et mirakel  Jeg vil også lige takke for alle de gode energier i har sendt i denneher retning. Det varmer. Og du - JeanetteB - det gør mig uendelig ondt at høre at du står med samme rædselsfulde sygdom....men KÆMP, uanset hvor rædselsfuldt det er og bliver. Så længe lægerne siger der er håb, ER der håb. Jeg skal sende de stærkeste karismatisk helende tanker i din retning og håber virkelig at du kommer igennem tunellen med livet i behold. Du får en kæmpe trøstekrammer herfra. KH:)Annette
Hvor er det forfærdeligt, ved slet ikke hvad jeg skal skrive  fulgte med i Ananas indlægget, var rørt til tårer. Dejligt din Veninde har sådan en dejlig ven som vil blive ved hendes side til det sidste. Du er virkelig en fantastisk Veninde. håber alt kommer til at gå så smertefrit som muligt.
... og elsket, så er hun ikke rigtigt væk. Så selv om hun dør fra sin søn, vil hun altid leve i hans hjerte - og i hjertet hos alle hendes venner! Det stopper ikke sorgen, og det fylder ikke den tomme plads til studenterfest, bryllup, barnedåb og de ting i hans fremtidige liv hvor hun skulle have været der. Men jeg håber at selv om hun ikke er der fysisk, vil han kunne beholde hendes minde der - og lære at glæde sig over hendes liv, mere end han kommer til at sørge over hendes død.
Tak fordi du lige forklarede, blev da helt forvirret over noget med død  Og det blev ikke meget bedre da du forklarede hvad din veninde fejler, hold op hvor er det tragisk! Åh nej altså   tænk at det kan ske, og hendes stakkels datter må være helt ude af den også! Hvor flot du bliver hos hende og jeg håber smerterne snart er væk 
Vil sige, jeg ved hvordan det er at miste til kræften. Det sker pludselig. Jeg synes du er et smukt menneske, og rigtig smukt gjort af Lisbeth at lave Bolcher. Som en lille slutning på mit indlæg, synes jeg du skal høre disse sange. Tag jer ikke af videoerne, men lyt til sangene.  - You can fly now.  - Skinny Love Håber på et mirakel for din veninde, viser der sig ikke noget mirakel, håber jeg at i bærer hinanden gennem sorgen, dig, hunden og barnet.. 
Åh Gud. Jeg har virkelig forsøgt at undgå disse tråde, for jeg kan næsten ikke bære at læse dem. Alligevel har jeg smugkigget - i små bidder, så det ikke blev for meget. For det er et valg jeg har. At tage den sørgelige, triste og forfærdelige stemning i små, overkommelige bidder. Det valg har du ikke. Det valg har din veninde ikke. Og det valg har hendes lille dreng ikke. (Du godeste, tårerne triller ned ad kinderne på mig). Hvor er du et stort menneske, Annette. Hvor må det være hårdt for dig. Du er utroligt stærk. Når jeg en dag skal herfra, vil jeg ønske mig venner, der er bare halvt så fantastiske som dig.
Det er en fantastisk gave at kunne give et andet menneske... Jeg passede min mor i 5 mdr. da hun lå med kræften... Hun ønskede at dø hjemme, og det fik hun lov til... Det var den bedste og værste tid jeg fik med hende... Den bedste fordi jeg fik lov til at sige ordenligt farvel, fordi vi nåede mange af de ting hun gerne ville og fordi jeg fik lov til at 'betale' tilbage - hun tog sig af mig da jeg var hjælpeløs, nu kunne jeg tage mig af hende da hun var hjælpeløs... Den værste fordi jeg viste hvad der ventede, uden helt at vide det alligevel, hadede ventetiden... Det er fantastisk at du kan opfylde hendes ønske, selv om det er en forfærdelig situation...
Hej, jeg har også fulgt med i dine tråde om veninden - og det berører mig dybt. Kræft er en forfærdelig og ubarmhjertig sygdom. jeg ønsker jer begge styrke i den sidste tid - og håber at de, der bliver tilbage, kommer godt ud på den anden side. trøstekram herfra
Du har fået mig til at tænke på denne, for du må helt klart være en af de engle der omtales... håber i begge finder lidt styrke her i den sidste svære tid.....forfærdelige forbandede sygdom! I was walking home from school on a cold winter's day  Took a shortcut through the woods and I lost my way  It was getting late and I was scared and alone  Then a kind old man took my hand and led me home  Mama couldn't see him, but he was standing there  But I knew in my heart, he was the answer to my prayers  Oh I believe there are angels among us  Sent down to us from somewhere up above  They come to you and me in our darkest hours  To show us how to live  To teach us how to give  To guide us with a light of love  When life dealt troubled times and had me down on my knees  There's always been someone there to come along and comfort me  A kind word from a stranger to lend a helping hand  A phone call from a friend just to say I understand  Ain't it kind of funny at the dark end of the road  Someone lights the way with just a single ray of hope  Oh I believe there are angels among us  Sent down to us from somewhere up above  They come to you and me in our darkest hours  To show us how to live  To teach us how to give  To guide us with a light of love  They wear so many faces  Show up in the strangest places  Grace us with thier mercy  In our time of need  Oh I believe there are angels among us  Sent down to us from somewhere up above  They come to you and me in our darkest hours  To show us how to live  To teach us how to give  To guide us with a light of love
Fulgt med i dine tråde, Anette og det rører mig dybt. Jeg arbejder indenfor hjemmeplejen og passer ofte døende i hjemmet. Jeg kan huske der engang var en der engang sagde til mig : Det er de bedste engle på jord der forlader os først. Den har jeg tænkt på mange gange siden. Jeg synes det er flot og smukt det du gør for hende- nu hvor al behandling er indstillet, må i sørge for hun kommer godt herfra. Jeg håber hun er tilknyttet et palliativ team( det hedder også lindrende enhed nogen steder) et team der medicinere og lindre smerter, angst og uro.
her efterlades ingen tvivl: engle findes.
Jeg er enig. Det er godt nok irriterende at de bliver ved med at skære ned. Hos os kommer der til at gå 4 busser i døgnet  Jeg går i skole 20 km. fra hjemmet og kommer nogle dage til at vente næsten to timer for at komme hjem.. Der regner jeg også med at tage cyklen   Fra busstoppestedet i vores lille by er der 3 km. helt hjem, men det er så hvad det er, bare man har en cykel. Jeg går så også på friskole, dem på kommuneskolen får en skolebus til og fra skole 
Hejsa. Jeg er efterhånden helt desperat! Min mor skal holde 50 års fødselsdagsfest d. 20. august og jeg skal have fundet noget underholdning. Jeg har forsøgt alverdens teatertjenere, tupperware Randi (Benita), trylleshow osv. Enten koster det spidsen af en jetjager, eller også er de fuldt booket. Jeg er ikke meget for at skulle stille mig op og sige en masse, hvilket vi heller aldrig rigtig har gjort i vores familie. Ofte er der også nogle gode mund til mund oplevelser med underholdning som man ikke lige kan finde på nettet. Så søger noget som kan tage rigtig @!#$ på hende, og lave sjov og ballade.. Nogle forslag...pleeease??  Festen bliver afholdt i Aalborg. På forhånd tak!!! 
Da min onkel fyldte 60, blev hans fødselsdag hold af to omgange (hele familien kunne ikke være i huset på én gang). Som en overraskelse havde ALLE deltagere til fødselsdag med den unge del af familien (og vi var en del), slået sig sammen om en Stand Up-komiker, der passede til min onkels humor og aldersgruppe. Det var en god måde at gøre det på, så udgiften ikke lå hos nogle få personer. Gå uden om de store, kendte navne - de er hammerdyre og som regel booket et pænt stykke tid frem. De ukendte navne kan også levere varen, de har blot ikke optrådt på Zulu 
Hvis man gerne vil starte med at løbe hvordan starter man så bedst ud så man undgår skader og overbelastning ? 
IFORM's løbeprogrammer virkelig guld værd!  Jeg kan stærkt anbefale dem  Se evt. 
Punkt 1 er et par ordentlige sko. De rigtige løbesko er sådan set lige så vigtige som at hesten har den rigtige sadel. Så smut i en løbebutik og bliv testet/vejledt til de rigtige sko! Det er ikke helt billigt, men det er absolut det hele værd  Derudover findes der rundt omkring på nettet mange træningsprogrammer specielt til opstart. F.eks er der c25k som downloades til ipod eller lign og så får man intrukser undervejs på løbeturen(google c25k). Ellers er der også mange programmer på papir hvor man selv holder styr på tiden undervejs(kig f.eks på iform.dk, motion-online.dk eller lign.) Endelig er der også løbeklubber hvor man kan løbe med på forskellige hold alt efter nuveau.
Frk Arthur: Jeg har faktisk allerede nogle gode løbesko, jeg har bare aldrig haft brugt dem   Så nu tænkte jeg at nu vil jeg altså igang. Jeg har ingen ipod pt, den er gået i stykker :S Jeg tager lige et kig på iform, mange tak for linket 
hvis du ikke har løbet før, vil jeg anbefale ikke at starte for hårdt ud. selv har jeg løbet i mange år, med nogle pauser ind imellem. nu er jeg gået igang igen, og løber ca. 3-4 km 3 gange om ugen. det er rigtig vigtigt ikke at starte for hårdt ud ellers løber man surt i det. og som andre skriver gode løbesko! (jeg burde selv få købt mig nogle nye, men som der også skrives er det ikke heelt billigt) for tiden løber jeg om morgenen eller sent om aftenen, hvor det er køligt og rart. jeg slår hjernen fra, og løber, i et tempo der passer mig godt hverken for langsomt eller hurtigt. rigtig dejligt er også at have sin hund (hvis du har sådan en) med på løbetur, så slår man også 2 fluer med et smæk. hunden bliver luftet, og man får selv noget god motion. held og lykke med at komme igang!
Jeg havde også tænkt mig at løbe laaangsomt - netop for ikke at blive for hurtigt forpustet og overanstrengt  Jeg har kigget lidt på iform's trænings løbe program og synes det lyder ret fornuftigt. Så det tror jeg at jeg vil gå igang med. Men - behøver man at løbe hver dag for at holde formen ? :S For det har jeg nok ikke tid til når skolen, arbejde osv begynder her igen :S Eller kan man nøjes med 2 gange om ugen fx - eller ryger formen så ?
Altså, hvis du ellers bevæger dig på en dag, så gør det intet at man kun løber 2-3 gange ugentligt. Min form er ikke faldet på det punkt, selvom dét varierer hvor meget jeg løber 
Jeg bevæger mig hver dag - rider fx også hver dag osv  Hvornår er det bedst at løbe på dagen? Jeg tænker det jo skal være inden man spiser et måltid ? Men er det bare når man har lyst og gider
Hej!  Jeg havde engang spillet "hest og pony i stalden". I dette spil kunne man ride et stævneprogram set ovenfra. Hesten var en sort hest set ovenfra og så kunne man styre rundt på en tegnet bane med piltasterne. Det var egentlig en god måde at indøve et program i søvne på og jeg tænker om der ikk er nogen der kender et sted hvor man kan spille et dressurspil på nettet (måske med lidt sværere programmer) simpelthen for at øve det til næste stævne. :-)
Jeg følger lige med i tråden; lyder som en god ide. 
Det spil havde jeg også   det var så nice! Jeg har læst om et spil til pc, der hedder Dressage Diva - her sammensætter man sit program, man kan endda sætte musik til, og så kan man ride det virtuelt og øve det  Prøv at Google det
Jeg synes også ideen er super god, især til os lidt mere urutinerede ryttere...  :-) Har kigget på spillet Dressage Divas, problemet er bare at det er dit eget program du øver dig på, så det hjælper ikke mig så meget...  Håber inderligt at der findes et program, der kan noget lign. Ellers må der da være nogle dygtige programmører her på HN der lige kan bikse det sammen?   (jeg kan godt lave grundtegningerne)
Gid den blot var det. En historie og ikke en virkelig ting. Jeg ville ønske der var noget jeg kunne bidrage med. Er der noget drengen kunne bruge, en gave hans mor gerne vil give ham, som jeg kan købe for penge og sende til jer. For hun vil helst give ham hende, den hen behøver mest, men jeg tænkte, hvis der nu var en ting, et tøjdyr eller ligende der betød noget for dem sammen, så vil jeg gerne hjælpe hende med at finde deres symbol i en genstand, hvis jeg kan? Og hvad med dig. Får du hvad du behøver?
alt for mange må forlade denne jord, i de efterladtes øjne alt for tidligt. D 18 sep. sidste år mistede vi min svigerfar efter 14 mdr kamp mod akut leukemi. han havde fortalt mig at han helst ikke ville dø på hospitalet. Denne snak tog jeg så med min svigermor. Han fortalte hende det aldrig selv af en el anden grund. Han kom hjem, blev passet. Var til nogle tjek ups ind i mellem den sidste tid. Når det skulle være - og det skulle det jo. Så var det så smukt som en sådan situation og afsked kan være. Det eneste der til stadighed kan pine mig er, at i de 14 dage op til hans død, kom vi ikke ud og besøgte ham, før han var tæt på væk fra bevidstheden og ikke længere kunne kende os. Vi ville jo ikke smitteh am med vores influenza bakterier den sidste tid. Vi vidste jo det kunne ende med at være de som tog livet af ham. Sådan endte det ikke fordi vi blev væk. Og det var helt og aldeles kræften der sugede livet ud af ham. Netop på den dag det sker blev vores søn passet hjemme hos os af min mor og moster. Lige inden vi skal til og rejse os for at køre kalder svigermor. Nu er det nu. Det foregik helt stille og roligt. Tre åndedræt med varighed i mellem. Helt ro på - ingen sidste kramper af nogen art. Og så forlod han os. Det var trist, og en tåre trillede fra alle vores øjne. Men samtidigt var dte om man vil erkende el ej en lettelse. Nu havde han ikke længere smerter og bekymringer - svigermors heling kunne i det minut begynde, så godt som det kan efter at ha mistet sin elskede for tidligt. Kampen, der til sidst ikke længere var en kamp men et tidsspørgsmål var slut. Det var godt for alle parter. Man kan meget mere end man tror når man skal. Man vil gøre sit bedste for sine elskede. Det er hårdt, og man vil bryde sammen på et tidspunkt. Man SKAL ikke holde sig stærk - det er godt at lukke op, tale om tingene og mindes mens man stadig er to om det.
..at miste en man har kær... Jeg føler med dig for har selv mistet flere jeg havde kær til kræft de sidste år... Jeg kender ikke dig eller din veninde, men de varmeste tanker sender jeg til jer begge...
Ingen er rig nok til at miste en ven. Så enkelt er det! Føler med jer og især hendes søn. Tanker herfra. Anette
kom til at tænke på den her  som jeg syntes du skal høre. Selfølgelig hvis du lyster. har selv mistet til Kræften og der hjalp den her sang mig rigtig meget.
Anette, du er helt igennem en fantastisk person, så unik!!! Jeg synes det er fantastisk at du er der for din veninde, og du er en sand engel!!! Jeg sender jer en masse krammere og ønsker virkelig at din veninde kommer godt herfra! Og er glad for at hendes søn har en som dig, det vil han få brug for!
og kæmper endnu.... Metteweiersøe....fantastisk smuk tekst du lægger ind....og ja AnnetteK - det er af en eller anden årsag de bedste der forsvinder først   - eller også føles det bare sådan når man står midt i "det hele" - jeg ved dog at der kommer ALDRIG en Conny igen. Aldrig. Og jo - hun er med i en "gruppe" både fra hint og dent - men har absolut ingen energi til noget af det hele. Hun ligger morfinmedicineret i sin seng og er "oppe" et par gange om dagen når naturen byder at hun skal det. Derudover ligger hun bare. Ja - Sakra - jeg er enig - engle findes. Det er bare pokkers svært at finde dem...  "Kilden" - tak - tak - tak - tak - det kan jeg ikke sige nok gange - for det er virkelig en smuk tanke og et smukt tilbud. Og vanvittig smukt at dig at stille op og tilbyde på den måde. Der er bare nok ikke så meget tilbage på ønskelisten - udover en levende mor....men det er en usædvanlig sød tanke du har givet....TUSIND tak for det! Og jo - jeg får hvad jeg behøver - jeg er omgivet af alt hvad mit hjerte kan begære - dejligt hjem, vidunderlige børn, en altid tilstedeværende livsledsager og en kærlig klan af tætte venner. Jo jeg får - jeg er beriget og lykkelig (in mente). Og til alle jer andre - uanset hvor "beriget" jeg er - så er alle historier - og al jeres skrevne støtte SÅ dejlige at få med på stien mod det uendelige....TUSIND TAK - det hjælper mig til forståelse, tålmodighed, nærvær og uendelig kærlighed. KH:)Annette
.... og har kun en ting at sige: Gud plukker altid de smukkeste roser...
Kræft/canser er virkelig en skrækkelig, forfærdelig, URETFÆRDIG sygdom!! Føler virkelig med dig  Min moster døde af knoglemargskræft i april 2010. Hun var helt umagret, udmattet og ved det mindste nys lå hun med høj feber. Hun valgte selv at stoppe kemobehandlingen, for hun vidste hun ikke ville få det bedre - og hun havde det rigtig skidt. 2 uger efter var hun død   jeg havde på det tidspunkt kyssesyge, så jeg måtte ikke komme og besøge hende, i frygt for at jeg skulle smitte hende med noget forkølelse, feber eller lign. Hun var meget modtagelig, så jeg fik ikke sagt farvel til hende.   Jeg var på studietur med klassen, og samme dag jeg tog afsted døde hun. Da jeg kom hjem fredag fik jeg det at vide, og der var hun brændt. Det var rigtig hårdt, og jeg savner hendes fantastiske humør. Jeg føler virkelig med dig. Men nogle gange er det (desværre) rarest at få fred 
Hvor gør det mig ondt at høre at din veninde er så syg. Det er så meningsløst og tragisk, og 38 år er alt for ungt til at skulle væk fra denne verden. Den sygedom er så fryglig. Dit indlæg har rørt mig meget, da jeg selv lige har mistet en veninde af kræft i sidste måned. Det var min bedste veninde igennem 11 år. Hun blev kun 32 år og fik brystkræft da hun var 26 år. De sidste 6 år har hun kæmpet med sygedommen og desværre blev det ved med at sprede sig, først til knogler og så til leveren. Hun fik at vide den 10 April at der ikke var mere at gøre og den 13 April kom hun på hospice,hun døde den 18 April og blev bisat den 23 April. Jeg har stadig ikke forstået at hun er væk. Jeg har været med i hele hendes sygedoms forløb, været med til kemo, med ude og købe paryk og protese. Vi har altid snakket åbent om hendes sygedom og jeg er så taknemmelig over at jeg har fået lov til at være med i det.
Jeg føler med jer i denne svære tid. Jeg har selv mistet til kræften, og har i dag fået besked om en nær i familien har kræft og skal opereres. Det er en forfærdelig sygdom, og en hård og svær tid at komme igennem, men jeg sender varme tanker og tænder et lys i mørket for dem der har brug for det. Mange smukke ord er sagt, håber at de kan hjælpe.
