hej ved ikke om det er rigtgt at skrive om sådan noget men mit behov for at skrive mine føleleser ned er kæmpestort i øjeblikket.. .. ... jeg har asperger syndrome i middel grad, hvilket hvist nok har den virkning at jeg ligger og svæver mellem to vedener, ved ikke om det er rigtigt men har hørt at det faktisk er værre end at have det i slem grad.. ¨jeg er ihvertfald alt andet end velfungerende har gået her hjemme i et par år eller to efter af måtte opgive folkeskolen (9.klasse) og det eneste der sker lige for tiden er at jeg kommer ud til en kunstner om onsdagen og er kreativ. det er især de 3 timer, eller andre simple ændringer der får min dag til at bryde sammen, ved snar ikke hvad det skal ende med,,, og er igang med at få laver noget førtids pasion.. derudover er jeg også på anti deprisiv medicin.. jeg er for tiden meget træt og skal have ca 12 timers søvn for at fungere,,, det er så slemt at jeg overvejer om det er en form for deprision, jeg vil helst ligge under min dyne i varmen og sove eller trøstespise meget af tiden har dog stadig mange gode/glade timer i løbet af en dag, de virker dog lidt menings løse fr tiden.. nå men mit største problem er så hestene,,, det går egentlig fint selvom jeg er stresset, men så snart jeg går ud til hestene gør de det de er bedst til, menlig at pille ved ens følelser. dette kan så ødelægge hele min dag, det er især under ridningen at følelserne pludselig buldre op, det gør mig faktisk bange for jeg kan på ingen måde foudsige om det bliver en god dag med hestene eller om den ender katastrofalt. i værste tilfælde går jeg inde og slår mig selv, ridepisken er også svær ikke at lade sig friste af... og så går resten af dagen med at søge rundt i en tåge af tanker og følelser jeg slet ikke fostår, og fjer bliver til hele hønseflokke, nogle gange tænker jeg hvad i alverden jeg dg tænker på, jeg skaber problemer som ellers er så små at simlpe at det skulle ha været en sjov udfordring.. så er der så når jeg gang på gang går hovedet ind i væggen i mine manglene evner som rytter at jeg overvejer at droppe heste,,, eller droppe min hest, for jeg er en fantastisk ridelære, og og god til at håntere heste.. men jeg kan jo ikke undvære min ridning... når jeg så tænker tilbage har jeg altid haft det sådan, dengang jeg ikke hanvde hest kunne jeg flippe fulkommen ud hvis noget ikke lykkedes.. så min tanke er at det hesten gør er at fortælle mig at jeg ikke har det godt, fjrner jeg den, går min frustrasion med sikkerhed ud over noget andet,, for det er jeg ikke hesten der er årsagen den tyder blot symptomerne på at jeg ikke har det godt hvad tror i? er det helt hen i vejret det jeg skriver med at hesten viser mig hvordan jeg har det inders inde? og er jeg deprimeret? vil her de næste par dage arbejde stærkt på at finde ud af noget psukologhjælp og få snakket med min psykiater.. men tænker på om man kan søge noget form for hjælp til at håndtere hestedelen? i kan læse lidt mere om mit hesteproblem på min spæsntation, håber der er nogle jeg kan hente lidt rådgivning og erfarring hos 
Hej Kamilla. åååh det er så svært når det er psyken man er syg i. Jeg har selv været igennem et to år langt behandlingsforløb. Og inden behandlingen havde jeg gået med mine små spøgelser i hovedet i mange år. Jeg har nu fået diagnosen og jeg har fået den rette medicin og lever et næsten normalt liv på prøve. det vil sige, at jeg er endnu ikke arb søgende, da jeg lige skal helt ovenpå først. Nå men nu var det ikke mig vi sku snakke om, det var bare for at fortælle dig at jeg ved hvad jeg taler om. Du skal søge hjælp nu kamilla... det bliver KUN værre!! En ganske almindelig depriation "går over" af sig selv... den vare typisk mellem et halvt til halvandet år max. Fordi kroppen/hjernen er utrolig god til selv at restituere sig. Du skal se at få snakket med din psykiater. Og i dette rådne sygesystem skal du ikke regne med at få tingene serveret, så derfor er det vigtigt at du insistere på evt noget andet medicin... eller noget ved siden af som kan lægge en dæmper på dig. Er det for nylig du har fået medicinen første gang? -for det kan jo give bivirkninger den slags. Jeg havde nogle rigtig grimme og mørke tanker de første 3-4 uger med min den nyeste medicin og så begyndte det lige så stille at lægge en dæmper på mit tanke kaos. Og så skal du selvfølgelig også have gang i samtaler hvor du kan få redskaber til at takle dine tanker og få luftet alt det du går med inde i dig selv. Mht hestene... du skal jo huske på, at dyr mærker dine følelser lige med det samme... Så tænk lidt over om du måske selv smitter lidt af på dem? Men synes bestemt ikke at du skal droppe at være sammen med dem for en periode, da det er vigtigt at fastholde hvem du er og hvad det er du kan lide at lave. Og udover det, så er det jo ren terapi men en stille tur i skoven   så måske du bare sku "hyggeride" for en periode, uden de store krav til hesten eller dig selv. Så bare op på hesten med dig!  Og god bedring.
