Nu kan jeg ikke holde på hemligheden mere. Jeg er sørme gravid! Abselut ikke lige planlagt, da vi flytter i hus til oktober, jeg kun lige er nyudlært osv. -Men alligevel meget velkomment. Har pt. termin d. 25. februar, perfekt, idet hele familien har fra slut september til midt januar. Dvs pt er jeg i 8. uge. Grundet min forhistorie med kræft i underlivet har jeg været fulgt meget tæt, og endelig i torsdags, blev jeg "frigivet", dvs alt ser så normalt ud som det kan på en der er så langt henne i graviditeten. Det har også givet rigtig mange spekulationer, om jeg overhovedet var i stand til at blive gravid, kunne jeg holde på det osv osv. Men alt tyder på det går i den rigtige retning. -Men selvfølgelig kan moder natur have en anden plan. I torsdags var bebs 8,4 mm lang og der var et flot hjerteblink fra den. -Jeg var tudefærdig. -Især fordi gangen før var der nada, og bebs var mindre end vi havde regnet med. Tror sjældent en 1½ uge er gået så langsomt som der gik imellem de 2 scanninger. Næste scanning er i uge 12 til nakkefold. Jeg er stadig ikke blevet enig med mig selv hvilket hospital jeg skal tilknyttes. -Vi kommer til at bo 25 mins kørsel fra Roskilde, men hele min sygehistorie er samlet på Herlev, og det kommer kun til at tage omkring 5-10 min mere, så overvejer, om jeg skal tilknytte mig der. Det første sæt ventetøj er indkøbt idag. -Min krop har besluttet sig for at lave et beskyttelseslager omkring min mave meget hurtigt. -Så en del af mine bukser strammer allerede. -Har taget 3 kg på i de første uger, men de sidste 2 har jeg ikke taget noget på. -Måske nærmere tabt et par gram. Morgenkvalme= yes sir! Og det varer hele dagen. -Heldigvis har jeg en fridag i ny og næ. Ironisk nok er det slet ikke så slemt som vis man normalt er syg. -Men træt det er jeg. -Hesten er blevet meget "mishandlet" de sidste 2 uger især, fordi jeg er så helt enormt over træt. -Og nogle dage, fordi jeg ikke kan fjerne mig fra toilettet i længere tid af gangen. Kæresten er vild, og syntes jeg ser fantastisk ud. -Jeg syntes jeg ligner udskidt æblegrød. -Eller det der er værre. Jeg ser bare frem til at trætheden letter lidt igen, og at jeg kan indtage mere end en halv skive rugbrød af gangen. Det er ikke meget der kommer ind for tiden. Der er ALT for mange spørgsmål der brænder på, men idag har jeg indkøbt politikens bog om graviditet, og var i den lokale babysam med min søster, der har 2 styks og har været dagplejemor, og fået forklaret, hvad der er nødvændigt, hvad der er rart, og hvad der er total unødvændigt. -Og en hurtig tur på dba har lært mig, at man kan dælmer spare mange penge den vej! Men ja, her er jeg. Jeg bliver nok en mere fast bestandel herinde fremover.
herfra..... super spændende tid du/i går i møde
tillykke med den lille spire i maven... Det er en helt fantastisk tid du skal igennem, indtil du i enden står med det mest fantastiske du nogensinde har været med til  Og kender godt det med at ugerne kan være LANGE, jeg blev også selv scannet på grund af blødning, troede jeg var 11 uger henne, men var så kun 7 uger henne, men bebs havde det heldigvis godt.... Blødte igen meget kraftigt i uge 17 og troede at nu var det sket og køreturen midt om natten til Holbæk sygehus var uendelig lang, men igen, ingen panik, bebs havde det fantastisk og lå og havde hikke og vinkede ud til os.... Blødningen stammede fra min livmoderhals og havde heldigvis ingen betydning for baby.... Resten af graviditeten gik heldigvis også helt uden bekymringer....   Og ud kom den smukkeste og dejligste dreng d. 24 feb. 09.    
Lurede godt på om du havde noget at fortælle da du lavede SA tråden  Det skal ikke være nogen hemmelighed at jeg føler et særligt "bånd" til dig pga. det med kræft. Og hvor er jeg bare GLAD for at du, på trods af tidligere problemer, får lov til at opleve at få et barn  Ha ha, den der med "morgenkvalme" kan jeg godt huske. Jeg fik også fortørnet konstateret at "morgenkvalme" vist dækkede over hele dagen- og at visse fødevarer bare var rigtigt væmmelige. Fx. kunne jeg synes at løg simpelthen STANK, og havde jeg rørt ved et løg lugtede jeg bare af løg over HELE kroppen i flere dage. Det var såååå klamt. Tror det er netbaby.dk der har en sjov kalender hvor du kan følge med uge for uge hvad der sker med bebsen og dig selv.. Det har jeg selv været tilmeldt, og der er ange derinde med termin i samme åned som en selv som man kan dele det sure og det søde med. Jeg var også ude for at købe flere graviditetsbøger, men det var ikke nogen der ofte blev fundet frem- de var simelthen for generelle og mener også kun det var hver 4. uge der blev beskrevet.. hvis det ikke var hver 8. Ret kedeligt ihvertfald.. Det sjoveste, synes jeg, har faktisk været "redebyggeriet". Finde seng, sengetøj, tøj i de her vanvittigt små størrelser, små bleer, puslebord og klude og den slags.. Hvor er det bare hyggeligt  Men det jeg egentlig bare ville sige var..
Jeg havde nu også regnet den ud, så kæmpe tillykke herfra  Det er en fantastisk tid i går i møde. Jeg boede i Ringsted da jeg var gravid, men ville, som dig, ikke vælge Roskilde. Jeg endte op med at vælge Holbæk, fordi at der kunne farmand blive sammen med Celina og jeg. Ikke om jeg kunne affinde mig med at farmand skulle smides hjem lige efter at han var blevet far. Jeg kan kun anbefale Holbæk. Super god oplevelse og de tog sig så godt af mig, både da jeg blev indlagt med risiko for for tidlig fødsel, men også da jeg i dagene og månederne efter fødslen ikke havde det særlig godt mentalt. Endnu engang stort tillykke til dig 
Hej Vicky Stort tillykke med din graviditet, dejligt det kan lykkedes trods din kræftsygdom   ! Ang. hospitaler skal du tænke på, at Herlev og Roskilde ligger i to forskellige regioner, henholdsvis Region Hovedstaden og Region Sjælland, så du kan kun vælge Herlev, hvis din hjem-region vil kautionere for dig. Det kan så godt ske de vil det i dit tilfælde, da du har en forhistorie m. kræft inde på Herlev. Husk at poste mavebilleder herinde, så vi kan følge bebs udvikling udefra her på sidelinjen (jeg synes det er så hyggeligt, at se på de fine mavebilleder - er så også temmelig skruk).
Glæd dig! Det er en spændende tid du går i møde...
ja, kan simpelthen ikke holde ud at se programmer på TV, hvor små babyer skal igennem operationer, eller er i livsfare under eller efter fødsel. puha, kan slet ikke klare at se det. sidder lige og ser Saving Babies på Zone Reality og der er en lille ny der skal operes for en kollapset tarm.....  men det må være fordi de er så små og hjælpeløse og ens moderinstinkt går amok. andre med de samme følelser??? kristina.
tja, jeg har nok et anderledes forhold til det. Har selv stået i situationen. Min datter var 6 dage gammel, da hun fik sin første hjerteoperation. Nu er vi begyndt at snakke om tiden til hendes 3, og forhåbentlig sidste.Men nej, det er bare ikke sjovt. Men kan bedre håndtere andres operationer. Vælger dog som regel ikke at se de udsendelser. Ofte bliver jeg bare tosset, fordi jeg synes det handler mere om følelser end fakta. Da vi ventede tøsen, var der også en serie om hjertebørn både på dansk tv og svensk. Jeg synes det var mere følelses pladder end fakta, som vi manglede dengang. hilsen katarina
det for mit vedkommende bunder ud i at der er så mange ting der kan gå galt under en graviditet. og at man måske er overpylret mht sit eget barn.  pyha, hønemor... kristina.
Hvor godt Vicky  Mange gange tillykke til dig og manden 
for alle tillykkerne. Jeg har allerede 2 scannings billeder, som jeg vil scanne ind ved lejlighed, men min pc snakker rigtig dårlig sammen med min nye printer-scanner maskine, så det bliver lige en dag, hvor jeg har tålmodighed til det  Ang valg af sygehus er "problemet" oven i købet jo, at jeg bor nærmest på Herlevs p-plads pt, men til oktober flytter vi til Køge. -Så ved faktisk ikke engang hvem der reelt skal tage mig. -Min egen læge sagde jeg bare selv skulle sørge for at bestille til tid nakkefold. -Er det egentlig ikke mærkeligt? Syntes næsten alt hvad der omhandler offentlige hospitaler kræver at lægen henviser en. Men må nok til at få besluttet mig. -Tiden går jo!
Det var da dejligt at det kan lade sig gøre for jer  Om du skal bestille tid selv eller om sygehuset indkalder jer afhænger af hvilket sygehus du vælger. Egentlig var vi tilknyttet Roskilde, men ønskede Holbæk, og fik dette ønske opfyldt. På Roskilde skal man selv bestille tid til scanning via hjemmeside - på Holbæk får du tilsendt en tid. Så det er åbenbart forskelligt fra sted til sted.
gange tillykke:) Er SÅ glad på jeres vegne, hvor har i bare fortjent det... Håber dog snart du slipper for kvalmen, puha det lyder ikke rart:( Men pøj pøj med NF scanningen:) Tina
Hej Mor-Ænder. Kan i fortælle mig om vagtlægen kan lave en sygemelding til/på en ? Har fået den dejligste bækkenløsning (Tror jeg hvertfald) og så er min læge så flink at holde ferielukket! Har haft ringet til adskillige andre læger, men de vil ikke tage mig ind da jeg ikke har en sikker diagnose.. Skal starte i noget aktivering på Mandag, og som jeg har det nu, og har haft den sidste uge tror jeg ærlig talt ikke jeg kommer levende igennem det. Bare det at skulle gå på toilettet er en kamp, for hvordan dælen skal man komme op igen - når man først sidder der?! Håber på hjælp, og gerne gode råd til hvordan smerterne kan mindskes 
Da jeg var tidlig gravid og blødte, røg jeg til vagtlægen en aften, han sygemeldte mig i en uge. Jeg blev efterfølgende sygemeldt flere uger hos egen læge. Blev så senere igen i min graviditet, sygemeldt på Ryg/bækken problemer, her fik jeg en sygemelding først 1 uge, så 2 uger, så 4 uger, og tilslut resten af graviditeten. Var heldigvis tilknyttet fys hele min graviditet, da jeg i forvejen er hybermobil i ryggen. Så mit råd er at få kontaktet en fys. de kan fortælle dig, hvordan du bedst mulig aflaster og bevæger dig mest hensigtsmæssigt. Det blev lidt lang, men håber du fik svar på nogle af spørgsmål :0)
Jeg fik de svar jeg skulle bruge, mange tak 
Det var godt   God bedring... Undskylder alle stavefejlene, men sad med barnet på armen, så det gik lidt hurtigt.....
Ville lige spørge hvordan reglerne er omkring barsel, da mig og min kæreste snart skal på barsel. Vi ville nemlig gerne holde de 16 uger vi har hver sammen, men min sagsbehandler siger at det kan man ikke, man skal holde de 16 uger hver især. Er det rigtig, og kan man slet ikke for lov til at holde sin barsel sammen i de 16 uger.
Hav er det for noget fis hun bilder jer ind! I kan godt holde jeres barsel sammen - men det betyder bare at I forkorter perioden I kan holde barsel i. Om det er 16 uger til hver kan jeg så ikke huske...
Ville lige sige at vi er på kontanthjælp begge to
Hej alle HN mødre  Jeg ville bare lige høre hvordan I skriver navn i tøjet til vuggestuen? Jeg har godtnok nogle mærker som man kan sy i, men jeg gider simpelthen ikke!!! Og min "permanent marker" røg af i første vask  Så, sprittusch eller hvad???
en navenstempel fra navnesutten.dk, den er altså rigtig god se den her 
Jeps, jeg bruger en tynd penol sprittush, skriver det på vaskemærket   Holder perfekt.
Der sidde navnemærke i langt det meste tøj nu til dags syntes jeg  Men ellers er vaskemærket godt at benytte. Jeg bruger en tusch der hedder "Edding 400 permanent marker" Den skulle være vandfast på næsten alle materialer - og har ikke haft problemer med den. Har tidligere haft brugt en tusch til overheads, den var også ok.
Jeg bruger en Artline 750 Marker for Laundry, det fungerer udemærket. Har også navnestemplet, og det var også ok i starten, men det tørrer ind, og så skal man bestille ny stempelpude (eller hvad det hedder) og det får jeg bare ALDRIG gjort 
På   kan man købe sådan nogle mærker der kan stryges på. Jeg har købt dem de kalder transfermærker og dem er jeg virkelig glad for. Jeg har bestilt med navn og mobilnr, så kan folk ringe hvis vi fx. glemmer noget tøj et sted. - Komet
De vævede som man kan vælge i flere farver, med mange skrifttyper og motiver mv - så kan man lave nogen der ikke ligner de andres. Køber/bruger kun strygemærker
Det har jeg aldrig hørt om før. De fleste vaskemærker er nemlig væk på Sigrids tøj, vi har næsten kun genbrugstøj.. Men køber i første omgang en sprittusch. Men er der noget stads i mon, som kommer over på min lille putte?
Jeg plejer altså bare at bruge en ganske alm.kuglepen og det holder da længe,skriver så bare ovenpå igen. Ellers er der dymo,der skal stryges på,jeg har dem,men har aldrig fået brugt dem,da det andet er nemmere. Tine
Hej skriver da jeg håber nogen kan hjælpe mig med svar på mine spørgsmål. Vi er invitere ud og sejle her i weekenden af børnes bedsteforældre.Vi har 2 børn en på 3 år og en på 9 mdr. Mit spørgsmål er så- er det forsvarligt at tage ud og sejle i en sejlbåd/speedbåd, med så små børn(de sejler selvfølgelig ikke hurtig når der er små børn med) og hvad med redningsvest? findes der nogen til en på 9 mdr? nogen der ved om man kan leje redningsveste? Venlig hilsen Christina 
Mine børn har sejlet siden de var ganske små, og har nydt det! ALLE incl. børn skal have redningvest med også den lille. De kan købes eks. i totempo både i Greve. God fornøjelse. Mvh Jane
De skal helt sikkert ha redningsvest på..  Du kan få en i str. 5-10 kg.. Min søn på knap 2 år bruger 15-20 kg...
Ypes, min søn var med ude første gang som 14 dage gammel. Og va med ude igen sidste uge (11 mdr) og han nyder det, nu som dengang. Kan passe samme redningvest, 5-15 kg. 
Tak for jeres svar   Vi kom afsted på dejlig sejltur-med redningsveste   Ungerne elskede det, så håber snart vi skal ud og sejle igen. Venlig hilsen Christina
også skal have redningsvest på! Min far har en kollega der mistede hans barnebarn - pigen havde vest på, men det havde de voksne ikke. Hun faldt i vandet hvor der var stærk strøm og flød væk fra båd og de voksne, mens hun råbte "morfar, morfar kom og hent mig" - ingen kunne følge med, da hun blev revet væk hurtigt fordi hun flød - havde de voksne haft veste på havde de kunne følge med. De fandt aldrig pigen!
for der er børn på gangen hvor tøjet/taskerne hænger, så hvis de lige får tømt et par tasker og personalet tilfældigvis mangler tøj til den hvis taske lige er blevet blandet sammen med en andens... Ok, lidt vildt sammentræf, men stadig  Plus jeg ville være ked af at miste alt for meget.
Så er vi hjemvendt fra en SUPER dejlig MD scanning, alt var bare lige som det skulle være...     Og dam da daaaaaam: Vi venter os en smuk, livlig, sund og rask DRENG       Der var absolut ingen tvivl, jordemoderen var 100 % sikker, og man kan tydeligt se tappen på billedet også !! hihi   Det var så skønt at se ham baske rundt derinde, jordemoderen kunne heller ikke lade være med at smile af det, så sagde hun på et tidspunkt: "Og så kan vi lige se på hjertet, nå... nej okay, vi kigger på nyrerne i stedet" Hehe det var så fordi han ikke ville ligge stille   Og farmand er undnu mere skudsikker idag, han fræsede over og købte blå maling, nu fik han jo den dreng han havde drømt om  Og ringede straks til butikken og bestilte autostolen i blå Han er ikke spor, "jubiiii jeg skal have en søn" fikseret         (Billederne er ikke scannet ind med fotograferet, derfor den lidt skarpe blitz)   Her putter man sig godt ^^   Ret tydeligt bevis på det er en lille fyr   ^^
hvor herligt- vi håber osse på en dreng- det er min første og manden ahr en pige i forvejen. Vi skal kun ha et barn, men mande ner nu allerede begyndt med jamen blir det en pige fortsætter vi bare  jeg glæder mig osse vildt til d 30 til vores MD scanning. Så det er herligt at se andres md scanningabilleder... hi hi.. TILLYKKE med fyren...
