i tvivl- jeg kan se meget positivt i dem der sys jeg bestemt - måske nemmere på billederne. TILLYKKE
Nr 3 Her fra lørdag morgen. 
Stort tillykke med de meget positive streger 
Jeg er også ret sikker på at det er 3 positive test, som du har der. Jeg selv er lige blevet gravid igen, jeg har brugt samme test som dig, og første gang, smed jeg testen ud, som negativ, fordi det var en MEGET utydelig streg, som skulle indikere at jeg var gravid. Da jeg stadig ikke fik min mens, som plejer at være stabil, tog jeg ca 5 dage efter en test til, som igen var meget utydelig. 3 dage efter tog jeg sidste test, og igen var den utydelig, men den var der jo, og idag regner jeg med at være gravid i ca uge 9-10. Men jeg synes at den type test er svær at tyde. 1 gang jeg var gravid, var det en anden test jeg brugte, og den var det ikke til at tage fejl af, det var 2 tydelige streger. Men jeg vil da også lige benytte lejligheden til at sige tillykke til dig. Hilsen Ane
Positiv 
Turde stadig ikke håbe   Må vist hellere ringe til lægen mandag morgen   Weeeeee 
Tillykke 
Den er helt klar positiv. Stort tillykke...
Den lille Felecia, som nu er blevet stor...   Med i køkkenet   Mors pige...   Peter Plys med fart på og i højt humør
Hvor er hun bare skøn  Vores ældste havde samme kostume til fastelavn  Mvh Juliette
Sikke dog en køn pige du har dig, dejlige øjne 
Hvor er hun dog blevet stor! Jeg kan huske de første billeder af hende, du viste - de var også helt fantastiske. Sikke sød hun er som Peter Plys!
jeg blev jo steriliseret og så skulle man tro den hellige grav var velforvaret - men jeg er fandme gravid IGEN!!! What to do???? Vi har jo fire børn tilsdammen allerede... jeg er gaaammel... kan slet ikke overskue det....
Det klarer du nok.... Og ellers kan du jo håbe på, at det er en APRILSNAR  Mvh Kirstine 
Ej, jeg troede da at den var 100 % sikker, når det var kvinden der blev "ordnet"?  Hvis det er nogen trøst, så har jeg på fornemmelsen at lige dig og bodegafætteren har hjerterum, tid og overskud til et barn mere.  Så jeg vælger at sige tillykke til jer, trods alt.  Mvh. Lea
Eller også er det bare meningen i skal ha en mere 
helt sikker nok klare. Også selvom det senere på dagen måtte vise sig at være tvillinger. ;o)
Det er jeg sikker på det må være  Hvis ikke, så tillykke   
APRILSNAR Jeg er blevet naret en gang i dag, så jeg har antennerne slået ud. Godt forsøgt og tillykke 
så hurtigt - jeg synes lige du har feåt hende. Hun er lækker 
Ja, tiden går alt for hurtigt. Det er på en gang fascinerende og lidt trist at se hende vokse op. Jeg kan stadig huske lige så tydeligt dette lille hjælpeløse væsen på 3 kg., der bare havde det allerbedst, når hun lå på min brystkasse/mave. Og nu så er hun bare med fuld fart på vej ud i verden. Dog helst med mor indenfor synsvidde - så går det ihvertfald bedst.
Christina... den hopper vi da på  APRILSNAR!!!!!!!!
Næh, trillinger    (og tak for de pæne ord - nu får jeg helt dårlig samvittighed over min platte aprilsnar!!)
Ja, jeg hoppede da lige i med begge ben.  For mig er det jo bare en ganske almindelig fredag.  Jeg kan se at flere af mine veninder inde på fb har "lånt" din ide, der er ihvertfald lige pludselig rigtig mange af dem som venter sig. 
jo jo god aprilsnar, meeeeeen man skal altså aldrg sige aldrig  min mor blev steriliseret for en del år siden efterhånden, men øøøøhh jeg har da fået en lillebror siden hmmmm  hun var blevet opereret for brok 4 gange, og lægerne mener at ved en fejl er der blevet åbnet op for systemet igen ved en af de operationer he he  men de var da meget glade for en efternøler, hun var nemlig blevet frarådet flere børn, og derfor sterilisationen.
overvejede også om det nu VAR sjovt at skrive - jeg er nemlig en af dem nemesis plejer at sige goddav til når jeg gør den slags!! Heldigvis har ungerne natterodet så meget at der ikke er fare på færde 
Jeg troede nu heller ikke på det, men det er da fordi at hende der Skingur da ikke har tid til at dyrke 6   
     
Når man nu ikke går til fødselsforberedelse, så lærer man jo ikke at gispe. Men de jordmødre jeg har talt med siger at det er vigtigt at lære/kunne inden fødslen. Hvad gjorde I, der ikke gik til fødselsforberedelse? Jeg er absolut ikke bange for at føde, men vil da gerne kunne gispe så jeg kan holde igen på presse veer, så jeg ikke går så meget i stykker. Det sidste er jeg nemlig nervøs for. Så fortæl 
På trods af 2 x fødselsforberedelse havde jeg ikke lært at gispe. Da det blev nødvendigt havde jeg jordemoderen til at guide mig og det gik fint. Til fødselsforberedeleseskurserne var der mere fokus på åndedrætsøvelser, og det er virkelig godt at kunne. Held og lykke /Bluebell
Jeg har født to gange, og aldrig gået til fødselsforberedelse. Ved første fødsel anede jeg ikke noget om at gispe, og JM oplyste heller ikke herom. -Men jeg gik ikke det mindste i stykker alligevel.  Ved anden fødsel, inden jeg fik presseveer, forklarede jordemoren mig hvordan jeg skulle gispe, og at jeg blot skulle gøre dette når hun sagde til. Som sagt så gjort, og heller ingen bristninger denne gang   . Der er ikke noget svært i at gispe, og for mig at se, ikke noget man behøver forberede sig helt vild på. For mig var det nok at JM lige introdukserede mig for det under fødslen. -Men omvendt, hvis man nu kommer ind på fødegangen med tjuhej vilde bananer, og presse-veerne godt igang, så er det ikke sikkert man er skide modtagelig for ny læring, netop der   . Det foregår ved man tager en dyb indånding ind, hvorefter man lukker luften ud i små hurtigt pust. på den måde slipper man for at presse babys hovede ud, men der imod "glider" det ud af sig selv. Ingen tvivl om, at det føltes mere behageligt, at "gispe" hovedet ud   . MVH Pernille.
Jeg har aldrig gået til fødselsforberedelse og ej heller lært at gispe......det gik fint alligevel. Prøv at forestil dig at komme ned i en ordentlig omgang koldt vand....der gisper du. Træk vejret hurtigt helt oppe i brystkassen. Hvis du ikke kan forestille sig det, så er det bare ud under den iskolde bruser 
Du skal bare gøre som din jordemor siger under fødslen, så skal det hele nok gå. Evt. kan du fortælle du er usikker på, hvordan du gisper, så er jeg sikker på, at hun nok skal vise dig hvordan du skal gøre. Evt. kan su søge på youtube?
Torsdag morgen 07.47 fødte jeg verdens dejligste dreng, Emil. Jeg blev sat i gang (42+0) med stikpille onsdag morgen kl. 9, og blev derefter lagt med diverse målere på, så de kunne holde øje med ham. Hans hjertelyd var liiige i overkanten af det aktive, så de ville gerne jeg blev lidt længere, før de turde sende mig afsted igen. Da kl. blev 12, fik min veninde og jeg lov til at tage ud og spise lidt frokost, og skulle være tilbage kl 14 til ny måling. Hjertelyden var stadig for høj, men vi fik lov at tage hjem (jeg bor 5 min fra sygehuset) og skulle være tilbage kl. 17 til ny stikpille. Igen var der for megen aktivitet, og vi blev denne gang til kl. 22.15, hvor de sagde OK til jeg tog hjem for at sove, bare jeg var retur kl. 8 næste morgen. Jeg var også kun 1cm åben, så de regnede ikke med der ville ske noget yderliger. Vi sad herhjemme og så lidt tv, og jeg gik i seng og min veninde lagde sig for at sove på sofaen. Kl. 00.15 mærker jeg et lille "smæld" down-under, og det er egentlig det der vækker mig. Jeg rejser mig, og mærker det siver nedefra. Jeg vækker min veninde, og så begynder veerne ellers. Jeg ringer til FG, og hun siger jeg skal gi' det 1-2 timer, hvis jeg kan. Jeg når at vente 45 min, så kan jeg bare mærke vi skal afsted, og det skal være NU. Vi ankommer til FG, jeg ryger til undersøgelse men skal dog tisse først, JM lægger mærke til jeg tisser noget anstrengt og jeg føler selv en pressetrang - "OK, vi skal ha' dig ind på fødestuen ved siden af, for vi får brug for den inden længe". Hun mærker på mig, og jeg har nu åbnet mig 5-6cm, og JM synes det går lidt for stærkt, hvorfor hun vil ha' mig i vand. Super dejligt var det, indtil presseveerne tager til. Op igen, og jeg får to piller der skulle tage smerter, hvilket de ikke gjorde. Min lænd var ved at slå mig ihjel, og overdøvede faktisk ve-smerter, og JM bliver bekræftet i den lille er stjernekigger - deraf voldsomme lændesmerter. 2 timer efter ankomst til FG er jeg nu 8cm åben, og JM tilkalder læge samt sygeplejerske, da de gerne vil tage blodprøver på den lille for at være sikre på han er ok, tallene er gode, trods fostervand så småt ændrer farve og han har stået dybt meget længe. Jeg ligger/går/står hvad der føles som LÆNGE, og åbner mig ik yderligere. Der kommer en overlæge, og jeg hører bare de siger sugekop, og alternativt AKS - HELL no! Jeg skal IKKE ha' noget AKS, jeg bor alene og hvem skal passe mig i 6 uger. NIKS! Der kommer sugekop på, som dog ryger af to gange, fostervand er nu mørkegrønt. Overlægen fremprovokerer de sidste 2cms åbning, ved at "flå" godt og grundigt i mig, og jeg bliver klippet og får lov at presse alt hvad jeg kan, endelig er hovedet ude. De vrider den lille frem og tilbage, og pludselig kan jeg bare mærke alle smerter i lænd forsvinder, og jeg har ham hos mig. Lykken er kort, da de tager ham over til børnelægen der står og venter med sug og iltmaske, da den lille fyr var godt og grundig brugt, og havde meget skidt fostervand i lungerne. Jeg får ham endelig over igen, og bliver syet mens jeg ligger med min store kærlighed på brystet. Kl. 07.47 kom han ud, 4660g og 54cm. Han er smuk, harmonisk, fantastisk.. Ja jeg kan blive ved  Jeg er forelsket, og kan slet ikke få nok af min guldklump. STOR tak til jordemødre Lone og Mette på Holbæk sygehus, I var fantastiske! Lang beretning, men her er han       
sikke en fin lille bitte næse og nogle runde kinder- tillykke med ham
Hvor er du super bare sej (og heldig med så fantastisk god en veninde)  Han er virkelig en skøn "bette" knejt.  Flere billeder, tak!  Mvh. Lea
Øj hvor er han bare super lækker   Dejligt du havde en god veninde med   tak for en god fb
Puha, for en dramatisk fødsel til sidst. Godt, du fik ham ud naturligt, så du slap for KS. Tillykke med en stor, dejlig dreng!
Ja, han er super dejlig er han  Jeg havde bestemt ikke klaret det så godt, hvis ikke min veninde havde været der. Hun var eminent til at massere min lænd, når det hele var uudholdeligt, og holdt min hånd når jeg havde brug for det. Hun veg ikke fra min side på noget tidspunkt    På vej hjem  
Ih, vores lille grandfætter, så fin, så fin  Dejligt at læse en FB, glæder mig enormt til at møde ham og se dig igen  Dejligt at han kom ud naturligt, men puha, for en omgang... Godt Lisa var/er ved din side, når nu farmand er som han er... 
Jeg har en dejlig datter, der fylder 4 mdr og 14 dage. Vi kunne godt tænke os at starte hende på noget vælling da hun stadig spiser hver 3. time OGSÅ om natten.Hun spiser omkring 200 ml pr flaske.( hun bliver ikke ammet) Har altid fået af vide at de kunne starte på vælling fra de var 4. mdr, men så står man nede i føtex og hvad ser man??!!?? man kan få vælling fra de er 6 mdr?? og grød fra 4 mdr???? Hvordan hænger det sammen????? Jeg kunne godt tænke mig at hun fik vælling i den den flaske vi giver inden vi går i seng( cirka kl23) Hun sover fra 19. Og så håber at hun evt kunne sove helt igennem eller i det mindste springe en flaske over  Hvad har i andre erfaringer med??? Signe
Det med anbefalingerne er lavet om for at få folk til at amme længere ifølge min SP. Vællingen er den samme, og barnet kan godt tåle den fra fire måneder, men man vil generelt gerne have, at barnet udelukkende får modermælk, til det er seks måneder. Min Sofia gider ikke spise vælling, men jeg tænker da, det er nemmere at starte op med end grød. Jeg tænker, at det, som mætter mest, er kartoffel/grøntsagsmos, men det er nok ikke det mest velegnede at starte op med, da det har en noget anden konsistens end mælk.