.. i denne tråd et par gange, uden at skrive noget - for hvad kan man skrive, der kan lette og hjælpe i en sådan situation? Jeg vil nøjes med at skrive, at din veninde midt i alt det triste faktisk er meget heldig. Det er vist kun få forundt at have en rigtig, ægte VEN som dig. Jeg håber, hvis jeg en dag får brug for det, at jeg har en sådan ven. Husk nu at passe godt på dig selv også - især når din venindes tid rinder ud. Det er bagefter, reaktionen kommer. Til JeanetteB: jeg er ked af at læse, at du står i stort set samme situation. Jeg håber, at det får en lykkelig udgang for dig. Jeg vil sende gode ønsker i retning af jer begge to, og håb om at I har og får de kræfter, der skal til. De bedste hilsener, Sif
Jeg har tænkt på denne tråd rigtig mange gange og.......ja jeg bliver nødt til at spørge....hvordan går det?
ja hvordan går det med din veninde?
Foråret og sommeren har været med mange gode stunder, men desværre endnu flere ringe. Uanset hendes ønske, har vi en del gange stået i nogle situationer hvor vi har været nødt til at kalde 112. Oftest pga af vanvittige smerter, men også gentagne gange pga lungebetændelse. Heldigvis har både min mand og jeg været tilstede hver gang, - men som hun "klogt" selv er nået frem til - vil hun ikke risikere at hun en dag er alene hjemme med sin søn, hvor han bliver tvunget at skulle tage et ansvar som han er alt for ung til at ta'. Så derfor måtte hun i mandags "overgive sig" og er blevet indlagt på hospice. Nu er her uendelig tomt....  KH:)Annette
Jeg føler med jer.
.. at hun ikke kunne få sit ønske om at dø hjemme opfyldt. Heldigvis er jeg sikker på at de på hospice er yderst dygtige til at få de døende til at føle sig trygge og så "hjemme" som man nu kan være når man ikke er i sit hjem. Det er jo ikke som et hospital, og som jeg har forstået det er bemandingen så der netop ER tid til den enkelte - og med stor fleksibilitet for at give mulighed for at få de sidste dage til at blive acceptable (også mht smertedækning). Jeg kan godt forstå at der må være tomt derhjemme.
Åh det er hårdt at høre/læse begge tråde:-( Snot og tårer flyder her nu:-( Du er VIRKELIG er godt menneske ud over ALLE grænser!!! Jeg sender de største kram og varme tanker i den "kolde tid" Ny hinanden så længe i kan - du er beviset på en ægte veninde! Uden tvivl!! KH Sabina
@!#$ sygdom! jeg sender jer en tanke! står selv i en lignende situation og her er også børn inde i billedet! det må være forfærdeligt at skulle forlade sine unger! Vær stærk selvom det er svært! Har du prøvet cancerforum? der er en debat for pårørende som er god og rar at være på og hvor man kan få tømt sin mentale skraldespand lidt.....alt godt herfra!
Rigtig meget endda  Jeg tuder også nu :/
situation  Min tante er blevet ramt af den forfærdelige sygdom, mine kusiner er 14 og 20 år gamle - alt behandling er opgivet på forhånd  Åh jeg føler med alle der står i den situation, hvor er det forfærdeligt 
Hej med jer kære ænder. Jeg mangler virkelig hjælp og håber at nogen herinde kan hjælpe mig. Sagen er den at jeg har været i praktik og bad om en anbefaling, da jeg stoppede derude. Nu har ejeren af stedet så sendt mig min anbefaling på mail. Men, men, men, jeg kan simpelthen ikke åbne den. Jeg har prøvet både at åbne den direkte fra min mail og jeg har prøvet at gemme den, men uanset hvad jeg gør, viser den bare en masse tegn når jeg åbner den vedhæftede fil. Det skal lige siges at det er en pdf. fil og den kan IKKE gemmes i andre formater. Hjælp HN, hvad gør jeg? Skal seriøst bruge den anbefaling til min videre uddannelse!
og hør om de ikke kan sende den i et andet format.
Tak for svar (: Har før fået mails fra hende, men der har den sagtens kunne åbne, uden alle mulige mærkelige tegn, men det var så også på en anden computer. Derfor tror jeg fejlen ligger i computeren... :S Ingen der ved hvad man kan gøre?
adobe reader som det kræver for at åbne pdf filer?
Celia: Tusind tak for dit svar! Har lige downloadet adobe reader og det var der problemet lå. Det er nemlig ikke installeret på min computer. Tak for hjælpen (:
En hjælp til en anden gang hvor man ikke kan åbne en filtype er at google fx. .pdf eller .wav og så kan man oftest den vej finde, i dette tilfælde, Adope Reader så man kan åbne filerne uden problemer 
Goldfish: Også tak til dig. Det tror jeg at jeg vil prøve at huske, til en anden gang. (:
 Nu står jeg og skal have ny computer men ved simpelthen ikke hvad jeg skal vælge!  Ja jeg ved godt der er utrolig mange tråde på nettet som fortæller om fordele og ulemper ved begge dele, men de passer aldrig helt til mine behov. Måske nogen herinde kan hjælpe mig med at bestemme mig  Min computer skal bruges til - skolebrug  - spil (som sims2)  - fritid. Udover det ser jeg det som en kæmpe fordel at mac er virusfri - men bliver den ved med at være det? Hvad skal jeg vælge?  - på forhånd tak!
Macs styresystem er bestemt ikke virusfri! De har også en del sikkerhedsbrister som Windows, men eftersom der er færre der bruger Mac, så er der færre der hacker, men efterhånden er de også godt med i 'opløbet'.  Hvis du skulle være HELT på den sikre side, så skulle du have en PC med Linux, eftersom det jo nærmest er et styresystem lavet af folk som plejer at hacke andre systemer (hvilket jo giver god mening, hvorfor skulle man hacke sine venner?) MAC vs PC er jo så meget sagt, eftersom PC'ere rangerer fra bl.a. HP, Dell, Asus og Samsung. Jeg tror du mener OS X vs. Windows XP/Vista, da det jo handler om styresystemer/udseende. Jeg ville vælge alt andet end MAC, jeg er ikke imponeret af deres design, og mht. 'brugervenlighed' det kan jeg ikke bruge til noget, jeg har teknisk snilde, så i mit hoved er brugervenlighed noget der tiltrækkes af folk der i forvejen har svært ved at betjene en computer.  Og så koster en MAC rigtig rigtig mange penge og er vildt besværlig at skille ad hvis man bare skal have RAM i (jajaja det er ikke umuligt, men det er nu lettere på fx. en Lenovo.) Og det er jo ikke engang fordi at der er GULD i en Mac computer, det er jo praktisk talt det samme der er i.  Dog, hvis jeg var dig, så ville jeg gå udenom nogle af de der supermarkedmærker ingen har hørt om. Og så også, i tilfælde af der bliver problemer, så undgå de mærker der får 'tæv' i medierne for dårlig kundeservice.
Og jeg har det så lige modsat  Jeg har en MacBook Pro og jeg skal aldrig, aldrig have noget andet 
Macs er fantastiske, men det er ret overkill at købe én, hvis du kun skal bruge den til skole osv  Macs er virkelig gode hvis du er et kreativt menneske, der elsker at sidde og nørkle med musik, videoer, billedredigering osv. Ja, de er også gode til studie, Apple har jo deres egen version af Office. Men for det første er det ikke altid man kan få iWork og Office til at snakke sammen (dette kan blive et problem, hvis du skal åbne en fil på skolens computer, som du har lavet i et Apple program, da skoler oftest bruger Office) og for det andet så er det ikke fordi en Mac er SÅ meget bedre end en pc til skole! Begge kan bruges, men som sagt er det overkill at kaste så mange penge efter en Mac, når en pc sagtens kan klare dine behov, og til en væsentlig billigere pris  Angående spil er Windows jo langt bedre. De store kan godt fås til Mac, fx Sims, men ikke alle  Dog skal det ikke lyde som om Macs ikke er gode! Jeg ELSKER Apples produkter, mit kæreste eje er min iPad, og havde jeg pengene ejede jeg nok også en Macbook Pro! Apple har virkelig blær-faktor, men en pc kan sagtens klare dine behov og så altså langt billigere  Hvis du bestemmer dig for en PC med Windows og ikke en Mac, så lad for guds skyld være med at købe den i et eller andet supermarked! Køb din computer i en ordentlig butik der ved hvad de taler om. Og køb aldrig, aldrig, aldrig en Acer. Aldrig. Det er sidste udvej hvis du absolut ikke har råd til noget ordentligt. Til gengæld kan Asus varmt anbefales, det samme med Toshiba og HP, efter min erfaring. Men aldrig Acer 
hvor sygt!!!
Ja, jeg har ikke noget imod, at man afliver, hvis der ikke er nogen, der vil have dem. Ville også synes, det var åndsvagt at have dem til at gå på statens regning. Men sunde, raske heste, som der er folk, der gerne vil have, og ejer gerne vil give væk - det er altså for meget regelrytteri, og det kan da ikke være rigtigt.
hvis du der havde stået "4 raske køer slagtes" så havde du sgu tændt op i grillen nu.... men ja, regelrytterri har fanden skabt
jeg kan sq godt forstå de vil af med dem, hvis de har kostet dem 270K at have til at gå, det er dælmene mange penge som kunne bruges på en del andre ting. Og hellere de bliver aflivet end ender i en uvis skæbne
som der i en anden tråd her på siden viser så er de idag blevet overdraget til hende der har taget sig af dem det sidste år af tidligere ejer.så nu er aflivningen afblæst.. håber ikke de andre dyr blir aflivet også..det var vist nogle får der også stod til aflivning..
25-årige Lisbet Seierskilde vandt i weekenden DM i dressur for seniorer, der blev afholdt på Broholm Gods. Lisbet red sig til sejren på hesten Jonstrupgårdens Ranuer, og Heste-Nettet giver dig sammen med   her muligheden for at se ekvipagens ridt fra kür finalen søndag. Video: EH Media
Fantastisk program og ekseptionelt frækt og genialt musikvalg WAY TO GO !! Meget meget velfortjent guldmedalje, Tillykke til Lisbeth og Nørden
Med den flotte kür og fantastiske musik, der bare blev redet til så det hele passede, ja så er der ikke noget at sige til hun måtte vinde!!! At levere varen 3 dage i træk det skal bare honoreres, og blev det heldigvis også! Stort tillykke til både Lisbeth og hendes familie! Man bliver gang på gang stolt over at have lært alt det grundlæggende dressur hos Lisbeths mor, også selvom det er mange år siden!!!
Der er ikke andet end at sige : Kanon godt ridt, wauw . Tusinde tak for kigget !
og så vil jeg bare sige en ting..det er rigtigt godt klaret af hende at hun selv har redet den op og det ikke bare er en der enten er redet op til hende og så de har brugt en masse penge til at købe den til hende.. det er der jo også en sejr i når man selv har gjort arbejdet helt fra bunden...
Jeg elsker min Pro og skal aldrig have andet! Jeg kan ikke fortælle dig hvad du skal vælge, men jeg er mac fan.. mht problemer med kompabilitet med pc i forbindelse med skole, hører det vidst efterhånden til sjældenhederne. På mit studie er det ihvertfald omkring 10-15 procent af årgangen der har mac, og der er ingen problemer. Held og lykke med valget, i sidste ende kommer det jo mest af alt an på hvor meget du vil ofre og hvor vigtigt det er for dig at være trendy...
Hej Mine forudsætninger for at råde dig er at jeg arbejder som systemadministrator på en mellemstor virksomhed... Bare for ikke at forvirre i forhold til hvad jeg bruger computer til. Mac vs. PC er meget religion i disse tider. Men der er forskelle. Jeg vil råde dig til at købe PC med Windows 7 Pro/buisness. Det gør jeg ud fra at Mac er hundedyrt hvis man skal have noget der virker. Alt tilbehør til Mac er specielt, f.eks. koster et lille kabel der kan forbinde den specielle Mac-skærmport til en normal projektor ca 500 og så skal du stadig have et forlængerkabel for at nå videre til projektoren. Jeg plejer at give ca 50 Kr for 10m skærmkabel i topkvalitet til PC... Og sådan fortsætter det bare i det uendelige til Mac. Mac er en fed computer. Ingen tvivl. Men ud fra mit perspektiv er den ikke særlig brugervenlig. Men "Mac-folk" vil nok sige det samme om PC. Jeg laver support på alle typer netværkstilsluttede computere, alt fra iPhones, LinuxBoxe, Mac's til PC'er. Og det er altså ikke fordi jeg aldrig ser Mac's på mit bord, så bedre er de heller ikke på det område. Min erfaring er er man altid kan få hjælp til PC, man kan finde programmer til alt. Er man til spil, er det ikke Mac man skal have. Ingen spil der er noget ved udgives til Mac. Ang. programmer til den ene eller den anden, så hedder det Microsoft på de fleste uddannelsesinstitutioner, så der bør du nok lige undersøge om Mac'en kan køre de programmer de bruger, det sted du skal uddannes. Som nævnt så udgives langt de fleste spil kun til konsoller og PC, men sjældent til Mac. Jeg er ikke helt klar over hvad du mener med at du skal bruge makinen til "fritid" men gætter på at du mener internet, Skype osv. Der er begge valg lige gode. Du fortæller heller ikke om det skal være en stationær eller bærbar. Her vil jeg gerne komme med en interessant betragtning. En kollega jeg har, stod som dig og spurgte om råd. Nu er jeg ikke selv "Mac-mand", så jeg måttte lige sætte mig ind i sagerne først. Det jeg kom frem til var at min kollega kunne købe en fin bærbar i den billige ende til at have med på arbejde og en stationær i den tunge ende, for samme beløb som en bærbar Mac! En anden ting er valget af bærbar hvis det er det du går efter og det er størrelsen. Jeg syntes ikke at en bærbar er særligt bærbar hvis den kommer over 15" i skærmstørrelse - så bliver den mere til en "slæbbar" eller det der på fagsproget kaldes en "Desk Top Replacement", altså en erstatning for en stationær. Men det afhænger jo af ens overarme hvad man syntes om at slæbe. Mht. fabrikat så er der et par mærker jeg ville gå langt udenom som privat kunde. Det ene er IBM Lenovo der over de sidste to år ligger, som dem der har haft flest reklamationer i Danmark. Det andet er Dell, som godt nok ikke går helt så meget i stykker som IBM, men hvis det sker kan man godt vinke forvel til sin maskine i 6 mdr. eller mere... Kundeservice(host host). Et mærke i den modsatte ende er ASUS, de er dem der har færrest reklamationer i den forbindelse. Det er jo kun muligt at købe bærbare som mærkevare, men stationære kan fås i mange afskygninger og forhandleres eget mærke. Det betyder at der kan være hvad som helst inden i, både godt og skidt. Der er kæmpe konkurance på dt marked og jeg vil sige at man får hvad man betaler for, ganske enkelt. Så længe man holder sig fra de sjællandske firmaer er man som regel i gode hænder og får en reel vare i forhold til prisen. Brug et af de større firmaer i en større by. Ikke et en-mandsfirma i den lokale flække, så er du rimeligt sikker på at firmaet eksistere hele garantiperioden.
 
Jeg er en af dem som vil vælge en alm computer fremfor en mac. Jeg er sikker på en mac er en god computer, flot osv, men jeg ser rigtig mange problemer med dem i mit studie. De programmer vi får (bl.a. tegneprogrammer) kan ikke installeres på en mac, så de må dele harddisken også kan nettet ikke køre osv. Der er generelt en masse unødvendig bøvl. Og det bliver ikke bedre ved at IT afdelingen ikke vil give support til mac, fordi de er så meget anderledes. Selv blev jeg frarådet mac fordi den både var for dyr i forhold til ydelsen og fordi de var meget svære at få lavet når noget gik galt.
Vil klart anbefale dig mac! Der er ikke problemer med dem.
En siger køb aldrig Acer - men derimod Asus. Jeg har det helt omvendt aldrig om jeg ville eje en Asus eftersom jeg kender to der måtte ned og have byttet deres HELT nye bærbare indenfor første måned og ligeså køb heller aldrig HP der er også alt for mange fejl på. Da jeg gik på hh endte det med at alle dem der havde købt en ny HP måtte have pengene tilbage alle sammen ca. 7 stykker og har heller ikke siden hørt noget godt. Uanset hvad mærke du køber kan du ALTID være uheldig at få en mandagsmodel - lad være med at se så meget på mærket, men kig derimod på hvad computeren kan 
Jeg låner lige tråden et øjeblik. Hvis jeg nu skal bruge en computer til studiebrug, der skal kunne trække dirverse større regne og nok også tegneprogrammer til at lave skitser af dirverse opstillinger, samtidigt skal den have en vis holdbarhed... Jeg har i øjeblikket en Lenovo R61 som egentligt kører ganske udmærket men den er slidt. Batteriet er færdig. Resten af hardwaren har det egentligt ganske udmærket men batteriet kan ikke køre længere end 15 minutter, så kører den død. Jeg ønsker en computer der kan køre uden strøm til en almindelig forelæsning og som gerne skal have en vis holdbarhed hardware mæssigt, da jeg ikke gider den kører død efter 2 år Jeg er villig til at betale hvad det måtte koste for den skal kunne holde til daglig brug i en del timer fordi jeg skal bruge den hver dag og nogle dage i en del timer til at køre Word m.m. på, jeg er i ikke tvivl om jeg skal have windows 7 buiness, for det har jeg i forvejen men er mere i tvivl om hvilken hardware jeg måske skal kikke efter Mac siger mig intet. Overhovedet.
Jeg knuseelsker min Macbook og jeg får aldrig andet Har også haft installeret Windows 7 på den (Man kan sagtens have både Win og OS, så smarte er Apple nemlig og det er super nemt at starte op)
DA jeg stod og skulle købe ny computer havde jeg en veninde der sagde til mig, at jeg ville komme til at ELSKE en Mac.... Og hun fik SÅ meget ret!!! Jeg troede ikke man kunne elske en computer, men jeg ELSKER min Mac og går ALDRIG tilbage til PC igen!!! Min datlogistuderende storebror synes det er noget pjat og at man bruger alt for mange penge på designet. Så er det jo bare heldigt at man har penge til at kunne tillade sig at gøre det  MAC!!!
Som grafiker arbejder jeg på Mac - og har både iMac og PC derhjemme. Jeg kan da slet slet slet ikke følge jer i, at Mac ikke er brugervenlig???!!! Tværtimod vil jeg sige  Jeg ELSKER Apples produkter - men til "alm." skolbrug og "pjat/pjank" (misforstå mig ikke) - så er den dyr ja  Min iMac derhjemme bruges flittigt hver dag og jeg er pjattet med den - nu har den også en giga skærm   så vi ser f.eks. også film på den.
