Jeg var kunne henne og købt et dækken   Den var fjordhesten med dækkkenet med flaget på   ..
Kijofreg: HAr sendt dig en PB: Sikke nogle fine billeder du har fået taget   Jeg tror mit lille hingst charmerede sig ind hos mange i den her weekend 
Uanset hvad der bliver brugt af undskyldninger ( som de vokser ) osv så er det ikke nogen undskyldning for den forkerte pasning og forkert opstaldning kun en lille fold hver anden dag og ellers ophold i små bokse med madras og det undrer mig og andre dygtige hestefolk at de ikke blev påtalt. snakkede med flere udstillere som var enige så jo jeg har set de heste både privat og og på skuet Jeg kan så endvider sige at min og andre tilskuers skuffelse at alle heste snart ligner tynde fuldblodsblandinger. Alle de smukke hesteracer er snart avlet til rideheste.Selv oldenborgerne lignede fuldblodsefterligninger.Der var faktisk kun nogle ponyracer og belgier der så normale ud som de var oprindeligt. Det er synd og skam at man avler væk fra de gode gamle stammer for at lave dem " bedre "Og tag så lige at kikke lidt bedre efter på de billeder. Ungheste skal ikke være fede nej men de skal faneme heller ikke være tynde.
Kawango. Hatten af for jeres 2 små. De var utrolig smukke efter min mening bedre end så mange andres.
Var det kun mig eller var der andre der lagde mærke til, at 8 ud af 10 heste havde væltet deres vandspande? Jeg var i staldene to gange lørdag med et par timers mellemrum og ingen af dem havde fået fyldt op - eller også havde de væltet det igen igen! Nu er der nok ingen af hestene som led overlast, men jeg overhørte mange tilskuere som talte om at det var synd for hestene. Og er det det billede vi hestefolk vil vise andre? Et lille tip til næste gang man har sin hest ude i byen; medbring et gammelt bildæk og sæt spanden der i - så vælter det ikke så nemt. Og så undrer det mig en smule, at når nu temaet var "det historiske dyrskue" - så savnede jeg nogle eksempler på de enkelte racer der var lidt mere "gammeldags" - en fyldig fjordhest, en stor stolt jyde, en kraftfuld oldenborger - men er de avlet helt ud af de danske hestehold?
Pia: Mht. vand, nu ved jeg ikke hvornår du så det, men fra at strømmen gik og så til ca kl. 18 kunne vi praktisk talt umuligt få vand på pladsen!!! Men var det inden præsentationen, så synes jeg ikke, at man kan være bekendt overfor sin hest, ikke at sørge for at den har vand altid   Selv brugte jeg stævnekrybber til vand, og de var altid min. halvt fuld.
sikke nogle dejlige billeder du har taget  Jeg synes ikke der er nogle heste der er for tynde. Jeg tænker tvært imod at det er dejligt at se ungheste der ikke er utrolig overvægtige. Selv Jyderne/Belgierne er i fin foderstand  Ser ud til det har været en dejlig weekend. Vi var i Fjerritslev og køre showkørsel med vores Martha. mvh Connie
Det kan ikke ses så godt på billederne. Så skulle i se dem i virkeligheden.
ser fine ud - det er jo også synd hvis de bliver for fede og Perlemor - dine kunne vist godt trænge til at tabe sig lidt...... 
Ja jeg var også på gl estrup  jeg havde DV plag Vida Linda med og hun fik 20 points... Men jeg synes nu det gik godt alligevel, selvom jeg her på HN kan læse mig til at 20 points vist er lige det ringeste xD Men øvelse gør mester  Håber at vejret bliver bedre næste år, det var koldt at stå der ved bommene 
Wannamus. Din bemærkning tyder kraftigt på du ikke har den store forstand på heste. Mine er koldblodsheste som bliver brugt til køreheste. Det er polske koldblodsheste som skal have lidt på sidebenene for at kunne klare strabadserne når vi skal køre med turister i sommer.Og nordbakken er den gammeldags type som endvidere er 22 år. så....
....Perlemor, jeg synes nu også, at dine heste er fede! Og jo, jeg kender godt til koldblodsheste. Har selv 3 af dem, og de er ikke i ligeså "god" foderstand som dine. Under alle omstændigheder, er det da godt nok en ubehagelig måde at kommentere i andres tråde på. Hvis du synes, de er for tynde og gerne vil kommentere det, så sig det dog ordentligt! Jeg har, helt ærligt, gået halvdelen af dagen og været rasende over din måde at kommentere det på, og det var endda ikke mig, det gik ud over!
Kijofreg.Det er muligt du også har koldblodsheste men de kommer næppe på den slags arbejde som mine. Det job de har betyder de arbejder og dermed sveder en del og det er jo ikke skide smart at have heste der kun er skind og ben så helt ærligt få lidt viden før du antaster huld på mine for at forsvare at andres er tynde.Jeg har tilfældigvis set de pågældende hest i deres hjemmevante omgivelser som består at bitte små bokse med madrasser af rent @!#$ og en lille sandfold hvor de kun kommer ud hver anden dag flere sammen.De pågældende heste skulle være 2 år og ligner plage og derfor reagerer jeg med de bemærkninger som jeg gør. Fred være med jer der mener mine er for fede og jeg kan kun sige stakkels uvidende personer. Og så har jeg desuden ikke flere kommentarer til det. Gider ikke engang se jeres svar.Rigtig god sommer
du har set det for omgåes ikke dig privat. ?? Du må virkelig kede dig hvis du render og besøger folk når de ikke er hjemme ??  Det vist heller ikke lovligt...
I nærhende af hvor jeg bor har jeg nu to gange oplevet en andemor som går på landevejen med sine små ællinger. I går aftes var vi ved at køre dem ned, men undgik dem heldigvis. Her til morgen kører jeg så meget forsigtigt da jeg nærmer mig, og sørme om hun og ællingerne ikke er ved og på vejen endnu. Hvad gør jeg? Der er en stor lækker branddam/sø lige ved siden af, men nede på vejen fisker de vist regnorme op ad jorden, en af ællingerne havde i hvertfald en fed lille en i munden. Jeg vil gerne lave to skilte (et til hver kørselsretning) som advarer andre bilister. Nogle HN-er som kan hjælpe mig med ideer eller konkrete skilte (som jeg må printe ud og laminere)? Jeg ringer lige til busselskabet på ruten og beder dem gøre deres chaufføere opmærksomme.
betænksom - men - nej du må IKKE lave et skilt selv. Hvis det er et tilbagevendende problem, så kontakt kommunen, få meget gerne flere til at skrive under sammen med dig. Så kan man nogen gange få dem til at lave et officielt skilt. Her fik vi efter laaang tid kommunen til at opsætte skilte med ryttere på vejen - så det kan lade sig gøre. Var jeg dig havde jeg lavet et skilt selv til at starte med, men det kommer nok an på hvor flink den lokale sherif er indstillet på den slags. .
  du kan da bare printe noget lignende dette. som et midlertidigt skilt.
Jeg lagde hoved i blød og tror jeg fandt en bedre løsning: Jeg satte nogle grimme spontaine tekst skilte op, fik familien over vejen, gennem det lille hegn og hjem til søen igen. Skiltene er væk igen, de virkede blot som sikkerhed for os alle imens. De er ikke set på vejen siden  Har desværre ingen billeder, da kameraet var løbet tør for strøm.
Kæresten og jeg vil gerne køre til Skotland til foråret. Vi vil gerne have vores hund Shadow med, så behøver han ikke at blive passet og det vil være alletiders, at have ham med på vandretur.(Desuden er det lige hans element, da han er en border collie   , han vil elske det) Så er der jo lige det, at vi slet ikke ved noget om reglerne om indførelse af dyr. Han har pas, men kan han overhovedet komme med? Og skal der ekstra Vacinationer til? ekstra Ormekur osv? Evt karantæne, så går det jo ikke. Er der nogen her på HN der ved noget om det, der kan svare mig på disse spørgsmål
kontakte en dyrlæge, de ved det næsten med garanti. GOd tur...der er skøøøøønt.... 
Ja jeg kan spørge dyrlægen. Tak skal du have.
De britiske veterinærmyndigheder har meddelt at hvis et dyr har fået udtaget en blodprøve med tilfredsstillende antistoftiter efter vaccination mod rabies, kan det pågældende dyr rejse ind i Storbritannien 6 måneder efter udtagelse af blodprøven. En ny serologisk undersøgelse for antistoftiter skal ikke udføres såfremt at dyrets vaccinationsstatus er opretholdt og eventuel revaccination har fundet sted i overensstemmelse med producentens anvisninger. (En blodprøve godkendt til Sverige kan således anvendes til Storbritannien).
Super! Tak for det Charlotte  Men der er mange regler kan jeg se, dem skal jeg lige have kigget nærmere på.
Jeg kan for første gang i år ikke længere købe gødning til markerne pga terror lovgivningen, for den siger at vi der ikke har landbrugspligt selvfølgelig laver bomber af skidtet. Nu er jeg henvist til alm havegødning i små mængder, der koster en bondegård. Jeg er vel næppe den eneste der har jord og ikke kan købe gødning. Hvad gør i andre, hvor får i gødning fra?
Er der slet ingen der gøder
Du kan sagtens købe gødning. Bare kun 19-3-10. Altså under 20 N.
Først troede jeg nærmest det var en joke - helt ærligt bomber af gødning?  Kan vel sikkert lade sig gøre, hvis man er kemikalienørd, men helt ærligt, alm. smålandbrugsejere i DK, tænker nok at regningen for gødningen, er dyr nok bare til at proppe på marken  Kan desværre ikke hjælpe dig med spørgsmålet, da vi bestiller folk til at gøde udefra, da vi alligevel ikke har de nødvendige maskiner til det.
Man kan nu nemt lave bomber af gødning og diesel, men det bliver nok lidt tungt at slæbe rundt på, samt 25 kg gødning og en dunk diesel ikke lige kan gemmes i en lomme. Men lovgivningen er efterhånden lidt underlig.
Vi har ingen problemer haft... Det heder ganske rigtigt 19-3-10 i år, men det går nok med en anelse mindre N i forhold til tidligere. Men @!#$ hvor er det dyrt.
Kunstgødning, men tilsår altid mine marker med lucerne og kløver, uanset om det er korn eller græs, jeg anvender altid 10 kg. lucerne pr. ha og 5 kg. hvidkløver pr. ha.
ikke en venlig landmandsnabo, der kan købe for dig? .
Kan kun sige: Spring ud i det  Du kan evt. starte som hjælper og snuse lidt til det. Og hvad med en parthest, som du evt. må starte?? I de mindre klasser, der møder man alle slags heste, men i de lange klasser, der er ofte udholdende heste som bl.a. araberen, man møder. Prøv at kigge på  . Der står en hel del om ,hvordan du kommer igang. Der er også et forum, hvor du kan spørge om ALT. Og der er ingen dumme spørgsmål. Folk er så søde til at svare. Og så vil jeg bare lige advare dig; du bliver bidt af det  God fornøjelse!
Det kræver selvfølgelig at du finder en sund og rask hest, der er sød på vej og så at du træner noget terrænridning. Racen er ikke så vigtig medmindre du vil ride de høje klasser hvor araberne er i flertal, Jeg har set både fredriksborg, islænder, friser, fjordhest, dansk varmblod, fuldbod og irish cop stille i hvert fald op til LA klasser. Du kan jo evt tage din Gps med ud på en længere skovtur og så se om du synes det er sjovt at ride så langt evt. sammen med en veninde eller ven. Jeg har stillet nogle gange sammen med en veninde i de mindre klasser og har i foråret stillet et ridt (15 km) sammen med min kæreste og hans nyes hest som er en islænder. Men jeg vil som Gitte foreslå at du besøger distanceridnings hjemmeside, den er virkelig god og folk er rigtig flinke. Der er også en guide til hvad en god distancehest er og hvordan man kommer i gang. Det er rigtig fedt og man får rigtig blod på tanden, når man først har været afsted 
jeg har også tit overvejet det, men gælder det ikke om at komme først i mål? Jeg går ikke ud fra man kan skridte det meste af turen og ellers smålunte i trav? der skal vel være fuld knald på fra start til slut?
 Det gælder om at ramme idealtiden så tæt på som muligt. I f.eks 25 km er den vist på 2,5 time, og så skal du så ride 25 km på nøjagtig 2,5 time for at vinde. De gange jeg har redet 25 km, har vi travet en del, men også skridtet ind imellem. Igen, det kommer an på at ramme idealtiden så præcist som muligt, så rider du alt for stærkt, kommer du ind lang tid før tid. Der er også en minimum og maximum tid man må ride ruten på. Så rider du for hurtigt, og kommer ind før minimum tiden, bliver du disket. 20 min efter du er kommet i mål, skal du stille til dyrlægekontrol og hestens puls bliver målt. Er den over 60 slag i minuttet, bliver du også disket. Det er rigtig sjovt at ride distance, og kan helt sikkert kun anbefale det 
Nope i de små klasser skal man ikke ride "så hurtig så mulig", men som sagt på tid - og det er teknisk svært  Min første LC-klasse var en ideal-klasse, hvor man skulle ride med 11 km/t - klassen var 22 km lang. Så da jeg nærmede mig målstregen efter 1 time, 59 min, så tillod jeg mig lige at skridte de sidste par meter - resultat jeg kom ind efter 2 timer, 00 minutter og 20 sekunder. Og det gav "kun" en 3 plads - der var dælme nogle som red med 1 sek fra idealtiden !!! Men det er sjovt at ride teknisk fremfor fart. I de højere klasser rider man så på hurtigste tid - men er man urutineret, så ryger ens hest ud pga pulsproblemer o.l. i dyrlægetjekkene, fordi man ikke kontrolleret tempoet - feks er vrenstedridtet i standkanten en "dræber", fordi det er SÅ hårdt for hestene at gå i dyb sand, således at de som bare jorde afsted ryger ud ( fortjent) Distanceridning går ikke ud på at smadre hestene, men tværtimod at træne hestene til at kunne gå i al terræn med en god grundkondi - og det kræver at rytteren lærer sin hest at kende, faresignaler på uvillighed, halthed, øm ryg, dårlig væskebalance osv - meget meget lærerrigt. Alle heste kan gå distance - først når du når de store internationale klasser begynder det at betyde noget hvilke race/raceblanding man rider på. Arabere har generelt en lavere hvilepuls, og kommer nemmere af med varme, end feks varmblodsheste, nordbakker o.l. Men bare fordi det er en araber betyder det ikke, at de dur til distance   Så med al ridning på højt plan, skal man finde den helt rigtige hest - og den er ikke nem at finde, og ej heller billig at købe. En god distancehest skal være god af temperament, have arbejdslyst, gerne have en lav hvilepuls og skal eksteriørmæssig være mere perfekt end de fleste heste til alm ridning - gode ben, gode hove og en stærk ryg. Men alle hesteracer kan bruges - og det er smaddersjovt at ride distance, fed natur, dejlige mennesker og spændende træning op til. Mine veninder har redet distance på MA-plan med en knapstrupper, og på landsplan med en holstenerblanding. Og DM-vinderen er en trakhener/oo hoppe  MVh charlotte
Jeg vil lige tilføje, at det ikke er alle de små klasser, der er på idealtid. Der findes også Clear Round klasser. Der skal du "bare" gennemføre og hesten skal godkendes af dyrlægen. Der er selvfølgelig både en min.tid og en max.tid. og der er rigelig tid til at gennemføre  Der er ikke placeringer i disse klasser, men man får en sløjfe(nogen steder en staldplakette), for at have gennemført.
Jeg har samme drøm. Jeg er slet, slet ikke til stævner. Dertil er jeg bare for genert med min ridning og for bange. Men distance er stadig en drøm jeg har. Især nu hvor jeg er begyndt at ride en del igen. Jeg tror, min fjord er egnet, for hun virker udholdende og hun er arbejdsvillig. Jeg kan bare ikke helt komme videre. -endnu.
Håber jeg opretter på det rigtige forum. Nu har jeg ikke selv haft hest i et par år, så jeg er lidt forvirret omkring hestepas og de nye regler. Jeg håber der er en der kan hjælpe mig lidt  (jeg har prøvet at søge, men blev ikke mindre forvirret) Jeg har lige købt hest, som ikke har nogle papirer, ikke engang vacc. kort. Hvordan får jeg lavet et hestepas, og er medicinsiderne så automatisk i? hvem skal jeg henvende mig til? Hesten er 4, og burde han så derfor ikke have det i forvejen? og kan man tjekke dette? Self. skal jeg have dyrlægen ud og tjekke ham i hoved og r**, og så kan han jo besigtige hesten. Men skal han også chippes? er dette ved lov? - for så kan han vel ikke slagtes, hvis han en dag fik en skade. Håber der er nogle kloge hn'er der kan skære det ud i pap for mig, og hvis i har et link, så smid det gerne ind, da jeg ikke kan finde rundt i hvor og hvordan 
Den kan godt være uden pas som 4 årig. Du skal have den chippet (dyrlægen kan gøre det, men tjek lige prisen, Landscentret for heste gør det for 555 kr.)den der chipper laver papirene til passet, bare oplys at du skal have pas. Medicinsider er i de nye pas, så det skal du ikke tænke på. Ja, det er ny lov med chipning, med mindre den har brændemærke/frysemærke med nr. så skal den ikke. Landscentret for heste: Tlf: 87 40 50 00
Tak for svaret, så fik jeg det hele på plads 
En hest der får en chip for at få lavet pas, bliver ikke automatisk udelukket fra slagt, dette er en registrering for sig, som dyrlægen skal lave. At du får dyrlægen til at chippe hesten, er ikke ensbetydende med at den bliver udelukket fra slagt. Samtidig kan du også få landscentret ud og chippe, og bagefter få dyrlægen til at udelukke den fra slagt. Skal du alligevel have dyrlægen ud til et sundhedscheck kan det godt være at det billigste er at få ham til at chippe ved samme lejlighed, i alt fald hvis hesten ikke er broget. Men hør ham hvad han skal have når han alligevel kommer, du kan jo lige så godt vælge den billigste løsning, landscentret har du jo prisen på, og de 320 kr for passet, skal betales lige meget hvad udover.
Ja spring ud i det alle sammen, det er så skøn en sport. Hvad enten ambitionen er at have en dejlig dag eller kvalificere sig til VM er distancefolk så venlige og imødekommende. Hestene elsker det og ligegyldigt om man skridter og luntetraver eller galloperer hele vejen er det en skøn måde at være sammen med sin hest. I Clear Round og Idealtidsklaaser er min gennemsnitshastigheden oftest 7 km/t. De fleste heste skridter med 5-7 km/t. Så det er ganske muligt at gennemføre med skridt og luntetrav... God fornøjelse
Hej Allesammen! Ved ikke helt hvad mit formål med det her indlæg er, men sidder herhjemme med en lidt flad og skuffet fornemmelse. Sagen er den, at jeg har en virkelig dejlig kæreste, som jeg har været sammen med i lidt over et halvt år. Der er selvfølgelig lidt op og ned ture, men alt er godt og vi er glade for hinanden  MEN, jeg har det som om jeg bare giver og giver, og ikke rigig får noget igen  JEg er opmærksom på ham, snakker han om noget han mangler, jamen så finder jeg det til ham. Jeg hjælper ham (meget) med ting derhjemme, som vaske tøj, gøre rent og ligende. -Skal måske lige siges, at han har et meget hårdt fysisk arbejde, og derfor er ret udkørt om aftenen. Føler bare det er mig hele tiden der gør en masse ting, uden rigtig at få noget igen   Jeg er slet slet ikke i tvivl om, at han er lige så forelsket i mig, som jeg er i ham, men jeg mangler bare noget.... bekræftigelse? Synes det er lidt svært, og ved ikke rigtig hvad jeg skal gøre. Prøver at fortælle ham det, at jeg trænger til opmærksomhed og os to sammen, men det er bare lige som om, at han slet ikk fanger den.
Hvis i ikke bor sammen ville jeg lade være med at holde hus for ham. Du er godt på ved til at gøre livet rigtig træls for dig selv ved at ordne alt for ham. (taler at erfaring)... Mænd kan være rigtig utaknmmelige på nogen punkter og ved at du allerede nu efter et halvt år er blevet hans "mor" så er der vel kun dig selv at takke for det. Du bliver nød til at fortælle ham hva du forventer af ham.
det er ikke dit ansvar - og hvis i bor sammen, jamen så må han til at gøre noget - i har begge jeres at passe, derfor skal du ikke gøre det hele .. Jeg gjorde det samme, det endte med vi flyttede fra hinanden og han har fået et CHOK over hvor meget jeg gjorde for ham ! Så endelig er han begyndt at sætte pris på mig - men nu har jeg også mit eget sted og tage hen hvis han holder op med at sætte pris på mig - så kommer han hurtigt til at mangle mig igen 
Det er ikke fordi det er overdrevet det jeg gør. Hvis han sover længe og jeg ikke kan sove (ligesom i morges), jamen så står jeg op, rydder lidt op og vasker nogle maskiner. -Hvor mit eget tøj også er i  Kan godt være, at jeg bare burde lade helt være? -Men har bare lidt noget rengørings vanvid, så det er svært....  Men det er jo heller ikke kun dér, at jeg mener jeg giver hele tiden, det er sådan generelt. Synes efterhånden det er lidt svært og bliver lidt mut 
jo tag den helt store og seriøse snak med ham om det så - og fortælle du altså har behov, og ønsker noget igen.
Han er da en heldig mand at have en sød kæreste, og det sætter han garanteret også pris på, problemet er bare at mænd ikke altid snakker det samme sprog som os kvinder - en kliche... ja, men sandt er det    Start med at indse at du ikke kan ændre ham, det er nemlig den første (og største) fejl vi kvinder ofte gør. (jep tillader mig lige at generalisere her). For helt ærligt, hvad betyder det så om det er dig eller ham som tager vasketøjet, støvsuger og vasker op? Hånden på hjertet, så er det mig der laver mest af den slags herhjemme og det kan sjældent sætte mit sind i kog at han ikke ser det, for jeg ved at det ikke er med ond vilje, men han SER det bare ikke. Desuden har vi et forhold som bygger på meget andet end opvask og sure sokker, og så længe jeg en gang imellem får lov til at råbe op om det og skrige om at det er for dårligt at JEG skal gøre det hele (læs: hvor er det uretfærdigt at jeg ikke bare kan ignorere "rodet" og være ligeglad med om der bliver vasket op nu eller om en halv time   ), så har jeg det egentlig meget godt. Jeg læser nu også mere dit indlæg som et typisk "kvinde-i-et-nyt-forhold-som-er- lidt-usikker-på-det-hele"-indlæg. Altså på det tidspunkt hvor man faktisk skal til at starte forholdet for alvor og lære hindanden at kende - og så er opvaske og de sure sokker kun en lille bitte bi-ting blandt alle de andre ting man går og er usikker på. Det eneste du kan gøre i den situation er at være ærlig overfor ham og fortæl hvordan du har det - og lad for guds skyld være med at blive tøse-sur når han nu ikke forstår alle ledetrådene og hentydningerne, de kære mænd taler nemlig ikke i det sprog   Ligesom du nok bør huske på at ingen af jer har "skylden", der er bare lidt hjørner og kanter der skal slibes af. ... Og hvis det kan være nogen trøst, så har vi alle den slags perioder hvor forholdet bare er noget øv og manden bare ikke vil fatte hvad man siger (... altså siger mellem linjerne   ).
Ja, hvis du er utilfreds, så må du enten stoppe op med at ordne det der er hans eget ansvar, eller acceptere at du har lyst til at gøre det. Forvent ikke at få noget retur! Du kan lige så godt smile dig igennem, for hvis ikke du havde lyst til at gøre det, gjorde du det vel heller ikke..? Hvis du har konkrete behov fra hans side, så bland det aldrig sammen med det du gør for ham, men spørg ham, vær helt konkret i hvad du gerne vil have ham til, mænd forstår ikke hints, surmulen og lign. De modtager det bare som forvirrede signaler, eller støj på skærmen.. De ved der er noget galt, og får det måske dårligt over det, men de aner ikke hvordan de præcis skal gå til opgaven.. At bede om mere nærhed.. Jamen hvad betyder det? Skal han overraske dig med blomster, skal han holde dig tæt når i ser film? Giv ham konkrete eksempler på hvad du mener.. Snak sammen )og husk lige at lade ham få talt ud også 
Jeg kan kun sige, at jeg er helt enig med især MiaG, men og evaisabellas i det de skriver. Det er nemlig sådan meget ofte med mænd. Det tager lige noget tid at finde ud af hinanden og få slebet kanterne. Prøv at være dig selv så meget som muligt, for hvis du forsøger at være noget andet, så bliver det hurtigt trættende for dig. Held og lykke med det hele  Lene
Hej - jeg var lige i Givskud Zoo i lørdags og blev egentligt lidt forarget. Jeg mener flere gange at have læst herinde at hovedet og hove bliver skåret af hesten - hvis man ved aflivning vælger at donere dyret til givskud zoo??? Men i lørdags var løverne igang med gnaske 2 heste i sig - og de havde begge hoveder i behold, således at man nemt ville kunne genkende sig hest. Jeg kender jo ikke hestenes forhistorie, men de lignede umiddelbart ikke typiske slagterheste. Jeg har selv doneret en pony til formålet, da livet for hende ikke mere var værdigt. Men jeg har hele tiden været af den overbevisning at hendes kønne hoved ikke skulle ligge til udstilling i kløerne på en sulten løve... Kan I huske noget om det? Måske er der nogle af jer der har undersøgt det?
Hvad mener du med at de ik lignede typiske slagteheste?? Ja syntes heller ik det lyder særlig rart, at hovederne lå der så man ville kunne kende sin hest hvis man lige var forbi Zoo..
Jeg tror IKKE at man normalt afleverer sit dyr til zoo, og så bagefter er så NYSGERRIG at man partou SKAL ind og se det blive spist. Jeg ville helt sikkert holde mig væk, så jeg ikke risikerede at se mit eget dyr blive spist. Jeg synes man skal være realistisk hvis man donerer dyr i andres varetægt, kan man ikke tåle det så lad være. Med hensyn til almendeligt publikum, synes jeg at man ikke skal blive så pusse nusse, uha et dødt dyr med HOVED. Det er "the real life", og jeg synes faktisk det er fint at zoo prøver at gøre det så realistisk som de overhovedet kan. Dog synes jeg ikke de skal gå så langt som at slippe LEVENDE dyr ind til rovdyrene, det er lidt for "vildt" ( ved godt at nogle dyr får levende mus og græshopper)
Vi har fået aflivet 2 heste pga spat. Den ene levede laaaang tid med det og blev brugt til skovtur. Den anden havde aldrig, før den dag den haltede let, vist nogen tegn på smerte, MEN der var knoglesplinter i ledet, så der var ikke noget at gøre. (Den gik igennem bøjeprøve, ved køb) De 2 lignede flotte sunde heste begge 2, så ved ikke helt hvad du mener med typiske slagteheste, for spat er en meget udbredt lidelse blandt heste og kan ikke umidelbart ses.
Jeg mener bare at det herin´de engang er blevet skrevet af en der havde forhørt sig - at de netop skærer hoved og hove af for at undgå at støde nogle. De er jo rigtig glade for at få heste ind på den måde - da det er dejligt afvekslende i forhold til KO-kød. I har selvfølgelig ret - man daffer nok ikke lige forbi i den næste tid, for lige at se hvor lang i madrækken ens hest ligger. Det ser absolut naturligt ud - og jeg har ingen betænkeligheder ved at se det. Jeg troede bare at hovederne blev skåret af. Og netop det naturlige i det - er jo også derfor man vælger at aflevere sin hest til disse formål. Så jeg er absolut ikke sart hvad det angår.
Damgaard: Netop - uddybede nok ikke ordentligt hvad jeg mente med det. Jeg ved alt for godt at mange almindelige heste som er passet og pleje ende derude. Det jeg mente med at det umiddelbart lignede almindelige velplejede og velfodrede heste - var at HVIS det nu var heste fra et slagteri, så kunne det jo være at de havde en anden etik omkring det med genkendelighed, i forskel til hvis det var en hesteejer, der havde valgt at lade sin hest gå til formålet.
Tror det er helt normalt med hovedet, men ved det ikke med sikkerhed, da jeg ikke har set løverne blive fodret..Det var da bare den opfattelse jeg havde fået men kender flere heste der er sendt til zoo, og den ene gang sagde de til ejer at hun nok ikke skulle tage deridn det næste stykke tid, da hun ville kunne genkende sin hest
... er jo alletiders for dem at få, da der er godt kød på, men det kræver tid at gnaske det af. Jeg skulle absolut ikke i zoo hvis min (eller en af mine venners) hest lige var blevet slagtet, men synes så absolut at det er en god ide at løverne får HELE hesten.
Hvem gør du det for? Vi kvinder er desværre gode til i starten af forhold, nærmest at stå på tungen/vende vrangen ud- for vi gør noget for den elskede. Det er jo rart nok. Dt er bare ikke rart, når du har fuldtidsjob og kommer træt hjem, og skal pille hans sure underhylere op af gulvet- og vaske dem. Så må han jo gøre rent om lørdagen!
