End jeg lige gik og troede. Jeg vil egentlig gerne dele en "oplevelse" jeg havde, med en ekskæreste for noget tid siden. Mit emne er ømt, og lige siden den dag det skete - har jeg tænkt over det, og om jeg bare "overreagere".. Jeg var sammen med en fyr, en dejlig fyr. Han gjorde alt det rigtige, sendte breve, gav blomster og ja passede på mig. Jeg var GLAD for ham, også selvom han engang i mellem fik nogen nedture som sagde spar 2. Og de kunne komme - ud af det blå.. En dag, skulle vi hjem til mig og da mit hus ligger ca. 2 km fra stationen skulle vi jo gå et stykke. Der plejer at komme en bus 1 gang i timen, og ingen af os havde tjekket hvornår den kom. Min eks havde spurgt mig lidt tidligere (da vi stadig var begyndt at gå) hvornår den kom, hvorefter jeg svarede at det vidste jeg virkelig ikke? Da vi når et godt stykke, kommer bussen pludselig. Og inden jeg når at "vende" mig om mod ham får jeg en knytnæve lige på siden af skulderen. Ikke bare et "puff" men noget som gjorde RET ondt på mig - da jeg i forevejen er spinkel bygget. Jeg bliver virkelig chokeret, og spørg hvad f'nden han har gang i? Hvorefter svaret lyder "Jamen du VIDSTE jo hvornår den kom!?" Jeg finder mig ikke i sådan noget, så jeg ender med at gå de 2 km uden at snakke med ham overhovedet.. Og tankerne køre alligevel rundt i hovedet, hvis jeg IKKE havde vendt mig "mod" ham, hvor kunne han så have ramt? Jeg når jo ikke engang at reagere på det. Da vi så kommer hjem, siger han jo halvt undskyld - selvom han stadig ikke kan se det fra mit synspunkt.. Han har gjort dét en gang før, det kan jeg huske. Men jeg kan ikke huske hvordan, hvornår og hvorfor. Det har jeg "glemt" fuldstændig eller lagt bag mig.. Der ligger meget mere bag det, nu har jeg valgt ikke at have kontakt med ham. Og lige siden vi har slået op, har jeg tænkt over det.. Ved heller ikke om jeg burde skrive indlægget, men vil egentlig bare ud med det..   
Hvad er det du vil med dit indlæg? Bekræftes i, at du har gjort det rigtige i at smide ham ud og kappe alle forbindelser til ham, eller bekræftes i, at du selvfølgelig skal gå tilbage til en, der har slået dig mindst to gange? Lyt til din mavefornemmelse og respekter den. Der er masser af fyre derude, der ikke bruger vold, hverken hver dag eller en sjælden gang imellem. Det er en milliard (mindst) gang bedre at være alene, end at være i et dårligt forhold. Et forhold men en der slår, er ALTID et dårligt forhold, ligegyldigt hvor meget han undskylder og du tilgiver. Pas godt på dig selv.
Hvis han kan blive så sur over at skulle gå to kilometer, trænger han da vist til lidt mere livserfaring  Derudover var hans handling selvcentreret og urimelig og tyder på han er manipulerende og indsigtsløs i andre mennesker. Altsammen noget I måske kunne have arbejdet på, men nu det er forbi var det måske også bedst sådan.
det kender jeg godt. Det viser vel, der er mere end én forskel mellem mænd og kvinder. 
... af en mand, der gør alt andet rigtigt og slår, er den, der skræmmer mig mest. Det er jo en mand, som har en rigtig god fornemmelse for, hvordan han skal opnå det, som han vil - og han vil sikkert være rigtig dygtig til at komme med blomster eller på anden vis optrappe undskyldningerne, når han finder ud af, at en halvkvædet undskyldning ikke gør det længere. Med andre ord er det en mand, man kan blive hængende sammen med i afsindigt lang tid, selv om man burde gå. mvh. tina
... ved jeg virkelig ikke, men det kommer vel an på, hvordan tonen var da han sagde "du vidste jo hvornår den kom". Altså slår han på en drilsk måde eller var det ment som en irettesættelse?
Man skal aldrig acceptere at blive slået på, aldrig. Jeg synes absolut ikke, du har overreageret. Kvinder der tilgiver at deres mand /kærester slår, lærer jeg aldrig at forstå, de sælger deres sjæl, stolthed og værdihed. MVH Hanne.
var et "drille-dask" hvor han bare overvurderede sin styrke og din smertetærskel? Min erfaring er, at slår mænd for at "straffe" eller hvad man nu skal kalde det, ja så er man som reglen ikke i tvivl.
Hvor jeg vil hen med indlægget - er et svært spørgsmål. Jeg havde brug for at komme ud med det, da det måske er gået op for mig at "mit perfekte forhold" måske var langt fra så perfekt som jeg gik og troede.. Selvfølgelig har vi "slåsset" for sjov, men den dag han gjorde det med bussen - var det ikke for sjov. Han blev "sur" og jeg nåede ikke at reagere rigtigt. Jeg kan ta' en spøg, mine andre venner kan da også give mig et kærligt "klap" det har jeg intet i mod. Men min kæreste/eks kæreste, skal ikke give mig en lammer på skulderen.. Der er sket nogen andre ting, som jeg dog ikke deler med HN..  Og det som skræmte mig mest, var at HAN var den søde, kærlige kæreste som alle kunne lide! Han er en utrolig charmerende person, og en utrolig åben person. Men har nu cuttet alt kontakt til ham, skrev en lang beked til ham igår aftes hvor jeg fortalte ham at jeg ikke ville være venner osv. grundet en episode i mandags (på min fødselsdag) som gjorde at jeg simpelthen ikke kan tilgive ham..
Du løb! Var det en uvan hest, der sparkede- ville du sikkert også få 1000 gode råd, om hvordan. Nå, jeg har levet i et voldeligt forhold- ikke ret længe, for jeg slog igen- og smed ham ud. Men volden var en del af min hverdag, og det endte med, at jeg var voldelig overfor et andet menneske. Det er dét vold gør: Den spreder sig! Jeg troede ikke på, at jeg kunne gøre det. Men bliver man drevet ud- ja. Det gik op for mig, da han slog mit hovede mod væggen: En dag slår han dig ihjel, og det er sikkert ikke med vilje. SÅ smed jeg ham ud! Men jeg var bange i årevis! Nu er han død, og det er synd- for han oplevede aldrig sin kloge og rare søn.
Er der nogle derude, som har erfaringer på en eller anden måde, med denne "lidelse"? Min søn skal undersøges for det i næste måned, og jeg aner intet. Jeg tror personligt ikke på, at han har det, men det gør hans talepædagog, og andre på hans skole har også nævnt det som en mulighed. Og så er det jo bare at få det undersøgt.
Min datter blev også undersøgt for det, og det var gennem en henstillig fra hendes talepædagog. De mente at hun havde de har absencer, altså korte momenter hvor hendes hjerne slog fra så at sige... og de kunne vare meget få sekunder, så vi ikke opfanget dem. Men efter EEG' en .. fandt de intet ... Jeg havde håbet det var det. Ja måske sært ... men så havde jeg en forklaring .. og de kunne medicinere for det ... men nej ... og jeg ved stadig ikke hvorfor hun er som hun er
Jo jeg kender noget til sygdommen og vil gerne fortælle dig min historie. Da jeg var omkring 9 år gammel begyndte ejg at få nogle mærkelige anfald, hvor omgivelserne ikke kunne få kontakt med mig, jeg sagde og gjorde underlige ting og kunne finde på at tisse i bukserne. Ikke ret fedt for en pige, der i forvejen ikke trivedes særlig godt i sine omgivelser. Jeg blev undersøgt i flere omgange, på flere forskellige hospitaler. Men alle steder fik mine forældre at vide at det nok var psykisk og jeg blev derfor smidt til psykolog i stedet. Det år jeg fyldte 13 mødte jeg en fantastisk overlæge på Glostrup børneafdeling, Finn Ursin Knudsen, som langt om længe fandt et lille udslag på mit EEG og gjorde mine absencer til en sygdom istedet for en underlig uhåndterbar ting. Jeg sloges med absencerne det meste af min barndom og teenageår, men levede i det store hele som et helt normalt barn/teenager ville gøre. Jeg red, legede, tog til fester, drak, var længe oppe etc etc. Da jeg var omkring 17 ændrede sygdommen karakter og blev til regulære krampeanfald. Dette varede ved med jævne mellemrum, dog meget kraftigt aftagende efter at jeg flyttede til Sønderjylland og blev gift. Jeg havde mit sidste anfald for omkring 5 år siden. Trods massive psykiske problemer er epilepsien ikke kommet tilbage, hvilket jeg er meget taknemmelig for. Jeg ønsker dig og din dreng al mulig held og lykke. Skriv endelig hvis der er noget du vil vide eller noget jeg kan gøre.