Altså nogle gange tror jeg at der er mere mellem himmel og jord. Vores babyalarm har de sidste dage ikke kunnet få forbindelse, og vi sad så igår aftes og snakkede om at den kunne ryge ud, og så køber vi en ny når vi engang skal have småfolk igen - da vi egentlig godt kan høre Silje uden. Netop som vi var blevet enige om dette, så skratter alarmen, og stopper med at blinke - den har nu forbindelse. Så alarmen er i i mit hovede "levende" og ønskede bestemt ikke at blive skiftet ud med en ny 
sådan en vil jeg også have alså en der tænker selv
til dels en levende babyalarm...det er vores trofaste hund der ligger fast ved siden af barnevognen når børnene sover og pænt kommer og henter mor når der er uro...nogen gange er han hurtigere end den almindelige babyalarm... 
Hehe Vores dejlige schæfer dreng på snart 2 år er også en glimerende babyalarm   Han lægger sig altid ude foran barnevognen når Julie skal sove ude. Så snart hun siger en lyd kommer han og henter os   Det samme gør han med vores lille hund. Har dog en baby alarm ved siden af som sikkerhed når nu Kahn har andet at tage sig til  Vi har tilgæld en meget mærkelig bamse som jeg har arvet fra min niece. Den har godt nok sin egen mening. Den kan finde på at sige lyde midt i det hele uden nogen har rørt den. Vi kan hellere ikke høre hvad det er den siger. Det lyder som om den siger bøzzetra   Alle der har været her får altid bamsen at høre of folk griner som en gal   Jeg synes den er uhyggelig men da det er Julie s ynglings bamse er den her stadig 
hej jeg håber i kan hjælpe mig til at blive lidt klogere.. jeg er kommet på p piller igen og får den ene plet blødning efter den anden. det kan jeg dog godt leve med da det er i opstartsfasen men de smerter de har med er ik til og holde ud... hele underliv og lnd gør ondt og føles som stød i begge steder når jeg bevæger mig.. er det de p piller jegik kan tåle eller .hvad tror I.. hvad er jeres erfaringer... på forhånd tak
Jeg har ikke smerter ved pletblødninger på ppiller.. Så for mig lyder det ikke naturligt..
lægen - denne ved det med garanti bedst.
Det er vidst alt for længe siden jeg har vist min dejlige Silje frem. Så nu bliver i lige spamet! Først et ganske lille - ca. 1 måned gammel.   charmetrold på ½ år   1 år   Og nu - 2 år   1. strandtur   Lille føl født i søndags.   Utroligt som hun har forandret sig! Og alt det hun bare kan nu - snakker osv. - Og hår er der også kommet, selvom det var længe undervejs! Vis gerne jeres poder, så vi kan se flere forandringer. - Og pæne ord om Silje er selvfølgelig velkommen!
Hun er blevet en stor pige hende Silje... Hvor er hun dejlig! Hun ser totalt bølleagtig på 2 års billedet   - sprængfuld af krudt og narrestreger  Mathias er 2 år og knap 2 mdr nu og nybagt storebror... Her er lige et par billeder af min krudtugle:    
Det er sq de skønneste unger 
Ja Bølleagtig er det rigtige ord. Hun er en være en! Mathias ser nu også fræk ud med de solbriller! Ikke andre der vil vise deres lømler frem?
Så blev det min tur til at stifte bekendtskab med møllen omkring IVF. Vi blev henvist her i foråret og kom så lidt hurtigere til end vi havde forventet, så blev startet op her i starten af juni på behandling - den lange, men nu er forsøget aflyst da jeg tilsyneladende har reageret alt for godt på medicinen, så er blevet overstimuleret og bvadr   - det kan ikke anbefales - blev faktisk syg allerede efter de første to sprøjter, men lægen ville se tiden an og det er så endt med at de har aflyst, da de ikke kan følge mig nu her pga ferie.    Så mit første møde med den verden har været alt andet end positiv. Men hvad vi må jo på den igen til efteråret. Er der andre der har prøvet det samme og har I haft problemer efterfølgende med nye forsøg? Jeg forsøger dog at se det positive i det nu her - nemlig at de ikke tør risikere at jeg bliver endnu mere syg end jeg allerede har været af det og vil føge mig nærmere næste gang med mindre dosis. Det gode er at jeg nu slipper for min høfeber (må nemlig godt få binyrebarkhormon sprøjte, nu da jeg er ude af behandlingen) og at jeg alligevel kan fejre igennem til vores kommende havefest. Men sad godt nok tilbage med en noget tom følelse, da jeg fik beskeden i mandags 
vi er selv i behandling, dog modsat måtte have mange ekstra behandlinger for at lave bare lidt. det er da godt nok træls for jer det måtte afbrydes, men det skal nok lykkedes nu ved de da du ikke skal have så kraftig dosis ligesom de har fundet ud af at jeg skal have meget kraftig. op med humøret selvom jeg godt ved det er meget svært når man så brændnde ønsker sig et barn
for jer, at måtte afbryde midt i et forsøg. Jeg har selv prøvet at blive overstimuleret, dog først efter æggene var sat op igen. Det endte med 3 dage på sygehuset, fordi jeg havde fået 5 L væske i bughulen, så det er godt at de ikke vil risikere noget, når de ikke har mulighed for at følge udviklingen. Jeg krydser fingre for, at I snart kan være klar til et nyt forsøg.
hejsa, vi var dog kun igang med alm semination, da jeg overreagerede. Men dog heldigvis på den "gode måde" kun. Ganske vist fik jeg samtlige symptomer på gravilitet uden at være det. Men da vi først nåede til sprøjterne dannede jeg for mange æg, og gik direkte videre til IVF. Første gang de så lagde op var resultatet gravid, men mens med det samme. Muligvis pga hormonerne. 2. gang uden hormoner blev jeg gravid, og fik vores dejlige datter. Men det er hård omgang. Mange hilsner katarina
jeg fik for knap 4 uger siden kejsersnit og vil meget gerne vide om man skal vente 8 uger med ridnignen? Jeg vil nemlig meget gerne på sådan en islænder tur? Bare en time eller to
Min veninde fik foretaget kejsersnit, hun skulle vente 3 mdr før hun måtte ride igen og kun stille og roligt gå igang derefter.
Er du da skør!? Du har lige haft maven lukket helt op, selvfølgelig må du da ikke ride! Eller noget andet hård/belastende! Jeg ville vente MINDST 8 uger...
... ikke fået kejsersnit. Men jeg sprækkede til gengæld fra A-Z forneden, og der ved jeg da, at det hed ingen fysisk aktivitet i de første otte uger. Det gælder vel formodentlig også for kejsersnit. Men folk er jo ikke ens, og hvis du ellers er frisk og ikke mærker noget til noget, kan du da tage chancen. Jeg ville bare ikke gøre det.
er nogen god ide. Men ja, jeg føler mig fit for fight -men er det jo nok ikke 
Du kan i væreste fald risikere at arret springer op. Indenunder huden er det jo ikke helet endnu. Mener faktisk at man siger det kan tage op til 1 år før det er rigtig hel... Synes du skal vente til du har fået grønt lys fra lægen. Selv var jeg først på hesten igen efter 6 mdr....
Jeg ville ikke ride efter kun 4 uger.. -Men det bestemmer man jo selv.  Jeg fik selv akut kejsersnit for 11 uger siden, jeg har ikke været på hesteryg endnu. -Nu kunne jeg godt ride, men ikke eft. kun 4 uger.  Mine rideheste går med føl, så vi holder jo alle barselsorlov, hi hi.. 
Ja, jeg synes da lige jeg vil fortælle lidt om hvor let det har været:-) Nicklas er nu 4 mdr, og har faktisk aldrig skreget. Engang imellem når han er overtræt kan han lige være hysterisk i 10 min, men det kan tælles på 2 hænder hvor mange gange det er:-) Han har aldrig døjet med maven, trods han fra fødslen kun har fået flaske. Han har sovet fra ca. kl. 20 til 6-7 stykker om morgenen siden han var 1.5 mdr. Og han er altid glad   . Hvor er det da bare let. Man kan nok ikke være så heldig anden gang også   , så jeg får mig nok et chok til den tid. Hvordan har i andre det med nye små?? Både gode historier og dårlige?
Sikke da en dejlig Nicklas, du har dig.. Jeg har også en Niklas, men han må så være det totalt modsatte af din. Han er 2 mdr. Vi har været indlagt 3 gange, 2 gange pga forstoppelse, og sidste gang pga nyre-bækken-betændelse. Så her er der blevet skreget til den store guldmedalje. Han har endnu ikke sovet igennem, men sover bedre og bedre om natten, så tror det kommer inden længe, at han overrasker mor og far med en hel nat. Nu hvor maven kører bedre, og ingen infektion er vi også ved at få en glad lille dreng, men han kan være meget utålmodig. Han mener, vi burde kunne læse tanker. For når han er sulten, skal flasken altså bare være klar, og det er nu, og ikke om 2 min  Men skøn er han.
når man praler sådan.. ggg bare vent han bliver sikkert en af dem der ikke kravler eller går før han er 17-20 måneder..så der skal han bæres rundt.. hihi.. hvem ved .. men dejligt at du har fået et nemt barn indtil videre..Helene var også en nem pige, og hun kravlede da hun var 7,5 mdr og gik selv da hun var 10,5 mdr.. Liva er en hård nød at knække, men stadig i den nemme ende vurderer jeg... mon ikke det er fordi det er stressende at hendes gråd hvis hun græder en aften eller nat vækker storesøs..
Pral du bare! Det må man gerne, når man har sådan er lækkermås som Nicklas   Jeg tror aldrig, jeg har oplevet en bette fis som ham med så meget humør og krudt i rumpetten... Han har da jordens mest smittende gode humør  Håber ikke alt jeres held og glad-sovetryne-barn kvote er opbrugt når i skal have nummer to, nu er i jo totalt forvænnet.  Ærgeligt, at de andre hn'ere ik kan se, hvor dejlig han ser ud, men jeg vil gerne skrive under på, at han er en bisken!
på 3 mdr er også helt vildt nem, hun blev vaccineret i går og i aftes var hun bare så ked af det jeg blev helt forskrækket over at hun kunne blive så sur/ked af det....Men her til morgen var hun bare sig selv= smilede, snakkende og bare dejlig   hun sover også igennem om natten og er altid glad om dagen...Hun er meget nemmere ind drengende da de var på hendes alder, der var lidt mere temprament(staves?)men det kommer jo nok når hun bliver ældre....  mvh Katrine
godt gøres to gange. Min første Nikolaj var også et utrolig nemt barn uden de store "komplikationer". Nu har jeg fået nummer 2, hun er næsten 5 mdr. nu, altid i godt humør, har sovet igennem siden hun var 2.5 mdr. Stortset aldrig bøvl når hun bliver lagt i seng eller ud i barnevogn. Selvfølgelig afhænger det af barnets temperament og om man render i ind kolik el. lignende, men jeg også i høj grad det afhænger af hvordan man takler børnene som forældre. Så jeg tror ikke du behøves at frygte at en evt, nummer to bliver meget værre.
magnus var et stille og roligt barn sov dog først helt igennem fra 1år men var kun vågen en gang ca om natten... julie sov igennem fra ca 1½mdr og gør det stadig.. hvis en af dem vågner og græder vågner den anden ikke.. der kan være larm og de vågner ikke... så her skal vi ikke være på listetær;) så man kan sagtens få flere nemme børn...
Ihh hvor er det dejligt for dig >:) Jeg har også været en af de heldige   Faktisk med alle mine 3 børn. Dog havde min ældste søn lidt med mavsen og lidt natteroderi fordi jeg begyndte at give ham vand om natten. Det resulterede i at han vågnede mange gange til sidst og skulle have en tår vand. Efter en samtale med sundhedsplejsken stoppe jeg med vand givningen og 2 dage efter sov han igennem igen. Min anden søn var bare super nem. Min efternøler Julie som nu er 9 måneder er bare så nem. Tror hun har været den nemmeste af alle de 3 børn jeg har. HUn er altid glad, smilende og har en stor latter   Hun har sovet igennem fra hun var knab 2 måneder og bliver kun lige sur hvis maden kommer for langsomt   Når jeg putter hende kaster hun sit hovedet ind i sin klud og så sover hun bare   Og så er hun enda født 2 måneder for tidligt CHOK.
Jeg var oppe på hesten efter 6 uger.. Bare lidt skridt og intet vildt. Fik at vide, der skulle gå 6-8 uger af fys'en på sygehuset.. selvfølgelig helst 8 uger, men jeg kunne ikke vente længere.
Nu kan der jo være forskel på hvad man bør gøre og hvad man gør. En pige jeg underviste, red hele graviditeten (til dagen før) fik kejsersnit og red igen indenfor 10 dage. Man kan mene hvad man vil, hun var i slut 30´erne da hun fik 1. barn og har ikke fået problemer efterfølgende. KH Mette
Jeg fik akut kejsersnit for 7 uger siden og jeg har ikke tænkt mig at prøve på noget som helst, før lægen siger ok. Jeg troede/følte mig også rigtig Freshh" får nogle uger siden, men jeg fik noget til at skride i såret, bare ved at sætte mig op i sofaen med Alfred i favnen. Så nu passer jeg godt nok på, det gjorde dælme nullernaller længe, og jeg var tilbage, hvor jeg ikke engang kunne sætte barnevognen i bilen. Det var satme træls.
Hejsa Jeg var i sadlen 6 uger efter kejsersnit, men nu er der jo forskel på hvad den enkelte rytter forbinder med ridning. Min pony og jeg red ture i skoven i alle tre gangarter, hvilket var dejlig afslappende for os begge. Altså ikke noget med hård træning i dressur eller spring. Tror meget det handler om at lytte til ens krop og ha' en fornemmelse for hvad den kan klare. Hilsen Tove
Jeg venter. Det lyder som det mest fornuftige
Jeg red efter 6 dage, og der har aldrig været problemer   Min søn er 8 uger nu, og jeg er i fuld træning igen.... Rider ca 1 time seriøst om dagen og har gjort i ca 4 uger (: Men det er meget individuelt tror jeg hvornår man er klar, og alting er med måde..
der er max gået 14dage begge gange efter mine kejsersnit til jeg sad på hesten.. red 3timer første gang men stille og roligt... jeg har de flotteste ar, der er intet sket for mig.. jeg fik af vide jeg kunne ride når jeg var klar og at der ikke var regler for ridning mere, man skulle føle på sig selv om man var klar..
gør bare som du selv føler dig klar til det.. jeg red allerede 20 dage efter og det gik fint. bare en kort tur og hvis det gør ondt er det af hesten
Jeg har fået 3 kejsersnit. 1 gang var jeg "dum" skulle selvfølgelig have en skridt tur på min hest, men det fandt jeg så ud af at det skulle jeg IKKe have gjort. Av det gjorde nas. 2 gang ventede jeg ca 6 uger og det gik fint. Her 3 gang har jeg helet enormt hurtig og har slet ikke mærket noget som helst og var oppe og ride efter 3 uger. Bare en lille skridt tur som gik helt fint  Du skal mærke efter på dig selv. Det er meget forskelligt for hver kvinde hvornår de er klar;) Lyt til dig selv og mærk efter, så finder du hurtig ud af om du er klar 
Hejsa  Jeg er gravid for anden gang   er så super glad.... er kun i uge 5+5 nu, men sådan et par måneder går jo stærkt  Jeg tænkte på om der er nogen risiko ved at løbe når man er gravid? Evt. er det mere udsat i en vis del af graviditeten? Jeg tænker ikke på motionsløb, men har jo nogle ponyer der skal trænes. En der skal til kåring i september og kræver en del løbetræning, samt en anden, som skal med på lidt udstillinger (Erfaren, så kræver ikke så meget træning) Vil lige hører lægen, men det er først om en måned jeg skal derhen, så tænkte jeg lige ville hører jer kloge folk inden 
Da jeg fandt ud af jeg var gravid rådede min læge mig rent faktisk til at løbe - så længe jeg følte jeg kunne holde til det   Jeg kunne ikke holde til at løbe ud til postkassen ( har jeg aldrig kunnet   ) - så jeg lod være med at løbe 
Det er vist meget individuelt om man overhovedet kan løbe med mave på. Personligt har jeg ikke kunne løbe overhovdet pga bækkenløsning. Jeg vil mene at en god tommelfingerregel er at man bare skal lytte til sin krop, for den skal nok fortælle dig, hvis du laver noget som du ikke kan holde til. Under normale forhold, vil barnet bestemt ikke tage skade af at du løber. Med venlig hilsen Gitte
er ikke en sygdom- hvorfor så opfører sig derefter. NEJ det sker der ikke noget med. Man behøver ikke tag div hensyn i den forstand vedr motion mv, før man begynder at føle grund til det- dvs plukveer, bækkenløsning mv. Motion er sundt og godt, og længere man kan holde sig i gang des bedre op til og i fødslen osse. Jeg var jo i tvivl fordi et vennepar sagde til mig da vi fandt ud af at nu var det nu hos os, at SÅ skulle jeg da til at stoppe med de tunge løft ude hos hestene mv. jeg spurgte min læge, og beskeden var som sagt det er jo ikke en sygdom. Nej hold dig bare i gang. Det skal du slet ikk tænke på allerede nu mv
Okay, mange tak for jeres svar... ville jo ikke løbe nogen risiko, og vidste ikke lige hvordan det var mht. løb 
skulle vise en hest frem på Odense Dyrskue og trænede med hende op til og mønstrede hende derude- der var jeg i uge 26  Så klø du bare på 
Jaj eg er første gangs- og jeg VED jo at de siger førstegangs gravide oftest først mærker de første tegn på baby omkring uge 18-20... At føler man godt efter, så kan man måske allerede mellem 16 og 18 uge  Derfor har jeg gået og været en del obs, for jeg vil jo gerne følge med i det hele selvfølgelig  men men men - jeg har bare ikke mærket noget endnu. og jeg ahr det bare sleeeet ikke godt med det efterhånden. Rationelt ved jeg godt at alting da sikkert er som det skal være - men alligevel er jeg altså ved at være lidt bekymret. Jeg sys jo de "berømte" bobler snart måtte være at føle. Men hvor pokker blir de af  Som sagt ved jeg godt rationelt at tingene sikkert er ok som de skal være - men alligevel sidder man jo lidt og begynder at tænke sit  Så hvordan var det for jer første gang- hvornår mærkede i liv/boblerne ?? Var i bekymrede da i nåede 16 uge og derover uden at ha følt liv endnu mv ??