Beder kæresten dig om at gøre alle de her ting eller gør du dem af egen fri vilje? For hvis han beder dig om det, så kan jeg godt forstå hvorfor du er lidt knotten over det, men hvis det er af egen fri vilje, så kan du jo ikke rigtig forvente at han lægger samme energi i projektet om man så må sige. Måske ønsker han i virkeligheden mere at du bare sætter dig ned sammen med ham og er sammen med ham istedet for at gøre alle de praktiske ting. Dem kan I jo så gøre sammen i weekenderne eksempelvis.
Uhh ha, sådan er jeg altid i mine forhold. Har boet sammen med 3 i længere tid, og jeg er slem til at bevare "forelskelsen", og give massage, kram, hente øl. Har lige besluttet, jeg bliver nødt til at være mere ligesom mændene. Svært, for jeg er nok "en kvinde, der elsker for meget". Men jeg går sq kold på det. Min søster er i øvrigt værre. Hun giver, til hun slet ikke har mere tilbage. Det er heller ikke godt. Man skal kun give så meget, at man har noget tilbage - til sig selv *S*
 
Jeg har arbejdet i Givskud zoo i 6 år som servicemedarbejder og der har man aldrig skåret hovederne af hestene. Men jeg mener at man får en grundig gennemgang af hvad der skal ske når man afleverer sin hest til løvemad. Så ejerne er helt klar over hvad der sker. Hvis jeg skulle aflevere min hest i Zoo ville jeg sådan set være ligeglad med om hovedet var med eller ikke, dyret er stadig dødt og så kan man ligeså godt bruge det hele. Og løverne vil aldrig blive fodret med levende foder, mest af risiko for at de stakkels panikslagne dyr vil løbe gennem hegnet og dermed lukke hele løveflokken ud i parken :p Og så er der selvfølgelig også det etiske aspekt, selvom det er natuligt er det jo ikke super fedt at se et dyr blive slået ihjel på en uhyggelig måde (selvom det er naturligt)
Det er jeg også sikker på Marianne 
sendt 2 til Zoo i kbh, men ved da ikke om hovedet bliver valgt fra ? Men blev i hvert fald enig med mig selv og ungerne, at vi lige tog en laaaaang pause med at tage på udflugt i Zoo  Er ikke sart, men se mine egne heste ligge der, har jeg nu alligevel ikke lyst til  Vipse
Kære Ænder, Jeg læser og har derfor et studiejob, på en stor tank. Igår henter jeg min lønseddel, og finder ud af, at tanken ikke udbetaler mig 2 x kursus og benzin den ene gang - taxa den anden gang - ting der er sket d. 21 april og maj - vi køre lønperiode fra d. 15-15 så det burde jo komme med på denne løn. Jeg har gjort min chef obs på det, og han ville checke idag, har dog ikke hørt fra ham. Det drejer sig om ca. 1500-2000 kr - mange penge når man jo er på su  Spørgsmålet er bare - kan jeg kræve at få dem udbetalt med det samme? (denne månede) eller først til d. næste 1.ste?
Du beder ham om at lave aconto overførsel, på det beløb (efter skat mv.) du har tilgode, og så få det finjusteret næste måned. (Næste månede løn, påføres de 2 x kursus og benzin, taxa osv. og så fratrækkes det beløb du har fået aconto) Martin
ved godt der er mange tråde om dyrepasseruddannelsen, men synes ikke jeg kunne finde en der omhandlede det jeg ledte efter... så derfor laver jeg en ny tråd. beklager hvis det viser sig der allerede var en tråd om dette. Ellers må i selvfølgelig gerne henvise til den tråd hvis det alligevel viser sig der har været lavet en   . Men det jeg godt kunne tænke mig at vide er skal man have praktikplads for at starte uddannelsen til dyrepasser(ligesom med veterinærsygeplejerske) eller kan man godt begynde uddannelsen uden en... Og nu når vi er ved emnet hvornår søger man evt ind hvis men ønsker at starte uddannelsen??? synes jeg læste de startede nye hold rimelig ofte men ved ikke om dette passer... Så håber nogle kan hjælpe... På forhånd tak
Nej praktikplads er ikke nødvendig for at starte på uddannelsen... Men derudover er det så også super svært at få et godt sted at være..  Der starter hold ofte, kan dog ikke de præcise datoer men det står på deres hjemmeside, ansøgningsfrist står der også, men ellers er de er ret søde og som regel til til at snakke med   ..  hvis det er skolen i roskilde.
De starter et grundforløb op her d. 2. august, - har lige sendt min tilmelding/ansøgning. - På Hansenberg i Kolding. Du skal ikke ha' en praktikplads, - men som Maria er inde på, så er det nok ikke helt nemt at finde en plads, men kommer nok også meget an på hvad det er for en gren du vil ind på bagefter grundforløbet.
Hej allesammen Jeg har lidt på hjertet og vil gerne høre jeres mening om dette.  Igår havde jeg en del problemer med private forhold og det endte ud i at jeg var sur, skuffet og ked af det. Jeg vælger at tage ud til mine heste lidt og få lidt luft.  Jeg starter med at give dem lidt at spise, fylder vand op til dem og til sidst sætter jeg mig på folden ved hegnet og iagttager dem imens de græsser.  De kommer så begge hen til mig, nok i håbet om nogle godter og jeg vælger at sætte mig på den anden side af hegnet, da den ældste (5 år) godt kan blive lidt strid mod den yngste (2 år), hvis der er mad forude.  Den yngste vælger at gå væk fra mig og græsse videre, men den ældste vælger at blive ved mig. Hun placér sit hoved over mit (jeg sidder som sagt ned) og står ellers og puster mig i hovedet med langsomme vejrtrækning. Hun prøver nærmest at nusse mig i hovedet. Hvis den yngste kommer for tæt på, bliver hun jagtet væk og den ældste kommer hen og fortsætter med at puste og nusse mit hår. Hun går højest 5 meter væk og græsser få gange men kommer så hen til mig igen og står og hænger?  Jeg har aldrig oplevet hende sådan, hun plejer bare at stå og æde men hun stod bare og hang ved mig.  Kan de mærke om vi mennesker går og er triste eller er det kun følelser heste ikke har?  Man oplever jo heste lide sorg over at miste en "heste-kammerat" men hvordan har de det med menneskers følelser?  Har I andre oplevet noget lignende, så skriv da endelig 
ikke de kan, men jeg har oplevet noget lignende .. Jeg skulle flytte fra kæresten og jeg var virkelig ked af det, så jeg satte mig på striglekassen ved siden af min hest og græd og græd, hun stak så hovedet ned til mig og skubbede blidt til mig, ligesom for at sige; kom nu Celia! Det skal nok gå, og så stod hun bare og nussede mit hår  Åh jeg savner den hest 
Det tror jeg helt klart de kan - de fornemmer i hvertfald et eller andet. Jeg har gigt, den dag jeg fik min diagnose tog jeg ud til min hest. Jeg var ret ked af det, men ikke så jeg græd. Det forår havde jeg fået en vane med at side på min striglekasse inde i Capris boks, normalt gumlede han bare videre, kom måske lige og hilste men gik så igen. Men den dag jeg fik min diagnose, kunne han slet ikke lade mig være, han skulle hele tiden nusse mig og være helt tæt på mig. Det er normalt slet ikke ham, han er ikke verdens største nussehoved, men det var han den dag. Jeg er helt sikker på at han kunne mærke at jeg havde brug for at blive trøstet.
min hoppe beskytter mig daglig når jeg går på folden. om det er fordi hun er fører og ikke vil lade andre komme i nærheden af en der kunne have snacks i lommerne, ved jeg ikke, men jeg føler at hun passer på mig og jager de andre vildbasser og nærgående tøser væk fordi jeg er hendes ven/mor! hvis jeg står og snakker med hende et stykke tid på folden uden at tage tov og grime frem, står hun også bare og puster mig i ansigtet og følger mig til leddet når jeg går:-) min vallak gør stort set det samme, han jager dog ikke de andre væk, men har står altid klinet op ad mig og nuldrer mig på ryggen/skulderen når jeg er på folden....kan man andet end elske de dyr?
Tak for jeres svar og kom endelig med flere  Det er åbenbart ikke kun min hypse som kan vise sin indre kærlige og følsomme side frem   Det var ihvertfald beroligende da hun gjorde det ved mig og jeg gik derfra med et bedre humør takket været hende 
Kunne skrive side op og side ned om Goldiens trøste-evner. Hun kan være en rigtig bisse nogle gange, men hvis jeg har været ked af det en dag, har hun bare været SÅ sød, stået og nusset mig og bare været helt rolig. Hun er og bliver min allerbedste ven! Det mest fantastiske dyr jeg har mødt! Hun kan bare være en strid banan, men er man i knibe så kommer hun! Det er altså sjovt som de kan fornemme hvordan man har det. Nogle gange hvis der har været nogle mennesker som jeg bare ikke kunne lide, har hun lagt ørene helt tilbage og set sur ud. Og hvis jeg har været faldet på folden, stiller hun sig hen og beskytter 
Der er mange der har travlt med at forklare os, at dyr ikke har empatiske evner eller kan tænke abstrakt eller have følelser eller... Men helt ærligt... VI ved da heldigvis godt at dyr kan føle, kan trøste, kan være os nær når vi er triste eller syge  Jeg husker engang jeg lå i sengen med influenza. Da kom hunden op værelset og lagde sig ved siden af min seng og blev liggende (lige bortset fra, når han skulle luftes eller spise) i 3 dage, indtil jeg havde det bedre. Og så spændende var jeg altså ikke at se på  Lene
Hej. Har også oplevet at hesten opfører sig anderledes overfor én, hvis man er trist til mode. Den bliver ligesom mere kærlig og mere rolig. Men mon ikke også at vi opfører os anderledes, når vi er i dårligt humør? Man bevæger sig langsommere, taler langsommere og ens adfærd er generelt anderledes. Uanset hvad grunden er, så er der jo intet som at komme ud til sin "forstående" mule efter en rigtig møgdag  - Heidi
Ja jeg er...eller står med fletningerne i postkassen.. sagen er den at jeg skulle have været til roskilde dyrskue,men de afviste min hest.....nu står jeg så med et par "røde" billetter til færge og bil der ikke kan refunderes....og det er dyrt når man kommer fra Bornholm!! Men så fandt vi på at bruge rejsen til at køre til Jylland efter ny motor til rendegraveren,og kan jo så ligeså godt købe en hest med hjem på turen og sætte i den anden side af traileren  Men men men...nu står jeg så her,med en hest jeg skal hente i jylland,kommer til sjælland lørdag og rejser hjem søndag.....men kan bare ikke finde et sted hvor hesten kan blive læsset af og stå fra lørdag aften til søndag morgen.......hvad gør man så????   
Mon ikke der er nogle rideklubber eller opstaldningssteder der kan tilbyde leje af boks en enkelt nat? En del heste er jo kommet på sommergræs nu, det er da et forsøg værd 
afkode geografien i dit indlæg. Men drejer det sig om en boks med en enkelt overnatning er du velkommen her. 3460 Birkerød. KH:)A
Altså vi kommer fra Jylland-Fyn lørdag,og regner med at overnatte hos noget familie i Roskilde...Men hesten kan jo ikke stå i deres lille fælles nabohave 
Har du ringet rundt og forhørt dig hos rideklubber eller stalde i Roskilde området? Det burde da være muligt at finde en plads.. Vh Heidi
Tja.. Da min tvillingsøster havde Anastasia, var det som at se 2 slyngveninder, når min søster kom op til hende på opstaldningstedet, gav hesten hende et "knus, og når hun var ked af det eller trist, fik hun et knus og blev nusset i håret, og den dag Anastasia blev solgt, gav hun min søster et slags knus. Det så virkelig sjovt ud hver gang, for hesten havde en slags forståelse overfor min søster. Min egen hest, som jeg har haft i 1 år og 1 måned nu, trøster mig når jeg er ked af det, jeg går ned på folden til ham, og vil snakke med ham, også kommer han hen og nusser mig, og bliver lige i nærheden og græsserr, også kommer han hen en gang i mellem og puffer til mig, sådan ligsom for at hører om jeg er ok. og det hjælper faktisk! Jeg ved ikke hva jeg skal gøre uden min Sonny den dag han drager væk 
I bund og grund er jeg meget overbevist om, at heste ikke fatter særlig meget af, hvad der foregår for os mennesker. En hest er i bund og grund ikke et særligt intelligent dyr, så at tillægge den evnen til at forstå menneskets følelser er efter min mening at overdrive. Dog kan man forestille sig, at menneskets opførsel gør, at også hesten opfører sig anderledes. Trådstarter plejer sikkert ikke at sætte sig ved folden?? Anyway, jeg har selv prøvet noget lignende. For 2½ år siden skulle jeg motionere min søsters hest, som så mange gange før. Noget går galt, og jeg bliver kylet af pommern til af hesten. Da jeg sidder på jorden med blod i hele fjæset og har revet min hjelm af fordi jeg har slået mit hoved voldsomt, kommer hesten forsigtigt hen til mig og pruster mig blidt i håret. Oplevelsen var sikkert lige så skræmmende og uvant for hesten som for mig. I hvert fald opfattede jeg det som en undskyldning fra hesten, selvom jeg selvfølgelig er klar over at den ikke er i stand til det. Men jeg var da savnet da jeg faldt af, og det er da altid noget 
Jeg har ikke altid haft det bedste forhold til Sille. Hun var lidt tvunget ned over hovedet på mig og jeg kunne slet ikke se hvordan hun skulle kunne leve op til min tidligere hest. Vores forhold var fyldt med uoverensstemmelser, irritation, mangel på forståelse/tillid og frustration. Men igennem årene udviklede vores forhold sig og jeg måtte sande at det bestemt ikke var Sille den ver var kold og ufølsom, det var mig der holdt en vis distance til hende. Jeg flytte ud på en går og arbejdede og tog Sille med og hun var det eneste faste standpunkt i en ny tilværelse hvor der var meget udskift i de ansatte og hvor veninder og familie pludselig var langt væk. Jeg var on/off alene på gården og tilbragte mange timer sammen med Sille, bare trisse rundt ude på folden med hende. Jeg har haft sille i 8 år nu, og ville ikke undvære hende. Hun er meget opmærksom på mig og for ca 2 år siden havde jeg for sjov en clairvoyant til at kigge på hende og hun skrev at Sille virkelig var knuttet til mig og at hun kunne se helt dybt ind i mig. Tror de fleste heste kan mærke menneskers sindstemning, det er hvor tæt vi er der afgører hvordan de reagerer på det. Sille reagerer meget. Når jeg er glad så er hun sprælsk og drillesyg. Når jeg er trist så er hun stille og beskyttende. Har ofte siddet inde i hendes boks og fordrevet tiden og normalt så gumler hun bare hø og lige kigger til mig engang imellem. Men er jeg ked at det så er hun meget opmærksom på mig. Står helt tæt på mig og nuller mig, slikker mig i hovedet og virker urolig.
Godt at høre hvilke kærlige heste vi har stående rundt omkring   Men tror også mit kropssprog var anderledes den dag end normalt, som den ældste lagde mærke til.  Sidder nogle gange på stressende dage og iagttager dem, men det er ikke ofte. Sad oftere i vinters i hendes boks om morgen, mens hun spiste sin morgenmad færdig, og dér bemærker hun mig næsten ikke - at jeg halv sover er ikke så interessant åbenbart 
En af de sødeste historier jeg har, er fra en en forårsdag for nogle år siden. Jeg var ude at ride i skoven på en tyk fjordhest - uden sadel. Hun var kåd, jeg satte hende i galop og hun begyndte en lille serie af hop med hovedet nede mellem benene. På den trinde hest, var der ingen mulighed for mig at blive siddende, så jeg faldt ud over halsen - lidt ned på mit hoved og min skulder. Det gjorde så ondt, at jeg bare måtte blive siddende et øjeblik og sikre mig at jeg ikke var kommet alvorligt til skade. Normalt er jeg altid oppe, og fanger hesten. "Nu løber hun hjem!", tænkte jeg. "Hun var kåd, og vi var allerede i galop på vej hjem - nu tager hun turen uden mig og bliver kørt ned!" Men den søde fjordhest stoppede op og vendte rundt. Hun virkede som om hun undrede sig hvor rytteren dog var blevet af - og ikke nok med det, så gik hun hen til mig og nussede mig på ridehjelmen, netop der hvor jeg lige var landet. Hun var simpelthen sådan en dejlig hest  Selvom jeg tror at det er vores egen adfærd, som får heste til at opføre sig anderledes, ja så er det ikke mindre dejligt at det virker som om de forstår én, ligesom hunde og katte. Det er nok en af grundene til at vi mennesker, er så glad for dyr   Vi kan bare fortælle dem alt, og så virker det som om vi får deres tavse forståelse - og de hygger sig jo også imens, har jeg indtryk af  - Heidi
. Ja tak. Det vil jeg glæde mig til. De har jo nogle fristende vare, men jeg har ikke turde bestille online p.g.a. deres ry. Håber de finder nogle dygtige og serviceminded personer til butikken. Søg bare jobbet hn-er.
Ved du hvor den kommer til at ligge og hvornår den åbner?
Jeg ved ikke mere end der står i linket.
...hvem har det? Nogle der kan sige mig om der er et forbrug inkluderet i de 199 kr om mdr med det 2mbit? ...jeg kan simpelthen ikke læse mig til det på hjemmesiden 
bredbånd...Mener du et loft for forbruget? Der var et eller andet loft for hvor meget man måtte downloade mener jeg, men man får en advarsel inden hvis man nærmer sig loftet, sagde de til mig dengang... Og de sagde at det var yderst sjældent at nogen kom i nærheden af loftet, så på den måde er det vel frit forbrug? Jeg havde det dog ikke engang en måned, så min erfaring er begrænset...kan dog sige at jeg opsagde abonnementet så hurtigt fordi forbindelsen var virkelig dårlig!!! Og det endda selv om jeg bor midt i Kbh...hvor de endda sælger det som primær-net også fordi forbindelsen og hastigheden skulle være helt i top. Så husk endelig kun at have det som sekundær-net 
forbindelsen afhænger af hvor mange der er på, på det givne tidspunkt du er på. Forbindelsen blir nemlig ringere des flere der er på selvom det er trådløst. Alle de andre der er på sløver således din forbindelse, og derfor hedder det reelt OP til 2mb. jeg ved det fordi vi startede med 3s da det kom frem og nåede at ha det til de opdaterede til 7,1 mb. Så var det stadig så ringe vi ikk ga det længere. Trådstarter - det skulle meget gerne være hele tiden 24/7 du kan være på for de 199 kr pr mdr. Du skal kunne bruge det så meget du vil, det eneste der er begrænsning på er jo upload/download med X antal bb ect. Der står ydermere her på siden osse - være online altid:  Men hvis du er i tvivl hvorfor ringer du så ikk bare til dem og spørger?
står der altså at du kan være på hele tiden - og det kunne vi eks osse hos 3 som sagt. Så jeg har både set OG ikke mindst svaret på dit spørgsmål. Og som sagt- så må du jo ringe til dem hvis det er det. De er de nærmeste til at savre.
Jeg havde TDC mobilt bredbånd, op til 10 mb, jeg betale en fast pris hver måned. Intet med forbrug. Til gengæld var min hastighed reelt 0,3 mb, det var slet ikke til at holde ud! Det tog op til en halv time at downloade et musiknummer. En hel aften at hente et album og nogle gange kunne den ikke indlæse facebook! Den værste forbindelse jeg nogensinde har haft, på trods af at jeg boede i en hotspot zone. Det var hurtigere, når jeg opholdt mig andre steder. Ellers ring til TDC, de er rigtig søde til at hjælpe  - Heidi
godt klar over Stute...det var også bare brok over at de så sælger det som primær netforbindelse fordi der skulle være optimal dækning i Kbh (eller andre større byer)...for den holdt jo ikke. Det var bare en sidebemærkning til det med forbruget...som jeg altså også mener er "ubegrænset"   . Ellers ville jeg også ringe til deres kundeservice, de er nemlig super søde at snakke med og gode til at forklare!
Jeg skal begynde at tage minipiller i stedet for p-piller, som jeg ellers har taget i en del år nu. I min indlægsseddel på minipillerne, står der, at når man er færdig med en blisterpakke skal man fortsætte på den næste uden at holde pause. Er det hver gang man er færdig med en pakke? Holder man slet ikke pauser når man tager minipiller? Håber der er nogen der har svar på dette 
jeg er også lige kommet på Mini piller istedet for alm p-piller (jeg fik simpelthen sådanne humørsvingninger når jeg sku til at holde pause) Ved Minipillerne skal man bare fortsætte ud i en køre. og man undgår kraftige udsving i hormonbalancen. Tilgengæld kan man jo så "desværre" ikke rigtigt skubbe sin mestruation lidt, som man ellers ofte kan med de alm p-piller. kroppen finder simpelthen sin egen rytme, da hormonindholdet jo netop er minimalt i mini pillerne Lykke med Linepigen og John
Okay. Tak for svar 
God eftermiddag alle Jeg har i snart 12 år haft undulater, men pludselig blev jeg fulgeløs   Jeg har fundet ud af at jeg gerne vil være undulatejer igen, men jeg vil helst ikke købe fra en dyrehandler. Min to tidligere fugle var fra privatopdræt og fra dyrhandler. Den første blev 8, den anden 12. Jeg vil gerne have en hobby undulat, dvs. ikke en udstilling og ikke en engelsk. Blot en almindelig lille han undulat - farven er underordnet. Det er prisen såvel også. Men jeg har et lille krav, som jeg ikke aner om kan opfyldes: den skal have papirer. (jeg er nemlig bange for de sygdomme som indavl kan føre med sig) Er det overhovedet muligt? Jeg har surfet lidt rundt på nettet for at se om jeg kunne finde en der arvlede hobby undulater med papirer, men det er en jungle og jeg kan ikke se skoven for træer. Jeg håber der sidder en venlig sjæl derude, som kender til undulat avlere. Med venlig hilsen, Tina B
Hvorfor kun een?? Undulater er da flokdyr. Er det ikke synd med kun een?
... Jeg skal ikke kun have een. Jeg har haft stor succes med at have to undulater, da jeg er af samme opfattelse som dig, Praxis, men jeg vil gerne have tamme undulater og hvis jeg køber to på een gang, så kan det ikke lade sig gøre. Een først - 6 måneder efter, så må nummer to gerne komme, hvis Junior og jeg er klar. Men din opfattelse er nu lidt sort på hvid - jeg har set flere, som har haft to hun undulater i samme bur. Og de hakkede hinanden i stykker. Desuden, så er det med undulater, som det er med så mange andre domesticerede kæledyr - flokindstinktet er avlet helt ud af dem. Min netop afdødede undulat levede alene de to første år af hendes liv og de to sidste. Hun var aldrig mere glad, livlig og tilfreds, som hun var i de to sidste år. Men det var nu ikke det jeg spurgte om, for det er en helt anden diskussion.
Hej hej. Jeg har netop bestilt en undulatunge hos hende her Det er nr. 2 jeg bestiller da den første desværre på 3 dagen fløj i en rude og måtte ba-bu ba-bu til dyrlægen, men desværre ikke overlevede se dette indlæg  Men undulaten var så tillidsfuld og dejlig at der ikke var nogen tvivl om at jeg ville have en derfra igen. Der er godt nok ikke nogen papirer, men Britt-elin går meget op i sine fugle og deres helbred, så jeg kører gerne fra Århus til fyn for at få min lille Undulatbaby Her er billeder af det nye vidunder :p Held og lykke med det hele 
Hvor i landet bor du? Min far avler undulater, med papirer. Det er i Hillerød. Send mig en besked hvis det har interesset 
Tak, begge to! Malene *Gunhilda* - jeg bor i København og har ikke bil, så jeg vil helst finde en avler på Sjælland og derfor har jeg lige skrevet en besked til dig stine111.
Det kan jeg godt forstå   Jeg har dog heller ikke bil, men kører gerne med toget for at hente en af Britt-Elins guldklumper, de er besværet værd! De er fuldt menneskefortrolige og i hænder flere gange hver dag   og derfor super super tamme når man henter dem   Hun har også haft en der kom med tog fra Lolland/Falster for at hente en 
Hejsa Så fik jeg booket rejse til Rom i september! Vi skal bo 4 dage på River Palace som er et 4 stjernet hotel beliggende lige vest for Villa Borghese...er denne placering ikke et godt udgangspunkt? VH Lene
Hej navnesøster  Hotellet ligger super godt og i et pænt kvarter. Hvis du går mod syd, når du på 2-3 minutter ca. metrostationen Flaminio, og her går du ind gennem en byport og befinder dig nu på Piazza del Popolo med tvillingekirkerne og midt mellem dem Via del Corso med shoppingmuligheder a go go.  Herfra er det bare at udforske den smukke by og alle seværdighederne. Jeg er SLET ikke misundelig  Ha' en rigtig god tur! Lene
Hejsa Vi skal afsted med drengen (knap 2 og 5½) nogle dage i uge 33, og vi synes umiddelbart der er flest ting at vælge imellem oppe omkring Århus/djursland/midtjylland! Så er ? bare hvor det kan anbefales at slå sig ned? Nogen gode steder i kender til? Er IKKE til campingvogn/telt! Lene
Hej De fleste campingpladser på djursland lejer også hytter ud. Men der er djurs camping og hytteby i Nimtofte. Det er lige et stenkast fra djurs sommerland. God ferie.
Albertinelund Camping ved Glesborg (mellem Bønnerup og Grenaa) har også hytter - i øvrigt et rigtig dejligt sted for børnefamilier (mine svigerforældre var/er fastliggere, så vi er kommet meget derude). Pladsen ligger ved kysten med "egen" strand, pool-område, legeplads, minigolf m.m.  Der er også flere udmærkede bed & breakfast i området. Jeg er næsten nødt til at nævne Sanggården i Nimtofte (deres datter går i klasse med min søn) - de har bl.a. en træhytte og "fangekælder" som jeres 5-årige nok kunne synes var sej - eller at bo i et værelse kaldet "kostalden" eller "svinestien"   Og så er priserne yderst rimelige i forhold til hytter på campingplads.  Ellers kan jeg kun anbefale at kigge lidt på  Go' ferie - og skulle du savne at klappe en hest, kigger du bare forbi - vi bor mellem Grenaa og Nimtofte 
Ponygården Kolind lejer også hytter ud 
I morges, da jeg var på vej ud til hesten... mødte jeg på fortorvet en ældre dame med sin hund... så, at hun tog hånden i lommen og "fiskede" noget op og smed det ned på fortorvet...(på "noget" jeg troede, var hundel...) (ok, tænkte...at er det nu en ny idé at "smide" noget på hundens efterladensskaber ???) Men nej, det var såmænd en uskyldig snegl, der åbenbart (på damens vej generede hende)...derfor skulle den dø ??? Jeg så sneglen 3 timer senere, smeltet til døde på fortorvet...??? (hvilken ondskabsfuld død damen skabte) Jeg havde desværre ikke tidligere tid til at stoppe op og "læse hende lektien" mht. at slå uskyldige dyr ihjel...men føj... (hvor en egenskab, at bevidst gå rundt med salt i lommen, bare for at slå snegle ihjel) Ved godt, at "mange hader snegle i haven" men alligevel... (og at de er ødelæggende for mange ting) Der må da findes en anden, human måde at slå snegle ihjel på ??? (i stedet for en langsom død...)
man kan tage en skovl og hakke dem over... det gåt hurtigt....
Nu er en skovl jo ret besværlig at slæbe rundt på, når man lufter Vuffi, men man kunne vel træde dem ihjel??? /musseh
He he... Ja... det er jo rigtigt. Jeg tænkte bare hvordan man kunne "aflive" dem uden salt 
Hvad gør salt da ved dem?
vandet ud af dem... En snegl der ikke er slimet er ikke rigtig en snegl længere   
Slår dem ihjel, langsomt.... (en unødig langsom død),(garanteret pinefuld død) Hvem vil gerne "smeltes til døde" via at ætses op...???
i der sker med de snegle man spiser??? Bingo! De går på salt..
Jeg har måtte krybe til korset her for en halv time siden og lukke min hoppe ind. Hun har ellers haft regndækken på hele dagen, men til min skuffelse opdager jeg her til aften at det er piv utæt og hun er våd og kold alle andre steder end lige på krydset. Hun virkede ikke rigtig som om hun frøs, men da et par af de andre hopper blev lukket ind, ville hun gerne med. Min vallak så ud til at have det fint i sit regndækken og det er jo som sådan heller ikke koldt nu. Men min tanke er: når de har dækken på kan deres hårlag ikke rejse sig som kuldebeskyttelse og de kan vel heller ikke nyde kropsvarme fra kammeraterne?! Så er det godt eller skidt med regndækken? De har gået på døgn i små 2 uger og har bur med frøgræs og lætræer(drengene lidt mere end pigerne) og burde jo sagtens kunne klare at være ude i det møgvejr. Hvad mener I om regndækkener i heldagsregn på døgnfold kontra ingen dækken og kropsvarme/rejst pels?