Ja i har alle ret - Macs er fantastiske! Men som jeg skrev, til skolebrug er det altså overkill, med mindre man har pengene! Jeg havde da også købt mig en Macbook Pro til studiet - HVIS jeg havde pengene  Min pointe er blot, at hvis man ikke har, så er en PC altså rigtig god alligevel! Den kan det den skal, og den er ikke så smart at se på, men det er ikke altid det vigtigste - med undtagelse af hvis man har økonomien selvfølgelig  Jeg har selv en ASUS med Win 7 og er super glad for den, den kan alt til skolen og den kører World og Warcraft og Sims uden problemer  Ved siden af har jeg så min ELSKEDE iPad, som jeg så bruger til "Apple-pjat" som min kæreste siger  Så som computer har en PC, men kan stadig nyde Apples fantastiske software og design i min iPad, og lege med alle deres apps og hvad der ellers er  Desuden bruger jeg min iPad som livredder mht. kalender, at holde styr på ting, finde rundt i KBH (tak Google Maps <3) osv! Måske skal det siges, når jeg snakkede så meget om økonomi, at jeg ikke har betalt for min iPad med SU'en   det var en gave fra min far, da jeg gik ud af gymnasiet med et godt snit sidste år  Så sådan får jeg min Apple dosis - en god blanding! Og som andre foreslår kan det også være smart med en Mac med begge styresystemer - som en "sikkerhed", hvis nu Apple's OS ikke vil samarbejde 
ikke mac fan - jeg synes deres touchpad og tastatur er træls - touchpad'en kan ikke trykkes på over det hele, man kan ikke scrolle i siden og tastaturet er med individuelle taster, hvor min har sådan en blør overgang mellem tasterne - hvis det gav mening :b ! Jeg elsker til gengæld min toshiba satellite, som jeg har haft i tre år nu - der har været problem en gang fordi jeg tabte den, og det var at noget havde sat sig fast i blæseren - men det er altså efter at den er blevet tabt en del gange .. Den kører sims 2 uden problemer og fungerer generelt godt  Det er en 13 tommer og fungerer super til skolearbejde 
Mange tak for alle jeres svar ! Der går jo helt debat i den  jeg har overvejet nu at købe denne: men ved det ikke helt endnu - jeg tror i hvert fald ikke jeg skal have en mac 
Både min kæreste og jeg har macbook pro - og vi skal ALDRIG have andet! De går sjældent i stå og det er minimalt med virus - jeg har aldrig haft virus på min! og de fleste spil og programmer fåes også til mac i dag.
Jeg får så mange mails omkring "se mine billeder på NetLog" eller "Niels Nielsen inviterer dig til at deltage i ...bla bla bla... på NetLog". Hvad F er NetLog???
Uden at vide det helt med sikkerhed, så mener jeg at have fundet ud af at det er noget ala facebook. Sådan noget socialt mødested.... Som der snart findes en milliard af   Og jeg er stadig ikke medlem af nogle af dem 
der fandtes FaceBook og Twitter... Men nu også NetLog så... mærkeligt vi alle har sådan en brug for at live opdatere hinanden/blive live opdateret..
Hva pokker, jeg er udemærket tilfreds med det lillebitte debatforum jeg er medlem af. Her bliver der opdateret en hel masse til en lille udvalgt skare   Men ja, det er mystisk. Mon ikke bare det er fordi vi kan?
er sådan set en blanding af facebook, twitter og så en lille twist af noget scoreside agtig noget. Jeg fik engang en ivitation af en veninde der var der inde og så ville jeg også derinde og har da aldrig i mit liv fået så mange "tilbud" før, så det blev hurtigt annuleret. Jeg ved at mange oplever at de får disse mails og har faktisk hørt flere steder fra at det er en form for virus så man skal ikke åbne det link der er med. Faktisk bare slet mailen 
Netlog er en gammel gammel gaaaammel side, før Facebook og Twitter, lidt ala Myspace og Arto. Jeg troede ikke den fandtes mere!
er jo utroligt man så først hører om det nu.. Tak for div info.
Ja som overskriften siger, så er jeg meget interesseret i at høre Vi planlægger at starte på barn nr. 2 til efteråret/vinter. Vores første barn er nu 1,5 år. Det sætter mig i en situation, at jeg grundigt skal overveje hvad der skal ske med min hest til den tid. At ride hende selv under graviditeten er ikke en mulighed. At lade hende stå stille i så lang tid vil jeg meget gerne undgå (igen). Har længe søgt efter en part, men det er åbenbart ikke til at finde herude på landet... Min forrige hest udlånte jeg, men fik ham tilbage efter 2 måneder. Jeg vil jo selvfølgelig meget gerne undgå en lignende situation igen. Men hvad siger jeres erfaringer jer? Er det muligt at finde gode stabile lånere?
Jeg havde en super stabil låner til min krikke, ja faktisk endte udlånet så godt at han nu er på ferie nede ved min tidligere låner og hendes hest, og hun hygger om ham og rider ham og han holder hendes hest ved selskab. Men jeg tror ikke man kan se eller føle på folk om de nu er de rigtige. Min var afsted i knap 1½ år mener jeg det var hos min låner, og ikke et sekundt var jeg i tvivl om at han havde det godt, hun var rigtig god til at holde mig opdateret altid med billeder , og jeg var nede og besøge dem nogle gange. Men nu kendte jeg så også låner på forhånd og kendte til hendes måde at have med heste at gøre. Jeg tror da på der er nogle gode lånere der ude, men der er bare desværre også dem man mest høre om, de uheldige udlån 
jeg har ikke selv udlånt hest,- men hvis jeg skulle ville jeg skrive i kontrakten at dyrlægeregninger var på min egen regning. ellers kan du være uheldig at låner vil "spare" på dyrlægen desuden ville jeg stille krav om kopi af smederegninger, og om at der skulle være et bestemt smedeinterval. igen for at undgå at låner "sparer" desuden ville jeg kun udlåne til et sted, hvor jeg kan komme forbi uanmeldt. det er ikke godt nok at stole på at dyret har det godt, uden selv at checke
Der findes en anden også tråd og dette, måske den er interessant at læse?
Jeg har lige haft en af mine heste udlånt i et år og der har absolut INGEN problemer været. Vi lavede en kontrakt og har løbende holdt kontakten. Jeg synes det har fungeret rigtig godt.
hej hn. jeg har tænkt at lave en masse rosetter selv til stævner osv. men ved bare ikke hvordan man laver den og hvad det koster at lave dem altså hvad silkebåndet koster  hvis der er nogen der ved hvordan man laver dem eller hvad det 
er der ikke plz.. nogen der vil svære hvad de tror ??? 
hvilket middel vil i anbefale en at sprøjte hytten med hvis man har fået lopper indedøre? Jeg har brugt opløst sebacil da det tidligere har haft super effekt - men dengang var det i sammenhæng med at hunden blev vasket i det ligeledes. Denne gang er effekten bestemt ik lige så god, da det er alm loppebehandling i nakken og så sprøjtning... Det erj o snart ik til at holde ud længere- jeg blir ædt levende! Og vi skal snart flytte og ik gerne ha skidtet med ud i det nye...
Det har virket for mig 
den bruger vi også, kan købes både på foderstoffen og matas. Den er super, og har den lille sideeffekt den også napper fluer og andet kryb. Vi har i forbindelse med ombygning og roden rundt i gammel rockwool med tidligere uønskede beboelser måtte sprøjte flere gange denne sommer, men ellers plejer 2 gange med 3 til 4 dages mellemrum og være nok. Første gang sprayer vi ALT og næste gang blot gulvene. Du skal være opmærksom på at på glatte flader f.eks vinyl o.l lakerede gulve, bliver den temmelig glat de førsge par timer til det er tørt.
£isbeth (Baloo) har svaret... Bio Trinol på spray, den koster knap 200 kr og den VIRKER !! 
hvordan med rodbehandling af en tand ? er det normalt at det gør ondt bagefter??? 
ja, det er normalt at det gør ondt. -men det skal ikke fortsætte med at gøre ondt, det kan være tegn på at nerven ikke er fjernet helt. hvis du er i tvivl, så spørg evt. din tandlæge, hvor længe det "må" gøre ondt...
..... det kommer jo an på hvor stort et indgreb det har været, og hvor dygtig din tandlæge har været til ikke at rode for meget unødvendigt rundt i tanden.
Hej, Mig bekendt kan det ikke længere gøre ondt i tanden, hvis nerven er fjernet. Hvis der er rodet en del med dig er det måske noget af det omkringliggende du kan mærke gøre ondt??? Har selv fået foretaget et par rodbehandlinger efter jeg engang slog mine tænder - her så jeg hele nerven, som tandlægen tog ud. Håber snarest du bliver fri for pinen! Vh. AnjaR
jeg fik lavet første behandling i tirsdags og så det sidste idag ,jeg er snart træt af smerter havdet ellers glædet mig til at det var over stået
Jeg er altså heller ikke en hjerne til at regne Fødevarestyrelsen kringlede regler ud. Mit spm lyder: Jeg har en låne hest! Jeg skal transportere hesten til stævner og træning. Det er nogle gange mere end 65km. Jeg er privat person uden nogen form for erhverv. I trailer/bil er der selvfølgelig hestens pas med ejers navn og mit trailer bevis (som jeg ikke har taget endnu - mindre detalje SMIL) Har hørt meget om det her 1-dags kursus - men skal man så tage det også. Dvs man skal betale 3500 for et trailer kort og derudover 2000 (ca) for et bevis så man kan køre kvæg transport!!! SUK Hvilken latterlig regel de har lavet her!! Håber nogen kan svare enkelt og nemt?
Beviset kan vi nemt klare- Er der kontante præmier til stævnet , så bevis --også selv om du ikke vinder. Da det på afstanden, "over 65 km" , lyder som om at det er pådistriktsniveau og højere , så stiger hesten i værdi ..... så er det bevis,:-( Vi snakker i begge situationer om økonomisk virksomhed også selv om du ikke har et firma eller et cvr. Og det er ikke engang løvn.
Pernille, nationale stævner regnes ikke som værdiforøgelse, så nej du behøver ikke noget specielt kort, ej heller selvom du kører over 65 km, du skal blot medbrige hestens pas + reg attest på traileren. Vil det sige jeg snart møder dig til springstævner ? Karina
dårlige råd ..... Alle stævner der er af niveau over lokal/klub er at regne som værdiforøgende ... Citat fra kustitsministeriets cirkulære: "Transport i forbindelse med økonomisk virksomhed : Transporten er ikke begrænset til hvor der indebæres umiddelbar udveksling af penge, varer og tjenesteydelser.Det gælder også transport af dyr til deltagelse i udstillinger , kåringer stævner og lignenede , hvis dyrernes handelsværdi kan forventes forøget ved deltagelsen." I følge cirkulæret er det alene hensigten med transporten , der er afgørende.Det er ikke afgørende , om køretøjet eller dyret(erene)ejes af den person , der skal føre køretøjet. Kilde. Justitsminesteriet's cirkulære Fdm "Motor" februar 2009 side 79
Jeg er privat person uden nogen form for erhverv. Jeg skal transportere hesten til stævner og træning. Det er nogle gange mere end 65km. Jeg har en låne hest!
TAK for hjælpen. -vælger at tro på Karina og Charlotte  Dét er da til at læse og forstå. Så skal kortet bare lige tages i løbet af efteråret. (så fjollet når man har kørt med trailer siden man var 18 SUK) Og ja- vi kommer snart Karina.. Nu er ferien slut. Hvis den lille Plet ellers tør springe på en udendørs bane (vi kan ikke bruge vores egen endnu SUK) og KAN springe en hel bane rundt så tror jeg vi kigger forbi Kongelunden her i august til deres klubstævne og så skal den da forhåbentlig snart være klar til LC 4-års hop 
Hvad så hvis man ikke har noget ejercertifikat?
Gumse: Det har du senest 01.01.12, for der skal de sidste heste være registreret/chippet og fået pas, og når du får gjort det kommer der automatisk et ejercertifikat med tilbage fra hestedata
Okay, tak for svar 
Jeg tror de følger med herinde 
Jeg har i det sidste lange stykke tid redet, og i vinters blev min hest, Cappone solgt. Han blev solgt til nogen som bor ikke særlig langt fra os, og hvor moren er en af min egen mors veninder - derfor er der en del kontakt, hvilket jeg sætter meget pris på! Og derfor er det jo smadderdejligt at få opdateringer! Moren ringede i dag og fortalte at som jeg i forvejen vidste, havde han stået stille de sidste par måneder, da datteren som han nu tilhører, var på sjælland for at arbejde. Indtil hun kom hjem her i august skulle en anden pige ride ham, men var desværre utryg og bange for ham (han er meget selektiv omkring dem, der rider ham - skøre hest   ), men han stod så stille og kom på græs dagen lang og hyggede sig bare med hans foldkammerat. Datteren er nu hjemme - og de har samlet alle deres på et rigtig fint sted. Hun satte op på ham allerede første dag og det varmer bare så meget om hjertet når man får at vide, hvor glad hun er for ham, hvor sød og pæn, hun synes han er - og ja! Det er bare så dejligt! Jeg glæder mig sådan til, at moren kommer på besøg i morgen formiddag! Og jeg glæder mig sådan til at se mit problembarn igen. Men som sagt; der findes ikke dumme børn, kun dumme forældre. Og jeg måtte jo også dengang indse, at vi ikke var rigtige for hinanden. Jeg tror ærligt talt at min baby har fundet sin sjæleven... Og ja! Jeg er bare SÅ SÅ SÅ GLAD! Det er lykken at vide at man sendte sin hest det rette sted hen og at han er i de allerbedste hænder <3 Jeg ville bare dele min glæde 
med historier fra de salgssituationer der ender godt karina
Heej, jeg har før brugt et rensdyrskind som underlag, og så leder jeg efter et igen  Nogen der ved hvor man kan købe nogle, til ridebrug?
Jeg skal også have lavet et underlag i rensdyrskind. Tror jeg ender med at købe skinder her  Det er umiddelbart det billigste jeg kan finde.
Men jeg har hørt noget om at det skal være specielt garvet, for at egne sig til underlag? nogen der ved noget om det? Ej det ser godt nok lækkert ud 
Så vidt jeg har forstået, så skulle renskind netop ikke være garvet med alt muligt halløj, men være mere "naturlige". Hvor lammeskind som regel er fyldte med krom...men måske tager jeg fejl? Camilla: Hvis du stadig læser med i tråden, må du gerne sende mig en PB.
Men er det ikke noget med at hvis der ikke er gjort noget ved det, så vil det fælde? Camilla??
Camilla havde skrevet et indlæg der blev slettet. Så vidt jeg har forstået, så vil renskind altid fælde. Nogle dog mere end andre, men det har vist noget at gøre med hvornår på året dyret er slagtet, og hvordan skindet opbevares efterfølgende.
Det jeg havde, har aldrig rigtigt fældet, men nu havde jeg det også kun i 1½ år.. 
Jeg rider med rensdyrskind til stævnerne(distance) og mit det fælder en del, men hestedyret er ikke generet af det og det er det vigtigste.
Hvor har du købt dit henne ?
Jeg har købt mit brugt på nettet....
Ja okay, jeg har også tjekket markedet, men ingen sælger sådan et lige nu brugt :/
Rensdyrskind som underlag.. Det lyder spændende.. Hvorfor bruger man det fremfor et traditionelt underlag el. schabrak? Jeg er nysgerrig.  /SC.
Jeg mødte på mit arbejde en kvinde, som var kollega til den stakkels far, hvis 15 måneder gamle søn Tobias er blevet dræbt af moderen og stedfaren. Ud over det er en af de mest forfærdigelige historier, jeg endnu har hørt, er det desværre også en, som sker igen og igen. Jeg ved ikke, hvad der kan få noge menneske til at gennemtæve et forsvarsløst indivis til døde, men der har været flere eksempler på at i retsstemet i Danmark er der åbenbart "rabat", på at dræbe egne børn eller ægtefælle. Vold med døden til følge har en straframme på op til 10 år, men det er yderst sjældent at man giver over 2 år, hvis det vel at mærke er eget barn man har dræbt. Nu har jeg aldrig læst jura, men jeg kunne forstille mig, at det at tæve andre til døde, er en forbrydelse, ma slår hårdt ned på. Og de fleste drab hvor modparten har været forsvarsløs, har næsten aldtid givet en hård straf - men bare ikke når det er børn? Jeg må indrømme, at jeg har svært ved at finde en passende straf til Tobias´ mordere, andet end jeg håber, at de for evigt fratages enhver ret til at have med børn at gøre. Deres "overgreb"/mord, er vel ligeså slemt som pædofili, og igen et juraspørgsmål: har pædofildømte ret til at få børn? Stedfaren har ifølge aviserne 3 andre børn, bliver han dømt, bør han så have ret til at se dem? og ville I som mor turde overlade jeres børn til sådan en mand? Jeg bliver helt deprimeret og mit hjerte bløder for den stakkels far, som måtte bære sin søn i en kiste, istedet for at tage ham hjem i bilen.
Du har så inderligt ret.Jeg er sikker på, at selv om man ikke udnytter den strafferamme, der er her i landet, så vil samfundet straffe disse mennesker. Det bliver nok meget svært for dem at færdes i offentligt rum. Jeg tror, at der altid vil være nogle, der genkueder dem. Og på den måde, vil der altid blive peget fingre af dem. De vil aldrig få en lille sule fred, lige meget hvor de går eller står.På den måde vil strafferammen blive udviddet til et livslangt marreridt. Hvordan tror du, at forældrene til børnene i Tøndersagen eller Brønderslevsagen vil få det, når de en gang skal ud i samfundet? Dem vil der også blive lagt mærke til. De får aldrig fred. Jeg ved ikke hvad man kalder sådan et justistfænomen, men jeg tror på, at det findes.
Ikke længere rabat på mord på ægtefæller/samlevere/fhv dito mere. Det syntes jeg egentlig var mere forargelig: Du må gerne slå nogen ihjel, og din kone/kæreste mm er billigere.(?!) Nu kender vi ikke de nærmere omstændigheder, og det er nok næppe folk, der fungerer normalt, der gør sådan noget. Det er nok heller ikke akut sindssyge. Så lad være med at fordømme. Det er for billigt! Og nej, jeg sympatiserer ikke/forstår ikke folk, der tæver deres lille barn ihjel. Det gør mig enormt trist, især da der var så mange skader, en del ældre. Hvorfor greb ingen ind i tide?
Uden at tage fokus fra TS indlæg er jeg bare lige nødt til at kommentere din sætning "  Det er lige nøjagtigt den indstilling der gør at sådan noget bliver ved med at ske. Det er så forbandet dansk, den medfølenhed der gør at hele vores land er af lave. For vi skal da tænke på voldsmanden, vi skal da vise medfølelse, og vi skal da række hånden frem. Ja, men vi skal altså ikke lade os træde på, eller for den sags skyld vores medmennesker. Måske var det faktisk på tide at folk der gør de her ting bliver straffet, så de kan mærke det. 2 år min bare, det burde den lille fyr i det mindste have fået. Alle er dybt forargede over at de her ting sker, men alligevel skal vi lige huske at de folk jo ikke må have været helt raske, vi skal da vise medfølelse. Hvad blev der af medfølelsen for det lille barn i det nævnte eksempel, viste moderen/ stedfaderen medfølelse for faderen, som sikkert gerne havde taget sit barn til sig. Måske var det på tide menneskeheden vågnede op og lod være med at lade os tørre bag i, og satte grænser for hvad der er i orden og hvad der ikke er. Som de fleste andre fordømmer jeg ikke. Jeg viser medfølelse... men med offeret/ ofrene.  Hvis ikke os der er tilbage taler deres sag... hvem gør så ?? Der er jo nok der taler gerningsmandens sag desværre
Team Rahmberg: jeg er HELT enig!!! Jeg sidder og tænker præcist det samme som dig, hver gang der er sådan en sag! Og jeg bliver forarget over de lave straffe. 2 år?! Ej nej nej. Jeg har INTET til overs for folk, der slår ihjel. Intet. Jeg synes det er klamt, at nogle mennesker viser medfølelse. Hvad med offeret? Altså hvis jeg styrede verden (:P), så skulle gerningsmandens billede og fulde navn gøres offentligt, og så skulle han få lov til at blive lukket ud i samfundet   så kan man håbe at folk foragter ham så meget, at han finder ud af, at han har gjort noget forkert! Jeg håber, når de kommer ud af fængsel, at de ikke vil kunne finde venner eller job. De har de ikke fortjent  Jeg fulgte Brønderslevsagen med blødende hjerte.. ja, kommunen gjorde fejl, det kan alle være enige om. Men skylden sidder stadig hos forældrene! Jeg har så ondt af de stakkels børn, de er mærket for livet og vil aldrig få det normalt 
Men, når det er sagt, så har jeg faktisk også en eller anden form for medfølelse for synderen. Det er måske fordi jeg som menneske søger en forklaring på, hvordan nogen kan handle så afvigende og ondskabsfuldt. I dyeverdnen er der noget galt med moderdyret, hvis den ikke behandler og beskytter sine unger ordentligt.... Det samme gør sig vel gældende hos mennesker... Og hvis det er udgangspuktet, så er der jo også grund til at mene at der er noget galt med synderne og at de har brug for behandling og hjælp. Dermed ikke sagt at den slags mennesker kun skal straffes med 2 års fængsel. Jeg mener at de skal have fuld mulig straf. Og jeg mener at de skal lukkes løs blandt de andre fanger (bedre er jeg ikke). Når de har udstået deres straf, kan resterne af dem behandles og hjælpes.
