Min Palle Bengal, som ikke har haft de bedste vilkar ved tidligere ejer (aner ikke hvad han har været igennem, men han er hovedsky og kom med en ubehandlet blærebetændelse til mig, som havde stået på i længere tid) larmer om natten, og jeg kan ikke sove  Jeg ved godt, det er forbi han endelig er ved at være frisk, han tumler, leger og har det bare fantastisk, men jeg har altså stadig brug for søvn... Igår prøvede jeg at aktivere ham fra klokken 21 til 23, og hans bror hjalp godt til, med at tosse rundt... og jeg fik så lov til at sove til klokken 3... Jeg vil ikke lukke ham væk, og tror han larmer fordi han vil have min opmærksomhed, og burde nok ikke belønne ham, men han har bare ikke haft det nemt og alle kontakt forsøg fra hans side, er jeg glade for, så hvad gør jeg, når jeg nu også gerne vil sove  Jeg overvejer følgende 1) Kattesikre alle skuffer og skabe, som han åbner og stjæler ting i, og putte alt der kan være skadeligt i aflåste skuffer. Derefter tage ørepropper i. 2) Hver gang han vækker mig, stå op, snakke med ham og tage ham over i sengen, hvor han endnu ikke har lært at være, så han lærer at sengen er et rart sted. Der er masser af ting at lege med, men det vækker mig ikke at han spæner rundt med dem, så han skal nok finde noget, som han ved jeg vil reagere på. En nat jeg ignorerede ham, endte han med at sætte alle kløer i ryggen på mig...  Så kloge HN, what to do?? /Charlotte
Bare ikke om natten. Det at du regere på ham, gør at han syntes at det er sjovt at vække dig, for så han har fået opmærksomhed. Jep kender det for godt. Har en hankat som syntes at det er hammer sjovt at åbne skabe og skuffer, men kun inde på mit værelse. Skabet er der blevet sat børnesikring på, men man forsøger alligevel. Kender også mange som har det problem at katten vil have mad midt om natten. Og igen er det pga opmærksomheden. Jeg kan kun sige at du må prøve at finde noget legetøj som kan aktivere ham, og så han kun har det om natten.Har du prøvet noget med baldian ? Kan kan godt få ham op at kører og samtidigt bliver han lidt søvning af det. Det skal ikke være kattenip men rigtig baldian. Du kan evt lave noget selv, hvor du syer små puder og lægger baldican piller i - det bedste er dog tørret baldian. Det skader ikke. Og ellers så prøv at lade være med at give ham fuld opmærksomhed om natten, til trods for klørene. Det er hårdt. Men jo mere opmærksomhed, jo mere larm, for så står du jo op. Katte er desværre ikke dumme. Det skal lige siges, at jeg selv har 18 styks, og jeg hører ikke dem om natten, andet end hvis de lige smider noget på gulvet, eller er syge. De sover rundt omkring. Dog er min lillemand på 8 mdr, ret vild med en legering, også kl @!#$ om natten. Den larmere rigtig meget pga gulvet. Men det får han altså lov til, vi hører den ikke mere. Men den er rigtig sjov, og desværre må han selv lege med den, da alle de andre er i drømmeland. Men det gør han så bare. Hvor gammel er han ?
Palle er knap 2 år og hans bror fra samme kuld, kan sagtens finde ud af at sove om natten  Det er svært ikke at give ham opmærksomhed, for han er virkelig krævende... vi har 6 katte i alt hjemme, 4 main coons og 2 bengaler, de 5 sover om natten og så er der Palle, han synes min natte søvn er vildt overvurderet... fis at jeg har brug for den slags  Men han er jo helt engle-agtig når han selv sover hehe   /Charlotte
med de sorte vinger.... det er sjovt at der lige skal være en som bare ikke gider det med at sove. Og 2 år, ja så er han godt nok stadig barn, men alligevel så burde han kende andres behov for søvn.