Om regndækkener i heldagsregn på døgnfold kontra ingen dækken og kropsvarme/rejst pels har jeg ingen brugbar mening om. Men jeg valgte omkring kl. 17.30 at lukke mine heste ind til trods for at de har gået ude i snart 14 dage nu. Normalt skal der en del overtalelse til at de går ind for at få deres vitaminer/mineraler + alm. soignering, men i dag suste de ind i hver deres boks og der kommer de til at stå indtil i morgen tidlig. Normalt har de en lille løsdrift at søge ly i, men den har jeg lukket af, da der er en bjælke der støtter loftet, som er knækket. Og jeg er bange for at de kommer til skade derinde. Så der kommer de ikke ind før det er forsvarligt udbedret. Ellers plejer de at finde læ under nogle af træerne langs hegnet, men i dag kom vinden fra alle mulige retninger og så blev jeg pylret 
Har gået ude hele vinteren i løsdrift, uden dækkener, men her i foråret havde vi sådan en rigtigt våd og kold dag, der måtte de ind og tørres, for de ligefrem rystede af kulde. I går var der derimod ingen problemer, de var våde da de skulle ind til deres vitaminer, men de havde faktisk slet ikke travlt (de plejer at komme galopperende når jeg kalder, men i går kom de slentrende) Og de var slet ikke kolde, bare våde. For min skyld fik de så et par timer inde, med deres wrap, som de plejer at få uden, men jeg tror bestemt ikke de havde haft noget imod at komme ud. Det regnede, men det var slet ikke koldt som den anden dag.
Jeg er så en der ville ønske jeg kunne ha lukket min ind i går  Hun var ikke vild efter at komme ud på fold igen, efter hun havde fået sit foder, og der er absolut heller intet på marken, de kan spise  Men heldigvis har jeg fundet et nyt sted til hende nu, og hun bliver hentet i aften. Nyt sted med læ og masser af græs. :D Jeg vil til enhver tid fortrække deres "egen" pels frem for et regndækken, men kun hvis de kan komme i læ.. jeg undgår helst at bruge dækkener i det hele taget 
Jeg er kun tilhænger af regndækken hvis det virkelig er koldt SAMTIDIG med at det regner... .. de heste jeg har redet gennem tiden, har kunnet klare det med deres egen pels, og ikke frosset udendørs. Har jeg derimod fået ondt af dem, og taget dem ind og stå, er det sket, at de er begyndt at fryse/ryste... ... så har jeg haft gnubbet med halm, men det er sjældent at det har været nødvendigt. Forresten er det jo altid bedst, hvis de kan gå i læ under træer fx, men ja sommetider driller vinden 
tak for alle jeres svar. Jeg mener jo hvis det er RIGTIG koldt, blæser og regner, ja så skal de have 100-150 gram dækken på. Regndækken giver jo intet varme overhoved, det er bare en skal for ikke at blive våd....hvis det ellers kan holde tæt   . ( jeg ville sikkert ikke bruge dem hvis jeg synes det var ok at lægge sadel på en våd hest) Gudskelov at vi ikke oplever det såå koldt her når de går på døgngræs at overgangsdækken er nødvendigt, men jeg har nu stadig min skepsis til de regndækkener, når det blæser på en våd dag, jeg kan simpelthen ikke vurdere om det ikke er bedre at de kan varme hinanden direkte og bruge deres pels. Ikke desto mindre har de nu stadig regndækken på i dag (hoppen har fået et nyt) da de lover heldagsregn igen   .
Men hesten fryser da heller ikke på denne årstid hvis den ikke er våd?? Så selvom der intet varme er i et regndækken, så har hesten jo stadig sin pels.... Kan godt forstå at du ikke vil lægge sadel på en våd hest, sådan har jeg det også..      til heldagsregn!!!!
Jeg giver kun min hest dækken på hvis det bliver heldags regn og under 10 grader. Hun er han blevet vænnet fra dækkenet og har ikke haft dækken på siden midt Maj. Han kan sagtens holde varmen selvom det regner.
Folk har stadig rimelig kreative måder at aflive de mindre puttenuttede dyr på... Små slimede skovsnegle hører ikke lige til kategori af dyr, hvor folk folk stimler omkring dem og jubler over, hvor henrivende de er.... /musseh
Kunne aldrig i min vildeste fantasi drømme om at spise snegle... Føj hvor klamt... (salt eller not)...føj
hun kunne da have en saks i lommen, og så klippe dem over istedet, hvis hun egentlig må det? den er nok lige så ulovlig som en kniv ???
Jeg forstår i det hele taget ikke, hvorfor nogle mennesker har behov for at slå ihjel, bare fordi det passer dem. Har sneglen ikke ligeså meget ret til at leve som alle andre? Hvorfor skal den straffes, blot fordi den var så uheldig at fødes som snegl? At man bevidst kan påføre andre væsner så megen smerte, det forstår jeg ikke.
Som folk virker som om det er helt okay at slå en snegl ihjel uden at den har gjort noget.. hvorfor skal den dø blot fordi den ligger på fortovet ? og så endda langsomt og smertefuldt.. gad vide om folk havde synes det var helt ok hvis det var et dyr de fandt "nuttet"
Hmm det lyder da underligt ? Altså jeg må da indrømme jeg har hjulpet min del af regnorme og andet småkravl fra druknedøden og tørkedøden en del gange   der går ikke noget af mig for at jeg lige hurtigt bukker mig ned og smider den ind i et buskads... Men nu vi snakker snegle, må indrømme at dræbersnegle, ja de skal væk, de ødelægger simpelthen så meget og de er OVERALT, efter vi (min mor) har fået ænder er de også som pist forsvundet   så de sidste mange år har været dræbersnegle fri, for må godt nok indrømme, at en ting er at de spiser og ødelægger alt. Noget andet er at man ikke engang kunne gå to meter uden at glide runde i dem, og det er ikke de dejligste en varm sommerdag   Plus de jo spiste de gode snegle  Men ja skovsneglene de sorte og røde (ikke dræbersneglene) de får skam lov til at snegle sig hvor de lyster  Men ja må indrømme, synes det er lige voldsomt nok at drysse salt på når man ligeså godt kunne træde på den, det ville jeg heller ikke have samvittighed til, når det var med fuldt overlæg.
Jeg er tilhænger af, at så længe hesten ikke fryser, så er den jo lavet til at være vandtæt..  Mit dyr gik ude i stille siende regn hele dagen igår. Jeg var ude at se til ham sent igår aften efter en nat og en dag i regn og han var lun og underpelsen tør...  Modsat hvor jeg var nød til at kontakte en anden, som har hest på samme fold, der gik med sit dyre nye rambo regndækken, fordi hendes hest med dækken var mere våd end min uden dækken. Så mit dyr går uden dækken - det synes jeg er bedst, også i regnvejr!
nu har de så stået ude hele dagen med regndækken fordi DMI havde lovet regn hele dagen på midt-østsjælland....og f*ndme om det så ikke har været tørt og sol hele tiden  Nu ryger de af og jeg stoler aldrig mere på DMI!!!!
Inlovewithmyhorse: Jeg har lært at stole mere på TV2-vejrudsigten end på DMI - den passer (næsten) altid. Men jeg kan sidde på jobbet i Grenaa og se at det står ned i stænger udendørs - for så at ringe til manden derhjemme - 8 km væk - hvor der ikke er så meget som en sky på himlen.
jeg er ellers rigtig glad for   på DMI's hjemmeside, men må nok indrømme at det er mere undtagelsen end reglen at det passer. Nu går de uden dækken og så må de altså klare sig selv   , så kan jeg jo også få tjekket hvad der virker bedst....med eller uden dækken. At jeg så må være lidt kreativ og måske mindre på hesteryg pga våd pels...jae sådan er DK jo. I følge DMI(som jeg jo altså alligevel ikke stoler på mere   ) så regner det i gennemsnit hver 3. dag i Danmark...føj.
Jeg skal til stævne i MLR (midtlollandsrideklub) næste weekend, men er der nogen der kender noget til bl.a parkeringsforholdene med traileren? På forhånd tak for svar 
Parkeringsfoldene er ikke helt suveræne. Der er et lille stykke grusplads som er fin at holde på og ellers er der rabatterne  Hva ska du starte?
Halløjsa  Mange tak for svar. Så er det ligsom hos ØLR... Var der for nogle uger siden, og der holdte vi også i rabatten... Jeg skal bare ride en LD2 på Chivas 
Ej hvor hyggeligt! Startede derude sidste år mener jeg og det var bar herre hygge derude! Super søde mennesker og gode rideforhold i smukke omgivelser  Pøj pøj!
Tak 
...nu troede jeg lige, du mente ML R, altså Michael Learns to Rock for ja, dem kender jeg! 
Jeg skal se om jeg kan efteranmelde i morgen :0) Det er et rigtig hyggeligt sted med nogle dejlige mennesker. Red mange stævner der, da jeg var pony-pige. Hvad skal du starte? Jeg skal starte LA2 - hvis der er mulighed for det :0)
 Hehe   Kender godt det der med at man får læst lidt for stærkt   Jeg skal ride en LD2 hest på Chivas   Held og lykke hvis du kan efteranmelde 
Nej bare rolig, det er ikke noget, jeg selv vil i gang med at træne heste til.  Men efter at have været med min veninde til vores traditionelle ridderturnering til byfesten i Haderslev, så jeg for første gang 4 heste galoppere med deres ryttere gennem ild.  Wauww - det var en intens oplevelse - jeg fik jo helt hjertebanken af at se det. Det fede var også at hestene var cool med denne opgave.    Efter oplevelsen har jeg tænkt på, hvordan man træner heste til at galoppere gennem ild? - et flugtdyr hvis instinkt normalt ville skrige; PANIK!! Er der nogen der ved lidt om denne træning? Jeg håber på nogle svar fra jer.  
Her er der en som laver polititræning. Kan ikke huske hvor hun er fra. Men hun laver mange ting, som er grænseoverskridende for både hest og rytter.
stoler nok på ryttere vil den gøre det, kunne forestille mig at de gør det lidt på samme måde som når vi har lært hingstene at spring over ild starter i det små og meget ros og efterhånden bliver det mere og mere.
..træningen går meget ud på tillid til rytteren samt starte i det små og give masser af ros. 
skulle jeg lave et nummer hvor vi sprang over en trippelbarre, hvor bommene var viklet ind i halmbånd, som der så blev hældt bensin over og sat ild til. Det gav en masse flammer og en hulens masse røg.... Det tog nu ikke andet end 4 dage at lære hesten det, det så ret flot ud, og publikum var meget imponeret, men det var altså ikke det store problem at lære dyret det  Karin
Der blev afholdt kursus i går. Kan kun sige at det var pengene værd. Super godt kursus. Havde aldrig troet at jeg f.eks skulle galopere rundt med en pressening bag på min hest. Det kan anbefales. Mange af øvelserne kan man sagtens lave selv hjemme. Mange gange er det bare fantasien der sætter en grænse. Heidi
 Ajr det ser spændende ud! Hvor jeg ærger mig over at jeg ikke så det noget før! Hvad hedder vedkommende der underviste? Så kan jeg måske finde ud af om jeg kan komme med til et andet kursus 
4 dage - hold da fast, det var hurtigt hestene lærte det. 
Hun hedder Rosita og kommer fra Sverige. Du kan se nogle videoer på denne hjemmeside  Jeg ved at de vil prøve at holde et kursus mere på et tidspunkt. Heidi
Det var ikke så svært som det så ud til  Og det var en ret cool hest, den sprang også kaffeborde, en okser hvor der sad 3 mennesker på have stole inde i, og et par biler.... Den var som regel også god for en placering til stævner  En fantastisk hest Sam Bettysminde  Karin
er såmænd meget nemt tog 30 min og lærer min hest det, men kan kun anbefale det hvis der er 100 procent tillid begge veje her optræder jeg med gillian, startede med og trække hende gennem røgen så over gløder så red jeg hende gennem røg og gløder og efter 30 min vadet hun bare gennem ilden for løse tøjler i skridt. det er hendes favorit nummer til turneringerne.  
.. Hvordan kan I skridte gennem ilden uden hesten får forbrændinger??   
det er meget nemt, inden jeg rider på banene blir hestens hale spids og dens ben spulet med vand så den er fugtig, derefter holder man et bestemt tempo gennem ilden, tro mig hvis hesten brændte sig ville den aldrig derind igen, derfor er det vigtigt at man kender sin hest utrolig godt og at tilliden er i top samt man ved lige præcis det tempo der skal til i skridt, alle kan galoperer gennem ild det er nemt men skridt er farligtst.....men gillian har nu aldrig fået så meget som brændt et kodehår af, passer på kræet som var det guld, men er da villig til og demonstrere 
min gamle ridelærer med hans gamle afdøde islænder hoppe.
Bombur, Aha - vand er selvfølgelig tricket.  Jeg er klar over, at hesten ikke ville gå ind i ilden, hvis den var blevet forbrændt tidligere. Men jeg undrede mig bare over, hvordan det kunne lade sig gøre i skridt.
Godaften HN Ja nu sidder jeg så igen igen med vand der løber ned af væggene i min lejlighed pga. regnen! Det er et lejet minirækkehus/lejlighed, hvor tagkonstruktionen er bygget i en M-form. Vandet trænger ind i bunden af "M'et", hvor det gjorde det samme for et års tid siden. Vandet løber i stride strømme direkte ned af betonvæggen og ned bag fodlisterne og under gulvet. Ydermere "kravler" vandet på tværs af loftet og drypper ned i et mini vandfald. Jeg har selvfølgelig afdækket gulvet med plasticposer, et ton håndklæder og skåle og kontaktet mit udlejningsfirma via mail (ringer til dem imorgen tidlig).. Sidste gang fik jeg af vide af viceværten at drænet oppe på taget ikke var vedligeholdt og at det havde været stoppet. Efter nogle dage med regn samler vandet sig og når det ikke kan komme væk via "naturlige" veje, så bryder det sig vej gennem betonvægge mm. Der blev dengang ikke gjort noget ved de indvendige vandskader skader, og jeg har selvfølgelig billedbevis på disse skader. Men, nu kan jeg ikke lade være med at tænke på, om jeg vil komme til at betale for disse skader den dag jeg flytter? Loftet skal laves og tør ikke helt tænke på hvordan gulvet ser ud, hvis gulvbrædderne bliver brækker op?? Nogen som har erfarringer med sådanne problemer? Eller ved hvad jeg kan "nægte" at betale for gennem mit depositum? Synes ikke jeg skal bøde for at de ikke selv kan finde ud af at vedligeholde ejendommen...
Og mit habengut- med det samme. Regningen må boligselskabet betale. Det kan ikke være rigtigt, der er vand- og dermed risiko for svamp (skimmelsvamp)- af værste art. Ring til Falck og bestil tømning af lortet. Hvis viceværten ved det- og det er lejemål- er det ansvarspådragende. Er det ejer, og du ved det, så har du desværre aben...
Nu kender jeg til en udlejer, som gør alt for at slippe for diverse omkostninger, på trods af at hendes lejemål er meget ringe stand. Hvis hun kan slippe afsted med det, får hun lejer til at betale rep. på hendes ejendom... Jeg ville få på skrift og som bilag til lejekontrakten, at jeg ikke skulle betale nyt guld eller rep. af gulv ved fraflytning pga misligeholdelse af taget.
Til knæene, så er det ikke ens eget problem! Taget- kan immervæk aldrig være det, man betaler til vedligehold. Jeg ville flytte på hotel. Det er udlejers problem!- og har udlejer ikke en forsikring- er det SLET ikke lejers problem. Man skal da ikke bo i vand til knæene!
For at være sikker tag et ring i morgen til lejernes land organisation de ved helt sikkert hvordan og hvorledes og hvad du har krav på i mens. mvh Lotte
Ja jeg har først her til aften haft tid til at tømme alle gryder, spande og skåle for vand, efter nattens "vandfald" og det er blevet til ikke mindre end 10,1 LITER!!! Og det et endda kun det som rent faktisk er blevet samlet op. Har 15 badehåndklæder som alle er GENNEMBLØDTE så jeg tør slet ikke tænke på hvor meget der er trængt ind i nat! Talte med min udlejer i dag, og fortalte ham endnu engang at jeg ikke synes det på nogen måde kan være rimeligt at jeg for anden gang på 10 mdr skal stå med et indendørs vandland, fordi de ikke kan finde ud af at vedligeholde afløbene oppe på taget. Det eneste jeg har fået af vide er, at viceværten ville komme ud og se på det, og at de ville overveje om de skulle ud og leje en affugter et sted, for at forhindre at der skal sprede sig svamp i huset. Derudover har han i det mindste sagt, at jeg ikke vil komme til at betale for skaderne, i det jeg har meldt det, og de har kendskab til problemet fra tidligere. Synes bare stadig det er mega ringe, for ingen aner hvordan det ser ud under gulvbræderne, og det tegner på ingen måde til at de har tænkt sig at undersøge det. Så nu skal jeg have have sagt lejligheden op, så skal jeg "kun" være her i yderligere 3 mdr!
siger jeg bare-
hvordan du kan holde ud og bo der. Var det mig var jeg skredet med det samme. Brokker de sig og beholder dit indskud/depositum så meld dem til LLO og fortæl hele historien.
Min kære tæve Bella (labradorblanding), har en hobby med at opstøve kattekillinger og adoptere dem. Hun har gjort det en gang før, hvor hun fandt to små vildkatte killinger, der lå kolde og sultne i det våde græs udenfor. De to killinger blev selvfølgelig taget ind og flasket op, i sidste øjeblik før de stillede træskoene. Vi holdt enormt af dem, men var glade da vi fandt det perfekte hjem til dem, hvor de lever som små blommer i to æg  Og nu har kære Bella så gjort det igen, suk  I går gjorde Bella min kæreste opmærksom på et kuld vildkatte, der lå under en busk ved siden af vores løsdriftskur. Vi blev enige om at lade dem ligge for at se om missemor ville komme til dem i løbet af natten. Forhåbentlig ville hun flytte dem, for Bella var ikke til at hive derfra, og vi ville gerne undgå at skulle holde hende i snor indtil kattene var "fløjet fra reden". På trods af vores krydsede fingre var killingerne der stadig her til morgen, og missemor har helt sikkert ikke været forbi  5 killinger lå der, den ene allerede død af kulde eller sult, to var tæt ved død, og to var lidt mere friske. Så hvad gør man? Vi mangler bestemt ikke dyr, med 4 hunde, 6 heste og en staldkat har vi rigeligt. Men hvis dyr, vilde eller tamme, befinder sig på min grund og har behov for hjælp, så får de den. Aflivning havde nok været det bedste, men det er der ingen her på matriklen der kan få sig selv til... Så killingerne blev samlet op, lagt i solen på en dyne og så ellers afsted efter modermælkserstatning. Specielt den ene troede vi ville dø for os. Den var HELT slap, trak kun vejret stille, og ville ikke selv sutte mælken i sig. Jeg proppede mælk i munden på den, og allerede ved 2. fodring var der mere liv. Her til aften kunne den pludselig bevæge sig, og alle killinger kan nu skrige så hele huset ryster  Så nu har vi pludselig 4 katte mere end beregnet, og vores nattesøvn er nu en by i rusland det næste stykke tid. De små pus skal jo have deres mælk døgnet rundt. Vi skal nu allerede igang med at finde fremtidige hjem til dem, for vi hverken kan eller vil beholde dem. Bella er lykkelig for at vi har reddet killingerne, hun er helt elektrisk efter at være sammen med dem, og vil være med ved alle fodringer. Jeg tror virkelig hun har været bekymret for dem. Den hund har bare et hjerte af guld  Hun har været ude og snuse til den døde killing, og har accepteret at den er død. Hun kom ellers og fortalte mig at vi havde glemt en killing... Så TAK Bella, for at forsyne os med katte i tide og utide. Jeg har bedt hende pænt om at dette bliver den sidste gang hun finder små killinger, hun absolut mener vi skal adoptere.
det må man sige din kære hund har.    til at i prøver at opfostre dem og finde dem nye hjem.
Kan godt følge din tankegang mht at det må være småbelastende med 4 flaskekillinger som man ikke selv har "valgt" at få...  Men må sige at det er da nok den mest omsorgsfulde hund du har! Hold op hvor er det bare en solskinshistorie 
Hej Kommer i torsdag eller fredag, med jeres heste til Roskilde Dyrskue og hvorfor? Hvad har i erfaringer med er bedst for jeres heste og jer? 
Vi skal derned med en miniature hoppe m. føl + en miniature hingst. Regner med at vi kører to gange. Så hoppe og føl kommer først. Så kan vi ordne boksen til hingstebassen, som så enten kommer sent torsdag eller tidligt fredag.
God ide at komme dagen før, da dyrene våger med lydene fra dyrskuet. Det blev jeg anbefalet en gang.
Ikke en orkan eller lignende kan få mig til at komme fredag morgen.. Hestene starter med at blive bedømt meget tidligt fredag morgen, så nej tak.. jeg kommer torsdag så de kan slappe af og ikke få stress  Nu skal jeg så kun ride show i år, men vi er altid kommet torsdag alligevel..
Vi kommer altid torsdag. Vi starter også med at flette og gøre hesten klar ved 04.30 tiden så der er det jo rart den er i stalden. Jeg kunne slet ikke forestille mig at komme med dem fredag - med mindre det er en hingst der skal bedække hjemme inden ankomst.
Hej.. Er her nogle der kommer på dyreskue med et kamera under armen? Smid mig lige en privat besked:)
Besked er sendt!!
Hej Ænder Jeg vil gerne lige have luftet mit hjerte. Sagen er at min veninde har for ca. et halvår siden fået en depression, som kun er blevet værrer med tiden, for nyligt har hun begyndt på anti-depressiv piller. Jeg har svært ved at sætte mig ind i det, selvom jeg kæmper for at forstå det. Hun har fantastiske veninder, kæreste og familie. Der er ikke noget hvor man tænker at det må være det der gør hende ked af det. Det kommer som et lyn for en klar himmel. Jeg prøver at gøre så meget jeg kan som muligt, tager hende med ud og ride i skoven, arrangere filmaftener osv. Men sammentidig føler jeg at vi glider længere og længere fra hinanden. Der er øjeblikke hvor jeg slet ikke ser den samme person som jeg mødte 2 år siden. Hver gang jeg tænker på det bliver jeg så trist indeni og føler ikke jeg har gjort nok, jeg elsker hende overalt på jorden. Det har taget hårdt på mig i den forstand at jeg ikke har følt mig værdig til at være glad for at jeg har fået gode karaktere og nyt job. Jeg vil hellere tie stille, i frygt for at hun skulle blive mere ked af det. Som sagt ville jeg bare gerne have luft, men jeg vil gerne høre fra nogen der har depression eller kender nogen med depression. Hvis jeg vidste noget mere om det kan det værre jeg kan sætte mig ind i det.
...er det vigtigt at du er klar over, at en depression ikke nødvendigvis er forårsaget af tingene omkring personen. Man kan altså godt få en depression "som et lyn fra en klar himmel", da det er kemien i hjernen, der forårsager depressionen. Når man er ked af det, producerer hjernen mindre af det stof, som man skal bruge for at være glad. Ligesom den producerer mindre af det, når det er mørkt og gråt udenfor. Det er også derfor, at så mange mennesker lider af vinterdepression, jeg selv gør i høj, høj grad. Og det bider virkelig sig selv i halen. Så når du skriver, at hun har gode venner, en dejlig kæreste osv., så er det heller ikke dét, der er "i vejen". Det er slet ikke sikkert, at der er sket noget for hende, som gør hende ked af det. Det værste, når man har en depression, er næsten visheden om, at man har absolut intet at være ked af, og alligevel kan man ikke andet end hyle, når ikke man da lige sover. Du kan sagtens være glad over dit nye arbejde og dine gode karakterer. Du skal jo ikke være deprimeret med hende. Det hjælper hverken dig eller hende. Tvært imod kunne hun måske glæde sig over, at det går godt for dig. Når man har en depression, vil man ofte gerne være alene og sidde og hyle, men det hjælper at komme ud blandt andre mennesker, selvom man helst ikke vil. Så det er super godt at du slæber hende med på ridetur, arrangerer filmaftenener og sådan, du skal bare sørge for, at du ikke tager ansvaret for hendes depression på dine skuldre. Du skal også huske at være der for dig selv. Måske glider I længere og længere fra hinanden, men hvis du magter at holde ved, så vil hun takke dig for det. Desuden står sommeren for døren, og med sol, varme og antidepressiver, så skal det nok snart gå fremad for hende. Snakker hun med psykiater eller psykolog? En af mine rigtig gode veninder fik en meget slem depression for over 10 år siden. Hun klamrede sig til mig (til mine besøg og til vores telefonsamtaler osv.) som en burre, ikke så det var ubehageligt for mig, men som om jeg var det eneste, der holdt hende oppe. Jeg så hende aldrig nede. Hendes familie og andre venner og veninder kunne knap nok få kontakt til hende, hun kunne sidde og stirre frem for sig i timevis uden at høre eller se noget. Men ligeså snart hun hørte mig på trappen, "vågnede" hun og var sig selv igen, lige indtil jeg gik. Jeg avr ikke klar over, hvor galt det var fat, fordi jeg aldrig så hende, som de andre gjorde, så for mig var det "let" at holde ved og hjælpe hende igennem. Hun har flere gange siden udtrykt sin taknemmelighed over for mig, hun følte selv, at uden mig, var hun død af det. Så hvis du magter det, så hold fast. Men det skal ikke trække dig ned at forsøge at få hende op igen. Og brug din familie. Du får også brug for at "læsse af" og tude, selvom det ikke er dig, der har depressionen. Det er mega hårdt at se sine nære være så kede af det og føle sig magtesløs! Held og lykke og god bedring til din veninde!