gennemsnitlig og mærkede Johanne i præcis 20+0. faktisk sad jeg på min-mave.dk og skrev et tudeindlæg om at jeg da gerne snart ville mærke kræet, da hun pludselig lossede mig en - jeg kan godt fortælle dig hormontårene SPRØJTEDE fra moren af lykke 
du kan være helt rolig- jeg er også 1. gangs og jeg var 22+0 før jeg mærkede ham, og 25 uger henne før andre kunne. Min moderkage ligger foran og derfor kan der går endnu længere tid inden man mærker spiren  17+0- så er der vel ikke længe til MD-scanningen? Du kan godt glæde dig heeeelt vildt 
det nok   Det blir heller ikke bedre af manden er begyndt at gå og sige, NU må han godt snart sparke (ved ikk om det blir en dreng altså)... Skingur: heldigvis er jeg stadig normal så at sige. Ingen hormon spektakler her  Rikke... uh så blir min mand da vanvittig inden*LOL* har sagt til ham han skal huske at når jeg mærker det går der stadig noget tid før han kan osse. ja moderkagen kan selvfølgelig ligge foran - ved heller ikke om det kan ha noget at sige med bagovervendt livmoder- det har jeg jo i normal grad som det vel kaldes. nej jeg skal til MD scanning i uge 20- dd 30 juli. Glæder mig meget, for alene NF scanningen var stor. Og først der fattede jeg rigtigt at den altså var god nok- der lå sandeligt en baby derinde 
Jeg mærkede ham første gang i 19+4, det var virkelig stort - ingen forudgående bobler, eller dvs. jeg troede først det var en bobel og sad helt pacificeret, med hånden på maven. Kort efter, et tydeligt spark  Havde været inde til scanning i uge 18 (sådan er det her i Sverige) hvor jeg fik 3D billeder af min lille prins. Det er fantastisk at mærke liv, en helt speciel ting - det væreste ved det er, at man bliver så uendelig bekymret, hvis babyen holder lidt hviledag i maven... Jeg gør i hvertfald, vil helst mærke ham meget ofte, så jeg ved han er derinde 
Jeg har en bekendt som jeg tror er Münchausen by proxy... og jeg ved ikke hvordan jeg skal gribe sagen an... Der er alle de typiske tegn. Al opmærksomhed foregår omkring barnet- konstant! Barnet har aldrig "jeg-tid". Han skal altid være på og have opmærksomhed. Ikke noget barnet ønsker, men det er moderen som ønsker det! Når drengen har været ved sin far, så er der kun dårlig snak om far, fra moders side. Mystisk har barnet altid mærker eller unormal opførelse, om morgenen når han skal i børnehave.... aldrig om aftenen eller efter hjemkomst fra faderen- først dagen efter når barnet, skal ses af andre mennesker. Jeg er bange for, at moderen gør skade på sit barn med vilje. Barnet er hendes eneste tale emne. Barnet giver hende alle kontakter til omverdenen... hvis i forstår... hun har ingen familie, kæreste eller venner! Så når barnbet er syg, så får hun opmærksomhed fra lægen eller børnehaven. Barnet er dybt forkælet og bliver båret rundt på hænder og fødder, men kun når moderen er der. Når barnet er uden moderen, så er han selvstændig og slapper af i sig selv! Han nyder at være sig selv! Han nyder at trække vejret selv! Han skal lokkes fra hans fristeder med gaver eller slik. Når drengen fjernes fra sit fristed, så slår barnet moderen i hovedet og græder! Hvis der ikke bliver grebet ind her, nu- så går det galt! men hvad skal jeg gøre? det er jo svært at bevise!
du har misforstået begrebet "münchausen by proxy". Oftest vil det jo komme til udtryk i et barn der er uforklarligt syg hele tiden, som bliver undersøgt på kryds og tværs.. At moderen ikke er som du synes er normalt gør hende altså ikke til MBP mor. Måske er der usunde ting i deres forhold, jeg synes din beskrivelse er meget rodet, og har derfor svært ved helt at forstå hvad der er så slemt. Han har mærker når han har været ved far- dagen efter han har været der og skal i børnehave. Hvordan ved du dette? Du siger jo hun ingen relationer har? Men har du mistanke om noget er helt galt vil eg da anbefale dig at lufte din bekymring for nogle uddannede voksne der har kendskab til faresignaler man skal være opmærksom på- både ved MBP og mistrivsel hos barnet. Har barnet været indlagt? har han haft uforklarlige sygdomme? Jeg synes der mangler meget infor for overhovedet at kunne begynde at tænke i MbP for mit vedkommende. MbP er MEGET alvorligt og kan være meget svært at opdage. Kunne der være tale om at moderen giver barnet mærkerne for at give faderen skylden? >For så er det IKKE MbP. Håber ikke du tager dette som negativt, men det er MEGET store ord at tage i sin mund hvis man anklager for MbP!
SPENDER 1: hvis man læser det link fra netdoktoren, så beskriver man faktisk moderen. Barnet er altid mystisk syg og har psykiske problemer. Bliver slæbt fra læge til læge og på skadestue, psykiatrisk afd. osv. Hver gang finder de ingenting og moderen får opmærksomheden.
Tjaa... Munchausen er meget alvorligt. Det kan være dødbringende for barnet. Ikke Det er en meget svær position du står i og jeg tror det bedste du kan gøre, er at søge kvalificeret hjælp til dette. Evt. kontakte kommunen hvor barnet bor og fortælle dem om dine bange anelser.
Ihverfald i Lolland Kommune hvor jeg bor findes der en anonym telefonrådgivnings linje man kan ringe til før man indberetter - hvis man går med tanker om fx at indberette naboen for mishandling eller lign. Ring til din kommune og spørg om de har sådan en linje, måske er det nemmere for dig at forklare dig mundtligt når du har en i røret der kan spørge nærmere ind til dine bekymringer.
ikke en update på hvad der sker? Det kunne jeg personligt godt tænke mig.
Da jeg ventede mine tvillinger mærkede jeg dem først 19+0, den dag jeg havde været til MD-scanning... Så jeg vil gætte på du er ganske normal.... 
jeg er jo nok ganske "normal" trods alt. De siger jo osse mellen 18 og 20 for første gangs- men at hvis man virkelig gør sig umage kan man inden. Og det sys jeg jo ihærdigt jeg har gjort. Så er jo lidt "skuffet" over det så ikk lige er tilfældet her... Og da jeg (endnu i hvert flad) ikk har haft andre ting der lader mig vide jeg er gravid- kvalme etc. ja så føler jeg mig jo ret normal. Intet har forandret sig andet end jeg er større på maven og allerede er ved at få flere strækmærker på madpakkerne (som lige er vokset 1 1/2 str på 1-2 mdr!!)   Ingen sære spisevaner, ingen kvalme.. Ingenting... Så blir man nemt bekymret...
Stute: Vær' du bare glad for at du slipper kvalmen - jeg kastede op hver dag, det første ½ år, nu kun et par gange om ugen. Man føler sig ikke mere sikker eller gravid af den årsag - man føler sig bare, pyyyyyh  Og hey, du ER jo vokset på maven - min begyndte først at vokse, omkring uge 23-24... Så til trods for scanninger, spark, kvalme, hjertelyd m.m - følte jeg mig først gravid, da maven voksede.
Intet unormalt ved først at mærke senere, de fleste mærker først liv omkring halvvejs i graviditeten. Selv mærkede jeg meget tidligt - allerede før uge 16 og i 16+3 (mener jeg) kunne andre mærke ham udenpå også. Men jeg havde ham så også liggende lige bag maveskindet, kun 2,3 cm var der fra ham og ud til mig. Det kommer også an på hvordan din livmoder ligger, hvordan han lige vender mm. Og så kræver det jo at du er vågen når han sparker - for den lille kan jo godt have afgivet spark da du sov, men da de endnu ikke sparker så hårdt, så vil du formentlig ikke vågne fra søvnen.
omkring uge 20 da jeg mærkede det første gang. Og de der sarte bobler, som mange snakker om oplevede jeg slet ikke. I et stykke tid havde jeg godt mærket til en rumlen i maven, men jeg troede det var tarmstøj - du ved, sådan nogle indenbords-prutter   Så en dag fik jeg et ordentligt los - ikke en boblende fornemmelse, men et kung fu spark af den anden verden. Og sådan fortsatte hun med at hilse på resten af graviditeten 
Jeg er nok en af de lidt heldigere førstegangs gravide, jeg mærkede bobler rimelig tideligt, men det er jo lidt ubeskriveligt og jeg var ikke sikker på det var bejs, men da jeg nåede præcis 17+0 var jeg slet ikke i tvivl mere, der kunne jeg godt mærke små spark, naturligvis kun indvendigt, og idag 19+0 har Morten og jeg for første gang mærket bejs uden på maven, til Mortens store glæde  Jeg er SIKKER på du snart mærker massere 
og små bobler ret tideligt men var heller ikke i tvivl da jeg var i uge 17. for der blev der da godt nok sparket noget. min livmoder ligger bagud, altså op af ryggen, og det gjorde bla. at jeg kunne mærke den lille spir så tidligt. så vær du bare tåldmodig det skal nok komme.  er nu i uge 33+5 og den lille sparker godt op på ribbene. ikke så rart så begynder da godt nok at se frem til at den lille kommer til verden...
Jeg mærkede ingen bobler, men regulære spark omkring uge 20 (måske var det uge 19), og de var temmelig heftige nogle af dem synes jeg, specielt dem han lavede lige ned i underlivet. Fik også nogle gange en fornemmelse af han lå vandret i mit bækken og så rettede sig ud/sparkede med begge ben) omkring uge 20 . Men nu har jeg også bækkenløsning og fik det ret tidligt, så måske derfor synes jeg det gjorde ondt når han sparkede dernede. Men det er en meget mæskelig fornemmelse at mærke liv, og senere når maven bliver skæv eller baby vender eller drejer sig, så er det dybt fascinerende at se hvilke groteske former maven kan antage   , jeg kan stadig blive helt opslugt af at se på det selvom jeg laver noget andet.
Hej... Jeg mærkede første gang babyen i sidste uge og der var jeg i uge 17 og var slet ikke i tvivl, det var små spark der også kunne mærkes med hånden!!! og nu mærker jeg hverdag 
mange svar. Ja jeg vidste det jo godt et el andet sted - men der skal abre ikke meget til før man blir lidt bekymret- slet ikk når der står at man da mærker boblerne først...
Mærkede jeg også liv i uge 19   Er spændt på hvornår jeg mærker her 2. gang 
i går aftes gik jeg tidligt i seng - lå og så tv i 1 1/2 - 2 timer. Søreme om ikk jeg fik spark- endda hele 6-7 stykker i det hele på den 2 timer   Ok jeg skulle op og tisse hver 10-20 min så bebs har med sikkerhed været træt af mig til sidst. Men der blev så osse sparket igennem 3 gange i streg til sidst så jeg kunne mærke det på min ringerfinger (hånden lå på maven som den plejer når jeg ligger på ryggen). Værsgod 3 styks lige i rap   det blir da en lille kung fu mester 
jeg har jo læst lidt om alt det man nu skal kalre i forbindelse med fødslen af den lille ny (ved godt der er længe til, men kan godt lide at være forberedt i god tid)  Jeg blir egentlig bare forvirret af det jeg indtil nu har læst desværre. Derfor tyer jeg nu som altid til de kære Hn`er der ved hav de taler om  hvordan foregår det og hva skal man præcist få gjort og inden for hvilket tidsrum vedr flg: kordegnen skal ha besked om fødslen ikk sandt er det korrekt det er inden for de to første døgn ? Da vi ik ker gift skal jeg ha afsendt en attest på at manden min er faderen til barnet (den attest fik jeg allerede her til første jordmoderbesøg)- jeg forstod det således at denne skulle fremsendes sammen med barnets dåbsattest, men den får man jo først efter dåben ?? El er jeg gal på den og det er sammen med min dåbsattest ? Skal mandens dåbsattest ikke medsendes til noget ? Har jeg glemt noget så fortæl mig det endeligt - jeg er simpelthen så forvirret (tråden ryger osse under favoritter af den grund så jeg ahr den til den tid)  Som sagt er jeg enormt forvirret over hva jeg/vi skal, inden hvornår og til hvem samt hvorfor  Ps. vi er ikke gift...
... er ikke så meget at være bekymret for. Faderskabserklæringen skal I sende afsted med det samme. Hvis det værste skulle ske, og du for eksempel dør under fødslen men barnet overlever, så har din mand ingen ret til barnet, hvis ikke den er sendt ind. Så afsted med den  Der skal ikke nogen dåbsattest med. Det gjorde vi i hvert fald ikke  Fødslen skal rigtignok registreres, men der er 14 dage at gøre det i. Og det kan gøres elektronisk.
Det er helt rigtig som Louise skriver.. Det har vi også gjort, (Jeg er heller ikke gift, manden har åbenbart dårlig knæ..   ) dog fik vi først afleveret faderskabsatt. sammen med fødselsatt. til præsten efter fødslen. -Jeg ved godt at det kan være risikabelt, at vente med at aflever faderskabsattesten.
Hej alle.. Jeg fik en vidunderlig dreng for 8 uger siden. Der har ikke været nogen problemer indtil for ca. 2 uger siden hvor mit humør ændrede sig. Jeg er blevet enormt sart og følsom og tuder hele tiden. Jeg føler mig ikke glad og der skal ingenting til for at slå mig ud. Jeg kan ikke sige hvorfor... Jeg aner simpelthen ikke hvad jeg tuder over... Jeg elsker både min søn og min mand, og føler ikke der er noget galt på det område. Er der nogen der har oplevet det samme? Hvordan kom i videre? Mvh Trine
Mon ikke du skulle ringe til lægen eller snakke med din sundheds plejerske, det kan være at du har en fødsels depression. Jeg ved det ikke, det er bare et gæt. Men snak med nogen kyndige mennesker om det. bedste opmuntrende hilsener.
Det kan sagtens bare være dine hormoner der raser rundt i din krop, men for en   skyld, ville jeg også (hvis jeg var dig) nævne det for min læge eller SP. Tænk nu, hvis det rent faktisk var, en fødselsdep. Så er det jo bedre, at få taget det i opløbet. Skal du ikke til 8 ugers besøg hos lægen? Så kunne du nævne det der... Det ville jo være rarest for dig, at få dit gode humør tilbage, så du for alvor kan nyde din søn (og mand   ) Held og lykke med det.