Sådan to har vi også, - hvis hundene og kattene har fri adgang til huset hele natten får jeg ikke sovet, fordi de leger, tonser rundt, og kattene ødelægger noget nær ALT! Hundene har nu lært at sove i hvert deres (store!) bur ved siden af vores seng, de går selv derind og ligger sig, bruger den til kurv i løbet af dagen osv.  Kattene bliver enten lukket nedenunder og har underetagen eller nogle dage bliver de lukket i baggangen, hvor de har deres kradsetræ, mad, toilet osv. og får så noget lækkert - fx tun eller andet i den stil, når jeg lukker døren. Jeg sover ellers ret tungt, men 3 hunde og 2 katte som farter rundt, kravler på os, hiver i dynerne, kradser lige i os - eller værst, når kattene prøver at bryde ud af vinduerne og klatre rundt på taget  - Dét kan jeg ikke sove igennem! Så må de lære at være rolige om natten, og det fungerer godt og alle dyrene virker tilfredse. Men kan godt se, at det nok er lidt noget andet når din kat har en lidt "træls" fortid, men måske han alligevel kan lære at være lukket væk for f.eks. natten? - Vores katte virker til at være fint tilfredse med at være i baggangen om natten, og de fleste aftener sidder de og venter på bordet efter deres "nat-snack".
Jeg har en rex kat, som gerne vil have jeg står op - helst midt om natten. Hvilket resulterer i at hun sætter sig til at miave - virkelig højt og hjerteskærende - grrr! Hun er ikke i mit soveværelse om natten mere efter at hun tissede i min seng grundet lidt jalousi mellem hende og en anden kat, så hun er i resten af huset sammen med den anden kat som gerne sover om natten - hører ham i hvert fald aldrig.. Men... jeg er vist aldrig stået op når hun laver det stunt - men hun begynder også altid når vækkeuret, så står jeg jo op selvfølgelig - så hun tror nok det er hende der får kaldt mig frem... Så hun har endnu ikke opgivet... Hun er tre år! Overvejer tit om ikke hun burde være enekat hos nogle hvor hun må sove sammen med dem om natten..
Har I lavet et forløb med alene-hjemme-træning da I fik den? Eller var den bare alene-hjemme fra dag 1 eller 2? Det er nemlig vigtigt når de skifter nyt hjem, hvis man flytter, nogle har endda brug for det efter man har holdt ferie (det vil så sige, at man i sin ferie skal sørge for at hunden er lidt alene hver dag for at vedligeholde træningen  Ellers ville jeg sætte massivt ind med træning helt fra bunden næste gang I har en en længere ferie - 3 uger. Det store problem ved at skulle træne alene-hjemme er, at man i en periode så ikke kan få fra den i længere tid end hvor den er nået til i træningen   Det er rigtig bøvlet med to der abrejder ude hele dagen. Men der er ingen genveje - desværre.
Jeg havde ferie, da vi fik ham. Her var vi ude at handle osv indimellem. Men desideret træning har vi ikke lavet. Han kom også fra et hjem med to udearbejdende ejere før, så det overvejde vi ærlig talt ikke. Han er dog ikke hjemme sindsygt længe ad gangen, det afhænger selvfølgelig af ens opfattelse af hvad længe er   Men jeg er studerende, og så jeg har heldigvis ikke så mange timer i studiet. Men jeg tror nu ikke, at han har så meget et problem med at være alene hjemme. Han kan jo som sagt også ødelægge ting, når vi er hjemme. Man skal lige holde øje med hvad han tygger i, det er ikke altid hans egne kødben eller legesager. Sønnens legetøj står ofte for skud her. Jeg ved bare ikke, hvordan man skal træne ham i ikke at ødelægge ting, når han er alene hjemme. Man er der jo ikke når det sker, og at skælde ham ud, når man kommer hjem er jo ikke løsningen. Men hvordan man så lige få lært ham at det ikke er ok, ved jeg ikke. Vi irettesætter ham og tager tingene fra ham, når han tager noget, mens vi er hjemme. Tilbyder ham noget af hans eget til bytte osv..