Vi har en søn med epilepsi, og også absencer. Han er i medicinsk behandling. Mads var 3 dage gl (nu er knapt 7 mdr) da første anfald kom. Han er har ingen hjerneskade eller noget og er pt fuldt med udviklingsmæssigt, men har lige haft en dum periode med en del anfald og derfor kan hans udvikling begynde at halte fordi han bliver så træt og mister sit overskud. Det der nok kommer til at ske for jeres barn er at han skal have taget et EEG. Han får en masse elektroder sat fast på hovedet (23) med sådan noget klister. Det gør ikke ondt. Elektroderne måler om der er anfaldsaktivitet i hjernen. Derudover skal han nok filmes når det er absence epilepsi der er tale om. Man kan sagtens have et helt normalt EEG og så stadig have epilepsi Jeg er langfra ekspert, men hvis du har nogle spørgsmål skal du være velkommen
Jeg sidder her og har søgt en dælens masse på nettet, og i morges så jeg The Doctors, og nu MÅ jeg vide svar på om det er en mulig sygdom. Jeg har nogle gange fået smårifter på de ydre kønsdele efter lagengymnastik (har en fast sengepartner jeg stoler på - derfor bruger vi kun p-piller og vandbaseret glidecreme). De små sataner gør ondt, er følsomme, irriterende og er laaaangsomme om at hele.  Selvom min krop er "klar", inden vi begynder, har jeg oplevet at de er kommet alligevel. Og selvom vi bruger meget(!) glidecreme - af mærket World'Best fra apoteket - så opstår rifterne STADIGVÆK! Jeg har så besluttet mig for at skulle til læge idag med det, selvom jeg ikke er meget for det, er jo efterhånden fast inventar hos hende (med diverse gamle skader, sygdomme jeg har haft for længe og depression - som andre læger fejede af banen)  Så kære H'ænder, har i prøvet noget lignende? Og hvad gjorde i ved det? Var det en sygdom? Hvilken creme bruger i til gymnastikken, og hvad anbefaler i at prøve?
Hey HN'er Jeg er lidt i tvivl her... Jeg har aldrig haft blærebetændelse før, men dem jeg har snakket med siger det gøre mega ondt når man... øhm... tisser  Det problem har jeg ikke, men jeg har det som om jeg skal tisse konstant. Det er meeeeega træls. Jeg er normalt en der nemt går 12 timer uden at besøge det lille hus, så at have trangen til at tisse hele tiden er meget generende og nyt for mig. Det jeg tænker er om der er en blærebetændelse på vej? Eller det måske bare noget andet? Burde jeg søge læge eller kan jeg selv gøre noget? Jeg har læst mig frem til, at hvis det er begyndende blærebetændelse, så er kamillete rigtig godt. Håber nogen kan hjælpe mig 
lyder som blærebetændelse. Kan du ikke holde det ud, så kontakt vagtlægen imorgen eller din egen læge mandag. Det sidste nye der er kommet mig for øre er at C vitamin i relativ høj dosis 1 g x 2 kan hjælpe med til at bekæmpe problemet; det må jo forsure urinen så bakterierne får det svært. God bedring.
jeg ville også kontakte min læge.. nu lider jeg af kronisk blærebetændelse og ved af erfaring at blærebetændelse kan føles lidt forskelligt.. men meget typiske tegn er er at man starte med oftere vandaldning, evt føler sig lettere øm i maven/underlivet og mange gange udvikler man smerter under vandladning når blærebetændelsen rigtig er sat ind... hvad der virker af "helse" ting skal jeg ikke gøre mig klog på da mit er så udviklet at det kun er pencilin der virker men tranebær er yderst anbefalet runft omkring... men ring til lægen, han tager en prøve af urinen og kan med det samme fortælle dig om du har en indfektion.. og i løbet af få dage på pencilin er det overstået igen 
Jeg har med mellerum haft blærebetændelse, men aldrig oplevet at det gjorde ondt. Jeg har prøvet at aflevere en urinprøve, som åbenbart var så "levende" at lægen undrede sig over hvordan jeg dog kunne gå med det. Jeg oplever det bare som hyppigere tissetrang til nærmest ikke at kunne holde på det.  Når det har været værst, så har der været en udefinerbar murren i maven, træthed og generelt dårlig tilpas.
kan også komme ved graviditet...
- Også ved clamydia skal man tit tisse 
12 timer uden at gå på toilet??? Det er vist ikke helt sundt...Drikker du nok væske? Men for mig lyder det også som blærebetændelse, men ja, en god idé at kontakte lægen. Karina
Det er ikke alle der har smerte når de lader vandet.. Nogle får bare den hyppige vandladning. Hvor vi er andre der både får den skrækkelige smerte OG den hyppige vandladning 
fedme/overvægt kan dette oppstå fordi det bliver press på blæren. Så årsaken kan være så meget. En tur til doktor som de andre sier.
Avs, det lyder ikke rart. Jeg tror også, jeg ville smutte til lægen... Måske er du allergisk over for glidecremen? Prøv at skifte mærke. (Og så tror jeg i øvrigt nok, at dette indlæg burde være postet på Senior...) 
Jeg synes det er lidt svært at finde ud af hvor det forskellige burde postes, men så må HN jo flytte det  Jeg har overvejet om jeg er allergisk, men den er vandbaseret og har en Ph-værdi på 4.5 og kan bruges til mere en gymnastik.
He he. Senior. Hvad sagde jeg?  Selvom det er vandbaseret osv, kan det jo sagtens indeholde et eller andet, som du ikke kan tåle. Også selvom der ingen reaktion er, hvis du bruger det til andet end lagengymnastik. Slimhinderne "down there" er jo mere følsomme end så mange andre steder på kroppen.
Ja, men tænker jo bare at når det er fra apoteket, og jeg nærmest får sår uden at bruge det, så er det jo ikke sikkert det er det der gør det. Selvom chancen da er stor stadigvæk.. Slet ingen derude der har det samme problem? nogen der vil anbefale noget glidecreme?
Er det alm. 6 i det forreste hul eller er det i det andet hul, siden at du bruger glidecreme ? Jeg kender ikke til problemet, men det bagerste hul er jo sådan set ikke beregnet til at stikke noget ind i, men til at presse noget ud af.   Så der kan sagtens opstå revner og lign. Jeg tror også, som Maria at, du evt kan være overfølsom for cremen. Prøv madolie hvis det er nødvendigt, at bruge noget.
Det er det "normale" hul.. Det andet er ikke lige afprøvet endnu  Jeg har hørt om madolie, men kan SIMPELTHEN ikke få mig selv til det 
vel ikke være nogle hår der kommer i klemme og dermed laver rifter??? Vi bruger ikke glidecreme så ved ikke hvad der kan anbefales, men mon ikke apoteket har en anden slags. Matas har vel også noget.
have dig en mand med et mindre "redskab".....  Eftersom det jo næppe er en mulighed at udskifte ham, så vil jeg da foreslå at du sørger for at være pels-løs dernede, hvis du ikke er det i forvejen....
Helosan pattesalve er super super godt. Hvis du bruger olie osv. skal du være klar over at det opløser gummi.
Han er så lige blevet smidt ud i dag (turbulent forhold/venskab til hinanden - i dag fik jeg nok, og det gjorde han også. Kan ikke anbefale at skændes over mobil), så mindre udstyr må jeg forhøre mig om fremover, selvom hans er gennemsnit og BRED! Jeg har som sagt før vidst, prøvet world'best, og den klister og fedter og ruller sig sammen som små klister-kugler  Jeg har prøvet at være glat forneden med kun en 'stribe', og det gør inden forskel. Han har også (for længe siden), haft barberet sig dernede, han fik røde knopper og jeg fik ondt i "missen" ..  NASTY INFO NU: Har så fundet ud af riften, ikke længere er en rift men et sår på godt og vel 1½ cm med 2-3 mm bredde..
... da  Til læge med dig. Jeg tænker lidt, at det kan være at du har svamp, og huden dermed er irriteret. Svamp plejer dog at klø/lugte.