Team-Rahmberg:   til dig, lige mine ord. Jeg blev virkelig chokeret over alle de instanser de har henvendt sig til blot har valgt, at vende det blinde øje til. De har henvendt sig til politi, foged, institutionen, de sociale myndigheder mv. Ingen gjorde noget, og et barn fik frarøvet sit liv i en alt for tidlig alder. Jeg håber godt nok at der ruller hoveder i denne sag, og dem som ikke har været deres ansvar bevidst mister deres job. Føj hvor må de have en dårlig smag i munden. Flot at farmor kunne stille sig frem og fortælle deres historie. Til mor og stedfar: gid jeres r........ vil klø, og jeres arme være for korte. Håber aldrig I får sjælefred mere.  At man overhovedet kan finde sympati for disse to, det går over min forstand må jeg nok indrømme.
medfølelse og ikke at fordømme er ikke noget nyt så det er næppe derfor vores land "er af lave".. Faktisk er disse begreber ret essentielle i kristendommen og den kristne kultur som vores land er bygget op omkring.. At kunne tilgive en synder uden nødvendigvis at glemme det vedkommende har gjort er langt sværere end bare at hade.. Men had fortærrer kun den der hader.. Der er vel ingen der kan være uenig i at det der er sket er ud over fatteevnen, hvordan slår man sit eget barn ihjel eller overhovedet deltager i mishandligen af det.. Måske er det fordi vi ikke fatter at mennesker kan forårsage den skade, at hvis det kan ske for hende kan det også ske for andre og derfor skynder man sig at lægge afstand til det.. Overbevise både sig selv og omverden om at det aldrig kommer til at ske for en selv.. For få år siden kan det være at Tobias mor sagde det samme.. Uanset at man ikke har slået sit barn ihjel kan vi alle få brug for tilgivelse.. Et øjebliks uopmærksomhed i trafikken kan betyde at man har en andens liv på samvittigheden.. Og så er det nok rart at være omgivet af mennesker som ser tilgivelse og forståelse som noget essentielt..
jo jeg dømmer når barnet har gamle skader også så er det nok ikke lige det samme som at komme til at køre et barn ihjel .
Jeg mener nu der er stor forskel på uagtsomt og overlagt - selvom jeg er en god kristen på mange punkter så har jeg svært ved at tilgive overlagt mord, hvor uagtsomt manddrab ofte har en anden historie bag sig. Jeg kender ikke manden - eller jo, jeg har mødt ham, men ikke mere end det. Det er min tidl. klassekammerat der er mor til hans 3 børn. Kan slet ikke sætte mig ind i hvordan hun må have det, det må være meget svært at have børn med ham, blive skilt og så vide at han har været med til at banke et barn ihjel. Håber ikke han har samkvem med deres fælles børn. Tilgivelse har jeg til de fleste, men alligevel ikke. Lundin, Utøya, brødrene der bankede Rene ihjel i Haslev og overlagte barnemord er noget, jeg har meget svært ved at tilgive.
Jeg synes faktisk det er en lidt interessant debat ( det grufulde emne taget i betragtning) Findes der forbrydelser/handlinger, som er utilgivelige? I det gamle testamente hedder det "øje for øje - tand for tand" dræber du nogen, bliver dit liv taget fra dig. I den kristne tro fremhæver man tilgivelsen og det er vel det vores retsystemt grundlæggende bygger på - at man kan sone sin forbrydelse, tage sin straf og derefter være tilgivet og komme videre. Det utilgivelige er jo meget forskelligt fra person til person, nogle synes at et sidespring til en julefrokost er utilgiveligt, andre trækker grænsen ved børneporno og mord. Der er ingen tvivl om, at i de fleste sager omkring vold og overgreb mod børn, ligger en tragisk historie om et voksent menneske med en dårlig barndom, psykiske sygdomme og magtesløshed. Men jeg må indrømme, at jeg har svært ved at udvise overbærenhed overfor mennesker, som lader deres egne svagheder resultere i andres lidelse. Jeg mener godt, at nogle straffe kan være for evigt. De forældre hvis søn blevet tævet ihjæl, hvis datter, den kroniske spritbillist kørte ihjæl, det barn, som den fulde mor eller far forsømte og krænkede, skal jo leve med det resten af livet. Hvorfor skal forbryderen ikke ikke også leve med konsekvensen resten af livet? der er ting man kan lære at leve med, men ikke nødvendigvis kommer sig over. Det som jeg kunne lære at leve med, kunne jeg nok også lære at tilgive, men folk som begår overgreb mod børn har en uhyggelig tendens til at gøre det igen, at tilgive dem ville forudsætte, at de aldrig gjorde det igen - hvilket bare sjældent er tilfældet. Lad os lave et tankeeksperiment: om 3 år venter Tobias´s mor barn igen. Ville en tvangsadaption være på tale? eller skulle hun have chancen for at vise, at det der med at tæve sine børn er hun kommet ud af. Og hvad med barnet? skal barnet have en chane for at vokse op hos en moder som ikke havde storebroders død på samvittigheden. Hvem er det i dette tilfælde som skal have chancen: mor eller barn?
Jeg er en af dem der ikke fuldstændig udlukker tvangsstelisering, jeg finder det faktisk i nogle tilfælde mere mystisk at man ikke gør det. Men jeg ved at reglerne for det vil være enormt svære at formulere...
Den voksne er altid ansvarlig for egne handlinger.  Barnet er en uskyldig sagesløs og uanset hvad er det barnet der skal tages hensyn til. At moderen sikkert fortryder sine handlinger er bare synd for hende.  Som en lærer/pædagog der straffes for børnemisbrug og aldrig må arbejde med børn igen bør moderen heller aldrig have med børn at gøre. Havde barnet blevet fjernet, afleveret eller andet og dermed været i live, sundt og raskt men måske med nogle ar på sjælen, så kan moderen igen få lov at få børn. Nu bør ethvert barn skånes for hende.
Følger trofast med herinde, og læser stort set alle debatter, men det er sjældent jeg drister mig til at skrive noget .. det gør jeg så nu alligevelm fordi de er min erfaring, at i HN'er er nogle ufattelig kloge mennesker, som altid ved alt om alting  Sagen er den, at jeg har brug for at komme ud med nogle frustrationer, få nogle andres syn på sagen, et godt råd eller et wake up call. Eller lidt af det hele. Jeg starter lige med at fortælle, at jeg for cirka halvandet år siden kendelig kom ud af et psykisk voldeligt forhold, hvor jeg var blevet trynet, tyranniseret og truet i en sådan grad, at det det første lange stykke tid var svært at tage nogen som helt beslutninger selv. Husker især en episode morgenen efter, hvor jeg brød sammen i grød midt på køkkengulvet, fordi jeg ikke kunne overskue at vælge, hvilken mælk der skulle på mine cornflakes. Det er ikke det forhold jeg egentlig vil snakke om, men det har relevans. For efter sådan en omgang magtsyg ekskæreste, så er/var mit selvværd ikke tip top. Det er blevet bedre, jeg hader ikke mig selv mere, men ind imellem falder jeg tilbage til det gamle selvhad. Til gengæld har jeg overhovedet ingen tiltro til mig selv, og som oftest heller ikke til andre. Jeg har lært at forvente det værste, for at undgå at blive skuffet. Skuffelse er den værste følelse jeg kender. Nuvel, det var en del venner, der sammen hjalp mig ud af det dårlige forhold, og især en ven, som virkelig bakkede mig op, pep-talkede når det var nødvendigt, og som bare var der på alle måder. Det er så min nuværende kæreste. Efter nogle måneder fandt vi sammen, og ja, muligvis var det hurtigt, men jeg var sikker i min sag. Samtidig var følelserne for min eks forlængst væk, det var kun truslerne der holdt mig hos ham (og det tror jeg godt han vidste). Han ved altså alt om hvad jeg har været igennem, og han var indforstået med, at det måske ville blive en årelang kamp for at få mit selvværd på toppen igen, og lappe alle de huller, som min eks gav mig. Som resultat af det dårlige selvværd, har jeg brug for at blive bekræftet noget oftere, end andre (tror jeg). Jeg vil gerne have en sms hver eller hver anden dag, hvor der står at han elsker mig/savner mig/at jeg er fantastisk. Jeg vil gerne kysses, og jeg vil have, at han skal længes efter mig på samme måde som jeg længes efter ham. jeg er fuldstændig helt og aldeles forelsket i manden, på en måde jeg aldrig har været før. På dne virkelig kliché twilight-agtige måde, men det er virkelig sådan, det føles. For hvis han ikke gør det, ikke føler på samme måde som mig, så føler jeg mig lidt holdt for nar. Jeg synes ikke, det er urimelige krav jeg stiller? det gik også helt fint det første halve års tid. Jeg var glad, han var glad, det hele kørte bare. Jeg var ikke bange for at miste ham, og han virkede på mig lige så vild med mig som jeg var med ham. Så faldt bombe 1#: Han skulle op til den der afsluttende prøve, man aflægger som tømrer (jeg kan simpelthen ikke huske hvad man kalder den   ) Men i hvert fald fik jeg beskeden, at han ikke ville have @!#$ (undskyld det direkte udtryk) i de 3 uger op til, fordi han skulle koncentrere sig. Jeg må indrømme, at jeg blev ekstremt såret. Vi ser kun hinanden i weekenderne, og jeg kan simpelthen ikke forstå, hvorfor i alverden @!#$ skulle være et problem? Nuvel, jeg accepterer det (hvad skulle jeg ellers gøre?), for han kan ikke rigtig forklare hvorfor, og jeg respekterer ham selvfølgelig. Han gør det meget klart, at det virkelig er noget han mener meget seriøst. Men efter det, begynder jeg ind imellem at blive bange for at miste ham, bange for at jeg er for tyk/dum/grim/nørded, i ved hvad jeg mener. det er lidt op og ned i perioder, og jeg forsøger af og til at tale med ham om de 3 uger, men han klapper i som en østers hver gang jeg prøver, med udtryk som "Årh, kan vi ikke lade være med at snakke om det" eller "Jaja, jeg ved godt du er ked af det, men det er jo så længe siden". Av, siger mit hjerte. Tiden går, og der går et halvt års tid på den her måde. Frygten for at miste ham bliver værre. Eller faktisk er det nok mere frygten for IGEN at blive såret. Anyways, jeg har mere og mere brug for at vide, at han har det på samme måde som mig. Jeg vil jo så gerne have, at han skal behandle mig som en prinsesse, bekymre sig om mig, lytte til mig, holde om mig når jeg er nede, hele pakken. Og det gør han også, for det meste. Men efterhånden gider han ikke rigtig høre på mit pjat mere. Han sende færre beskeder, skrev færre ting, og f.eks. holdt vi også op med at snakke på skype hver aften, som vi ellers gjorde. Derfor følte jeg nok, at jeg havde endnu mere brug for at han gjorde de der små ting, som betyder så meget for mig og mit selvværd. For eksempel, havde jeg spurgt, om vi skulle gøre noget ud af vores årsdag, og det ville han gerne, men jeg skulle bestemme. Så sagde jeg, at jeg gerne ville have at han planlagde det og bestemte hvad vi skulle. Kostede det penge, delte vi udgifterne. Det blev til helt almindelig mad, ingen blomster, en gave, og en film på sofaen. Det var faktisk hyggeligt, men jeg havde ligesom håbet, at han ville have gjort lidt mere ud af det. Han undskyldte de manglende blomster med, at blomsterforretningen havde lukket, da han tog derned. Han havde hele dagen, helt ærligt. Det blev jeg virkelig ked af, det der med, at han ikke lige havde gidet undersøge, om butikken havde åben, sørget for, at det var i orden. Anyways, jeg blev efterhånden konstant ked af det, følte hele tiden jeg manglede den der bekræftelse fra ham, og til sidst forsøgte jeg mig med simpelthen at ignorere ham. jeg vidste fra tidligere forsøg på at starte samtaler om sådanne emner, at det ikke rigtig ville føre andet med sig end "årh, kan vi ikke snakke om noget andet?" eller vrede. den første dag kom der ikke en lyd fra ham, han ringede en enkelt gang, og det var så det. dagen efter fik jeg en enkelt sms, og to opkald. Først om aftenen dag 3 fik jeg en masse opkald og en besked hvor der bare stod "har jeg overhovedet en kæreste mere?". jeg ved godt, at det der ignorere-halløj virker lidt barnligt, men hvad gør man, når manden nægter at tale om de her emner? Jeg tæntke, at det måske ville vække ham lidt, hvis han troede jeg for alvor var vred. Vække lidt jalousi eller noget i den dur, bare noget, der ville få ham til at høre efter. Jeg ender så med at tage telefonen, da han ringer, og stille ham et ultimatum. Jeg ved, at jeg ikke kan være i et forhold, hvor jeg hele tiden er bange for at miste ham, og bange for ikke at slå til. Og det ved han også, for det har jeg som sagt været åben omkring fra starten af. Og i løbet af de tre dage fik jeg tænkt det igennem, og besluttede, at et ultimatum nok var den eneste løsning. Altså fortalte jeg ham, hvordan jeg havde det, hvad jeg følte, og hvad jeg havde brug for, og sluttede af med at spørge, om han ville gøre de her ting for mig, og hvis han ikke ville, så belv vi nødt til at tage hele forholdet op til revurdering. Underforstået, at enten så gør han det, eller også skrider jeg. Han bliver ked af det, frusreret over at han har været så dum (hans ord), og han lover, at der nok skal ske noget, og jeg siger tak og er glad. Der skete også noget, det gjorde der virkelig. En måneds tid. Så gik det igen ned ad bakke med det, og det blev især slemt for en uges tid siden, da han var på besøg hos en ven i København. Han virkede så fraværende, som om det at snakke med sin kæreste nærmest var pinligt. En aften gad han ikke engang snakke, bare fem minutter. jeg kan selvfølgelig godt forstå, at han gerne vil være sammen med sin ven, men kan han slet ikke afse bare 5 minutter til mig? Og bliver endnu mere bekymret over, om det er sådan det skal være, hver gang han er optaget af et eller andet/nogen. Jeg forsøgte så igen i går at tage snakken med ham, og her blev han vred og sagde: "ÅRRHH, gider du ikke godt holde op?". Han sagde, at han ikke var den store sms-person, og at jeg jo ikke kunne forvente, at han bare lige pludselig ændrede sig til at kunne huske at sende mig de der søde beskeder. Jeg sagde så, at hvis han havde bedt mig om at gøre noget for ham, som krævede så lidt indsats og reddede så meget for ham, så ville jeg have gjort det uden overhovedet at spekulere på den slags. Jeg ville bare sørge for at få det gjort, fordi det betyder noget for mig, at han er glad. Nuvel, han holder fast ved, at det kan jeg altså ikke forvente. Så går han over til at sige, at når jeg beder om det, og han så gør de ting, jeg beder om, så betyder det ikke lige så meget (han sagde faktisk "næsten ingenting), fordi at da jeg har været nødt til at bede om det, så er det ikke noget ahn har gjort af egen fri vilje, og derfor går magien af det. Jeg spurgte så, hvordan han havde tænkt sig at finde ud af, hvad jeg savnede/manglede eller hvad jeg havde brug for, hvis jeg aldrig kunne hinte til det, spørge efter det eller bede om det. Det kom der aldrig rigtig et svar på, bare mere snak om, at det jo altså så mistede magien. Her kom han også ind på, at jeg siger "jeg elsker dig" for meget til ham, og at det virker som om jeg bare slynger det ud, og at det også får det til at betyde mindre for ham. Det er okay, det accepterer jeg at ændre lidt på. Jeg ved, at jeg siger det meget, og jeg kan også godt skære ned, især når han forklarer, hvad det betyder for ham. han mener desuden, at jeg med det ultimatum jeg tidligere stillede ham, truede ham, og derfor havde han ikke særlig meget lyst til at gøre de ting, som jeg gerne ville have. Jeg mener, at det at snakke om tingene, selv de små ting, er det, som bygger et forhold op. Eller går tingene jo bare og hpober sig op, og ender i skænderier. Det ved han også, at jeg mener, for det har jeg også gjort klart fra start af. Nu er der så noget jeg ikke helt forstår her - hvordan skal jeg nogensinde fortælle ham, at jeg ikke er tilfreds med noget, hvis jeg ikke må spørge/bede om det, eller nævne det? Hvordan kan jeg forklare ham, at jeg mangler hans opmærksomhed ind imellem, at jeg mangler, at han lytter, eller hvad der nu lige kunne blive et problem i fremtiden? Og i relation til det med de der små ting, jeg har bedt ham gøre - I mit hoved ville han jo have gjort det, hvis han virkelig havde lyst til det. Og det er præcis det, der får mit hjerte til at gøre ondt på en måde der føles, som om jeg er blevet stukket med en glødende ildrager. Det faktum, at han ikke gad gøre det for mig. Nu har jeg fået en hel klar fornemmelse af, at mine følelser for ham er SÅ meget stærkere end hans er for mig. Det har jeg faktisk direkte spurgt ham om, forklaret ham mine egne følelser, og spurgt ham. Det svarede han ja til, at sådan havde han det også. Men at dømme på de ting han siger og gør, så synes jeg altså ikke, det er tilfældet. Jeg synes, jeg har været klar hele vejen igennem om, hvad jeg forventede, hvad det for mig ville sige at være i et forhold, at kommunikation var vigtigt og så videre. Jeg må hellere lige nævne, at jeg er mandens første kæreste. For mig betyder det ikke det store, jeg mener ikke, at det er nogen undskyldning. Jeg må også hellere lige nævne, at så snart vi er sammen, bliver tingene noget bedre, men der kan han jo ligesom også komme hen og kramme/kysse mig når som helst. Det er lidt svært i hverdagene, når vi er hver for sig. Men det er især der, jeg har brug for netop at vide de her ting. Ikke kun der, men primært der. Han er ikke kun ondskab, slet ikke, han kan også være sød, venlig og forstående. Men lige nu føler jeg virkelig, at han er træt af mit ævl, og det sårer mig virkelig, for jeg har altid betroet mig til ham, og han til mig (i mindre omfang, men det er fordi han ikke er typen, der deler alt med nogen, har han selv sagt, og det respekterer jeg.) Men hvad mener i? Stiller jeg for høje krav? Skulle jeg have ladet være med at give ham det ultimatum? Holde op med at fortælle ham, at jeg er ked af det? Skulle jeg i stedet bare være glad for det jeg har? Skulle jeg nedjustere mine forventninger? Fortæl gerne jeres egne historier om lignende situationer, kom med gode råd eller wake-up-calls eller hvad i nu synes, men hold det i en pæn tone, ikke? jeg vil helst ikke svines til på en trød, hvor jeg har hældt mine problemer og svagheder ud over det hele - så respekter det lige, tak. Kritik er der plads til - men på en pæn måde.