Ja, det kender jeg alt til. Sådan som jeg græd under min graviditet, skulle man næsten tro, at jeg havde fået grædt ud, men jeg fortsatte ca. de første 3 måneder af min søns liv. Men det gik over af sig selv.
læge el SP - det kan være som Piratos skriver, men det kan osse være en efterfødselsdepression hvis du er uheldig.
jeg tuede også som pisket... der gik nogle uger, der havde jeg bare klynket lidt og så pludselig brød der en milliard tsunamier løs!! Jeg vrælede bare... uden egentlig grund... andet end hormoner og så gik det op for mig hvor meget min verden var ændret for evigt! Det var en STOR omvæltning for mig... jeg havde ideer om at det da intet problem var med 4 heste og 2 føl på vej og en lille baby... NEMT NEMT tænkte jeg... FØR jeg blev mor!! Men virkeligheden er bare en anden  Jeg synes du skal snakke med din læge... for en sikkerheds skyld... men der behøver ikke være noget galt  Katrine
har vi også stadig liggende herhjemme, og jeg kan simpelthen ikke finde ud af, hvor vi skal sende den hen - nu synes jeg at jeg har hørt så meget forskelligt.  Hvor har I andre sendt den hen ? Vi bor i Århus kommune (by; Trige).
skal faderskabs attestem hen - er det ikke osse til præsten ??
... omsorgs- og ansvarserklæringen inden barnet bliver født, skal den sendes til Statsforvaltningen. Sker det først efter fødslen skal den til kirkekontoret i det sogn, som moderen er tilknyttet. Læs mere har: 
se DET var jo brugbar information der vil noget 
hvornår tror i så det er smartest at få den sendt- hvor langt mon jeg bør være henne når den sendes ??
Det er også en kopi af din dåbsattest og mandens. Disse skal også til kordegnen (det sogn du bor i) Hvis I er gift skal der en kopi af vielsesattest med (det var I jo så ikke   ) Jeg havde taget kopier af de nødvendige papirer og havde en frankeret kuvert (med adressen på) med i sygehustasken, og så var det lige klar til afsendelse. Så vi sendte først da jeg havde født..... men nu var vi så også gift, for kan da godt se, at det kunne blive noget frygteligt rod mht. ovenstående eksempler (gud forbyde at det nogensinde skulle gå SÅ galt   ) Ellers kan det jo være, at din kommune har en hjemmeside, hvorpå du kan finde info. Ellers stod det også i den lille "bog" man fik hos lægen, til det 1. besøg...
jeps jeg ved det - men der står kun man kan gøre det til kordegnen efter fødslen, og ikke til statsforvaltningen allerede inden. Men det er faktisk den bog der forvirrer mig bl.a. Nej man må da ikk håbe at det sker - men det er nu rart at ha sikret det man kan HVIS det værste skulle ske. For man skal aldrig sige aldrig el det sker kun for naboen  Jeg mente nok der var noget med at begge fødselsattester skulle sendes med osse. Så var jeg da ikk heeeelt galt på den 
Ok jeg troede egentlig jeg havde styr på sagerne, men NU er jeg blevet forvirret!  Hvor skal vores (forældrene) dåbsattester sendes hen og hvorfor? Hvilken en af alle de der papirer er faderskabspapiret man skal sende FØR fødslen? Håber der er nogen der er rigtig gode til at skære ud i pap og neon 
faderskabsattesten (viser jordmoderen dig hva er) - den sendes MED forældrenes fødselsattester til statsforvaltningen hvis det er INDEN du føder- er det EFTER fødslen sendes det hele til kordegnen i dit sogn sammen med jeres fødselsattester.
Hvis du sender  , skal du huske, at det skal gøres indenfor 2 dage... og hvis I er gift så husk kopi af vielsesattest. Stute: ja for søren, dte ville da være forfærdeligt hvis man rent faktisk pludselig stod i en sådan situation - puha ... Vidste slet ikke, at det nogensinde kunne blive aktuelt. Men nu er vi jo også gift, så har ikke tjekket så meget i den "afdeling" Jeg synes heller ikke, at jeg nogensinde er stødt på noget med Statsforvaltningen, så tør ikke udtale mig i denne retning  Ellers må man da kunne ringe til en ven... 
Okay.. Jeg/vi har så ikke medsendt kopi el. original dåbs/fødselsattester til kordegn, efter baby's fødsel. Vi har ikke hørt noget fra kordegnen, så de skal nok ikke bruge vores dåbsattester..  Måske præsten skal bruge vores dåbsattester nu her, når han kommer ud og vi skal snakke om barnedåb som er planlagt til d. 26 juli!!?
Altså nu er jeg rundforvirret...skal de have vores vielsesattest med også? Udover den lille lap hvor vi udfylder vores navne, cpr og fødselsogne? Troede kun det var den lille grønne lap der skulle afsted.
korrekt - hvis i er gift så skal vielsesattest med- el kopien... Robsen: Jo jeg vidste da godt at DET kunne ske, men ikke at man ligefrem på den måde skal ha sørget for det inden. I bogen står der abre kordegnen inden 2 dage færdig slut. Så det avr godt jeg spurgte herinde, så jeg kan få det gjort inden i stedet. Man ved jo aldrig.
nej, egentlig mærkeligt, at der ikke står noget der er   vigtigt!!! Jeg mener, selvfølgelig sker det nok kun i de   sjældne tilfælde, men konsekvenserne er da (eller kan åbenbart være) ret fatale... Synes i det hele taget, at det hele mht papirer osv kan være ret forvirrende... Sært at der ikke bare findes en "Tjek-Liste" hvor alle de vigtige info står... Der findes jo i tonsvis af sådanne lister, med "hvad skal jeg bruge til baby den første tid", "hvad skal jeg pakke i tasken til sygehuset" osv osv... Men ingen liste, med de ting der rent faktisk er vigtige 
ganske enige- et el andet sted ved de fleste vel for pokker at man skal ha div tøj med til baby, bl.a. fordi den jo skal ha det på hjem, og ja en selv har jo tøj på derhen og går det helt galt kan man altid få nogen til at hente noget mere. Så ja papirerne er vigtigere sys jeg- og specielt selvom det ER sjældent det sker, men moderen kan jo altså gå bort i fødsel. Og jeg ville sandeligt el nej det ville JEG jo ikke, men min mand og mine forældre mv ville da nok være noget bedrøvede hvis ikk de kunne få "deres" barn hjem el lig. pga et dumt stykke papir. Jeg sys jo egentlig nu hvor jeg ved det jeg gør at det er delvist vildledende man i en sådan bog som kan ha så megen vigtighed i sig KUN skriver papirerne skal sendes til kordegnen senest to dage efter. Man kan sige at i den bog er der reelt en tjek liste- men jeg sys da det er en mangel at dette ikke står der i. El at man i det mindste får det at vide hos jordmoderen. Hun sagde jo osse til mig den skulle være afsted senest to dage efter- men ikk at jeg kunne gøre det før til statsforvaltningen.
Men det eneste jeg gjort var at udfylde den elektroniske erklaring da vi endelig kom hjem og ved et besøg hos præsten fik vi hans fødselsattest. Ikke noget med hverken dåbattester på os eller vores vielsesattest. Det var så i nov 07 men synes da ikke at der egentlig var papirarbejde i det ved det eneste jeg har sendt var hans opskrivning til dagpleje.
Jeg fødte for knap 3 uger siden en lille pige, som i starten havde en smule problemer med at holde vægten. Dette førte til, at hun suppleret med min mælk, får lidt MME ved siden af, for at være sikker på, at får den næring hun skal bruge. Efter vi er begyndt at give hende MME, er det lige som om, hun, især om natten, har nogle gvaldige mavekneb. Nogle nætter skriger hun sig gennem timerne, kun trøstet af hendes sut, som hun sutter helt vanvittigt i. Jeg er blevet enig med mig selv om, at hun skal tjekkes igennem af en kiropraktor, så hun rent fysisk ikke er skæv eller har nogle "fødsels-komplikationer" siddende, som stadig generer hende. Har du prøvet dette på dit barn, og hvad siger dine erfaringer dig?? Vi skal afsted imorgen, og jeg er meget spændt på hvad Lillepigen siger til det.
tog vi også til kiropraktor med da han havde vrøvl med maven og det hjalp. Han var meget meget lidt skæv, men det var åbenbart nok. Selv manden som ellers ikke har "fidus" til sådan noget knæk og bræk noget kunne mærke forskel på drengen. Jeg mener vi var forbi 4 eller 5 gange. Louise
Silje var ikke mange uger gammel da vi drog til kiroprakter med hende. Her var det dog af en ganske fysisk grund - hun kunne ikke løfte hovedet når hun lå på maven. Og ganske som sundhedsplejersken havde forudsagt, så var hun låst, både i nakken, skuldren og i lænden. Vi havde ikke haft mærkbare problemer med mavekneb, koliksymtomer eller andet inden, men efter nogle gange ved kiroprakteren kunne vi alligevel mærke en forbedring i hendes døgnmønster. De "knæk og brækker" ikke i de små, som ved os voksne, kiroprakteren sad med hende og bevægede hendes led og nærmest masserede hende, hun så faktisk ud som om at det var dejligt! Dog det sidst han gjorde hver gang var at ligge hende på ryggen og så dreje hendes hovede helt ud i ydreposition til hver side, det kunne hun ikke lide. Held og lykke med det.
Begge mine har været der, med et absolut godt resultat til følge. Lige bortset fra dengang hun fejlbehandlede min yngste datter. Hun var vidende om det, kunne man tydeligt mærke. Men sendte os hjem alligevel. Pigen fik meget volsomme vejrtrækningsproblemer om aftnen.... Men ellers alt vel........
Karla var dog lidt ældre, da vi var afsted. Vel omkring 4-5 måneder. Vi skulle have været afsted noget før, men desværre er man ikke alvidende som førstegangsmor (det satser jeg nemlig på at være næste gang   ). Det foregår ganske stille og roligt. Den ene gang, vi var der, var Karla meget ked af det og træt, og så fik hun bare en lille kort tur og en ny tid. Så det foregår på babyens præmisser.
Jeg har en veninde, som har en dreng på 3 mdr med kolik. De begyndte hos en kiropraktor for en måneds tid siden, og det har vist sig meget positivt  Held og lykke med hende.
Kan også kun sige positive ting om kiropraktor. Vores lille dreng var simpelthen låst i nakken, og det kunne tydeligt mærkes efter behandlingen, at det hjalp  Så   herfra
Skynd jer bare afsted. Vores søn har efter 2 behandlinger allerede skåret de fleste skrigeture væk igen... Han fylder bleerne igen og har det gennerelt bare meeget bedre. Han er 8 uger og har også fået en drøj start på livet. Han har en lille låsning imellem skulder bladene som også påvirker maven. Det er slet ikke voldsomt og han ser faktisk ud til at nyde behandlingen, kun lige hovede strækket syntes han er træls. Jeg kan kun anbefale det, vores barn er blevet såå meget gladere. god bedring
hejza  Jeg er gravid i 10 uge. Jeg har det allerede sådan med at jeg ikke kan spise så meget på en gang. HAr ikke kvalme eller noget som helst. Mærker faktisk ikke at jeg er gravid. Dejligt  Men så sagt kan jeg ikke spise særligt meget. Når jeg spiser bliver jeg enormt mæt. Derefter går der en halv time - time så er jeg meget meget sulten. Nogle gange samtidigt med at jeg føler mig meget mæt. Nogle råd eller idér til hvad jeg kan gøre..??
Næ, sådan er det vist bare 
det er bare sådan det er- sådan har jeg haft det siden starten. Husker ikk om det avr lige inden vi fandt ud af det el lige efter det kom. Vi opdagede det i uge 5+6 der blev ændret til 6+2. De første uger var belastende i den retning. Jeg har altid spist store mængder men ikk så ofte, og det kunne jeg bare ikke mere. Det blev til mange små. jeg har nu ret godt styr på det- kan faktisk stoppe i tide inden jeg blir dårlig af at spise. Har jeg ellers aldrig kunnet før. Jeg har fået det ned på kun at spise ca 2 X mere om dagen, nogle gange 3 - andre i sjældne tilfælde slet ikke oftere endda. Og har nu vænnet mig til det endda.
hej allesammen Jeg er gravid i 10 uger og det sidste stykke td har jeg bare slet ikke haft brug for knus, kys og kram. Min mand er blevet MEGET kærlig efter vi fandt ud af vi venter barn. Men jeg gider virkelig ikke kramme og kysse. Faktisk lidt synd for ham, men hvad skal jeg gøre?! føler jeg bliver kvalt når han vil give et knus. Er det normalt?? eller er jeg lidt sær??? Mange knusser her fra
er normalt nok.... Men tror ikke nødvendigvis at det er pga. graviditeten.... Der er da også nogen gange, hvor jeg ikke lige kan overskue de store favntag og kærtegn, men det er altså pænt lang tid siden jeg var gravid. Det handler jo ikke om, at man ikke kan lide manden mere, mere bare at man lige har behov for at være sig selv, tror jeg....
man kan jo sige hva man vil - men vi er et dyr i den retning på lige fod med andre (næsten). Nu ved jeg godt det ikk er 6 du skriver om. Men jeg vil bifrage med eget eksempel lige for at illustrerer hva jeg mener med det jeg skriver. here it goes. Jeg er normalt yderst 6gal. ingen hemmelighed i det. Jeg har altid sagt at selv en graviditet tror jeg ikk på vil sætte en stopper for det. MEN... Jeg er ikke 6gal efter jeg er blevet gravid. Jeg tror simpelthen det hænger sammen med at kys, kram, knus og 6 hører med til det at reproducerer sig som menneske måske. Jeg elsker stadig alt det andet, og skal erkende at 6 for mig ikk er så dejligt som før og det sikkert har en indvirkning. Men i og med kvinden er gravid, og dermed godt i gang med at reproducerer sig. Ergo er ens (ofte- ikk altid men ofte) 6lyst måske nedsat fordi man jo har fået det naturen beder os om så at sige. For nogle hører kys og kram mv måske under der, hvor ofr jeg selv gør det ikk, det er mere bare 6delen. men som sådan tror jeg at det er normalt. vi påvirkes jo på en anden måde i og med vi blir gravide frem for manden. I naturen ern ormalen jo osse ved dyrene at hannen bare går ud og reproducerer videre på andre hunner. Så får dem er det naturligt stadig at være 6, kramme og kysse lystne i en graviditet. Jeg ved det ikk men det er min teori.
Jeg har ikke mærket nogen forskel, på at være gravid og så lysten til kys, kærtegn og kærlighed - slet ikke, det er på samme HØJE niveau, som det altid har været 
Jeg oplevede i starten og langt hen i graviditeten at vi øgede vores lyst til hinanden... vi var glade for at vi var blevet gravide så der var ekstra kys og kram ... Men de sidste 6-7 uger der havde jeg sgu ikke så meget lyst til sxe... heller ikke til en masse kys og kram... men nussen på maven var skønt... Jeg tror det er MEGET forskelligt hvordan man reagerer... dog er det vist ret normalt at glæden over graviditeten gør at man har lyst til kys og kram mere... Prøv at spørg dig selv hvad det er der ikke virker for dig når manden din vil kysse og kramme... prøv at mærk efter om du kan mærke hvad det er der generer dig ved det.... Det er meget normalt at have det sådan i perioder... Katrine
at det kan være forbundet med at man mentalt forandrer sig. måske skal man vænne sig til at dele sin krop, og føler sig nærmest "invaderet" ved mandens kærtegn- lige netop fordi man ikke selv har vænnet sig til ens "nye jeg" endnu. Men jeg tror det er individuelt hvor meget man påvirkes. Nogle har det fint med deres nye "position", mens andre har mere brug for at vende den lidt indad og have det lidt for sig selv..
Ja jeg bliver over nymfoman når jeg er gravid. Alle 3 gange   Hvorfor ved jeg ikke men sådan er det bare 
Er der ikke noget med at man danner mere prolactin når man er gravid, som undertrykker produktionen af dopamin = det stof som bl.a. gør at man ønsker fysisk kontakt og føler sig forelsket? Naturen har jo som sådan ingen gavn af at du dyrker xs nu, missionen er fuldført i og med du er i gang med at formere dig. Så det skal være kærligheden til din mand som fortsat giver dig lysten. Hormoner er vi ikke selv herre over, og vi påvirkes jo forskelligt. :Pia
Hej alle... Dette er bare en glædes tråd eller en stolt mor tråd. Her til aften kunne vi ikke "finde" sutten.. altså jeg har et par i skabet, men Rasmus har længe snakket om at sutten skulle på Monas(dagpleje) suttetræ snart. Så nu tænkte jeg at vi prøvede. Han accepterede den ikke var at finde, uden problemer, så gik vi op i seng, sang som vi plejede og vi sagde godnat som vi plejede, han spurgte slet ikke om sutten. Jeg gik som jeg plejede og så lå han og snakkede lidt, kaldte på mig og bad om en tår vand, det plejer han ikke, men tænkte at det gik da nok. Han fik sit vand og sørme om han ikke sover nu. uden problemer. Jeg fatter det slet ikke... det er da vildt. Troede ikke det var så nemt, havde forberedt mig på en masse besværligt tror jeg.. Nå men det jo også bare første nat.. men jeg er helt vildt stolt af ham. Hvad er jeres erfaringer med stop af sut?? Det er skægt for min holdning er lidt at han skal stoppe når han er klar. Rasmus bliver 3 til oktober, så det haster ikke. men han er i forvejen en dreng der kun bruger sut når han skal falde i søvn, så ryger den ud af munden når han sover. Far er udsendt soldat i afghanistan, vi skal flytte til jylland når far kommer hjem og så skal Rasmus starte i børnehave i jylland. Så sut og ble stop har ikke stået øverst på listen, da han skal være klar og jeg ikke vil presse ham... Nå men det blev et langt indlæg.. men fedt... er mega stolt... i drømmer ikke om det..
med suttestop. kan da godt forstå at du er stolt.. vi håber da at det så bare var det og han helt glemmer den. 