Har overvejet svamp, men den lugter ikke og alt ser normalt ud, udover rifter/småsår og de større sår.. Lad mig høre, har andre prøvet at få sår der ikke er små? Og hvordan fik i dem? Jeg kan nemlig ikke finde nogen forklaring udover at Mr. D*ller har ramt forkert, altså at den har revet, men så skulle jeg jo være tør forneden, og INTET får adgang med mindre det er godt smurt ind.. 
Det først du gør i morgen er at ringe til lægen og få en tid med det samme... Kunne godt lyde som om det er herpes du har fået... Hvs det er det vil såret være meget ømt og tørre ikke ud men nærmere væskende. Rigtig sur ven at få, så se at komme i behandling
Måske herpes???? Du skal afsted til lægen! Det kan jo være sådan en dum ting som at du spiser noget du ikke kan "tåle" som giver dig en forert ph værdi forneden, og at din krop så reagere på det!
Det er kun 1½ uge siden jeg blev tjekket for Herpes, så det er det ikke. Såret væsker ikke, det er tørt og rent.
Er det første gang du prøver det - eller er det noget der gentager sig? Er det første gang så lad det evt hele op og håb på det ikke kommer igen. Er det gentagene så synes jeg du skal ringe til den læge igen og sige du har brug for hjælp til det her, at det er uacceptabelt at gå og ikke vide hvad der forårsager sårene og rifterne.. Lyder meget ubehageligt for dig. Om ikke andet er lægen på bar bund, må vedkommende sende dig videre til en gynækolog. Har googlet lidt for dig, måske der er noget du kan bruge..
Tror jeg har haft nogenlunde det samme, og lige meget hvor mange gange jeg tog til lægen og beklagede mig, fejlede jeg bare intet, og det hele så normalt ud.  Jeg har prøvet mange ting, glide creme virkede overhovedet ikke, prøvede også med massage inden akten, for at få mig til at være helt afslappet, prøvet at smørre mig med creme mod svamp, osv osv..  Lige nu bruger bruger jeg en kropsolie, man kan købe den hos matas. En ganske alm. ansigts/krops olie, og det virker fantastisk, dog hjælper det ikke alene. Er også begyndt at vaske mig med intim sæbe, og en blanding af de to ting, holder mig sår/rift fri. Virkelig dejligt for både mig og kæresten, for vi har haft et træls sexliv i meget land tid. Simpelthen fordi det gjorde så ondt   Men først skal du i hvert fald lige tjekkes for div. sygdomme... Pøj pøj med det 
Der er bestilt tid hos lægen i morgen, så må jeg jo tale med hende der om det. Har kigget på dine 3 links Lizza, og jeg fandt noget brugbart. Mange tak  Liv ?Trille?, jeg synes bare tanken om olie deroppe er lidt frastødende og jeg føler ikke rigtig jeg tør. Selvom det da klart burde prøves 
.. gået sådan at det er gået væk helt af sig selv. Min konklussion må være at det var begyndende blærebetændelse, der gik væk af sig selv. Jeg er ikke gravid, har ikke kønssygdomme og er ikke overvægtig  Jeg drikker stort set ikke vand, så at holde mig i 12 timer er ingen problem, kun lidt hvis jeg har drukket te. Det er ikke sundt nej, jeg har også en intention om at gøre noget ved det... på et tidspunkt 
Jeg sidder og er lige kommet hjem fra lægen. Jeg fik lavet en undersøgelse og der blev taget en f*ndens masse prøver. Faktisk på alle tænkelige sygdomme "dernede", også en ekstra for herpes. Jeg får svar senest næste uge fredag. Så nu må jeg jo bare vente..
Mht glidecreme så prøv og køb natusans baby olie, der er intet tilsat af noget som helst, og den virker fantstisk og er enormt skånsom da den jo er lavet til barnenumser  Den er 1000 gange bedre end de glidecremer apoteket sælger 
Bruger du sæbe i skridtet? Hvis ja, kunne du måske prøve med en sæbe-pause og se, om det har nogen effekt. Godt at du kom til lægen og fik taget tests  mvh. tina
I skrivende stund har jeg haft s*x med min x, og det var ikke meningen. Såret så ud til faktisk kun at være ar, men da vi så er færdige, opdager vi blodbadet. Det jeg mente var helet, er sprunget op, og der er blod OVER ALT!! Vi går ud på badeværelset, og self. er jeg hævet og rød efter det sjove (orgasme tegn), men NØJ hvor det strømmer ud med blod. Tror i det skal syes måske? Det er y formet nu, og MEGET blodigt. Tror helt klart Natusan's Baby olie skal prøves. Tak for rådet tije *Fylkir*  Nej, jeg bruger kun lunken vand som ikke bliver sprøjtet direkte på, men som varsom skyller ned over når jeg er i bad.
Jeg må indrømme, at sådan noget har jeg ikke oplevet. Og jeg kom til at tænke på syfilis, når der er sår. Det er det nok ikke! Men hamrer han løs? Nogen mænd er noget ufølsomme og tror, det bare handler om det. Ofte dem med en stor. "Det er ikke størrelsen, men gørelsen." Jeg har da godt nok haft et par kærester der var i str xl, men det har da aldrig givet rifter. Ømhed: jo.  Til gengæld forstår jeg slet ikke det med glidecreme? Er det til øh- sport i 2-eren? For det har jeg sku aldrig brugt.
Har været ved lægen, ingen sygdomme  Han plejer gerne at starte blidt ud, er mig selv der beder om at han gør det hårdere. Hans ligger nok på en Large i størrelse. Glidecreme bruger vi som en ekstra lille ting. Vi betragter det som en bonus 
om det kan være vulvodyni? Man bør ikke bruge andet som smørelse under @!#$ end glidecreme beregnet til den slags. Madolie osv kan ødelægge ph balancen i skridtet. Tror det er rigtig klogt at du bruger vandbaseret glidecreme (som iøvrigt ikke ødelægger kondomer mm). Køb noget intimsæbe og brug. Jeg tror ikke det er smart at bruge babyolie eller nogen anden form for olie, men prøv at spørge din læge til råds. Vi bruger også glidecreme nogle gange. Det er et møg tørt klima heroppe, så vi tørrer hurtigt ud ellers. God bedring. Mvh Naja Ps. Hvad sagde lægen til sårene?
Hmm, synes ikke jeg kan finde nogen forklaring på om sygdommen kan give 3½ cm lange sår!
Glidecreme er da ikke kun til stjernen... Hvad der er galt, det ved jeg ikke, men tror du ikke du skal droppe lagengymnastikken til det er helet helt?
Vivag Intimate gel (apoteket eller Matas) fungerer for undertegnede (50+) - nå ja, " plus meget lidt" .... 
Blander mig som regel ikke i den her slags tråde, men jeg vil bare fortælle at jeg indimellem også får den slags rifter og ØV hvor gør det ondt. Jeg tror det skyldes at slimhinden (tunica mucosa) bliver lidt porøs når den "slides på" igennem længere tid, og den kan også sagtens udtørre ved forkert kost og ISÆR også ved forkert glidecreme. Kan også anbefale VIVAG intimate som kan købes på apoteket. Håber du får styr på problemet.
Hej ale hn'er. Jeg har brug for at dele min frustrationer, med nogle der ikke er personligt involveret. Sagen er den at jeg er samboende med min kæreste gennem 3 år, der fra et tidligere forhold har tre børn på henholdsvis 3, 9 og 10 år. Der har fra start været store problemer i forhold til børnenes mor og jeg er bestemt ikke ønsket fra hendes side af. Jeg er blevet truet på livet, overfaldet, chikaneret mv. Gennem disse år, har jeg set en negativ forandring hos de to store og jeg har på baggrund af flere episoder, valgt at lave en underretning på børnene. Vi har tidligere været til møde på kommunen omkring denne underretning og de ville indhente udtalelser fra børnenes skole.  I dag var vi så til møde igen omkring denne underretning, troede jeg!!!!! Det viser sig at skolen nu har lavet en underretning på os (mig), da min kærestes 9 årige datter har fortalt i skolen at jeg har sparket og slået hendes 3 årige lillebror. Endvidere har hun udtalt at min mor har hældt kogende chokoladesauce udover ham. Desuden er der beskrevet episoder, der skulle være sket hos os, men som børnene har fortalt er sket derhjemme! Jeg er i dybt chok og måtte forlade mødet da jeg knækkede fuldstændig. Jeg er uddannet pædagog og arbejder i en vuggestue, hvor jeg skulle møde igen efter mødet. Jeg drøfter ovenstående med min leder og hun råder mig til, at få fat i en advokat, da det dels er grove beskyldninger, men at det samtidig kan få konsekvenser for mit virke som pædagog. Kære HN'er... HJÆLP!!!!! Hvad havde I gjort? Det er surrealistisk det hele og jeg aner ikke hvad jeg skal stille op.