Jeg har for ikke så længe siden et eller andet sted læst , at cremer , shampoo , rengøringsmidler etc. uden parabener og parfume , indeholder noget andet istedet .. Altså forstået på den måde at de jo altså blir' nødt til at erstatte de ting de har fjernet , med noget andet ! Det gav i hvert fald god mening da jeg læste det  Men er der nogle som selv evt har læst det eller kan bekræfte om det er sandt eller falsk ?
Som jeg ser det tror jeg at du beder om for meget fra ham. Når jeg er sammen med mine venner skriver jeg heller ikk til min kæreste andet end godnat. Ikke fordi jeg ikke gider ham men har bare travlt med at nyde det selskab jeg normalt ikke er i (har meget sprædte venner). Når jeg er sammen med nogen fokuserer jeg på dem og så må kæresten bare leve med at jeg ikke har tid. Det betyder dog ikke at din kæreste bare kan læne sig tilbage og gøre ingenting. Hvis min kæreste bare ringer og siger godnat så er jeg glad. Der har da også været perioder hvor jeg hele tiden har måttet tage kontakt. Varer det for længe kan man jo lade være med at skrive til han skriver. Og gør han det så har du din bekræftelse lige der. Han savner dig og vil gerne høre fra dig. Du snakker om de små ting og det er en af dem. Jeg tror det er sådan noget du skal fokusere på. Ikke på om han siger han savner dig men om han viser det med en lille ting som bare at skrive først. Håber det her kan hjælpe lidt 
umiddelbart tror jeg, at han synes du er for krævende... -ikke at   synes du er det,- men det gør   nok. han er måske en knudemand der generelt ikke gider tale om tingene,- og måske er i bare for forskellige? jeg ved ikke hvad du skal gøre,- men det lyder som om i er meget forskellige, og at det vil blive et problem - også fremover.
Har tænkt lidt videre og synes egentlig godt du kan forvente lidt mere end det jeg sagde af ham. Han dør ikke af at skrive et par gange om dagen hvis han ved det gør din dag meget bedre
Jeg kan godt forstå din kæreste. Jeg kan godt forstå han ikke skriver 4-6 gange om dagen om hvor meget han savner dig :S Det måske lidt for meget. Jeg tror han synes du lidt for klisterende. Når han er sammen med vennerne - så er han altså sammen med sine venner. Jeg kan godt forstå dig også - fordi du har været meget igennem. Hvad med at gå lidt psyskolog og snakke lidt med en fremmede omkring dine indre tanker ?
Lige til at starte med, så var det MEGET langt at komme igennem (30 min) når man skulle have styr på det hele, så tak for de gode inddelinger. Jeg må desværre sige, at jeg syntes du er urimelig. Når han er der for dig, når han er der. Så lad ham få lov til at være sammen med vennerne, uden han skal gemme sig for at tale med dig. Jeg ved ikke om du har prøvet at være i en drengeflok, men de er hårde ved hinanden, det er flovt at være ham der er under tøflen. Der er heller ikke nogen grund til at i ringer/skriver hele tiden, hvis du giver ham lidt tid, kan han også få lov til at savne dig. Med hensyn til årsdagen og de manglende blomster, han bedte dig om at planlægge noget, det betyder ikke at det ikke betyder noget for ham, men fyre er ikke lige så romantiske, og derfor er det også et stort pres for dem, han kan faktis have brugt tid på en masse ting inde i sit hovede, ud og spise, store vilde ting, men endt med at det han helst ville, var en hyggelig dag med dig og en film på sofaen, hvor han kunne sidde og nusse med dig. Fyre kommer først igang med planlægning i sidste øjeblik, hvis han så har haft svært ved at finde ud af hvad i skulle, er blomster ikke det der står højest på listen. Jeg kan desværre også følge ham, med dine krav, gør at det mister sin effekt, samt når noget bliver sagt hele tiden, mister det sin betydning.
Umiddelbart lyder du simpelthen ikke som om du er klar til et forhold. Jeg må indrømme at var jeg ham, så var jeg gået for længst. Jeg ville ikke kunne opføre mig konstant som en anden ønskede, heller ikke selvom denne fortalte mig hvad jeg skulle gøre, skrive og sige. Jeg synes du skal give manden plads til at være ham selv overfor dig. Dertil vil jeg dog sige at det er en god ting at du kommunikerer med ham om hvordan du har det, men at forvente at han til punkt og prikke lever op til at skulle skrive sådan og sådan så og så tit, det mener jeg ikke er rimeligt. Det lyder som om du arbejder meget med hvordan han skal være overfor dig, for at få dig til at få det bedre. Men jeg tror du skal fokusere mere på at få det bedre indefra med dig selv, og ikke forvente at det er ham der skal få dig til at hele. Se ham som en bonus, ikke et plaster der skal lappe dig sammen. Nu har jeg bestemt selv været i et rædsomt forhold, og jeg valgte som konsekvens af dette at være mig selv, og finde mig selv igen, og ikke pålægge en anden at gøre dette for mig. Ærlig talt lyder han ud fra din beskrivelse som en rimelig fornuftig og betænksom fyr der gør meget for at gøre dig glad. Derfor bliver jeg også lidt trist på det kvindelige køns vegne når jeg kan læse at det at du ikke fik blomster kunne ødelægge en hel aften, sorry den her er ikke møntet på dig, men åhh hvor er det typisk kvinder! Mit bedste råd må opsummerende være at du skal finde styrken i dig selv, hvis han er den rette for dig så glæd dig over hvad han er, og lad ham være den for dig som han kan være, og ikke som du beordrer ham til at være.....
Først og fremmest så synes jeg det er stærkt at du i så høj grad kan udtrykke dine behov efter det du har været igennem  Når det så er sagt så lyder det som lovligt store krav du stiller til en fyr der er vandt til at have det hele for sig selv - og de fleste andre fyre med et liv. Han lyder faktisk som en rigtig sød fyr, der vil gøre meget for dig. Det er let for dig at konkludere at dine følelser er stærkere end hans når du er den kræver og får og han giver - og måske er dårlig til at sætte ord på sine behov. Det er nok noget man dels må arbejde på, dels acceptere at de fleste mænd ikke er lige så gode til at sætte ord på følelser som kvinder, og at de der kan, er meeeega irriterende på andre punkter (fordom for egen regning). Det lyder til at du kom for let igennem helingsprocessen efter det dårlige forhold ved at prinsen på den hvide curlingkost skøjtede ind i dit liv og fejede alle sorgerne væk. Det kan man desværre ikke. Du er nødt til at arbejde med dig selv så du har den tryghed i dig selv og ikke hele tiden må bede om den fra ham. Hvordan man gør det ved jeg næsten ikke, og dog, har jo selv været igennem det. Det kræver hårdt arbejde. Du må finde ud af hvad der giver dig værdi som menneske - med og uden en mand ved din side. Når du har fundet ud af hvad det er, så er du faktisk nødt til at investere tid i at dyrke det. Du skal lære at koncentrere dig om andet end hvornår han skriver, og vænne dine tanker til at være positive og optimistiske omkring de ting du frygter. Det er en vane der skal brydes og det er svært, men muligt og bestemt indsatsen værd! Dvs når du tænker: "gad vide om han synes jeg er tyk" skal du tænke "jeg er smuk og dejlig og jeg har en skøn kæreste" 3 gange så meget som du tænkte den første sætning. Sig den gerne højt. Både coaches, alternative terapeuter, psykoterapeuter og rigtige psykologer anbefaler at man taler pænt om sig selv, til sig selv og gerne højt og allerhelst til sit spejlbillede! Jf. klokkeblomst herinde og hendes 3-gode-ting-tråde  Hvis du investere tid og energi i sådan noget workout for sindet, så vil du mærke hvordan din selvtillid vokser, og dermed også din tillid til andre. Du vil mærke hvordan du kan sætte mere pris på de ting din kæreste for dig, og lægger mindre vægt på hvad han ikke gør. Når du gør det giver du din kæreste tid og luft til at gøre det af lyst og ikke pligt og dermed få magien tilbage. Det lyder ellers til at han er noget af en fangst udfra hvad du har skrevet. En mand der tør kaste sig ud af det projekt at redde dig, og bliver der, det synes jeg dælme lyder godt  Nu håber jeg ikke mit indlæg lyder hårdt, for det er ikke meningen. Jeg vil gerne gentage at jeg først og fremmest synes at det er super sejt at du tør kræve din ret til kram og kærlighed og kan og tør sætte ord på det. Det får mig til at tænke at du er kommet rigtig langt i din helingsproces og har et godt udgangspunkt for at komme over det gamle forhold.
Undskyld for langt indlæg, jeg VED det godt  Jeg har jo netop spekuleret på, om jeg forlangte for meget - måske er det mest fordi, jeg har brug for, at han vil gøre de samme ting for mig, som jeg vil for ham. Når han ikke vil det, så føler jeg mig dum, gjort til grin, og latterligt. Lidt den-dumme-forelskede-naive-pige- agtig, og det er virkelig ikke særlig rart. Black In White: Jeg ved godt, at han gerne vil være sammen med sine venner, og jeg vil sådanset heller ikke have andet end et godnat - det er rigeligt, bare det at han lige gider skrive/ringe og sige det. Problemet opstår mere når han ikke gider. Samtidig forventer han, at jeg gør det samme, selvom jeg er til fest/filmaften/whatever. Han vil også bare lige have det der "godnat", og så er det det. Sandra?Cashew?: Jeg vil altså heller ikke have, at han skriver 6 gange om dagen - en eller to hver eller hver anden dag er helt fint for mig, og det synes jeg altså ikke er specielt meget at "kræve". Det er da overkommeligt synes jeg? Fred være med, at han vil være sammen med sine venner, og det er også fint med mig, hvis han ikke vil snakke en aften eller to - men en hel uge, så vil jeg nu godt lige have et godnat eller noget hvis det er muligt. jeg vil jo også gerne være sammen med mine venner ind imellem. Det er for det meste sådan, at vi lige snakker 10-15 minutter hver aften, og det er så det. vi skriver ikke sammen, skyper, sender emails eller noget. de 15 minutter er alt på en dag, med undtagelse af weekenderne. Misssophie: Jeg tror også, at vi måske er lidt for forskellige - men jeg vil gerne kæmpe for det, og jeg går gerne på kompromis. MEN jeg forventer altså også, at han er lidt fleksibel så. Hvis han vil ahve jeg skal bøje mig, så må han også på andre punkter, og det virker ikke, som om hanegentlig vil det? Jeg vil i hvert falf have det i baghovedet - den eneste ene eller ej, så duer det jo ikke, hvis vi ikke kan enes om forventningerne. Apollo-af-iglso: Ja, det var jo måske lidt det, jeg var bange for. Selvom jeg har været klar over, at det muligvis bare har været mig, der har været urimelig/overreageret, så er det temmelig svært at styre følelserne. Jeg synes at det er vildt svært at få de der følelser til at forsvinde, selvom man prøver at sige til sig selv, at det er noget pjat. Jeg vil i hvert fald prøve at tænke lidt mere over det perspektiv, og det var rart at se det på skift, i stedet for at bare at have det som tanker inde i hovedet  Så nu tænker jeg så - hvordan styrer jeg de der følelser?
Nøj hvor er du en besværlig kæreste. Du vil styre hvad han føler - hvordan han føler - hvornår han skal føle hvad og hvordan han skal vise hvad DU synes han skal føle. Du vil have han forklarer ALT, men han skal forklarer sig så det passer ind i hvad DU synes, mener og føler. Jeg var løbet skrigende bort for lang tid siden. Lad dog manden få lidt fred ift at skulle stå til ansvar for alt hele tiden. Du er besværlig og krævende - og det er der en grund til. Den grund kan din kæreste ikke løse for dig, den skal du selv finde og gøre noget ved, før du kan blive en god kæreste. Håber du finder ud af hvad der skal til, for at du får dit selvværd tilbage, så du kan blive en dejlig kæreste. Held og lykke på vejen med at finde dig selv. 
Trille4: Det er helt okay - det lader jo til, at jeg måske har brug for at blive rusket lidt i  Jeg vil nok også selv mene, at jeg ikke helt var klar til det forhold i starten, men jeg var faktisk temmelig bange for at lade ham gå - jeg var jo hamrende forelsket i knægten. Vi talte jo som sagt om det, og han indvilligede i hele molevitten, OGSÅ det med, at jeg måske ikke helt var klar. I hvert fald, så har jeg faktisk prøvet det der tale-til-sig-selv-i-spejlet, og jeg synes ikke, effekten har været specielt god. Jeg gjorde det hver morgen og aften i en uge, og følte mig mere dum end "bedre tilpas". Men måske er tiden mere rigtig nu, jeg vil i hvert fald overveje det. Jeg tror på selvudvikling, jeg går meget op i det. Jeg vil gerne være bevidst om, hvordan jeg har det og hvorfor, hvad mine fejl er, og hvad jeg eventuelt kan gøre for at rette op på dem. Jeg er ikke fejlfri, og det accepterer jeg, men derfor kan man jo godt arbejde med sine mindre gode sider. CarolineR: Jeg vil gerne påpege, at jeg kun har "bedt" ham om noget 3 eller 4 gange på det års tid der er gået. Han har da også bedt mig om ting, som f.eks. at holde mund når han taler i telefon (dårlig vane jeg har), og holde op med at pylre om vores kat. Jeg ved godt, at det måske ikke helt er samme katergori, men det er alligevel ham der forsøger at ændre noget, jeg gør, og så er det i mit (til tider underlige) hovede det samme. Alligevel kan jeg godt se hvad du mener - jeg har måske netop lidt set ham som den der skulle lappe mig sammen. Ikke altid, men ind imellem i hvert fald, og det burde jeg jo egentlig ikke. Selvom han under alle omstændigheder er nødt til at være involveret i det på et eller andet plan, så er det her jo MIN kamp. Jeg mener heller ikke, at jeg har pålagt ham noget. Jeg forklarede ham fra dag 1 hvad han gik ind til, hvis han ville det her forhold, og det insisterede han på, så jeg mener altså også han kunne have sagt fra, hvis han ikke ville. Anyways, du har helt ret! jeg må sparke til mig selv og være glad for ham, for han er jo skøn, det er han 
TS: jeg vil bare sige mange tak fordi du delte din situation med os, det gav mig faktisk noget mere selvindsigt at læse dit indlæg. Pludselig kunne jeg se mig selv udefra..
Pony-mor: Meget direkte sagt - men jeg havde jo nok brug for det. Jeg vil dog påpege, at jeg ikke vil styre hvad han føler - jeg vil bare gerne vide HVAD han føler. Hvis han ikke føler noget, så er jeg smuttet, men jeg vil ike forsøge at ændre det. Hvis han kun er "lidt vild" (i mangel på bedre udtryk), så vil jeg bare gerne vide det - så JEG ikke bliver holdt for nar. Men ellers har du jo nok ret, jeg er vist temmelig besværlig   Stakkels mand sidder jeg lige nu og tænker - men jeg synes altså også godt, at man kan snakke om den slags ting. Hvad man kunne ønske sig, hvad man forventer, uden at det bliver at kræve.
Docky: Det er jo netop det jeg prøver på meget af tiden: At se mig selv udefra. Se mine fejl, mine svagheder og mine mangler, men også mine styrker og gode egenskaber. Som allrede nævnt, så betyder det meget for mig at arbejde med mig selv, kende mig selv, og lære at gøre svagheder til styrker. Måske man skulle have været coach eller noget? 
Til de der nævnte det: Glemte helt at svare på det med psykolog - sorry! Jo, jeg har overvejet det. Stærkt. Men jeg er ikke i en situation, hvor jeg økonomisk har råd til det. Jeg lider af migræne, og det koster mig rigtig mange penge i kiropraktor/fys/piller/massør og alt mulig andet. Jeg har også gæld, en bil, og er på elevløn - det er pænt stramt, og har været det længe. Anyways, så mener min læge heller ikke, at det er nødvendigt, og jeg mig bekendt kun kan få tilskud (hvis det var), hvis jeg får en henvisning? Ret mig endelig hvis jeg tager fejl .. jeg mener at have hørt om forskellige foreninger og lignende, som har psykologer til rådighed gratis, men jeg har nu ikke kunnet opdrive nogen.. Mette73: Ja, nu hvor i skærer det ud i pap for mig, så kan jeg jo sagtens se det - Jeg har jo nok været lidt hård ved manden! I hvert fald må jeg jo begynde at tænke lidt igen og se tingene på en anden måde - og arbejde med mig selv.
Tror som det er sagt før at din kæreste føler han er ved at blive kvalt.. i dine krav og forventninger om hvordan DU synes han skal opføre sig.. Når jeg læser alt det du skriver falder det mig for at det hele handler om dig,dig,dig..... Kærlighed er noget men giver betingelsesløst hvis man elsker et andet menneske - du er som jeg ser det kun optaget af at få og få og få.. Har du tænkt på hvad han har brug for? Måske lidt "luft" til lige at nå og savne dig 
Parabener konserverer og derfor er holdbarheden kortere på produkter uden parabener. Det er da muligt at der findes produkter der bruger andre konserveringsmidler, men det er ikke tilfældet på de produkter jeg bruger. Nogle produkter bruger æteriske olie i stedet for parfume, men det er jo sådan set det samme og hvis man undgår parfume pga allergi skal man ikke bruge produkter der dufter at noget som helst.
Søe: Har du nogen dokumentation for dine påstande?
Okay. Kunne have været interessant at læse 
Du kan godt erstatte parabener, men holdbarheden bliver noget korterer. e-vitamin og visse æteriske olier osv kan bla. bruges istedet for kunstigfremstillet parabener. men vil du helt undgå noget kan du lave din egen creme, her skal du så bare være opmærksom på bakterier under fremstillingen. jette
Der findes mange former for parabener. der er parabener i spegepølse og i jordbær!! Men de parabener man skal passe på er dem der ikke opløser sig i naturen. De ligger i jorden og i vandet som en evig arv til vores efterkommere. Og måske skal man smøre sig ind i 300 år før man selv har en effekt af parabenerne .. men nu har vi jo ligesom et stort forspring i at putte alt muligt parabeneholdigt skidt i alt personligt pleje herhjemme så hvornår tror du at de 300 år er gået og vi alle bliver mere og mere følsomme og syge .. netop pga parabenerne ? Når det ikke indeholder parabener så har det for det første en holdbarhedsdato .. og mange gange indeholder det også naturidentiske æteriske olier.. og nej.,. det er ikke det samme som er i parfume!! Gør en forskel for dig selv og for miljøet og vær bevidst om hvad du bruger til at vaske, smøre og pleje dig selv i. Det behøver ikke at være økologisk, man kan sagtens finde "rene" produkter alligevel.
Grunden til at jeg spørger , er nu ikke fordi jeg er hys med hensyn til parabener osv .. Faktisk har jeg altid været ligeglad , brugt ting der duftede allermest af blomster osv , men fordi jeg er flyttet hjem til min mor som udelukkende bruger shampoo , håndsæbe og vaskemiddel osv uden parfume og parabener , er jeg begyndt at få voldsom eksem/udslæt på kroppen .. Så det er ærlig talt rimelig mystisk og derfor kunne det være rart at vide om der evt blir' proppet noget andet i som erstatning som kan give udslæt !?