Hej, Det er rigtig godt du prøver at gøre en masse for din veninde og er der for hende. Det er ofte normalt at depressive trækker sig 'ind i sig selv' men det betyder meget at have nogle super gode veninder at række ud til når det bliver for meget. Et godt link hvor du kan finde information om sygdommen og hvad du kan gøre kommer her:  Men fortsæt med at gøre det du allerede gør, og selvom det kan være svært så hold fast i jeres venskab, du har uden tvivl en stor plads i hendes hjerte og du vil være en kæmpe hjælp for hende.
er så hård en sygdom, både for den syge, men også for pårørende .. Jeg synes det er flot du kæmper, for hun har helt sikkert brug for det ! Mine veninder vil også gøre alt for mig, men jeg er slem til bare at vil ligge på sofaen og lave ingenting, og det er også hårdt for dem, og jeg har endda kun en mild depression .. Som de andre siger kan en depression altså komme af ingenting - virkelig .. Der behøver ikke være en grund .. Snakker hun med en psykolog? Det hjalp mig meget sidste gang, og håber det vil hjælpe mig denne gang .. Det skal nok begynde at gå fremad for hende nu, sommer hjælper altid lidt på det og medicinen kan også hjælpe, jeg har aldrig prøvet, men kender flere der har været meget glade for den  Sidst: Husk at passe på dig selv - og jo du må gerne fortælle om de gode ting i dit liv - det kan hjælpe hende til at blive glad på dine vegne og det er helt fint - selvfølgelig skal du ikke bare snakke og snakke om dit perfekte liv, husk at snakke om hende også   Og med hende, om lige det hun vil  Jeg elsker at høre når mine veninder har fået gode karakterer eller det bare kører med kæresten 
Hej. Jeg har selv en depression. Min depression kom også som et lyn fra en klar himmel. Jeg føler mig tit ensom og trist, selvom jeg har en utrolig dejlig familie. Jeg har desværre ikke rigtig nogle venner, så det er nok det der gør mig endnu mere ked af det, så håber snart det vender 
Min ekskæreste/gode ven, har en depression. Har været indlagt to gange også. Jeg har været der for ham, støttet ham og generelt bare været en skulder for ham. Men også en ven, som han stadig kan have det sjovt med. Dog nu, hvor han har fået det bedre, har jeg måttet vælge ham fra i mit liv pga. hans opførsel - Længere historie Jeg havde det lidt som du, at min hjælp ikke var god nok. Men det ved jeg godt, at den var. Du skal bare være der. Ikke ændre din personlighed for hende. Men ja, hold fast.
mine oplevelser omkring emnet da jeg var der - ugidelighed - fik ikke tingene gjort, overspringshandlinger væk fra selv banale gøremål. ( her fik jeg en aftale med et vennepar om at de kom og tjekkede op på mig - for mig var det deadlines der var vigtige - så fik jeg gjort tingene som regel i hel/delvis udstrækning op til at hanne fx sagde på xdag ville hun komme - hendes mand ønskede jeg helst ikke komme, han var nedladende hvis jeg ikke havde fået tingene helt iorden - han gjorde det sikkert i bedste mening - men jeg var dybt ulykkelig bagefter) relationer og samvær med andre - her havde jeg nok mest problemer - jeg følte mig ensom samtidig med at jeg ikke magtede social samvær i større udstrækning - trak mig fra mine venner ( pånær charlotte og freja - wannabee datteren og min pony, da i deres selskab følte jeg 100 % tryghed)- følte mig utilstrækkelig i samtale med andre "voksne". dette mærker jeg faktisk til tider til endnu, et emne jeg snakkede en del med min psykolog om, hun mente dog at min verbale formåen var fuldt på højde med folk flest og at problemet er et andet, som jeg difinere forkert. vi fik ikke fuldt dette helt til dørs i forløbet - hvilket ikke er ganske smart hvis historien skulle gentage sig. førnævnte vennepar følte at jeg trak mig fra dem og ikke gad dem mere - noget de til tider udtrykte. det er ikke vejen frem - jeg holder utroligt meget af hende - vi har kendt hinanden siden folkeskoletiden og hun er som en søster for mig - når hun og manden så stod og udtrykte min utilstækkelighed som ven, så gjorde det bare at jeg blev mere ked og trak mig endnu mere. det gjorde det så ikke bedre at deres forhold er lidt højtråbende, noget jeg ikke magtede at være i ( det gider jeg faktisk stadigt ikke - men nu bliver jeg ikke skidt af at opleve det) udover dem har jeg faktisk kun en ven tilbage fra tiden før depressionen - en kammerat som valgte i perioden at lade mig selv melde til eller fra - og havde jeg meldt til men kom ikke aligevel sagde han ikke noget til dette - bedre held næste gang var det bare - faktisk utroligt befriende for mig. udover dette var der ikke noget hjælp at hente her - men pyt - var jeg rigtig meget ked og manglede selskab, havde hanne eller charlotte altid tid til mit pylder og så havde jeg også freja selfølgelig - hun var guld værd for mig - hun er faktisk en temmelig asocial pony der ikke rigtigt gider nusse pusse - men i den periode accepterede hun det i højere grad underligt nok. før da og nu er hun sgu temmelig ligeglad med min eksistens, hvis ikke jeg har gulerødder eller andet godt med. min egen familie valgte jeg helt fra i denne periode - jeg bad ikke om hjælp og fik det heller ikke uopfordret - ej jeg var faktisk hos min søster og svorger i starten efter jeg var begyndt hos psykologen (på hendes opfordring) og udlægge situationen og lægge op til at vi skulle ses lidt - så gik der over et år inden vi så hinanden igen. angst - jeg havde nogen angst - tror mest det handlede om, at jeg ikke havde styr på tingene herhjemme og var bange for at folk skulle opdage dette - ringede det på, og jeg ikke viste hvem det var, lukkede jeg ikke op - jeg lukkede ikke nødvendigvis op selvom jeg vidste hvem det var. fik hjertebanken når nogen kom til døren og sådan. kunne af og til vågne op om natten og være drøn bange - uden en egentligt grund - og turde ikke prøve på at lægge mig til igen - dette ved jeg ikke hvad handlede om. hvad så nu - tjah rask igen er jeg vel i stor udstrækning - psykolog og medicin blev lagt på hylden for halvanden til to år siden - og jeg har det mestendels rigtigt godt - men jeg møder symptomerne endnu og kan være ked af det - der hvor jeg har det bedst er faktisk når jeg er på arbejde eller sammen med min wanabee datter - men det kan man jo ikke hele tiden. min gode venninde hanne har jeg det bedst med på tomandshånd - ikke at jeg har det mindste imod hendes mand - han er generelt rigtig flink og rar - jeg magter bare ikke alt deres diskuteren over micro bagateller. det blev sgu til noget af en smøre - husk ikke presse hende - acceptere at hun ikke altid magter selskab men føl samtidigt efter om hun egentligt ønsker det tros at hun viser noget andet - er der ting hun ikke får ordnet hvor man tænker gud fri mig vel - så nøjes med at tænke det - og er det nødvendigt at udtrykke noget derom (det kan det sagtens være, set ud fra hvad der vil være bedst for hende) så tal til og ikke ned til. har du ikke tiden til hende en dag/periode - så udtryk og begrund hvorfor - så hun ikke tumler med om hun også er ved at midste dig.
Nå, så er det blevet min tur til at spørge HN til råds. I går, da jeg hentede mit barn i børnehave, lå der en seddel, jeg skulle skrive under på. Sedlen var en skriftlig bekræftelse af at mit barn må deltage (se på) når børnehavens slange bliver fodret med en levende mus. Når jeg skriver "børnehavens slange" mener jeg den slange, der bor på den gård, hvor børnehaven af og til rykker hen sammen med andre institutioner, så børnene kan lære noget om dyr og naturen. Gården har forskellige dyr - herunder to mindre kvælerslanger og et par bur med mus - som børnene deltager i pasningen af. Nu skal en af museungerne, som børnene naturligvis synes, er kære, fodres levende til kornsnogen. Umiddelbart tænker jeg, at når børnehaven opfordrer til at jeg skriver under på sedlen, har det nok et pædagogisk formål at mit barn skal se den søde, lille mus blive kvalt af slangen. Men da jeg spørger vores faste pædagog fra vores egen børnehave, som ledsager børnene, når de er på "naturgården", kan hun ikke svare på, hvorfor børnene skal være med, når slangen fodres eller hvorfor man ikke kan fodre slangen med en mus, man netop har aflivet. Hun henviser til den daglige leder af gården, som også er pædagog. Jeg spørger så ham, hvad det pædagogiske formål er med at børnene skal være med, når slangen får en levende mus, og om ikke den type slanger kan spise døde mus. Min beslutning om hvorvidt mit barn skal deltage afhænger af to ting: Hvad lærer barnet af oplevelsen, som jeg ved af erfaring, kan være ret voldsom for én på fem år? Og er det virkelig nødvendigt, at musen skal lide? Jeg henviser til dyreværnslovens paragraf om human aflivning og Dyrenes Beskyttelses anbefalinger vedrørende pasning af krybdyr, som jeg på forhånd har sat mig ind i. Jeg siger også, at jeg ikke på forhånd er imod det, der foregår. Jeg vil bare gerne forstå det, inden jeg skriver under på noget. Lederen siger, at "der er så meget formidlingsmæssigt i det" som svar på hvad børnene lærer. De lærer, at slanger kvæler deres bytte, og æder det. Det kan de åbenbart ikke lære uden at se det ske for en mus, de "kender". Han siger, at slangen ikke vil spise døde mus, men da jeg spørger nærmere ind til, hvilken art, det er, svarer han ikke. Han ved nok, at jeg så let som ingenting kan google mig til at hans slanger udmærket kan spise døde mus, og at det endda står på flere faglige hjemmesider for krybdyrsentusiaster at man godt kan det. M.h.t. musens perspektiv, er den opdrættet som fodermus, hvilket af uklare årsager skal retfærdiggøre dens skæbne. Desuden lider den ikke, mens den bliver kvalt, siger han. Hvis jeg tror det, er det fordi jeg ikke forstår, hvordan slanger dræber. Jeg får et overbærende blik, og lederen spørger mig, om jeg foretrækker at han lærer sine slanger at spise gulerødder. Jeg siger, at jeg er med på at de spiser mus, men jeg vil vide, hvorfor de ikke kan spise en mus, der netop er aflivet. Min datter har fortalt mig, at hun ikke ville synes, det var synd for musen, hvis den blev aflivet hurtigt, inden den kom ned til slangen. Hun fornemmer, at det er forkert - hun siger, at "hvis man skulle give en hund til en løve, ville man jo også først hugge hovedet af den." Lederen siger, at man må tilgodese slangens natur, og jeg siger, at hans slanger ligger i små terrarier, der så vidt jeg kan se ikke har noget med deres natur at gøre. Jeg spørger om en kornsnog vil "kvæle" på et friskslagtet bytte, eller om den vil nøjes med at spise det, for at forsøge at komme tættere på, hvor vigtigt det er for slangens velfærd og opfyldelsen af dens behov at få lov at kvæle en levende mus. Det kan han ikke svare på, men siger bare, at det ikke er til diskussion, det kommer aldrig til at ske her, for man må tænke på slangens behov. Adspurgt hvordan han forholder sig til musens behov, svarer han igen at musen er avlet til at blive ædt af slangen. Nå - jeg ved ikke, hvordan de dyr er døde, som havner i den hundemad, jeg foder med, så jeg vil ikke engang begynde at dømme folk, der fodrer krybdyr med levende mus. Det sørger jeg for at fortælle lederen af "naturgården" så han forstår at jeg ikke forsøger at fortælle ham hvordan han skal køre sit dyrehold. Men jeg ved stadig ikke om jeg synes, min datter skal deltage i aktiviteten. Som jeg ser det, sker der én af to ting: Enten lærer hun at tilsidesætte sin naturlige empati med musen, eller også får hun en meget ubehagelig og væmmelig oplevelse. Jeg er ikke sikker på, hvad der er værst. Og hvad i alverden er det pædagogiske formål? Jeg siger til lederen at jeg vil tænke over det, og takker ham fordi han tog sig tid til at snakke med mig. Han siger sådan lidt hårdt, at jeg jo bare kan lade være med at skrive under på sedlen, og jeg svarer for Gud ved hvilken gang, at jeg gerne vil træffe den rigtige beslutning, men har brug for mere information. Så går jeg ud og snakker med vores sædvanlige pædagog, og på vejen møder jeg flere af min datters kammerater, der med julelys i øjnene proklamerer, at "jeg skal se en levende mus blive spist af en slange." Jeg gyser lidt, for det STINKER af cirkus, det hér... og leder ikke tankerne hen på pædagogik. Vores sædvanlige pædagog er i mellemtiden blevet i tvivl om hun overhovedet vil have at nogle at ungerne fra vores børnehave deltager. Hun er kommet i tvivl, fordi mit spørgsmål har sat tanker i gang. Så hun er lidt forvirret - men ikke så forvirret som jeg. Da jeg ikke føler at jeg kan træffe et informeret valg, tager jeg mit barn med hjem igen for at undgå at tage stilling på den basis, jeg har nu og her. Min datter er henrykt - nu sidder hun og ser tegnefilm, men jeg er jo nødt til at give børnehaven et svar. Jeg vil ikke være hysterisk, men jeg må ærligt talt også sige, at når ingen af pædagogerne kan fortælle mig, hvad det skal til for, når jeg selv har set en babymus blive ædt af et krybdyr som barn, og blev meget ked af det, og når jeg ikke er 100% sikker på at det, børnene lærer, er i overensstemmelse med god dyreetik og gældende lovgivning, er jeg på Herrens mark. Hvad siger I? Mvh Julie
Jeg har endnu ikke selv børn. Men jeg tror nok at jeg ville sige nej til at mit 5 årige barn skulle se det. Jeg synes det alt for tidligt. Jeg kunne gå med til det hvis musen var aflivet. Så længe de ikke kan komme med en ordentlig forklaring på det læringsmæssige perspektiv af det, ser jeg absolut ingen grund til at børnene skal opleve det. Det lyder i øvrigt som en gang pjat at slange ikke kan få nyligt aflivede mus. Mvh Stine
Verden er nogengange hård og naturen barsk, og det kan jeg da ikke se noget forkert i at lære..... Men nu er jeg jo også vokset op på landet, hvor det er meget normalt at slagte de grise og køer man har kælet for og hugge hovedet af hønsene for at få suppe til aftensmaden. Og jeg har aldrig været forskånet for at se det - tværtimod, så ville vi gerne være med og helst på første parket. Tror det er godt, at børnene helt fra små lærer, at det er forholde sig til naturen på alle præmisser og liv og død.....
Hjemme hos mine forældre har vi som børn altid lært at nogle må lade livet for at andre kan spise... Vil du også holde dit barn for øjnene hvergang en solsort flyver afsted med en levende regnorm? en kat tager en mus? Istedet kunne man jo vise børnene hvorfor det giver mening at slagte dyr... synes det er utroligt at mange børn ikke ved at kød kommer fra dyr og ikke køledisken....
Hvad jeg kan læse lyder det som om du synes det er dyremishandling at musene bliver spist 'levende'?  Jeg kan ikke se hvordan det er dyremishandling i forhold til at den bliver dræbt før den kommer ned til slangen, det sker jo også i naturen, og der kan man ikke lige skælde slangen/løven/hvalen ud for at have spist et levende dyr, på en ikke helt hensigtsmæssig måde altid.  Min venindes slange får levende mus, den nægter at spise de døde mus overhovedet, selvfølgelig kan slanger i mange tilfælde tilvænnes de døde mus, men i min venindes tilfælde resulterede det bare i den ikke spiste i 3 måneder.  Jeg kan selvfølgelig godt se at det måske kan være lidt hårdt for et lille barn at skulle se en lille sød mus blive kvalt af en slange, men på den anden side, sådan er livet jo, og vil næsten tro at musen har levet et bedre liv end de fleste slagtedyr   Om det er for tidligt at vise sådan noget til små børn? Det kommer jo an på barnet, og hvor modent det er, for det er på ingen måde forkert i mit hoved at slangen får levende mad... hvis det er for meget kan man jo altid sige hun ikke skal med, og så vente til hun er ældre med at se sådan noget.
indlæg... ja børn og voksne sidder og ser naturprogrammer, hvor en okse spises levende af løver/hyænder eller andet.. og det er jo fint nok, for sådan er naturen.. men hvorfor så pakke det ind... jeg havde min søn med en gang ude og fodre slanger endda, med vores egne mus.. og ja de var levende.. min søn synes nu det var lidt synd.. men kan jo godt forstå at slange jo også skal ha noget at spise og slangen er jo heldigvis hurtig til at slå ihjeld.. knægten synes faktisk det er mere synd for den stakkels mus der pines til døde herhjemme.. så hvis min børnehave lavede sådan en tur ville jeg da bare sige ok..
Har du en fornemmelse af hvordan din datter normalt reagerer på noget lignende fra f. eks. fjernsynet? Da jeg var barn ville jeg have blevet meget ked af det og ville ikke ønske at se hvad der skete nede i det bur. Jeg synes personligt det er for tidligt, børn skal tids nok lære om verden og de uhygelige "naturens gang"-billeder der følger med. Jeg undgår stadig at se på den slags, så hvorfor skal det presses ned over hovedet på børn, der reelt ikke kender deres egen reaktion på den slags endnu...
På trods af mit lange, lange indlæg, har jeg åbenbart ikke fået udtrykt mig klart nok. Jeg synes, det er super, at de på "naturgården" lader børnene være med, når de hugger hovedet af suppehøner. Jeg synes, det er fantastisk, at børnene får lov at se, hvor maden kommer fra. Men jeg synes også, det hører med til god dyreetik, at man som dyreholder forskåner sine dyr unødig smerte og ulempe. I dette tilfælde kan slangen godt spise mus, der er blevet aflivet - jeg har lige youtubet mig til at den sågar kan narres til at kvæle på dem. Mit spørgsmål går så på, om ikke det var mere pædagogisk at lære børnene, at man lige afliver musen, inden man giver den til slangen. En solsort eller mus, som katten tager, befinder sig i naturen - det kan og skal vi ikke blande os i. Men i det øjeblik vi opdrætter et dyr, og har det i fangeskab, medfører det nogle andre forpligtelser og en anden etik. Sådan er det bare.. og jeg er også fra landet. Mvh Julie
Tja, jeg kan heller ikke se noget forkert i det. Det er nu engang naturens gang og hvorfor skal børn ikke lære om det? Jeg vil da bare synes at det er et spørgsmål om at snakke med barnet om det og forklare hvorfor det er nødvendigt at slangen dræber musen og spiser den. Det er jo bare den måde den kan overleve på ude i naturen.
Jamen Fie, hvorfor er det så nødvendigt? Det var jo netop det, jeg spurgte børnehaven om. Slangen kan jo godt spise en mus, man har aflivet. Og jeg vil vove at påstå, at jeg kan aflive en mus hurtigere og mere humant end de kornsnoge, jeg lige har siddet og set på youtube. Godt med nogle forskellige perspektiver. Og nej, jeg synes ikke som udgangspunkt, det er dyrplageri... jeg er bare ikke sikker på at det er særligt pædagogisk. Og rovdyr, som vi holder i fangeskab, får nu engang dødt kød. Det gør både min hund og min kat. Mvh Julie
og grund er det noget du skal vurdere om DIT barn kan kapere. Det er vigtigt at DU er villig til at tage de spørgsmål op som barnet må få behov for at stille bagefter. Der kan sættes gang i mange ting i de små hoveder længe efter. Min holdning er at sådan er verden og det kan ikke hjælpe at skåne børnene pga hysteri fra forældrenes side. Mine egne børn får tingene serveret som de er på deres niveau. Man behøver ikke udpensle blodige detaljer, men min holdning er at man ikke skal skjule kendsgerninger for børn. De finder jo alligevel ud af tingene. Og jeg kan huske at når jeg som barn fandt ud af de løgne jeg var blevet givet så blev jeg lidt sur. En slange æder levende mus, ja sådan er det. Vi spiser osse grise og køer osv. Ting der er som de er vil jeg ikke lyve om eller skjule sandheden for mine børn. Jeg mener godt man kan forklare barnet at slangen æder musen, musen er sød men at slangen er sulten. Jeg tror ikke du kan google dig til et svar. For en mus bliver ædt af en slange og det ændrer google ikke ved. Det der er vigtig er om DIT barn kan kapere "mordet". Og om du evner at tage barnet seriøst hvis det så viser sig at barnet reagerer på det (vågner om natten og græder osv.) En ting der egentlig undrer mig er HVORFOR børnene skal/kan/må overvære det. Har de haft en emneuge om krybdyr?? Hvorfor mener BH at det er væsentlig for børnene at se denne handling? Men igen: Det kommer helt an på barnets bevidsthed og alder. (og NEJ mine børn som er 8 og 6 år er ikke begyndt at spørge til graviditet og kærlighed og den slags selvom der er en del småbørn i familien er de heldigvis ikke begyndt at spørge hvordan og hvorledes, den har jeg nemlig ikke helt regnet ud hvordan jeg skal greje til den tid   )
Har du set deres slange spise døde mus? Det er ikke alle slanger der er lige 'vilde' med det, de kan også være lidt kræsne på den måde.
Jeg syntes bestemt ikke det kan samlignes med hvad dyrene gør i naturen!!. Her handler det om et dyr i fangenskab der skal have mad og godt kan spise dødt, og da det ikke er etisk iorden at påføre et levende væsen mere end højst nødvendig smerte, skal musen selvfølgelig aflives hurtigt og humant!! og det er ved en menneskehånd..
Jeg mener det er forkert at lade børn passe mus og derefter fodre slanger med dem. De mus betragter børnene helt sikkert som kæledyr. Godt nok er verden hård og brutal, men er det ikke vores pligt som forældre at beskytte dem så godt vi kan. Jeg ville bestemt ikke lade mine børn deltage, de ved godt hvordan tingene hænger sammen også uden de har set det. Jeg blev selv forarget over pædagogikken i 1 klasse i går. Min datter var ved stranden med skolen og de fik nogle fine store krabber og lidt rejer af nogle fiskere. Selvfølgelig levende. Børnene skulle så lave bål og koge suppe på dyrene, som kom levende i gryden og så over bålet med dem. De krabber der blev i overskud, kom levende ind i bålet og blev brændt, til stor morskab for flere. Jeg føler lidt at man på den måde viser børn at det er i orden at dyr lider, det er naturligt. Hvorfor er det så forkert når børn sætter ild til marsvin osv... Børn er ikke se forskellen.
verdens hurtigste på tasterne: Der er skrevet hele NI indlæg mens jeg skrev mit. Ha ha. De kalder mig Slowfox! Dette indlæg ville jeg så ikke lige noget med. Jo jeg vil egentlig gerne høre Julie om du er vegatar?? For egentlig har vi jo kyllinger, køer, fisk og grise i fangenskab for at spise dem. At vi så "bruger" dem til noget andet først ser jeg ingen forskel i. Heller ikke om det er friland eller øko.
Havde jeg været 5 år gammel og var blevet samme spørgsmål på en 5 måde som en 5 årig kan forstå, ja så havde jeg takket nej tak. Jeg ville vittelrig ikke kunne se det. Tårerne ville stå ud af øjnene på mig i flere timer efter en sådan oplevelse selv i en alder af 21, så jeg ville faktisk, hvis du er i tvivl om hvordan hun reagerer på oplvelsen forskåne hende for det. Jeg synes det er fint, at børn lærer om, at naturen er barsk - men der er altså forskel på at se et naturprogram som sendes og sidde på lang afstand og så skal stå til ansigt til ansigt med det. Vi andre kan jo også godt sidde og se ridebanespring hvor de hopper 160 og de er 2 meter bredde oxerne, men hvor mange herinde ville reelt set havde modet til at springe sådan et spring hvis vi blev sat op på en hest, der havde både evnerne om modet? At placere sig selv i ekstremsituationer, hvor alting bliver sat på en alvorlig prøve er noget man kan gøre, når man er bevidst om sine egne reaktioner og har en vis evne til at kontrollere sin egen reaktion og er bevidst om, hvad man går indtil. Jeg ville personlig vælge at takke nej tak til at overvære det, hvis jeg kunne være fri. Det er en ret barsk oplevelse er jeg meget sikker på. Jeg har set det på TV et par gange - og det er ikke for småbørn at se det - jeg vil helst forskånes for at se det når jeg står ansigt til ansigt med det og ikke har mulighed for at bakke ud.
Ja, det er netop det, jeg gerne vil have svar på. Som sagt skal jeg IKKE gøre mig til dommer over om de skal fodre slangen med levende mus. Men hvis mit barn skal se på, skal der være et formål, og jeg ved at det vil være hårdt for hende, for hun er ret vild med musene. Jeg er lidt forvirret... hvorfor er der stadig nogen, der tror, det handler om at "skjule livets kendsgerninger"? Min datter må gerne vide, at slanger spiser mus ude i naturen. Men det hér er netop ikke mus ude i naturen, men derimod tammus, som mennesker har opdrættet, og har ansvaret for. Etisk set er det en helt anden problemstilling. Min datter ved godt, hvor babyer kommer fra, og hun ved, hvor kødet kommer fra, og ynder at spørge med høj, klar børnerøst, hvorfor andre folk i supermarkedet køber "det der kød fra ked af det-grise". Hun har også tjek på døden, og var med til begravelse for min far i en alder af fire år, og gik meget op i det. Jeg vil mene, at hun ved en masse om livet og døden af sin alder. Men skal hun lære, at man spærrer et dyr, man har ansvaret for, levende inde med et dyr, som vil dræbe og æde det? Eller skal hun lære, at man afliver foderdyret først? Mvh Julie
om etik, menneske- og dyresyn. SKAL man behandle andre levende væsner på en bestemt måde, bare fordi man kan??? KUNNE man tænke, at man istedet også KAN noget andet? F.eks. kan man lære børn, at ting nogle steder - f.eks. af uvidenhed, manglende midler til andet, overlevelse og hvad ved jeg sker på en ikke for andre levende væsner hensigtsmæssig måde - mens der heldigvis andre steder er mulighed for at vi tænker i mindst mulig smerte, angst osv...? Man kan SAGTENS lære en slange at spise ikke levende foder. Og vil man holde en slange efter dens natur ligger den IKKE i et lille terrarie. Dåååååmme pædagoger uden argumenationen i orden er der overalt ( præcis som i andre faggrupper ).... GODT du spørger og forlanger argumenter ( selvom mange ikke holder af det   ). Når det er sagt... NEJ... den slags ville jeg ikke være med til på egne børns vegne - ej heller de børn jeg i mange år tidligere arbejde med som pædagog. Pædagogik er læring... ikke fordummelse.. og der ER i min overbevisning INGEN grund til at skabe lidelse hos levende væsner uden nogen som helst fornuftig grund - tværtimod. Mange børn har i forvejen et empatiproblem, netop skabt af manglende tid og omsorg fra forældreside - det ville være pædagogisk en langt bedre ide at lære dem netop den kunst! Og så er en mus helt uden skyld i, at nogen iøvrigt har opdrættet den til foder... hvorfor skal den lide ekstra under det? Mus har følelser præcis som andre levende væsner.
Nej, jeg er ikke vegetar, og som sagt handler det heller ikke om at mit barn ikke må vide, at dyr dør. Har jeg virkelig formuleret mig så uklart. Det handler om at hun lærer, at de dyr, der er i vores varetægt, dem passer vi på, og skal de aflives, sker det på den mest skånsomme måde, vi formår. Det betyder, at når vi sender vores lam til slagtning, kører vi dem selv for at være sikre på at der ikke bliver kørt råddent med dem, og vi sørger for at de bliver slagtet med det samme. Når en høne lader livet, sker det med ét hug med en økse, ikke med en neglefil over flere minutter. Og når en mus skal sige farvel, fordi den skal være slangemad, sker det lige så hurtigt og smertefrit. Giver det mening? Tak for debatten - jeg bliver mere og mere overbevist om at hun ikke skal være med. Mvh Julie
lige ved metroen, hvor man kan få buffet for 108kr med sushi buffet, nogen som helst som har nummeret og navnet på den?? Skal ha bestilt bord der nede til på lørdag, og har bare ikke tid til at kører ned forbi den!! Har søgt på nettet, men svært når man ikke aner hvad den hedder... hehe... HJÆLP!!
Asia House Vanløse Torv 3 2720 Vanløse
Hej alle!  Jeg faldt for et par år siden over et spil, som kan købes til PC, og nu kan jeg bare overhovedet ikke huske hvad det hedder.  Efter min erindring, er det et spil der minder meget om FIFA (altså det der fodboldspil), bare med heste. Man kan vælge hvilken kendt rytter man vil være (bl.a. Andreas Helgstrand, mener jeg), og så kan man ride dressurstævner og sådan nogle ting.  Håber der er nogen der ved hvad det er for et spil? Tror nok grafikken var i ret god kvalitet.
aldrig hørt om. Det eneste hestespil jeg kender hvor du kan vælge at spille en endt rytter er equestriad 2001. Men det er efterhånden et gammel spil - dog efter min mening en af de bedste spil man kan få. Men Andreas Helgstrand er ikke med
der er flere problemer i det og jeg tager ikke stilling til musen vs. slangen, men jeg ser et problem i at børn i den alder skal se sådan noget ske. At det foregår og det sker omkring os i naturen og at børnene kan se det i tv er nogle helt andet. Ved at se det ske i TV er børnene i langt højere grad distanceret til det der foregår end de står live og ser et dyr dø. Og et dyr (her musen) som de i forvejen har en relation til. Det kan kun sætte nogle spor som er uhensigtmæssige for børnene. Det er for tidligt at 1-5 års børn skal forholde sig til døden. Døden kommer først som regel først efter 6 års alderen, hvor de første gang begynder at forholde sig til deres egen dødelighed og til begrebet døden. Så Julie hold du bare fast i din mavefornemmelse og forsæt med at stille gode spørgsmål og når det ikke kan retfærdiggøres et ordentlig pædagogisk argument er det allerede baseret på et forkert grundlag.
Jeg forstår udmærket dit dilemma. Jeg synes sådan en evt. oplevelses udfald psykisk, kommer meget an på 1: det forhold man har til "offer-dyret" generelt (her tænker jeg artsmæssigt, går ud fra at børnene ikke har knyttet sig til denne ene mus) og 2: hvor humant drabet er, hvadend det er kvælning eller aflivning. Det kan være en enormt spændende oplevelse som barn at overvære en aflivning. Jeg husker at jeg og mine brødre, ligesom Lisbeth, meget gerne overværede halshugning af vores høns når de skulle aflives. Vi spiste dem dog ikke, de blev aflivet hvis de var syge. Men jeg kan så også berette om at vores daværende nabo, da jeg var omkring 4-5 år, havde et kuld killinger han skulle af med. Én ville han beholde, og jeg var tit på besøg hos ham og ELSKEDE katte, så jeg fik lov at vælge hvilken én han skulle beholde. Jeg valgte en sød lille sort mis med en lyserød snude og en hvid plet på næsen. Resten af kuldet tog han i sine hænder, sagde jeg skulle følge med, og så gik vi om bag huset. Og ja... lad mig bare sige, at killingerne fik samme tur som hønsene. Nøjagtig samme aflivning, to vidt forskellige oplevelser for mig. Hønse-halshugningerne sidder ikke i mig overhovedet, og var spændende begivenheder. Killinge-halshugningen - en helt anden sag. Jeg havde ikke anet hvad der skulle ske, og min kærlighed til katte har været udødelig siden jeg var helt lille, så det ville jeg aldrig være gået med til at se på. Jeg husker at jeg var helt stivnet af chok under hændelsen, og bagefter løb derfra fløjtende, i gadedrengehop, mens jeg holdt tårerne tilbage for ikke at vise min nabo at jeg var meget ked af det. Min krop var så stiv af skræk at jeg ikke kunne styre mine ben ordentligt, og faldt et par gange på vej hjem. Derfor: Jeg synes det skal være din datters afgørelse hvad hun kan finde givende og hvad hun vil finde forfærdende. Sæt hende TOTALT ind i hvad der skal foregå, for som du siger, det gør jo ikke noget at de lærer om hvordan slanger dræber. Så ingen fingre imellem, fortæl det præcis som det er. Sig at det er barsk, men hvis hun gerne vil se det, må hun godt. Hun skal bare gøre det fordi hun har lyst, og ikke fordi "det skulle vi henne i børnehaven". åh, og forresten... for guds skyld: hvis hun vælger at se det, så snak for guds skyld med hende om oplevelsen bagefter! Selvom det måske ikke er så fedt at høre om detaljerne i drabet, er det vigtigt at hun ikke skal æde sine følelser omkring det, i tilfælde af at det har påvirket hende. Jeg snakkede først med mine forældre om min oplevelse for en håndfuld år siden (jeg er 20 år nu) fordi jeg var så chokeret dengang for 15 år siden, at jeg bare ville være alene. Og straks efter chokket havde fortaget sig lidt, fortrængte jeg det fra min bevidsthed. Det er ikke meningen at man skal tumle med fortrængninger i den alder.