... hvis der var hældt kogende chokoladesovs over den treårige, ville I være kommet på sygehuset. Det ville give så seriøse brandsår, at man ikke ville kunne klare det selv. Så på den led ville den påstand kunne gendrives. Når det så er sagt ville jeg nok også kontakte en advokat og også en familievejleder, så I kan få styr på, hvad det lige præcis er, der sker med børnene midt på de voksnes slagmark. Snak om det der sker, er vist det bedste råd.
det virker desværre lidt på mig ud fra det du fortæller her som om moderen er i gang med at lære børnene nogle historier- el omskrive dem så børnene udtaler de ting er sket andet steds end hvor de reelt er sket. HVIS de er sket! Sandsynligvis fordi hun nu vil tag hævn - og så bruger nogle desværre børnene. Men ja der vil jo være hospitals journaler så for børnene må ha været på sygehuset. Men er det sket i deres eget hjem og hun har været "så fornuftig" selv at tag dem emd til læge efterfølgende - ja så vil det jo se ud som om det der blir sagt passer. Mon ikke der bør og vil komme en børnepsykolog med ind over ligeledes fra kommunens side til at tale med børnene??? Ellers kan i jo selv finde en privat og få dem til og så ka nde sags akter sandsynligvis osse bruges. For en ting er sikkert - børnene får vist brug for psykolog om alle omstændigheder.
Jeg tror Stute har fat i noget. Det virker også på mig som om at moderen nu drejer historierne en halv omgang - om måske endda har stået hvor du står nu? Har hørt disse historier fra børnene om hvad der sker hjemme hos jer osv. Hvor bor børnene til daglig? Man skal aldrig nogensinde undervurdere børns loyalitet, og en forælders evne til at manipulere med dem. Det må være SÅ forfærdeligt for dig at få de beskyldninger presset ned over hovedet, og det gør mig meget ondt for dig  Endnu værre, må det dog være for børnene, der vel efterhånden ikke kan kende forskel på virkelighed og fantasi... Øv en dum situation. En advokat er et 100% must i denne sag. Rigtig meget held og lykke med det.
Tak for alle jeres svar. Uden tvivl er børnene i LANG tid blevet brugt som våben, hvilket også var en af grundene, blandt mange andre, til at jeg lavede en underretning i første omgang. Selvom jeg har mit på det rene, er det forfærdeligt at blive beskyldt for sådan noget. Jeg er vred, frustreret, såret og ikke mindst ked af det. Børnene bor til daglig hos deres mor og vi har dem hver 2. weekend, fra fredag-mandag. De to ældste børn, har haft psykologsamtaler på skolen, hvilket psykologen mente de havde gavn af, men dette stoppede, da psykologen skulle på barsel. Jeg ser det heller ikke som noget problem, at der nu starter en socialfaglig undersøgelse af os, da vi intet har at skjule. Men det kan allerede nu, få konsekvenser for mit arbejde, da sagsbehandleren der har modtaget disse oplysninger, har sin gang på netop min arbejdsplads. Desuden har hun udtalt,at hvis du får sådanne oplysninger om mig igen, vil det uden tvivl få konsekvenser for min fremtid. Men 1000 tak for jeres svar. Det er rart at få andres mening - og holdninger, positive som negative.
   Netop! Trådstarter - håber ikk det får konsekvenser - undrer mig over sagsbehandlerens udtalele. For mig virker det da lidt som en trussel faktisk?? Jeg mener hva hvis hun IKKE kom på din arbejdsplads- ville hun så sige det samme eller???
Sikke en ubehagelig situation du er blevet sat i. Hvis sagsbehandeleren kender dig,kan hun/han så ikke erklæres inhabil i denne sag? Er ellers enig med de øvrige skribenter,få di/jer en advokat, dette er alvorlige anklager.
Jeg vil ikke lave mere ballade end nødvendigt og mener faktisk at hun slipper sagen nu, i og med der starter en socialfaglig undersøgelse og den er hun ikke en del af. Desværre har det allerede fået konsekvenser, da jeg var blevet tilbudt ny stilling på arbejdet og den er nu trukket tilbage. Så jeg er meget opsat på at blive renset hele vejen rundt og kontakter selvfølgelig en advokat, som det første i morgen. Min kæreste har haft en lang snak med børnenes mor og hun har fortalt, at hun ikke tror på jeg ville hverken slå - eller sparke børnene og at hun har sagt det samme på kommunen. Selvom jeg burde have mine tvivl, vælger jeg at stole på det. Uanset vores indbyrdes forhold, så har det fjernet en lille bitte sten fra mit hjerte, at hun har udtalt dette.
Gider i geniale kvinder ikke dele ud af jeres opskrifter??  På alt fra bunde til fyld osv. MEget gerne også fremgangsmåden. På forhånd tak.. 
set alle kagerne i begge tråde, hvorfor har du så ikke taget de opskrifter, fif, trick, idéer og gode råd der er skrevet. den første tråd er VIRKELIG lang og med en masse gode opskrifter og idéer.
Det har jeg såmænd osse gjort nu... Havde bare synes det kunne være fedt med en tråd med opskrifter og fremgangsmåder.. Både for min og andres skyld. De lange tråde kan godt være lidt svære at overskue...
Det kan laves på flere måder, men her er den nemme og hurtige. Til en kage på 22 cm i diameter skal der bruges. 15 skumfiduser 2 spsk vand 1 spsk olie 500 g flourmelis Skumfiduserne, vand og olie kommes i en skål og i micro ovnen ca 1 min, eller til skumfiduserne floffer helt op. Derefter røres flourmelis i til det minder om modelervoks. Så er det klar til at rulle ud. Skumfiduser kan købes i flere farver, men de kan også sagtens farves med frugtfarve.
Ihhh, jeg har psoriasis i hårbunden. kør jeg mig lidt eller reder mig hår har en hel del hvide flager på min mørke bluse. ihh da udover er det skide irriterende! Jeg prøvede noget shampoo fra min frisør ved navn bio men virker ikke . så søger ny shampoo?? har også fået noget et at komme i hårbunden på recept. men er intereseret i shampoo
havd med at høre din hudlæge hvilken shampoo der anbefales??? de må vide hvilken du kan tåle. Alternativt så hør foreningen for denne sygdom, de må være dem der har bedst viden om emnet  Håber du finder en du kan bruge. Karina
Bruger Selsun shampoo fra apotektet- anbefaldet af hudlæge- så har jeg fået nogle piller - plus en flakse til hovedbunden der hedder betnovat (er dog på recept). det har hjulpet gevaldigt på mit her en overgang. shampooen er håndkøb  /C. Kirk
antiskæl shampoo så som "Head and shoulder". Jeg ved godt det ikke er skæl du har, men jeg havde samme problem og det er væk nu. Jeg har også prøvet noget shampoo af strudse-olie købt i en matas (ikke alle forhandler det). Jeg ved det lyder lidt ulækkert, men det virkede, det var også ret dyrt!
Min hudlæge anbefalede mig netop Head and shoulders og mit psoriasis er væk, så den kunne du jo starte ud med at prøve det er jo ikke dyrt og Bilka har tilbud på den denne uge tilmed 
shampoo med ingefær fra Bodyshop holder mandens psoriasis væk fra hårbunden
ja det gjorde jeg og jeg er stadig helt høj.. Jeg har arbejdet på et opholdssted siden januar sidste år. Det er et fantastisk arbejde og jeg har virkelig været glad for det. Det er for unge mennesker som har været udsat for nogle svigt. Ikke de nemmeste unger at have med at gøre, og det kan da være et utaknemmeligt job, men jeg har været så glad for det alligevel. Det sidste lange stykke tid har jeg haft det lidt svært med det. Jeg synes det har været rigtig hårdt og jeg har ikke været hurtig nok til at sige fra. Når jeg kom hjem fra en vagt (arbejdede i døgnvagter) havde jeg svært ved at fungere. Kunne sidde i flere timer og glo ud i luften. Havde ikke så meget overskud til mine børn og blev bare så trist. Sidste dråbe kom så den anden dag. Vi har ikke kunne få en vagtplan før i mandags og den er altså gældende fra i morgen. Vagtplanen betød at jeg igen måtte droppe de planer jeg havde med ungerne og jeg skulle arbejde flere døgn i træk. Jeg var grædefærdig og kunne slet ikke overskue det. 80 timer om ugen var jeg sat på, og jeg ved godt de var pressede men det var jeg altså også. Så i dag kørte jeg op og sagde til dem at jeg ikke kunne klare det mere. Jeg har konstant dårlig samvittighed overfor mine børn og det holder ikke. Jeg er faktisk helt vildt glad for at det er gjordt og selvfølgelig kommer jeg til at savne det også, men for dælen hvor er det skønt at kunne være mor for mine egne børn. Fik sku helt tårer i øjnene da det var gjort og jeg kunne virkelig mærke hvordan rigtig det var. Måske en gang når mine egne unger er blevet større kan jeg arbejde 80 timer om ugen igen, men ikke lige nu. Jeg tror aldrig jeg har sagt fra på den måde før, men det var jo slet ikke så slemt. 