Sasja 2, hvad er det for noget shampoo mv. uden parfume og parabener du bruger som du får udslæt af? For det kan jo være at der er noget andet i som gør det.  Min kæreste og jeg kan ikke tåle Neutral, også selvom det påstår at være allergivenligt mv. han får udslæt/eksem og sår af det, jeg får 'heldigvis' kun kløe og lidt rødme. -På trods af at jeg sagtens kan tåle min shampoo hvor der er parfume og parabener i. Og så har jeg ladet mig fortælle, at den eneste grund til at nogle ting er allergivenlige, er bl.a. fordi at der står ALT hvad der er i, til mindste detalje, så hvis man er allergisk overfor et eller andet, så kan man jo så undgå det den vej, for man kan jo blive allergisk overfor alt.
Grunden til at jeg spørger , er nu ikke fordi jeg er hys med hensyn til parabener osv .. Faktisk har jeg altid været ligeglad , brugt ting der duftede allermest af blomster osv , men fordi jeg er flyttet hjem til min mor som udelukkende bruger shampoo , håndsæbe og vaskemiddel osv uden parfume og parabener , er jeg begyndt at få voldsom eksem/udslæt på kroppen .. Så det er ærlig talt rimelig mystisk og derfor kunne det være rart at vide om der evt blir' proppet noget andet i som erstatning som kan give udslæt !?
Hov den kom vist til at poste indlægget 2 gange på mystisk vis !  Men det er faktisk Neutral min mor bruger (og som jeg jo så også bruger af gode grunde) , som giver mig udslæt ! Som sagt bruger jeg normalt ting med parfume i og disse produkter giver mig ingen gener ..
Nar jeg skriver at parfume og æteriske olier det samme, mener jeg i forhold til allergi. Æteriske olie er IKKE mere allergivenlige end parfume.
Kan jeg heller ikke tåle Neutral.  Men bruger så Änglemarkt i stedet til vask og rengøring mm. Og som parfumeallergiker kan jeg oplyse, at æteriske olier også kan give allergiske reaktioner. AAAtjuuuh.... I det hele taget skal jeg passe ret godt på med ting, der "dufter". Det er til tider trælst...
Jeg kan heller ikke tåle Neutral, da jeg var barn brugte jeg produkter fra minirisk, nu kan jeg tåle alt muligt, bare ikke Neutralt. Lidt foruroligende at høre at der er flere der ikke kan tåle et produkt der skal forstille at være allergivenlig!
JA æteriske olier er også et ret stærkt produkt. Faktisk så stærkt så det i koncentreret udgave kan ætse! Så det er bestemt ikke noget man skal lege med selv. Men når de bliver brugt til hudpleje produkter bliver de fortyndet op til 100 gange .. ca .. og det gør dem for det første ph neutrale, hvilket ikke giver hudproblemer. Og for det andet bliver de brugt som "konserveringsmiddel" i den opløsning. Der er dog stor forskel på om det er kunstigt fremstillede olier eller om det er noget der bare er lavet på rene råvarer som lavendel olie feks. Jo mere kunstigt det er fremstillet jo større er chancen for at få hudreaktioner. og de kunstige er netop dem der bruges i parfume industrien og som man ikke bør smøre sig ind i. Jeg har også æteriske olier som jeg ikke kan tåle på min hud, og bruger jeg produkter der er for stærke, som en rynkecreme feks som min hud slet ikke kan absorbere   .. så bliver jeg brændende rød og hæver op og det klør helt vildt. Uanset hvor rene produkter det er. Så man kan aldrig vide sig sikker før man har prøvet det. Visse af de dyre mærker som Lancome feks kan jeg også få reaktioner af. Og det er jo ikke fordi det ikke er testet på 100 mand inden det bliver sendt i handlen. men blot fordi min egen kemi og produktets kemi ikke passer sammen. Min søn kan heller ikke tåle Neutral. Han har for år tilbage fået en så kraftig allergisk reaktion på det at han blev indlagt. Og det viste sig at være vaskepulveret og hans shampo han ikke kunne tåle. Men hvad det præcist indeholder.. ja det ved kun producenterne.
"Jo mere kunstigt det er fremstillet jo større er chancen for at få hudreaktioner. og de kunstige er netop dem der bruges i parfume industrien og som man ikke bør smøre sig ind i" Hvor har du det fra? Jeg er selv allergiker og min læge siger at der ikke er større risiko ved kunstigt fremstillet parfume end der er ved "naturlig". Begge dele kan give allergi og der er ikke noget der er bedre end andet. Helst skal man holde sig helt fra det. Hvis man altså lytter til hudlægen.
Jeg bruger nemlig Sanex zero til kroppen, og Neutral til håret, netop fordi de skulle være så "rene" som muligt eller hvad man siger, og jeg har altid sår, knopper osv, både på kroppen og i hovedbunden..:/ Jeg har købt en neutral skin-tonic (den nye der er kommet frem) og ved da ikk helt om jeg tør prøve den nu... Men.. hvilke produkter bruger i, som i er rigtigt glade for, og som gør noget godt for huden? Synes efterhånden det er en hel jungle at finde rundt i...
HP1 Ja, jeg tænker rigtig meget over, hvad han har brug for. Problemet med ham er mest, at han ikke siger det. Når han f.eks. ikke skriver tibage, kan det jo skyldes en million forskellige ting - jeg kan ikke vide det. Hvis han havde sagt at det var det, han ville have, så villed et være det, han havde fået. Men han siger ingenting, heller ikke selvom jeg spørger, hvad han vil have at jeg gør anderledes/holder op med/gør mere af. Det handler om mig, fordi det er fra mit synspunkt, men derudover så ja- det handler meget om mine følelser, fordi han ikke vil snakke om hans egne. Jeg vil ikke bare have og have - jeg vil faktisk slet ikke have noget som helst, hvis han viser sig ikke rigtig at holde af mig. Pointen er vist lidt, at jeg gerne vil VIDE, om han nu også gør det. Jeg kan jo ikke læse tanker, jeg kan ikke læse hans kropssprog gennem telefonen, ergo bliver han jo nødt til at fortælle mig det. Alligevel har du på en måde ret - men jeg vil igen pointere, at han også har bedt MIG ændre ting som jeg gør, det er nok bare ikke helt i samme kategori. Så hvis han må, hvorfor må jeg så ikke? Det er sat lidt på spidsen, det ved jeg, og jeg ved også, at jeg har været urimelig i mine krav, MEN det her handler altså ikke kun om mig.
Jeg synes måske du spænder buen lidt hårdt.. det kan blive utrolig belastende i et forhold at hele tiden skulle tage hensyn til at den ene part har lavt selvværd/dårlig selvtilid. Jeg vil nok råde dig til at få noget psykolog hjælp og choacing, så du for lidt mere selvtillid, og hviler lidt mere selv. Det tror jeg du vil være rigtig glad for i længden.
Undskyld, men hvor længe vil du blive ved med at straffe din nuværende kæreste, for de fejltagelser en ekskæreste har begået i fortiden? Jeg har haft de PRÆCIS samme tanker, som du har, på et tidspunkt i mit nuværende forhold. Netop fordi jeg også har/havde uhyggelig lidt selvværd, også efter et dårligt forhold tidligere. Hvis min kæreste ikke skrev til mig eller svarede "efter for lang tid", så blev jeg sådan helt PANISK på en måde.. tænkte straks "åh nej, nu VIL han mig ikke nok. Nu ELSKER han mig ikke på samme måde, som jeg elsker ham" og lignende i den dur. Dét dræbte simpelthen forholdet, for jeg var ikke i stand til at "smide tankerne 100% væk" når vi så endelig var sammen, og derfor blev jeg hele tiden ved med at forlange forlange forlange. Og BEBREJDE. Det eneste jeg ville var at vi skulle tættere på hinanden, men for hver gang jeg krævede og brokkede mig og ikke kunne slippe mine bebrejdelser, kom vi bare længere og længere fra hinanden. At jeg var så konstant fokuseret på "han elsker mig ikke som jeg elsker ham" har faktisk fået mig til at gå fra ham og smække med døren - Jeg var OVERBEVIST om at han ikke elskede mig, for hvis han gjorde, hvordan f... kan det så være så svært "bare" at sende en sms?! Det tog så åndssvagt lang tid for mig at ændre mine tanker, og jeg måtte helt ned i et hul, hvor stress tvang mig ned, for at GØRE NOGET aktivt for ikke at stresse og tænke de konstante "jeg elsker ham mest" tanker. Jeg kan godt se at du ikke vil holdes for nar - selvfølgelig ikke, det er der jo INGEN der vil. Men man kan ikke fremtvinge kærlighedserklæringer... eller spå om fremtiden. Jeg tror, man måske blot må følge den gamle kliché, at hvis man vil elske så må man også ta' risikoen for at blive såret med. Efter at jeg har smidt de stressende tanker væk er vores forhold kun blevet bedre!   Jeg VED helt ind i hjertet, at jeg har en fantastisk kæreste, som elsker mig præcis for den jeg er. Og jeg elsker ham, fuldstændig betingelsesløst. Jeg får ALDRIG den fyr, der overdænger mig med sms'er. Faktisk har jeg ikke rigtig hørt fra ham i dag eksempelvis og der kan da gå dage uden vi sms'er når han eks. er ude at indspille. Vi bor sammen, hvilket selvfølgelig også gør noget, men jeg er på ingen måde "AFHÆNGIG" af konstante kærlighedserklæringer længere, for JEG HAR VALGT AT TRO PÅ, AT JEG ER ET GODT MENNESKE, og elske mig selv. Når jeg endelig elsker (eller i hvert fald kan lide bare lidt..   ) mig selv, kan jeg også lade ham elske mig. Og tro på dét. Jeg VED hvor p... svært det er, når man er blevet behandlet forfærdeligt tidligere, men jeg ved at man kan komme ud på den anden side. Jeg satte mig ned en dag og besluttede, at jeg ikke ville straffe en RIGTIG DEJLIG person, for noget en rigtig rådden @!#$ har gjort mod mig. Det er utrolig hårdt at være i et forhold, hvor man konstant føler sig "presset" til at være mere "kærlig" på enten sms måden eller med andre handlinger.. dét dræber faktisk enhver lyst til at gøre noget, hvis det ikke er ens egen idé. Har lært meget af mit nuværende forhold på det punkt, for min kæreste er MEGET ærlig med hvornår jeg er for meget..  Samtidig har jeg også haft en ekskæreste der konstant skulle bekræftes og til sidst kunne jeg bare ikke mere. Det gjorde ONDT på mig at jeg ALDRIG kunne "gøre det godt nok". Jeg tror, det hele handler om at spørge dig selv om flg.: 1. Elsker jeg HAM for at være den han er (inkl. ikke at være sms person og ikke være viiiildt romantiiisk på en årsdag..) eller vil jeg i virkeligheden ha' en anden "type"? 2. Kan jeg elske MIG SELV på bedre måder, så jeg kan SLIPPE fortiden og lade andre elske mig? 3. Hvor længe vil jeg straffe mig selv for hvad en idiot gjorde engang? Håber ikke du føler at jeg snakker ned til dig ell. noget i den dur, ville bare dele min historie   
Ærligt, så tror jeg slet ikke, du skal være i tvivl om, at han elsker dig meget højt   . Hvis han ikke gjorde det, så var han løbet skrigende væk for længe siden med alle de krav, du stiller til ham. Flere andre har skrevet det samme, som jeg mener. Især dén med, at ordene mister sin betydning og værdi, hvis de bliver brugt for meget. Det bliver nærmest helt kliché-agtigt, hvis man skriver og/eller siger til hinanden 100 gange om dagen, at man elsker hinanden. Karina
Puha... det var en lang smøre.. men rigtig god, jeg håber du har plads til at læse flere svar. Alt det du beskriver, lyder som et liv jeg selv gennemlevede for 7-8 år siden... lige ind til en sms'udveksling der lyder sådan her.. MIG: "Hvorfor skriver du ikke så meget mere!?" KÆRESTEN: "Jeg gider ikke din omklamrende måde, og hvis du bliver ved, må jeg desværre sige at jeg nok snart stopper helt, jeg kan ikke blive ved sådan her" Jeg fattede den ikke til en start, men blev ved.. og mistede ham derved. Har selv været igennem mange dårlige forhold, både fysisk og psysisk vold osv og havde præcis de samme behov som du har nu, og hang mig i alt det han ikke gjorde. Jeg synes du er for krævende i meget af det.. og sammenligner hans måde at vise kærlighed på, med din måde, trods i er mand og kvinde.. Han vil på ingen måde kunne leve op til din "jeg ville jo gøre det hvis det var mig.." for han er ikke dig.. og det er psykisk umulig for ham at føle og reagere på samme måde   For han er en mand. Intet dårlig om mænd her, vil bare påvise at man ikke kan forvente de ting. Og nu til hvad jeg mener du feks kan gøre.. Drop det med at bringe tingene op konstant, især hvis han beder dig lade være.. har du behovet, så gør op med dig selv hvor længe det behov, for at snakke om det, skal vare, og slå dermed en handel af med ham... feks at du kan spørge om det i en uge, bede om forklaring osv, men kun i en uge, derefter lover du at droppe det helt.. Men så skal betingelsen også være at han godvillig svare, derefter har du yderlige behov? så vend det med en god veninde. Længde osv kan man varierer, men gør det op med dig selv først... giv derefter slip på det, ellers vil det jo blive ved med at gøre ondt, eller nage. Et forhold kan ikke overleve krav som dine, så du er nød til at få en anden til at lappe dig sammen, end din kæreste, han skal ikke holde dig kørende, det skal du selv. Har du ikke råd til psykolog, så søg efter en god terapaut i dit område. Eller bare en anden frivillig.. dine behov kan koste dit forhold. Jeg har brugt mange år og venskaber og forhold, på at finde ud af dette... og derefter lang tid på at finde mig selv og min selvsikkerhed + mine grundprincipper (de rigtige) og ikke dem, min usikkerhed dikterede. I dag har jeg et ligeværdig forhold med en kæreste der kender min fortid og ved at der kan forkomme usikkerhed og ekstra behov... men jeg klare dem ofte selv.. og vi har luft til at være et par.. og tid til kærlighed. Selv om din læge ikke mener hjælp er nødvendig, så er jeg ikke sikker, for lige nu er du desværre godt i gang med at ødelægge dit forhold og din hverdag lyder usikker. Find en anden og læs de mange ting af på for en tid... eller gentagelserne af de ting.. og giv din kæreste lidt plads og ro, så han igen kan fokusere på at være din kæreste, og ikke en der skal holde dig kørende og bruge energi på at bekræfte dig. Håber på det bedste for dig *krammer*
Du har godt nok en stærk kæreste og han må være ualmindelig glad for dig, for det lyder som et hårdt forløb du har været igennem og som han har været støtte til. Læs dit indlæg. Du er ikke mere fri end du var under din tidligere kæreste og din kæreste er heller ikke længere fri til at handle og tænke og føle selv. Det er sagt i en pæn mening. Men du har faktisk fastsat hvad man bør og skal gøre hvis man elsker nok. Det kan du ikke. Og ja, han lover at gøre hvad du beder om, men den holder heller ikke i længden. Men gider simpelthen ikke tale og tale og slet ikke om gamle episoder. Han kan ikke ændre dem, så hvad skal han sige? Sæt dig selv fri. Sæt ham fri. For det første skal du gøre noget der gør dig glad. Gå en tur, rid en tur, læs en bog, hvad som helst. Og hvis du har nogle helt særlige forventninger til en mærkedag. Så sørg for guds skyld for at han får dem at vide inden. Han tænker anderledes og hvis han ikke gætter hvad du forventer, så er du dybt skuffet og han er frustreret og kan ingenting gøre, for mærkedagen er overstået og den forløb IKKE som du håbede. Hvis du nu siger til dig selv, at du er en heldig kvinde at have ham som kæreste og at du skal være lykkelig for hver en sms, blomst og kys, så sætter du måske mere pris på det. OG husk nu. Du behøves ikke 6 for at blive bekræftet. Det bliver hurtigt til alt for store forventninger til manden og en vis legemsdel nægter så at samarbejde. Hvis han ikke har lyst eller overskud til 6, så har han alt mulig ret til at sige fra, ligesom kvinder ikke skal have 6 for at please manden. Har du nogensinde prøvet det uden at have lyst`? Det giver en ubehagelig følelse efterfølgende og kan være stærkt medvirkende til meget nedsat 6-lyst efterfølgende. Tænk dig om. Han skal ikke straffes fordi du har kendt en klaphat. Og bliver du ved med at køre på ham, så er det altså også psykisk tortur. Og ja, du har haft en møg-oplevelse som jeg slet ikke kan sætte mig ind i, men det er på tide du tager ansvaret for dig selv tilbage og ikke lægger det på nogen som helst anden person, god eller ond. .
Har ik lige læst de andres indlæg men vil give min synsvinkel på det du har fortalt. Jeg synes det er rigtig synd du har været igennem så meget sjælsdestruerende med din x, jeg tror du måske kunne have godt af at snakke med en psykolog om hvordan du faktisk har det med at der skete det for dig. I et normalt forhold starter det som regel med alt det sukkersøde lysserøde romantik og alle de dejlige sms beskerder og timelange samtaler over skype el. tlf. Men ved du hvad, efter noget tid så går det i sig selv. Er man i et forhold så stoler man på den anden til det modsatte bliver bevist (hvis det skulle ske) Det lyder for mig som om din kæreste er ved at føle for stort et pres fra din side af. Alle de små ting du vil have ham til og det ultimatum tror jeg går ham meget på. Det at han gjore hvad du sagde beviser jo han er meget glad for dig. Tror en hveranden havde sagt stop med det samme. I hverdagene når du føler han ikke har tid til dig, kan det være du skal tænke lidt over at han altså også bare er et menneske, du skal tage at være glad for han gør noget ud af at få sin udd. og jobmuligheder bagefter. Hvad skulle i ellers leve af hvis han ikke fik tid til at ordne det færdigt. Han kan jo ikke stoppe alt omkring ham fordi du har det dårligt psykisk, han er ikke psykolog og kan derfor ikke sætte sig ind i hvordan du har det. Han har gjort det han kunne for at hjælpe dig, nu må du tage dig sammen og gøre noget for at hjælpe dig selv. Mit eneste råd til dig er at få snakket med en psykolog så DU kan komme til bunds i dine følelser og have en der kan give dig de rigtige råd, så din kæreste ikke skal gå rundt og føle sig ubrugelig fordi han ikke kan hjælpe godt nok. Hvis du fortsætter på den måde du gør tingene lige nu, så skræmmer du ham væk og det tror jeg ingen af jer har lyst til. Evt tag til din læge og få ham til at ordinere dig til en psykolog. Mvh Sandra
Jeg har ikke læst alle svar, men vil gerne sige jeg sidder her med en fyr som virkelig forstår dit problem, men gerne vil give hans indblik. vi har diskuteret dig MEGET i aften, og det er endt med han har læst HELE dit indlæg. Han holder meget med i mit indlæg omkring reaktion på årsdag, han ville slet ikke kunne overskue at skulle stå for sådan en dag, men han ville nok have booket en resteurant, men blomster ville være langt fra hans tanker. Efter middag ville han klart have dig for ham selv. Derudover ville du skræmme ham, alle dine krav, (undskyld jeg bliver nød til at skrive engelsk) it would put him off! Men med det du skriver omkring da du ignorerede ham, så fortæller det alt hvad han føler omkring dig, det at han ikke tog det som en pause fra dine krav, men faktis prøvede at finde ud af hvad der skete, for at finde ud af hvor han havde dig. Som han ser det, var der usikkerhed i ham der. Du har haft et dårligt forhold, du så ham som en dårlig kæreste, og derfor ville du af med ham, uden alle de grimme ting. Du skal give ham plads til at være sig selv, både sammen med vennerne og sammen med dig, ikke så mange krav til når i er sammen, heller ikke selvom han var klar over det fra starten. Jeg håber du kunne bruge en fyrs syn på det.