i din familie du kan snakke med om dine problemer? en der kan hjælpe dig i kampen mod systemet, det lyder da godt at du er ved at få pension. Det håber jeg går igennem for dig. Og prøv at få en tid hos en psykriater, det vil nok være godt for dig.
jeg har været på medicin i to år tror jeg efterhånden og har kørt på det samme længe så det er ikke bivirkninger fra det.. min mor har ringet til min støtte kontakt person her i morges, så håber vi kan få skubbet lidt til det hele så jeg komer igang med noget psykolog hjælp og en til hos psykiateren igen igen. min støtte kontakt person kommer også på mandag, så må jeg se om jeg kan få snakket lidt med hende,, vores forhold er desværre bare ikke så godt, jeg mangler tillid til hende så psykolog er nok en bedre løsning.. ja gid man kunne ride en tur i skoven og skide på det hele,, det kan jeg desværre ikke da jeg kun er tryg på banen, jeg kan ikke slappe af og nyde en ridetur,, og har ikke overskud til at arbejde på det nu.. så tror det bliver til en gang trick ridning og leg fra jorden istedet 
at du snakker med nogen om dette. Men du skal altså føle dig godt tilpads med den du taler med. En psykolog... tjaaa hvis du synes det er det rigtige. Jeg synes jo helt klart at du i dit tilfælde skal ha fat i en psykiater eller en læge indenfor psykiatrien... en du føler du har kemien med. du behøver jo ikke at ta den første og den bedste, du har jo tid nok til at finde den rette, da det jo gælder resten af dit liv. Feks, min psykiater arb på afd.0 på rhs.   jeg kan ringe når jeg vil, men der går længere og længere imellem nu fordi jeg har det godt nok... (indtil videre) Men synes det er vigtigt du får snakket med en som har kendskab til din psykiske lidelse og ikke en psykolog som graver mere i ting fra din fortid og alt det der pjat... ja undskyld mig, men det har aldrig hjulpet mig i hvert fald. Synes også du skal få vurderes om du har brug for noget andet ved siden af din medicin. Nu ved jeg ikke med dig, men jeg drømmer så meget at jeg er helt bombet når jeg vågner og drømmene er så voldsomme maridt at jeg kan være rigtig påvirket af dem hele dagen. Så derfor vupti, fik jeg samme slags antidepri. medicin, bare lidt anderledes fordi man samtidig sover tungt på dem. Så nu sover jeg så tungt at jeg ikke kan huske hvad jeg drømmer   Alt sådan noget kan du jo snakke med en psykiater om. og få designet noget som passer godt til dig. Mht hestene... du må bare tage en dag ad gangen... heldigvis har du mange gode år endnu til at dyrke heste og det med skovturene kommer når det kommer   Indtil da skal du bare hygge dig med dem uden de store krav til dig selv  Varme tanker fra mig.