Hun vil ikke se det. Og ikke nok med det: Hun vil ikke have at det foregår. Hun bedyrer, at hun vil forhindre de voksne i at give slangen levende mus, og forklare dem, at man skal "hugge hovedet af" musen først - altså aflive den. Hun er ret god til at formulere, hvordan hun har det, og siger, at det er spændende, men også uhyggeligt, og hun ville ønske at de bare ville aflive musen først, for så ville hun gerne være med. Vi har faktisk lige set en video sammen på youtube af en slange, der æder en død mus. Det var helt fint. Vi så også en video af en levende mus, der blev kvalt af en kornsnog, da hun selv efterspurgte det. Den sprællede ret meget og længe, og hun sagde, at det var godt, det ikke var i virkeligheden  Mvh Julie
under ingen omstændigheder lade min datter se en slange æde en mus. det er dyr børnene har passet, og som de holder af. Og hvad skulle pointen være? er du træt af dit kæledyr finder du bare et større dyr, der kan æde det?? Nej! Ang krabber der blev kastet levende på bålet- dette havde fået mig til at troppe op på rektort kontor omgående! Det er fandme ikke i orden!
For mig at se, er sagen fuldstændig afjort. Hun vil ikke, derfor kommer hun selvfølgelig ikke til det. Flot at hun kan tale så passioneret omkring sagen. 
Jeg kan ikke rigtig se fidusen i det må jeg indrømme. Jeg gik som barn i skovbørnehave og jeg kan huske lige så tydeligt som var det igår. En dag hvor de voksne slagtede en kanin. Det var tragisk for mig og jeg var alt for lille til at se den slags. Det kan virke meget voldsomt på små børn og især hvis de synes at musen slangen skal have er nuttet. Jeg havde personligt takket nej. Og det siger din datter jo også ganske klart 
om jeg ville udsætte mit barn for en sådan oplevelse. Og det er ikke fordi jeg pakker mine børn ind i vat, de ved godt det er gris, ko eller kylling vi spiser når der serveres. Men der er forskel på at virkeliggøre dramaet. Jeg mindes selv at mine forældre da eg var barn var på weekend hos en onkel, hvor der skulle slagtes høns, kaniner og grise den weekend. Og det står i min hukommelse som et mareridt, og plagede mig i mange år. Og jeg har enda været noget ældre, nok omkring de 8 - 10 år. Man kan sagtens lære børn om virkeligheden uden de behøver at blive traumatiseret over den. Finder det faktisk ret underligt at en børnehave vil vise det.
Jeg ville ikke lade mine unger se det. Jeg har også meget svært ved at se det pædagogiske motiv. Jeg har den indstilling at så snart mine unger er gamle nok til selv at vælge om de har lyst til at se den slags, ja så bestemmer de selv, men ikke om min 5 årrige skulle opleve det. Da vores bondegårdsbørnehave valgte at der skulle hakkes hovedet af en høne mens ungerne så på det sagde jeg også nej til at mine skulle overvære det. Ja kødet kommer fra dyrene, og vi skal lære hvor det kommer fra. Jeg er 35 år og jeg har aldrig set et dyr blive slagtet IRL det har jeg ikke lyst til at se. Og jeg ved udemærket hvor kødet kommer fra. Jeg kan sagtens partere en gris når den er død, men at se på det, nej det har jeg altså ikke lyst til.
Hov, det hører med til historien, at børnehaven indkvarterer musene i små "huse", så børnene synes, de f.eks. ligner skorstensfejere, når de kigger ned i skorstenen... blandingen af den dér menneskeliggørelse og så nådesløsheden når musen sættes ned til slangen er meget mærkelig. Efter denne gode tråd (alle synspunkter påskønnes - også de modsatte af mit) er jeg kommet endeligt frem til at min mavefornemmelse får lov at bestemme. Musene er husdyr, og husdyr skal aflives forsvarligt, hvilket ikke indebærer, at man spærrer dem levende inde med et rovdyr, og ser på, mens de bliver dræbt og ædt. Uanset om husdyret er en mus, en kat eller en hund. Mvh Julie
Nu har jeg selv haft snoge - dog kongesnoge men de æder fuldstændig ens med kornsnoge  Det er altså ikke ret traumatisk at se på at en slange æder en mus! det tager 5 sekunder så er musen væk og kan kun ses som en bule på slangens krop. ja musen er levende, men den dør hurtigt! de eneste der ikke afliver dyr humant er os mennesker, naturen er nu engang indrettet sådan at byttedyr bliver aflivet hurtigt og effektivt af det rovdyr der skal spise. Og nej, blot fordi du har læst at en kornsnog kan spise døde mus, er det altså ikke ensbetydende med at den fra børnehaven kan! det er ikke naturligt for en slange at æde et dødt dyr, så det er noget man skal vænne dem til fra de klækker ud af æggene og skal fodres de første par gange. bliver de ikke vænnet til det, kan det være meget svært (og i nogen tilfælde umuligt) at få en slange til at tage et bytte der er dødt - den vil ganske enkelt ikke se det som et bytte når det ikke bevæger sig. når det så er sagt så ville jeg ikke have noget imod at mit barn skulle overvære en slangefodring - det er noget af det mest harmløse jeg har set. Er det måske mere harmløst at se et dyreprogram om løver i tv? i min verden er det det samme. Man kan ligeså godt indstille sig på at naturen er barsk fra starten af - vi er trods alt selv en del af den.
jeg forstår udemærket dit dilemma - jeg ville som du selv er inde på i dit senere indlæg, takke nej! det er måske naturens gang - men der er jo intet naturligt i det når slangen ligger i et bur!Desuden lyder det heller ikke til at der er et formål med det.. Jeg er måske pylret - men jeg er også af den overbevisning at de dyr vi har taget i vores varetægt ikke skal lide unødigt.... men det er så også mig der afliver de mus som mine katte fanger og leger med.. jeg kan ikke klare at se levende væsner lide! Dyr dør fordi at vi skal have mad på bordet - men det er vores forban.... pligt at sørge for at dyret har det godt mens det lever og at aflivningen foregår hurtigt og så smertefrit som muligt.. det mener jeg også at børn skal lære! Jeg har aldrig set en slange kvæle en mus - men det kan jeg forstå at Julie har og det lyder ikke til at det hverken var hurtigt eller smertefrit.
Kristina, jeg så en babymus blive ædt, da jeg var på min datters alder. Jeg tror faktisk, det var et krybdyr med ben, men jeg kan ikke huske det. Jeg kan bare huske den lille mus, der sprællede, og blev spist. Det tog vel også kun nogle sekunder, men jeg havde lyst til at kaste op, og var meget ked af det. Jeg er født på et travstutteri, hvor man fik lov at spise de føl, der ikke klarede den, så det var ikke fordi jeg ikke vidste, hvor maden kommer fra   Jeg følte bare en naturlig empati for den forsvarsløse lille museunge, og jeg syntes, det var forfærdeligt, at der ikke var nogen, der greb ind og reddede den. De mus, jeg har fundet på youtube, som bliver spist af kornsnoge, spræller godt nok også længere tid end et par sekunder. Lederen af "naturgården" sagde op til et par minutter, hvis snogen ikke får rigtigt fat. Men det mente han ikke, var ensbetydende med at musen led. Han har antageligt selv prøvet at blive kvalt af en slange for at kunne udtale sig med så stor autoritet  Mvh Julie
Jeg synes det var en god beslutning. Jeg mener ikke man skal "tvinge" børn til at se ting de måske ikke er klar til, det kan virke rigtig hårdt på visse børn (mens andre er fuldstændig upåvirkede). Det er meget individuelt hvor følsomme de er, og jeg kan ikke se hvorfor et evt. "pædagogisk asspekt" som ingen iøvrigt rigtig kan redegøre for, skulle retfærdiggøre at nogle børn måske får problemer ud af det. Det er noget andet i naturen, og det er noget andet hvis man i forvejen er vant til livet på en gård og "har fået det ind med modermælken" osv. Som barn skulle vi engang i børnehaveklassen skære en rå fisk ud... sikkert også pga. en eller anden pædagogisk overbevisning.... Der skete så det at fiskens ene øje sprang ud, og landede på bordet lige dér hvor jeg sad. I flere år efter gik jeg og blinkede med øjenene, så meget at de havde mig til øjenlæge og alt muligt.... Det var ikke lige en oplevelse jeg havde specielt meget glæde af..... pædagogisk eller ej.....
Men vi bor jo på en gård, og min datter har med dyr at gøre hver dag - ikke produktionsdyr, da vi valgte at ophøre med at have får, men hun ved mere om dyr end de fleste børn, og jeg tror også, det er derfor, hun tænker så meget over, hvordan de påvirkes af forskellige ting. Jeg ville ikke betænke mig et øjeblik ved at lade hende overvære en slangefodring, hvor pædagogen sagde: "Slangen her har brug for at spise musen, ude i naturen ville det gå lidt mere voldsomt til, men heldigvis for denne mus er det en tammus, så jeg knækker lige nakken på den, inden jeg kommer den ned til slangen, og for at slangen stadig skal synes, det er rigtig mad, ryster jeg lidt på musen, så slangen tror, den stadig er levende. Nu skal I bare se..." Det ville jo være anskuelighedsundervisning - når man har husdyr, må man af og til afveje deres velfærd i forhold til hinanden. Slangen har brug for mad, musen har brug for ikke at blive slangemad. Slangen vinder, men vi gør, hvad vi kan for at mindske musens lidelser. Den slags pædagogik må mit barn gerne være med til. Hvis slangen vitterligt ikke kan spise døde mus, er det selvfølgelig et problem, men ud fra de vage svar jeg fik af lederen tror jeg bare, han synes, det ville være kedeligt at fodre med døde mus. Hele den dér "naturen er hård, så det er vi også"-mentalitet har bare intet at gøre med mit syn på hold af husdyr. Vi fratager dyrene deres frihed, og til gengæld giver vi dem noget. Det bliver aldrig en fair byttehandel, men det mindste man kan gøre er at give dyret den hurtige, smertefrie død, det fortjener. Mvh Julie
jeg forstår helt igennem din bekymring og jeg kan slet ikke forholde mig til den manglende info der er fra den pædagogs side. Jeg mener IKKE børn behøver at få serveret den kolde og til tider barske virkelighed i så ung en alder. Jeg bor selv på landet og ser da ofte dyr lade livet, men jeg synes da ikke det bliver hyggeligere af den grund. Hvad angår pædagogikken i det, ja så synes jeg som pæd studerende ikke at jeg kan få øje på noget der kan retfærdiggøre en evt rigtig skræmmende oplevelse for dit barn. Man kan sagtens lære om dyr og om naturens gang uden at skræmme ungerne og lave det hele om til en forestilling. Jeg har en datter på 6 år der er rimeligt ok med den slags ting, men jeg vælger så absolut ikke at udsætte hende for den slags bevidst. Det hænder jo hun ser en kat med en mus i munden eller lign, men vi opsøger det ikke. Det er jo ikke ude i naturen. Det er et show der er sat op så ungerne kan lære noget.. men men men følg din intuition og lad dig råde af dit eget hjerte..du kender dit barn bedst!!! Så skide da være med pædagogiske læringer i dette tilfælde..
Dette er jo blevet en tråd om etik. Jeg mener, at en ting er, hvad naturen gør, men når vi sætter naturen på standbye, ved at holde dyrene i fangeskab og fodre slangen, med levende dyr,  ) må vi være vores etik bevidst. Og dette er så, mindst mulig lidelse til dyrene. Her er det da etisk kun på sin plads, at aflive musen. Vi fodre jo heller ikke løverne med svage/syge og LEVENDE heste, bare fordi løverne skal have det så naturligt som muligt. Vi gør det IKKE fordi det er etisk ukorrekt, voldsomt at se /og tillade som tilskuer. Pædagogisk er det misforstået, og bør tages op i børnehaven. Børn skal i dag vide alt om den barske verden, hurtigt, men netop pædagogerne burde vide at børn, lærer det tidsnok, når de er parart. Jeg har endnu ikke mødt en 8-10 årige, som ikke ved, vi spiser dyr, at dyr spiser hinanden og at vi også dør en dag, samt at dette noglegange gør ondt. Og jeg har igemmen mit arbejde mødt over 400 børn! Foreskellen på pædagoger og medhjælper er forresten at pædagogerne skal begrunde deres valg og handlinger ( også i forhold til sådanne tilfælde som dette).
Ja, det er lige præcis en tråd om etik   For det er kun etik, der adskiller vores måde at agere på overfor en slange og en mus i naturen og en slange og en mus i vores varetægt. Jeg er ikke pædagog og jeg ved intet om slanger, men jeg beskæftiger mig en del med bioetiske spørgsmål, og jeg har ikke lyst til at lære min datter, at det er ok at smide en levende mus ned i terrariet til en slange. At jeg så også tror, hun får en dårlig oplevelse, er noget andet. Jeg vil næsten hellere have at hun får en dårlig oplevelse end at hun lærer at ignorere sin naturlige medfølelse med musen. Her er et link til youtube med en slange af omtalte type:  Mvh Julie
Hvis jeg havde børn, så var den seddel ikke blevet underskrevet. Mine børn ville så også være veganere og vide at udnyttelse af dyr er forkert - og vide at verden er grusom,og at det netop er derfor at de ikke spiser dyr. Jeg synes ikke det virker som om de pædagoger overhovedet har tænkt videre over det. Jeg kan huske at vi i børnhaven skulle ud og fange rejer og derefter koge dem levende og spise dem. Det tog rigtig hårdt på mig, og værst af alt var der ingen pædagoger, der kunne forklare mig, hvorfor vi egentlig skulle gøre det. Og nå det ligefrem er mus, som børnene selv har passet! Det er altså noget helt andet end at se en "fremmed" mus blive dræbt. I bund og grund er det ikke etisk forsvareligt at slå ihjel om det så er en mus, ko eller et menneske. Lige præcis slanger er et af de eneste "normale" hobby/kæledyr, som ikke kan leve vegansk, så når man vælger at have en slange, bør man også sørge for at musene ikke lider. Men jeg mener nu slet ikke man bør have en slange i fangeskab, når den ikke kan leve uden kød. Jeg er enig i at børn skal lærer hvor kødet i deres med kommer fra - men at lærer dem, at det er i orden at slå ihjel(!!) det kan jeg simpelthen ikke sætte mig ind i.
at vise børnehavebørn den slags, det er jo netop derfor der findes så meget dyreplageri som da de store drenge satte ild til marsvinet. børn kan ikke skelne... se bare den historie hvor de smider levene fisk og krabber på bålet for at more sig, det er respektløst. det er vigtigt at børn ved hvor maden kommer fra men sgu ikke i den alder at se et kæledyr blive ædt af en slange. børn skal lære respekt for dyrerne, de har også føelser som mennesker har, de har god tid til at lære hvordan maden kommer på bordet.... julie, skån hende for den "oplevelse" og tag en snak med hende hjemme om hvordan mad kommer på bordet når hun er klar til det.
og overlevet... indtil nu... Læser til Ridepædagog, og det er jo i den grad en uddannelse med henblik på dyr og børn. Dog kun levende dyr. Personligt er jeg opvokset på landet, og med en god indsigt i virkeligheden. Min søn er 2 år og jeg ønsker han skal opleve samme virkelighed. Den anden dag var han med til at partere den buk far havde skudt på jagt. Han var meget engageret og nysgerrig. Han ELSKER dyr - især farfars bondegårdsdyr som køer, grise og høns - og så heste. Han forstår endnu ikke at når vi spiser bøffer så er det de samme køer som vi klapper og i næste uge tager på Roskilde dyrskue, men det skal han lærer. Jeg mener det er et personligt valg, og var jeg pædagog ville jeg lade det være op til det enkelte barn og forældrepar at afgøre om det er noget de skal opleve. Selvfølgelig skal børn ikke opleve det hvis de ikke vil - men omvendt mener jeg også det er sundt at lære om virkeligheden, dels for at være nysgerrig på den men også for at have respekt for den. Personligt ville jeg også adskille kælemusene og "spisemusene". Ikke i forhold til musene, men for børnene. Hvis man menneskeliggøre musene er det svære at forstå skæbnen hvor i mod hvis man ved fra starten at de her mus er mad til slangen er det nemmere at affinde sig med skæbnen. Selv fike jeg en kalv som 13 årig med det formål at den skulle slagtes til min konfirmation - jeg gik på dyrskue med den og trak den selv i slagtebilen året efter. Men jeg vidste det også fra den første dag. Jeg respektere jeres valg, men jeg havde valgt anderledes - nemlig udfra mit barns ønske...
Problemet er jo at valget hverken kan eller skal træffes af en 2-årig. Det valg skal en ansvarlig voksen træffe.
nu er jeg ikke hverken pædagog eller mor, men har selv elsket slanger siden jeg som 5-6 årig, så min morfars kornsnoge blive fodret(desuden også første gang jeg så en slange tæt på)med levende mus.nøj, det var spændende og vi fik en god snak bagefter om hvorfor man nu puttede en lille levende mus ned til slangen, istedet for en død. men nu har jeg aldrig betragtet mus eller rotter som kæledyr, måske derfor var det for mig, bare en slange som skulle have noget mad, for ikke at dø af sult(og jeg er altså bybarn fra KBH). men hvis hun ikke vil se det, så er det jo ikke et spørgsmål, men en konstatering, hun ikke vil se det. hun begrunder det jo faktisk ret flot. men grunden til at mange synes det er synd og en voldsom ting, at fodre med levende foder, tror jeg skyldes manglende viden, om netop slanger(både fra forældre og pædagoger, som burde have sat sig ind i emnet). jeg har holdt rigtig mange slanger, alt fra fredelige snoge og kvælerslanger til hugorme og klapperslanger, og det er langt fra alle slanger som vil spise dødt foder, om det så er mus, fugle,øgler,frøer eller andre slanger, så skal der være puls før slangen hugger. Det er de færreste slangeholdere der foretrækker at fodre med levende dyr, da der er en stor chance for skader på slangen. ydermere er det lettere at fodre med dødt, i tilfælde af slangen skulle blive syg og have brug for medicin, for det sprøjtes ind i foderdyret dyr(og det gøres selvfølgelig ikke på levende dyr).døde dyr er også lettere at opbevare, de lugter ikke. så jeg tror altså ikke de fodre med levende dyr bare for "sjov". mener du seriøst at et menneske kan slå en mus mere "humant" ihjel, end et top rovdyr, med speciale i hurtig og effektiv død? musen aner ikke, at der er en "farlig" slange lige ved siden af den. slanger lugter ikke, så musen er ikke på noget tidspunkt bange(ofte har jeg set mus sidde og vaske sig, mens de sad på hovedet af slangen). slanger jagter ikke deres bytte(jo cobra og mambaer kan gøre det), de ligger helt stille på lur, og slår til med over 100km/t, voksne slanger rammer med en præcision på mere end 98% så musen aner ikke hvad der rammer den, og den er død på 5-20 sekunder. mennesket derimod(dem som sælger til dyrehandlere ol.), tager levende mussepinky`s(unger uden hår)og putter dem levende i poser og i dybfryseren, større dyr tages i halen/bagben og smadres ned i jorden/mod en kant eller gasses. det informerer de bare ikke om. en stor og ret ulækker ulempe ved at fodre med optøede mus er at de let bliver revet over, når slangen kvæler den, og det er ikke noget jeg vil anbefale sarte sjæle og det er uanset alder. børnene burde måske heller ikke "lege med maden", forstået på den måde at hvis de vil bruge musene til foder, så skal ungerne da vide det fra starten, så de ikke tænker på dem som små skorstensfejere, men som landbrugsdyr,med et formål, som skal behandles med respekt, værdighed og som et dyr. så lærer de også at selvom vi spærer dyret inde og æder det, kan man godt behandle det med respekt. hold da op det blev et længere indlæg. selvfølgelig gør du hvad der er bedst for netop din datter, hvad der er bedst for naboens datter, er jo ikke nødvendigvis godt for din.
resten af tråden, men vil blot påpege at i teori kan slangen sagtens æde en på forhånd død mus. MEN der findes kræsne slanger som IKKE vil spise hvis de ikke selv har slået byttet ihjel. Når det er sagt kan jeg INGEN pointe se i at en BH skal deltage i at se en mus blive spist bare fordi slangen forefindes på stedet- og jeg mener slet ikke man bør sætte forældre i den situation, el ungerne hvor på man skal træffe et valg derom. Havde de haft høns havde ungerne i en alder af 5 osse skullet se dem blive halshugget så de kunne koge suppe på dem?
Ja, jeg er forholdsvis sikker på at jeg kunne lære at aflive en mus på ét sekund. Jeg har engang gjort det, da jeg fandt en spræller i en klapfælde, og det er én af grundene til at jeg ikke har klapfælder i dag: Fordi jeg ikke har tid til at sidde og glo på dem og holde øje med at der ikke ligger mus og spræller i dem. Musen tager man jo op, når den skal ned til slangen, uanset om den er levende eller død, så jeg kan ikke se at det skulle føje til ulempen om man lynhurtigt aflivede den. Det skulle så naturligvis gøres ordentligt  Jeg var 15 år, da jeg aflivede "min" mus, og jeg gjorde det med en hammer, som jeg knuste hovedet med, fordi det var det eneste "værktøj" jeg havde adgang til, og jeg vidste ikke, hvad jeg ellers skulle gøre. Det var ikke nogen ret sjov oplevelse, men jeg kunne ikke stå og se på at den sprællede. Den døde med det samme, men oprydningsarbejdet var knap så hyggeligt. Der findes uden tvivl mere elegante metoder - jeg har tit aflivet anskudte fasaner, og lærte det allerede som barn. Jeg forestiller mig, at hvis man så hurtigt kan dø en fasan, kan man også med en mus. Når jeg lige ser tilbage på det har jeg haft nogle ret traumatiske oplevelser med mus   måske er det derfor, jeg er så berørt af denne sag. Mvh Julie
det var lovligt at fodre med levende dyr?? da jeg i sin tid har praktikant i Odense zoo fik vi strenge ordre på at fodring med levende dyr var ulovligt så når vi fodret slanger blev musene aflivet lynhurtigt og direkte ind til slangerne sådan de var varme endnu således ville slangerne æde dem.
min datter og søn er hverken døde eller psykisk syge af at have fodret vores kornsnog med mus og de er da 3 og 5 år.. forstår slet ikke bekymringen omkring dette? er det så farligt at slangen skal ha mad?
>>>Hvem ved hvor meget slangens velfærd bliver kompromiseret ved at skulle spise døde mus frem for levende - når det nu dybest set er mod dens natur!<<<< Yderst glimrende spørgsmål, som jeg jo også selv forsøgte at få besvaret ved at spørge gårdens leder, om der var tale om en art slanger, som man godt kunne lære at spise døde mus og om hvad der ville ske, hvis man gav dem en død mus, og "sprællede" med den. Ville slangen så "kvæle" den døde mus i den tro at den var levende? Det kunne jeg imidlertid ikke få svar på, da lederen sagde, at det vidste han ikke, for det kunne han aldrig finde på at forsøge. Så jeg har googlet mig frem til at det godt kan lade sig gøre at få en kornsnog til at kvæle et dødt bytte (så må man antage at slangen ikke kan kende forskel) og desuden at kornsnoge ikke altid kvæler deres bytte, men æder det helt og levende, hvis det er lille og forsvarsløst nok. Ergo er kvæleriet ikke en nødvendig del af adfærdskæden i forbindelse med jagt, og det kan forventes, at man kan opretholde et højt niveau af velfærd, selv hvis man fodrer med døde mus... forudsat naturligvis at slangen kan bringes til at æde dem. Men interessant dilemma... hvad hvis man ikke kan holde et dyr uden at være nødt til at udsætte et andet for betydelig smerte og ulempe? Skal man så have det første dyr overhovedet? Egner det sig som kæledyr? Jeg har desuden fundet ud af at mange slangeejere slet ikke fodrer med levende dyr - netop for slangens skyld, fordi den risikerer at blive bidt Og desuden har jeg lært, at alle slanger bør lære at spise død mad, fordi det er via denne at man får medicin i dem, hvis de bliver syge. Mvh Julie
 
Spændende tråd. Og           til dig Julie for at give dit barn sådan nogle gode værdier omkring dyrehold  Jeg syens børnehaven er forkert på den, fordi: 1. man lader børnene passe de mus, der skal spises af slangen. Hvad pokkker har de af glæde af, behov for først at passe nogle dyr og så se dem blive spist?? Det er en mentalitet jeg slet ikke forstår - som at tvinge et barn til at spise deres ynglingspony eller kælekalv. Det har jeg heller aldrig fattet ideen i. 2. At musene bor i menneskeagtige huse med skorsten m.m. Dybt grotesk. Giv da i stedet musene et udendørs bur af en god størrelse hvor de kan udfolde deres naturlige adfærd for hvad mus nu en gang gør. Det er oplysning på flere planer: at se hvordan mus rent faktisk lever, samt lære børn at kæledyr skal huses, så deres naturlige adfærdsbehov opfyldes så godt som muligt. 3. Det samme mener jeg om slangen - giv den et terraie der opfylder dens naturlige behov. FOr det klinger hult i mine øre, at man siger den skal spise levende mus fordi det er dens behov og man så ellers ikke bekymrer sig om alle de andre elementer der skal til give god slangevelfærd. Ellers synes jeg det er den rigtig beslutning du har truffet Julie. Især når de datter ikke selv har lyst til det, så kan det aldrig være godt for hende på nogen måde.
Jeg har også svært ved at forstå hvorfor det skulle være så vigtigt at de børn skal se slangen kvæle musen... man kunne jo give den en død mus og samtide forklare at havde det været i naturen havde slangen kvalt den OVER AN OUT. Synes også det lugter lidt af cirkus "hvem tør se musen blive kvalt" et er nu hvor hun er 11 hr hun ikke behov for det. Hun ved udemærket godt at rovdyr æder byttedyr og også hvordan de gør det....det har hun ikke behov for at opleve "naturel"
Jeg vil ikke kommentere på det etiske omkring musen og slangen for jeg ved ikke nok om slanger og foder-mus. Jeg synes det er problematisk at pædagogerne der skal stå for "showet" ikke kan svare bedre på dine spørgsmål. Det er faktisk for dårligt, og ville også gøre mig i tvivl om hvorvidt de egentlig ved hvad de foretager sig. For meningen burde vel være at de lærte noget om slanger og at det ikke bare er et show for underholdningens skyld. Kan også fornemme at det er deri du synes problemet ligger. Når din datter har sagt hun ikke har lyst til at se det, så synes jeg godt du kan respektere det valg. Det lyder jo til at hun i forvejen har et kendskab til dyr og et sundt forhold til at ikke alle dyr er "kæledyr". Så hun lærer vel ikke noget om naturen, som hun ikke i forvejen kender til. Mvh. Stine
Jeg er og har altid været ekstremt hvid - så slemt at når jeg møder folk for første gang tror de ofte at jeg er syg. Jeg har forsøgt at gå i solarie - men uden resultater og er desuden heller ikke så vild med det. I ægte sol bliver jeg bare rød og så hvid igen. Det eneste der virkelig har gjort mig brun var sydens sol og har bare ikke råd til at rejse til Kreta hvert år  Jeg har prøvet forskellige selvbruner, men jeg er træt af at eksperimentere og vil høre om I vil hjælpe. Hvilken selvbruner kan I anbefale? Mine krav: - Skal give en mild brun farve - ikke med orange skær - Må ikke lugte - Alle de andre jeg har prøvet lugter forfærdeligt - Nem at bruge/fordele - Må ikke plette Ved godt at det er mange krav men bare produktet nogenlunde lever op til det.
en af de der billige bodylotions med selvbruner i. det er let at have med at gøre, men kræver (lige som al anden selvbruner) at man bruger tid på bodyscrub. jeg har tidligere provet tan in a can, men det er da noget af det dyreste @!#$ jeg endnu har haft fingrene i. det er let af fordele, lugten ikke, og så er det det! det farver hele badeværelset (er i spray) og ingen synderlig farve at se på huden, og så er det dyrt, så hold dig fra det:-)
Hvor du kan få en spraytan, behandling. er ikke helt klar over hvor de findes men mon ikke ved en kostmetolog ?. Ellers kan du købe Imedeen Tan Optimizer kan du forberede din hud til solen. Mere farve og mindre sol. Det har hjulpet flerer som døjer med at blive solbrændt. Du kan også spise beta caroten som giver huden en gylden nuance.
bruger "balance" fra føtex. Allergi-venlig og man bliver let brun, ikke orange. *S* Du får farve alt efter hvor meget du bruger. Let at glatte ud, så der bliver ikke "striber" 
Hejsa  Loreal Innovation NutriBronze 70 kr. i Matas - den er VIRKELIG god og giver pæn farve!