Hvordan ser hundens dag ud fra morgen til aften. Prøv at beskriv den? Nej - det hjælper ikke bare at sige at du må ikke tage den ting, men gerne denne. Hunden fatter IKKE en meter - fordi den ikke kan kende forskel på godkendt/ikke godkendt 
ikke skrevet ALLE andre hunde..... Jeg har skrevet de fleste.... Det er jo heller ikke alle muskelhunde der går frem..... Og at det selvfølgelig ikke er fordi at muskelhunde bare går ud og går til angreb... Men at de reagerer anderledes end andre hunde, sådan generelt, i uvante eller pressede situationer. Det er så min fejl, sorry..... Kan godt se, at jeg skulle have uddybet det....
Da loven ingen videnskabelig dækning har og faktisk nærmere sig det mest groteske stykke lovarbejde, der er lavet i dansk historie, kan den ikke bruges til at sige noget som helst om hvordan hundene er. Det er der lavet en speciale-afhandling om. Nu ved jeg så godt at du ikke læser de tekster man lægger frem til dig - og det er jo fint, hvis man bare debatere for at få ret og ikek for at få nye synsvinkler på sine holdninger. fra  »TO MUSKELHUNDE GIK AMOK: De ville dræbe Sille og Ronja!« »Bidt halvt ihjel!« »Muskelhund dræbte lille Chico!« Du har uden tvivl hørt nogle af de vilde historier om lemlæstede og dræbte ofre for muskelhunde, om det er så er børn, voksne eller andre hunde. Især i 2009 og 2010 boblede mediegryden over med rædselsfulde beretninger, og da det samtidig virkede, som om der bare kom flere og flere muskelhunde til, skred politikerne ind og forbød 13 hunderacer. På overfladen virker det som en fornuftig beslutning at indføre et forbud. Når farlige kamphunde bider løs i gaderne, giver det jo mening at fjerne dem, så vi alle sammen kan gå i fred. Men når man kigger nærmere på de argumenter og den viden, som ligger til grund for forbuddet, fordufter logikken så hurtigt som en kåd tæve i løbetid.  trådte i kraft 1. juli 2010 med tre måneders tilbagevirkende kraft. Den forbyder avl og ejerskab af  : 1) Pitbull terrier  2) Tosa inu  3) Amerikansk staffordshire terrier  4) Fila brasileiro  5) Dogo argentino  6) Amerikansk bulldog  7) Boerboel  8) Kangal  9) Centralasiatisk ovtcharka  10) Kaukasisk ovtcharka  11) Sydrussisk ovtcharka  12) Tornjak  13) Sarplaninac Sådan lyder det fra Cecilie Thorslund, der som den første har dykket ned i baggrunden for hundeloven og har beskrevet sine spektakulære opdagelser i et speciale, bedømt til topkarakteren 12. »Regeringen har brudt med 80 års tradition inden for hundelovgivning ved at droppe dokumentation. Hvis man kigger på de saglige argumenter, kan man pille loven fuldstændigt fra hinanden. Det har været vigtigere at vise handlekraft, end at sørge for at man traf beslutninger på et ordentligt grundlag,« konkluderer Cecilie Thorslund, der har lavet sit speciale på Socialvidenskab ved Roskilde Universitet (RUC). Cecilie Thorslund hæfter sig ved tre punkter: »Og ud fra det jeg har set, er der ingen grund til at tro, at forbuddet skulle have en større effekt i Danmark,« bemærker Cecilie Thorslund. Landene har sidenhen indført regler, som går efter at straffe hunde og ejere på grund af deres handlinger i stedet for at begrænse hundene på grund af race. Et af de værste eksempler på sløseri i lovgivningen knytter sig til et særligt tal, som stadig bliver refereret ivrigt i debatten om muskel- og kamphunde. Ifølge mange medier - og grundlaget for hundeloven fra 2010 - gemmer Danmark på 20.000 af de upopulære hunde. Schæferhunden var faktisk en central del af den politiske debat, fordi den populære hund tegner sig for 1/3 af alle bid fra registrerede hunderacer herhjemme. Det svarer procentvis til