Ej hvor   for jer, at det er gået så fint!! Her gik det også over   forventning, da Mads skulle vænnes fra. Vi havde troet, at det ville blive et  , da han var meget knyttet/glad for sin sut. Men han var selv med på posthuset og sende den til julemanden, og så var der jo ikke noget at gøre  Han var super længe om at falde i søvn de første aftener... lå og legede i sengen kunne vi høre, og kunne ikke finde ud af, hvordan han skulle overgive sig til søvnen. Tilsidst blev han lidt ked, fordi han var overtræt, men spurgte ikke efter sut. Skulle bare trøstes... Ikke engang en uge gik der, så var det tilbage til normale forhold, og han har ikke spurgt efter dem. Skønt når tingene går nemmere end forventet 
Hej Stine Jamen vi har jo børn der er født samme dag og min datter afleverede sutten i fredags i legetøjsbutikken, den skulle på Deres sutte træ. Hun spørger nogen gange hvor den er men savner den ikke. Jeg har ladet mig fortælle at det er lettest at vænne dem af med sutten i denne alder fordi man stadig kan "bilde dem hvad som helst ind". Mine to drenge stoppede også i denne alder. Hilsen Jette - som også er stolt af sin datter
Sjovt, NØJAGTIG på samme måde gik det da vores børn sluttede med sutten. Den var simpelthen helt ærligt forsvundet og begge gange blev det accepteret med et 'sut væk?' trækken på skuldrene og så i seng uden brok - sådan har det været herefter  Den efterfølgende aften spurgte Oliver efter sutten, men jeg sagde 'jamen den er jo væk?' og så har det været ok - ikke en lyd om den siden.  TILLYKKE er det ikke bare fantastisk??
også hvordan det gik med mine drenge  Min ældste var hos tandlægen som spurte ham om han stadig brugte sut og ja svarede han stolt haha. De havde et stort træ ude foran vinduet hvor der hang flere 100 sutter og da han var færdig spurte tandlægen om han ikke ville sætte sin sut på træet og det ville Mathias da gerne og vubti så var han suttefri   Gik rigtig nemt og smertefrit  Min anden søn Mark stoppede med at bruge sut under en tur jeg var på med nogle veninder. Jeg var væk fra torsdag til søndag og farmand passede Mark. Da jeg kom hjem søndag aften og skulle putte min søn opdagede jeg at alle hans sutter var væk. Spurte ham så hvor dine sutter skat og så satte han sig op i sengen og kiggede mig dybt i øjnene og sagde mor altså jeg bruger ikke sut mere   Far havde snakket med ham om fredagen og de var begge enige om at Mark nu var en stor dreng og ville stoppe sutten   Så nemt har det også været i mine tilfælde  Nu jeg bare spændt på at se hvordan det går med min datter. Men der er et stykke tid til endnu, da hun kun lige er fyldt 9 måneder 
tale om det som om jeg ahr et barn endnu, for bettefis er kun på vej jo. men jeg kan da sige at min egen mor havde det nemt med mig. jeg besluttede en dag at jeg ville ikke bruge sutten mere, bad om at smide den i skraldespanden. Min mor sagde at så blev der altså ikke købt en ny hvis jeg gjorde det. Det var fint med mig. Ud røg sutten og aldrig blev der spurgt til el brugt sut igen. jeg var så vidt jeg husker osse 2-3 år dengang.
Det lyder godt nok også nemt   - Forstår godt du er stolt! Det der skulle til for at få min nevø til at smide sutten var simpelthen julemanden! Han blev så bange for julemanden sidste jul fordi han kom trampende ind i rummet.. Da far så sagde til ham om julemanden ikke snart skulle have hans sutter, så sagde han Nej! .. De skulle hellere i skraldespanden, Julemanden måtte ikke få dem! Han har ikke spurgt efter sut siden han smed dem ud, men hvis han finder en, så skal den lige i munden på vej ud til skraldespanden 
Denniz blev lovet en tur i Bonbonland når han var parat til at hænge sutterne ud på træet - Og det fik han. Han var selv med til at hænge dem på snor (vi havde gemt alle) og hænge dem ude på træet og havde en hyggelig tur - han har altid været indstillet på at det så bare var det.
Nu begynder det for alvor, at knibe med tålmodigheden... Jeg er nu i 41+1 - og syntes det begynder, at være opslidende for hele familien, at leve fra dag til dag - for hvis nu.... KOM NU UD; LILLE BLYP!!!!! Alt er prøvet - og jeg mener ALT   Selv mine egne gode råd, er der gjort brug af. Et af dem, fik også slimproppen til at smutte for et par dage siden - og efterlod mig i et døgns tid, som en uendelig omvandrende plukve - men ak - stadig ingen baby.... Det bider virkelig om aftnen og i går blev jeg oppe til 01.30 for at lade det arbejde - men så snart jeg rammer puden, tager min blære over - og det eneste aktivitet der er om natten, er tisseture MANGE TISSETURE....
dig godt   jeg gik selv "kun" 10 dage over termin denne gang, men hold da op hvor er man da utålmodig.....Man det er jo alligevel ventetiden vær....Jeg blev sat igen og ud kom mathilde  Held og lykke med fødslen (som forhåbelig snart går igang) mvh Katrine
så fødte jeg, da jeg var 41+1, så måske du er heldig at føde i dag  Det er et mareridt, når man har rundet de 40 uger!
lige som dig og jeg er endda kun i uge 38  Kom så uuuuuuuuuuud baby(er)...
ligesom dig, og jeg er 'kun' i uge 37, men med voldsomt mange gener. Mon ikke der snart sker noget, jeg håber for dig, at der er gevinst i nat  Masser af vestøv herfra.
Kender godt følelsen... Har 25 dage tilbage og er ved at være meget utålmodig   . Ved godt den kommer når den er klar og ikke før...-men jeg er også meget plaget af irriterende gener.... Krydser fingre for der snart sker noget...
Troede også jeg fødte før termin - så det er adskillige uger, vi nu har været i "beredskab". Den har stået laaaangt nede og banket på i evigheder... Tusind tak for opmuntringen  Og ja, selvfølgelig kommer den, når den kommer  Men det må så gerne være NU!!!! Min teori er i øvrigt, at fødsler som hovedregel går i gang sen aften, nat eller tidlig morgen... Så hver morgen, når fuglene driver mig til vanvid, gennem det åbne vindue - er det bare æv, æv, æv
Karina, jeg må også efterhånden melde mig i klubben... Mads fødte jeg 10 dage før termin, så det , at jeg nu har gået 2 dage   tid, havde jeg bare slet ikke regnet med  Er også ved at være pænt træt af, at sige (når vi inviteres til ting/arrangementer) at: "det vil vi gerne, hvis ikke jeg føder"... Man kan bare ikke planlægge noget - eller jo, det kan man jo sagtens, men man aner ikke om det bliver til noget... Og hver gang man møder nogen, siger de "sig mig, er der ikke sket noget  ???" " øøøh synes du det ligner jeg ikke er gravid mere   " Så jeg må efterhånden også melde mig under de (lidt) utålmodige faner....
Jeg føler mig helt radbrækket her til formiddag. Jeg plejede altid at sove på maven, men det har jeg af gode grunde ikke kunne gøre på det seneste - er i uge 28. På ryggen er heller ikke behageligt længere det er for tungt. Den sidste tid har jeg ligget på siden, men her i nat fik jeg så ondt i hofterne. Mente jeg havde set et sted at det skulle være godt med en pude mellem benene, så det prøvede jeg. Det hjalp da også på hofterne men så gjorde det i stedet ondt i ryggen. Jeg døjer ellers ikke med smerter af nogen art og har haft det fint i graviditeten. Nogle der har gode udførlige forslag til hvordan man kan sove behageligt med en stor mave?? Kira.
rigtig. jeg bruger også en stor pude mellem benene. men det er heller ikke altid det hjælper på min søvn. men prøv dig frem, måske med en ekstra dyne. jeg invisterede også i en let dyne som man ikke bliver så varm under. men lige i de dage her hvor det også er varmt om natte. kan jeg altså ikke mærke nogle forskel. så der ryger dynen stort set helt af. jeg tror bare at det er meget normalt at have problemer med at sove ordenlig når man begynder at få stor mave på. 
er det bare for varmt. Glæder mig til det bliver lidt køligere. Lige nu sover jeg bare med et tomt dynebetræk over mig. Kira.
jeg forsøger at sove med min dyne mellem benene og ind under maven, så sover jeg nogenlunde og ellers har jeg nogen gange fået lagt den bag ryggen så man kommer til at ligge lidt på skrå, lyder mærkeligt men jeg ligger helt vildt godt. Mangler bare at overbevis bebs om at den skal ligge stille om natten så jeg kan sove  Ser frem til at det skal blive køliger i næste uge, når vi skal i sommerhus, er 30+5 uger henne og ved at gå til af varme - der er alt for lang tid til september hvis det her vejr forsætter..
Jeg fik det gode tip, en pude under maven også når du sover på siden! (Jeg er så kun 18+3, men har bækkenløsning, og en pude/dyne mellem benene og en pude under maven gør bare UNDERVÆRKER   )
det må jeg prøve. Både med en pude under maven og med en dyne bag ryggen. Det lyder godt med en dyne bag ryggen, og så kan man også variere sine liggestillinger. Synes også efterhånden jeg har samme problemer når jeg skal sidde. De fleste steder sidder jeg elendigt og maven er i vejen eller det føles tungt. Heldigvis sidder jeg godt i vores sofa   Havemøblerne er derimod helt håbløse, der synes jeg jeg sidder dårligt ligemeget hvad jeg prøver. Kira.
hvis du alligevel skal ud og købe en ammepude så få det gjort nu. Jeg sover med min pakket ind i et dynebetræk. Den er jo u-formet så det passer med at den i den ene ende kan være mellem benene, selve u-et kan støtte maven og den sidste ende lidt ind under bryst og arm så man ikke falder for langt frem over. Det er baer guld værd for mig. Jeg får stadig af og til ondt i hofterne, men jeg må så vende mig nogle gange om natten. Så sover jeg dog kun med ammepude på den ene side. Jeg har købt en med speltkerner, den bliver heller ikke varm at ligge op ad eller have mellem benene som en dyne gør og som jeg også kunne forestille mig at en med krøyerkugler gør.
ja det er slemt specielt her i varmen og få noget søvn   jeg elsker også og ligge på maven, og har sørme også været vågnet ved at jeg stadig har haft ligget på maven, og jeg bliver så mega sur på mig selv, for jeg vil ikke ligge på maven, er bange for at mase baby, men det styre man jo ikke selv i søvne.. men en god stilling jeg i hvert falde sover i er faktisk e blanding af at ligge på siden og maven. den ene arm op under hovedetog så ligge på kroppe mellem siden og maven, og så med det ene ben strækt (den side du ligger på) og det andet ben bøjet ud til siden så du ikke kommer til at ligge helt på maven. sådan ligger jeg meget. men det er ved at være slut for mig   er i uge 35+3... jeg kan så dog godt ligge på ryggen og siden.. men nej det er ikke hver nat man lige får sovet så meget, nu er det man begynder og glæde sig til det er overstået og man får sin krop for sig selv igen
også mellem hvilken side jeg ligger på, men nogle dage ender jeg alligevel med så ondt i ryggen at jeg bare står op. Så går det heldigvis hurtigt over. Jeg tror slet ikke jeg ville kunne trille over på maven mens jeg sover, jeg synes jeg vågner hver gang jeg skal vende mig. Sidst jeg forsøgte mig for 5-6 uger siden tror jeg, fik jeg et ordentligt los, hvilket jeg tog som et tegn på at baby ikke syntes det var en god ide, så siden har jeg ikke prøvet. Jeg havde faktisk ikke tænkt så meget i ammepuder endnu, men det kunne da godt være man skulle anskaffe sig sådan en. Kira.
Mine tvillingepiger var 22 måneder da vi besluttede at de ikke længere skulle bruge sut. Vi tog dem bare fra den ene dag til den anden, og de spurgte ikke efter dem, og har ikke brugt siden. Hilsen Stine.
da jeg ventede min den første var jeg klar en uge før termin .... Men nej nej ... Tøsen blev inde 17 ekstra dage   det var bare ikke sjovt og jeg prøvede også alle gode og måske ikke så gode råd .... Blev sat i gang til sidst ..... Masser af VE støv til jer gravide tøser ... KOM SÅ UD .. bebs' r Jannie
   Stakler, åhh... i griner af mig om 6 uger, men jeg er forberedt   , Jeppe kom 9 dage over tid, så det forventer jeg også denne gang. Nanna.
Min datter kom også først 18 dage over tid - men det var min første og det er 10 år siden  Igår aftes ordnede jeg hegn hele vejen rundt om folden - hold da op plukveerne bed - og hold da op hvor ryg og bækken klagede sig hele natten - så kunne jeg få det for det - men ingen baby. Men glæden over et igen solidt hegn - skal man jo heller ikke kimse af  I dag har vinduespudseren været her - så nu tager jeg vinduerne indvendig.... Og tro mig jeg har rigtig, rigtig mange af dem  Og rigtig mange fluer, som ynder at besørge på dem 
med jer. håber og krydser finger for at det ikke sker for mig..6 uger igen.... det må bare være så hårdt. så en masse vestøve her fra.  kom så ud små bebser.
Troede slet ikke jeg kunne blive så utålmodig - kombineret med modløs.... Er en omvandrende plukve - og har været det, tiltagende, i de sidste 4 uger. Så frygter at når den første rigtige ve kommer, tager fødslen 15 min. Det giver alt for mange tanker, den her ventetid...  Vi talte om her til aften, hvorvidt det er barnet der "bestemmer sig for", at nu er det tid at bevæge sig mod exit - eller om det er kroppen, der agere udsmider??? det er meget rart at vide, hvem af de 2, der skal provokeres :-)
Har du prøvet at ligge i "aflåst sideleje".. Det hjalp på mig da jeg var højgravid... altså sådan halvt på siden, halvt på maven. med det ene ben bøjet..??
Det er næsten sådan jeg ligger i øjeblikket, og også sådan jeg synes jeg ligger bedst. Men nogle morgener vågner jeg alligevel tidligt med ondt i ryg eller hofter. Jeg begynder at glæde mig til den lille kommer ud, så kan jeg få min krop igen - men det er selvfølgelig ikke sikkert jeg får sovet mere af den grund  Kira.
Nej, det er ikke sikkert.. Men nogen gange kan man altså være heldig.. Viljar sov jo igennem allerede da han var 8dage gammel..
Jeg bruger også en ammepude med speltkerner, min er dog ikke u-formet men aflang da jeg selv har syet den (den er bare så lækker og opskrift fulgte med, så også nem at sy). Jeg ligger også i en form for nato-stilling med det ene ben ovenpå puden. Den eneste stilling jeg kan finde hvile i, men er dog stadig øm hist og her, og må stå tidligt op. Det er i alle tilfælde vigtigt for din ryg at puden støtter hele vejen under benet, også foden, ellers drejer du i kroppen.
Hejsa, Jeg skal bare høre hvad i andre bruger af olie, sæbe eller lign. til jeres små poder??? Villads er 14 mdr. og vi bruger egentlig stadig badeolie (det der babyolie). Men synes måske at han egentlig er for stor til det, da han jo bliver væsentligt mere beskidt nu end da han var 6 mdr...   Men er også bare så bange for med sæbe i et badekar, at det hele ikke kommer ordentligt af... Hvad gør i andre??? Ditte, som er i vildrede 
... put knægten i brusebad.
Noah bliver badet i badekar(han hader brusebad og han skriger) Han får vasket hår, fingre, numse osv i sæbe fra derma..  Det kommer på inden han kommer i bad..(en fugtig vat halløj med sæbe og vupti så er han klar) Så bliver han skyllet i badet og det virker til ug og min søn er glad..
lidt af skummet fra shampooen (som er en Neutral og nu har holdt i 17 mdr) til Bertram.