Hej Jeg kan varmt anbefale Vichy lipiodrose (staves) nutri-sun! Den giver en naturlig solbrun farve efter 3-4 dage!!! DVS efter 3-4 dage synes jeg ikke den skal benyttes mere (på mig) for der er farven ved at være liiige som den skal!!! Farver naturligvis let fra 1. gang! Er i sig selv osse en rigtig lækker body-creme! Lene
´Lene: Hvad koster den? 
Hejsa Nu arbejder jeg selv på apoteket (i forsendelse m.m.), så må indrømme jeg er ikke helt sikker på prisen, for jeg har købt min over personalekøb, som ca er knap ½ delen af alm pris, og jeg gav ca 100 for den, så vil tro ca 160-180 kr! Kan tjekke op på det på mandag! VH Lene
Sidder lige for sjov og kigger på brugte biler. Men hvad skal man kigge efter? Hvor mange km er det rimeligt den har kørt. Hvis vi nu tager de mærker med godt ry, f.eks. Audi og VW og de har kørt 200.000 - 250.000. Hvor meget har de så ca igen? Bilerne er +10 år gamle. Hvad vil i synes prisen er på dem? /Anne
Hm... den er svær. Det kommer vel an på så meget... Min første bil gav jeg knap 25.000 kr for. Den var på det tidspunkt 10 år gammel og havde kørt 250.000 kr. Nu har den rundet de 330.000 kr og KØRER STADIG FINT 
Ja, det er en jungle. Og en kommende bil skal jo selvfølgelig kunne trække en hestetrailer  Men ingen hast, skal først ha bil efter nytår. Kan bare godt lide at sidde og kigge lidt og danne mig et billede af markedet.
Nu har jeg en far der er mekaniker og da jeg kiggede biler var nogle af hovedreglerne: *Kig efter om km og alder passer sammen. En bil på 3 år der har kørt 120.000 er en bil der har haft det hårdt! I gennemsnittet kører en god bil ca. 20.000 km/året Omvendt er en bil på 15 år der kun har kørt 70.000 en "død" bil. Den er ikke kørt ordentlig til og har tit "gammelmands" sygdomme som min far kalder dem. * Køb hellere en bil af et ordentlig mærke med flere km, end en plastik bil med få km. (Audi, VW, Ford, Mazda og mercedes er eksempler på gode biler) - disse biler har dog også der plastik modeller. * Tjek altid at bilen har overholdt sine service * Tjek om bilen kører med tandrem og sæt dig ind i hvor ofte disse skal skiftes (fx ford siger man den skal skiftes når bilen er ca 10 år eller har kørt 100.000 - 150.000) Tandremme kan være dyre og svære at skifte * Husk at en gammel bil er dyr i vedligeholdelse, så man skla gøre op med sig selv om det er en bil man vil have til den dør, eller om man har forhåbninger om at kunne sælge den igen om nogle år. * Sæt dig ind i de svagheder den model du kigger på har. Ruster den nemt? Er gearet dårligt? Er køblingen svag? osv osv... * Og husk lige for tiden er der ikke stor besparelse ved at købe privat og skal man fx give 3000 kr ekstra for den samme bil hos en forhandler så er de penge givet godt ud da du som minimum får 6 måneders garanti. Jeg købte min bil hos en forhandler (heldigvis) nåede kun at køre hjem i den så var der noget galt. Måtte ringe og be forhandleren om at hente den. Havde det været ved en privat havde jeg intet kunne gøre. Desuden de mærker du nævner kan ca køre 400.000 Mercedes (som mine forældre kører da min far er mecedes mekaniker) kører nemt 700.000 - især de gamle modeller.
Generelt kan man også sige, at en dieselmotor holder til at køre dobbelt så langt som en benzinmotor. Jeg kører altid dieselbiler og køber dem gerne når de har kørt +/- 200.000 km. - så er de langt nede i pris og man får en bil, som stadig kan køre rigtig, rigtig mange km. Min sidste bil var en Peugeot 206 diesel, som havde rundet 330.000 km. da jeg solgte den - og jeg har nærmest ikke haft udgifter til rep. på den udover alm. slitage. Lige nu har jeg en Peugeot 307 (som er til salg) - den har kørt 225.000 km. og kan sagtens køre det dobbelte.
Vores gamle bil var en VW'er og var fra 1998 og havde da vi solgte den kørt 450.000 km. på samme motor. Dens første levetid var endda som skolevogn. Det skal naturligvis siges at det var en dieselbil, det har jo også en del at sige. Vi solgte den for 45.000 og den kører stadig rundt. Men det er nok klogt at have en bilkyndig med til råds.
Jeg er lige med på en kigger i denne tråd. Jeg skal nemlig i nærmere fremtid have skiftet min gamle næsten døende pajero ud med en mindre og mere økonomisk bil (sandsynligvis noget yaris agtig noget). Men jeg tænkte på, hvor meget kan man som regel forhandle om prisen hos en forhandler. ved godt det måske er svært at generalisere, men det kunne jo godt være at der var nogle der havde nogle erfaringer, som tegnede et lille billede af, at det var muligt at forhandle sig 10-15-måske 20 % ned i pris hos nogle forhandlere. Lykke med Linepigen og John
Synes ikke det er forkert.. Det er endnu mere forkert at du ikke lader dit barn vide hvordan tingene foregår..
Camille, jeg tror, du har glemt at læse tråden   Det er ikke en debat om hvorvidt børn må vide, at dyr spiser dyr. Det er en debat om hvorvidt børn skal lære at smide en levende mus ned til en slange, eller om de skal lære at den bør aflives først. Mvh Julie
Jeg er heller ikke nået hele vejen igennem debatten så med frygt for at lave samme fejl som Camille så blander jeg mig alligevel  Min holdning er det er sundt for børnene at se også de barske sider at virkeligheden helt fra de er små (nej har ikke selv børn endnu men er vokset op på en går og er ikke blevet forskånet på nogen måde) Jeg tror faktisk de er meget bedre til at forklar og kapere det end en 15-20årig er... Jeg forstår dog godt trådstarters interesse i hvorfor, jeg vil dog være mere interesseret i  ! Altså hvordan skal det hele efterbearbejdes?? Well aware ikke alle børn vokser op med det som den mest naturlige ting i verden at flæskestegen på julebordet juleaften er "Basse" som vi legede med i sommers. Eller at de bedste bøffer på grillen er "kibkvans" som vi gik og plejede og striglede hele vinteren... Jo det har givet mig et knap så menneskeligt syn på dyr og mine kæledyr. Nej jeg binder mig ikke til dem på samme måde som jeg binder mig til mennesker, men jeg mener stadig det er vigtig at passe godt på mine dyr! (I min verden er det SUPER vigtig det har det godt mens de lever, og hellere aflive dem end de skal lide.) jeg vil faktisk håbe du lader din datter se fodringen  Gitte
ikke hvori det "sunde" består - men der ER børn der ikke egner sig til at se livets barske realiteter. De skal være ældre før de præsenteres for sådant et syn. Min far var slagter, så jeg ved godt hvordan det foregår. Det har bare aldrig gjort mig bedre til at se den slags - heller ikke i dag som voksen. Kære Julie, var det min datter skulle hun ikke overvære dette.
men omkring halvdelen .. Jeg ville bare gerne komme med mit synspunkt  Nej det skal din datter ikke se ! Jeg har ikke selv børn, men havde jeg det ville jeg slet ikke kunne se pointen i det - det er ikke sjovt, det er ikke pædagogisk/etisk korrekt og det er ikke i orden at vise børn det - jeg kunne forstå hvis man aflivede den, men levende, nej det kan jeg slet ikke se meningen med .. Din datter skal hurtigt nok få set det. Et eksempel fra min verden: jeg var på safari i Afrika og jeg ved da udemærket godt at løver dræber antiloper osv. - og vi fik muligheden for at se en løve jage, og det var imponerende at se dens måde at gå på osv. Men jeg sad alligevel og håbede den stakkels antilope slap væk - det gjorde den også - og det er jeg glad for, for jeg vil ike være vidne til død. Jeg ved det foregår og det er nok for mig. Jeg kan ikke klare at se det også .. Det her var endda i naturen, hvor vi ikke har nogen magt. Det jeg ville frem til var at det er en voldsom oplevelse, som jeg ikke kan se hvorfor din datter skulle se. Slangen er jo ikke engang flot når den går efter musen - den er jo bare som den er hele tiden .. Så nej - jeg kan ikke se ideen i det .. Jeg synes også vi har et ansvar overfor dyr i fangeskab - også kør, får, grise - hvordan kan i retfærdiggøre at et dyr lider ved at andre også gør det? Håber mit indlæg gav lidt mening, tror det blev lidt rodet ..
går jo ikke på, om slangen skal spise mus eller ej - heller ikke, om de kan være levende imens. Diskussionen går på, om man skal lave 'cirkus for børn' ud af dette måltid  Og det mener jeg absolut ikke, man skal  Det svarer til tyrefægtning, hane- eller hundekampe eller anden arrangeret 'naturlig' dyreadfærd  Børn kan sagtens lære, at rovdyr spiser dyr, at vi selv spiser dyr - uden at de skal se deres 'egne' passer-mus blive gladiatorer i en ganske unfair kamp.
Er sådan ca noget af det aller letteste. Vi har gjort det med laboratoriemus flere gange. Det tager ca et sekund og den når ikke at opdage det. Vi lægger den med hovedet ude over en kant. presser en blyant ned mod nakken og trækker i halen. halsen knækker omgående. Med rotter er det noget sværere. Jeg tror heller ikke jeg rigtigt forstår det pædagogiske aspekt i det. Men jeg forstår ofte ikke det pædagogiske aspekt i mange af de ting man udsætter børn for, så måske jeg bare ikke egner mig til den slags debatter.
Jeg har lige let og elegant sprunger over alle indlæg, og vil give dig mit syn på sådan en sag: Det er ikke ulovligt at fodre med levende foder, men det er de færreste der gør det alligevel. Det har nok mest noget med moral at gøre, fordi slangen er ret ligeglad med om det er dødt eller levende, (for det meste, og hvad den har lært fra lille af) Jeg tror mange ser fra musens side, og kvælningsdøden er altså skræmmende.. Jeg tror jeg ville anbefale dig at søge på youtube efter en video med en slange der bliver fodret med levende foder.. Se den, og hvis du mener det er noget din datter kan "tåle" at se, så synes jeg hun skal have lov.. Og hvis du synes det er for voldsomt, og giver din datter en ubehagelig oplevelse, skal hun ikke se det.. Det er meget fint at lære børn om hvordan naturen er indrettet. Om hvor kødet i frikadellerne kommer fra, hvordan dyr ser ud inden i, og hvordan rovdyr jager og alt det der. Men i mit univers, er man bare meget følsom med voldsomme ting, som det i mine øjne er, at fodre en slange med levende foder, når man er 5 år gammel.. Havde jeg haft et barn der havde chancen for at blive presenteret for den slags, havde jeg sagt nej. Men det påvirker jo også mig meget, at jeg i forvejen er hunde-hamrende ræd for slanger!! Havde spørgsmålet været om en nyaflivet mus, havde jeg ikke været i tvivl, så var svaret ja, Men ungerne skal se på at livet bliver klemt ud af den stakkels mus.. Jeg har en lille film for mine indre øjne, med den der (ækle) slange kaster sig over en forsvarsløs mus, krøller den sammen og ben og hale stikker ud alle steder, og spræller. Til sidst er der kun nerverne tilbage, og et lille bagben der spjætter lidt ind i mellem.. Nej! Det skulle mine børn ikke se, før de var store nok til at forstå hvad der sker, og selv kan vende sig væk, hvis det bliver for meget.. Jeg har et marsvin jeg har tænkt mig at donere til slange foder, men de får sq lov til at afhente den aflivet, for jeg synes ikke den skal fodres levende!
...barn (5-7 årig vil jeg tro?) så jeg nyslagtet gris, som slagteren var ved at brænde hårene af. De var nogle bekendte til familien, som havde en slagterforretning, og vi skulle af en eller anden årsag igennem slagteriet for at komme ind i huset. Så vidt jeg husker, skreg jeg - og billedet brændte sig for altid ind i min hukommelse, manden med faklen og den døde gris. Som 12-13-årig blev jeg vegetar og er forblevet sådan siden. Så kan man jo diskutere, om jeg er blevet skadet af oplevelsen, men faktum er, at scenen stadig står helt skarpt i min erindring.
Nu ved jeg jo ikke hvilken slange der er tale om, men jeg tror faktisk ikke at den lille mus lider den store overlast. De fleste slanger vil gerne slå byttet ihjel så hurtigt som muligt, for ikke selv at komme til skade. Mit barn har set mange dyr dø, det er naturligt, men jeg synes da at det er underligt at pædagogerne hænger sådan en seddel op UDEN at tænke over formålet. Det er fint nok at slangen spiser en mus levende, hvis man vil fortælle børnene om det. For mig er det ok hvis det har et formål. F.eks at børnene skal lære om "naturens orden". Men hvis det bare er for forestillingens skyld, så er det ikke ok. Så skal slangen da have lov til at spise sin mus i fred.
og så bare slet ikke hidse mig op over. slanger spiser levende mus dyr bliver kørt ihjel på vejene mennesker opdrætter dyr med eneste formål at æde dem man skyder råger for at holde bestanden nede Ræven plyndrer hønsehuset hvis den kan. Thats @!#$ life I stedet for at gå så meget op i det at det bliver flueknepperi, og ja det mener jeg det er, så skriv under på sedlen eller lad være. Det er en beslutning der skal tages. Hvis man bruger så lang tid på hver lille aspekt her i livet er livet jo ovre før man fik taget beslutning om man havde lyst til at have jeans eller knickers. Hvad med - uden at gøre barnet forudindtaget af din slet skjulte mening - Vil du se børnehavens slanger kvæle og æde en levende mus eller vil du gerne have lov at være fri? Ja det var ikke noget der kunne få mig til at gå op i limningen
Jeg har ikke læst alle indlæg - så måske det er sagt. Men hvordan afliver man en mus før den gives til en slange? Og er den metode nødvendigvis bedre/mere dyreetisk end at slangen selv ordner sagerne? jeg kan huske min svigerinde har været med til at "aflive" mus til en slange i forbindelse med et forsøg på biologi. En af metoderne til at aflive disse mud var : musen i en pose, svinge den rundt i luften for derefter at smadre posen ned i et bord! Man ved at slangen er i stand til at aflive musen i rimelig tid (den tænker vel også lidt cost/benefit agtigt - hurtigst muligt = mad til mig.. Så jeg ville også lade barnet se det "rigtigt".
Lene, svaret på dit spørgsmål giver LineCalano længere oppe - det er åbenbart ikke så svært. Naturgårdens leder er jæger, så mon ikke han kan finde ud af at knække nakken på en mus? Vicky, du har ikke børn, gætter jeg på   Men tak for dit input vedrørende dilemmaets relevans. For at svare på dit spørgsmål har jeg ikke selv noget problem med at se børnehavens slange dræbe og æde en mus - jeg ser dyrevelfærdsmæssigt langt værre ting i forbindelse med mit arbejde   Men som sagt har jeg haft stor glæde af denne tråd, som har hjulpet mig til at blive helt sikker på, hvad jeg selv mener. Som tidligere nævnt (flere gange) er det ikke et spørgsmål om at skjule livets realiteter for børnene, men derimod om hvorvidt man skal lære dem at iscenesætte små dyrekampe, hvilket det egentlig er, når man kunstigt fremprovokerer et "naturligt" drab på et dyr i fangeskab. Mvh Julie
Jeg har ikke læst alle indlæg. For mig at se, så er det ganske enkelt. Hvis man selv agerer kynisk omkring dette, så vil barnet også blive det. Hvis man som forældre (og pædagoger) opfordrer til, at det er godt og måske sejt at musene bliver levende ædt af en slange, så gør barnet sig hårdt og kommer netop påtaget grinende og fortæller, hvor fantastisk det bliver. Man kan forklare børn en masse ting om naturens forfærdeligheder, men man behøver faktisk ikke. Hvorfor må de ikke leve lidt i uskyldig uvidenhed om, hvordan det ser ud, når en slange kvæler og æder en levende mus? I øvrigt er naturen altså bestemt ikke altid barmhjertig. Katten kan da lege temmelig længe med en mus, inden den slår den helt ihjel. Spækhuggerne kaster rundt med stakkels små pingvinunger i halve timer bare for sjov. Et lille barn har altså ikke samme mulighed som en voksen for at se det store perspektiv. Og var det i øvrigt mit barn, som havde gået i den 1. klasse, hvor man havde kogt levende krabber og smidt resten i bålet FOR SJOV! så var jeg blevet aldeles rasende. Hvad f..... er det for noget svineri!
Kære Julie I så fald må konklusionen blive, at du ingen problemer har med at lade din datter se slangen spise den døde mus "live", men hvad så med selve den "humane afliving"? Må din datter se dette trin i processen? For hvis hun ikke må det, vil jeg vove den påstand at du alligevel gerne vil skjule livets realiteter en smule. Slangen skal jo nu engang have den mus død eller levende, og musen starter jo levende og dør på et eller andet tidspunkt i processen enten for menneskehånd eller "slangehånd". Tror du, din datter vil blive mindre traumatiseret af at overvære denne humane aflivning? Hun risikerer evt. at ende med at få antipati imod det menneske, der udfører "mordet" fremfor antipati imod slangen? Jeg ved ikke, hvordan man afliver mus humant uden gift, men mener mange gør det ved at tage den i halen og slå nakken ned i kanten af et bord. Gør man dette lidt for blødt dør musen ikke. Gør man det for blidt får man blodsplat på samme måde som du selv har oplevet med hammeren. Tror du, dette er mindre voldsomt at overvære end "kvælning ved slange"? Men når alt dette så er sagt, så mener jeg faktisk din datter bør være 3-4 år ældre inden hun overværer nogen af delene. Jeg så som 7-årig en gris blive slagtet i et mobilt hjemmeslagteri, der kørte rundt til gårdene tilbage i 80'erne. Grisen blev hevet ud af stalden og hængt op i begge bagben vha nogle tykke kæder. Der blev så kørt en trillebør ind under og halsen blev skåret over. Den døde sikkert på stedet af dette, men nøj hvor den sprællede, mens blodet sprøjtede ned i trillebøren. Jeg var selv udpræget bypige, men datter af en landmandssøn. Jeg husker det så tydeligt som var det igår, for det gjorde et dybt indtryk for mig, men det har dog ikke traumatiseret mig i det lange løb. Jeg spiste stadig kød samme dag, og jeg har stadigt et meget stærkt forhold til dyrevelfærd på alle planer. Faktisk mener jeg, denne oplevelse i høj grad retfærdiggør at jeg i dag spiser kød, da mit forhold til kød ikke starter ved køledisken, som den gør for mange overbeskyttede bybørn (og senere voksne). Men alt dette er nemt at sige, når man ikke har børn endnu. De følelser man har som mor kommer før alt andet, og det eneste der tæller er i virkeligheden din mavefølelse som mor. Din datter skal nok klare den ligegyldigt hvad du beslutter. Spørgsmålet er nærmere om du kan klare det?
Nu er jeg opvokset som fuldblodsbonde, med døde pattegrise i dukkevognen, da min far var lidt for bekymret for mine fremtidsudsigter, når jeg sad ved søerne og prøvede at fange de levende.. Jeg afliver dagligt svagtfødte og syge pattegrise med et klask i betongulvet, og har skudt mange køer og søer.. Men jeg gør det sgutte for sjov, eller pædagogik eller andre tænkte udgaver af "lad os være naturlige" seminarieideologien. Jeg bryder mig ikke om det, og ved at jeg fortjener at brænde i helvede for de aflivninger, der desværre gik mindre godt, og de dyr, der led unødvendigt, fordi jeg lod dem gå for længe.. Jeg har været med til at producere nok 100000vis af slagtesvin, og smider stadig hellere brædtet efter russeren, end efter svinet. Jo flere dyr, dømt til hurtig død, jeg fremelsker, jo mere ydmyg bliver jeg overfor livet. At lave et pædagogisk powerpointshow over en unødvendig fordring som ren underholdning, kamofleret som "ansvarlighed", er etisk forkert, i mine øjne.. Sidste gang jeg stødte på dette "vi er naturlige omkring vores mad", var da min yndlingaversion, Bonderøven, slagtede ged for åben skærm..Hele seancen med denne maniske skoleknægt, der udemærket er klar over, hvad der lønner sig på tv, blev konstant retfærdiggjort med "sikke noget dejligt kød vi får".. Jo, tak, der var vel op til flere kilo.. Det var hverken synd for geden, eller andet, men det var en rituel slagtning i medieøjemed, retfærdiggjort af et ikke eksisterende behov.. Jeg ville ikke lade mine børn se det show, alene af princip.. Men godt en hjemmeslagtning af et sundt dyr, vi skulle spise efterfølgende, eller, hvilket de tit har gjort, aflivning af syge dyr.
Tan in can, er super. Jeg bruger den også når jeg er helt hvid, og den er nem at bruge uden at få skjolder.
Tan in a can er super god, den er bare ikke så drøj, man bruger den hurtigt op, så den er dyr i drift. California tan er mere drøj, farven er lige så flot som tan in a can, men i længden er California tan billigst. Dog findes den ikke i spray, men i lotion. Jeg har været forhandler af sunspa's tan in a can, og laver stadig airbrush behandlinger med dette mærke, men når jeg sælger selvbrunere i løssalg, anbefaler jeg California tan i stedet.
Jeg har ikke prøvet andre, men kan anbefale Matas selvbruner...den farver ikke super meget men giver en rigtig pæn gylden farve...Jeg synes også den er rigtig nem at fordele, man skal bare være omhyggelig ved håndled og fodled osv. (men det skal man vel med alle selvbrunere?!). Desuden er den svanemærket...der er ikke parabener og andet (skidt) i  Jeg synes den lugter udemærket, ikke ubehageligt i hvert fald!
Har også engang brugt Matas spray, som fungerede fint. Brugte den dog kun i ansigtet!
Matas sælger flere forskellige selvbrunere - mener du den stribede eller hvorfor en af dem mener du? Hvilken en selvbruner er speciel god til ansigtet?
Og når du kigger km antal - så er der jo altså også en forskel på om vi snakker en benzinbil eller en dieselbil ... Dieselmotorer er skabt til en anden type arbejde og til at gå flere km... 400 000 er ret meget for en benzinbil men ingenting for en diesel ...   .. Og ja - sæt dig ind i modellens svagheder ... F eks Polo N6 - gearkassen dør efter 250-275 000 km, Golf 3 - den ruster for et godt ord ..Osv...
Kærestens aldrende BMW blev byttet ind på en gulpladebil..Nu er den til salg på nettet af en privat..Da den blev solgt første gang, var det med fuld servicebog, og 358000 på tælleren, hvilket han har en slutseddel på.. Nu har den ingen servicebog, men et speedometer, der viser 265000.. Og ja, den er meget let genkendelig, grundet lygter og læderkabine, det var faktisk endda en af hans kollegaer, der fandt den, det er samme bil. Så er der tale om et pænt beløb, vil jeg, herefterdags altid vælge en med fuld servicebog, da man bare ikke kan regne med noget..
Lykke-Linepigen; tænker du på byttepris når du siger rabat? Jeg havde engang en VW Polo som jeg byttede delvist med en Toyota Sportsvan. 45000 ind for poloen og 25 ud for toyotaen - fair nok. Solgte toyotaen knap 4 år senere og fik 24 i bytte hos en anden forhandler, som til gengæld slog 40 af i prisen for en to år gammel Honda FRV, den endte jeg med at give 98 for. Så det kan godt betale sig at køre rundt og høre de forskellige forhandlere hvad de vil give i bytte for din bil hvis du køber ny/brugt hos dem. Bytteprisen på min Polo svingede fra 20 til 45 tusinde i byttepris og toyotaen lå fra 16 til 35 tusinde i bytte. Men en døende Pajero ville jeg nok se om jeg kunne skyde af på dba.dk - jeg tror ikke du kan få mange basører for sådan en fætter - selvom det er en dejlig trækbil når den er i sin bedste alder.
Mange fine svar og noget at tænke over. Heldigvis har vi en kammerat med forkærlighed for ældre biler, så han skal helt sikkert med på råd. /Anne
Måske... Nej, jeg tror sgu begge dele er lige traumatiske når man er fem år. Men jeg ville kunne forstå det pædagogiske formål med at lære børn at man afliver musen først for at den skal lide mindst muligt. Og nej, jeg taler ikke om at man skal lægge musen levende i fryseren, slå den ned i et bord eller tvinge den til at se DK4 til den keder sig ihjel   Jeg tænker, at en musenakke er let at knække, og længere oppe i tråden er der én med praktisk erfaring, der bekræfter dette. Børnene er i forvejen med, når der bliver hugget hoveder af høns i børnehaven, så en knækket musenakke tror jeg ikke vil gøre den store forskel. Mvh Julie
Ja, jeg har det nok som Nimbus (ryd forsiden!) At have dyr "i virkeligheden" (jeg har kun haft nogle får engang, ikke titusindvis af grise) er en evig balance mellem omsorg og udnyttelse - det er sgu opslidende at skøjte på den kant, og man forsøger at mindske lidelserne så meget som muligt, lige så meget for sin egen skyld som for dyrenes, så man ikke mister sig selv (okay, det blev lidt mere højttravende end tilsigtet for en fhv. hobby-fåreavler, men stadig....) Jeg synes faktisk ikke, børnene lærer, hvad det vil sige at være en ansvarlig dyreejer. Jeg synes, de lærer, hvad det vil sige at være forlystelsessyge, små turister. Desuden blev jeg nok også ekstra provokeret af at lederen truede mig med at: "... hvis du siger nej til det her, er det dit barn, der ender med at have alle billederne inde i hovedet."   Min bare røv - jeg har stadig billeder i mit hovede af den babymus, jeg så, blive spist, da jeg var fem-seks år... og jeg er 32. Mvh Julie
Ja, Julie, Dan Turell skrev engang om bønder: Den er meget kritiske overfor naturen Og hurtige til at danne sig en mening om den Men de lever af den og med den Og de får snavsede fingre af det
Jeg fik snavsede fingre af at ae min ridehest i dag - den var blevet skidt på af en (tilsyneladende) meget stor fugl  Mvh Julie
der er flere der skriver at man skal lære børn om livets barske realiteter. Og det provokerer mig nok mere end den døde mus. Det handler ikke om musen eller slangen..død eller levende..det handler om hvad små børn skal se og på hvilken måde de skal have tingene serveret. Som skrevet er der flere der kommentere at børn skal da lære om livets barske realiteter..ok fair nok..HVAD skal de så lære og i hvilken alder??? Skal julies barn i børnehavealderen så også se tv avisen???? Eller skal vi snuppe en af dagbladene og læse højt til godnatlæsningen?? Interessant tanke synes jeg. Skal børnene have lov til at se dokumentarfilm fra gaskamrene under 2 verdenskrig?? Og skal de se dokumentar om hungersnød i afrika??? MIT barn skal IKKE!!! Og ja hun tror stadig på julemanden og tandfeen og er stadig sikker på hun skal være skuespiller eller prinsesse når hun bliver stor..puuuhhaaa sikke et urealistisk syn på verden min pige på 6 år har!!!!  Julie..igen må jeg sige jeg tager hatten af for dig, fordi du overhovedet overvejer disse ting. Det gælder dit barns velfærd. og her mener jeg ikke kun episoden med musen og slangen, men at du overvejer hvad der er godt og hvad der er skidt for dit barn. Jeg mener..der er flere her i tråden der siger åhhh hvorfor dog hidse sig op, skriv dog bare under eller lad være. Det synes jeg er det værste i denne tråd..laden stå til/ligegyldighed når det gælder ens børn.