en større andel end f.eks. Pitbull. Ifølge Cecilie Thorslund reddede schæferen sig fri af hundeloven, fordi politiet benytter den som tjenestehund. Men i Danmark er langt fra alle hunde registreret, så hvor stammer tallet fra? Cecilie Thorslund besluttede sig for at stikke snuden i sporet og via aktindsigt snuse sig vej tilbage til den oprindelige kilde. Det viser sig, at tallet stammer fra DR, som har fået det af Dansk Kennel Klub. Kennelklubben har skelet til den eneste kendte optælling fra Ishøj, hvor det lokale politi over to dage lavede et forsøg med at stoppe mennesker på gaden med en hund, som »så farlig ud« - især hunde af de 13 racer, som nu er forbudt - for at undersøge, om hunden var registreret. I alt blev 54 hunde undersøgt. Kun hver fjerde hund var registreret hos Dansk Hunderegister. Erfaringerne fra den lille tilfældige undersøgelse i Ishøj bruger Dansk Kennel Klub, da klubben over for DR skal anslå antallet af muskelhunde i hele landet. Tanken er ifølge Cecilie Thorslund, at når kun ¼ af hundene i Ishøj er registreret, så kan man bare tage antallet af registrerede hunde hos Dansk Hunderegister og gange det med fire; så får man antallet af hunde i hele landet. Allerede i 1991 blev 2 af de 13 hunderacer - Tosa og Pitbull Terrier - forbudt i Danmark efter en lignende debat i offentligheden. Forbuddet har tilsyneladende ikke haft nogen effekt på antallet af bid eller frygten for muskelhunde. Så tænkt, så gjort: I 2009 havde Dansk Hunderegister omkring 6.000 muskelhunde i protokollerne. Det tal blev ganget op til 24.000. For dog at sætte tallet lidt konservativt, runder kennelklubben ned til 20.000. Tallet er siden blevet refereret hyppigt i medierne - men langt værre: Det er blevet brugt som argument i en betænkning, der er grundlaget for loven mod muskel- og kamphunde. »Den lillebitte politirapport bliver pludselig til et stort og bærende argument for loven, fordi så mange hunde kan skabe mange problemer. Men ingen sætter på noget tidspunkt spørgsmålstegn ved tallet, og der er ingen reference til yderligere undersøgelser i betænkningen,« forklarer Cecilie Thorslund, som bl.a. har analyseret udskrifter af alle de politiske diskussioner og af kommunikationen med organisationer, som var med i beslutningsprocessen. Ishøj er på grund af mange indvandrere og socialt dårligt stillede mennesker næppe en repræsentativ kommune for hele landet. Men selv hvis tallene fra den tilfældigt udførte politirapport virkelig kunne sige noget om resten af landet, ville den ifølge Cecilie Thorslund stadig være usikker at læne sig opad. »Jeg vil mene, at politirapporten er en næsten absurd kilde på grund af sine racistiske formuleringer og tilfældige oplysninger som f.eks., at hunden er 'potensforlængere' og ejet af 'personer med anden etnisk baggrund end dansk eller andre personer med ringe selvværd'. Den er med andre ord ikke helt objektiv.« »Jeg blev faktisk forskrækket over, at der kunne være så dårlig dokumentation for noget så vigtigt som en lov, der berører tusindvis af mennesker og hunde, og det er bare ét eksempel på det manglende vidensgrundlag i hele denne her proces,« siger Cecilie Thorslund. Politiet i Ishøj bemærkede i øvrigt ved samtlige møder i Ishøjs gader, at ejeren tilsyneladende havde kontrol over sin hund. Cecilie Thorslund understreger, at Dansk Kennel Klub er imod forbuddet mod de 13 hunderacer. Det samme gælder alle de andre organisationer og interessenter, som blev hørt. Modstanden var massiv, fordi alt tyder på, at ejeren i den modsatte ende af hundesnoren har afgørende indflydelse på hundens temperament. Og det nytter jo ikke noget at forbyde