Min datter på snart 8 mdr kommer i skumbad   Bruger en lille bitte smugle af neutralt babybad eller hvad det nu hedder. Når hun har sidder lidt i sæbevandet og jeg har vasket hende tømmer jeg badekaret og skyller hende med bruseren. Og hvis hun er heldig bliver karet fyldt op med rent vand uden sæde og så får hun lov at plaske videre. Bag efter bliver hun smurt ind i creme el. olie. Sådan fungere det hos os 
Malthe bliver vasket i vand, har han meget mad eller solcreme i håret får han vaket det med sæbe, men det sker ikke tit. Nina
brusebad er bare ikke noget hit hos os... Selvom vi af og til forsøger os, men det er ikke godt. Men tror da at vi skifter, når nu olien er tom (det er nemlig tæt på   ). Og så må vi se om ikke vi kan undgå overskydende sæbe i "revnerne"... Ditte
vores børn bliver først vasket i vand og Derma-babyshampoo over hele kroppen; skyllet, og så kommer de i karbad bare med rent vand i. Ingen baby-olie. Min datter (den store) blev også panisk over bruseren og bliver det ind imellem stadig (hun er knap 4 år gammel nu), hvis det er min mand, der bader hende. Det krævede noget "træning", men det kom til at fungere rigtig fint. Lidt tilvænningstræning a la hest klarede skærene   . Mht. brusetilvænning, så siger jeg til børnene, hvad jeg gør, lige inden jeg gør det. Da de var yngre og ikke kunne forstå det, var det noget med, at jeg altid gjorde tingene i samme rækkefølge, og at jeg forblev rolig med langsom og rolig vejrtrækning og lod mig ikke stresse, hvis de græd. Det er den eneste forskel jeg kan se på min mands og min måde at gøre tingene på.
ja sorry for det måske lidt bizarre spørgsmål. Men jeg elsker jo viden, og at komme i besiddelse af nyt ret ofte gerne. Så kom jeg sådan til at tænke på i går - hva er præcis de psykologiske/fysiologiske grundlag for barnets vedkommende for at skulle begynde at bruge sut ? jeg mener barnet er jo ikk just født med en sut i munden, må jeg vel formode   Hvor kommer denne nødvendighed så fra ? Sorry for det underlige spørgsmål, men ville gerne vide det (evt links etc) er velkomne.
og babyer er født med sutterefleksen hvilket giver dem mad/ro. Narresutten gør det samme. Engang jeg dyrkede Tai-Chi lærte jeg en meditationsøvelse hvor tungen skulle ligge oppe i ganen. Dette giver en energi strøm der virker beroligende sagde læren. Jeg må give ham ret. Tænker det har samme beroligende effekt på babyer. Tiden hvor man tager sutten fra dem er nok vigtigere end om de har den eller ej.
Jeg lytter interesseret med, om behovet vitterligt er der - hverken mig eller mine søskende har nemlig haft sut, men alle været meget glade for vores klud. Inde i mit hovede, skal min lille dreng heller ikke have sut - men det kan jo nå at ændre sig, når han kommer ud og sådan.
osse haft mange tanker om dette. Ved godt at sutterefleksen er der ja- men ahr lidt tænkt på om hvis de ikke vænnes til dermed heller ikke får et behov- altså om vi lidt pådutter dem mere behov end de reelt har. I den sammenhæng kom jeg jo så osse til at tænke på om vores barn skal ha sut når h*n kommer til verden. Altså i henhold til behovet fra starten- hvor stort det reelt er, og om vi pådutter mere end der fra starten er i det. jeg vil selvfølgelig ikk være "ond" forstå mig ret- derfor beder jeg osse om links for at se hva der netop er i det konkret fra starten hvor barnet ikke ahr haft en sut endnu. Det behov de er født med psykologisk/fysiologisk. Forstå mig ret.
Indtil Celina var omkring 14 ndr. brugte vi faktisk ingenting med mindre der var brug for det. Som det er nu kommer hun både i brusebad, men også i karbad. Hvis hun er i karbad og vel og mærke bruger sæbe, så står hun op i badet til sidst og mens vandet løber ud af karet bliver hun bruset over.
Vores startede begge i babyolie og da de ligesomblev for beskidte til det gik vi over til baby bad og baby shampoo fra apoteket. Det virker super herhjemme uden at være snaks fyldt med alverdens sæbe og underlige ting... Hyggehejsa Renana
Spædbørn op til 6 måneder har et naturligt behov for at sutte, det sætter gang i fordøjelsen og det skaber ro... I vores vestlige verden ligger barnet ikke så meget ved brystet som det for eksempel gør i nogle indfødte stammekulturer hvor barnet ligger i en slynge på morens mave og har fri adgang til brysterne. Her har man observeret at babyer sutter tit og ofte hvis de får mulighed for det og på den måde får deres behov for nærhed og deres suttebehov stillet på den mest naturlige måde. De ligger også ofte blot med vorten i munden, noget vi jo i vores samfund ikke har så meget tid til og det er heller ikke normen i vores del af verden. En sut kan være en stor hjælp til barnet, men i den grad også til forældrene... det må man efter min mening ikke se igennem fingre med... Min egen dreng VIL ikke tage sutten, vi har ellers prøvet og bortset fra to korte perioder hvor han gerne ville have den, har vi klaret os uden sut... det har bevirket at han sikkert ligger oftere ved brystet end babyer der bruger sut, det betyder også at jeg oftest "ammer" ham i søvn om aftenen... jeg skriver ammer i situationstegn fordi han tit blot skal have brystet i munden for at falde i søvn... han bruger mig som sut  Han vil gerne sutte på en klud og gnave lidt i sine fingre. Og lige for tiden, fordi han har fået den første tand vil han også godt gnave i sutten. Der er store fordele ved IKKE at have et suttebarn, fx. har vi ikke problemet med at han vågner ved at tabe sutten, og vi skal selvfølgelig heller ikke vænne ham af med sutten, men det har så sandelig også sine ulemper. Jeg kan se på mine veninders børn der bruger sut, at de er nemmere at få tila t falde i søvn når de får deres sut, Max er lissom afhængig af mine bryster nogen gange, ergo er jeg mere bundet til Max. Derfor er det heller ikke så nemt at få ham passet... en sut kan være en god trøsteven og den mulighed har vi jo ikke. Jeg havde en klar ide om at mine børn IKKE skulle bruge sut før jeg blev forælder, jeg har jo aldrig selv brugt sut og jeg synes det så så træls ud med store børn der gik rundt med sutten i kæften hele tiden, men jeg må indrømme at jeg ret hurtigt så suttens vidunderlige sider   og derfor ærger det mig lidt at Max ikke vil tage sut... der var klart nogle ting der var nemmere med sut! Men okay... jeg får lov til at se på hele min drengs smukke ansigt   og ikke et ansigt delvist dækket af en plasticsut  Katrine
Mads brugte også sut (det var rent faktisk sygeplejerskerne på barselsgangen, der gav ham sutten, fordi de havde taget ham så jeg kunne få sovet lidt). Vi har, i mange situationer, været rigtig glade for at Mads brugte sut.... Det er nemlig en rigtig god/nem trøsteven, når man er ude. Det gjorde det også nemmere for dem der passede Mads (mormor osv) at de kunne stikke ham en sut, hvis han var træt og ked, og mors babser ikke var i nærheden  Det er sandt, at der kommer en periode, hvor de hele tiden taber sutten om natten, og derved vågner SUK, men den periode er jo kort. Og det opvejer, for mig, snildt, alle de indkøbsture, der ikke endte som et mareridt, fordi man lige kunne stikke ham sutten  Vi vænnede ham fra sutten, et par månder inden han blev 3 år, da jeg heller ikke bryder mig om alt for store børn, der konstant render rundt med sut i munden.... ...Men det er jo også forældrenes ansvar, at det ikke ender sådan. Tit er det jo bare en super dårlig vane, at de skal have den i munden hele tiden... Det sidste stykke tid, inden afvænningen, fik Mads den KUN når han skulle sove. Tror det er forskelligt fra barn til barn, præcis hvor stor dets suttebehov er.... Så lad være med, at udelukke noget på forhånd, vent og se hvad der kommer til at passe i jeres rytme  Og husk også, at nogen børn finder i stedet på, at bruge deres tommelfinger, og det er altså immervæk nemmere, at fjerne sutten end fingeren 
Vores dreng bruger sut og det er vi dælme glade for. Det er så meget nemmere for andre end mig og trøste ham... Far, mormor, farmor alle som har nær kontakt med ham, som gerne vil have lov at give omsorg og kærlighed. Han er nemmere at putte.. nogle gange kan jeg opleve han ligger og er småked og ikke kan finde ro. I det sekund sutten er puttet ind, falder øjnene i. På Handle turen er sutten næsten guddommelig. Og ja... det er nemmere at fravænne en sut, end en tommelfinger. I min mødregruppe er der flere børn som ikke vil tage sutten og det er mødrene meget kede af. Det er selvfølgelig ens eget valg, men jeg vil klart anbefale at forsøge sig med sut.
Min datter er født på et sygehus, hvor de går   op i at få amningen godt igang, fint nok.. Derfor mener de heller ikke at baby skal have sut de første 
Vi var indlagt på en børneafd. der fik de sutten så snart de kunne. Alfred brugte sut dage før han prøvede et bryst. Det har ikke forstyrret vores amning. De som venter med at byde sutten fordi de har læst det med amningen, har større risiko for at de ikke vil tage sutten. Sutten gør livet med spædbarn nemmere.. fordi det er jo altså ikke fryd og gammen altid!
på 3½ har ikke brugt sut, til gengæld har han været ret knyttet til mit bryst  Så sutten kan nok aflaste brysterne lidt,.... thi hi Men de fleste forældre jeg kender, putter sutten i munden på barnet, så snart det græder.
Karla bruger heller ikke sut. Hun vil nemlig ikke have den. I en kort periode brugte hun sutten, men kun når hun skulle sove, men der gik ikke lang tid, inden vi helt måtte opgive. Jeg har været lidt frustreret over det, fordi hun er så svær at få til at sove. Men omvendt var hun altså også det, mens hun havde sin sut - så det er ikke sikkert, det gør så stor forskel. Hun har heller ikke en klud eller en bamse eller noget lignende. Hun sutter heller ikke på fingeren - hun gnaver somme tider i den, men det gør alle børn vel. Så min konklusion må være, at børn har forskellige behov for at sutte, og Karlas er åbenbart ikke så stort. Så prøv dig frem, når I når dertil. Hvis barnet har et meget stort suttebehov, så synes jeg, det er synd at hindre det i at sutte. Hvis man så vælger sutten fra, må man acceptere, at de i stedet har en klud eller sutter på fingeren. Vi savner ikke sutten til hverdag overhovedet. Men den eneste måde Karla kan få tryghed på er jo så ved, at man sidder med hende - så jeg er spændt på, hvordan det går i dagplejen. Heldigvis er hun er glad barn, som ikke har så stor seperationsangst, så jeg krydser fingre for, det går. Ellers må dagplejeren jo sidde med hende på skødet...
Det kommer jo meget an på de barn man har... Det der kan ske hvis barnet har et stort suttebehov og man ikke giver sutten er at de så finder ud af at bruge fingeren og det kan give problemer senere da den jo ikke lige kan tages fra dem som en sut kan... Begge mine har haft stort suttebehov og ville bestemt ikke have undværet deres sutter...
sutten næsten fra begyndelsen af, da vi lå på barselsgangen, og han tog den også de første to dage, men så ville han heller ikke længere  Den dag i dag bliver han stiktosset, hvis vi stikker ham en sut, og jeg er virkelig træt af, at han ikke vil tage den.. Den eneste måde han falder til ro på, er hvis han ligger ved mit bryst. En klud hjælper ikke, bamser hjælper ikke, og man kan vugge ham så meget, man vil, han vil IKKE sove.. Nu er han - efter 4 måneder! - endelig begyndt at ville falde i søvn, når vi putter ham i barnevognen, så det gør tingene en hel del nemmere.. Så mit råd til dig er: VÆN DIT BARN TIL SUT! - det er simpelthen så meget nemmere.. 
og de to ældste ville ikke have sut - ergo havde de ikke brug for den. Og nej, vi savnede den ikke. Vores yngste er glad for sin sut når han skal sove - vi bruger den ALDRIG til trøst hvis han falder osv. Det er korrekt at børn er født med et suttebehov, men hos nogen er det åbenbart mere udpræget end hos andre.
cirka 3 uger da hun blev pacificeret med en sut en nat, hvor hun bare ikke kunne finde ro. Set i bakspejlet har det været første tigerspring (som indtræffer i 5 ugers alderen, men Johanne er 17 dage "overbagt" og derfor indtræffer springene også tidligere). Det var ikke helt let at få hende til at tage den, så far holdt baby og sut sammen et minuts tid og derefter var succesen i hus  Fra hun var meget lille og selv begyndte at række ud efter ting har jeg trænet med hende at hun selv skulle tage den (jeg holdt den forsigtigt omvendt i munden og så tog hun den fra mig og stak den selv i gabet - der gik faktisk ikke så lang tid før det lykkes og det var en del af vores aftenritual) så her er aldrig problemer med at hun taber den - når hun gør det finder hun den selv. Nu er det kun hvis hun får den kylet ud mellem tremmerne at det er et problem (men hun har altid to sutter i sengen, for den ene krammer hun!) Jeg havde den holdning, da jeg var gravid, at hvis hun var sådan et barn der kunne finde ro i en sut, så måtte hun godt få den. Omvendt havde jeg ikke et lager af sutter parat, for hun skulle ikke med tvang blive suttebarn! Man skal være opmærksom på at "suttebørn" springer en amning over dagligt i gennemsnit i forhold til ikke-suttebørn (har jeg læst somewhere!)
Helene var en dag gammel da hun fik en i munden og det nød hun.. ammede hende og det gik fint.. liva derimod vil ik tage den men prøver igen for hunhar også et stort suttebehov.. har i forresten prøvet natur sutten nu når de er så mange tråde om hvad de er skadeligt og hvad der er godt.. Helene ville slet ikke have den.- den ser nu også mærkelig ud og er stor
syret... Jeg læser dit indlæg og... mærker efter... dér ligger min tunge godt nok rigtig tit - mon det er derfor jeg er så rolig af gemyt   (pjat, det er jeg nu faktisk)... Men syret nok, hvis der ligger en årsag i dét.
Hos vores ældste var det slet ikke noget spørgsmål, vi var indstillet på at give ham sut hvis han begyndte at sutte på fingerne, da det er mere skadeligt for tænderne end sutten. Men har gad ikke sutte ret meget, han havde et minimalt suttebehov hvilket virkelig kunne være belastende når han var sulten, han gad ikke sutte ordentlig i amningen. Så vi gik udfra at man kan sagtens klare sig uden sut! Men vi blev klogere ved nummer to. Hun havde fået alt det suttebehov som vores ældste aldrig fik og mere til. Hun lå ved brystet stort set hele dagen, ofte bare for at sutte og hun fik alt for meget mad af den vej, så vi snakkede me SP om det og hun anbefalede os at prøve sutten. Sutten afhjælper suttebehovet uden indtagelse af mad, hvilket jo var problemet for vores datter., Hun gylpede og kastede op i stor stil fordi hun hele tiden spiste, men sutten hjalp hende til at få styr på det, hvilket gav meget mere ro for os alle. Udover det siges der jo at man skal på den ene eller anden måde opfylde barnets suttebehov for at holde mave, tarm, mm i gang...Så vores datter bruger sut nu, men hun har ikke problemer med at finde den om natten, tværtimod bader hun altid i sutter, hun hover dem op hist og her... Hyggehejsa Renaan
-Åh, jeg ved ikke hvor jeg skal starte eller slutte... Er ved at være desperat! Sagen er den at mine tvillinger på knap 3 år er et mareridt at få til at sove om aftenen, især Emma. Det kan snildt tage 1½-2 TIMER   , inden de sover. Det skal siges de begge sover til middag, da det er afprøvet om de kan undvære den og det kan de ikke endnu. Det er max. 1½ time de sover... Emma bliver ved og ved og ved med at stå op af sengen. Vi har endda prøvet om det kunne hjælpe at pille den ene side af tremmesengen af, så den blev lige som en juniorseng. Det gjorde det ikke...  Har prøvet at ignorere hende, sætte mig ned og snakke med hende, blive sur, ja alt synes jeg er afprøvet. Folk siger til os at det er en periode og det snart går over. (Den periode har snart varet i 1½ måned)...  Gode råd modtages med kyshånd   ....
- fortæl hvordan jeres eftermiddag og aften ser ud sådan normalt, det giver et bedre indtryk samt mulighed for at sige hvordan man selv ville gøre det anderledes. Hvornår står i op og hvornår er sengetid?
Vi står op ved 7 tiden (Der vågner de selv). Spiser morgenmad og nu her hvor de har ferie er de faktisk ude og lege fra omkring kl. 9-9.30. (Normalt er de i DP). Så er vi ude ind til de skal spise ved 11.30 tiden. Vi kan også finde på at køre en tur for at komme til en legeplads, den ligger nogen km fra os. Omkring kl. 13.00 bliver de puttet til middag og sover til omkring kl. 14.15 (Laura sover tit til omkring 14.30). Så leger vi og hvad man nu kan få dagen til at gå med ind til vi skal spise til aften (ca. 17.30). Når klokken nærmer sig de 19.00 får de nattøj på og børstet tænder. Så leger de lidt eller vi læser historie bagefter. De bliver så lagt i seng ved 20 tiden, hvor jeg synger nogen godnat-sange som de selv vælger (Der er de klar), men så er det at det tager så lang tid at få dem til at sove... Der har aldrig været nogen som helst problemer med at få dem til at sove før i tiden og der er ikke noget der er lavet om... De er meget ude og bruge deres energi, for det tror jeg på er bedst.