I virkeligheden oplever børn jo situationer i temmelig høj grad gennem de voksnes reaktioner på samme situation. De voksne har al magt til at lade børnene opleve det som "en naturlig ting" på en pædagogisk måde eller lave det til et turist-show, som du skriver. I virkeligheden tog du måske ud til "slangemanden" for at få en fornemmelse af, om du kan have tillid til, at han sammen med pædagogerne kan give børnene den "tigtige" oplevelse, som udvikler børnene til at forblive ansvarlige overfor dyr. Denne tillid har du så ikke fået efter at have mødt ham, og det er i virkeligheden det vigtigste. Din datter har bedre af at se slangen spise musen på video sammen med sin højtansvarlige mor, end sammen med "slangemanden". Om det er på video eller "live" spiller ikke den store rolle. P.S. Det der med DK4 må du end ikke joke med! Det er i sandhed dyreplageri på meget avanceret plan 
JA! Det er sku mærkeligt...og nærmest lidt sygt i mine øjne. Børn skal lære at de har et ansvar for at behandle dyr efter bedste evne og formåen. Selvfølgelig lider en mus når den bliver kvalt. ( Nej - jeg kan ikke dokumentere det, og ej heller finde en masse facts eller statistikker på nettet, men come on - det giver sig selv) Slanger kan (ifølge alle i kloge HN´er) lære at spise død føde. Der er sågar en HN´er der fortæller at de aldrig gjorde andet i en ZOO, hvor man må forestille sig, at de er specialiserede i dyr og pasning af dem. I dette tilfælde har men end ikke engang FORSØGT at fodre dyret med døde mus! Der findes et alternativ til kvælning af levende mus - aflivning. Hvorfor i alverden skal musen så lide og hvorfor skal man lære børn at det er ok, når nu man kunne have handlet anderledes?? (se afsnit med: " Børn skal lære at de har et ansvar for at behandle dyr  .") Julie: Jeg forstår godt at din datter ikke skal se det. Ikke så meget fordi jeg tænker at hun ikke kan holde til det osv, men mere fordi jeg tænker, at det er godt at lære børn, at man har muligheden for at tage afstand fra ting man ikke synes er i orden. Jeg ved ikke om hun forstår det i en alder af 5 år, men så lærer hun det nok med tiden. Om end ikke andet, så er der i hvert fald pædagoger der nok vil bide mærke i, at der er nogen(som i: dig) der ikke har lyst til at støtte op omkring dyrplageri.
Jeg er nysgerrig. kom der nogensinde en forklaring fra pædagogerne vedrørerende "slange spiser mus"?
Nugga, hvilken slags forklaring tænker du på? Det eneste, jeg kunne lokke ud af lederen var at "der er en masse formidlingsmæssigt i det" og at "får spiser korn, slanger spiser mus." Altså forestiller jeg mig, at det pædagogiske formål med øvelsen er, at børnene virkelig, virkelig lærer, at slanger kvæler og spiser mus. Mvh Julie
grænser for, hvor meget 'virkelighed' man skal præsentere børn for. Mennesker dræber mennesker - skal man så også vise dem krigen i Afghanistan - live? Bare i tv? Dyr slagtes på uhyggelige og brutale måder. Skal man også vise dem det? Vel skal man da ej   - men måske alligevel bedre, end at vise dem deres passer-mus i dødskamp.
tsk..tsk.. Kan du se hvor tidligt børn adopterer et antropomorfisk syn på kældedyrene ?? Om det er noget der falder dem naturligt, eller de lærer det af de voksne,..måske 50/50  Måske skal man beslutte sig for enten det ene eller det andet ! Men du har ret,..det er bizart !
Julie, ja det synes jeg lyder som en tynd forklaring "der er en masse formidlingsmæssigt i det". Jeg forestillede mig i børnene måske havde et forløb om dyr, og man så talte om hvorfor nogle dyr spiser hvad. Eller måske fokuserede på hvordan man lærer børn at kapere, at nogle dyr slår andre dyr ihjel, og derfor valgte en slange der spiser mus, fordi det ser voldsomt ud når en kat leger med ditto mus i timevis. ...jeg er nået frem til at jeg synes at slangen skal have lov til at spise en levende mus....i fred og uden publikum. Så kan børnene se at en solsort spiser en regnorm. Det kan de da også få noget "formidlingsmæssigt" ud af.
Hey Julie. Se hvor det har bragt dig hen i livet at have set en arme levende mus blive udfodret til en slange da du var barn; du er blevet en fortaler for og formidler af viden om dyr/heste, deres velfærd og fornuftig omgang med og respekt for samme. (lommepsykologen besatte mig lige igen -sorry) Lad da børnene se det, se at det er umådelig barsk og ufedt at skulle dø og at man derfor pinedød har en forbandet pligt til som menneske aldrig at lade nogen hverken dø eller leve forgæves eller i unødig smerte.
Og et ps: Hvis du føler at det bliver gjort til en forlystelse og din datter kommer hjem med en "årh ja mand, jeg så en mus døøøø"-attitude, så kan du jo selv lynhurtigt vende billedet og sætte det i et andet lys.
Jeg skulle godt nok slet ikke så meget som komme i tanke om, at aflive Mozart´s mad, for så at give ham det lige efter... For så kunne jeg godt nok selv komme til at æde det... For han rørte det ikke.. Han kunne kikke på det døde dyr som om han ville spørge mig, om jeg troede han var ådselæder... Og jeg kunne tage det stakkels nyaflivede kræ op igen... Men derimod en levende mus, da han havde den størrelse og en kanin, da vi kom i den størrelse, så spiste han.. Med velbehag..    Så ja, jeg vil holde med ham der gårdpædagogen i, at det er naturen der er sådan....     
Hej Julie Vil du ikke lige skrive senere med en opdatering af, hvor mange af børnene der fik lov til at være med, og om de evt. havde dårlige oplevelser med det, hvis du hører noget fra de andre forældre? Hvornår er det?
Har her til morgen været til dyrlæge med den store af mine to rottedrenge, Diesel på 10 mdr.. Han er en velvoksen dreng på 40 kg, den slanke model og god som dagen er lang.. Han er en stor hvalp og derfor er han selvsagt nysgerrig og legesyg... Da vi kommer ind i klinikken står der en dame med hendes lille selskabshund.. Diesel søger hen mod hunden for at hilse og damen går straks i panik og flår i hendes hund, der derfor bliver sur ... Den dyrlæge der har stået og snakket med damen, siger at vi bare skal lade hundene hilse og at jeg jo har godt styr på min hund.. (selvfølgelig har jeg det, ellers tog jeg ikke alene afsted med ham, jeg er gravid i 7. måned) Men damen bakker og flår i hendes hund, "nej nej det tør jeg ikke, jeg har fået flænset en hund før".. Min hund står stadig med logrende hale og har ikke på noget tidspunkt vist tegn på at ville andet end hilse og lege.. Hos dyrlægen kender de mig og ved at jeg kender mine dyr... Så hun prøver igen at overtale damen, men nej ikke tale om, min store farlige hund farer med garanti lige i flæsket på hendes... Jeg sætter mig stille over og venter på min tur, dækker Diesel af ved min side og griner lidt... Hun trækker hendes stakkels lille kræ over i kattenes venteafdeling, hvor den hopper rundt og knurrer og gør .. Efter et veloverstået dyrlægebesøg, hvor min farlige kamphund uden videre fandt sig i at dyrlægen rodede rundt i hans betændte pote med en pincet, lukker jeg ham ud i bilen hvor jeg sidder lidt og tænker hvad der egentlig gik galt ... Hvorfor har folk sådanne fordomme mod visse hunderacer? .. Havde det været min 13 årige dansk/svenske tæve, havde damen ikke haft noget problem med at lade dem hilse... Det havde sikkert resulteret i en højlydt verbal magtkamp, da min tæve er en egn dame med klare grænser.. Hvordan reagerer i på andre folks hunde? ... Dømmer i dem på forhånd ud fra racen? ... eller kigger i på hundens adfærd inden i danner jer en mening? ... Dette er ikke endnu en kamphunde debat (rotweileren er jo nu heller ikke en kamphund) men blot en debat om hvordan man reagerer på andres hunde og hvorfor..
Pyha... Det trak lige tænder ud... Har pakket ungerne i seng, og sidder i stuen og forbereder mig lidt til eksamen på onsdag, da min 8 årige søn står op igen og GRÆDER!!! Kan slet ikke trøste ham, og kan ikke forstå hvad han siger. Langt om længe får han sagt: "Mor, jeg savner Bastian SÅ meget"   Hvor er verden bare uretfærdig!!! Åh Gud, hvor vi alle savner vores højt højt elskede jyde-dreng som alt alt for tidligt tog til de evige græs-marker d. 30.3.2010. Håber han har fred og ved hvor højt vi elsker ham, og altid vil elske ham. Fik heldigvis trøstet knægten, men nu har jeg siddet her og tudet de sidste 3 timer...
Det er bare rigtig hårdt at sige farvel til en hest og god ven, som man holder af. Hesten har det godt på den anden side nu, men tabet er der for jer, det forstår jeg.  Jyde-drengen må have været specielt dejlig, jeg kan forstå at han har sat sig dybe og varme spor i jeres hjerter.
Hvor trist  Jeg får helt tårer i øjnene  Det må gøre rigtig ondt at savne SÅ meget 
Hej Lykke, Jeg har læst digtet. Det er meget smukt, og det berører mig at mærke den dybe kærlighed og savn, der kommer til udtryk.
Hej Jette. Vil bare gi´ dig et trøstekram med... - jeg ved præcis hvordan du har det. Mine dyr er også mine børn, og jeg kan slet ikke komme igennem sorgen når jeg mister et af dem. Jeg har læst historien på din profil, og du fortjener stor ros og respekt fordi du tager ansvar for din hest og dens liv som jeg forstår ikke var noget godt hesteliv til sidst. Mange havde ladet den leve, og det havde han bestemt ikke fortjent... Du gjorde det eneste rigtige!! Kram til dig og din lille familie - og et stort tillykke med din nye bedste heste-ven 
Ja han var virkelig noget ganske særligt. Jeg har svært ved at forklare det... For ja, jeg har da haft andre heste og de har på hver deres måde haft stor værdi for mig. Men ham her var bare ALT! Måden han kiggede på mig første gang vi så hinanden. Han stod der og var HELT afpillet. Der var simpelthen ikke mere tilbage på den hest. Og med så lange hove at han næsten ikke kunne løfte benene over dem og tage et skridt. Jeg følte ganske enkelt at det var ham der valgte mig og ikke omvendt, med det blik han gav mig. Alle synes jeg var dum. For den hest døde da inden jeg overhovedet nåede at give ham den første halve håndfuld foder. Jeg var den eneste der kunne se hesten bag det lig jeg stod med. Jeg var NØDT til at tage ham med hjem og give ham en chance. Idag står jeg tilbage med minderne om 7 år med op og ned ture. De første år mest med nedture. Bastian ranede alt til sig af sygdomme. Overvejede forleden dag om jeg skulle finde alle dyrlægeregningerne frem og se hvad han egentlig har kostet. Men jeg besluttede mig for at lade være... Han kan alligevel ikke gøres op i penge. Til gengæld har han været alle pengene værd. Han blev det smukkeste og mest fantastiske dyr jeg nogensinde har kendt. Vi har haft en masse dejlige oplevelser og jeg ved at der aldrig kommer nogen på min vej som kan måle sig med ham. Det store dyr på ca. 1 ton har varsomt båret mine 2 drenge som slet ikke kan huske at vi ikke har haft ham. Gold and Dangerous: Tak for digtet. Det er virkelig smukt Karina Poulsen: Tak for dine søde ord. Jeg skyldte ham at han skulle herfra med værdigheden i behold. Han har mistet den en gang for mange år siden, og det ville jeg slet ikke tillade igen. Det gik desværre kun én vej. Intet kunne rede ham mere, og der var ingen grund til at trække pinen ud. Han skulle herfra som det smukke og værdige dyr han var. Og det kom han 
Gud hvor gjorde det ondt at læse dit indlæg. Sidder med tårene løbende ned af kinderne, da dagen idag er dagen hvor jeg også må sige farvel til en fantastisk prinsesse. Hun skal herfra af samme årsag som Bastian og er købt af samme årsag som Bastian.   Kan ikke forstå at det er slut...
Åh kære Bilbobassen... Det gør mig så ondt at høre  Håber den smukke smukke dame kommer fredeligt herfra. Jeg ved jo at jeg ikke kan sige noget som kan trøste. Ved præcis hvordan du har det.
Hej  Jeg er ikke ude på at skabe STOR PANIK på HN, men synes efterhånden at der er ved at være en grim tone! Hvilken som helst trådstarter, nybegynder eller rutineret, vil gerne vise sin nye hest, dele dejlige minder osv, men UPTI VUPTI bliver de høvlet ned af "klogere" folk, der retter på udstyret, retter på rytteren, retter på hesten, retter på huld og jeg skal komme efter dig. Det gør i hvert fald noget for mig. Jeg gider ikke dele mine billeder med folk herinde, for det ender altid negativt, på den ene eller den anden måde. Er det dét dette forum er oprettet for? At hakke andre folk ned og gøre sig selv bedre? Er der andre der har det på samme måde som mig?? Ja jeg spørger bare i en venlig og smilende tone...
Jeg har det på samme måde. Jeg har postet billeder1 gang, og har da ikke tænkt mig at gøre det igen (: Jeg læste engang under et billed hvor der stod "I behøver ikke rette på hverken mig, hesten eller noget 3. da jeg har en underviser til dette"!! Yes !!  Det handler vel et eller andet sted bare om hvordan man er som person. Men på den anden side synes jeg også det er ok at rette, hvis det blive sagt i en pæn tone så som.  "Det ville se rigtig godt ud hvis du rettede ryggen en lille smule - Det vil også give det bedre balance". I stedet for "Du skal rette ryggen, så ser det meget pænere ud. Og det der kan altså give din hest rygskader, hvis du slet ikke selv hjælper til... " osv osv (Ja, har været ude for sådan en kommentar)
Ihhh.. altså.. Jeg bliver nød til at dele min glæde lidt med nogen, og hvor bedre at gøre det end på HN  Lige en kort baggrund for min glæde. Jeg er ordblind, og bleve derfor i sin tid spået til aldrig at kunne gennemføre en gymnasieuddannelse, men pjat tænker jeg og kæmper vider og kommer igennem en HF med lidt over 8 i snit, så var jeg glad  nå.. uddannelse what to do.. what to do.. jamen laborant er lige mig igang med det.. fik min drøme elevplads på Novozymes og har lige afsluttede mit virksomhedsprojekt med den fine karakter af 12   jeg var ovenud lykkelig,, har aldrig fået så høje karakter i noget.. nå men så skal man jo have job.. bæææh burde være svært i disse tider men 2 dage efter min eksamen havde jeg fået fast arbeje på et miljølaboratorium, til en kanon løn.. nåå ja ja det køer jo meget godt... meeen nu bor jeg i en lille l... lejlighed som slet ikke er til at holde ud (35 kvm) ja ja nu har banken lige givet mig lov til at købe mit drømmehus, nyt stort køkken, dejligt stort badeværelse, udstur og det hele... og jaaa så kommer havne og så kommer de åbne marker... lige en lille drøm for mig og så er det kun 11 år gammelt  sørme så om jeg ikke lige har bestilt hundehvalp, som jeg først brugte flere år på at ønske mig, men pladsen var der bare ikke... så nu er uddannelsen færdig med 12 i afsluttende projekt, jobbet er på plads men en fyrstelig løn, huset er ved at være købt, og hundehvalpen er født... kan livet bare være skønner lige nu  meget sevlglad indlæg I know... men glæden vil bare ingen ende tage i mit lille hjem for tiden...  håber der sker lige så meget positivt for mange af jer andre bag skærmen  tak fordi i læste med 
Man bliver jo helt glad på dine vejne, det lyder da bare super fedt! Mit liv er ikke så positiv pt, jeg har ikke kunne gå i ½ år pga fald fra hest, har 4 eksamener på de næste 10 dage, og de er over står den på operation i hoften. Men jeg tror på man bare skal fighte for det, og det har du jo også gjort. Jeg har fortsat min uddannelse og håber jeg lige kan klare de her eksamener, også får jeg også snart hundehvalp, jubiii!! Glæder mig på dine vejne, send gerne lidt positiv energi hertil 
chris »97«: jeg tror på at ting i sidste ende flasker sig for dem der bliver ved at kæmpe.. så du må heller aldrig give op.. hvilket det heller ikke tyder på du gør  selv måtte jeg flere gange på operations bordet i min gymnasietid og også efterfølgende. men hvis man efter bedste evne holder sig til sin plan.. så skal det nok lykkedes på den ene eller den anden måde.. og sender en masse positive tanker i din retning 
Det lyder DA FANTASTISK!!!  Intet mindre. Stort tillykke, og håber det bliver ved med at være lige så goooooodt!!
at læse om de gode ting der rammer dig lige nu.... Jeg bliver helt smittet af den glæde der strømmer ud af dit indlæg  Og nåh ja.... Du skal da lige have et GODT GÅET herfra, for du har jo selv gjort dit til at det hele flasker sig som det gør....
med din vidunderlige indstilling til livet! Hvor er det dejligt at høre..
Hvor er det fedt. Dejligt at du er blevet belønnet af dit gå-på-mod og viljestyrke for det må det have krævet at opnå de ting. Super flot! Det er da skønt når det hele flasker sig, og når man får udrettet noget man er stolt over. Mvh. Stine
Jo jeg kender det alt for godt! Man gør alt for ens veninder, behandler dem som man gerne selv vil behandles osv. Men når man så selv har brug for dem. Næh nej, så er det eneste der hjælper en ens familie. Meget skuffende!!!
Jaa det er nemlig rigtig skuffende og hårdt, at man synes man gør så meget for andre, og når man så har brug for dem, så får man stukket en kniv i ryggen 
Jeg ved ikke præcis, hvornår det skulle have været - den forgangne uge, gætter jeg på, for nu går der en måned, før de skal ud på gården igen. Og eftersom det ikke blev fredag, ved jeg ikke om vores egen pædagog måske har fravalgt aktiviteten for de andre børn efter at have tænkt over det. Mvh Julie
...børn der vokser op med "drab", har det med at "glemme" at dyrene også kan føle smerte. ...jeg har hørt lystfiskere der påstår at "fisk" ikke kan føle smerte   ...det har de "nemlig" hørt fra "eksperterne"  ...og "hvem" mon så lige "hopper" på den historie.
Hvad gør man så ved det? (Jeg har her i foråret lukkket masser af humlebier ud, og murbier- og murgedehamse).
Man åbner vinduet, når man ser en bi eller noget andet, der er fanget. Og man klasker myg og fluer så effektivt, man kan. Har man edderkopper i fangeskab, klistrer man humant aflivede fluer i deres spind mens de kigger den anden vej, så man ikke sårer deres følelser. Man viser så meget hensyn, man kan, til alt hvad der kan kravle og gå, og man erkender sit ansvar, når det ikke kan være anderledes end at man forårsager lidelse. Eller hvad? Det er svært med fisk, for jeg tror nok (jeg tager måske fejl) at vilde fisk har det bedste liv. Men det betyder også, at de bliver fanget i net eller på krog, som nok ikke er sjovt. Der er også andre etiske overvejelser i forbindelse med hvad man spiser af fisk, såsom spredningen af sygdomme fra tamfisk til vildfisk og vestlige "civiliserede" fiskere, som med deres kæmpe kuttere snupper alle fiskene for øjnene af en hel, afrikansk landsby, som så må sulte, hvorpå vi ikke KAN forstå, at de bliver pirater. Verden er svær nok at navigere uden etik, men er man ikke nødt til at prøve at gøre det rette? Mvh Julie
Jeg vil kun skrive at da jeg var 5 år, så jeg en kat fange, dræbe og æde en mus, og jeg havde mareridt i mange år efter, og bryder mig ikke specielt om katte i dag. Så jeg havde været for sart et barn til at se naturens barske realiteter som 5 årig. Børn er jo forskellige. Nogle børn synes jo nærmest det er fedt at se på, det bryder jeg mig ikke om. Børn behøver jo ikke have alt smidt i hovedet i den alder:-)
min søn på 8 år fik sine første kornsnoge da han var 6 år. 3 stk købte vi. 2 af spiste fint og uden problemer, men den ene kunne vi ikke få til at æde døde mus på trods af diverse triks med at de er varme, bevæges osv. så den måtte vi købe levende til. mega besværligt og meget dyrere. så man kan ikke sige om en kornsnog (eller anden slange) kan æde frostmus fordi det står på "google". i øvrigt er slangerne bedre til at aflive musene end jeg fks ville være. musene er IKKE bange. de kan finde på at sætte sig ovenpå slangen og pudse/vaske sig. og det giver altså ikke børn der er dyremishandlere, min søn er det absolut modsatte. han redder alt både kryb og pelsdyr hvis han kan. bliver sur på andre hvis de fks træder på biller, bænkebidere osv. Han ved så også hvor det kød kommer fra vi serverer, og har ikke en illusion om at det er tryllet frem i varehusets køleboks  jeg synes så det er forkert at fodre dem med børnenes "kælemus" det ville jeg ikke engang selv kunne. og foretrækker da også til enhver tid frostmus. dog har kælemusene dog uden tvivl haft en langt bedre liv end dem der er opdrættet i labatorie bure og solgt i frostposer. lidt ligesom man ikke har lyst til ar spise sin egen hest/ko/kylling. men gerne en fremmed. hvis barnet vil se det så lad dem se det. jeg har dog også altid spurgt forældrene om det var ok, før de fik lov til at røre/kæle eller se slangerne blive fodret her. da folk der ikke selv kender til slanger har et anderledes forhold til det. men her er det jo ligeså naturligt som at give hunden et okseben at tygge i.
libe1: godt skrevet, er meget enig i at børn er forskellige.
Virkeligheden kan være brutal og der er vel ingen grund til at tvære den i hovedet på et lille barn. De skal nok få deres andel af voldsomme oplevelser med "naturens gang", men lad det komme i deres tempo, vi voksne behøver vel ikke fremskynde processen. Nej, jeg mener ikke man skal lave et børneshow ud af at fodre dyr med levende dyr, når publikum er omkring de 5 år, og de selv har deltaget i pasning og pleje af ofrene!
Det hele handler om hvor forskellige børn er - og om HVORNÅR de kan tage sådan en oplevelse. Jeg ved, hvis det havde været mig som 5 årig der så sådan en mus blive dræbt - om det så var ved menneskehånd eller slange..øh...hånd - ville jeg blive "traumatiseret". (og jo jeg vidste godt at bøffer var fra grisen på den nærliggende gård) Godt DU tager ansvar for DIT barn og ved, at det er en tand for meget, ligenu.
 
Det ville jeg slet ikke udsætte en 5årig på og kan heller ikke se formålet med det  Som 11 årig så jeg en kanin blive slagtet, endda på tv i en film i skolen og hvor jeg dog græd og græd og græd.
Jeg ser to ting i den her sag, det etiske i om man skal lære børn at musen skal aflives på human vis, før end slangen får den, eller slangen skal give den en længere og mere pinefuld død. Og så det muligvis traumatiske for børnene, ved at se den mus de har passet, og ser som et kæledyr blive dræbt og spist af en slange (og ja, jeg mener at "dræbt" er det helt rigtige ord når der er tale om et kæledyr) For at starte med det sidste mener jeg bestemt ikke at 5 årige skal udsættes for at se deres kæledyr, som endda er blevet menneskeliggjort ved at have små huse, blive dræbt af et andet dyr. Vi taler om en alder, hvor børnene virkelig påvirkes kraftigt, hvilket vi også kan se ud af oplevelser og erfaringer i denne tråd. Jeg mistede selv en lillesøster til vuggedøden da jeg var 5, og det har påvirket mig MEGET mere end mine forældre nogensinde havde forestillet sig. Havde der været tale om mus, som ikke var blevet gjort til kæledyr for børnene, vil jeg mene at man godt kunne have ladet børnene se det, hvis altså at musen blev aflivet på human vis først, og det blev forklaret hvorfor, og at i naturen ville slangen selv kvæle den. Det mener jeg fordi at børn kan have svært ved at skælne, og hvis det er ok at lade slangen give musen en pinefuld død (det ser det altså ud til på den video der er linket til), så vil NOGLE børn tro at det er okay at pine dyr. Det er noget andet at nogle af jer har slanger derhjemme, hvor jeres børn ser at de kvæler og spiser mus, jeg går ud fra at i har styr på at jeres børn forstår at det ikke er okay at pine dyr. Men jeg tror ikke på at pædagogerne i børnehaven, sørger for at de børn som ikke kan skælne, ikke får lov at se det. Samt med de forklaringer de kunne komme med, vil jeg nok også være bekymret for om de ville få den fulgt grundigt nok op.
klandre folk for at vare pa vagt, eller utrygge hvis de har haft darlige oplevelser med visse typer hunde. at din hund er en af de gode, kan vare svart at overbevise om, for mange ser jo bare pa typen af hund. der er ogsa visse hunderacer jeg bareet ikke foler mig tryg ved, om de er nok sa rare. det er ikke bare lige sadan at andre pa. jeg synes faktisk at man bor respektere at det ikke er alle der finder alle racer lige sympatiske. mette
Ikke for at forsvare damen med den bette hund. Så kan jeg læse, ud fra det du har skrevet, at det ikke er fordom der spiller ind her.. men hendes erfaring... "Jeg har fået flænset en hund før" Den taler for dig selv... og ud fra det kan jeg godt forstå hun trækker den bette til sig.. hendes tillid til de store er væk. Og det må ikke ha været en let erfaring for hende 
... og det er jo netop deres uvidenhed eller frygt der gør dem så dårlige hundeejere. Jeg har en mindre blandingshund af schæfer og rottweiler som ingen frygter fordi hun ser så sød ud, men når man så fortælle hvad hun er, så bliver de angste. Sjovt nok, selvom hunden stadig står og logrer. Nu har jeg trænet en del med min hund og det er så dejligt befriende at komme ud i klubben hvor hundene får lov at hilse på hinanden, knurre når der skal sættes grænser uden at folk får et føl på tværs. Det er befriende at hunden endelig må være hund og naturlig frem for hele tiden at agere som et lille hamster.
 
Så jeg, der også selv har fået min gamle tæve overfaldet af en løs hund, skal også fluks hive min hund til mig så snart en anden hund kigger på den? .. Ja, for det skal da nok give en harmonisk og glad hund... Så faktisk skulle jeg også have flået min hund til mig, for hendes hund var jo faktisk den agressive af de to? ... Og den skulle jo ikke flænse min hund.. Nej, dette tilfælde handler om fordom, ikke om erfaring... For der der bagefter kom 2 mindre hunde ind, ja så lod hun glad hendes hund hilse på dem.. På trods af at den ene af dem faktisk havde halen mellem benene og læberne trukket tilbage ... Se denne hund ville jeg bekymre mig væsentligt mere om, end min... At hun ikke kan vide min er en af de gode hunde, jo havde hun nu kigget på min hund og hans adfærd, så ville hun jo se at han ikke viste tegn på andet end venlighed hele vejen igennem ... Vi har 3 hunde herhjemme, og de har et klart hieraki.. Diesel er midterhunden og han kan med alle hunde.. Hvorfor er det ok at have en lille hund uden at vide bare det mest grundlæggende om hunde adfærd, mens vi andre nærmest skal være hundeadfærdsbehandlere bare for at have en hund over 20 kg? ...
Ja jeg er nok en af de "fordomsfulde", (jeg har en chihuahua, skrøbelig og vejer omkring 1,5-2 kg). Jeg er så også en af de ejere som har prøvet TO gange nu, at en anden hund som ser "venlig" ud går til "angreb" eller vil "lege". Og jeg har altid haft holdningen at man skal lade hundene hilse, udover min chi har vi også en anden hund som er mellem stor. Den hilser på de hunde som er omkring, men fordi chi'en har været udsat for "to overfald" går hun en stor bue udenom, og ja hvis jeg møder en stor "glad" hund så tager jeg hende så sandelig op  , jeg tager ikke chancen én gang til. Udover det, så vil jeg egentlig sige at jeg faktisk ikke er så fordomsfuld når det gælder Rotter - møder jeg en amstaff/blanding så går jeg en pæn bue udenom. Man kan sige at damen med den bette hund i din situation, har handlet ud fra hvad hun synes var bedst OG tryggest. At din hund så er en af de "gode" kunne hun jo ikke vide? Man får SÅ tit at vide at hunden altså ikke gør noget - så går der 2 sek. så sidder den i flæsket på den anden hund  Og derefter kommer reaktionen "jamen... det har den jo aldrig gjort før?" Så jeg er en både og hundeejer, alt efter hvor stor hunden er.
Den stakkels dame lyder da til at være traumatiseret over den dårlige oplevelse hun engang har haft. Nogen kommer over sådan noget, mens andre bliver ved at have angsten. Jeg vil stadig mene det handler om erfaring og ikke fordom, selvom hun godt vil lade hunden hilse på små hunde (og gudskelov for hendes hund at den får lov til dét i det mindste). Det var jo nok en stor hund der engang overfaldt hendes hund, derfor er det vel naturligt at frygte tilsvarende hunde. Jeg kan ikke se der skulle være noget personligt i det, selvom det selvfølgelig er ubehageligt at blive mødt med mistillid, men sådan ser hendes verden nu engang ud, det synes jeg da bare man skal respektere, og så iøvrigt ikke lægge mere i det end dét.
Nu skrev jeg jo ikke noget om at det var ok det hun lavede vel...? Det med de to andre hunde nævnte du heller ikke i overstående... Og hvorfra ved du at hun ikke handler på erfaring men netop fordom? Bare fordi du ikke selv gør? Ofte er jeg mere overbevist om at ejer af store hunde, har fordomme om at alle med de små, eller ingen hund, har fordomme.! At du ved en del om hunde, er ikke nødvendigvis gældende for andre, selv om de ejer hunde, og meget få mennesker ser faktisk ikke på adfærd, men farver og størrelse, i deres første indtryk, af den hund de møder.... Og det er ofte fordi de ikke ved bedre.. Som en god veninde sagde.: Når man ved bedre, kan man gøre det bedre. Ønsker man ordenlig svar, så skal der ordenlig oplysninger op.