særlige hunderacer, hvis ejerne bare kan købe nogle andre hunde og gøre dem lige så vilde. Til specialet har Cecilie Thorslund interviewet flere mennesker med en forkærlighed for muskelhunde. Alle er imod loven, og flere af dem fortæller, at de vil omgå den, enten ved illegalt at købe ulovlige hunde, f.eks. i udlandet, eller ved selv at avle hvalpe med racer, de holder af. De få, men illustrative interview løfter en flig af sløret for, hvorfor tidligere forbud herhjemme og i udlandet har haft ringe effekt, og sådan nogle input kunne politikerne have brugt, da de traf beslutning om at indføre et forbud. Politikerne valgte den modsatte vej og overhørte eksperternes råd om f.eks. at indføre et kørekort - krav - til hundeejere. I stedet lød beskeden til medlemmerne af hundeudvalget, herunder Dansk Kennel Klub, Rigspolitiet og Dyrenes Beskyttelse: Skaf os en liste med de hunde, vi helst skal forbyde. »Det er en trist misforståelse hos mange, at hundeudvalget selv har ønsket et forbud, for det var faktisk noget, det blev tvunget til. I betænkningen lægger medlemmerne stor vægt på, at de synes, det er en dårlig idé, men når politikerne vil have alternativer, så ridser de selvfølgelig sådan nogle op.« »Regeringens melding til udvalget viser, at den allerede havde besluttet, hvad der skulle ske, før udvalget havde gjort sit arbejde, og det er endnu en årsag til, at jeg tolker denne her sag som ren signalpolitik fra regeringens side. Det gælder om at vise, at man handler. Men man handler altså ud fra frygt og ikke ud fra fakta,« understreger Cecilie Thorslund. Politikerne kan om ikke andet glæde sig over at være i samme båd som store regenter i dansk historie. Den hårdtarbejdende Cecilie Thorslund har oven i alt det andet papirarbejde været i Rigsarkivet for at finde ud af, hvordan vi historisk set har betragtet hunde og lovgivet imod dem. Hun nævner et eksempel fra 1769, hvor kong Christian 7. med en forordning krævede, at alle hunde ville blive aflivet, hvis de ikke blev holdt i snor. En enkelt hændelse hos en anerkendt læge havde nemlig fået det gode borgerskab op af stolene. En ung patient med hundegalskab var troppet op med store lidelser, kun iført et lagen. Og under lagnet: et ordentligt, erigeret lem, der forargede alle andre respektable patienter i venteværelset. Man vidste allerede dengang, at hundegalskab primært kom fra flagermus og rotter, men fordi den unge patient fik så meget opmærksomhed for den amoralske rejsning i offentligt rum, måtte kongen tydeligt skride til handling. »Christian 7. afskrev al viden og dokumentation om hundegalskab og indførte et forbud for at tækkes offentligheden, og politikerne gør fuldstændigt det samme i dag. Denne her sag handler om muskelhunde, men det kunne formentlig lige så godt handle om burkaer, fængselsstraffe eller alt muligt andet,« bemærker Cecilie Thorslund. Hundeloven skal evalueres efter tre år, men det ligger allerede i luften, at den skal omfatte endnu flere hunderacer. 12 racer er i øjeblikket sat under særlig observation og kan blive omfattet af en senere lov: Listen kan ifølge Justitsministeriet blive udvidet til flere racer.
Så hvis der er en lov om noget, så beviser det at det er korrekt ?? så burde du jo følge alle love og ikke bare bryde dem du ikke kan lide hvis lov er = sandheden.. håber du læser det Søs har sat ind.. Og som sagt er de færreste af de forbudte hunde avlet til kamp (som du jo påstod de var) det er fakta du let kan undersøge (men jo nemmere bare at tro hvad man ønsker) og så findes der racer som hovedsageligt er avlet til kamp hvor folk aldrig ville gætte det og ikke er bange for racen..