Puuha, kan ikke lige overskue at svare jer alle sammen direkte - men jeg har læst hvert et indlæg. Den generelle holdning er vist, at jeg er en værre omklamrende, krævende og besværlig dame - og i har jo ret! Nu dagen efter, hvor jeg har fået tænkt lidt mere over sagen, så forstår jeg simpelthen ikke, at jeg ikke selv har kunnet se det. Mand, man er godt nok blind for sine egne fejl. Men jeg havde jo på fornemmelsen, at jeg måske var galt på den, men det er virkelig svært nogle gange at skubbe følelserne væk til fordel for fornuften. Og i har ret i, at nu må jeg simpelthen klemme balderne sammen og give slip på alle de grimme ting. Jeg har tænkt lidt over det, og bestemt mig for at gøre følgende: Skrive alle de grimme oplevelser og følelser ned fra det gamle forhold, få det ud af systemet, og derefter gemme dem langt væk ned under sengen i en kasse. (Det er stjålet lidt fra en veninde, hvis psykolog bad hende gøre netop det) Jeg håber lidt, at det kan hjælpe med at få det lidt på afstand. Men nu hvor i alle sammen har givet mig det spark, som jeg virkelig har haft brug for, så er det faktisk blevet en meget nemmere. Det er ligesom meget mere gennemslagskraftigt at se det på skirft, skrevet af andre, end at tænke det oveni sit eget hovede. Apollo-af-iglso: Jo, det var faktisk rigtig godt også at få en fyrs syn på sagen - jeg ved jo, at vi ikke helt tænker som dem altid  Allerede nu er jeg ved at ændre mit "tankemønster" fra kun at tænke negativt, til at prøve at huske de gode ting, hvis jeg føler mig nede. Nu sker alt det her ikke på en dag, men i hvert fald, så går det ikke ud over ham mere. Jeg har talt med ham, og sagt undskyld, og han var vældig sød og forstående, men insisterede på, at han gerne vil være lidt med i, hvordan det går med at give slip og alt det der. Han vil selvfølgelig bare ikke have, at det går ud over ham, og det kommer det altså heller ikke til længere. Og skulle jeg uforvarende komme til det, så ar vi simpelthen aftalt, at han fortæller mig når jeg gør det - så er det lidt nemmere for mig at vide, hvor grænsen går. Jeg kan jo se, at jeg kan være ret blind for mine egne fejl  Angående psykolog: Lægen vil IKKE ordinere mig en psykolog, og selv hvis hun gjorde, skal jeg så ikke betale for det? og jeg kan ikke selv opsøge en under alle omstændigheder, for så får jeg jo ikke noget tilskud, og jeg vil under ingen omstændigheder have råd, hvis jeg ikke fik lidt tilskud til det. Som sagt tidligere er økonomien stram. Lidt uddybende kan jeg sige, at tidligere ekskæreste efterlod mig med en gæld, som jeg nu betaler af på. Jeg har en bil, for at kunne komme på arbejde, og jeg lider af migræne, som koster mig en helvedes masse penge hver måned. Så det er stramt, meget stramt i perioder. Jeg er i øvrigt på elevløn, dvs at jeg får lige omkring 9000 kr udbetalt om måneden. MEN, ved i kloge hoveder derude, om der findes andre muligheder for psykolog? Jeg har overvejet at skifte læge, men jeg flytter i forbindelse med uddannelse om nogle måneder, så det er lidt besværligt at skifte for de to måneder (synes jeg). Til sidst vil jeg lige pointere, igen, at jeg altså ikke er den her dumme kælling og er "efter ham" hele tiden, overhovedet ikke. Mange af de her følelser og sådan foregår i mit hovede, og som sagt tror jeg, at vi har snakket om emnet 4-5 gange på et år. Derudover lever vi jo bare som vi gør, og jeg synes altså ikke, at jeg er helt så meget "efter ham", som i giver udtryk for. Jeg siger ikke til ham hver dag, at han er uduelig og skal skrive mere, slet slet ikke. det eneste af ovenstående ting jeg gør hver dag, er det med at sige at jeg elsker ham, alt for mange gange. Men derudover, så brokker jeg mig virkelig ikke over ham hele tiden. Jeg tænker det og føler det, men det er altså ikke noget han får at vide. OG så er det heller ikke hver dag, hele tiden at jeg har nedeperioder, det er mest en eller to dage en gang eller to om måneden, for det meste hvis nogen minder mig om tiden med eksen, eller hvis jeg hører eller ser ting, der bringer minderne frem igen. Jeg er godt klar over, at jeg er forkert på den på mange måder, men det virker som om i tror, at jeg svinger pisken over ham hele tiden, brokker mig hele tiden, og det gør jeg nu altså ikke   (synes jeg selv i hvert fald). Jeg mener ikke, at 4-5 gange på et år er at definere som "hele tiden" i hvert fald, men ret mig endelig, hvis i mener, jeg er galt på den...
... kommentere på jeres forhold for det er der så mange andre der allerede har gjort så glimrende. Men jeg vil lige tilføje, at der nok er psykologer tilknyttet din uddannelsesinstitution.
Ja, allergi er noget værre rod, men jeg kan oplyse at jeg kender mange der ikke kan tåle Neutral, jeg møder mange på min klinik der klager over "allergivenlige produkter" og som en også skriver så er Neutral måske ikke allergivenligerer, men de oplyser hvad de kommer i produktet. Æteriske økologiske olier eller produkter med disse i er nøjagtig lige så allergifremkaldende som anden duftende cremer osv. men det er trods alt naturlige olier, kontra syntetisk fremtstille duftstoffer. Samtidig er der en sammenhæng med creme, shampoo osv. hvad er grundbasen lavet af - er det naturlige olier, eller er det syntetiske Jeg laver selv olie, cremer, shampoo, flydende håndsæbe osv, med nøjagtig de æteriske olier som man kan tåle eller har brug for. jette
Jeg er rigtig glad for derma. Bruger håndsæben og shampooen. I stedet for creme og make-upfjerner bruger jeg mandelolie. Mandelolie kan de fleste tåle. Alle de allergikere jeg kender kan ihvertfald. Af meke-up bruger jeg youngblood eller nilens jord. Begge dele har jeg brugt i årevis uden reaktioner. Jeg reagerer rigtig meget på økologiske produkter. Ikke fordi de er økologiske, men fordi de ofte indeholder en masse urter jeg ikke tåler.
Der bliver anbefalet mandelolie, og her kan jeg sige, at jeg ikke selv kan tåle mandelolie. Olien er alt for tæt til min hud, og giver hævelser og rødme. Pas især på omkring øjenregionen. Men mandelolie er generelt et ret godt og "rent" produkt, så kan man tåle det, er det fint. Omkring øjnene fjerner jeg med locobase creme til daglig (når jeg er i bad fjerner jeg mascara under bruseren med matas øjenmakefjerner og forsøger at få så lidt på huden som muligt). I ansigtet kan jeg tåle A-Derma Exomega. Shampoo og sæber har jeg ingen problemer med på kroppen.
Når jeg bruger mandelolie som creme putter jeg det på våd hud. Ellers bliver det nemlig for tæt som du skriver.
Jeg er allergiker på alle mulige måder - parfumeallergi, røgallergi, høfeber, atopisk eksem, hustøvmideallergi, hundehårsallergi osv osv.  Jeg har erfaret at hvis du har problemer generalt med hudprodukter så lad VÆRE MED at køb de billige der fås i kvikly - gå på apoteket og du kan skåne din hud 110%! A-Dermas produkter virker for mig, men det er forskelligt fra person til person. Men køber du hudplejeprodukter på apoteket, er disse testet og gjort ved = ingen allergi. Jeg har aldrig siden reageret på en creme.  og ja. Utroligt så få mennesker der ved det, men æteriske olier er noget stads!  Der er også mange der er helt ligeglade med deres hud og det er bare i orden, men en dag KAN man pludselig bryde ud i eksem og fra den dag af fortryder man nok man ikke passede bedre på. Det skete i hvert fald for mig...
Min kæreste har allergi og atopisk eksem, og han er glad for produkter fra Minirisk  Jeg har ingen allergi selv, og må indrømme jeg går med parfume flere gange om ugen. Dog bruger jeg ikke make-up hver dag. Højst noget mascara, men aldrig alt et pudder-snask på huden, synes det ser så grimt ud  Men Minirisk skulle vidst være godt 
Astaa når du selv er allergiker så burde du af alle mennesker vide at folk kan få allergi overfor alt, det gør ikke Apotekets produkter til en 'safe-zone' der kan du også være uheldig og ikke at kunne tåle dem. -selvom de er testet mv. det er Neutrals også, og bare i denne tråd er der jo en del folk der ikke kan tåle dem.
At jeg tidligere har døjet en del med "trykbumser" (på rumpetten og andre steder), men det er faktisk forsvundet siden, jeg gik over til parfumefrie vaskemidler. Det kom nemlig igen her, da jeg faldt for fristelsen til at købe 10 kg med parfume (og i øvrigt nøs tuden af, hver gang, jeg gik ud i vaskerummet: Så kan jeg lære det, ikke at købe billigt på tilbud!   ). Det er selvfølgelig mere noget kosmetisk betydende. Faktas Parfumefri vaskepulver er også prisbilligt.
Det er et meget stort og komplekst problem med alle de kemikalier vi laver et meget stort eksperiment med i disse år. Ofte kender vi først konsekvenserne mange år efter et stof begynder at optræde i produkterne. Desuden har man meget lidt viden om hvordan stofferne påvirker os når de optræder i en cocktail. Forskerne er meget bekymrede, fordi flere og flere børn fødes med små misdannelser i kønsorganerne, og et stigende antal piger får bryster og menstruation alt for tidligt. Sædkvaliteten er faldende og mange kan ikke få børn naturligt. Desuden er der mange der får testikelkræft. Alle disse problemer kan fremkaldes hos forsøgsdyr ved at udsætte dem for parabener........ Men de er sandsynligvis ikke eneårsag, men undgå dem hvis I kan. Parfume har ikke disse effekter, men er allergifremkaldende, og mange kan ikke tåle dem, så det er mest hensynsfuldt at undgå parfume i store mængder. Jeg har lidt ondt af de stakkels frisører. Der er jo nok en grund til at rigtig mange bliver tvunget til at finde sig et andet job. Jeg har selv sart hud og tåler f.eks ikke OMO vaskemiddel og mange typer håndsæbe. Men minirisk har aldrig givet mig problemer.
Nu har jeg i noget tid siddet og kigget meget på salgsannoncer, da min dejlige plag fra 2009 som skulle have været min ridehest, måske ikke når at blive tre år  Anyways, så går min undren på hvordan I har fået råd til at købe jeres heste ? Nu tænker jeg ikke lige umiddelbart på de "billige" heste, men dem der ligger fra 50.000 kr + , hvor man ikke lige står og har pengene fra en tidligere solgt hest. Låner i pengene i banken eller sparer i simpelthen op? Hvis folk ikke har lyst til at svare, så er det helt ok da det naturligvis er en privatsag   Jeg går bare med tankerne, fordig at jeg umuligt ville kunne spare 50.000+ op på det ene år der havde været inden min plag skulle have været i gang, desuden må det tage nogle kun år at spare så mange penge op, og så lang tid har jeg bestemt ikke lyst til at vente på at få mig et ridedyr igen  Håber at høre fra nogen, da jeg som sagt er nysgerrig efter hvordan andre får muligheden for at erhverve sig disse lækre heste, uden måske at have et job som topadvokat el. dyrlæge med kæmpe indtjening 
Jeg har 4 sadler - ingen passer hesten - men jeg orker ikke alt det bøvl, der er ved at sælge dem privat. Mine erfaringer med privat sadelsalg er i hvert fald, at det koster enormt meget tid, en telefon, der ringer på de mest mærkelige tidspunkter og købere med ret interessante ønsker alá "kan du ikke lige køre ud med den", "jeg har ingen penge, men vil gerne have den - kan du reservere til om 2 måneder?" osv. Derfor tænker jeg i at sætte dem kommission, da jeg forestiller mig, at de 15-20% af salgsprisen, der betales for at have dem i kommisson, er godt givet ud i forhold til bøvlet med privatsalg. Men har I nogen erfaringer med at sende sadler i kommission? Fik I solg dem? Fik I det for dem, som I forventede? Hvor lang tid var de om at blive solgt? Kan I særligt anbefale et sted? Bare så alle oplysninger er givet, så er det velholdte kvalitetsdressursadler - hhv. passier, Kieffer, Hennig og så en enkelt Hubertus springsadel. Så jeg vurderer, at de er "salgsbare"  Mvh Nat
Jeg har gode erfaringer med Lohmans sadler, men nu kan jeg ikke lige se hvor du bor.
Hvis du bor i nærheden af Randers, så er Tebbestrup Rideudstyr godt. Der er stor gang i salget af sadler og når det er gode kvalitetssadler hænger de der sjældent længe. Det afhænger dog også meget af hvad man forventer at få for sadlerne. Måske det kan være bedre at sætte dem 500 kr. lavere og så er de væk i løbet af en mdr. Hun tager 10 % af salgsprisen.
Jeg har altid solgt privat, og har aldrig haft bøvl med det... Mine annoncer har været 110% informerende om alt, billederne tydelige og altid af en nypudset sadel. Jeg har aldrig haft bøvl med køberne, dumme spørgsmål eller andet, da jeg har gjort alt klart i annoncen. Har solgt til den pris jeg har skrevet, og en enkelt gang 400 kr under pris. Kender flere der har haft deres sadler i kommision, men endnu ikke nogen der har fået dem solgt den vej igennem.
jeg ville også foretrække at sælge dem selv..ja det kan sagtens tage tid men jeg gjorde det da jeg for nylig havde en til salg,at jeg satte den i alle de gratisaviser med billeder osv som jeg kunne finde(gul og gratis,den blå avis,hestenettet osv). men jeg har kun erfaring med privatsalg og få gange via bach rideudstyr i nordjylland som køber brugte sadler og sælger dem videre.. man kan få flere penge ved privatsalg men det der sælger er hvis det er gode billeder og gerne flere fra flere vinkler..
Hej Jeg har prøvet begge dele. Sat sadler tilsalg via den blå avis og har haft i kommission også. Hvis du bor på sjælland kan jeg anbefale   den ligger vist nok i Terslev eller lige deromkring. Mener også de tager sadler i kommision i Hubertushuset i Ringsted. Fik solgt min sadel fint fint i brugtesadler. Den ene en Reiner Klimpke og den anden en Kieffer Wien. Fik ok pris for dem. Hun er meget fair. Pøj pøj med salget
Hedder nu  Men de kan ihvertfald anbefales.
Jeg har i foråret solgt en dressursadel gennem Lohmann-s,- det tog ca 8 uger og den blev solgt til prisen. Let og smertefrit,- kan klart anbefaldes. 
Læs lige denne artikel fra Politiken: Simpelthen noget svineri!
Hvis loven siger at beslaglagte ting skal destrueres, så kan politiet jo ikke gøre så meget andet, før loven er lavet om... Men det virker mærkeligt... Der er brugt mange penge på dem, og nogen af dem kunne jo komme ind igen ved at man solgte hestene istedet for... Jeg har altid være imod at man afliver raske dyr, men jeg mener også at politiet skal følge loven... Dog kan love laves om, og ting kan ikke sammenlignes med dyr, derfor burde beslaglagte ting måske fortsat destrueres mens beslaglagte dyr (der er raske) kunne sælges...
Det er da godt at der er kommet fokus på sagen!  Håber en følger med og opdatere.
Det lyder som en tåbelig historie fra 'en skør skør verden'  FAIR nok at de skal aflives, men hvorfor I alverden så ikke gøre det dengang hvor de 'trængte' til det frem for nu efter 270000 (skatte)kroner (går jeg ud fra) og hvor de er raske og måske kunne tjene lidt ind til statskassen igen via salg - eller simpelthen bare blive bortgivet.  Respektløst og yderst skandaløst synes jeg. Fint nok de skal følge loven, men nogle gange er loven bare ikke tilpasset visse situationer og så er det synd og skam at man som autoritet opfører sig som en robot og følger blindt, istedet for måske at finde en løsning når man kan se der er noget galt.
som jeg kunne forstå på det indslag der blev sendt igår d 3 august så er det sunde og raske heste..at man afliver sådan nogle når der er blevet tilbudt at der er nogen som godt vil tage sig af dem med ham der har fået dem beslaglagts accept så undrer det mig at det ikke blir taget imod med kydshånd..det er da ikke fordi tidligere ejer vil have dem igen og man kan risikere at han henter dem igen..hm håber politiet kan se det tåbelige i det..
Læste det lige på JP. Jeg fatter ikke pointen af at regler skal overholdes for reglernes skyld   . Det er jo fuldstændigt grotesk at skatteborgerne først skal betale for pasningen i et år, og derefter aflivningen af 4 raske heste. Det er under alt kritik at der ikke kan findes en mere fornuftig løsning, der vil da helt sikkert være nogen der kan give hestene et godt hjem fremover.
Jeg ved ikke hvor du bor hennne. Jeg havde på et tidspunkt brug for at få ryddet op i min rygsæk og gik hos en fantastisk person, som nu bor i Roskilde, som bl.a. hjalp med at få gjort op med fortiden, klippet snoren til nogle mennesker som ikke var gode for mig. Derudover. Min søn blev konfirmeret for et par år siden. En klasse med mange dæmoner. Han havde aldrig oplevet nogle behandle hinanden så grimt. Det er en lang historie hvorfor det endte der. MEN, han brugte simpelthen konfirmationsforberedelsen på det menneskelige. De skulle fx. (som du nævner) skrive deres "skyld" på et stykke papir og lukke det. Ingen fik lov at læse det. Så blev det hele brændt på et bål i haven og så kunne de få lov at starte på en frisk. Som præsten siger : "hvis man ikke kan være med sig selv, kan man ikke være med andre". Bl.a. så de unge mennesker "Brødre". Om en far/mand der kommer hjem fra krig. Har været taget til fange og måtte vælge imellem at skyde kammeraten eller selv blive skudt. Han valgte det første og derfor kunne han ikke holde sig selv ud. Blev voldelig over for børn og kone. Måske skal du også tilgive dig selv. Måske har du skyldfølelse over at have fundet dig i den ex behandling. Hvad ved jeg? Men du skal have renset ud i din rygsæk og vil derefter mærke hvordan låget letter og din migræne sikkert også mildnes i stor grad. Præsten var et helt utroligt klogt menneske og varm og jeg ville ikke betænke mig på at ringe til ham, hvis jeg havde brug for en snak. Han kravlede helt ind under huden. Hvis du bor på Sjælland, så vil jeg gerne give dig hans navn. Jeg er næsten sikker på at han vil tale med dig, selvom du ikke er et af hans sognebørn.  p.s. Du har ikke nøde at forsvare dig. Vi svarer kun på hvad du selv fortæller og kun du og din kæreste ved hvordan det er. Bare gør det lidt bedre dag for dag og lad vær' med at kigge baglængs. Tag små sejre og ros dig selv for dem. Alt mulig held og lykke fra mig til dig.