Kender dig ikke - MEN du skal sku' have et skulderklap, fordi du lige pludselig slog bremserne i og tænkte på dig selv og din familie.... Et job skal man ikke have for en hver pris og slet ikke med dobbelt op i timer på en arbejdsuge. Så godt gået, det fik sagt stop, inden det gik galt med dit eget helbred.
Også lige et kæmpe skulderklap herfra! Hvor er det bare dejligt at høre om en der husker at vægte sig selv og familien først, i en verden hvor karierre oftest er det som oftest er det vi af vore medmennesker bliver bedømt mest på. Må lige tilføje: At sidde og stirre tomt ud i luften, have følelsen af ikke at kunne overskue situationer og have let til gråd er typiske tegn på depression. Jeg kender dig selvfølgelig ikke og kan ikke bedømme din sindstilstand, synes bare du skal have muligheden for depression i baghovedet jvf dine reaktioner... Men ellers, Flot klaret!!! Jeg er selv en af dem der har alt for svært ved at sige fra, så jeg tager virkelig hatten af for dig 
... at du sagde fra før du kom ud i noget med at blive syg af dit arbejde. En lang arbejdsuge kan man godt klare indimellem, men hvis det er hele tiden der bliver lagt så meget pres - så duer det ikke.
været i præcis samme situation - døgnvagter på et bosted for udsatte drenge i alderen 12-15 år. Var alene i deres hus med 2-3 drenge, hvoraf den ene virkelig var "besværlig". Var også fuldstændig nedkørt og manglede lyst til mine børn osv - så jeg kan SÅ godt følge dig! Det er vigtigt at lytte til sig selv!
I have. Jeg er faktisk også lidt stolt, men selvfølgelig også lidt bekymret for om jeg kan finde noget andet. men enten kan jeg gå på fagforening nu, fordi jeg selv sagde stop, eller også kan jeg vente på jeg køre mig selv ned. Lærke min datter var simpelthen så sød, hun kunne jo med det samme mærke at der var sket en forandring og mente jeg havde tabt sukkerskålen i mit the, siden jeg pludselig var så glad:-) Linea 6: jeg har selv tænkt tanken med hensyn til depression, netop fordi jeg kan give mig til at tude uden nogen grund. Jeg er netop stoppet med at ryge, eller det er et par måneder siden, og det mener jeg også kan give lidt symptomer på sådan en depression. Men hvad så hvis det er det der er galt?? Hvad gør man så. Lægen kan vel intet gøre?? Hold da op, hvor giver det bare hurtigt mere overskud, ikke at have alle de vagter at tænke på. Min leder havde sat mig på en tre-dobbelt døgnvagt og det kan jeg bare ikke klare. Måske hvis jeg havde fri flere dage bagefter, men det havde jeg jo ikke. Kun et døgn fri og så afsted igen. Har faktisk også sagt flere gange at jeg ikke kan klare det, og nu er den byrde bare væk.. Det er så skønt.
at drive rovdrift på sine medarbejdere, når de skal arbejde 80 timer om ugen. Det er da fuldstændig hul i hovedet. Godt du sagde fra inden det var for sent!
Kontakt din fagforening. Nu. Normalt er det 37 timer. Det andet er hul i hovedet, hvordan kan man være noget for de mennesker, man skal tage sig af, hvor det netop er vigtigt med overskud? At man OGSÅ skal have et famileliv til at lade op i- er selvklart. 80 timer?! De må have spist søm....
Jeg har været der. Rovdriften på en, for meget ansvar uden rette uddannelse, mobning og dårligt arbejdsmiljø. Jeg gik ned af det, fordi jeg ikke sagde fra ligesom dig. Det med tomheden kan lige så godt være udbrændthed/stress, for det fik jeg og er pt. stadig sygemeldt. Jeg ville også ønske, at jeg havde sagt fra før, at jeg fik det så dårligt (holdt belastningen ud i 1½ år før jeg sagde fra) - eller, jeg sagde jo fra. De valgte bare at ignorere det   En anden gang vil jeg nok kalde de store skyts frem (fagforeningen), for synes ikke, at det er fair, at man er nødt til at sige sit job op, fordi lederen/jobbet ikke kan få det til at fungere hensigtsmæssigt. Jeg vil så sige, at jeg i sidste uge fik en undskyldning fra jobbet, og jeg er blevet lovet forbedringer, til når jeg kommer tilbage   Jeg håber så bare på, at det vil blive overholdt. Det har jo både været en dyr fornøjelse for mig (bruger omkring 3000-4000 kr på terapi/medicin om måneden) og for dem (vikardækning). Held og lykke fremover. Dejligt at børnene for deres mor tilbage.
Tja, som overskriften siger. Hvor går man hen og gør det?:) Efter et forhold, hvor jeg troede, jeg ville få hele eventyret: En mand at holde af for altid, børn og hus, bil og hest;). Og som alligevel ikke holdte. Ja, så er jeg her... I en alder af 32 år synes jeg simpelthen, jeg er blevet for gammel til at rende i byen hver weekend. Og jeg har heller ikke lysten og orker det ikke. En sød veninde sagde til mig: NU opretter du en profil på Dating. Men jeg synes altså udvalget er begrænset, og der er langt i mellem dem, som siger en noget. Og det er svært at finde hinanden derinde. Synes ikke rigtig det virker for mig. En anden sagde til mig: Nu skal du i hvert fald ikke blive desperat. Og det kommer, når man mindst venter det. Men så tænker jeg: Hvordan skal det komme, når man mindst venter det. Det er den samme omgangskreds, jeg bevæger mig i og de samme kollegaer som altid. Jeg forventer ikke, at der ligefrem kommer en og banker på min dør. Så jeg vil da gerne arbejde lidt for det;). Og desperat... Tjah... Er det desperat gerne at ville have en sød kæreste. En at dele sin hverdag med. En at komme hjem til og have lyst til at give en krammer. En at kunne snakke med, dele oplevelser med og som kan være der for en. Jeg synes det ikke:). Og jeg synes jo selv jeg også har et godt hjerte og en masse at give af:). Så lad mig lige høre nogle gode ideer og input:D...
Men jeg gider ikke høre brok om det. Jeg kontaktede dr dyr-ang. det det navlestrengsbetingede ledbetændelse, så de er vasket med sæbespånevand- og rent vand. Og dr. dyr sender noget pudder. Malle sad og pev i går formiddags, så jeg biksede en kasse klar, hvor hun så har siddet med Bisse og kukket. Men det var Michel, der desværre gik i en kasse med et ikke så rent håndklæde. Og øh- FEM! De har så qua dr dyrs råd fået renset navlestrengene i sæbespånevand og i rent vand. Og fået redt kassen op med rent. Men fem- 4 tabbier heraf nogen med hvide poter- og en sort med hvide poter. 1 sort og 1 tabby er lidt små- men der er spræl i dem- de spiser. Jeg håber ikke "den gravide rulleskøjte" får seks. (Hun fik 5 i første kuld- og nu ligner hun "Graf Zeppelin" bare i sort...)
Kan ikke lade være selv om du ikke gider høre det.Om jeg fatter at du lader dine misser blive ved at få killinger.Du kan vel ikke beholde dem alle selv,og nye gode hjem kan du vel heller ikke blive ved at finde til dem. Hvad gør du af alle de killinger du får ? Dorte.
for døve ører dorte.. andre har mange gange forsøgt, men desværre ser det ud til at intet hjælper.
Hvad tror I, at jeg smider dem i den nærmeste grøft? De er beholdere. Hvad ellers?! Som nævnt kontaktede jeg dr dyr- for at undgå det der med ledbetændelse. Men selvfølgelig ved alle andre meget bedre.  Det er da kattens så kloge folk er! Ja, ja- alle andre er onde ved deres katte.