tak for alle de gode råd, det hlæper føler jeg,, og mht. psykolog kan jeg godt se det ikke nødvendigvis er godt, kan huske jeg gik til psykolog en kort periode lige før jeg opgav skolen og det var ihverfald ikke godt... en af mig og mors ride veninder var her igår og fik en rigtig god snat med hende, så god at jeg føle at der var blevet rørt ved alle mine tanker og jeg gik i seng med en god ro i sindet.. og så har jeg haft en fantastisk dag med fanny idag, først tog jeg hende fra jorden i grime og tov og legede jeg med spanske skridt og lidt samling og så fik jeg lidt passage agtige trin tilbudt + en fed samlet galop *juble* og hun var så sød, jeg gik bare tingene hurtigt igennem fordi jeg også skulle ride, og hun brummede til mig flere ange som om hun ville mere <3 og så red jeg og vi leget igen med spanske skridt og samling så alle 4 ben stod mig om ørene og så lidt trav og en fed galop for en hånd.. og til slut kunne jeg trave af frem og ned med NÆSEN FORAN LOD! det meste at tiden... elsker den hest hendes arbejdsglæde og glade væsen er som medicin for mig når jeg har haft en tur som i dag   er lidt stolt
... med en dejlig dag   Godt at høre og lyder virkelig til at du sagtens kan være stolt   Skøøønt...! Er glad for at du har haft en god samtale med en du tilsyneladende har tillid til. Det er virkelig en dejlig fornemmelse n¨år man selv har fået åbnet lidt op for en der gider at lytte og samtidig få andres syn på tingene. Jeg er rigtig dårlig til det der med at få snakket om mig, men tilgengæld rigtig god til at fortrænge, så det ender altid ud i et kæmpe mæssigt rod brag og ballade når min krop siger fra. Så fedt at høre at du er så opmærksom og at der er folk omkring dig som er der for dig. Dagen imorgen er uforudsigelig, men jeg håber for dig at den bliver ligeså god som dagen idag. Hun lyder til at være virkelig dejlig og hende Fanny. Det er altså bare intet så livsbekræftende end gode stunder med sine dyr... ja og i mit tilfælde også mine børn selvfølgelig. Ja følelsen kan sammenlignes rigtig meget, for dyr og børn er lige uskyldige og så tillidsfulde at de æder alt hvad man servere for dem   fantastisk! Nå Kamilla, nu sidder jeg jo her og bliver helt følsom af at tænke på alle de små... dyr og børn   så hopper lige ud og ordner opvasken før jeg bliver alt for sentimental hihi...  God weekend til dig
Først vil jeg sige at jeg er virkelig imponeret over hvor flot du formulere dine tanker og din tilstand. Min bedste venindes lillebror har asperger i en grad der ligger meget tæt på autisme. Men jeg kan næsten forstille mig at det hårdere at være så bevist om sin tilstand som du er end at leve helt i sin egen verden hvor man ikke er bevist om det. Mht. til heste lyder det somom de ikke kunne få en bedre ejer end dig. Vær ikke ked af at træning nogle gange ikke går som du ønsker. Heste har ingen ambitioner, hvis du behandler den ordenligt hvad man kan læse du gør, så er den fuldt tilfreds, den er ligeglad med om i bare har hygget eller om i rykker jer træningsmæssigt.
Juhu hurra. Der er fødselsdag på Christiania idag, og vel sagtens for at begrænse antallet af besøgende lidt var visse bandnavne let camufleret. Men mon det ikke er til at gætte hvem overskriften her hentyder til? Ja ik;-) Og manner hvor det var fedt at høre dem igen, superoplagte, selvom de godt nok lige måtte vække os publikummer lidt (surt at gå på kl 17.15 som de første, det kræver sit band) Men drengene er topproff og de kunne den kunst at løfte stemningen helt op hvor det bare rykker. Og hvor de dog kan deres kram og uden at blive mekanisk rutinerede så personligheden ryger i svinget ...og godt at se at "malkekoen" endnu har glimt i øjet og høre at der er nogen der stadig vil sove dagen væk og ikke klippe håret, jibiii....... Uh, meget går jeg ik i byen mere, men at opdage at man stadig er i stand til at ende med at hoppe rundt og te sig åndsvagt, det er bare lækker lækker:-) OPTUR HERFRA! Hav en dejlig aften allesammen.
griner, sang de så "jeg vil ikke klippe mit skæg"? Det band tror jeg også jeg stadig kunne skabe mig åndssvagt til, min høje alder til trods 
men det er slet ikke det optimale! Ikke når hun alligevel ikke skal have flere kuld end kun dette.. 
bare en tur til dyrelægen... Når hun er klar til det efter (forhåbentlig) at have fået killinger. 
Når nu din hankat tisser hvor han ikke skal tisse, kan du risikere, at han fortsætter efter kastration hver gang hunmissen går i løb eller ændre hormonbalance (bliver skruk o.l.) Hvis jeg var dig, ville jeg neutralisere dem begge 
Lillefis Tak for rådet.  Okay... så lidt ligesom når en vallak stadig er lidt hingste agtig....  Jeg tror egentlig bare de begge to kommer afsted når tiden er der, så er jeg vel på den sikre side. Jeg elsker dem meget højt de små men er godt nok træt af det tisseri! på trods af to sønner og en bonus søn, to katte, en kanin og lugtende (duftende) ridetøj i hytten hver eneste dag, synes jeg selv at jeg formår at holde hytten ren, men kattetis, føj for en stank... og ofte er det bare et par dråber han har strintet, så det er ikke til at finde og derfor kan jeg ikke gøre det rent igen. Føj hvor det lugter. Men det vil sige, at når nu han er indekat, så skulle det med tisseriet stoppe... altså det er kun hvis han dufter andre hunkatte?
