Hejsa Vil lige høre jeres "mening" til følgende: Vi har jo Simon på 6 mdr. og Emma på 3½ år. Emma har haft skoldkopper, hun var ca. 2 år da hun dem (i påskeferien, smart  ) Dvs. Simon har ikke haft det endnu - til gengæld har i dén grad haft sin del af sygdom i form af feber, opkast, diarré og hoste. Sidstnævnte lader til at være rigtig svær at slippe 100% af med...  Nå, men nu er det sådan at vi på tirsdag skal til begravelse og Simon skal med, da vi ikke har pasningsmulighed for ham. Vi er netop blevet oplyst om at der kommer et barn med skoldkopper, der er ikke skorpe på dem endnu = hun er ikke smittefri... Korrekt? Jeg ved godt de smitter mest inden de egentlig bryder frem, som de er nu kræver det mest "fysisk kontakt" korrekt? Desværre er hun virkelig også den type pige som bare kravler i gardinerne og klæber sig til alt og alle, og jeg kunne snildt forestille mig at en på Simons størrelse ville være klart interessant... Pigen er knap 4 år. Må indrømme at jeg ikke er meget for om han blev smittet nu, hans sygdomsforløb taget i betragtning. Kunne godt tænke mig nogle "normale måneder". Men ja er der overhovedet noget at være bange for eller maler vi (ikke kun mig...  ) fanden på væggen? Hvad ville du gøre?
godt nå at have fået skorper på til tirsdag. Er du i tvivl, så bliv hjemme.
Selvom det vil være øv, så vil det på den anden side være nemmest at få det overstået mens du alligevel er hjemme med ham   Men ja hun kan sagtens have fået skorper på inden da. Desuden burde det strengt taget være den syge der bliver væk... Ingen af mine har haft det og de er nu 9½ og knap 3 år - jg frygter den dag den store får det - jo ældre jo værre siges det.
Skoldkopper smitter også gennem luften, det er ikke kun selve skoldkopperne/sårene der smitter.
Jeg kan sagtens se det smarte i om han blev smittet med det nu mens vi går hjemme... Men igen, han har virkelig haft sin andel af sygdom i sit 6 måneders liv + operation og heling heraf... Så ville være lidt ked af om han fik sådan en omgang også. Emma har som sagt haft det, men hun skal heller ikke med til begravelsen, hun bliver i børnehaven. Så her var ikke noget problem hvis hun f.eks. ikke havde haft det (og igen så ville jeg jo netop gerne om hun fik det, når jeg nu går hjemme   Hun har ikke været vildt syg jo i det seneste halve år.) Men tilbage til Simon. Jeg er også enig i at det burde være den syge som blev væk, men dét tror jeg simpelthen ikke sker, hun er altid med over alt, sååh. Hun kan jo selvfølgelig sagtens have fået skorper på til på tirsdag, men der er ingen garanti. Har ikke rigtig nogen pasningsmuligheder til Simon - og da det er Michaels farmor der skal bisættes "kan" jeg ikke blive væk... Så ja... Men det er ret træls
Strimlen er fra i morges. Det "gule" billede er taget 10 min efter testen. Nr 2 billede er test nr 2 som er taget ca 12 timer sener. På billede er testen også fra i morges. Men hvad vudere du Positiv eller negativ??     
Klart positiv - stort tillykke  Mvh Juliette
Er meget i tvivl dog. Syntes at stregerne er meget utydelige.
Utydelig eller tydelig, når der er TO streger så er den positiv... tillykke, hvornår skal det være 
Jeg tror stadig ikke på det. Ville blive ked hvis det ikke er sandt   Ja er måske 5-6 uger henne   Sidste mens startede den 25 feb.
Positiv. Den kan sagtens vise falsk negativ, men ikke falsk positiv. Sådan så min nemlig også ud.  Jeg testede 4-5 dage efter mens skulle ha været kommet (plejede at komme nærmest på klokken, men havde bare sådan en fornemmelse). Tror jeg testede 8 gange, lidt ligesom hende fra Den Eneste Ene.  Kæmpe stort tillykke! 