Efter min mening handler det tit om, at mange mennesker IKKE er i stand til at læse hundenes kropssprog og her mener Jeg også hundeejere selv.. Hvis hundeejere skulle tage et tvunget kursus i træning samt hunde(sprog) kunne mange af disse fordomme/misforståelser helt undgåes, og os med større hunde end f.eks pudler, kunne igen lade vores hunde lege og hilse,uden at møde denne skræk fra uvidende mennesker, for at deres hund skulle bliver ædt af et glubsk monster.....
at være blevet bidt af en løs schæfer - der aldrig havde gjort det før - forstår jeg godt damen. Fordom måske - men hvordan var din attityde? Helt uden at kende dig hæfter jeg mig ved din signatur, maneater - queen of the @!#$ univers - signalerer du også denne "underskrift" i dit kropssprog? Måske har damen være lidt nervøs ved dig også? .
ganske tideligt- går jeg med vores to hhv labrador (lille han retriever hun, en "fejlhund" som er mindre og mere krøllet end normalen) og Kiki vores boxer/formel 1 blanding vores aften tur. Vi møder en pige- dvs jeg kan på afstand se hende vige ned i gruset (bilparjering) til højre for os, men huns siger uuuuuuuhhhhh. Jeg fortsætte rolig. Hundene tor naturligvis hun vil lege for hun opfører sig jo usandsynligt sjovt sys de. Da vi går forbi ryger hun i en bue uden om og peger på hunhunden (blandingen), og siger "den ligner en af de der kamphunde, og dem er jeg altså SÅ bange for"... Hmmmmm siger jeg så, der er ikke meget kamphund over det her da. De er som end bare glade vuffere på aftentur... Keiko - min labrador er endda blevet udnævnt som værende såkaldt KAMPHUND   Hvor meget ligner han måske lige definationen af en kamphund?????? Jo men de går jo med mundkur (LÆS: grimer!). Der er ikke meget mundkur i noget hvor hunden kan åbne munden og halse pga varmen altså. Men jo vi er da i besiddelse af to styks meget farlige kamphunde åbenbart...   Det tror jeg efterhånden jeg har hørt 8-10 gange mere el mindre... Og oftest er det endda labradoren der blir kaldt det- el dem begge. Det er vist første gang det kun er tæven.
Må grine lidt over den med om jeg udstråler min signatur i min personlige fremtræden... Det skal jeg jo så ikke kunne udtale mig om, det handler vel om hvordan folk opfatter mig ..   ... Men nu ser jeg med mine halvanden meter og højgravide mave nok næppe synderligt skræmmende ud ...   ... Jeg smiler venligt til damen og forklarer hende min (og hendes) hunds adfærd - hvilket bekræftes af dyrlægen der står ved siden og af opfordrer hende til at lade dem hilse ... Da hun trækker sig, kalder jeg jo også øjeblikkeligt min hund på plads men lader den derefter gå frem for at hilse fordi dyrlægen opfordrer mig til det! ...
Ja medier og de uduelige politiker hjælper ikke meget på folks fordomme.. suk... Men uvidenhed er topmålet 
at det specielt er RACEN damen reagerede på...? Jeg tænker som Haflingersport, at det er ret sandsynligt, at damen ville have reageret på samme måde overfor enhver anden hund, der er væsentligt større end hendes egen.... Jeg kunne da godt, hver gang nogen ikke ønsker at hilse på vores hund, give deres fordomme skylden, men jeg vælger nu, at se sådan på det, at det uanset hvad, måske ikke altid er rart at blive kontaktet af en stor hund man ikke kender.... Uanset racen....
Nogle mennesker har bare dårlige erfaringer med store hunde, og det skal man da respektere. Jeg har selv en stor hund og jeg bliver meget ofte spurgt om det er en af de herrens kamphunde, da hans hale er kuperet. Og nej kan jeg så sige det er han ikke og han er også hunderæd for de fleste folk. Han har aldrig bidt. MEN jeg respektere deres utryghed og prøver så vidt muligt at holde min hund fra dem. Alt efter situationen. Personlig kan jeg ikke rigtigt lide gravhunde og jeg går når der kommer en racende .. fordi jeg mere end en gang er blevet bidt at sådan en fætter... derfor kan jeg ikke lide dem. og holder mig fra dem .... fordi jeg har gjort mig den erfaring at den type hund bider. Ikke en fordom, en erfaring
Jeg tror en del af problemet omkring hunde er at nogle hundeejere ikke respekterer andre menneskers eller hundes personlige rum. Og det gælder også ejere at helt små "tæppetissere". Den omtalte dame har sikkert haft en rigtig dårlig oplevelse, og nu skulle hendes dårlige erfaringer altså ende hos dig og dine sikkert søde hunde. Men jeg synes man skal respektere hvis folk siger "nej tak, jeg har ikke lyst til at din hund og min hund skal hilse på hinanden" eller "nej jeg synes ikke at din hund skal snuse mig bagi -jeg gav den ikke lov" eller "hos os er hunde ikke i sofaen" (hæ hæ..kan man lige læse nogel af mine erfaringer her, hva). Folk har forskellige grænser, det har hunde også, der er garanteret en masse bidulykker der kunne være undgået hvis andre respekterede et "nej". Personligt er jeg ikke begejstret for en lang række hundetyper, men mest irriterende finder jeg nu de ejere der bare ikke kan forstå at deres helt fantastiske hund ikke må overskride mine grænser.
jeg ser aldrig på hvilken hund det er, men nærmere hvilken ejer der står bag. havde jeg nu mødt dig, som du selv skriver, gravid i 7.mdr. så havde jeg nok gået lige hen og klappet din hund. men havde der stået en fyr som er et kæmpe muskelbundt, med 4-5franskbrød under hver arm, skallet og tatoveret "respekt" i nakken, så havde jeg nok gået mere forsigtig forbi. jeg går ikke ind for det at folk kalder nogen hunde "dræberhunde" det er ejeren bag der gør hunden til det den er. og længere er den ikke.. så din hund havde jeg til enhver tid snakket med 
bare hoppe op og falde ned på  Dem med de mest beske kommentarer har sjældent nogle fine billeder selv at vise frem. Faktisk ville det gøre mig så stædig at jeg ville spamme hestenettet med min "dårlige" ridning i ren trods 
FrkBelle: Lige præcis! Konstruktiv kritik er meget bedre end negative bedrevidende kommentar. Var sikker på jeg ikke var den eneste  JLH ?Wannamus?: Du har helt ret med henblik på billederne. Men at hoppe op og falde ned på det ved jeg nu ikke... Det er voksne mennesker der kommer med de negative kommentar, og jeg synes ikke det er en indbydende tone. Jeg vil se frem til dine billeder!
Dem kommer du til at kigge langt efter, hvis det er mig til hest du mener.......
Man så kommentere? Det falder lige i mit øje, når ryttere ikke sidder korrekt og hesten går under lod. At man falder frem, sidder som en frø (stolesæde) over benet- på TRODS af undervisning- gør det da i mine øjne værre? Skal vi så nøjes med at rose hestens lyserøde øremuffer? Matchende udstyr? Nej, ved I nu hvad! Er I 5 år gamle og lavet af sukker? Så bør I nok holde Jer til My Little Pony- og "Wendy". Korrekt holdning- er alfa og omega. Hestens og rytterens. 
xtiny: Er ikke lavet af sukker, men nogle skriver aldrig noget pænt! Der er også forskel på hvordan man formulerer sig. Det gør hverken ondt eller river ens øjne ud, at man formulerer sig pænt. Man behøver jo ikke partu (staves??) at nedgøre trådstarter. Stort set alle nybegyndere, selvom der er underviser på, sidder ikke korrekt på en hest/pony, det tager jo tid at få balancen og man er jo nød til at tage én ting af gangen. Hvis ikke der kan være plads til fejl, hvorfor så have et forum? Er det kun for meget rutinerede ryttere, dette forum?, for så skal jeg da have slettet min profil, hvad med din? Jeg laver egentlig denne tråd, fordi jeg synes tonen er hård og konstant negativ. Og det jeg vil frem til, er at folk skulle lade være med at slikke r*v på "højtstående" ænder og accepterer at folk er forskellige... Nogle rider bidløs, nogle rider western, nogle er gammeldaws dressur ryttere osv osv osv.. Prøv at kigge på din egen tone, sukkertrold!
Har du tabt mig: Hvem er "højtstående" HN-ænder? Ja, folk ER forskellige, nogen er åbenbart bedre til at tåle kritik. Det har altid været sådan, at lægger man sin ridning ud, må man finde sig i spørgsmål og kommentarer, det her er ikke et roseforum. Hvis du mener, man skal gøre det, du siger- så tror jeg ikke det her forum vil gøre dig glad. Skal man være brun på tungen over alle, der rider?
xtiny: Prøv at læs hvad jeg skriver... Det folk beder om kommentar på, er sjældent det der bliver kommenteret på...Og hvis folk frabeder, da de godt er klar over problemet, bliver det alligevel kommenteret... Det eneste jeg beder om, er at tonen bliver ordentlig og "ren"... Altså man må gerne komme med konstruktiv kritik, men man kan godt gøre det på en pæn måde...
Jeg finder så din kommentar om brune tunger under lavmålet. Som jeg faktisk skrev (og mente) i en tråd om holdning (rytterens): HVORNÅR må man så kommentere, når folk er 90? (Denne rytter tog det nu roligt) Det er ikke min erfaring, at de små ryttere får beske kommentarer, tværtimod, de sidder nu også ret pænt. Det er mere de der teenagere, der poster biller- og frabeder sig kommentarer, så de ved jo, de sidder og ligner et læs kartofler. Hvis jeg på islænderforummet, skriver noget ligner islandsk bondestil- ved de, det ikke er en ros, men det modsatte! Hvad skal man så skrive til ryttere med klaverhænder, frøstilling- og hvor hesten går under lod? Du rider- alternativt? I stedet for: Ret dig op! Slip strikkerne!? Du ligner Anky?! Den arme hest er krøllet sammen fortil- og har tabt ryggen?
xtiny: Som jeg har skrevet flere gange efterhånden, så må MAN GERNE GIVE KONSTRUKTIV KRITIK, det er altså måden man giver folk "råd" på, der er galt på HN... De fleste folk tager gerne mod gode råd og vejledning, men man går som regel i forsvarsposition når man bliver hakket ned på alt hvad man gør...
Personligt har jeg nok svært ved at formulere: "RET dig op"- på andre måder. Hvad mener du, man kan sige?
Det er altså ikke altid tilfældet, at hest/rytter/farve/gang/udstyr bliver kritiseret eller rettet på.... Der findes faktisk tråde, hvor det ikke sker i.... Men ja, indrømmet, der findes også mange hvor det sker....
xtiny: "RET dig op" er netop en negativ måde at skrive det på. Det kunne evt formuleres: "Hvis du prøver at rette ryggen, ville det være bedre for....bla bla bla..." På den måde, ville flere rytterer nok tage bedre imod det og ikke føle sig hakket til jorden. Zamangah: Nej der findes selvfølgelig tråde, hvor tonen er pæn, men synes efterhånden, at der er flere og flere hvor tråden tager en negativ drejning ret hurtigt.
Synes også tonen er hård. Derudover viser et billede ikke ret meget af helheden - i hvert fald ikke hvis vi snakker ridning. Hvis man har siddet og set en video, og indimellem stoppet den, så kan man få et billede hvor rytteren sidder i stolesæde og hesten går bag lod, og i næste splitsekund sidder rytteren korrekt og hesten går perfekt. Et billede viser kun ét moment - ud af tusinder.
xtiny: Man kunne f. eks. skrive "Næste gang du rider, så prøve at rette ryggen en lille smule. Det vil du mærke er meget bedre." - Kan du hører forskellen, i stedet for "Ret dig op!".. Men sådan er vi jo så forskellige.. Jeg er glad for at jeg kommer fra et sted, hvor vi taler pænt til hinanden (:
Makeeba Er meget enig... Vi kan alle tage et godt billede og et dårligt billede. Og som du skriver, så er det et lille bitte moment af en stor helhed! Frkbelle Kommer heldigvis også fra et sted, hvor tonen er god og rådene er gode 
Jeg synes nu også tit at HN er alt for hårde ved folk, deres ridning eller heste. Jeg krummer tæer når folk kører løs på en trådstarter og kun ser at deres egen mening er den eneste sandhed i verden. Jeg synes tilmed at det er ærgeligt, at folks tråde ofte starter med undskyldninger for sig selv, deres hest og deres riding. Jeg tænker, at det er nok for at komme kritikkerne i forkøbet, så hvis trådstarter skriver alle de negative ting de kan komme i tanke fra start, så bliver de måske ikke jordet af "kloge-åger". Desuden synes jeg ofte, at det er sådan at dem der giver mest kritik af andres ridning ikke selv har nogen ridebilleder eller info på deres præsentation. Jeg ved godt, at man selvfølgelig godt kan se fejl selvom man måske ikke selv er verdensmester i ridning, men det ville bare virke lidt mere troværdigt hvis dem der kritiserer andre selv havde nogle ridebilleder på deres præsentation. Det er jo så nemt at dømme andre når man sidder anonym bag en skærm et sted i verden... Det ville være optimalt hvis der var flere professionelle ryttere, dyrlæger og smede på HN, for det er jo unægteligt mest hyggeryttere herinde der giver råd til hinanden og det er jo også tit brugbart, MEN nogle gange er der brug for nogle professionelle folk der kan slå igennem med deres faglige viden og synspunkter.
VED AT VÆRE???? hæhæ sådan har det sgi da altid været 
ja nu er jeg da lige blevet i tvivl?? vi skal starte den imorgen og vil jo helst ikke diskes for at have dem på hvis vi ikke må   (jeg mener nemlig IKKE vi må?).. og er det, det samme i D og C stævner? (har ikke lige tålmodighed til at finde det i reglementet).... hjælp ænder 
Det må du gerne til og med LA3 for hest .. Sværhedsgrad 1 med ..=) Reglerne er de samme for alle stævnegrader ..
okay mange tak for at opklare det for mig så kommer de da på imorgen...   hmm er det så ifølge de gamle regler man kun måtte til og med la1?.. eller er jeg bare blevet senil?? 
Det er vist tre eller 4 reglementer siden at den hed LA1 .. Til ponyer er det til og med LB3 ... Måske det er det du forveklser det med .. =) Jeg har startet distriktstævne siden ... hmmm .. 2004 .. der har man i hvert fald måtte starte med dem .. og husk alt på benene følges ad .. Så du må også gerne have klokker på ..
ha ha ja men så er jeg jo hermed erklæret senil  men tusind tak for dine svar... skønt der altid er hjælp at hente på HN når man lige bliver i tvivl i sidste øjeblik   
Det er ikke fordi der er ændret i reglementet, det er fordi der er ændret i programmernes sværhedsgrad. (der er kommet en LA klasse mere med i sværhedsgrad 1) 
Min fysio har sagt jeg skal træne mine nederst mave muskler? Mine øverst er fine nok, men de nedst skal jeg have lidt flere af så de kan stabilserer min lænd og ryg nedest noget mere da jeg har skoliose i ryggen Har i noge gode øvelser til de nedre mavemuskler? Hun gav mig os nogle øvelser som jeg bruger, men det mere fokus på hele kroppen og alm. mavebøjninger, men dem synes jeg mest bare man træner de øvest ved?
Får du dem ikke af at ride? Jeg har grundet piskesmæld ikke lavet noget særligt fysisk i to år, men er kommet i gang med at ride igen for 2 måneder siden. Jeg har virkelig ingen muskler, så jeg får virkelig lov til at mærke hvilke muskelgrupper jeg bruger i ridningen. Jeg kan især mærke de nederste mavemuskler. Er rigtig øm i mavemusklerne efter ridning og det føles næsten som menstruationssmerter, når det er de nederste muskler der har været i brug. Ellers er pilates og yoga måske noget for dig? Mvh. Stine
Jeg døjer også med ryg problemer, så lærte en af fysioterapeuten. Har meget svag ryg, så skal siges jeg altså ikke så godt kan den her uden at være øm alle vegne bagefter :b Men lig på et bord/bænk, og hold fast med hænderne over hovedet eller i siderne.. Brug mavemuskler til at trække benene op (Husk at holde dem strakt) Den er sindsyg hård den øvelse til man har musklerne.. (;
Prøv at løfte benene når du laver "mavebøjninger"   Altså: lig udstrakt, løft benene en 20-30 cm, og løft så overkroppen 20-30 cm (så du ligger som en banan). Find et tidsinterval du kan holde det (f.eks. tælle til 10) og slap så af igen. Jeg ved ikke hvor mange gange det bør gentages - til man bliver blå i hovedet måske   
Tja, jeg har en lille hund og jeg er utryg ved de fleste store hunde. Det skyldes nok at jeg har mødt flere store hunde der ikke var så rare. Nogle var ejerens skyld, men har også prøvet hvor en hund gik helt umotiveret amok, og ja, det kan altså ske! Man skal ikke tage det personligt når andre folk ikke vil hilse på ens hund. Sker dette går man bare videre og lader som ingenting i stedet for at gøre en stor sag ud af det. Nyd du bare din hund alt det du vil, men tving ikke os andre eller vores hunde til at gøre det. Lær at acceptere det. Mvh. Fie
da lige komme vadende ind i denne debat med min KÆMPE fordom! Arige, uopdragne små bæster, der synes at komme afsted med alt - de er jo så små. Nej gu' fanden om deres lille størrelse skal tillade dem ikke at adlyde simple komandoer som sit, dæk og bliv.  men det vi egentlig skulle debatere var jo hvordan man reagerer på andre hunde og hvorfor. Jeg er meget enig med Naja, kigger også meget på ejerens attitude inde jeg siger hej til en hund. Rottern og shæfere har jeg altid haft en eller anden uforklarelig reserveren overfor til trods for jeg kun kender utrolig herlige familiehunde af racerne. Men møder jeg sådanne hunde skal jeg altid lige forsikres af ejeren inden jeg lader dem komme til mig. Her skal altså også lige siges at jeg bestemt mener det er tilladt at sætte grænser for andres hunde over for en selv. Jeg skal nok fortælle hunden hvor dens plads er i forhold til mig. Nej den skal ikke hoppe op (typisk de små dyr) ja den skal sætte sig før jeg snakker med den, og NEJ den skal ikke hoppe ind i bilen til mig når jeg er ved at stå ud!!! Men jeg mener altså også det er mindst lige så meget mit eget ansvar som det er ejerens ansvar at hunden lærer mine grænser at kende! Men ih hvor jeg glæder mig til sommer og jeg flytter så skal jeg oz være hundeejer   Gitte
Calanie - så håber jeg du sætter dig lidt mere ind i hunde, får et lidt mere nuacernet og vidende syn på hunde, deres adfærd, samt hvordan man som menneske har PLIGT til at opfylde disse både fysiske, psykiske og adfærdsmæsigge behov, samt finder ud af at deres verden ikke består i at kravle op i hierarkiet eller overskride dine grænser. Samt påtager dig ansvar for at hunden kan noget og ikke går rundt og tror at hunde ikek   adlyde, men at det faktisk nok skyldes at mennesket har trænet hunden for dårligt. Ellers forudser jeg endnu, en hund i statistikken på de 12000 hunde, der aflives før tid - fordi den var 'helt umulig', ikke gad gøre hvad den fik besked på, ikke kunen være alene samt var aggressiv over for dig.
Jeg vil helt naturligt holde små Toy-hunde, fra de store... Ikke kun fordi de er i små snack-størrelser, men også fordi jeg har set en stor hun, brække ryggen på en Pincher på 3 år... i leg. Et *dap* med poten og så var det det...  Super trist og et hænderlig uheld... men det sidder så dybt i mig, at jeg aldrig ville kunne tage det roligt. Og sætningen "Den gør ikke noget" giver jeg ikke noget for. Det er en super måde at fralægge sig ansvaret.. lige krydderet med "Det har den aldrig gjort før" Giver den perfekte ret på Ansvarsløshed og dårlig hundeejer. Jeg bedømmer selv om jeg vi hilse på hunden, ud fra ejeren, hundes størrelse, situationen og så hundes adfærd. I nævnte rækkefølge, trods jeg kender meget til hundeadfærd.
helt enig med Jannie (Victor) at gravhunde er de værste. Da jeg var lille havde vores nabo have helt op til vores hus og her rendte hans grvahund og skældede ud når vi stod der. Min veninde havde en gravhund og pludselig en dag hapsede den mig. Siden har jeg ikke brudt mig om dem. Jeg var i øvrigt i skolepraktik hos en dyrlæge. Og mens jeg sad i venteværelset var der en gravhund der skældede ud på en rottweiler. Rotten kravlede bare længere og længere op på skøddet af ejeren. Må indrømme at det så lidt komisk ud. En rocker med en pekingeser... *fnis* Jeg synes det er ok at damen har en dårlig erfaring med andre større hunde. Og nej hun lyder ikke som om hun har meget indsigt i hundeadfærd, men jeg tænker da lidt om hendes hund så bliver isoleret hvis den så bliver overfaldet af en mindre hund. Det kan da godt være at hun er lidt fordomsfuld, men man kan altså godt forstå det når hendes fordomme også en gang er blevet bekræftet.
Jeg er bange for rotweiler, min mor blev engang bidt af sådan en som sprang over en låge da vi gik forbi, og for at beskytte mig ( var barn ) så blev hun selv bidt. Sanktberners hunde er jeg også bange for. Sådan en har engang dræbt min kanin. Og så Ammataff, stoler bare ikke på dem, min venindes hund er blevet skambidt hele to gange af sådan et bæst. Ellers er jeg ikke bange for hunde. Men synes mange rottweiler har et skummelt udtryk og et stirrende blik, tror det er det jeg er bange for. Min egen hund er i øvrigt bange for labrador, da han blev overfaldet af en som hvalp, så hver gang vi ser en labrador ryster han, og gør helt tosset mens han søger ly bag mig. Jeg er dog ikke bange for labrador.
Jeg forstår godt damen og mener også, det er hendes dårlige erfaring med en stor hund vs. lille hund, der gør, at hun reagerer på den måde. Egentlig synes jeg, det er lidt respektløst at blive ved med at opfordre hende til at lade hundene hilse, når man nu kender hendes baggrund - det går jeg ud fra, dyrlægen gør - for at være bange. Er det ikke med hunde som med heste? Når de kan mærke ejerens angst, smitter det og giver sig udslag på den ene eller anden mindre gode mådè? Og personligt ville jeg lige netop IKKE være tryg ved en gravid med en stor hund, for HVIS den gjorde noget, ville hun sandsynligvis ikke kunne gøre ret meget andet end passe på sin egen mave. Se, dét kalder jeg en fordom, da det er en formodning, der ikke bygger på en hændelse, der er sket  Dorthe
Jeg er selv ejer af en grand danois tæve på 70 kg og en lab han på 40 kg. Store robuste hunde!! Vi går ofte i vores lokale hundeskov, som er meget stor og godt besøgt med familier, børn og hunde i alle størrelser! I starten kaldte jeg ALTID mine hunde til mig, hvis jeg så nogle andre komme imod os. 7 ud af 10 kaldte IKKE deres hund/e til sig og 5 ud af de 7 var hundeejere til hunde under 15 kg. Jeg er efterfølgende kun begyndt at kalde mine på plads, hvis dem der går i mod os gør det. Dette virker måske uansvarlig, men mine hunde passer på deres moar og hvis en fremmed hund, med ståpels (læs: rejst børste) kommer drønende mod os, bliver mine hunde vagtsomme. Dette er naturligt hundeadfærd, så for at undgå at min ehunde skal passe på mig, lader jeg dem løbe. Det har aldrig gået galt, selvom min han-hund er lidt typisk han-hund med halen der stikker op i himlen som en antenne, løftet hovede og ørene helt opppe. Mine hunde er opdraget til at høre efter hvad der bliver sagt. Min grand danois har gået til lydighed i 3 år og min lab i 2 år, så de ved hvad "kom på plads" betyder. For faktisk tit ros for min styr-på-hundene, men så plejer jeg at sige, at det jo er mit ansvar at de opfører sig pænt når de er i byen. De er få få gang ejeg har oplevet folk bakke tilbage for min ehunde, specielt den store bliver de vildt forelsket i. Hun ligner dog også én der er konstant ved at falde i søvn med sine hængeøjne og ALLE der har viser interresse i gå-gaden bliver indbudt til klap af min kæmpe hund. Nala elsker det og folk's fordomme bliver en smule mindre.
Ja, jeg må indrømme, at min hund får heller ikke lov at hilse på store hunde, uanset hvor glade de er. Jeg kan ikke se nogen grund til, at han skal hilse på en masse forbipasserende hunde, med øget risiko til følge, vi kender ikke hundende og ejerne - nogle gør de mærkeligste ting, lader bare hundende slås, hvis de vil det osv   Nej tak! Han hilser på små hunde, som jeg vurderer, at jeg kan hjælpe ham med, hvis det går galt og ejerne ikke vil gribe ind, og han hilser på hunde, som vi kender og hvor vi kender ejerne. Jeg har ikke personligt noget imod store hunde (jeg elsker store hunde) - men jeg ved, at der altid er en risiko, når man lader to hunde være sammen, som ikke kender hinanden. Og hundeejere, dem stoler jeg ikke på.
Jeg kan godt se det fra dit synspunkt, at du syntes det er mærkeligt, dog vil jeg i samme åndedrag sige jeg også forstår damen med den lille hund. Jeg har arbejdet på en dyreklinik hvor vi fik en skødehund ind som var blevet, ja flænset, af en såkaldt muskelhund, den hund havde været inde og tage halvdelen af MILTEN(!!) og ødelægge en masse andet samtidig, bla punkteret en lunge. Denne lille hund overlevede desværre ikke, den døde efter 3 dage. Hvis det er sådan en oplevelse hende damen har haft, så kan jeg godt forstå hun ikke vil opleve det igen - og er derfor beskyttende (ja nok overbeskyttende).
Nu har jeg læst mit indlæg igen, og det kan måske forstås som om jeg synes, du er en "dum" hundeejer med en stor hund, der er potentilt farlig......... Men det synes jeg slet ikke. Jeg kan dog også godt forstå dig, du véd jo, din hund sikkert ikke ville gøre noget forkert, og den er tydeligvis velopdragen og meget godmodig. Desuden foregår mødet i et "beskyttet" forum. Stadig er jeg sikker på, damen ikke er bange for netop din hund og dig, bare en STOR hund - altså ikke noget hundesonligt (ord taget fra indlæg længere oppe). Dorthe
Jessie Du har SÅ ret i det med at "Kloge-Ågerne" ikke selv har ridebilleder på deres præsentation... Og det er nemt at sidde og være en b**ch, når man ikke står ansigt til ansigt! Er glad for at der er flere end mig, der synes tonen kunne rettes på!!
Synes egentlig det er lidt morsomt, at der ikke rigtig er nogen der tør sige noget.... Detbeviser jo bare at der ér nogle "fører-ænder" herinde!
... men jeg har det altså ligesom Xtiny: hvem skulle de "højtstående førerænder" være? Ja, der er nogen der råber højere end andre - det er der også i børnehaven, i skolen, på jobbet, i fodboldklubben osv. Det gør dem vel ikke hverken til "højtstående" eller "førere", gør det? Hilsen Sif
Hvorfor skulle det betyde, at der er "højtstående" ænder? Og hvem er de? Og hvorfor er de dog det?! 
Der er helt klart nogle herinde, hvis ord har mere magt, hvis man kan sige det sådan... Det er tydeligt... Prøv at kigge nogle tråde igennem, så kan du se, hvis du ikke er helt blind, se hvem disse ænder er... Jeg vil ikke gå ind og sige direkte hvem der er, for dette er ikke en tråd der skal mudderkastes, men er opfordring til alle, at holde tonen pæn....
Jeg kan ikke se meningen med at kommentere folks fejl når de selv er klar over dem, og endda selv siger at de ikke ønsker at få at vide de sidder grimt, for det ved de godt, og de får det jævnligt at vide af deres underviser. Hvis man så kritiserer bare for at kritisere, så er det da vist bare for at hævde sig selv? Jeg kan heller ikke tage kritik seriøst fra folk der ikke har et eneste ridebillede af sig selv på deres profil. De ting jeg kan finde på at kritisere er ting jeg synes der direkte synd for hesten: Fx. en meget hård hånd. Derudover kan jeg godt finde på at skrive noget i retning af 'smuk hest, men hvorfor skal det arme dyr dog pakkes sådan bag lod', hvis jeg kan se det er en rutineret rytter i øvrigt der sidder på, og at den ridning er meget 'med vilje'  Men jeg kommenterer ikke på nybegynderes holdning i sadlen, når de bare gerne vil vise at de overlevede deres første ridetime   Det er da bare at tage modet fra folk, hvorfor skulle man det? xtiny: Endelig hedder det spaltesæde og ikke stolesæde, når rytteren sidder foroverbøjet med schenklerne for langt tilbage, men det var måske ikke det du mente?