Som stine også skriver, vælling kan de sagtens spise fra 4 mdr men da Sundhedsstyrelsen anbefaler fuld amning til 6 mdr har de lavet anbefalingen på vælling om fra 4 til 6 mdr.. Tager du f eks til Tyskland kan du købe et hav af forskellige godnatgrød/mos/vælling som alle er fra 4 mdr.. Ligeledes kan du købe mos med kød fra 4 mdr, det mætter noget mere end blot majsgrød ..  Her sover vi ca 12 timer hver nat efter at vi er begyndt på en vælling natflaske - Mikkeline er jo så også 7 mdr nu.. I starten havde jeg faktisk bedst erfaring med at give vælling til middag - det er åbenbart noget med at det hun spiser til middag fordøjer hun om natten? ... (Aner ikke hvordan det hænger sammen) .. Nu hvor hun så er så stor at hun får grød 3 gange om dagen er det fint med vælling til putteflaske.. (det varierer dog bredt hvor meget hun tager af den flaske - alt fra 30 til 200 ml) .. Hvis hun vågner så tit som du siger, kan det jo også udemærket være et tegn på at hun har behov for at starte på grød? ... Det gjorde vi kort efter Mikkeline rundede de 3 mdr, simpelthen fordi hun var så stor at hun havde brug for mere (hun blev fuldammet indtil da)
du da abre selv vælling ud af majsgrød og mme... Så laver du det i den tykkelse du ønsker- jeg plejede bare at varme en alm flaske mælk, lave lidt grød og hælde i og så kunne jeg i hovedet hvor meget majs el risgrød der skulle i, i forhold til mælkemængden for rette konsistens i forhold til suttehoveder og barn - og vupti vælling. Grød ville jeg nok ik, for tror chancen for mætheden er bedre med vælling når det er så sent. Ellers skal abrnet jo enten ha grøden inden sengetid el op midt i sengetiden og ha det. Det er ik nødvendigt med en flaske.
til fødselsforberedelse, lærte ik at gispe men kunne reelt godt. Jeg brugte det dog ik under fødslen da det var unødvendigt. Jeg trak vejret normalt, som til dagligt og det gik skam fint... Det andet havden ok bar kostet mig kræfter. Og JM snakkede så godt om hvor dygtig jeg var alligevel- så noget harj eg vel gjort godt/rigtigt. Jeg anede ik det havde at gøre med hvorm eget man måske går i stykker???? Jeg bristede grad 2 og pressede osse hele baby ud ved egen kraft mere el mindre. Havde presseveer og det pressede da - men jeg arbejde osse som en hest for det i den korte tid det stod på.
helt af sig selv  Eller det gjorde det i hvert fald med mig, jeg har født 4 børn og har aldrig gået til fødselsforberedelse. Tænkte at barnet nok skulle komme ud alligevel   Og det gjorde de da heldigvis 
Jeg har født to børn og har ikke gispet en eneste gang og har ikke fået en revne nogle af gangene  Jeg har ikke gået til fødselsforberedelse nogen af gangene, jeg var af den overbevisning, at kvinder har født i mio af år så kan jeg også, og ikke om jeg gad ligge og puste sammen med 10 andre tykke kvinder  Hvis du slapper af, arbejder med din krop og ikke er bange når det går i gang, skal det hele nok gå - men ja alle kvinder frygter vel at gå i stykker, det gør jeg da også selvom jeg er sluppet de første to gange   så kan godt følge dig..
vi lærte ikke at gispe til fødselsforberedelse 
Jeg gik til fødselsforberedelse, men lærte ikke at gispe... Det kommer helt af sig selv under fødslen! Og så gik jeg ret meget i stykker, da min datter valgte at tage armen med ud sammen med hovedet, og hun blev holdt med sugekop. Men mærkede slet ikke at jeg gik i stykker, og mærkede heller ikke at jeg blev syet.. Så det skal du ikke frygte. Tror uanset om man er gået i stykker eller ej, så er man nok ret øm, og smadret i de nedereste dele et stykke tid efter!
jeg skulle ikke gispe.... jeg skulle fandme bare presse. helst 3 gange for hver presseve, presse, ny luft, presse, ny luft, presse. jeg sprak ikke.
til fødselsforberedelse lærte jeg kun at trække vejret som man bør gøre det igennem veerne. At gispe skal man hurtigt få lært hvis det bliver nødvendigt. Jeg skulle stort set ikke gispe men bare presse. Det var kun meget lært hun bad mig om at gispe og det kom vist bare helt naturligt tror jeg. Men det er meget smart lige at lære at trække vejret godt igennem veerne.
Jeg skulle gispe ret meget da jeg begyndte at få pressetrang før at jeg måtte presse. Men det fandt jeg ret hurtigt ud af. Havde dog gået til fødselsforberedelse, men der kunne jeg ikke finde ud af det.
Tjah - jeg havde lært at gispe og generelt at bruge min vejrtrækning - men alligevel gik jeg en del istykker ..   .. Jeg tror ikke det er dine evner til at gispe der afgør om du brister eller ej. Ej heller er det hvor hurtigt fødslen går (min tog ca et døgn) ... Nogle af os brister bare, andre gør ikke.. Blev syet i ca 45 min efter fødslen - og alligevel var det ikke værre end at jeg 2 timer efter hun kom ud var helt klar til at tage hjem.. Måtte dog vente 12 timer før de ville lade os køre.. Tag det som det kommer - lyt til din jordemoder og tag et skridt af gangen.. Så skal du nok få en god fødsel.. Og et par måneder senere er smerterne alligevel glemt ...   ..
Vi gik til fødselsforberedelse under første graviditet. Under fødslen fik jeg aldrig brug for det, da pressetrangen meldte sig pludseligt og 12 min. efter var han ude - kun en lille overfladisk skramme og et enkelt sting for syns skyld. Anden gang fik jeg pressetrang et stykke tid inden jeg måtte presse med og skulle så pludselig til at gispe. Jordemoderen forklarede mig hvordan og så gjorde hun, manden og jeg det ellers samtidig   Selv midt i al smerten kunne jeg ikke lade være med at grine af det, det var altså ret komisk. Jeg havde rigtig svært ved det til sidst, fordi mine smerter var så stærke (men nu var min fødsel og smerter jo også noget anderledes end øvrige fødsler   ) men kom fint igennem og da jeg måtte presse med gik der 5 min og en presseve - ¨så var han ude. Igen en lille overfladisk skramme - formentlig den samme som sidst som sprang op, så den blev bare lige syet med et enkelt sting. Mvh Juliette
Har godt nok gået til fødselsberedelse. Men vi sad ikke og gispede i kor.... Det kom dog helt naturligt under fødslen, jeg skulle gispe før de egentlige presseveer begyndte, altså veerne efter vandet var taget. Det vigtigste er at du kan bevare fokus og ikke gå i panik også bare fokusere på at gispe. Det skal JM nok hjælpe dig til at gøre rigtig under fødslen. Det gjorde min JM og jeg blev kun syet 2 sting, trods at sønnike altså kom ud med en hånd ved ansigtet. Hvis du har mulighed for det under din fødsel så mærk med hvor langt baby er kommet i dit bækken. Det gjorde jeg fra jeg kom i vand første gang. Der undersøgte jeg selv med 1 elelr 2 fingre mellem veerne. Da jeg var i vand i 2. ombæring efter vandet var blevet taget mærkede jeg også med, selv om det var ekstremt svært at overskue mellem veerne. Men jeg er overbevidst om at når man selv kan mræek hvo langt baby er er du også bevidst om det på en anden måde og ved også hvor meget du kan presse med og hvor meget ud skal gispe.
Kan man så få grød som de kan få fra 4 mdr?? Syntes det er lidt mærkeligt  men regner med at starte på noget vælling snart, da det virker som om hun ikke bliver mæt, men ikke kan have mere mme i maven end de cirka 200 ml, har den sidste uges tid også haft problemer med at få hende til at sove mere end end 30-45 min af gangen om dagen. Så man kan da håbe at det vil hjælpe  Jeg kan vel godt starte nu ( hun bliver 4 mdr den 26. )kan jeg ikke??? Signe
At man kan få grød fra 4 mdrs er fordi Sundhedsstyrelsen anbefaler at man starter med SMAGSPRØVER på grød inden barnet fylder 6 mdr - af hensyn til barnets motoriske udvikling (Er der noget der hedder mundmotorik? ) ... Det samme spørgsmål stillede jeg nemlig min (hårdt prøvede) sundhedsplejerske .. Og ovenstående var svaret jeg fik..   .. Hjemmelavet vælling nægtede min datter konsekvent at indtage - og stadig i dag spiser hun kun den fra Beuveis med Pære/banan.. Underligt - for som grød vil hun ikke have de søde ting, hellere kartoffel, kød osv.. Du er mor - du ved hvad der er bedst for dit barn .. Så gør som du føler er det rette for netop dit barn, så skal det nok gå .. 
Så begynder det så småt at give mening  Ja alle børn er jo også forskellige, de kan jo kun komme med anbefalinger  Signe
Skal jeg have nye "dutter" til stutteflaskerne?? Vi bruger advent, med 3 huller pt. er de store nok, eller kan man få nogle direkte til vælling eller skal man have gang i en saks?? Signe
været en tur i Matas og købe en " dut" til vælling, så prøver vi lykken i aften  Håber det bedste  Signe
Nu er det lige kommet frem, at der er spædbørn, der er døde som følge af den gravides forbrug af lykkepillerne Fluoxetin - et præperat, som faktisk er godkendt til gravide. Og der er langt flere bivirkning/følgevirkninger, end der er blevet indberettet. Børn får misdannelser, hjerneskader (underudviklede hjerner) osv. Og trods det, så bliver medicinen stadig anbefalet. Det er sgu grumt! Jeg fatter ikke, at man lader gravide tage medicin, som kan skade. Hvis en gravid ikke kan klare en graviditet uden en potentiel skadelig medicin, så må hun lade være med at blive gravid. Stakkels børn og stakkels mødre!
forfærdeligt og meget tankevækkende ! Der er SÅ meget medicin som gør det ene og det andet når man er gravid. Flere af dem, skal man holde op med at indtage flere måneder FØR man bliver gravid for at stofferne kan komme ud af kroppen og ikke gør skade på fosteret. Nu spiser jeg dagligt blodfortyndende medicin og dette må man overhovedet ikke indtage som gravid, især i første trimester pga skader i ansigt, bruskvæv samt i hjernevæv. Jeg vidste det ikke, da jeg blev gravid første gang. Så måtte jeg igennem en abort for dette. Det var ikke sjovt, men det viste sig at fosteret sådan set var gået til grunde men jeg ikke havde udstødt det (missed abortion). Anden gang jeg blev gravid, skyndte jeg mig på hospitalet og fik skiftet en anden medicin som ikke passerede placenta (moderkagen) og på denne måde har jeg gennemført to højrisiko-graviditeter med stor succes og fået to sunde børn. Tak for kage, tænk hvis man ikke vidste dette !!! Og hvad gør stofferne så ved kroppen når man IKKE er gravid, spørg lige mig hvormange gange jeg har tænkt denne tanke til ende ! Synes medicinalfirmaerne bør gennemføre dyreforsøg for at belyse om medicinen kan indtages før/under svangerskab eller ikke. Og at gravide bør lige tænke sig en gang om før de lukker munden op for at tage den pille. Men hvad nu hvis den er livsnødvendig  Jeg var på sprøjten 4x dagligt i de to graviditeter, det har faktisk kostet prisen med afkalkede knogler da medicinen skal rundt i kroppen vha kalk som blev taget fra mine knogler. Beagle.
dvs du sys det er ok at gennemføre dyreforsøg, hvor man altså afprøver medicinen for at mennesker potentielt kan anvende medicinen som syge og stadig få børn?? Tak for kaffe siger jeg bare... Men jeg er osse imod dyreforsøg. Til trådstarters oprindelige spørgsmål. Det er jo svært når man får at vide at en medicin er ok at tag under graviditeten. Man er vel nødt til reelt at stole på at det så osse er ok? Man kan jo ik skelne... Nu vedj eg godt at medicin kan skade forskelligt. Men man ved jo osse at panodil kan skade et foster - men skal man slet ik ha lov at tag medicin, selvom der er tale om en uudholdelig hovedpine så? Der findes andre præparater end panodil ja- men kan vi så være sikre på at de ik osse kan være den mindste smule potentielt farlige? Man blir nok nødt til at tro på et når man får det at vide- og dermed ik sagt at jeg mener man skal tag medicin og blive gravid hvis man ved der er en mulighed for det skader. Men får man at vide der ik er, må man da tro på det. Selvom det så sørgerligt nok måske bagefter kan vise sig at der alligevel var en mulighed. Jeg forstår dog ik en medicin stadig kan anbefales når man HAR påvist at den kan skade. For det er da helt hen i vedjret...
Jeg hørte i radioen den anden dag en eller anden ekspert et eller andet lektor/læge ting.. Han forklarede at da man ikke kan lave forsøg på gravide, stempler man medicinen som værende ok for gravide og så noterer man indberettede bivirkniger/skader efterfølgende! Dvs. at selvom der står i indlægssedlen at præparatet kan bruges af gravide er det IKKE lig med at det er testet ok - DET synes jeg er ekstremt skræmmende, og det kan der ikke være mange gravide der ved!!