Hej Det er helt normalt!   Mine 2 drenge har været igennem den periode og nu min datter på knap 3. Vi har simpelthen gjort det at vi rykker sengetiden ½-1 time, og så er problemet løst. Før gik vores børn i seng kl. 20.00 nu kan den godt blive 21.00. I den alder kan de ikke undvære middagsluren endnu, men samtidig er det også for meget søvn hvis de skal i seng kl. 20. Det er ihvertfald vores erfaring. Iøvrigt ligner Jeres dag fuldstændig vores! Bortset fra den sidste sengetid som vi har rykket lidt. I starten syntes vi at det var for sent for så lille et barn at komme i seng, men de har jo Deres middagslur og det er jo også mere synd at de skal ligge og ikke kan sove. Det ændre sig så til gengæld drastisk når de ikke skal sove lur mere, så er det tidligt i seng, nogle dage er klokken ikke engang 19 før de vælter omkuld. Hilsen Jette
Tak for dit svar. Rart at vide vores børn er "normale"...  Det kan da godt være vi skal prøve at rykke den en time, det er da et forsøg værd... De plejer bare at blive frygtelig pyldrede ved den tid, men jeg tror da vi vil prøve... Det kan da ikke blive værre end det er   ...
lige været den sammetur igennem med Mikkel. Han fik en ny juniorseng, som jo var nem at kravle ud af og så rene ind til moar   Det er først den sidste uge, at han nu bliver liggende i sin seng når han bliver puttet, og rent faktisk ligger sig til at sove. Den periode har varet 9 uger... Vi er begyndt at putte ham en time senger, altså kl 21 og det har hjulpet gevaldigt.
Mine børn har overhovedet ikke kunnet sove så længe til middag, og samtidig alligevel falde i søvn om aftnen.... Det ville være helt totalt umuligt, at få dem til at sove om aftnen, hvis de i den alder sov mere end max 15 min. Derud over, så undre det mig, at du skriver, at det tager længe før de sover.... jamen, gør det noget? Nu ved jeg selvfølgelig ikke, om du har vænnet dem til, at du sidder og afventer søvnen, hvilket for mig aldrig nogen sinde er forekommet. Jeg læste/sang, det tog max 10 min, så blev der sagt godnat, puttet ned, døren skubbet til, og jeg hørte ikke en lyd før efter omkring 10-12 timer. De har altid haft bamser, sutter, bøger o.l. i sengen, da jeg bevidst har villet have, at sengen var et godt sted. Så når jeg sagde godnat og gik, så lå de selv med bamse, en god bog og et par sutter. Jeg har vitterlig aldrig haft bøvl med at putte, men har også 100 % bevidst ikke gidet sidde og glo på, at de faldt i søvn, det kunne de sagtens selv klare.....
sover i samme værelse (gør de jo gerne) så prøv at lade dem få hver sit værelse.... Det hjalp ganske gevaldigt på mine tvillinger i sin tid....
Jeg har aldrig haft nogen problemer med at få dem til at sove, før Emma fandt ud af hun kunne kravle af sengen... Sengen har altid været et rart sted for dem og de har bamser, sutter og hvad de nu vil have med. Jeg synger og læser for dem hver aften og har gjort det fra de kunne forstå det. Synger og læser færdig, giver et lille kys og et kram, siger godnat og går så min vej. Jeg mener ikke at det gør noget det tager lang tid for dem at sove, det jeg synes er træls er at Emma står op hele tiden. Jeg har aldrig siddet hos dem for at de skulle sove. Ang. middagssøvnen, så har jeg skrevet at det er forsøgt om de kunne undvære den og det kan de ikke. Ikke endnu. At sove hver for sig, duer heller ikke... Det er også prøvet, så sover de slet ikke. De har brug for den tryghed fra hinanden... Tak for jeres svar. Vi trak det en time i går aftes og de sov efter 20 min... Beklager hvis det blev lidt rodet....
Jeg sidder så absolute heller ikke og glor på dem til de falder i søvn, har andet at tage mig til....
lige med. For vi har et STORT problem med det der soveri  Vi har ialt tre børn og med ingen af de to andre har der været et problem. Med med vores søde Marcus er det et problem. Han vil kun falde i søvn liggende i arm og han er altså 19 mdr. Når jeg har prøvet at putte ham, synge osv og så sige godnat og gå, så skriger han helt vildt. Hvis jeg bliver siddende hos ham, tja så klovner han rundt. Han ligger stadig i sin tremmeeng og han kan komme ud af den. Den lille storetå kan lige snige sig op på kanten og så trækker han sig op resten af vejen. Så hvad søren gør jeg lige ???? Skal jeg bare forsøge at være hård og sige godnat og lade ham græde ????
Hej Annemarie. Umiddelbart lyder det som om I putter dem lidt sent til middag? Mine unger spiser frokost mellem kl.11 og 12, og derefter får de en tør ble og bliver puttet, den bliver altid omkring middag. Det kan være at strækket mellem kl. 14.-14.30 hvor dine piger vågner og kl. 20 hvor de bliver puttet simpelthen er for kort? Prøv desuden at lade dem sove max.1 time... det burde hjælpe. Og generelt så vil det givetvis hjælpe helt enormt når de kommer i børnehave og bliver aktiveret mere, det gjorde det i hvert fald på mine  Mange hilsner, Stine.
Vil blot lige opdatere... Vi har rykket tøsernes sengetid om aftenen 1 time, som nogen foreslog og det har hjulpet... Nu sover de i løbet af en halvtimes tid. Takker for rådene...
Sebastian skal have dette komfur i sort af farmor i fødselsdagsgave d. 21 juli.. Men til min store skræk ser jeg at det er udsolgt nærmest overalt..   Har søgt og søgt på nettet... Nogle der ved hvor jeg kan få det....?  
sort ??? Jeg har set dem til rød og hvid. Men sort..... min datter har et sort komfur men det er ikke brio. Har du prøvet at google ? Beagle.
Jeg købte Malthes sorte brio komfur på nettovet.dk til den nette sum af 150 kr, ved ikke om de har dem mere, men prøv at kig. Nina
Ja det skal være det sorte... Jeg har googlet det og kom frem til at flere havde købt det på nettorvet.., - ret billigt.. Men de har det desværre ikke mere... Prøver lige igen.. 
Øv i nat havde vi indbrud i vores bil, i bagagerummet lå b.la. vores barnevogn som ikke var taget ud efter en weekendtur. Øv hvor er det træls Det eneste jeg kan trøste mig med er da at nu får lillebror da en ny barnevogn, og skal ikke arve Malthes 1½ år gamle lækre oddervogn, så vi var vildt glade for  nå bare lidt piv fra mig Nina
Alt for mange... Intet kan man have for sig selv, desværre. Er det forsikring på den slags ?
Indoforsikringen dækker nok når det er en aflåst bil vognen er stjålet fra... Øv hvor skod for jer... Man kan kun vente på det rammer en selv, for der er ikke nogen der har respekt for dit og mit mere... øv
Ja indboforsikringen dækker heldigvis (eller det håber vi da den gør). Men nu har vi været ude og købe en lækker ny vogn og fra nu af er vores bil HELT tom når vi ikke køre i den. Nina
Sæt en efterlysning på dba, guloggratis etc. Det er så pokkers ærgeligt at få stjålet sit udstyr, tror folk gør det for at tjene nogle "hurtige" penge.
både politiet og dem i babysam sagde at det var helt normalt at dyre vogne blev stjålet, de er lettet at omsætte. i vores var både dyne, sele, regnslag, insektnet, madras og alarmer. øv bøv Nina
Ej hvor langt ude!!! Kan   godt forstå, at I synes det er træls  Sikke nogle idioter .... at gøre sig til tyv for det, tænk engang hvor sølle 
...at stjæle fra et barn. Det er hvad jeg mener om at stjæle en barnevogn. Fnys. Håber I trods alt så har fået en ny lækker vogn omend den gamle ikke var gammel.
dækker kun fra indbrud i en bil, hvis barnevognen ikke har været "synlig" udefra.. så skriv lige i anmeldelsen at barnevognen var dækket til.. bare lige et godt råd.. og ja det er træls når folk ikke ved hvad der er dit og mit.. der er mange ting der er sværre at holde indelåst.. tænk bare når folk stjæler dyr.. så næsten hellere en barnevogn, da den kan erstattes.. men ja det er da træls og man har lyst til at sparke dem et vist sted 
Jeg så lige inde på Den Blå Avis idag, at sådan en barnevogn som du havde. Den du fik stjålet, sådan en er der tilsalg i Randers C. Inde på  Det er jo ikke sikkert det er din, men måske du kan huske nogle kende mærker på din barnevogn.. Det er nok lige meget, nu du har fået en ny..
Kære jer Hvornår var i oppe på hesten igen efter fødslen? Forstår at det anbefales, at man venter til efter 8-ugers checket. Jeg fødte for 5 uger siden, men føler mig klar til at ride. Alt er for længst helet og jeg har ikke blødt i tre uger. Men er det noget med, at man kan få en nedsunken livmoder eller sådan noget lignende, hvis man svinger sig for tidligt i sadlen? Jeg tænkte på at starte med nogle skridteture... Kh Anne
Skal måske lige tilføje jeg ikke har redet siden uge 20, men red dagligt før...
Red igen efter 3 uger.... bare nogle små turer til at komme igang med igen 
Ifølge min læge og jordemoder kan man ride lige så snart man føler sig klar... Det handler om at lytte til sin krop, så den gamle 8-ugers regel er ikke så aktuel.
Der har været et par tråde om det før, hvor der kom en udførlig forklaring på hvrofor man skal vente de 8 uger....eller til man er tjekket i underlivet. Ikke om jeg ville risikere mit helbred (til trods for at man føler sig klar) for at ride før tid. Jeg ville, hvis der skal rides før 8 ugers tjekket, se om ikke jeg kunne få en tid hos en læge og blive tjekket.
Min datter skal til 5-ugers check på torsdag, så må jeg høre lægen. Forestiller mig bare ikke at han ved så meget om ridning, at han ved om det er skadeligt, men jeg er også så skeptisk overfor de almenpraktiserende læger:-) Men det lyder til, at mange er jer er hoppet i sadlen lynhurtigt. Kh ANne
Anne : Det har vist ikke noget med viden om ridning at gøre, men noget om at livmoderen kan falde ned..
også efter 3 uger og det har jeg også planer om at gøre igen, hvis jeg ikke skal igennem en kompliceret fødsel...
Ja som overskriften siger, hvad gjorde så dig og din kæreste/mand sikre på i ville have børn?? Et svært spørgsmål, ja måske   Men har du/i bare vidst fra starten af at der skulle børn til, eller har det været lange samtaler og mange overvejelser, om der er plads og tid til børn?? Tilbage i 98 havde jeg en spontan abort med min daværende kæreste. Siden da har jeg ikke kunnet blive gravid, og havde egentlig indstillet mig på et liv uden børn, hvilket jeg endte med at blive ganske tilfreds med. Så mødte jeg min mand for nogle år siden, og baby spørgsmålet begyndte at rumstere. Vi var meget i tvivl om der var plads i vores liv, da vi begge har lidt tidskrævende og dyre hobbyer som vi ikke havde lyst til at opgive. Vi endte dog med at beslutte at prøve at blive gravide vel vidende om det sikkert ville kræve hjælp, hvilket ganske rigtig blev nødvendigt. Undervejs i forløbet var vi begge indstillede på at stille vores hobbyer i bero, om nødvendigt. Efter 3. mislykkede inseminering, skulle vi skridtet videre til reagensglas. Der valgte vi dog at holde en pause, da der er en del risici forbundet med det, som vi ikke var indstillet på. Vi talte meget om det, og var ret afklarede med at droppe ideen om børn. Kunne vi ikke få dem via inseminering, så skulle vi nok bare ikke have nogen. Hver gang vi kom hjem fra sammenkomster med børn, så frydede vi os over vi bare kunne køre hjem og slappe af, nyde stilheden, hinanden og vores hobbyer. Var begge enige om vi bestemt ikke havde lyst til at undvære hobbyerne, tiden til hinanden osv. Alligevel så gnavede det stadig hos os med børn. Ville vi fortryde hvis vi ikke i det mindste prøvede IVF... tænk nu hvis det virkede. Mens vi var igang med insemineringerne, der var vi jo vildt spændte, klar på det hele og følte vi havde overblik. Nu aner vi hverken ud eller ind?! Vi snakkede lidt om, om det er en måde at undgå skuffelsen på igen?! At vi selv har fravalgt børn, og det ikke er fordi vi ikke kan få dem. Spare os skuffelsen hvis IVF heller ikke virker, så finder man på alle mulige undskyldninger for netop ikke at få børn?? Vi har egentlig besluttet os for at prøve at gå igang med IVF, men tvivlen nager stadig hos os. Er vi de eneste der har været de tanker igennem?? Mvh Janni
Nu var vi ikke det samme igennem som jer, da vores datter er "hjemmelavet" men alligevel vil jeg gerne give dig et par ord med på vejen. Jeg har aldrig været i tvivl om om jeg skulle have børn, og det var måske en af årsagerne til at min ekskæreste og jeg gik fra hinanden, han var overbevist om at han ikke skulle have nogle. Da min mand og jeg så bliver kærester falder livet iløbet af ½ årstid bare fuldstændig i hak, jeg fik fast arbejde, vi kiggede hus og blev enige om at nu skulle de være. Yderligere ½ års tid gik før jeg blev gravid, og iløbet af nogle måneder gik det rigtig op for os hvad vi havde gang i. Vi sætter et barn i verden! Vi skal være forældre! - Hvis du vidste hvor mange gange jeg har tænkt på om vi kunne klare det, og vores liv kunne bære det, om der var plads til det... Men d. 30. maj 2007 fik vi den dejligste babypige, og vores liv har bare ikke været det samme siden. Vi prioritere bare anderledes nu. Og ja, nogle gange savner jeg da det liv vi havde før, og når jeg kører hjem fra familietamtam og har et af de larmende børn med mig, jamen så er det bare dejligt at hun er min. Børn er hårdt arbejde og prioritering, men de er også massere af glæde - og nogle gange er man nød til at sætte sine egne aktiviteter lidt på standby nogle år, men de er altså ikke s´må og hjælpeløse for evigt! Jeg håber I træffer det rigtige valg - jeg tror du har lidt ret i at I forsøger at beskytte jer selv mod skuffelser, og det er da heller ikke et rart stempel at få at man ikke kan få børn - men mon ikke i kan med den rette hjælp - det håber jeg ihvertfald for jer. OG husk - Ens egne børn er 10000000 gange dejligere end alle de andres!
Da vi besluttede i efteråret at nu skulle det være lå der flere ting til grund. Jeg har længe ønsket mig børn, men der skulle også være økonomi til det. Da vi så begge fik nogle ok jobs og vi synes der var overskud i økonomien efter et udlandsophold så kom snakken for alvor i gang. Jeg ville dog stadig gerne have hus inden. Kort efter vi var begyndt at snakke for alvor blev min kæreste syg i de nedre dele. Heldigvis ikke noget alvorligt, men det tog 1½ måned at komme over og vi nåede at få en slem forskrækkelse. Tænk nu hvis han pludselig ikke kunne lave nogle børn. Derfor besluttede vi at nu var det tid. Vi har masser af kærlighed og vores lejlighed kan fint rumme et barn så hvorfor vente. Der kan jo komme så meget i vejen hele tiden. Det lykkedes os ret hurtigt at blive gravide og nu venter vi med længsel på at han vil kigge ud til os inden for de næste 5-6 uger. Jeg kan godt forstå at i er kede af at blive skuffet igen igen. Og jeg kan også sagtens se det der med at når man er sammen med andres børn så kan man stadig nyde at man kun er to. vi har nemlig selv tænkt nogle gange om vi nu gør det rigtige efter at have været sammen med nogle krop umulige børn. Jeg tror dog at man får så meget andet ved at blive forældre at man helt glemmer hvad det var som fik en til at tvivle før hen. Ellers vil folk vil ikke få børn igen og igen. Det er jo kun jer selv som kender det endelige svar og jeg håber da at i når til den beslutning som er den rigtige for jer.
