....   (og mere var Tine så ikke i stand til at skrive, før hun brød fuldstændigt sammen). Satser nok bare på, at I kan lægge 2 og 2 sammen... Jeg har fra starten af dette eventyr lovet-lovet-LOVET mig selv, at Dullerne skal herfra smukke og sammen. Mens de er glade, trives og stadig kommer løbende, forventningsfulde og brummende, ude på folden. Og det gør de. Og de er smukkere end nogensinde, trives bedre end nogensinde og ja... Det er nu, det er perfekt. De har ikke haft et nemt liv. Men de fik en nem alderdom. Jeg har gjort alt, hvad jeg kunne for dem, men jeg har ingen mirakelkur mod Tullepigens slidte bentøj, og ej heller Plettens syn, som langsomt bliver dårligere og dårligere. Jeg aner ikke, hvor længe den måske var gået, endda fint, endnu, og finder heller ikke ud af det. Mandag d. 25. Januar kl 11 kommer vores dygtige dyrlæge. Ham som altid spørger til mine søde prinsesser, når jeg sådan lige tilfældigt møder ham... Ved ikke, hvad mere jeg skal skrive