Jeg er fuldstændig enig med Beagle! 
i første omgang skal medicinen afprøves på forsøgsdyr, ellers bliver den over-over-overhovedet ikke godkendt til menneskebrug  I så vidt muligt skal forsøgene erstattes af cellekulturer og det gør vi også. Men for at se om medicinen har kedelige toksiske bivirkninger på organer, må man desværre gennemføre disse forsøg. For et par år siden, releasede Novo et medicin Victroza (jeg kan ikke helt præcist huske navnet). Men på et tidspunkt måtte de trække medicinen tilbage i en af de sidste faser af studierne, fordi man havde fundet forhøjet forekomst af blærekræft i forsøgsdyrene. Mennesker må ikke bruges til forsøg i de tidlige stadier af afprøvning af medicin. Dyrene er beskyttet af loven, tilsyn fra dyreforsøgstilsynet og de bliver tilset af dyrlæger/dyrepassere dagligt. Jeg har da også måtte stå og tage en beslutning her og nu, fordi der var et dyr som så utilpas ud. De får ikke lov til at lide ! Det er der ingen af os der vil have ! Beagle.
Nu da vi ved det er en lille pige er jeg ved at gøre mig tanker om hvad jeg skal have til den nye prinsesse. Syntes det er vildt hyggeligt at sidde og overveje og skrive ned. Syntes lige I skulle se den og evt se om der er noget I tænker jeg har glemt Stof bleer i Lilla (alice har pink) 2 stk håndklæder (lilla) Tremmeseng Madras Lagner Junior sengetøj Højstol Babytøj Sutter Sutteflaske hoveder Junior dyne Baby sengetøj med navn Sengerand Bogstaver til døren Bleer Det er lige det jeg kan komme i tanke om jeg kommer til at mangle nu og kort tid efter fødslen. (3-4 måneder) Mangler jeg noget?
de første 3-4 mdr behøver du vel ik en juniordyne?? Har du ikke sengerand - sutter og hoveder? Højstol skal du jo heller ik bruge de første 3-4 mdr. Nu er det jo en pige- så tøj behøver du vel heller ik ret meget af (ved godt lidt nyt da er rart selvom man har)  Så med det i mente- så nej vil jeg ik mene du mangler noget- du har jo praktisk talt alt medm indre du har givet det væk...
Har kun meget lidt babytøj 50 og 56 resten gav jeg væk. Junior dyne og højstol begyndte vi at bruge da hun var 4 måneder. sengeranden har jeg jo, men Alice bruger den stadig og tror ikke hun får en junior seng inden den lille ny skal i den store seng. Alice voksede ud af vuggen allerede som 3 måneder. Har sutteflasker, men ingen suttehoveder. Og heller ingen sutter kun Alice´s gamle 
jeg har lige prøvet at lave en liste over hvad jeg mener vi har brug for fra starten med den lille ny nummer 2, vi kommer jo nok til at få brug for flere ting løbende, men det køber vi når vi får brug for det.. Lagner Babytøj lidt eller megt afhængig af køn Sutter Sutteflasker nyt Baby sengetøj Sengerand Bleer dagpleje barnevogn til vores 2 årige stofbleer stor pusletaske babydyne sengeformindsker til kravlegården ammeindlæg aktivitetstæppe uro hvis det er en pige hændklæder puslebord vi skal ombygge hele overetagen til næste vinter og regner med at baby sover hos os indtil, så værelse skal vi ikke tænke på i første omgang. der kan muligvis også komme mere på senere, men indtil videre regner jeg med det er hvad vi har brug for inden baby kommer til verden
nogle af tingene på min liste er ting vi har, men vi vil gerne have nyt uanset køn, og så er der ting vi ikke havde til Marcus som vi gerne vil have til den lille ny...
små 8 uger til lillesøster kommer frem og da det jo er vældig praktisk med samme køn skal jeg have købt newborn bleer og ammeindlæg resten haves jo på lager 
Imorgen - mandag - skal Emma hjem og lege ved Josefine, hendes BEDSTE veninde fra børnehaven. Har aftalt at Josefines mor tager begge unger med hjem og så henter jeg Emma hjemme hos dem 16:30. Vi har snakket meget med Emma hele weekenden og hun lyder til at være ok med det hele. MEN jeg har bare sådan en tvivl - jeg er sikker på at hun går i baglås når hun opdager at det rent faktisk er korrekt at hun skal med dem hjem  Hun kan være RET stædig og genert når det slår hende... Kan man på nogen måde forberede hende så man ikke bare skal sidde og vente på at telefonen ringer kl. 14:30 og Josefines mor siger "Hun vil altså ikke med........" Øv, at have det sådan og jeg VED jo at hvis bare hun kommer inden for døren, så skal de nok lege sammen så de glemmer tiden. Men hun er en tryghedsnarkoman af første klasse. havde overvejet selv at tage med, men aftalte så denne anden løsning. Håber virkelig det går - ikke mindst også for Josefines skyld... Er sikker på de begge kører hinanden op hele dagen i børnehaven at de skal lege sammen... Men hvis hun så ikke "gider" når klokken slår, kunne det jo være Josefine tog det personligt (kan de det i den alder...) Anyway - HÅBER virkelig at jeg har malet fanden på væggen og det bare kører der ud af uden problemer... Men ja, kender hende sgu - eller det vil sige; håber at jeg ikke kender hende. Bare lidt tanker her fra...
Jeg er ikke nervøs for om de kan lege sammen eller at hun skal være hjemme ved en anden - jeg er nervøs for om hun vil! Hun kan blive MEGET stædig når det slår hende, og gå i genert-baglås, hvor man ikke kan få hende til noget som helst. De leger altid og hele tiden sammen i børnehaven - de er virkelig slyngveninder - derfor ingen nervøsitet for om legen kan fortsætte. Men ja, er godt nok spændt på om hun "bliver lokket" med ud af døren. Vi har forberedt hende hele weekenden og snakket om hvor sjovt og spændende det bliver og at jeg nok skal hente hende, det bliver bare ikke i børnehaven, men hjemme ved Josefine. Det hele lyder "rosenrødt" også når vi snakker og spørger Emma - men har set det før... Når situationen opstår bliver det for meget for hende og hun bakker ud. KRYDS fingre!  Vil IKKE have et opkald 14:30 om at hun ikke vil med...
Hold da op.. Ligefrem forberedt hende hele weekenden? Nå jamen vi er forskellige   Hvor gammel er din pige? Her har sådan noget gået helt naturligt. Nogle ringer og spørger om de må tage barnet med hjem - og det må de så. Har vist aldrig rigtig været aftalt på forhånd. Min datter vil altid med, min søn kan godt fortryde efter at han har sagt ja. - Han vil nemlig helst lege hjemme. Men sådan er det jo så.Det skal jo respekteres. Da det var sket et par gange, tog jeg en snak med ham,ang vigtigheden af, at de andre også gerne ville vise deres værelse frem osv. Det har hjulpet. Gætter på at din pige er 2 -3 år? Men det er jo lidt samme princip. Går den ikke denne gang, så tager hun nok med dem hjem næste gang 
Altså nu har jo sgu da ikke terpet hende stolpe op og stolpe ned i flere timer i weekenden - rolig nu. Men vi har talt om hvad hun skal og at det da bliver SÅ sjovt... Hun er 3½ og har - som overskriften siger - ikke været hjemme ved andre og lege endnu. Heller ikke omvendt. Havde hun prøvet et par gange, er jeg da også sikker på at det bare vil være nogen som ringer og spørger og så siger jeg ja hvis det passer ind. Men Josefines mor spurgte i fredags om de måtte det - derfor har vi haft muligheden for "forberedelse".
Hvis det nu ikke går, så kan du evt. aftale med Josefines mor, at du også kommer med næste gang. Så kan I også lege  Det kan godt være, det virker lidt fjollet, men så får Emma jo set, hvad det indebærer at være med en anden hjemme, og så går det sikkert nemmere næste gang. Men jeg krydser fingre for, at der ikke bliver nogle problemer!
Hvordan er det gået?  Er du blevet ringet op eller ej? /Mette
Hej Mette Tak for interessen  Det gik fint! Hun kom med hjem og lege og de legede fantastisk indtil ca. 5min før jeg kom og hentede hende til aftalt tid: 16:30. Her ville Josefine ikke rigtig dele legetøjet mere, men det er jo ok efter 2 timers uafbrudt leg  Så jeg er ret forhåbningsfuld for næste gang, som nok snart kommer - om ikke andet så omvendt - altså herhjemme.
Det var dejligt! Så kører "showet" med besøg frem og tilbage - herligt, herligt!  Kh. Mette
Hej Sad lige og læste om søvn i nogle tråde og tænkte om der var nogen der ville fortælle om søvnmønster hos de helt små.. Min Prinsesse er bare en engel. Jeg tror at vi sammenlagt på disse første 2 mdr har haft 6 nætter hvor vi har måttet fodre om natten. Ellers har hun bare sovet.. De første par uger sov hun fra ca 23.30 til kl 5.30. Og da der er andre at tage hensyn til i familien, så skulle jeg jo op alligevel.. Langsomt er perioden med nattesøvn blevet længere og i rigtig lang tid har hun sovet fra 23.00 til kl 7 Nu er der så igen sket noget.. Nu er det fra kl 21.30 til kl 6.30 Og det er jo perfekt.. Så sover hun normalt 2 timer om formiddagen og tager en lang eftermiddagslur på 4 timer.. Og så efter kl 18 er hun en del vågen og slumrer lidt. Nu er det en aktiv familie hun er født ind i. Vi er begge selvstændige, så rigtig barsel har vi jo ikke. Jeg kører lastbil til daglig og har hende ofte med. Dog ikke mere end 3 - 4 timer ad gangen. Der er sovekabine i bilen og har så liften stående med liftnet deromme. så kan hun sove og Mor kan tjene penge. Jeg kan dårlig huske hvordan det var med de andre og vil derfor rigtig gerne høre hvordan jers de helt små sover.. For jeg synes det er let at have et spædbarn..  Nu er jeg jo også en gammel krage  Men er hun bare nem, eller er det bare normalen.. Mette
ja jeg har jo ikke været velsignet med et barn der bare sov. Så vil bare sige at du er da super heldig. Men det har måske også lidt at gøre med at du tager tingene helt afslappet og at i er en stor og aktiv familie så hun bare er faldet godt ind i jeres faste rytme. Jeg tror egentlig godt at vi selv kunne have gjort mere for et godt sovemønster. Men det er jo nemt at være bagklog  Og nu vil jeg så også understrege at selvom jeg lige "brokker" mig lidt over min søns søvn så er han på mange andre måder en fantastisk nem og dejlig dreng.
Sikke et dejligt barn, du har. Karla havde kolik, da hun var to måneder. Hun overgav sig som regel i mine arme mellem midnat og kl. fire om morgenen. Somme tider var det så fars arme, da mors havde lyst til at lægge hende ud i haven (eller det der var værre). Sofia sov nærmest konstant endnu i den alder. Hun er nu snart otte måneder og på alle måder nemmere mht søvn end den store. Til gengæld er hun så langt mere morsyg, sover stadig lige ved siden af mig og også stadig hos mig, hun er usikker på fremmede og gylper konstant. Man kan vel ikke få det hele 
Ja, Emilie kom som sagt til verden igår nat kl. 1.33 - hun vejede 3570g og målte 51cm, så hun er en dejlig lille rund pige!   Hun blev født 40+4  Min FB kan egentlig fortælles ganske kort - for fødslen tog kun 6,5 timer fra første ve til hun var ude  Kæresten og jeg var ude at gå en tur på en god times tid fra kl 15 til 16 ca, hvor jeg godt så småt kunne mærke at der var lidt murren i underlivet, men tænkte ikke videre over det, da jeg hele ugen har haft murren som så er gået væk igen.. Da vi kom hjem lagde vi os ind i sengen og slappede af en times tid hvor det sådan set bare blev ved med at være lidt murren - så jeg gik i køkkenet og lavede os noget aftensmad, som vi indtog stiile og roligt indtil kl. 18.30, hvor vi derefter indtog sofaen.... men kun indtil kl 19, hvor de 3 første veer kom på en halv time.. Fra kl. 19.30 og fremefter kom veerne så ellers som perler på snor med 3 mins mellemrum og 1 mins varighed    Kl. 20.30 ringede jeg til fødegangen, som sagde at vi da vist godt kunne begynde at overveje at fise derind af (vi har kun 10mins kørsel) Kl. 21.15 ca blev jeg undersøgt = 4 cm åben og ingen livmoderhals, så de ville finde en fødestue til os.. Desværre var alle værelserne med vandkar optagede, så jeg måtte klare den uden.. Under veerne gik jeg oppe, for jeg kunne SLET ikke holde ud at hverken sidde eller ligge.. Kl. ca. 22 fik jeg klyx, og så begyndte veerne ellers igen at tage til.. Kl. 23.30 er jeg 8 cm åben, men hun tør ikke tage vandet, da lillepigen har rykket sig lidt tilbage i bækkenet, og kan derved risikere at falde skævt ned i bækkenet - så vi er nødt til at vente.. Ventetiden er dog kort, for der går ikke mere end 5 min, så kommer vandet i et ordentligt plask - men klart og fint!!   Da hun undersøger mig efter vandet er gået er jeg 10 cm åben, og presseveerne begynder så småt at melde sig.. Jeg går oppe under 10-12 presseveer - som er VIRKELIG svære at kontrollere - og får ca. kl. 24.00 lov til at komme op og ligge for at presse med... Desværre ligger hun og kører lidt frem og tilbage, så pressefasen ender ud med at tage godt og vel 1½ time - og jeg var til sidst totalt drænet for kræfter og energi!! Derfor fik jeg lagt vedrop - men de nåede aldrig at tænde for det, fordi de sidste par veer gik rent ind og jeg fik fundet de sidste ur-kræfter frem   Dog faldt hendes hjerterytme lidt for meget de sidste 5 min, så jordemoderen lagde et enkelt klip i mellemkødet - og så kom hun endelig ud  Hun scorede et 9-tal på agpar efter 1 min, pga. lidt for blå farve (hun havde været klemt lidt i fødselskanalen), men efter 5 min var det et fint 10-tal  Hun er OVERSKØN, nem og fantastisk - jeg er fuldstændig forelsket i vores lille prinsesse      I skal selvfølgelig ikke snydes for et par billeder  Få timer gammel:   Min lille engel    Mor og barn:   .. Elsker at være mor 
kæmpe tillykke med jeres lille viunderlige pige   hun ser fin ud 
med bettepigen og skønt at høre om en nem fødsel...