Nøej, skal du så beholde 10 katte?  Og mig som synes at én kat er mere en rigeligt...  Dine misser har det sikkert fint - men er det ikke hårdt arbejde at gøre rent og fodre så mange katte? ...Kattekillinger er helt vidunderlige, det gør bare ondt i mit hjerte hvis de ikke er garanteret et godt liv efter deres første 8 uger... 
Det er faktisk ikke umuligt at komme af med håndtamme og velpassede killinger, - man kan ikke sammenligne dem med de stakkels vilde der bliver født på lofter osv. uden nogensinde at blive tamme og overladt til deres egen skæbne.  Jeg kan seriøst ikke se noget forkert i at få killinger, sålænge man tager sig af dem, og enten beholder dem eller finder hjem til dem.  Der er trods alt brug for NOGLE killinger, og der er mange der ikke gider give mange tusinde kroner for en racekat (mig selv incl. - jeg har både hittekat, internatkat og egen avl kat   )  Stort tillykke med de små 
Killinger skal altså være mindst 12 uger inden de må flytte hjemmefra.
Beklager fejlen - så er det sørme godt at jeg ikke er ved at sende killinger ud af døren... Pointen forstås nok alligevel 
Tillykke med dem   Og øhm... Billeder 
Hejsa. Nu har jeg ikke selv problemet, men har en kollega som er slemt ramt af det og især også i hovedbunden. Hun er begyndt at bruge en ingefærshampoo fra nature shop og fortæller at den virkelig fungere godt for hende. Så et muligt alternativ til de receptpligtige ting.
For nogle år tilbage led jeg meget af væskende sår i hovedbunden, skæl osv. Jeg var til hudlæge og fik afvide at det var psoriasis. Jeg fik strålebehandling, og har prøvet et hav af dyre salver uden resultat. En dag kom min kæreste glad hjem fra apoteket. Han havde fundet en salve som han synes jeg skulle prøve. KOPATTE salve.(helosan) Jeg må indrømme at jeg bestemt ikke kunne se, hvorfor det skulle hjælpe, når jeg i forvejen havde prøvet så meget som var udviklet til formålet. Men det er gået væk. Efter ca en måned var min hovedbund blevet meget pænere. sårene forsvandt, og max et halvt år efter var det helt væk og det er nok 4 år siden jeg sidst har haft problemer. Jeg er selv nogle gange i tvivl om det egentlig var psoriasis jeg havde, men om ikke andet havde jeg en meget slem hovedbund i flere år, indtil min kæreste kom med Helosan. Så det er måske værd at prøve. Det er ihvertfald billigt hvis det virker. Hilsen Ane
Jeg har psoriasis i hovedbund, ørerne og på næsefløjene  Efter at have købt mig fattig i div. shampoo, cremer, salver osv. fandt jeg ud af at en hårfarvning hver 2-3 mdr. og alm. hårvask med "Head&Shoulders" holder kløen og sårene væk. Hold igen med stylingprodukter - især hvis de er parfumerede. Det jeg har på næsefløjene og i ørerne bliver væk, hvis jeg sørger for at få en god nattesøvn! Ellers er Locoid-salven en god ven...
Min kæreste har psoriasis i hovedbunden, og lidt på ørerne. - Jeg giver ham olie, skrubber hans hovedbund med olien, kradser så godt til med neglene jeg kan uden det gør ondt på ham. Allerhelst ville jeg gerne at han blev klippet KORT ind i mellem, så det fik luft og man kunne få det virkelig skrubbet ned. Men vi har prøvet alverdens andre ting han skulle ha' smurt på osv. - gjorde ikke en dyt! - Men med madolie, bare ganske alm. madolie! Der kan vi holde det rimelig godt nede.
shampoo fra The Body shop, ved jeg der er flere, der har god erfaring med.
Hej Jeg havde en periode en stor plamage psoriasis i hovedbunden - jeg brugte strudseolie. Puttede det i om aftenen og lod det sidde i natten over - efter en par gange gik det væk  Man ser ikke skide godt ud når man vågner med totalt fedtet hår, men det virkede for mig  Held og lykke Maria
Jeg har det også. har haft det siden jeg var barn og har prøvet alt men har givet op. gider ik bøvle med det mere.. hudlæger, strålebehandlinger, alternativ behandling osv. man køber sig simpelthen fattig i alle de dyre shampooer osv. I stedet sørger jeg for ikke at vaske mit hår i alt for meget parfume og kemiske stoffer. og resten af kroppen også. Mit blusser især op om vinteren men er næstn væk om sommeren. mit hår ville have det allerbedst af at komme ud og bade i stærk saltvandshav hver dag.. en uge i syden og jeg har loreal hår igen. Lige nu når jeg r gravid er det gået helt amok men jeg har opgivet.
Hvad gør i der har psorarisis andre steder på kroppen??
"Hvad gør i der har psorarisis andre steder på kroppen??" Jeg besøgte en kinesiolog og herefter forsøger jeg at undgå alt fra natskyggefamilien, så har jeg ingenting! Så snart jeg spiser for mange kartofler eller tomater, så klør det.
Psoreasis kan blusse op ved stress. Healing kan være en rigtig god hjælp til at hjælpe et menneske til at finde indre ro, og derved kan ubehaget forsvinde.
Har også i mange år lidt af psoreasis i hovedbunden og ned i panden, og har prøvet diverse kure. Men den eneste ting jeg har fundet der virker er en Shampoo der hedder Neccin shampoo nr. 3. den er dejlig mild og god mod håret også, kan bruges ved daglig hårvask.. 250 ml koster godt nok 120 kr ca. men det er det værd. Men som en anden også skriver hjælper hårfarve faktisk også på mig, men det kan man jo desværre ikke bruge ret tit. /Christina
har det i hovedbunden, og en lille plet(1kr) på tillergøjen  Han vasker hår i head&shoulders, den med mint eller peppermynte. Meget stærkt, min hovedbund bryder sig ikke om det. Så maassere han det godt ind og lader det sidde et par minutter. Og han har det faktisk ikke mere. En lille smule når vejret driller. Det på tilleren smører han med kopatte salve, og så tager han sol en sjældent gang når det ikke vil forsvinde..Er i solarium ca 1gang i måneden kun
i hovedbunden´har jeg sluppet af med ved at bruge Matas intimsæbe. Egentlig begyndte jeg at bruge det pga.tørt-gråt- hår, men pludselig var skællene væk. Jeg spiser også 1g. fiskeolie daglig, +fisk i dagligdagen.
Jeg kender flere, som ved at udvide deres omgangskreds med nye veninder, møder en masse nye mænd. Så... Hvis du f.eks. har børn, kan du begynde at invitere nogle legekammerater med forældre hjem, og se om der er potentiale til venskab der. Det kunne udvikle sig til at møde deres omgangskreds, og dermed nye mandlige bekendskaber. Selvfølgelig virker det nok bedst, hvis i er i samme aldersgruppe. Så du skal nok til at få dig selv "out there", så verden kan se hvor dejlig du er. Jeg lover dig, at det vil give en masse overskud.
Hvis du nu alligevel laver/har en profil på dating.dk, så prøv at melde dig til nogle af de events der er i dit område; der er både fester, udflugter, koncerter og andet.. Og så kan man jo altid skrive sammen bagefter, hvis du møder én der er sød  Held og lykke med det!!
Kom ud i verden, og mød nye mennesker. Vær åben for alle, som der krydser din vej   Gå til noget, som der interesserer dig - sport, yoga, tegning, kor, teater - hvad end du synes, der er sjovt. Du møder nye mennesker - både mænd og kvinder, og pludselig kan en ven af en ven af en ven være "den eneste ene" for dig. Kærligheden kommer - og oftest når man ikke venter den og er i mest balance med sig selv. Hvis jeg var single, ville det i hvert fald være min indgangsvinkel.
så kommer han når du mindst venter det. Da jeg sidst blev single, havde jeg en plan om, at nu skulle jeg altså være lidt alene og nyde tiden for mig selv. Efter jeg traf den beslutning gik der ikke mange måneder inden jeg fandt manden, og jeg kendte ham endda i forvejen, men havde nu aldrig tænkt i de baner. - nu har vi så været sammen i 4 år  Du skriver at du ikke gider gå i byen. Det vil dog efter min mening heller ikke være en varig løsning... der finder man efter min erfaring sjældent varigt potentiale  Som Trine-Pingvin foreslår, så tror jeg også nogle nye fritidsaktiviteter vil være en bedre indgangsvinkel. God jagt!
skaffe dig en kontakt hvis du er interesseret
Det er nu sandt nok, det kommer når man mindst venter det ...   ... Er netop blevet gift med en mand jeg har kendt i 12 år - for 10 år siden var vi kærester for en kort bemærkning, men det var vi sg ikke særligt gode til ..   .. Sidste forår fik vi kontakt igen på Facebook og ja nu er vi gift og venter barn til sommer ...   ... Troede heller ikke på dem der sagde "det kommer når du mindst venter det" da jeg blev single sidste vinter .. Var faktisk overbevist om at der ikke var en mand til mig og begyndte så småt at forberede mig på at bygge det liv jeg ville have, op for mig selv ... Vil som andre foreslår også sige, singlegrupper på f eks facebook, deltag i arrangementerne som laves i grupperne og udvid dine bekendtskaber... Måske finder du ikke drømmemanden lige i gruppen - men måske finder du en god veninde der kender din drømmemand? ...   ...