Line ?daphne? Som jeg læser her, så har antallet indenfor hver hunderace netop betydning......det er jo procentdele af bid....der er en lavere procentdel bid fra muskelhunde, men der er jo også færre muskelhunde.... (sakset fra det Søs ?Meggi? har sat ind ovenover)
herlig tanke og jeg tror også de rødhårede er i høj kurs (ejer 3), men røde killinger efter 2 røde forældre er der jo ikke garanti for. Ikke for at være negativ men jeg kunne altså ikke undgå at tænke: 6 killinger men ingen røde, hvad vil du så gøre? på den anden side 6 røde killinger i huset ville være lykken og hvis det var her, kom de nok aldrig videre 
Jeg er 99% sikker på at du med en rød hunkat og en rød hankat er sikker på at få et rent rødt kuld, så risikoen er at du ikke kan få dig selv til at sælge killingerne  Jeg mener at genet for rød, hos katte, er bundet til X-kromosomet, så en rød hunkat har to gener for rød og vil give det videre til alle unger. hankatte har kun ét X-kromosom, så hvis hankatten er rød vil han kun give det videre til hunungerne, da hannerne vil få hans Y-kromosom. Derfor vil en rød han og en sort hun altid få sorte han-unger og tortie (trefarvede) hun-unger. Jeg er ikke selv særligt vild med røde katte, men smag og behag er jo forskellig 
Godt du nævner det Nina! - Jeg må da igang med at læse omkring rød farve genetik hos katte  Det kunne være interessant, hvis den røde farve var dominant, og man dermed kunne lave en stærk rød gren med sikkerhed for rødt afkom. Selvfølgelig skal der ikke laves killinger, førend man er helt sikker - eller har gode hjem på hånden. Indtil da kan man jo bruge tiden på at læse, regne drømme og planlægge. @ Findus - ja, var man hård, så ville fejlfarver jo blive selekteret fra (aflivet) ved fødslen.. Det har jeg dog overordentlig svært ved at forestille mig, jeg kunne få mig selv til, såfremt der var tale om sunde, raske og levedygtige dyr. - Hvilket igen kun giver endnu mere grund til, at lære lidt om farvegenetik... Jeg har forresten spurgt andetsteds på nettet, og er stemningen noget mere negativ i forhold til idéen. Under alle omstændigheder er det ikke et projekt, jeg vil begive mig ud i medmindre, jeg kan finde opbakning og gode hjem på forhånd. Lady 
Det lader til at det røde gen er dominant, hvorfor en parring af to røde katte vil resultere i 100% røde killinger... Spørgsmålet er så, hvordan det ligger med genetikken i forhold til aftegn - jeg mener at have læst, aftegn er at sammenligne med et "ekstra" lag med huller, hvor grundfarven kan titte igennem (hvism an har arbejdet med layers i photoshop, ved man hvad jeg mener  )
Genet for rødt er co-dominant og sidder kønsbundet på X-genet (skrives O eller Xo for orange). En hunkat har to røde XX og en hankat har et XY. Hunkatten vil således altid give et X videre til sine killinger. Hvis hankatten giver et X videre bliver det hunkillinger, og hvis hankatten giver et Y videre bliver det hanner. En hunkat med to alm. XX vil være sort, og en hunkat med XoX vil være tortie (både rød og sort), mens en hunkat med XoXo vil være rød. En hankat der kun har et X, kan således kun være rød XoY eller sort XY (NB. når jeg skriver sort er det fordi det er standard farven på kat, der kan være andre gener der giver andre farver, men det er ikke relevant lige nu) Hvidplettethed (S for white Spotting) som er det vi kalder aftegn er også et dominant gen. Det betyder at katten skal have hvide pletter selv, for at kunne give det videre. Det er dog også sådan at to gener for hvidplettethed   vil give større hvide områder end kun et enkeltgen for hvidplettethed. Men jo, hele pointen er, at hvis du sætter en rød han på en rød hun, så er der GARANTI for røde killinger hele vejen igennem.. Sætter du derimod en sort han på, så vil du kun få røde hankillinger og tortie hunkillinger... Jeg vil også lige nævne genet for fortynding (D for dilute), der gør sort til blå - og rød til creme. Det er recessivt/vigende, og katten kan derfor bære genet skjult. Derfor kan to røde katte få røde og måske creme killinger   But that's it efter to røde  Er du interesseret i at læse mere (og evt. se nogle billeder af de forskellige farver), så tag et kig på   - under Farver og Genetik