Tak for jeres beretninger  Det er jo lidt det vi går og lurer på, om vi for at undgå skuffelsen, har fokuseret på de negative ting ved børn? Tænk hvis manden ikke kunne ha sine motorcykler, jeg min hest, og så passede det slet ikke sammen med job osv. Vi er heller ikke i tvivl om, at hvis børn pludselig skulle lykkes, jamen så ville vi elske dem overalt på jorden, og få det til at fungere.... lidt tosset der er noget der nager så, men det er der bare?! Jeg har en stor skræk for graviditet og fødsel, pga. slidgigt og spinal stenose... og vil det få konsekvenser for mig efterfølgende. Ved insemineringerne vidste familie og venner godt hvad der foregik, men vi har mere eller mindre besluttet nu at holde det for os selv med IVF. Så er der det mindre pres på os, og lykkes det ikke så skal man ikke til at forklare igen og igen. Det mest åndsvage er egentlig, at når jeg sidder og skriver det her, så lyder det mest som dårlige undskyldninger i mine egne ører   . Mvh Janni
Ja jeg har osse hørt at man kan når man føler sig klar. jeg håber inderligt at jeg er hurtig klar igen savner det virkelig!
Jeg blev sikker på at det var en god ide at få et barn ca. 5 minutter efter fødslen  Indtil da havde jeg faktisk skiftet mening hver dag. Den ene dag var det helt fantastisk at vi skulle have en lille dreng og den næste dag var det ganske uoverkueligt at der skulle være plads til en mere i mit liv. Noget af det sidste jeg tænkte da jeg blev indlagt på fødegangen var, at det passede mig vildt dårligt at føde lige nu. Kunne man ikke lige vente et par måneder eller tre?! Jeg kan huske at jeg ofte ønskede at der var en eller anden form for fortrydelsesret hvis man nu ikke kunne lide at være forældre. Jeg kan ærligt sige at efter fødslen har jeg ikke tænkt sådan en eneste gang! I dag har min djævleunge tisset på mig på to gange og totalt gennemblødt mit tøj og da han smilede til mig bagefter tænkte jeg bare "hvis du smiler sådan hver gang du har tisset på mig, så må du tisse på mig ti gange hver dag!" Spring ud i det. Når du engang har født vil du forstå hvorfor 
som end ikke "sikker" sikker... Men det regner jeg med at blive når jeg har født. hvorfor- der er mange mange grunde!
Puha, ja! De overvejelser kende jeg udemærket godt! Jeg har hverken født eller er gravid. Men min kæreste og jeg snakker også om børn nu, og har da besluttet os for, hvornår p-pillerne skal smides. Men, jeg har altid gerne ville have børn, og gerne tidligt. Jeg er 22 år, min kæreste bliver 30, så vi mener at tiden er inde for os! Men, jeg glæder mig til jeg bliver gravid. Hver gang jeg ser en kvinde med en gravid mave bliver jeg helt misundelig, og når så jeg ser en baby, så bliver jeg ellevild! Men, samtidig, så er det også svært, pludselig at skulle indse, at man måske ikke har tiden til hestene ligeså meget som nu. Men jeg frygter det ikke, jeg har en meget støttende familie, som jeg ved, vil hjælpe til at det hele kan køre rundt!  )
Halløj Jeg kan godt forstå dine overvejelser.   Jeg har haft rigtigt svært ved at blive gravid. Er blevet opereret i livmoderen, da jeg havde en stor muskelknude siddende på livmodervæggen, som gjorde, at jeg ikke kunne blive gravid. Da den var væk, forsøgte vi i 1½ år uden held. Var ved lægen igen, som konstaterede, at jeg havde en prolaktin ophobning, som gjorde at jeg ikke kunne blive gravid. Denne skulle der hormoner til at få bugt med, sagde lægen. Så der blev bestilt tid på fertilitetsklinikken 2 mdr senere. I den mellemlæggende periode tænkte vi så overhovedet ikke over hvornår det rette tidspunkt var eller noget, men talte meget om, om det med børn nu var os osv. Vi kom så på klinikken og fik recepter på de hormoner vi skulle bruge og så kunne vi ellers gå i gang på første mens dag. Den kom bare ikke.   Af en eller anden grund, var jeg blevet gravid i de mellemliggende 2 mdr - uden hjælp?!  Men nu er vi slet ikke i tvivl om, at vi gerne vil have børn - på trods af at timingen er eminent dårlig.  Det var min oplevelse. Ønsker jer rigtig meget held og lykke.
... vist at jeg gerne ville have børn. Jesper ligeså. At Emma kom som hun gjorde, var dog mere eller mindre en tilfældighed, selvom vi begge var godt skrukke på det tidspunkt  Jeg tænker lidt, at hvis I virkelig gerne vil have børn, men ikke igennem IVF, hvorfor så ikke adoptere? Der er så mange børn, som står og mangler en mor og en far. Hobbyerne skal I nok finde tid til alligevel. Måske ikke i samme omfang, men langt hen af vejen kan man jo "sno sig" så det hele passer sammen.
Nej, jeg har aldrig været i tvivl, har så længe jeg kan huske ønsket mig børn, ligeså har min kæreste. Jeg har også været sikker på, at jeg ville blive en god, omsorgs -og ansvarsfuld mor for de børn jeg måtte få. Ingen tvivl i mit sind. Og alle mine lykkelige forestillinger om "motherhood" er absolut blevet indfriet. Jeg ser frem til at få flere, og se dem vokse op, præge og opdrage dem til gode og kærlige mennesker, med alt hvad det indebærer. Børn er det bedste i (min) verden.  Og som Louise skriver, behøver man ikke "ofre" noget, der kan sagtens være tid til det hele, det er et spørgsmål om planlægning, ligesom med så meget andet.
Hejsa Helt enig i det er et planlægnings spørgsmål mht. tid, men økonomien spiller også en rolle for os, eftersom vi begge har lidt "pebrede" hobbyer.... manden kører mc roadrace ved siden af gade cyklen. Men det må han skære lidt ned på, om "projektet" skulle lykkes  Vi tænkte også lidt, at når vi nu holdte pause i behandlingerne mens vi besluttede hvad der skulle ske i fremtiden, ja så skete der måske noget. Men nej, ingen gevinst  Mht. adoption, så er vi begge fuldstændig enige om, at kan vi ikke selv få børn, så lever vi uden. Ingen adoption, pleje børn eller lignende. Tak igen for jeres beretninger... rart at vide man ikke er "palle" alene i verden med den slags tanker  Mvh Janni
Vi havde været sammen i 8 år før vi overhovedet begyndte at tale om emnet, for det lå ligsom i luften at få færdiggjort vores uddannelser, at komme i arbejde og at finde et sted at bo. Efter det var kommet på plads kørte vi et helt egoistisk spor med hver vores temmelige dyre og tidskrævende hobbyer (heste og MC'er) i næsten 2 år. Red flere timer til sen ud på aften, tog på banekørsel i udlandet osv. og spiste fx. sjælden aftensmad sammen. Det var aldrig planen at skulle opgive interesserne da børn først kom på tale, men som voksne mennesker var begge indstillet på at egotrippet skulle indstilles. Vi har selvfølgelig måtte omprioritere efter at vores datter er kommet til, men vi dyrker stadig hver vores hobbier, omend på mere nedsat blus. Vores hemmelighed har været men at give hinanden den luft og "frihed" som man stadig har behov for som forældre. Vores datter er det støreste der er sket os, og vi føler ikke at interesserne som sådan har måtte vige for hende (ellers havde vi heller ikke en mere i vente   ) ...men ja, børn kræver omprioritering, ikke ofring!
ja nu er vores historie jo slet ikke som jeres... jeg kan ikke huske at vi sådan rigtigt nogensinde tog "snakken" om børn eller ikke børn, nu er vi også unge (21 og 22 da vi besluttede det.) men det kom meget naturligt for os, snakken faldt sådan "for sjov" på baby spørgsmålet nogengange, men ikke noget vildt alvorligt, lige indtil vi en dag i telefonen kom til at snakke om at vi egentligt begge var klar til det, så dagen efter blev pillerne smidt... nogen vil måske sige det var en forhastet beslutning og ikke gennemtænkt men vi har ikke fortrudt det... vi havde ikke regnet på økonomi, boede i en 2-værelses lejlighed, havde stor hund, vi havde lige investeret i en dyr gulplade bil, i det hele taget var vores hverdag ikke indrettet efter børn.. men alligevel smed vi pillerne, for vi var bare helt enige om at vi gerne ville det her, vi havde væet sammen 5 år.. 4 måneder efter stod vi med en positiv test, og den 19 april 2009 kom vores lille søn til verdenen, vi har ikke på noget tidspunkt sådan rigtigt fortrudt det, det eneste vi har fortrudt var at vi ikke havde lidt mere styr på tilværelsen inden, for den dag idag har vi stadig kun en 2-værelses lejlighed, stor hund og ikke ret meget er egentligt ændret, men det går helt fint, dog har jeg måtte indse at jeg ikke længere har nok tid til min hest, og derfor har jeg solgt hende.
Altså .. Jeg var 23, og på kontanthjælp, da jeg pludselig blev skruk, som en moden høne..! Det kom som et lyn fra en klar himmel.. og så lige mig, der før dette, altid havde veget 10 meter udenom børn   (Anede ikke hvad jeg skulle stille op med dem, og de stillede mærklige spørgsmål!) Med hensyn til om det var smart økonomisk osv.. Har jeg den indstilling, at ALT kan lade sig gøre, hvis man vil det nok..Det er et spørgsmål om motivation indefra.. Fra jeg blev skruk, og min kæreste synes det var dejligt, til jeg var gravid.. gik der en måned! Har idag en dejlig søn på 10, en lang vidergående uddannelse, fast job etc.. Sidenhen fik jeg 4 SA'er, og opgav nok på et tidspunkt at få flere, og stille mig tilfreds med det jeg har. SA'er kan være barske..Og har da bestemt været en stor grund til at motivationen dalede kraftigt.. Men tænk sig, hvis jeg dengang havde skubbet mine indre behov til side, til fordel for uddannelse, fast indtægt mv.. Så havde jeg måske aldrig oplevet at blive bio-mor.. Og den oplevelse er en helt ekstra dimension af livet som menneske..Både i forhold til glæder og sorger.. Troede man at overlevelsesture i vildmarken var grænseoverskridende.. så få et barn..;)
Jeg var i tvivl da jeg var yngere (troede slet ikke jeg skulle have nogle børn) og INGEN af mine børn er planlagte men jeg elsker dem alle 3 meget højt og er meget glad og lykkelig for jeg har kunne gennemføre 3 graviditer med svangerskabsforgiftning.
Tja vores historie kan let komme til at minde om jeres. Jeg har altid været i tvivl om jeg ville have børn -lige indtil jeg mødte min dejlige kæreste som for alvor ændrede min mening. Nu vil jeg have børn. Problemstilligen er så desværre den at jeg har PCOS og derfor ikke lige sådan bliver gravid (skal homonstimuleres for at få ægløsning). Vi er også påvej gennem hele turen på fertilitetsklinikkerne. Vi håber på at starte med inseminering til sensommeren/efteråret. Pt er jeg i karantæne pga. vacine for rødehunde. Men jeg kan kun følge jeres tanker om ikke at vente med IVF - for tænk hvis det ikke lykkes. Man vil blive så frygtelig skuffet. Lige præcis disse tanker havde vi også da vi bevægede os i i fertilitetsverden Vi har valgt at trøste os med med statistikker. På den fertilitetsklinik vi "går" hos, bliver 80% af alle behandlet par gravide efter afsluttet behanlingsforløb. Så vælger vi at tro på det optimistiske og tænke: Hvorfor skulle vi ikke blive en del af de 80% som bliver gravide. Chancer for at blive det er betydeligt større end ikke at blive det   Måske en meget naiv og optimistisk tankegang - men tror det er det som holder os oppe. Prøv evt. at snakke med fertiliteteklinikken om jeres chancer. Måske har de en ide om hvor let/svært det bliver for jer. Mht. til at være klar at få børn. Så har jeg valgt at tage springet og kaste mig ud i det og få det bedste ud af det. Jeg er ikke et øjeblik i tvivl om at vi kan klare det, men klar føler jeg mig ikke. MEEEN det kommer jeg nok heller aldrig til. Jeg kommer aldrig til at sige: " skat jeg er klar til at få børn nu" - for det bliver jeg aldrig. - Jeg ander jo reelet ikke hvordan det bliver, har jo aldrig prøvet det før  Jeg har altid sagt at jeg ikke vil have børn før jeg var 30. Men da jeg fandt ud af at jeg havde PCOS satte det ligesom tingene lidt i perspektiv og derfor valgte vi at kaste os ud i det nu også selv om jeg "kun" er 26. Men indtil det lykkes nyder vi vores ego-tilværelse i store stil og regner ogsp med at vi skal forsætte med det også selv om det skulle lykkes at blive gravid.
- sådan omkring de tyve - ville jeg rigtig gerne have børn med min daværende mand. Men vi fik aldrig nogle. Vi blev ikke undersøgt (Han ville ikke og så blev jeg stædig og ville heller ikke!) Tiden gik, jeg blev skilt, nye mænd - ingen babyer. I mellemtiden fik både min eksmand og et par af de gamle kærester børn, så jeg var helt på det rene med at det var hos mig, problemet lå. Jeg affandt mig med det, nød min frihed, fyldte huset med dyr (så har man også heeeelt vildt meget frihed, griner) - omend jeg på aftener med meget rødvin godt kunne klynke lidt over det med at jeg altid skyulle være barnløs. Så mødte jeg Simon, der havde to i forvejen og jeg tænkte at det var super, så fik jeg da lidt børn alligevel  . Da var jeg blevet 35. Få måneder senere var der to streger og da var jeg sikker på at jeg både ville og skulle have børn!!!!
Min "historie" minder en del om din Christina, ihvertfald det meste af den  Jeg gjorde nøjagtigt det samme, og fyldte huset med dyr i stedet for *S* Men så mødte jeg jo drømme manden, og lysten til børn meldte sig igen, og skulle det være skulle det kun være med ham. Men men men... vi prøvede selvfølgelig på naturligvis 1 års tid før vi røg i fertilitets behandling, hvor vi så stadig er nu. Dejligt at høre jeres erfaringer og historier  Mvh Janni
Hej Er der nogen herinde der har haft små børn med på telttur?? Kan det anbefales eller skal man holde sig langt væk fra det? Vi har to drenge på 1,5 og 2,5 år som vi gerne vil på en lille ferie med. Så modtager gerne gode råd og evt ideer til en lille ferie gerne i telt....
Hejsa både min kæreste og jeg er spejdere og sover derfor vi meget i telt, Malthe var 5 måneder første gang han var med på tur, da han var ca ½ år var han med på sammerlejr en hel uge, derefter har der været et par småture han også har været med på. På onsdag tager vi på blåsommer hvor Malthe og jeg skal være i 5 dage, han er nu 1½ år, der skal vi også bo i telt. Malthe elsker at være ude og er vandt til at sove hvor han bliver puttet, så jeg kan da klart anbefale det, og i har nok ikke tænkt jer at bo så primitivt som man gør som spejder, så det gør nok tingene endnu nemmere, dog er det sjovest i solskin  Nina
Hej med jer... Nu har barnet fået sit navn: Anna. Det holdt hårdt og far og mor diskuterede frem og tilbage - og far fik sin vilje. Synes nu det er ok nu, sjovt som de hurtigt kommer til at passe til deres navn. Anna er verdens dejligste baby (nogen mødre vil nok protestere, men jeg ved, at hun er den dejligste, fnis   ) Hun laver nærmest ikke andet end at sutte barselssulet af sin mutti. Sundhedsplejersken var vældigt godt tilfreds med, at Anna på 8 dage havde taget 250 g. på. Dyyygtig ædedolk! Her er et par nye billeder, ret sjovt at de ændrer sig så hurtigt efter fødslen. Hun er lidt kønnere nu ik? Hun er lidt gul, men det skulle vi nu ikke tænke videre over sagde både jordemoderen og sp, så det lader vi være med... Må jeg præsentere et stk Anna. 8 dage:   10 dage gammel idag:      
en fin og smuk lille pige, og Anna passer da perfekt til hende. Er vild med det navn, det har noget majestatisk over sig i min verden. Stort tillykke med jeres Anna 
Sikke en dejlig ædedolk! Og Anna er bare det fineste navn...
Anna er jo et rigtig dejligt navn, kan helt sikkert tilslutte mig det. Synes godt nok hun ligner Mathias på det sidste billede. - Komet, som jo også hedder Anna
Hold op mine æggestokke rasler nu! Hvor er hun bare skøn! - kan næsten lugte duften af baby ud gennem skærmen! Endnu engang stort tillykke med hende - rigtig sødt navn. Hvordan tager Mathias at blive storebror?
Hvor er hun bare sød. Ja det er vildt så meget de ændrer sig det første stykke tid. Jeg går og tænker det samme om vores 14dage gamle Angelina. Synes nærmest at hun ændrer sig hver dag.
syntes det er unfair at sætte sådanne billeder ind .... Så bliver man så skruk. Puha ... glæder mig til mine kommer hjem så jeg kan huske på, hvorfor jeg er glad for de kan selv nu  Men Daaajlig er hun  Jannie