Hej Simone Tillykke med jeres skønne datter   kommende ridepige  Tænkte på dig i dag, læste for længe siden at du havde termin først i marts. Håber du ellers har det godt - kig forbi hvis du kommer nordpå  Mange hilsner Birgitte Sauer Nielsen
Sikke en lækker pige, og sikke dejlige kinder hun har 
Tillykke med din dejlige datter! Hun ser lækker ud - dejlig rund.
Hun ser godt nok skøn ud.... 
Åh gud altså - nu må de sidste 5 uger gerne bare gå. I nat har jeg haft kvalme, kastet op to gange, haft en overordenlig gang krampe i mine fødder og ben, og musklerne over min mave var bare så spændte, så jeg gav op at sove  Er det normalt? jeg har været sluppet for alt det trælse i den første del af min graviditet, ikke megen kvalme, ikke mange ligamentsmerter, ikke bøvl med bækkenet osv - kun et ømt haleben her senere, og et ben der har en nerve i klemme. Er det bare mig der har været alt for nemt igennem den første del, og syntes det er helt forfærdelig synd for mig nu, fordi jeg ikke har bøvlet med nogle gener først i graviditeten? rundt om min navle er jeg også begyndt at få sådan en mørk misfarvning, og er egentlig også lidt øm om navlen - skal jeg være bekymret? jeg skal til jordemoder om en god uge, så jeg tænkte jeg bare ville spørge hende, men blev egentlig helt i tvivl nu, efter sådan en led nat 
om du skal være nervøs, men jeg har ikke sovet igennem de sidste 3 måneders tid: Jeg vågner hver 2. time med kramper og er snart ved at vende mig til det. Jeg har så en bækkenløsning oveni, kvalme og så kan jeg ikke få vejret. Jeg har også nogle trælse plukveer, men det er meget bedre efter jeg har skåret HELT NED på mine aktiviteter.
omkring navlen er normal. Min navle var helt mørk da jeg fødte. Mht kramper er de jo også ret normale desværre, især i slutningen af graviditeten. Alt det med kvalme osv oplevede jeg i midten af graviditeten, men det er vist normalt at også kunne have det i slutningen af graviditeten. Så alt i alt, ville jeg bemærke det, og så lige nævne det når du skal til kontrol.
Tusind tak allesammen - det er dejligt at læse jeres søde ord  Dog er der lige en lille ændring, Emilie er nemlig født d. 9. marts og ikke d. 13.. Datoen havde jeg bare ikke lige fået rettet  Birgitte - Ja, det bliver en lille hestepige!! Hun har allerede sin egen pony stående hos svigerforældrene, som bare venter på at hun bliver gammel nok til at komme ud og ride 
Stort tillykke. Hvor er hun dog bare vidunderlig   Kan godt forstå du er stolt og lykkelig 
Som nogle måske har læst på hyggen har jeg ondt i mit øre.  Alice har nu også fået konstateret betændelse i øregangen, men virker ikke til at have direkte ondt. Hun har "bare" ørevoks ud over det hele og vil ikke have vi rør. ELlers er hun glad, spiser og leger  Men jeg blev sendt til ørelæge som kunne se det havde udviklet sig til mellemøresbetændelse og min trommehinde var tæt på at sprænge  Nu ved jeg der er mange herinde der har haft børn med mellemørsbetændelse eller måske selv har prøvet det. Hvordan lindrer i smerten? Jeg måtte ikke få noget stærkere smertestillende så må leve med panodiler. De virker kun hvis jeg tager 3 på en gang .. Hvilket jo heller ikk er optilmalt, men tager jeg kun 2 så kunne jeg ligeså godt skylle dem ud i toilettet lige lidt virker det  Så tager gerne i mod råd med kys hånd 
Panodil panodil panodil!!!!!!! Det er dét der har hjulpet allerbedst på Sallie herhjemme. Jeg giver hende det morgen, middag og aften. Hvis hun vågner op grædende om natten, så får hun også et skud. Du skal tage de piller kontinuerligt, så du ikke får ondt, for de smerter er ikke til at holde ud. Så skal du smide nogle bøger under dit hovedgærde, så sengen hæves under dit hoved. Læg også gerne på en høj pude. Når din kæreste drypper dine ører, så skal du ligge på siden, og han skal sørge for, at øregangene er så lodret som overhovedet muligt. Når han har dryppet dig skal du forsigtigt massere det ned i øregangen. Evt kan du sætte lidt vandskyende vat i øret, men ikke længere tid end 10 min. Flyder det med puds fra dine ører betyder det, at din trommehinde er sprunget. Det er der ikke noget farligt i - smertelindringen kommer lige så snart hinden sprænger, og det er en kæmpe lettelse. Varme lindrer på øresmerter. Sallie havde tit hue på indendørs, og jeg gav hende tit varme klude på øret. En vaskeklud vredet op i vand, ind i microovnen og så holde den på øret. Det fik hende tit til at slappe lidt af. Øresmerter er ulidelige og virkelig smertefulde. Håber på snarlig bedring for dig! Hvilke øredråber bliver du behandlet med?
Syntes bare kun panodiler virker en 4 timer og skal tage 3 på en gang for det har en virkning. Og så er 8 i døgnet godt nok ikke meget  Jeg har fået Locacorten-vioform bad selv om dem, da jeg for nogle år siden prøvede begge slags og det var dem der virkede. Alice har blot fået noget hun skal drikke 5 ml af 2 gange om dagen det samme hun fik med hoste. Så håber da de hjælper hende
Hvis ikke dine ørerdråber virker inden for 24 timer, så er de ikke gode nok!! Og smertedækker Panodil ikke godt nok, må du få din læge til at udskrive dig noget, der gør. De mange mange gange Sallie har haft MØB har hun fået bredspektret penicillin, og efter hun fik lagt dræn bliver ørerne dryppet med Ciloxan. Dét virker!!!
Jeg har fået pencelin nu og så syntes hun jeg skulle forsætte med at dryppe .. Det virkede okay det første døgn men så i går ved 4 tiden fik jeg konstant ondt uden noget der virkede. Højst sandsyligt der det udvilkede sig til MØB. Det højre øre er kun betændelse i øregangen det gør ikke ondt, men kan næsten ikke høre noget på nogle af ørene 
at "overdosere" men panodil. Det er muligt det virker ang smerter, men din lever kan ikke omdanne denne mængde.. God bedring.
med panodil. Lige pludselig tipper det og man står med en akut leversvigt. For en del år siden stod jeg med en patient, mand med tandpine. Han havde spist panodil 3 stk 4 x dgl. Efter en uge, svigtede hans lever og vi måtte holde ham i coma indtil der kom en lever han kunne bruge. Mange tror panodiler er uskyldige, men det er de ikke. Desuden har panodiler også vist en kedelig effekt på fostre efter store doser. Det er ikke så forfærdelig lang tid siden der blev skrevet om dette. Googl på Henrik Leffers, så kan du læse om det. Jeg kender personen godt og ved at det han har udtalt er godt nok ! Når du er gravid må du godt få pinex comp. en kombination af pinex med lidt codein for at tage smerterne. Men det er ganske få piller du må tage. Synes du skal snakke med lægen om smerterne. Jeg har tidligere haft mange problemer med betændelse i øregangen pga mine ørepropper til ørekrykkerne (som endte i en allergi). Der fandt jeg at en kirsebærstenspude under øret på halsen (ikke for varm !) lindrede rigtig meget. MØB bør smerterne være væk indenfor 1-2 dage efter opstart af antibiotika. Beagle.
at minibailey er gravid osse... Jeg har ingen råd andet end varme som de andre siger- og sidde op og sove simpelthen...
Ihhh i går ved halv 4 tiden tog jeg 3 panodiler (ja tog 3, men er det egentlig ikke meget bedre at tage 3 på en gang, så man ikke tager 2 og så i igen 2 få timer efter? gør jeg tit ved hoved pine tager jeg 2 er jeg nød til at tage igen senere, tager jeg 3 er hovedpinen væk?) Nå men har ikke taget panodiler siden de 3 i går   Har ikke som sådan ondt men kan intet høre, men ihh det overlever jeg neemt når der ingen smerter er. Brugte varme som smertelindring, det var dejligt  Ser ud til det går fremad... Alice er stadig ved godt mod, så håber og beder til at vi nåede at tage det inden hun selv opdagede der var noget med øret  Hendes øre løber rigtig godt med en masse ørevoks. Derfor vi i første omgang lagde mærke til der var noget galt. Normalt er hun store producer af ørevoks men denn gang var det overdrevet ud over hele øret ned og kinden. Måske derfor hun ikke har haft så ondt?! Ihvertfald glæder det mig at hun slap for smerter 
Ja linket er det jo nok kun jer, som osse er på min mave der kan se og læse. Det beklager jeg... Men jeg kom til at tænke i hht debatten omkring hvor vidt en DP mor kan kræve at et barn skal sove ude i barnevogn vs inde hvis man som forælder ønsker dette. Der kan være flere grunde - en skriver om hostene barn, hvor man har lægens ord for at barnet bør sove inde. Men var det nu min DP mor. Så ville hun jo sige at kan abrnet ik sove ude pga hoste- så er barnet sygt og bør ik være i DP da det ik kan følge den normale dagsrytme. Jeg er ret sikker på det ville være svaret om så det stod på i dage el uger. Hva siger i? Bør DPen lade barnet sove inde eks af ovenstånede grund- el bør man som forælder sige at barnet så ik er ok til at komme i DP fremfor at kræve at det sover inde? Jeg ved at det ville kunne være et problem for en del forældre- inkl mig selv at skulle holde mit barn hjemme eks i flere uger af ovenstående grund. Og han ville slet ik gide det heller. Men det er naturligvis sagen uvedkommende.
Nu er mit barn ude over dagpleje-alderen, men jeg smider alligevel en kommentar. Jeg synes ikke, at en DP´er kan forlange at et barn skal sove ude. Støder man på problemet, må man vel bede om en samtale med DP og DP-pædagogen. Det er vel ikke sådan at man kun kan få sit barn passet såfremt det kan sove ude. Er det i så fald en kommunal beslutning eller er der særlige pladser til indebørn?? Min søn sov normalt altid ude, men det sidste halve år i dagplejen, sov han nu inde. Han var en stor dreng, lang og tilsvarende tung, så DP´eren ville ikke længere løfte ham op i barnevognen (som også var ved at være for kort). Så sov han blot inde - det gjorde hun aldrig til et problem. Hjemme løste vi problemet ved at købe en tvillinge-vogn så han kunne brede sig. 
Sjovt lige dette emne kommer op, det er nemlig en af de ting jeg har skrevet på listen over ting jeg skal spørge om til præsentationsmøde med dp'en.. Min datter sove inde, hun sover ganske enkelt ikke ret godt ude. Så jeg er spændt på om hun kan få lov til det... Der er jo ikke noget videnskabeligt bevist grundlag for at lade børn sove ude. Der er ingen der kan eller har påvist at det er sundere.. Og min datter på idag 7 mdr har endnu ikke været syg en eneste gang - på trods af hun ikke sover 3 timer i den friske luft hver dag...  Min holdning til emnet generelt er at det er mit barn - så det er sørme også mig der bestemmer hvor hun sover!!
mine har altid sovet inde da de bare ikke har sovet godt ude.. har en nabo der altid skal larme når børnene bliver lagt us.. OG KUN DÉR... så det droppede jeg igen.. så har solgt alle vogne bortset fra en.. i vuggestuen sover de inde i et nedkølet rum i barnevogne(vuggestuens) eller i krybber.. der sover mine perfekt da de har fred og ro og ikke larm udefra.. i børnehaven sover de i et lille rum med køjesenge og enkelte på madresser på gulvet.. igen sover mine kanon godt.. mine er bare ikke til at sove ude.. de kan godt sove inde selvom man støvsuger og lign.. men larm fra haverne og lign kan de bare ik.. er så glad for vores integreret daginstitution 
Altså Julie sover altid ude hun kan ikke sove inde hun er umulig og putte og lykkes det så er det MAX 30 min hun sover. Men kan godt se dp problem hun er afhængig af at have et ekstra rum hun kan stille til rådighed til sovning for at det inde sovende barn ikke vækkes af de andre som måske ikke sove på samme tid. Det er jo kun et krav at man har et ekstra legeværelse til børnen ikke et soverum i pågældende tråd sov barnet i dp soveværelse hvilket jeg jo syntes er et privat rum især når man har arbejdsplads i sit hjem. Så hvis dp ikke syntes det kan fungerer grundet de andre børn eller at hun ikke har ekstra rum til rådighed syntes jeg det er ok at forlange at barnet kan sove ude og er det ikke i stand til det grundet sygdom tja så er det jo sygt og bør ikke være i dp.
vi har slet ikke sådanne problemer med vores DP. De kommer jo ind og sove når de bliver for store til barnevognen. Lige nu sover de 2 inde og 2 ude. Men det med hosten og sove ude forstår jeg ikke helt. Vores har da kun sovet inde når han var virkelig virkelig syg, ellers kommer han ud. Og ang. dem som normalt sover inde men dårligt ude...det kan SAGTENS ændre sig i DP. De bliver bare trætte på en anden måde og DP'er kan bare nogle ting. Vores sov jo aaaaldrig ret lang tid af gangen men nemt 2-2½ time hos DP. Og hun tager meget hensyn til at han vågner så nemt, så hun køre ham om i et andet hjørne af terassen. Det er altså ikke alle DP'er der er SÅ slemme som man nogle gange høre om. Vores har da også sine særheder, men generelt er hun meget large og bestemt til at snakke med. Vi har aldrig fået at vide han ikke kunne være der på grund af sygdom. Så længe de ikke får medicin hun skal give (med mindre det er noget kronisk), har feber eller meget tynd mave så må de hjertens gerne være der.