ofte fordi hunkatten sender signaler som han enten ikke forstår eller fordi det er tid til løb... Hankatten er nem at frustrere men hunkatte hormoner   taler af erfaring...har avlet Maine Coon i 13 år 
Okay... kan du måske hjælpe mig med noget med min hunkat? Hun er ægte maine coon, og har haft et hårdt liv indtil hun mødte mig  Hun var 4 da jeg hentede hende. Hun var udsultet og skræmt, jeg tvivlede på om hun var ægte fordi hun var meget afpillet i pelsen og mega tynd. Har haft hende til dyrelæge flere gange for at få tjekket hendes tandkød fordi det er misfarvet og virker til at hun er øm (hun er meget forsigtig når hun spiser) Dyrelægen siger, at det er typisk for maine coon med problemer med tandkødet, kan jeg gøre noget for at hjælpe hende?? Han siger at nogen får det så slemt at de bliver aflivet....?? Udover det, mangler hun alle sine fortænder og ser ud til at det er medfødt, hvad tænker du? Indavl? og er overnævnte noget hun kan give videre til sine killinger??? Fra en pylret missemor 
prøve at forklare  En tiders morgen fik vi i Maine coon avlen nogle linier ind der viste sig at have ekstremt dårlige tænder og tandkød   dette viste sig desværre først efter der var avlet nogle kuld og vi der var seriøse opdrættere fik stoppet det øjeblikkelig .....Desværre var der nogle opdrættere der ikke mente det var et problem og avlede videre og derfor er der stadig en del Maine coons der døjer med tænderne... Din dyrlæge har ret i, at nogle har haft det så slemt at de er blevet aflivet i en meget ung alder, nogle havde det så slemt, at tænderne var helt væk (gemt i tandkødet)og der var mega meget betændelse, så intet andet at gøre end aflivning  Det er godt nok nogle år siden jeg stødte på en af disse katte, så tror egentligt at det er ved at være ude af avlen. Der er bare nogle katte der ikke har de små tænder mellem hjørnetænderne....De er født sådan og det er ikke noget de har problemer med  Der er intet af disse lidelser der har med indavl at gøre, men selvfølgelig kan lidelsen være arvelig og derfor skal du selv være obs på dit afkom og fortælle det til dem der skal have dine killinger... Men lov mig, at det er det eneste kuld du laver på hende...der er ikke nogen grund til at avle problemer...Lad hende blive en god hyggemis i stedet for  Hvis du vil din hunkat det rigtig godt, så skal hun have de tænder tjekket hver eneste år og hvis du synes der kommer bare lidt forandring i det, så afsted med hende... Hvis du har flere ting du gerne vil vide, så send en mail til mig på:  så skal jeg se om jeg kan svare på dine spørgsmål om ikke andet vil jeg gøre det så godt jeg kan og ud fra den erfaring jeg har  Fandt faktisk også ud af at det ikke kun er 13 år jeg har avlet men faktisk 15 år...som tiden dog flyver 
iiiih tusind tak for de gode svar  Hun skal KUN ha dette ene kuld hvor vi selv beholder en eller to og mine forældre skal have en (eller to) og min nabo vil gerne have en hankat men som hun vil gøre neutral og have som indekat. Så føler mig tryk nok ved at gøre det denne ene gang.   Og nu hvor farmis ikke har problemer med tandkødet så krydser jeg fingre for at killingerne slipper. Da vi fik Niva var hun 4 år og jeg ved meget lidt om hendes fortid. Men tror hun kommer fra københavn. Mht hendes tandkød... har jeg i løbet af det sidste halve år været afsted med hende 2 gange. Altså siden første gang jeg blev opmærksom på det. Og vil bare fortsætte med at få hende tjekket engang imellem, vil jo gerne have hende de næste 20 år  Hun er bare den dejligste kat, de er altså specielle de maine coon. Ja og vores norske skovkat er også speciel, de er så snakkende og hyggelige og kommer når man kalder, fantastisk  Men jeg takker endnu en gang for hjælpen, jeg gemmer din email, hvis der skulle melde sig andre spørgsmål 
så lidt og godt du kunne bruge mit svar....Du skriver bare til mig   Held og lykke med drægtigheden, fødsel og 12 uger med masser af liv i huset 
Ja her kommer virkelig liv i huset. Men elsker det... og glæder mig til at mine drenge skal opleve det at have killinger.