Så jo Nina *Hald* har helt ret i det hun mener at kunne huske  Og om rød er eftertraget ved jeg ikke, det er jo heldigvis smag og behag..   og jeg kan godt lide rød, hehe. Besøger jeg Tingskoven Århus Dyreinternat, så er det altid en af de røde jeg falder for og er ved at slæbe med hjem
Hov, når der står:  Så burde der stå: 
Jeg kan se at du opdrætter europé og der er farven jo kortlagt gennem generationer og det er helt rigtigt det du skriver. Men!!! Hvis trådstarters hunkat er en "almindelig huskat"   det være noget mere uforudsigeligt!! - det er i hvert fald min erfaring. Der hvor jeg har mine ponyer er staldkatten rødtabby med hvidt hos naboen bor hans brødre og den ene er flot bruntabby, den anden hvid med bruntabby aftegninger og den sidster, der desværre er forsvundet var sort/hvid. Moderen til dem var så vidt jeg er orienteret hvid med tabby pletter! Så jeg tror ikke man kan være helt sikker på at lave farveavl på huskatte. Min datters kat er en smuk bruntabby hunkat efter en skildpadde med hvis hunkat og en ukendt far!! Har du erfaring på det felt??
Helle - Gener er gener. Er de først kortlagt, så er der ingen forskel på om du står med en huskat, en europé, en maine coon eller en hellig birma  Det kan man helt 100. Og en tortie (skildpadde) vil jo meget logisk kunne give et X (altså uden rød) videre, da hun har XXo - og den ukendte fader er så sort/blå og med garanti ikke rød. For GENER ARVES ENS - uanset om det drejer sig om racekatte eller huskatte   Det er samme art..
Eife!  det er for længe siden jeg har beskæftiget mig med genetik. Det jeg lærte med hensyn til huskatte var at der var "flere ubekendte" fordi man ikke kender baggrunden men altså ikke farven kan jeg forstå. Det er dejligt når man kan lære noget. Jeg forsøgte selv for mange år siden at overtale en burmeserhankatte-ejer om at han skulle lade sin creme han parre min tortie med hvidt hunkat, men han turde ikke da hankatten var autoriseret - fair nok - men det var netop også for at have en chance for at se hvad hun kunne give og burmesertypen ville passe fint til hende. Så hun blev aldrig mor. Har selv opdrættet harlekin og bicolour perser i de lyse farver. Havde den første blå harlekin-hun champion - men det er maaaange år siden  . Nu er der jo lavet helt om på alt ting. Det sidste jeg faldt over (og der kan sagtens være kommet nyt siden!!) var bicolour siameser og orientaler!!!!!
Helle - Det der er ubekendt med huskattene er at man ikke ved hvad de bærer af recessive (også kaldt vigende eller evt. skjulte) gener.  De (katte, mennesker, heste osv - altså alle pattedyr) har jo to udgaver af hvert gen. Hvis genet er hhv dominant/recessivt, så betyder det at den ene udgave vil skjule den anden. F.eks. fortynding som du har arbejdet med. En sort kat vil kun give blåt afkom hvis den har to udgaver af fortyndingsgenet (kaldet d), da fortynding er recessivt. Derfor kan to sorte katte godt få blå killinger, men to blå kan aldrig få sorte katte. Giver det mening? Det er fordi en sort kat genotypisk (altså de gener den har) kan være DD eller Dd - en DD vil kun lave fuldfarvede (altså sort, rød mv) afkom, mens en Dd   lave fortyndet afkom sammen med en anden Dd kat. Det er fordi det udspaltes sådan at det statistisk bliver: Dd/Dd = DD, Dd, Dd og dd - altså 1/4 sandsynlighed for en blå. Er det to dd katte vil det jo være: dd/dd = dd, dd, dd, dd - altså alle fortyndende (f.eks blå, creme mv.) Hos den sorte kat kan men ikke