Hej Er der nogen der har erfaring med dette? Jeg er 7 uger henne og begyndte at bløde en del for et par dage siden. Først noget der ikke rigtig var blod, men det er det så nu. Det føles som om at min mens. er startet, men det kan jo ikke rigtigt passe. Nogen ideer?
se at få ringet til lægen. han kan fortælle dig hvad det er og barnet stadig har det gjort/ er der.
flot stavet fra min side. hihi. gjort - godt
Ja du må hellere blive tjekket op.. Det kunne måske være en kedelig SA (spontan abort) tidligt i graviditeten  Noget som jeg selv har prøvet 3 gange, og når man har prøvet det, finder man ud af hvor normalt det desværre er.. Jeg krydser fingre for at dit selvfølgelig skyldes noget andet! Men op til lægen med dig, du vil sandsynligvis blive sendt til scanning med det samme... Krydser fingre for dig..
tabt tre gange, lidt senere end dig. Så jeg ville tage akut til lægen/lægevagten. Hvis du bløder ret meget kan de desværre nok ikke gøre noget ved det 
Jeg har lige været igennem det i december. 8. uge og så pludselig en masse blod. Det var så en missed abortion. En rigtig møgoplevelse....  Da jeg ventede Lukas skete det samme i 8. uge, men det var kun en smule blod og der var da heller ikke noget i vejen.
Hvordan gør I - jer der har børn, mand, hest og arbejde - Hvordan strukturere I jeres hverdag?? Jeg har endnu ikke selv nogen børn, men der er ingen tvivl om, at min bedre halvdel mener at NU må jeg da være i den såkaldte fødedygtige alder (32)!! Men jeg har som altid et hav af undskyldninger... Ligenu går den på at jeg er ved at tilride Røde Hest og hun er lidt vims og så er det jo ikke så smart at være gravid. Han siger, hvad så om et år? og så siger jeg, at det jo er der det virkelig sjove begynder, dér kan jeg jo begynde rigtigt at ride Røde Hest og det er der vi virkelig skal begynde at snuse til stævnerne sammen... Før Røde Hest lød det nogenlunde sådan her: Jamen, nu er jeg lige blevet færdig med at genoptræne Vassen og nu skal vi ud og have det sjovt! Eller: Vassen skal være "enebarn" så længe hun lever, men efter Vassen, sååå... Men da Vassen ikke var her mere, ja så klarede jeg lige omkring 2 måneder uden hest og så kunne jeg simpelthen ikke klare det mere! Og så kom Røde Hest på banen... Altså der er ingen tvivl om at børn det skal jeg have. Men nøj, hvor har jeg svært ved at se hvordan jeg nogensinde skal få Hesten til at passe ind i et familieliv med et lille barn og jeg er ganske uvillig og forstokket og nægter pure at skille mig af med hesten. Det kan min mentale sundhed slet slet ikke klare! (jf. ovenstående - 2 mdr!) Skal måske lige siges, at hesten står ude og da vi bor i rækkehus er det temmelig svært at stille den hjem i baghaven, så det er ikke en løsning.
at opstalde med fuldpas ude i byen og så arbejde deltid. På den måde er jeg sikker på at nå både hest og baby. Der er flere tråde herinde med netop det emne   Og jeg synes jo bare i skal komme igang 
iiiiih!! Jeg KAN IKKE tåle at se babyer! Jeg bliver SÅ skruk at det knuger i maven og lysten til at holde en lille nyfødt bebs er voldsomt stærk! Kæresten og jeg har været sammen i 5 mdr og vi kunne begge godt tænke os et barn sammen. Han elsker dog mine piger som var det hans egne og ville da også acceptere det hvis jeg havde sagt "ikke flere". Det har jeg dog ikke og deler hans ønske om hans første/mit femte barn. Jeg har siden min første datter haft et stort ønske om en stor familie, fordi jeg ikke selv har kontakt til min egen og aldrig har følt mig hjemme sammen med dem. Jeg kender til holdningerne om at få flere børn og hører tit sætningen "nu ikke flere vel!?". Men hvorfor skal andre føle at de skal bestemme hvor mange børn jeg vil have? Det er trods alt ikke dem der skal have dem i hjemmet eller deres krop de skal lægge til.. Nu er det ikke sådan at jeg i al hast vil være gravid, men tanken om at blive det indenfor det næste års tid er der. Jeg ved hvad det kræver med endnu et barn og det er jeg mere end villig til. Fødslen vil jeg gerne undvære men graviditeten og fremtiden med en masse børn tiltaler mig! Jeg kan forestille mig at sidde ved et langbord i køkkenet fyldt op med børn og børnebørn *ss*
det skal andre da heller ik bestemme vel- hvorfor tag sig af hva de siger og mener vil jeg vende den og sige  Vil du ha et 5 barn og han gerne sit første med egne gener- så go for it, når i mener tiden er, økonomien kan bære mv. Vi skal jo ha flere børn skriger politikerne på... Så der burde ikke ses ned på dig for at lave et 5 barn vel... Du er da en af dem der holder det oppe må man sige- og hatten af for det! Jeg kan slet ik se mig selv magte den mængde unger   Men jeg tager sgu hatten af for jer der kan! Jeg tog dog gerne graviditeterne og fødslerne for dig 
sådan et overskud, så er det da bare at springe ud i det. Jeg venter selv nr. 2 om tre måneder, og det er absolut den sidste er manden og jeg enige om. Vi har ikke overskud til flere (der skal jo også være tid til hesten ;O) Men det der da dejligt at du har mod på det! Har du set de udsendelser der kører lige nu med stor familierne. Der er nogen der har en 8-9 børn - gisp! Held med det ;O)Og glæd dig over at manden og dig har de samme ønsker, så er det da fløjtende ligegyldigt hvad alle andre synes!
synes da os bare at i skal få et sammen og lad dig ikke blive bestemt af andre  Jeg har selv fået nr2 for snart 4mdr siden og mig og min mand var enig om vi kun skal ha de to, men må nok sige at jeg bliver 30år om lidt så jeg ved da ikke helt om jeg har lyst til og få en lille en mere om 3-4år tid. synes nemlig ikke at jeg har gjort op med mig selv at det er slut nu, vi er nemlig selv 3 søskende og når den ene ikke gad lege gad den anden, så det tænker jeg os på 
Jeg kommer fra en søskendeflok på 4 og det var rigtig mange i 80/90'erne. Jeg venter nu nr.3 og hører konstant, hvor er I modige at I vil have nr. 3 eller også spørger folk hvornår vi skal have nr. 4 ligesom mine forældre  Jeg synes egentlig at vi har rigeligt i de to vi har   (den store er autist) men vi fik bare en frygtelig lyst til nr. 3 - og jeg udelukker ikke at der om nogle år ikke kommer en nr.4   selvom jeg havde svoret at jeg aldrig skulle have børn.. Hvis I begge er friske på det, så lad da vær at høre på alle andre, men som barn af en stor familie, er jeg nødt til at nævne at overskuddet og lysten fra forældrene SKAL være der, det er ikke fedt at vokse op sm barn og tænke bare jeg ikke havde haft så mange søskende 
det er vel same @!#$, griner - i kan under alle omstændigheder ikke være i en alm. bil, der må være tonsvis en ny kan arve - og hvis du ved, det er "ham", så klø sgu da på!!! jo flere jo nemmere (på mange måder!)
Her har vi lige fået nr. 5.Er nu 4 uger gammel. Og det fungerer fint. Hvis i har lyst og overskud, så kan det klart anbefales. Det er skønt liiige at få en til.
da tøsen var i DP, sov hun inde, men det var fordi hun ville sludre med de andre børn når der var sovetid, så vi fik hende til at sove inde. Og sådan var det jo bare. hjemme sov hun fint ude. Knægten sov ude en periode hos dp, men da han blev for stor og for lang, sov han inde i stedet for, og der var ingen problemer, jeg har ikke oplevet nogle af de DP er jeg har brug ville have en kæmpe diskution ud af det. heller ikke i gæstepleje ... Jeg har elsker vores DP' er og vores gæste DP er ...
Men der må da være andre børn, der sover inde, børn over 2 år må da ikke ligge i sele og i DP må de ikke ligge i vogn uden sele - så kan slet ikke se problemet...
Julie så sort/hvid kan du ikke stille det op, det er meget forskelligt fra kommune til kommune hvad regler der er, min veninde der er dagplejer har sine til at sove ud alle børn og de er spændt fast indtil de kommer i børnehave, i Hillerød hvor jeg bor skriver vi som forældre under på at de godt må ligge i selen i krybben (vuggestuen)når de fylder 2 år ligesom jeg kan vælge at de skal lægge mit barn til at sove på maven selvom det er imod anbefalingerne men hvis jeg skriver under på at det har jeg bedt om så er det OK.
Men så skriver du også under   der er faktisk en menneskerettighedskonvention der bestemmer det med de 2 år - jeg gider ikke lede efter den nu, men har fundet den før debatten har været oppe.. Hvordan de enkelte kommuner vælger at tolke den skal jeg ikke sige noget om 
måtte jo lige ringe til min gamle dagplejeleder for at høre det med de 2 år og så ikke ligge i barnevogn   Tænk det var gået hendes næse forbi, så nu måtte hun vist lige nærstudere det lidt  Nå, men med hensyn til om de skal sove ude eller inde.... Har man et barn der bare ikke vil sove ude, ja så må barnet da sove indenfor. Det samme har man et barn der kun vil sove ude indtil de skal i børnehaven, ja så må de da bare sove ude, sværere kan det da ikke være.
.. jo ikke nogen lov om at børn skal sove udenfor, og det er da også udelukkende en dansk tradition. Ergo kan dagplejeren ikke forlange at barnet skal sove udenfor.
sagtens forstå en evt DPer. Min egen søn sover ik inde- jeg vil gerne ha ham ude. Han sover osse glimrende ude. Hun har da det ekstra obligatoriske legerum - men hva så hvis min søn har brug for at sove før/efter de andre? Skulle han så bar hives op, el skulle de andre undvære legerummet af den grund? Det er ik fair i min verden. Jeg vægter min søns søvn for højt til sådan noget. Så kræver det at han sover ude, så er det sådan det er personligt. De dage i vinters hvor det var under de 10 minusgrader - sov de store på værelset og de to små inde i vogne. Min søn stod en dag i DPs spveværelse endda, for de andre ik skulle vække ham da han havde brug for sin søvn. Og det er jo da hendes eget private rum altså...
man så kommer til at bruge sine andre værelser til soverum, men herregud, det er da heller ikke verdens undergang, det er da bedre at et evt barn der bare ikke kan sove ude, for sovet godt, da det jo er lig med et gladere barn   Og synes måske ikke det er sagen at skulle rokke barnevognen i lang tid og kæmpe med at få barnet til at sove i en barnevogn hvis det nu ikke bryder sig om at sove i en barnevogn. Så nej, jeg kan ikke se det skulle være et problem.
det måske ikke som et problem. Men det gør andre måske - og det er de jo sådan set id eres ret til. man kan jo ik forvente at man kan indtage flere værelser så at sige - der er en grænse, som osse jeg mener skal overholdes så de har noget der ER privat. De arbejder trods alt i eget hjem. Som med alle andre arbejdene folk- bør de ha en ret til at sige fra. I hvert fald når det er noget man ik kan kræve de skal gøre- såsom at bruge andre rum i deres hus. Ellers må man vel- om man er utilfreds finde et andet sted at ha sit barn, el ha barnet hjemme til det er rask hvis ik der er tale om kronisk sygdom...
lige nu er jeg jo på barsel så jeg rider når børnene er i børnehave/vuggestue eller når farmand kommer hjem og tager over hvis de er hjemme pga sygdom.. han er hjemme omkring halv 5.. så jeg rider kl 5.. står i selvpas stald(bortset fra ud og ind lukning) men det tager jo ik så lang tid at passe.. jeg er hjemme ca halv 7 og så har jeg muget også..(gør jeg helst hver dag..)maden er gjort klar eller tager ingen tid at lave de dage jeg rider..