De er da bragende positive 
De er da rigtig flot positive! Tillykke du er GRAVID 
Jeg har lige et spørgsmål, jeg håber I vil svare på. Tre aftener om ugen (Mandag, Tirsdag og Onsdag) er jeg alene hjemme, grundet manden arbejder. Som regel er vi fuld booket op i weekenderne, enten med vennebesøg, familie tamtam, eller vores fælles sportsgren til konkurrencer m.m. Men de aftener hvor vi begge er hjemme, og hvor vi ikke skal noget særligt, der går jeg lidt "død" i det. Tag nu bare denne uge. Torsdag er begge børn lagt i seng kl. 20.00 (Det er de altid), og derefter ser vi lidt tv, spiller lidt backgammon, og er begge ude og natte hestene af... og så i seng kl. 22.00. Fredag aften ser vi tv (Utrolig dårlig tv sådan en Fredag... og vi har endda den store guldpakke), hvorefter vi begge blunder hen, og beslutter os for at gå i seng kl. 21.45!!!  Idag lørdag? -Sikkert en gentagelse af torsdag og fredag. Søndag aften nok nået nær det samme   . R*V SYGT! ...Eller hvad? Vi er begge meget sociale, og Heldigvis er det da sjældent vi ikke har gæster eller selv er i byen, 4 dage i træk. I løbet af weekend   har vi masser at foretage os. Alt ligefra at passe vores heste, hjælpe datteren med at ride, tage i zoo, svømmehal osv, renovere gård, tage på besøg få gæster osv osv... Men altså de der "alene" aftener, de kan godt nok blive kedelige. Somme tider får vi et hold bedsteforældre til at passe børn så vi tager i bio eller andet "voksent". Eller vi en sommer aften med børnene køre til stranden og spiser is, eller sidder ude i haven til sent, og bare snakker. Så det er ikke fordi vi ikke forstår at komme ud af huset. Et eller andet sted tænker jeg også det måske er helt normal efter en lang dag med børn og eget firma (Så det er ikke kun 8-16 job), at man kommer til at blunde hen i sofaen, men somme tider ville jeg alligevel ønske der kunne ske noget mere, de aftener vi er alene med sovende børn... og hvor årstiden ikke indbyder til strand, is og havehygge. Nu vil nogen måske nok tænke, "så ha´dog noget seks når børnene sover". Det har vi skam også, men det er som regel efter vi er kommet op i sengen. -Det er mere i timerne imellem børnene er lagt i seng, og til mor og far selv går i seng, at jeg mangler lidt inspiration til hvad man kan lave. Hvordan forløber jeres hverdags/weekend aftener, hvor I bare er jer alene?   MVH Pernille
Vores aftener lyder meget som jeres, altså siddende i sofaen foran flimmerkassen - manden falder oftest i søvn senest kl.21 men han står også op kl.4.00 hver dag. Vi bruger tiden til at snakke om alt det der ikke kan snakkes om når børnene er vågne, altså voksenting. Og ellers slapper vi af foran flimmerkassen eller med et blad/bog. Da jeg pt. er hjemme hele dagen har jeg oftest klaret de huslige ting i løbet af dagen, men ellers klares det også når børnene er lagt i seng. Vi kører meget sjældent nogen steder på hverdagsaftener, da Cirkeline skal puttes kl.19, men vi hygger hele eftermiddagen med børnene.
Vi er på nettet, ser fjernsyn, læser, og er bare sammen. Ikke det vilde - og det har jeg det fint med. Oftest er det Martin, der tager ud og besøger kammerater. Jeg er flad, når Sallie er lagt i seng, og gider ikke være social. Så oftest er det mig, der er "alene hjemme", og det synes jeg er skønt  Vi går som regel i seng mellem 22-23.
vores børn bliver lagt kl 19.30 og så slapper vi af ved pc eller tv.. nogle gang med en kold drik.. vi går i seng omkring 22 og tit har vi kærestetid(6).. vi er blevet meget bedre til at blive kærester efter den mindste er kommet.. ved ik hvorfor.. men nu tager vi tid til hianden.. en gang eller 2 om måneden tager jeg dog i byen en lørdag med min veninde.. så er manden hjemme og slapper af alene.. vi har næsten heller aldrig ro i weekenden.. denne gang har vi dog taget os det..
osse foran flimmeren, computer el lig. Jeg er som lisbeth flad - i hvert fald de dage jeg ahr trolden hjemme en hel dag... Han har mere energi end mig, så jeg sys ik jeg lyster det store. Manden overlægger i hverdagene og nyder derfor at være hjemme stille og roligt... I weekenderne er vi stort set altid sammen med vores mødre, så de ser trolden - ude hos han mor får vi lavet bil, skåret træ osv som skal til. Ind i mellem vil jeg gerne et el andet "voksent" - men det er jo nok normalt trods alt.
Ved ikke om der var plads til ele overskriften.. men den lød "sovebøvl - skaljeg lade dem dele værelse?"! Som beskrevet i et andet indlæg er joanne pludselig ked af at sove alene - eller i mørke - eller bare sove på sit væresle - jeg ved det sgu ikke. I nat sov Simon hos hende (i den anden juniorseng) nogle timer mens jeg gik i rutefart ind til jeppe. Klokken halv tre drog han af mod lufthavnen. Klokken halv fem måtte jeg lægge johanne i min seng - det er første gang nogensinde. un sov hurtigt og uden bøvl da jeg havde slået fast at det var nat og der ikke blev tændt for tv. Nå men jeg kan jo ikke være to steder på een gang og simon er væk hele ugen. What to do? De skal jo ave deres søvn - og jeg helst også. Så nu overvejer jeg at stille jeppes seng ind til johanne. Så kan de begge se mig når jeg er der og vis den ene sætter i et yl og dermed vækker den anden på det andet væresle, når den der er alene vel ikke at køre op, når de er ved siden af hinanden - oder was? Endelig kan jeg jeg smide en madras til mig selv derinde, så jeg sover med dem begge to (jeg håber jo så at mindst een af dem kan blive i egen seng!). Jeppe vågner mange gange på en nat og det gør joanne også. Spørgsmålet er om de begge vil vågne dobbelt så mange gange eller om de vil tænke "aaah, jeg kan høre åndedræt, jeg er ikke alene, jubel, jeg lægger mig igen"!!! >Det kan også være det forvirrer johanne endnu mere end hun åbenbart allerede er? Jeg prøvede at tale med hende om det i morges, det at hun er ked af det om natten. Hun har helt styr på AT hun er ked af det og kan sagtens huske det om morgenen, men hun har ikke ord nok til at fortælle hvad der gør at hun har det sådan. Råd, erfaringer søges!!!!!!!