SE om den er DD eller Dd, og ved derfor ikke om blåt afkom er en mulighed. Hos racekattene kender vi jo så forældrenes farver ud fra de stamtavleoplysninger vi har, og derfor kan vi nemmere "spå" om det rigtige udfald  Nu om dage kan man i øvrigt genotype teste for rigtig mange af farverne.. (bortset fra f.eks. det dominante gen for sølv. Øv bøv for mig, der har en sølv hankat, og gerne vide om han har et eller to gener for sølv... Dvs om han kun vil lave sølv tabby afkom, eller om han også vil lave sort tabby afkom  ) Men det lyder da spændende at du i gamle dage opdrættede persere. Jeg så faktisk lige Felis Danicas statistik for 2011, og blev lidt overraskede over at persere (inkl. perser exotic) faktisk er lige så stor en race som briten!  Og ja, bicolour er det sidste nye.. Hos siamesere er det så blevet til en ny "race", nemlig seychellois - lige til at brække tungen på.. Min veninde har netop to 6 måneders killinger. En cinnamon bicolour orientaler og en chokolade bicolour siameser (eller seychellois, som jeg jo bør kalde dem, hehe)  
Ps. som en lille notabene, så vil jeg her vise et billede af en tortie hunkat.. Tro det eller ej  Det er den sort stribede på billedet, nedenunder er hendes røde bror   Grunden til at ejer fandt ud af at hun er tortie og ikke sort tabby (= sort stribet, Tabby betyder at katten har striber, til dem der ikke er bekendt med betegnelserne i kattefarver) er, at vi kom til at snakke om kattens mor, der er rød! Det gav jo ikke mening.. Grundig eftersøgning på katten fandt frem til denne lille røde plet!   Er det ikke bare pudsigt?! At en torite kan have SÅ lidt rødt... Og det er i øvrigt ikke fordi det er huskatte, for sidste år så jeg en perser, der også kun have en rød tå til at vise at hun var tortie.. Og det samme i år med en brite, hvor de ville have mig til at bekræfte at hun var tortie, og ikke sort tabby, som de først troede.. Hendes eneste røde var netop også en stribe op af den ene bagpote... 
Ja alt det du beskriver kender jeg godt til, men det gjorde jeg ikke første gang jeg deltog i et genetikmøde og vi skulle "lave" min blå/hvide huskat!!! Der var mange streger på parrene for det ukendte! Det var en hel formel hvor farve, pelslængde, aftegn osv. indgik. Mit første kuld perser var en blanding af blåcreme og blå/hvid. Så da jeg ringede til hankatteejeren og fortalte at jeg havde fået en creme/hvid hankat og en blå/hvid hunkat studsede hun noget. Da jeg så ringede nogle timer efter og fortalte at den plet i panden på pigen jeg troede var blodspor fra fødslen i virkeligheden var en creme plet forstod hun det bedre!!! Du må da kunne parre din hankat med noget "kendt" og derved finde ud af hvad han kan give. Det gjorde man jo med de hvide persere for at finde ud af hvad de var genotypisk.
Helle - Jep, hvis du har kigget forbi det link jeg skrev tidligere, så ville du også kunne se opskrivningen af genotype forklaret  Og jo da, lige så snart jeg parrer ham med en hunkat og der så kommer sort tabby, så ved jeg det jo.. Det er bare sådan noget med hvad man vælger at bruge ifht de farver man jo bare vil have frem... Øhm, en blåtortie (blåcreme) og en blå (med eller uden hvid på begge parter, det er underordnet) har altså præcis samme sandsynlighed for at få en blå pige som en blå tortie pige   Så det forstår jeg ikke at hun studsede over 
Vi har også en minimal tortie, må man vist kalde hende. Det er den stribede på billedet, den røde er hendes søster. Den 3. hunkat i kuldet var også stribet, men med flere synlige røde pletter. Derimod var vi sikre på at Timian ikke var tortie. Lige indtil hun fik killinger sidste år. Der var 2 røde hanner, den ene med hvidt overtræk og 2 tortie hunner , hvoraf den ene også havde hvidt overtræk. Vi har fået 3 røde hunkillinger inden for de sidste 3 år. Senest en rød klassisk tabby.