Nu starter jeg op på arbejde om 1,5 måned.. Men kan da fortælle hvordan det forløber her.. 2 dage om ugen rider jeg tidligt på dagen, og der er jeg så privilligeret at min mor, som er førtidspensionist, kan passe Karla. De andre dage, der er hun enten med i stalden, og så undlader jeg blot at ride, men ordner bokse mv. Her har jeg anskaffet mig en uundværlig bærestol, så hun kan sidde på ryggen af mig og være med i alt hvad jeg laver. Eller også så kommer farmand hjem fra job ved 15.30 tiden og så rider jeg derefter.. Mine heste står i selvpasser stald. Jeg har 2 faste ind-lukningsdage om ugen, og så muger jeg selv. (Der står 3 heste, hvor de 2 er mine..) Men, har jeg brug for hjælp fra staldejer, så springer hun hellere end gerne til  Jeg har 2 heste, hvor af jeg kun har tid til at ride den ene, eller jeg prioterer kun tid til den ene. Jeg har lært at leve med at det er luksus, de uger hvor jeg får redet mere end 3-4 gange. Man prioterer bare anderledes når man får sådan en lille størrelse 
DIG der - dig kender jeg ha ha, du skal endelig ikke unde dig selv at få børn...de kan da kun blive smukke... Nu er min baby ikke kommet ud endnu...men har anskaffet mig 2 stk. parter og så står han jo i løsdrift så ingen vagter eller udmugning til nogen, det er bare at komme og ride. Jeg regner ikke med at ride i starten efter fødslen men senere hen håber jeg på, at manden og jeg laver en aftale om at han passer baby 2 gange om ugen, og så får han jo også tid helt alene med baby og udover det skal der også være tid til hans interesser.
man skal indse at der vil være dage, hvor ungen er syg, kun mor dur eller lign. og så kommer man bare ikke ned i stalden. Vi har så valgt at købe hus meget tæt ved den stald jeg skal have min hest i, sådan at jeg kan gå ned til hesten. Dvs. at baby altid kan komme med i barne/klapvogn, hvis jeg bare lige skal ned og klappe og se at alt er godt. Hvis man ammer det første ½ år, så er det bedst at få redet mens baby sover. Jeg tror ihvertfald ikke jeg "tør" at baby skal være alene med far og "maden" er ude at ride. Tænk hvis lille bliver sulten pludselig og man skal nå og sadle af? Altså så må han jo trille ned i stalden med ungen, men jeg tror det er vigtigt at man indretter sig så det er nemt/tæt på bolig ELLER indser at man har dage man ikke ser sin hest (det vil jeg meget nødig).
sagtens ligge i barnevognen mens mor rider i hus eller på banen  Man skal passe på med ikke at det hele går i stå fordi at man bliver MOR. Nu har jeg så heldigvis kunne have mine hjemme i alle årene pånær 2 år efter min skilsmisse, men der stod de hos min eks, så det var nemt at have ungerne med. Man kan sagtens ride meget meget tidligt om morgenen   og nogle dage bliver ridningen måske ikke lige så koncentreret som man havde planlagt, men hvis du virkelig gerne vil have et barn, ja så er det bare at springe ud i det, for ellers går de næste 5-7 år med at finde grunde til ikke at skulle få et barn  )
@Camilla: Tak for dit inspark om hvordan I gør det hos jer. 2 Heste på selvpas og lille baby... nøj, det kan jeg slet ikke rumme inde i mit hoved!   Hatten af for at I kan få det til at fungere!  @Dyrskov: HA HA..! Hej Anja! Gud hvor er det ved at være mange år siden!   Tak for dit fine kompliment.   Og du er gravid og alt muligt! TILLYKKE med det!   Part er desværre udelukket her. Røde hest er ganske enkelt alt alt alt for sær oppe i sit lille hoved og jeg vil nødigt at nogen skal komme til skade fordi de skal hjælpe mig... Man kan selvfølgelig håbe at hun bliver mere "rummelig" oppe i sit hoved med tiden, men det er ikke noget jeg satser på. Men klart et forslag til den bedre halvdel, om at han tager barn et par gange om ugen. @Janne: Vi har også bosat os tæt ved stalden, så jeg kan gå derned og på en doven dag kan jeg tage bussen 2 stop.  @Vipse: Det er netop det jeg tænker... at det hele ikke skal gå i stå fordi man bliver MOR. Emnet børn vs. hest er efterhånden oppe og vende hver aften over aftensmaden her i husholdningen og det vil være rigtig rart at kunne printe denne tråd ud og vise ham, hvordan I andre får det til at hænge sammen.  Der er lige en USA-tur i september der skal overståes og nydes først - uden bule på maven og så tror jeg måske at det er ved at være tid!  Mere inspiration modtages gerne! 
Kom du bare i gang... man kan sagtens ride distance selvom der er kommet en lille.. og sjovt nok så troede jeg heller aldrig at jeg skulle få tid til begge dele og da slet ikke undvære hestene... men nej sådan er det ikke her, har godt nok hestene hjemme, men hvis du bor så tæt på at du kan gå må det da kun være en fordel at de bliver passet for dig og du ikke skal stå der på klokkeslet med en foderspand. Da jeg var gravid kunne jeg stort set ikke lave noget, men hestene var heldigvis på græs, thomas tor det tunge slæb og lotte red jo hyp. Da Oliver blev født var vi indlagt i 5 uger og der så jeg kun hestene ganske få gange da jeg var hjemme for at få lidt luft, min far passede gården og vidste dyrene havde det godt, der var kun overskud til Oliver. Når baby kommer bliver man ligesom lidt anderledes i sit hoved og kan godt undvære hestene på en anden måde, ikke at de er glemt og at man ikke har lyst men der kommer et andet fokus,det kan ikke beskrives men kommer når man får tittel af mor  Da oliver var helt lille red om aftenen så snart thomas kom fra job og havde så ordnet stald osv i løbet af dagen. Nu her hvor han er lidt større har jeg timerne når han er i vuggestue, og når han kommer hjem så hygger vi sammen i stalden og fodre dyrene. Synes ikke jeg "mangler hestetid", men alt bliver jo planlagt efter den lille og hans humør, sove-, spisetider osv, sådan er det jo nok bare. Håber alt går godt for jer, vi ses snart til stævnestart ;O)
Gør man?????? Her i huset er vi far, mor, søn på 4 1/5 og tvillinger på snart 10 mdr. Nu er det sådan, at det ikke kun er mig, der gerne vil ud og dyrke min interesse (hest), det vil far også gerne (fodbold) derfor har vi en aftale om, at jeg har tre ridedage om ugen og han har tre fodbolddage. Jeg har min hest opstaldet i fuldpas, så de dage jeg ikke har hestedage, bliver hun passet til UG med kryds og slange. Ponyen er kun 3 år endnu, så hun kræver jo ikke megen motion, men når hun bliver ældre og gerne skulle rides lidt mere, er det meningen, at jeg finder en sød pige, der kan tage hende et par gange om ugen. De stå allerede i kø, så det er bare at vælge  I hverdagene rider jeg som regel om aftenen, eller når jeg har fri fra arbejde. Jeg er skolelærer, så der er dage, hvor jeg ikke har møder, og gør jeg mit arbejde grundigt nok èn dag, så kan jeg skabe dage, hvor jeg ikke har så megen planlægning at tænke på  Jeg ville nok have svært ved at få tiden til at være seriøs konkurrencerytter med flere heste i ridning, men det er et spøgsmål om prioritering og mål. Gå bare igang med projekt baby. Du skal se livet har en tendens til at skabe nye veje hele tiden.
vi spiser altid sammen.. manden varmer mad op hvis det er maden fra dagen før der gentager sig ellers så laver jeg maden færdig når jeg kommer hjem.. vi putter dem sammen efter de har været i bad omkring kl 20.. jamen når min barsel er slut så skal jeg først have et job.. hvis jeg kommer i aktivering eller får job hurtigt så vil jeg ride om aftenen når børnene er puttet, for vil have tid med mine børn.. og manden ved godt hvor meget jeg har brug for at ride og passe min hest.. har ikke været uden ejen hest i 16år så kan ikke forestille mig ikke at have det.. og ham jeg har nu er den jeg har ledt efter hele livet 
@Rina: Ja, det var godt nok noget af en omgang I skulle igennem med lille, søde Oliver! Men heldigvis har du både Thomas og Benny der også har hestene som interesse.   Jeppe var begyndt (efter 5 år!) at føle sig tryg nok ved Vassen til at passe hende og gå ture med hende, når jeg var væk, men Røde er har han det bedst med når der er en boksvæg imellem dem. Specielt efter hun sparkede mig i hovedet - selvom det 100% var min egen skyld. Jeg så jo sidste år, at du/ I sagtens kan få det til at fungere med heste/ stævner og Oliver - og hvor var det dog også hyggeligt for os andre at Oliver var med! Allerede i oplæring som hjælper.  Jeg kæmper lidt mod, at Jeppes holdning er, at babyer og heste ikke hører sammen og han er (allerede inden der er baby i maven) panisk angst for at der vil ske ulykker og baby vil komme tilskade. Jeg ved ikke rigtigt hvordan jeg skal ændre hans holdning og jeg bliver ved med at sige til ham, at nu må han vente og se og så tager vi tingene som de kommer. Man kan jo ikke planlægge sig ud af alt. (Han er økonom og har det klart bedst med at alt er planlagt, lagt i skemaer og allerbedst er det hvis det kan plottes ind i et excelark!   ). Jeg får han aldrig med ud som hjælper - tror kun han har været med 2-3 gange og det var bestemt ikke noget han gjorde frivilligt. Og det er ikke fordi jeg synes at han absolut skal - vi behøver ikke have fælles interesse i hestene, men efterlyser bare en lille smule forståelse for at tingene godt kan lade sig gøre. Også derfor jeg gerne vil have så mange input i denne tråd som muligt, så jeg kan printe den ud og vise ham, at andre godt kan få det til at hænge sammen.  @Maria: Det lyder som om I har fundet en rigtig fin løsning hjemme hos jer.   Røde Hest fylder 7 i år, men er kun kommet til at trave, så hun er stadig under tilridning. Hun bliver pt. redet hver anden dag og er en ret varm dame, så hun kan næsten ikke motioneres mindre end det, så sker der overophedning oppe på loftet. Som nævnt, så vil jeg ikke tage ansvaret for at en part skulle ride hende - ikke som hun er i hovedet pt. Hun er som sådan sød nok og hverken bukker, stejler eller andet under rytter (virkelig eksemplarisk), men hun lider af seperationsangst (som vi arbejder rigtig meget med) og kan derfor være potentielt farlig, hvis man ikke tænker over hvordan man håndterer det (ikke fjerner hende fra de sikre zoner). Det er jo en temmelig langsommelig process og de sikre zoner udvides kun meget langsomt og gradvist og nogengange er vi nødt til at gå et par skridt tilbage. Jeg stoler ikke på (måske det er forkert af mig?) at en part ville være lige så bevidst om det som jeg selv er og dermed risikere at en evt. part kommer til skade eller at alt arbejdet bliver ødelagt og vi så må starte forfra. Derfor bruger jeg også ca. 2-3 timer hver dag i stalden, da alt skal foregå med en hvis rutine ellers koger det over for den lille Røde. Det er jeg selvfølgelig godt klar over ikke kan lade sig gøre, når der kommer en lille baby og derfor søger jeg nok en løsning der vil give mig så meget hestetid som muligt, så det ene ikke udelukker det andet. Havde det nu været en helt normal og stabil hest, så havde jeg nok ikke skænket det så mange tanker. Men Røde bliver. Hun er min lille guldklump.  Man kan sige, at jeres måde at løse det på, kunne være løsningen for os, hvis jeg kan forhandle mig til 4 aftener om ugen til hesten. Så overopheder hesten ikke, Jeppe får kvalitetstid med barn og tid til sin håndbld og golf. Hvornår vi så får set hinanden, må vi jo så finde ud af... Måske kommer planlægningsgenet samtidig med at man føder???
@Cassie: Hov vores indlæg krydsede lige hinanden. Tak for dit svar.   At ride om aftenen efter putning kunne også være en løsning. Det bliver nok lidt trist i længden, når man er alene i stalden, men så er der jo weekenderne. I virkeligheden er jeg nok mest skrækslagen for, hvor meget en baby vil påvirke mit liv og den måde jeg lever det på, for elsker jo mit liv som det er nu. Men egentligt så tror jeg nok, at det hele nok skal løse sig på den ene eller den anden måde, når først baby er her. Som flere skriver, så sker der en ændring i ens hoved, når først baby er født. (I mit tilfælde skal vi også lige lave den først).
Med et barn der havde kolik, næsten ikke sov ila. dagen og et kejsersnit valgte jeg at smide håndklædet i ringen. Min hest blev solgt, da min datter var 5 måneder gammel. Jeg havde simpelthen ikke nok energi og overskud til at skulle ud til hesten, når Martin kom hjem fra arbejde. Der ville jeg bare gerne slappe af, måske sove lidt på sofaen og ikke skulle ud af døren og ud og være fysisk aktiv. Jeg tror, som alt andet her i livet, at det er et spørgsmål om prioritering og et ønske om at ville det nok!! Jeg fravalgte det, og har ikke fortrudt min beslutning 
jeg nyder at passe og ride min hest og er heldig at stå på en gård ved siden af en stor rideskole.. der er stort set altid nogen(bare ikke en lørdag aften) mine børn har/er ufattelig nemme men red ikke så meget efter min første blev født da min gamle hest var for frisk og den unge kun var 1år.. men er glad for jeg har en så sød og for det meste forstående kæreste der lader mig få min tid hos hesten.. 