Du lyder som er super dejlig tænksom pige. Godt gået.    Men ellers havde din kæreste jo heller ikke hold fast i dig. 
" Kvinder er fra Venus og mænd er fra Mars"  Vi kvinder har tendens til at ville snakke, snakke, snakke og snakke om "problemer" vi selv føler er i forholdet. Dette skyldes usikkerhed, men det hverken kan eller skal din kæreste hjælpe dig med. Jeg synes, han har udvist en fantastisk støtte til dig...men han er ikke en sutteklud, han er din kæreste, og er der noget mænd ikke er vilde med, er det hele tiden at skulle stå til ansvar for små bitte detaljer. Mænd gider ikke snakke om småproblemer hele tiden. Dine problemer hører bestemt ikke under småproblemer, men du skal holde op med at bruge din kæreste som terapi partner. Du er nødt til at komme til en psykolog. Er du 100 ærlig omkring din situation hos lægen, tror jeg bestemt godt du kan få en henvisning til psykolog, og ellers må du se om dit uddannelsessted har en forsikring, hvor den slags er med...det er der mange virksomheder der har. Jeg håber virkelig, du får snakket din situation igennem med en professionel, som kan give dig nogle værktøjer til at komme helt op af grøften igen.... du er nået et godt stykke op, du skal bare lige have hjælp til det sidste.
den kærlighed du så klæbende og omklamrende forlanger at din kæreste skal forsyne dig med, skal komme fra dig selv. du skubber ham væk, ved hele tiden at forlange, at han skal fylde dig med selværd, glæde og forelskede følelser. Intet mennekse kan holde til det i længden - og kort sagt, mænd elsker kvinder, som elsker sig selv, som sætter sig selv højt og kender deres eget værd! Mit råd til dig må være: find ud af hvad du elsker at lave, hvad gør dig glad, giver dig en følelese af at kunne noget, at være værdsat? og der må vel at mærke ikke have noget med din kæreste at gøre! Hvis du er en skæppe god salsa danser, super til at sy eller vildt god til at polstre møbler, så begynd at dyrke det! få dig en hobby, vær noget for dine venner eller de hjemløse! kom ud af dette navlebeskuende, selvbestaltede helvede og drop selvmedlidenheden. Det kan godt være, at du ikke synes du kræver det vilde at din kærste, han skal jo bare snakke og sende søde smsér i lind strøm: well wake up, det er der ingen mænd som gider! og de gider bestemt ikke kvinder som med store hundeøjne kigger på dem og tigger om at blive elsket! mænd vil have en fræk kvinde, som ved hvad hun vil og som ikke behøver en mand til at kalde hende dejlig, for at hun føler sig det! og det kan du sagtens blive!
... skal komme fra dig selv - ikke fra ham. Den bekræftelse du søger hos ham, skal du give dig selv først - når du gør det, behøver du ikke kræve den af ham, for så vil du også stole på at han ER der for dig - selv om han ikke siger det. Gør dig fri af din fortid - så vil du også kunne være tryg og glad i din nutid. (og personligt ville jeg blive vanvittig af at nogen forlangte/forventede at jeg skulle skrive/ringe hele tiden. For mig er en SMS til udveksling af korte praktiske beskeder "husk at købe mælk" "jeg bliver en halv time forsinket" osv - ikke til at diskutere forhold eller skulle have følelser bekræftet)
Til din hvide krykke. Det er sikkert ikke særlig morsomt- for nogen af Jer. Du skal se at få gjort noget ved dit lave selvværd (psykolog?), og så huske, man kun kan holde fast med en åben hånd. (Partnerens frihed er lige så vigtig som din egen. Nu mere du trækker, nu mere vil han hive den anden vej). Du er selv røget i kontrolfreak-rollen nu, og den skal du opgive! Dine blomster- kan du købe selv, hvis du vil have blomster.  Du skal finde dine egne ben, din egen basis- eller bliver du en slyngplante, og en dag kan du opdage- at du har transformeret din prins (ikke til en frø), men til éen, der er ligeglad, måske endda slår dig. Du burde jo nok have holdt et par års "kærestefri"- for din egen skyld, men nu er du, hvor du er, så kvind dig op! Nu mere du hiver- nu mere vil han trække sig væk. Find noget, du går op i- gerne uden for hjemmet, som gør dig glad. (Det kan være pokkers svært, hvis man er vant til at putte sine egne behov i skuffen). Genopdag dig selv? Hvad vil du? Hvad kan DU lide? --- Held med det!     
hvis du har en sundhedsordning på dit arbejde,- er der god chance for at der er psykologtimer med i ordningen.
MEGET, at ingen af de kloge mennesker, der kommenterer TS' situation, kommenterer det faktum, at denne kæreste rent faktisk var en tidligere ven, der hjalp hende ud af det skadelige forhold, at han UDMÆRKET vidste, hvad han gik ind til, og at TS selv havde fortalt ham, at forholdet i lang tid ville starte ud med at være hårdt for dem begge, fordi der var så mange ting, hun skulle have styr på/de skulle have styr på sammen.. Så i mine øjne; ja, der er måske en masse "krav" fra TS' side, men hvis min kæreste nægter at kommentere på en hel masse problemstillinger, der går mig på, ville jeg bestemt også ende ud med at være BESVÆRLIG for at få svar på de ting - få snakket om dem. Hvis din kæreste synes, du er for besværlig og krævende, så må han altså mande sig lidt op og snakke med dig om det - du har jo gjort det meget tydeligt for ham, at du har enormt meget brug for bekræftelse, osv. Men det er en meget svær situation taget dit gamle forhold i betragtning, så forsøg om du kan give ham lidt plads - uden at ignorere ham - så kommer han uden tvivl mere til dig af egen vilje  Held og lykke med det!
Jeg er så heldig, at jeg har nogle dejlige bedsteforældre, der støttede mig, da jeg fandt min hest. Jeg var på SU (dog med elevplads indenfor nogle måneder) da jeg fik Saigon at ride på for en avler. Jeg besluttede mig for, at jeg bare måtte eje hende, og da jeg jo var på SU og ikke havde planer om at skulle have egen hest, havde jeg ingen opsparing. Mine bedsteforældre lånte mig halvdelen og så fik jeg lov at afdrage resten til avler, over 1 år. På den måde har det kunne lade sig gøre. Jeg skylder stadig mine bedsteforældre penge, men de ser det bare som om de har en andel i hesten   Så det er jo rigtig sødt af dem 
Vi har i løbet af det sidste år sparet 100.000 kr op til en plag til vores 15 årige datter. Alle hendes ponyer (3 stk) har vi også sparet op til. Vi ville ikke begynde at låne penge til hestene.
Jeg lånte pengene, men det var kun fordi jeg havde et meget velbetalt job og derfor ret hurtigt kunne betale tilbage. Det tog mig under et år og jeg var da glad for ikke at skulle vente et helt år med at købe hest.
Tjaaa - vi startede med at købe et føl - hun er nu 4 år og ihvertfald ikke til salg for under 150,000 kr. Den anden er en 2 års og lidt et sats. Vi byttede os til en xx hoppe som blev ifolet samme år, der kom så et super godt hoppe føl - vi ville heller ik ha råd til at købe, men omvendt er det heller ik billigt at fodre på dem, og opstaldning, men da vi har forholdsvis billige muligheder så går det ok. Risikoen er jo der kan ske alt muligt i de år, frem for at købe en super 3 års - men syntes det langt hen af vejen opvejre det at man selv former sin hest fra føl - og ved hvad den har været ude for og evt fejlet i den mellem liggende periode. Vi køber ikke flere heste - vi avler dem selv.
Jeg har en "dyr" hest, ifølge din definition, og det har jeg kun, fordi jeg simpelthen har fået den i gave af min far. Ellers ville jeg ikke have haft hesten, så simpelt er dét. Jeg er ikke interesseret i at låne til en hest. De fleste af dem, jeg kender med mere pricy heste, har enten forældreopbakning, købt dem billigt som ungheste/pga. fejl, eller gode jobs, der kan betale en sådan udgift. IMO er der en sortering i, hvem der har råd til at give lidt mere for hestene - selvom jeg da også HAR mødt slidere, der simpelthen sætter hver eneste 25-øre til side til hesten. Og respekt for dét da.
Jeg har sparet op gennem 6 år og endelig i år kunne jeg opfylde min drøm om en Paint. Men har dog haft min oldenborg i de sidste 15 år så jeg var ikke uden Pru-hest imens jeg sparede sammen. Hende fik jeg i gave da hun var 7 mdr og har selv arbejdet hende op til konc.hest.
Det koster mig 4000 kr. at have hest hver måned med opstaldning, smed, forsikring, dyrlæge mv. - lægger man 4000 kr. til side hver måned har man til en hest på 1 år:-) Jeg har egentlig næsten altid købt billige heste, fordi jeg har fået tilbudt nogle gode heste fra venner og bekendte, når jeg skulle købe. Jeg startede med at få en pony, som vi byttede for en traktor. Ponyen blev byttet for en fuldblod, som igen blev byttet for en DV-hoppeplag. Plagen havde jeg i mange år og fik 2 afkom på hende, inden jeg byttede hende for en 4 års DV-hoppe. Den nye hoppe blev skadet og jeg fik forsikringen udbetalt. Derefter red jeg det sidste afkom af min tidligere hoppe indtil han fik en skade og fik forsikringen udbetalt. Så de heste har været forholdsvis billige for mig.  Så købte jeg en RDH-hoppe, som var helt fantastisk. Jeg købte den til halv pris af hvad den nok kunne have kostet, da det var gennem en bekendt. Den kostede 45.000 kr. og jeg havde halvdelen af pengene fra forsikringen på min tidligere hest. Resten lånte jeg i banken og betalte tilbage i løbet af et halvt års tid. Desværre blev hun skadet og forsikringen blev udbetalt. Nu har jeg så fået en dejlig hoppe forærende på vilkår. Hun er 9 år gammel og uddannet til S-dressur, men har desværre fået en skade, så hun skal have ro i et godt stykke tid, hvilket ejeren ikke kunne vente på. Under normale omstændigheder, så ville hesten have kostet et større seks-cifret beløb, men jeg tager chancen og bliver hun ridehest igen skal jeg betale et symbolsk beløb næste år. Pengene har jeg fra forsikringen på min tidligere hest. Generelt vil jeg dog sige, at du ikke skal låne i banken medmindre du kan betale det tilbage i løbet af et år. Og ellers så skal du lægge det beløb til side, som det hver måned vil koste dig, at have hesten. Så har du hurtigt et stort beløb til at betale hesten for.
jeg købte min unghest sidste år som nytilredet 3 års(var kun redet 1 mdr),og fik ham til 50.000 som jeg havde sparet sammen bla ved at gemme forsikringspengene fra min dressurhoppe som desværre blev aflivet som 11 års pga dyrlægesjusk og ellers sparede en del hver mdr for at spare de sidste penge.. jeg ville aldrig købe en hest uden at kunne betale den kontant..kiggede på heste til mellem 40-70.000kr.men endte med min dejlige vallak som jeg fik med en mdr hjælp og incl røngten da det var min underviser der ejede den og jeg var lidt i tvivl om en hest med kun 1 mdr ridning lige var lidt for rå for mig men han er så nem så han har faktisk ikke voldt de store problemer..min sidste hest var 5 og redet i 3 mdr samt en ridetur i skoven engang imellem.men hun var en lidt større mundfuld for mig pga hendes til tider lidt livlige temperament.. men har ikke fortrudt mine køb da de har på hver deres måde lært mig en masse og stadig gør det..min plan er som med min hoppe er at ride mb/ma(alt derudover er en bonus).ved godt at til 50.000kr får man jo nok ikke en grand prix hest men jeg skal jo også lige lære changementer mm for at komme derop..
både når man søger her på HN og Ridehesten på 2 års plage ( kun kigget DV ), at der dukker flere fine ungdyr op med et maksimum på 30.000 kr endda lavere.
Jeg vil også nødigt sætte mig selv i gæld for at kunne købe en hest. Min plag, som jeg købte i marts, kostede godt nok ikke 50.000+, men "kun" 28.000 kr. Jeg havde 10.000 kr. i forvejen og fik det sidste sparet op på 4 måneder, samt var heldig at få nogle aktier fra en tidligere arbejdsgiver, som jeg kunne realisere. Jeg er vokset op med heste, og der har det altid været kutyme, at vi købte billige heste (unge), red dem op og solgte dem videre, eller byttede til "noget bedre". På den måde, har min familie nu heste der potentielt vil kunne sælges for over 50.000 kr. i stalden, selvom ingen af dem nogensinde har givet det beløb selv. Jeg vil også sige at man får en del mere for pengene, hvis man har mod på at købe en plag og så vente de par år til den er klar til tilridning.
der har heste over de 50.000 bobs, har sparet op over en længere periode. -Fx ved at ligge de udgifter der skulle være gået til hest fra. -Så er man rigtig hurtig deroppe af. Et par stykker har også købt en under 3 år, og dermed fået hesten væsentlig billigere. Personligt, så kostede min daværende hest kun lilge over 30.000 bobs, og det sparede jeg op på utrolig kort tid, trods jeg var i en elevstilling.
min har dog ikke kostet 50.000 men "kun" 40.000.. jeg afbetaler en gang om året.. Sidste år var det 10.000 og i år er det kun 6.000 da jeg har fået bil.. alt dette er blevet aftalt med gamle ejer, som også er gårdejer, altså der hvor hesten står opstaldet.. jeg har klaret det hele på su.. og bor hjemme..
Jeg synes det er rigtig interessant at der generelt er en modstand mod at låne til en hest? Jeg tænker hvis man har en sund økonomi og man gerne vil have ridehesten til 100.000+ eller deromkring nu og her fremfor at vente flere år og spare op. Hvorfor så ikke låne og betale tilbage? Selvf. velvidende at der kommer renter osv., men man får jo stadigvæk drømmehesten man har glæde af? Personligt synes jeg det er langt mere fornuftigt at låne til en hest end ferier, møbler osv. hvad folk ellers låner til nu om dage. Ikke at det nødvendigvis er optimalt at låne til en hest, men jeg kan ikke se hvorfor der er noget galt med det. I må meget gerne begrunde hvorfor I aldrig ville låne til en ridehest?
låne til en hest, idet den kan gå i hegnet dagen efter, og koste mig 30.000-50.000 kroner i div operationer og så stadig ikke blive ridehest igen. -Så har jeg måske en gæld på +100.000 kroner, for ingen verdens nytte. Så hellere bare alment have tabt pengene. Jeg låner så heller ikke til andet end mit hus. Alt herhjemme er betalt kontant (inkl bilen), så kan ikke forestille mig, det nogensinde ville blive aktuelt.
Tja, min hest kostede ikke i nærheden af 50.000 kr - men jeg lånte faktisk alligevel. Jeg havde ikke pengene, men drømme hesten var der og der var en del om budet. Så jeg fik lånet igennem, købte hesten og betaler af på ham nu. Det er en fair løsning for mig. Jeg var på elevløn, men kunne endelig finde plads til en hest i økonomien, og nu var HESTEN der altså bare - så nu skulle det være.  Jeg vil da gerne understrege at hesten intet mangler og jeg aldrig har misset så meget som én eneste betaling.
Du har helt ret i at det er endnu mere ufornuftit at låne til ferier og møbler etc. Det ville jeg heller aldrig gøre. Lån er til bolig, bil og den slags, ikke til fornøjelser. Den slags sparer man op til. En hest er muligvis mere fornuftigt end en ferie, men det er stadig en ret usikker investering  Jeg har dog også en kassekredit at trække på, men ikke noget i større stil.
Line: En bil er vel også i bund og grund en ret usikker investering? Selvom jeg er helt enig i at der er forskel på hest og bil, men en bil kan ligevel gå i stykker, have mangler osv.
da, at der når at blive gjort noget inden mandag, for jeg er enige med jer andre om, at dette er yderst grotesk. Det burde være som i USA, hvor dyreværnet får dyrene overdraget i deres varetægt af en dommer, og derfra er det så op til en dyrlæge at vurdere hvorvist dyrene skal have intensiv behandling, eller aflives asap. Fint nok at ting skal destrueres...men dyr er altså ikke ting!!
Jeg har for efterhånden 7-8 år siden købt en ponyhoppe på en hittegodsauktion afholdt af politiet, hvor der yderligere var en hingst (...blev solgt som vallak   ) og 3 afkom til salg. Jeg ved da så ikke om auktionen blev afholdt for at kreditorerne kunne få nogle af deres penge ind eller hvordan og hvorledes. Men den lokale landbetjent var blandet ind i handlen. Det var nogle efterladte dyr på en ejendom, hvor ejerne var stukket af fra en masse gæld. Jeg fik i hvertfald en tyk, fin og drægtig welsh mountain hoppe med et brændemærke  Pernille
Det er link til en nyere artikel neden under den anden hvor de siger at de ikke bliver aflivet alligevel   Men skræmmende at der ellers ikke er forskel mellem dyr og ting i en sådan lov
her fra landbrugsavisen:
Ejeren som de var konfiskeret fra har foræret dem til den dame der har passet dem.
det var da også på tide at der blev handlet fornuftigt i den sag..mon damen der har overtaget dem vil vise hvordan de ser ud nu??eller skal det stadig holdes hemmeligt hvor de er.. men held og lykke med dem til hende der har dem nu..
læse at de er blevet overdraget og ikke skal aflives. Danmark er ganske vist et godt og fornuftigt land på amnge måde, men det har da godt nok sine "huller". Håber at det er snadt at de overlever.
Det er korrekt at de nu ser ud til at overleve. Her er linket til TV2 som også skriver hvor hestene befinder sig.
Nu er der nok nogen der vil synes jeg er en dum k...... MEN i min verden kan jeg da slet slet ikke forstå at man vælger at bruge 270.000.- på heste som har været ude for vanrøgt.  Hvorfor vælger man ikke at aflive sådanne dyr? I min verden er en død hest en glad hest. Jeg kan selvfølgelig ikke tale ud fra den enkelte sag, men i min verden kan disse heste som der nu er brugt så eventyrligt mange penge på risikere at blive solgt videre til en måske ligeså krank skæbne. Er jeg den eneste der synes det er hul i hovedet at vores skattepenge bliver brugt på det???
Jeg er helt enig med dig i dine betragninger 
fra, at tidligere ejer er dømt for vanrøgt, og derfor skal betale de 270.000, det har kostet at få de 3 heste på højkant igen. Men det har været en dyr affære, det må man sige. Det har kostet 7500,- pr hest/ mdr. Men hvis det omfatter dyrlæge, pasning, opstaldning, foder samt transport så er det måske i virkeligheden heller ikke så galt? Jeg synes da, der har været en lign. sag, hvor ejeren, der havde vanrøgtet dyrene, fik en dom og også skulle betale pasningen og behandlingen af de 8 heste (tror jeg det var).... det var også rigtig mange penge. Nogen, der kan huske det?
Det er jo ikke TING, det er levende væsner! Hvad er pointen i at hjælpe nogen for så at slå dem ihjel? Sygt i min verden.