Jeg vil straks holde op med at vente det, så  Jeg kan godt følge jer i det  . Det jeg mener er nok også bare, at hvis man bare bliver ved med at rende rundt i de samme kredse med de samme mennesker, så møder man jo heller ikke nogen nye. Så jeg ville gerne selv prøve at gøre en indsats for det  . I stedet for bare at sætte mig med hænderne i skødet og så vente på, det kommer flyvende gennem luften... Men mange tak for input og fordi I skrev  . Og ManEater, tillykke med bryluppet - jeg er meget misundelig på dit liv  ... Og og MeravigliosaCreatura, hvilken slags kontakt snakker vi  ?
... Og jeg har en fritidsinteresse. Og den hedder min hest - og udover den er der ikke så pokkers meget tid til yderligere;). Det tager jo noget tid:)...
vigtigste er at du virkelig tør at blive kendt med nogen ny. Ofte så reserverer man seg efter en skuffelse og har svært ved at byde på seg selv. På den måde kan man gå glip af mange søde mænd (eller kvinder   ) Ellers synes jeg du har fået mange gode råd. Og der findes gode mænd, også i hestemiljø. Godt nog ikke FOR mange....
mange steder.. På festivaller til arrangementer, meditation, kunstudstilling, digtoplæsning Nogen, der kender nogen, der kender nogen.. På VUC  Til danse-aftener i brugsen Min søster mødte en fyr i et solcenter  Dvs. alle de steder, hvor du er åben! Det kan du selv mærke. Nogle steder slapper man mere af end andre, og nogle steder kommer det bag på én, hvis folk begynder at flirte, men bare kom igang. Tror jeg vil fraråde nettet. Man møder mange spændende mennesker, har mødt min bedste ven der. Men generelt er det bedre ikke at forvente noget, bare være åben. Og går man på nettet for at søge, er man tit forhippet på at finde en. Jeg har da respekt for match.com, mener jeg det hedder, som mener, de smeder folk sammen med videnskab, men stadig er forelskelse jo noget med et særligt blik i øjet   Synes ikke det kan gøres med videnskab. Mine kærester har været vidt forskellige. Lone
Når jeg idag sidder og kigger på en af min venindens facebookalbum, tænker jeg "hvor var det godt at hun tilsidst overgav sig til Dating på nettet". Hun fandt nemlig en dejlig mand som havde været alene med sin datter siden hun blev født ( moren døede af kræft da datteren var 3 måneder ), men han ville dog ikke have flere børn, og det gav min veninde mange kvaler da hendes biologiske ur tikkede. Men hun havde som hun sagde 2 trumfkort, en dejlig kæreste og en sød papdatter hun kunne blive mor for - så hun lod det få en chance. Idag har hun så fået en søn med denne kæreste og de er blevet gift og har det alle 4 i den lille familie så ganske lykkeligt. Så jeg kan kun sige opret en datingprofil. Held og lykke med at møde prinsen på den hvide hest. Mvh Birgitte
lilleulv: Måske du har ret. Jeg kan i hvert fald tydeligt mærke på mig selv, at jeg ER skuffet. Og at jeg næsten ikke orker at skal have ondt i mit hjerte igen. Jeg vil gerne have, at det skal lykkes. Og på den ene side synes jeg ikke, jeg er klar: Jeg vil sammenligne alle med ham. Og på den anden side, så tænker jeg, at det er den hurtigste måde at komme videre på: Ved at møde en ny, man kan blive glad for. Og hvorfor gå rundt at have det skidt i lang tid, hvis man ikke behøves. Det er ikke nemt   ... Men tak for ideer og erfaringer   .
...facebookvenneliste igennem. Er der nogen der, der måske kunne være lidt interessante? Jeg har f.eks. fået øjnene op for én, jeg kendte i min helt tidlige ungdom. Skrev "helt uskyldigt" en lille sjov hilsen til ham igår, efterfulgt med noget ala har du det godt nok? Og idag har han svaret   og spørger om jeg også har det godt. Selv om han ikke lige skulle blive min kæreste, kan det da være at han har en ven, der gør  Forsøg at skabe kontakt - overalt hvor du kan.
Farmerdating er altså heller ikke så ringe enda   . Så bare klø på. Han er der ude et eller andet sted. Held og lykke fra Gitte
Er ikke på FB. Prøvede det i et par dage efter kraftig opfordring. Og kunne slet ikke se ideen i det;). Det er jo ikke andet en snagen i andres og ens eget liv. Plus en hel masse mærkelige ting: Ala, hvilken lastbil er du, hvilken grøntsag osv...:) Måske Farmerdating... Så går det vist lidt rigeligt op i dyr, gør det ikke?;)...
Hmm jeg forstår nu godt din frustration/tanker. Det endda på trods af at jeg spiller en del musik og derigennem møder masser af spændende mennesker, problemet er bare den gode gamle toilet-joke: enten er de optagede eller også er de fulde af lård. Eller også er de alt for umodne  Vi er nok nogen der er noget en alder hvor man må sande at mange af de gode er taget. Nogle mennesker siger at det er en fordel at de er ældre for nu ved de hvad de vil have, men jeg synes dælmer det er et problem, for ham jeg vil have findes åbenbart ikke! Eller også sidder han på en bro og spiller mundharpe i en hemmelig skov og så finder jeg ham aldrig. Jeg fandt et godt bud (hvis man indgik et par kompromisser men det er vel også påkrævet i harmonisk tosomhed) for et par år siden, men han viste sig at have nogle seriøse ar på sjælen som han ikke lige magtede at gøre noget ved. Jeg er ikke desperat. Kan slet ikke se hvordan jeg havde tid til min x og jeg har vilde planer for det næste års tid, så intet forpligtende til mig. Men jeg er dybt bekymret over kvaliteten af mænd. Jeg har det som om produktionen af mænd blev flyttet til Kina, lige som alt andet skrammel, i slutningen af 70´erne. Så dem på min alder er af dårlig kvalitet og efterhånden er dem der er lidt ældre traumatiseret af tidligere forhold *såååååååååååk* Så nej, jeg kan ikke råde dig til noget... Bare lige give dig lidt medfølelse 
Jeg finder altid en kæreste, når jeg nyder singlelivet allermest. Er ikke fuldstændig oppe igen, men er sgu ved at finde ud af lige præcis, hvem jeg er! Og det er fedt. Nu kan jeg mærke, at jeg har det godt præcis som mig!  Så mit råd er, selvom det er meeeega svært, at nyde livet nu. Lad dig ikke definere af en kæreste - men vær dig selv og åbn op for interessante mennesker. Nogle bliver bekendte, andre gode venner, nogle forsvinder igen og andre kunne måske følge en resten af livet 
jo så min dejlige kæreste på Dating.dk. Vi skrev sammen en uge, hvor vi udvekslede mobilnumre, ugen efter mødtes vi, og 1½ mdr efter flyttede han ind. Knap 1½ år efter flyttede vi i hans hus. Vi har lige haft 3 årsdag i januar, har en dejlig søn på 13 mdr og venter lillebror om ca. 6 uger. Så det kan sagtens lade sig gøre  Tine
Jane Ø: Det var et ikke særlig opmuntrende indlæg;)... Så kan jeg jo ligeså godt give op og kaste håndklædet i ringen:). Så må det jo også gælde for piger på min alder - incl. mig selv - alle de gode er taget. Og betyde jeg kun er skrammel, der er tilbage;) ? Tja, jeg vil gerne tro på, det kan lykkes:). Og kan se det også har lykkedes for nogen af jer ikke kun, "når I ikke mindst venter det", men også når I selv har opsøgt det...:)
... farmerdating? Det er ikke kun landmænd der kommer der, men også bare dem, der bor på landet (eller gerne vil) eller som holder af dyr og natur. Jeg kender da f.eks. en hesteinteresseret fyr, som kommer der  Hilsen Sif
Majs på dåse. Sådan var det ikke ment. Det var egentlig mere et ironisk konstaterende indlæg. En opridsning af de problemer jeg ser, i håb om at nogen har nogle løsningsforslag. Til tider tænker jeg, at jeg burde sætte forventningerne ned, men det kan jeg ikke. Jeg kan ikke styre hvem jeg forelsker mig i, men jeg trives også fint i mit eget selskab. Man hører jo om folk der score på datingsider. Hvis du virkelig vil den vej, findes der jo de mere seriøse sider hvor man bliver videnskabeligt machet, det er bare rigtig dyrt synes jeg, men selvfølgelig ingenting ift hvad man bruger når man går i byen  Det skal også lige siges at jeg har mærkelig mandesmag, så måske skal du ikke lægge noget i mine betragtninger omkring mænd.