Jeg har jo en håndfuld unger og da jeg stort set har haft hest hele tiden, så kan det godt lade sig gøre. FOr hvor der er vilje er der vej....  Jeg fik det gerne tilpasset på den måde, at når baby skulle sove til middag, så stod barnevognen ved siden af ridebanen imens jeg red. Jeg valgte dog at ha opstaldet i fuldpas, således at jeg ikke skulle muge, fodre og lukke ud dengang jeg fik mit første barn, men da jeg fik de næste, så stod hesten ikke et sted med fuldpas, men igen var det heller ikke noget problem at ha baby med i barnevogn. De dage jeg ville ride i skoven, der tilpassede jeg det bare med, at manden havde børnene. Og da det jo også er hans børn var det helt uden problemer. Men jeg vil så sige, at det var ikke 7 dage om ugen der blev redet. 4-5 gange blev det til, men jeg var hos hesten hver dag, uden problemer. Nu hvor mine børn er så store og vi er flyttet på landet og dermed har hestene hjemme, så er der ingen problemer overhovedet, men det var der altså heller ikke dengang børnene var små. Hesten var jo et del af mot liv før børnene kom til, så når bare man er fælles om tingene omkring børnene med sin mand, så går det hele ok. Selvfølgelig vil der komme dage hvor du vil tænke "hold da kæft hvad fanden er det jeg har gang i med hest og barn" og hvor du vil have lyst til at smide det hele fra dig, men de dage kan der jo også være engang imellem, selvom man ingen børn har. Så Malou, du skal se mulighederne frem for begrænsningerne  Og ellers flytter i bare retur sådan ca til nærheden af mig   og så skal jeg nok dikke baby imens du rider og klappe røde imens du ammer.... 
at med den opstaldningsform jeg har valgt NU, så havde jeg ikke overlevet uden Gry og Thomas. Gry og Jimmy tager ofte Petite og Cassio ud og gå og søde Thomas sørger for at muge ud. For jeg er ramt af bækkenløsning og jeg kan altså bare ikke ret meget nu jeg har 8 uger igen. Så det er ikke kun når du HAR født, du kan også risikere at du i din graviditet må skære voldsomt ned, msåke endda mere end du vil komme til når ungen er ude. Jeg er slet ikke i tvivl om at mit liv bliver lettere, når baby ER ude af maven, fremfor nu hvor jeg bare ikke kan skide meget. Nu er Petite jo ret tam, så jeg kunne ride hende med ret god ro, hun smider mig jo ingen steder. Men var jeg dig, så ville jeg ikke turde kravle på Røde med en bebs i maven, netop fordi den kan finde på at kyle dig af. Så kan godt forstå din søde kæreste.
ikke fundet løsningen. Da jeg havde tiden og hesten var gående, der stod hesten lidt væk, så bebs skulle ind i bil og ud igen, når vi kom frem. Det resulterede i at hun altid vågnede når vi kom frem....Og hun skulle ihvertfald ikke sove. Dertil var jeg altid alene på stedet, og med en unghest og mig, som følte mig ret urutineret efter en graviditet, hvor alt balance bliver noget forrykket, så brød jeg mig ikke om at ride, når jeg havde Freja med og var alene. Dvs de dage blev det bare til klappehest dag. Da Freja var ca 3 måneder valgte jeg at flytte hesten til nærliggende hestepension, hvor jeg kunne gå op med hende i barnevognen. Det løste klart nogle udfordringer, men desværre havde Freja der en periode, hvor hun kun sov ganske kort af gangen, så der blev ridningen kun, når manden havde hende (hun blev flaskebarn som lige knap 2 mdr's, så det gik jo fint). Så fik jeg en rygskade (musklerne i ryggen var smadret af graviditeten og ridningen hjalp desværre overhovedet ikke på det). Det gik der 3 mdr med. Da jeg endelig måtte ride, så skadede hesten sig selv på folden... Så nej, jeg har ikke den endelige løsning. Pt går min tid kun med mugning, fodring og klapning af hesten.
Hvor der er vilje er der vej! Jeg synes det er fantastisk at du/i har overskuddet til det.. Jeg venter mit barn nr 2 om 14 dage.. Min første søn er 11 år, så det bliver mere to enebørn, men det har passet fint ind i mit liv.. Gør hvad i har lyst til - Alt kan lade sig gøre! Så længe der er overskud til at passe og elske alle børnene, så ser jeg ingen problemer..
Kære alvidende mødre-ænder  Cirkeline på lige knap 3 år er blevet snottet som en af de eneste gange nogen sinde, kan slet ikke huske hvornår hun sidst var snottet. Det er desværre ikke løbenæse, men noget der sidder fast og stopper næsen. Ørebarn som hun jo er, er hun begyndt at klage over ondt i ørerne. Jeg har derfor forsøgt at pudse hendes næse, men hun forstår ikke at puste ud, men snuser ind i stedet - det hjælper jo ikke ligefrem på at få det løsnet. Hvordan dælen får jeg lært hende at pudse næse eller hvordan får jeg løsnet snotten så det ikke trykker?
På apoteket kan du købe en æske med saltvandspipetter - det løsner rigtig meget. ungerne afskyr at få det hældt i, men det hjælper. Ellers er det ikke andet for end at sidde og snot-udpuste sammen med hende. Nogle gange LYDER det som om de snøvser ind i stedet for at puste ud. jeg ved det, for jeg lavede snøvse-øvelser med Johanne da hun havde stoppet en perle op i næsen (SUK) - den endte med at flyve ud med 300 km i timen, så selvom det ikke umiddelbart virkede som om der var særlig meget smæk på næseudpustningen, så havde hun altså fanget det.
Er der nogen, der lige kan forklare mig, hvad det er, en ørelæge kan undersøge for, specielt hos små børn, som måske døjer med ondt i ørerne? Hvad kan sådan en mere end den praktiserende læge? mvh. tina
Jeps, det kan jeg fortælle om, min 6 årige gik til ørelæge da hun var 3 mdr. Og min ældste har gået da hun var 7 til 10. Han kan se om der er vædske i mellemøret, han kan måle om trommehinden kan svinge (hvis den ikke kan er der vædske) og han kan måle om der er tryk i øret. God bedrein med den lille.
Det er mit indtryk at de er MEGET bedre til at se om der er noget galt. Jeg har flere gange været hos almindelig læge med Emily uden at de har kunne se noget, for så dagen efter af være ved ørelæge og så har hun dobbelsiddet MØB. Så nu går vi bare til ørelæge når jeg mener det er noget. Og hun skal nu have dræn i inden længe efter ca 8 x pencilin behandling siden juni sidste år...
Tusind tak for jeres svar, vi skal afsted i næste uge, så det er rart at have en idé  Malene, kan ørelæger alle de ting der, også på små babyer? Jeg har nemlig været afsted til en tidligere, som ikke mente, at han kunne måle noget som helst på min pige, da hun var 5 mdr. Håber at den nye kan lidt mere... Jeg kom i tanker om, kan en mellemørebetændelse gå over af sig selv? Og hvis ja, kan ørelægen så se, at den har været der? mvh. tina
måle på små børn, dog kan der hos nogen være rester af fosterfedt ved trommehinden, der kan påvirke undersøgelsen. MØB kan godt gå væk af sig selv, men så er det som oftest fordi trommehinden brister. dette giver arvæv på trommehinden, og på lang sigt kan det medføre nedsat hørelse. derfor lægger man ofte dræn, da det er under kontrollerede forhold, og giver et labgt mindre ar. ;Medmindre der er ar på trommehinden kan man ikke se om der har været en MØB
Man kan sagtens se om barnet har haft MØB. Vores ørelæge siger, at overfladen på trommehinden bliver ligesom oversiden på et flæskesvær, at se på. Sådan boblet og ujævn i strukturen. Trommehinden behøver ikke at sprænge ved MØB. Vores datters trommehinde er aldrig sprunget, og hun har haft rigtig mange MØB'er - også dem, som vi ikke har opdaget. Det kan lyde mærkeligt, men vi kan jo se, at når vi tænker tilbage på hendes sure og vrede opførsel som baby (fra 6 måneder til 15 måneder)så passer hendes "humør-symptomer" nøjagtig på samme symptomer, som hun har udvist, efter lægen fandt ud af, at hun var/er ørebarn. Hos Sallie er MØB'en gået over i væske, som har stået og trykket på trommehinden.
mere end den alm. praktiserende læge er. For det første er han jo uddannet på tre områder som kan påvirke hinanden. Dvs kun i øre, næse og hals. En alment praktiserende - er mere bredspektraet og dermed mindre viden på enkelt områder. Det andet er at han kan måle trykket i øret. Det er der meget få alment praktiserende der har et apperat til.
Lisbethdue, har din datter også den ru overflade på trommehinden, når hendes ikke springer? Pyha, jeg glæder mig til at høre, hvad ørelægen siger i næste uge - specielt fordi kathrine nu selvfølgelig er holdt op med at tage sig til ørerne, og jeg synes, at hun er lidt mindre vrøvlet, end hun har været. Jeg synes nemlig ikke, at hendes er gået over sådan "lige med et", som jeg forestiller mig, at det vil gøre ved sprængning, hvor trykket jo forsvinder hurtigt. Det er nærmere fadet lidt ud  mvh. tina
Hej, I min verden, kan du vælge to ting. Enten leve videre uden børn, eller VÆLGE at der i dit liv både skal være barn og hest. Det handler altså for langt de fleste om prioritering. Jeg har hest, og har altid haft hest. Det er en vigtig del af mig, og det skal det altid være. Inden for de sidste 4 år, er der kommet et par lækre piger, og rent faktisk er hesteholdet vokset undervejs. Mens du er på barsel - no problem, de kære unger sover, og det kan let lade sig gøre at ride imens. Hvis de vågner, så er det jo ikke jordens undergang, at din ridetur blev lidt kortere - eller måske bare afbrudt i et par minutter. Når arbejdet kalder, så husk - dit barn skal jo tidligt i seng. Så der er masser af tid til at ride om aftenen. Her hjemme rider jeg altid når børnene sover. Så se du bare at komme igang med projektet, og du kan sagtens dyrke din sport på konkurrence plan. Mine børn har været med til adskillige stævner, og den store som nu er knap 4 - spørger selv, om vi ikke snart skal til ridestævne igen. De elsker det. De har været med i stalden fra dag 1 - og har nu ikke taget skade af den grund. Indret det i stalden, så barnets sikkerhed er vigtigst, så kan I sagtens nyde det sammen (også selvom det er et lille nyfødt barn).... Pøj pøj Lene
@Lisbethdue: Puha, jeg frygter at stå i den situation - med kolikbarn, hest der skal passes, mv. @Cassie84:  @Pernille: Tak for input og tak for snakken i går - hyggeligt som altid!   Og pas på jeg ikke tager dig på ordet og ringer og skriger efter hjælp inden baby ryger ud af vinduet og hesten bliver skudt (sat en anelse på spidsen  ). Men du er altså også skide sej og helt vildt overskudsagtig og har de skønneste unger.  @Janne: Gry og jimmi er fantastiske og de mest hjælpsomme mennesker. Jeg savner i den grad at dele stald med Gry! Men der er nu også hjælpsomme mennesker i den stald jeg står i nu.  Jeg var ikke klar over at du havde fået bækkenløsning! Din stakkel. Mht. Røde Hest, så kan jeg til dels også godt forstå Jeppe, men samtidig, så føler jeg mig jo egentligt sådan ok sikker på hende, men nu hvor jeg ikke er gravid endnu, tænker jeg jo heller ikke så meget i konsekvenserne af at falde af, hvilket jeg (med den møgsadel jeg har) er temmelig tæt på temmelig ofte lige for tiden. (Hun er så hamrende hurtig i sine bevægelser). @Tine: Det lyder til at du har haft din portion af uheld! Jeg håber på at jeg kan nå at få gjort hende til en ridehest, der kan rides stabilt i alle 3 gangarter inden der kommer bebs i maven, så jeg ikke har noget problem med at ride hende når jeg er alene. Pt. rider jeg alene en gang imellem, men som oftest er der nogen i stalden hele døgnet (Staldejer bor lige overfor staldbygningen). Jeg håber for dig, at dit held snart vender.  @Lene: DU har ganske ret - det er et spørgsmål om prioritering. Og der er ingen tvivl om der skal være plads til både baby og hest i mit liv. Spørgsmålet er bare om hvordan man får struktureret sin hverdag på den mest hensigtsmæssige måde for alle parter, så ingen føler sig forbigået og ingen har dårlig samvittighed. Der er heldigvis 3 generationer boende på ejendommen (stalden), så måske man kunne lokke ældste generation til at kigge efter poden i en times tid engang imellem. 
Hvis du gerne vil have børn så skal du da bare komme i gang- du ændre nok ikke indstilling eller der sker et mirakel indenfor 10 år, så det hele kan forenes uden problemer. Og det kan være det tager noget tid at blive gravid- det er jo meget normalt at det tager 1 år. MEN jeg er så en som syntes det er meget svært at forene fritid og interesser med det at have et barn. Man skal også pleje sit forhold til manden, så man ikke "mister" hianden. Så hvis i altid stikker ud af døren fordi interesserne skal plejes, så går man død i det i forholdet. Jeg har dog haft en barn som har været meget syg i 6 mdr hvor vi er røget ud og ind af hospitalet, så jeg kunne slet ike forestille mig at kunne kombinere hest og barn, når jeg også gerne vil min kæreste.