Jeg kigger lige med   Her virker det kun at hun sover sammen med en af os   vi forsøger dog at trappe ud igen...
Jeg har ingen erfaring med det, men vi har også snakket lidt om at lægge vores to små værelser sammen - så jeg kigger også lidt med. Men jeg tænker - kan det blive meget værre? På denne måde får du måske mest søvn. Eller alternativt ved at hive begge unger ind i din seng. Jo jo, det er nok en dårlig vane, men de fleste unger flytter jo ud af forældrenes seng igen en dag. Det kan måske være sådan noget "fordi far er på rejse". Når min lærerfar var på lejrtur, så sov vi altid inde hos min mor.
Tjaa jeg er måske ikke den rigtige til at svare da jeg ikke har noget i mod mine unger sover i min seng, de har jo også brug for tryghed om natten, de starter i deres egne senge, men når jeg vågner om morgenen så ligger de hos mig  altså de fylder jo godt sådan en 3 børn på 4, 7 og 9 men der kommer vel en dag hvor det ikke er sjovt at mor ligger i midten  De 2 store har selv valgt at de vil ha værelse sammen, selvom der er plads til de kan få hvert deres, og er de mest trygge ved det så fred være med det, så siger de vel også til når de engang vil ha hvert deres  jeg vil vove at påstå at mangel på søvn er den værste tortur 
deler vores 3 børn værelse og vi har(7-9-13) aldrig haft kede børn om natten uden sygdom.. selvom den ene vågner og feks er tørstig og kalder så vågner de andre ik.. vores er rigtig glade for at dele værelse.. ville dog ønske det var en del større..
har begge børn hver deres værelse, men den store frederik (4½ år) har nu spurgt om ikke katharina må komme ind og bo på hans værelse.....det har vi sagt ja til, når hun bliver en anelse størrer.... hvorfor vi ikke vælger at give dem samme værelse se nu er ikke fordi de ikke sover igennem om natten, for det gør det medmindre der er sygdom, væske i ørene eller lign. men simpelthen fordi vi så ikke ville kunne få den mindste katharina (snart 10 mdr) til at sove med det samme.. skal vi lade dem dele værelse vil det betyde vi skal ligge den mindste til at sove først og først bagefter kan vi ligge den store, da han nogen gange læser bog selv, skal have vand osv efter han er puttet.....men mon ikke vi springer ud i det når den mindste er 1½ år, hvis den store stadig ønsker at dele sit værelse der.... men hvis det fungere for jer så syntes jeg da i skal gøre det...alternativt har vi gjort det da den store begyndte at blive mørkerad mv, at vi købte de der barpapa lamper som kan ligge med børnene i sengen da de ikke bliver varme og så bare skal i opladeren om dagen, lige siden den dag har han aldrig været bange for monster, spøgelse og kan også se hvis nu han skal tisse om natten.... personligt forstår jeg ikke dem som syntes det udover når deres børn er syge, nyfødte eller fx lørdag morgen syntes det er skønt med ungerne i sengen, men det er nok fordi jeg bedst sover uden at skulle passe på dem og kan nyde en god gyser eller hvad man nu laver i sengen  hvis du beslutter at lade dem dele værelse vil jeg megt gerne høre hvordan det gik eller få gode råd, til når det bliver vores tur til det samme
Mine to piger som der er knap 3 år i mellem delte værelse i to år, tror den store var fra 4 år til 6 år. Det var mest pga vores store pige, som også var utryg ved at sove alene. Hun rendte også frem og tilbage mange gange om natten, kaldte, græd. Så vi endte også med at bytte senge om natten, det var da ikke altid, jeg vidste hvor jeg var, når jeg vågnede   . Puttetiderne var stort set altid de samme, vores store pige har altid haft et stort søvnbehov, så det passede fint med de blev puttet sammen. ¨For os var det en god løsning, at lade pigerne sove sammen. Så havde de et soveværelse og et legeværelse. Det fungerede perfekt, storesøster sagde selv stop da hun var omkring de 6 år, og lillesøster ville også gerne have sit eget værelse der. Louise
Det aller, aller vigtigste - når man har sovebøvl med sine børn er, at det man beslutter føles rigtigt og at man gå 100% ind for sin egen plan - for ellers mislykkes alle forsøg.  Jeg synes, du har taget en beslutning der lyder til, at det er den måde som det skal lykkes på for jer. Det skal nok gå.