Jeg har lige fulgt lidt med i tråden, og nu har jeg oprettet en profil på Farmerdating, som der er et par stykker der anbefaler. Hold da op det er underholdene  Det kan godt være der ikke kommer noget ud af det, men sikke en masse tid, man kan få til at gå der. Det vælter jo ind med breve - nogle sjovere end andre    Og så er det jo altid rart at få en kompliment 
jeg fandt min kæreste på farmerdating   Vi har nu været sammen i 3 år, bor sammen på et skønt landsted med hestene, og forsøger at blive gravide 
Jeg har mødt min kæreste her inde på HN. I et indlæg i venner søges. Havde ikke regnet med at der var nogle der skrev til mig da der i forvejen var rigtig mange der også havde skrevet i den tråd.Men dagen efter var der en besked fra ham. Vi skrev sammen 2 uger inden vi mødtes første gang. Det er nu 1 år siden.
også det er noget @!#$ at sige, at de kommer når man ikke venter dem. Gu gør de ej. Det handler om at være opsøgende og aktivt søge uden at virke for desperat. Man må heller ikke stille for mange og store krav. Det er dog ingen garanti for at finde en. Men chancen er større. Man må også tænke på, at det ikke er alle der skal finde en her i livet. Hvad er der også i vejen for at være single. Ok, der er visse ting man mangler, når/hvis man bliver gammel. Men man har også en masse frihed.
at drømmefyren dukker op og banker på ens dør, når man mindst venter det - men han har det med at dukke op, når man er i balance med sig selv, tilfreds med sit liv og åben for tilføjelser til det   Selvfølgelig hjælper det at være opsøgende, men der er forskel på åben for input og desperat. Personligt fandt jeg min kæreste, da jeg flyttede til Skotland for 6 mdr siden. Det var da et år siden mit sidste forhold endte og jeg var omsider (efter lang bearbejdelse af sårede følelser og usikkerhed) tilbage i topform rent psykisk og helt ok med både at være single eller potentielt ikke at være det. Og da han så dukkede op og viste interesse - så greb jeg chancen. Jeg ved ikke hvor man finder nye mænd, hvis man ikke flytter eller skifter arbejde - jeg har det med at rykke rundt en del, så jeg møder en masse nye mennesker hele tiden   Nye fritidsbeskæftigelser er vel et godt bud? Jeg tror aldrig netdating bliver noget jeg kommer til at dyrke, but who knows.
selv hvor mqn finder alle de søde single hesteinteresserede. Men nå jo, de er jo singler fordi de ikke har tid til andet end deres heste. 
står ikke bare pludselig derude og ringer på - særlig ikke når man bruger al sin tid på heste.. For mig var løsningen dating.dk - men vær indstillet på at møde en masse frøer og kun 1 prins. Netdating er en perfekt måde at møde en masse potentielle kærester, og det er rigtig sjovt og lærerigt mens man gør det - og hvem ved, pludeselig er en af dem måske den rigtige - det var det for mig (som var 44 da vi mødtes, det er nu næsten 7 år siden) Tip: alt det skriveri er ikke meget bevendt - få nogle facts, se et billede,hvis det kan lade sig gøre og aftal så at mødes - kun kort den første gang - Good luck
Suk jeg ved lige præcis hvordan trådstarter har det. Og jeg er endda 22 år.. Jeg har været single i 1½ år og har slet ingen følelser i klemme med x-en. MEN jeg har bare ikke tid til at opsøge kærligheden. Møder tidligt på job så efter endt arbejdsdag kører jeg hjem og tager en lur, efter det ud til hestene til klokken er 19-20 stykker og så hjem og tidligt i seng. Og jeg har jo heller ik lyst til at undvære krikkeladerne bare for noget tant og fjas  Jeg bryder mig heller ik om at gå i byen og det kan tælles på én hånd de gange jeg er, på et år  Og jeg er os af den mening at der ik er noget der er værd at samle på på et diskotek eller lign  Heller ik netdating er min smag... I kan godt høre hvor det bærer hen ikke?  Men utroligt nok har jeg da mødt et par fyre, men jeg tror simpelthen der er noget galt med mig. At jeg bare ik kan blive forelsket mere?! Det her har været de sødeste og med god baggrund, den ene endda beslagsmed. Men nix jeg kan kun være ven med dem... suk  Måske jeg bare er en af dem der skal være single...
Hej Ænder, Jeg føler jeg står i et dilemmea. Sagen er den, at jeg for 5 år siden mødte en fantastisk dreng. Vi blev kærester, var totsalt uadskillige - alle har altid betegnet os som værende "ment to be" Han rejste til Afganistan, og forholdet gik i stykker, og vi flyttede hvert for sig. Han flyttede sammen med en gammel veninde, og de blev kærester - har de nu været i 4 måneder. Det virker ikke til det er den store kærlighed fra hans side. Vi har aldrig brudt kontakten. Faktisk har han "besøgt sine katte" flere gange om ugen. Det køre mindst 20 sms om dagen, også selvom kæresten sidder ved siden af i sofaen. Aldrig en dag vi ikke taler sammen. Han er hamrende jaloux, hvis jeg ser andre. Problemet er - ja - jeg er blevet glad for ham igen. Burde jeg sige det til ham? Eller er det no go, nu hvor der er en ny pige inde i billedet?
så go for it.. der er kun en der er ansvarlig for din lykke og det er dig selv.. Tina
Jeg er helt enig med Tina.. Du vil fortryde det hvis du ikke gør det 
Jeg vil egentlig også sige go for it MEN hvis det var min datter han var kæreste ville jeg sige HOLD DIG VÆK
Nu er det liiidt svært at sige, da du ikke giver nogle oplysninger om hvorfor det ikke gik, da han var afsted ?! Du skal nok gøre op med dig selv, om du er parat til at miste ham for good - for selvom du tror at han ikke er vildt forelsket i den nye pige, så må der jo være noget, siden han bliver hos hende, også kan det jo godt være han vælger at droppe dig ?! Jeg er ikke sikker på at jeg ville have samvittighed til (måske) at splitte et par ad - jeg ville i hvert fald gennemtænke det rigtig meget først, og derved finde ud af om jeg er sikker på at det ville holde denne gang, hvis han vælger at gå tilbage. Held og lykke, ligemeget hvad du vælger 
Hvorfor gik forholdet i stykker? Helt ærligt...Han sidder i sofaen ved siden af sin kæreste og sender sms'er til ekskæresten. Er det "varme" sms'er? I så fald synes jeg, at det er ekstrem dårlig pli/respektløst overfor nuværende kæreste. Forestil dig selv i hendes sko. Det kunne have været dig, og ville du i så fald have syntes, at hans opførsel er ok? Og han er jaloux hvis du ser andre, på trods af at han selv har en kæreste - sikke en dobbeltmoral! Jeg synes at han lyder vattet. Hvis han er mere interesseret i dig end i sin kæreste, så må han da være mand for at afbryde forholdet med hende. Men du omtaler ham som en "dreng" og det siger måske det, der skal siges...at han ikke er moden til et seriøst forhold. Han nyder bare interessen fra hele 2 piger! Er du nu også sikker på at du er så vild med ham?
man er ikke en rigtig høne, hvis man ikke kan vippe en anden høne af pinden..
kæreste sad og skrev "hotte" beskeder til sin eks.. så var han slet ikke min kæreste.. men ellers så er det jo sådan i kærlig hed og krig gælder alle kneb.. og ja bliver hun vippet af så bliver hun jo ked af det.. men jeg tror ikke der er mange der ikke har prøvet at blive droppet..