@Nenya: Tak for dit input. Det er godt at få lidt forskellige erfaringer. Jeg er enig i at forholdet også skal plejes og baby, hest og mand kommer nok ikke til at gå op i en højere enhed uden problemer. Men nogen får det til at fungere på en eller anden måde og dem vil jeg gerne suge inspiration fra.   For jeg kan ikke undvære hesten og jeg har prøvet at "nøjes med" at ride andres, men det giver mig slet ikke det samme. For mig er meget af det, det tætte forhold med dyret. Vassens og mit forhold var så tæt på symbiotisk som det kan være med en hest og Jeg er allerede ved at være på vej derhenad med Røde også. Og det vil jeg ikke undvære. Det giver mig en indre ro at være sammen med hestene og den ro gavner også derhjemme og på mit job. Arbejdet med Røde har gjort mig til et MEGET mere tålmodigt menneske, der tager et hav af dybe indåndinger i stedet for at blive gal eller irriteret. Jeg har udviklet en selvkontrol jeg ikke troede var mulig - udelukkende fordi jeg med hende var tvunget til at bevare roen, så vi ikke endte i konflikt og dermed stod med en hest der var utrænbar i situationen. Så nej, hesten KAN jeg ikke undvære, så faktisk næsten hellere undvære barnet.  Men jeg kan godt se at jeg måske nok er nødt til at bide i det sure æble og gå på nedsat tid. I hvert fald i en periode. Hvem ved, måske jeg alligevel kan trives med ikke at arbejde for fuld power hele tiden. 
Johanne har ´bare altid (eller, de sidste halvandet år mindst) været så nem at putte - men nu bliver hun pludselig ked af det når hun skal sove og to aftener i træk har vi måttet blive der til hun sover - ellers siger vi godnat efter putteritualet (ble, nattøj, børste tænder, læse en to-tre bøger i sengen, slukke lyset, tænde for sovemusikken, sige godnat-remsen (alle hun kender siger vi godnat til!)) og så lægger hun sig til at sove. Eller lagde sig til at sove, for det gør hun så ikke mere. Hun bliver rigtig ked af det - til aften sagde hun selv "jeg blir keeed af det. Johanne bliver ked af det". Hun siger også at jeppe er ked af det. Jeg siger jeg er der, passer på hende, trøster etc. Fortæller jeg er liiige inde ved siden af i stuen. At bamserne er der og passer på hende. At far er der. Men igen idag måtte jeg sidde der til hun sov. Hun er 2½ år. Jeppe er et år.
Kan det være, hun har mareridt og derfor er lidt utryg ved at falde i søvn? Da jeg var inde ved Karla på samme alder i nat, var der edderkopper. Da Jan var derinde, så var det fugle, hun græd over. Så hun drømmer i hvert fald helt vildt i øjeblikket! Jeg ved ikke, om det som sådan er mareridt, eller om hun mest græder, fordi hun bliver forvirret. Hun var i hvert fald okay med, at jeg sagde, hun var heldig, at edderkoppen ville bo hos hende. Karla er nu ikke ked af at ligge sig til at sove for tiden. Hun er længe om det, men det er ikke noget nyt. Ligger hun sammen med Jeppe, siden hun nævner ham? Og græder han? Kan du spørge hende hvorfor? Somme tider kan man jo godt være heldig at få et nogenlunde brugbart svar. Ellers synes jeg bare, du skal sidde derinde og kukkelure, til hun sover (det gør du så også...) Det kan vel være en periode med utryghed, som hun bare skal fornuftigt igennem.
Jeg tror hun havde en grim drøm forleden - der lagde jeg mig med hende i juniorsengen fordi hun ikke kunne overskue at jeg ville gå. Efter to timer blev vi enige om at det sgu ikke fungerede og så var det ok jeg gik! Det er det at falde i søvn hun ikke kan lide lige pludselig. Jeg spurgte hende hvad hun var ked af (hun nåede også at sige hun var bange) og jeg fik en lang forklaring på russisk iblandet lidt snot - jeg forstod noget med bamser, som jeg ikke blev klogere af. Hun sover ikke sammen med jeppe og jeppe græd ikke, da hun sagde det. Jeppe er starte ti dp og det er hun ret optaget af. Der har været en masse rod med dp, fordi faste dp er på kursus og gæste-dp1 blev syg og gæstedp-2 holdt fri - så hun har været af sted on and off og har været en del hjemme sammen med moar, hvad hun ikke plejer. Hun savner sin faste DP kan jeg mærke, selvom hun er OK med gæste-dp´erne. Inat rejser simon til indien, - så står jeg med en jeppe, der 5 ud af ti nætter sover med faaar og en bobbe der pludselig bare ikke kan lide at sove. Fej mig op om en uge tak!!!
Det kan måske godt være drømmene alligevel. Men det lyder nu til, hun er påvirket af, at der sker mange ting - og nogle af dem har jo også skabt bekymring hos jer. De er bare så utrolig følsomme, og det er jo ikke alting, de kan sætte ord på. Jeg ved, der er flere ting, som Karla går og spekulerer over allerede, fordi hun er sprogligt i stand til at fortælle mig det. Om det så er en undren, eller om hun allerede reelt har bekymringer, det ved jeg ikke. Men hvis det sidste er tilfældet, så er det egentlig ikke så underligt, hvis de reagerer ved sovetid. Det kan være alle mulige ting, tror jeg. Men børn jo ret følsomme og gode til at lure alt det, man ikke siger højt!
fuldstændigt som Frederik, der jo er jævnaldrende med Johanne. Han har altid været nem at puttet - blev bare lagt i seng kl 20, og så sov han til kl 8-9 stykker næste morgen. For en måneds tid siden sluttede det. Vi mener efterhånden at have fundet ud af, at han har mareridt. Han vågner grædende op og siger "det er farligt". Det har hjulpet, at han har en natlampe tændt hele natten, og det går lidt bedre med at falde i søvn nu ligesom der kommer enkelte nætter, hvor han sover uden at vågne. Vi gjorde det, at han blev puttet som sædvanligt, og så gik vi. Når han græd, blev han trøstet og bekræftet i, at vi passede på ham, og så gik vi igen. Nogle aftener skulle vi ind til ham mange gange. Nu er det 0-2 gange, så sover han.
Nogle søde mennesker der ved hvornår jeg kommer til at høre igen?
når der ikke er mere betændelse tilbag vil jeg tro ;o) går ud fra du får behandling.
Jeg har kig på sådan en tvillingesele her:  Hvad synes I om den? Der er måske nogle, der har erfaringer med den? Eller har andre gode forslag til aggregater, der er kan det samme eller mere? mvh. tina
Tina, jeg får altså nogle associationer: 1. Den der reklame af ældre dato for hjerteforeningem "Gå tur med din hund, selvom du ingen har". 2. Troede de var blevet upædagogiske for 20 år siden.... 3. Den vits her: En mor er ved øjenlægen. Øjenlægen spørger "hvornår begyndte du at skele"? Moren siger "Da tvillingerne begyndte at gå" Undskyld, ku' ikk' la' vær'.....(blinke smiley) Mvh. Helle
jeg var rigtig spændt (på en forventnigsfuld og positiv måde!) på at putte dem, da vi nåede aften!  Johanne synes det så fiiiint ud at jeppes seng pludselig stod i forlængelse af hendes og jeg havde dem begge to med inde og forklare, hvad der skulle ske, hvordan vi ville gøre når de skulle puttes og at jeppe skulle sove der, så både han og mor kunne passe på johanne!  Johanne ytrede ganske vist flere gange i løbet af aftenen at hun "ikke kunne sove mere" og jeg sagde hver gang at de sandelig heller ikke skulle i seng nu! Da vi nåede til tandbørstetid var der ingen problemer.  begge unger i nattøj - så fik de selvfølgelig deres "anden luft" og legede begge to på værelset. Helt ok.  Så blev begge unger anbragt i Johannes seng og Johanne fik læst sine tre bøger, mens jeppe åd en billedbog og moslede lidt. Derefter blev jeppe rullet i dynen, johanne blev udstyret med en bog og jeg sagde godnatremsen mens jeg vuggede jeppe. Da han sov, satte jeg mig ved johanne og sagde godnatremsen eeng gang til og aede hende et kvarters tid. Det faldt hun ikke i søvn af,men vi nåede frem til at det var ok jeg sad i døråbningen og læste. Det faldt hun heller ikke i søvn af! Så blev vi enige om at mor jo var liiiige inde i stuen og så gik jeg og ryddede op, lagde vasketøj sammen og lavede puslelyde. Af og til kaldte hun meget forsigtigt og så gik jeg ind og sagde at jeg jo stadig var der!!  Klokken 20 sov hun. Da havde jeppe ikke været vågen en eneste gang, hvad han ellers plejer.  23.30, 01.00, 03.30, 05.00 var jeg derinde lige og putte dyne på og forsikre hende om at jeg STADIG var der!!!  jeppe moslede en enkelt gang og ved femtiden begyndte han at snakke i søvne - det gør han altid.  De vækkede ikke hinanden, Johanne klarede det hele uden gråd og jeg er super tilfreds og klar på runde 2 i nat 
Du troede så meget på det - at det lykkedes.     Godt gået. Børn i Johannes alder begynder, at blive beviste om deres egen ego. De bliver mere og mere selvbevidste og bevidste om sig selv, dig og mig, dig og dig, de og vi og dem og os. De mærker, at de kan separeres fra deres familie - bliver beviste om at familien består af enkelte individer. I jeres lille familie har hun oplevet, at Jeppe er kommet/skal i DP og Simon tager ud og rejse. Før har hun følt, at far var væk når han var det - nu VED hun intelektuelt at han er væk. Det gør en kæmpe forskel. Hun er bevist om seperationen - men kan ikke sætte ord på. Med større bevidsthed følger der også mararidt og stærke drømme, da det de bliver mere bevidste om, ikke kan formuleres - så det kommer ud i drømme. Hendes drømme handler nok om, at hun bliver ladt alene, nogen går fra hende eller huset pludseligt er tomt. Det sidste kan et barn i den alder faktisk blive bekymret over i vågen tilstand - for vores huse/deres hjem er jo oftes tomme om dagen. Kan hun fortælle lidt om hvad der gør hende ked, så prøv at lave en ny slutning, hvor alle er samlet og glade. Eks.vis - huset var tomt - jamen hvis du så kiggede ind i Jeppes seng, så sad vi alle der. Eller - huset var væk - Jamen så gik du hen og kiggede bag busken, og så var huset der igen. Sådanne snakke kan tage toppen. Håber min lettere knudret forklaring kunne bruges til noget.  Snot fremmer ikke hjernefunktionen.
Hun taler netop meget om mig og jeg og "kun mig" og "kun dig" - og "miiiin mor" - der nu er udvidet med "og jeppes mor"! Det er sjovt så meget det betyder for hende at jeppe er begyndt i dagpleje - nu håber jeg ikke verden bryder helt sammen for hende på torsdag, hvor jeppe skal starte i hendes egen dagpleje. Jeg ved heller ikke hvor meget rod det har skabt i hendes hovede, at hendes faste dp er på kursus i 2½ uge - hun nåede tre dage hos sin faste gæste-dp, så blev denne syg og johanne var hjemme nogle dage, fordi alternativet var en udenbys dp. Så kom hun til sin gæste-dp nummer 2, men så havde hun fri, blev syg etc og johanne var hjemme igen. Vi havde nogle dejlige dage hjemme hvor jeg havde gjort lidt ud af at fortælle hende at det for en gangs skyld KUn var hende og jeg, der skulle være sammen, - noget hun glædede sig vildt til, for det ER noget andet at have mor helt for sig selv, selvom man er glad for sin lillebror. Hun har brugt lang tid på at "sætte mennesker på plads i verden" - hvad hedder du mor? Hvad hedder far? Hvad hedder mormor? Hvad hedder Nikolai? (Nikolai er storebror og hedder nikolai, forklarede jeg så!) Imorges roste jeg børnene fordi de havde været så dygtige til at sove sammen. "Og mor passer på johanne" sagde hun så - så det er nok et udtryk for at hun pludselig er bange for noget/ at blive forladt / for alt det der sker i hendes lille hovede pt. Tak for alle svar - og tak ponymor. Jeg havde overvejet at slå på tråden 
Sikke dejligt, at det gik så godt! Og mange tak pony-mor for dit gode indlæg. Det er jo også præcis det, vi oplever herhjemme lige nu. Karla kaldte på mig i nat, men Jan gik ind til hende, fordi jeg ligger med Sofia. Og hun blev ved og ved med at kalde og vågnede faktisk kort efter igen og kaldte på mig. Jeg var ikke hjemme, da hun kom i seng, og selv om vi havde kysset godnat, inden jeg kørte til svømning, så har hun jo nok været i tvivl om, om jeg nu var kommet hjem igen. Puha, måske passer det alligevel ikke så godt, at jeg har sagt ja til at tage med til konference på Sjælland nogle dage i næste uge... Men man kan jo heller ikke blive hjemme konstant - de skal jo lære det.
havde vi store soveproblemer da Sylvia var omkring de 2½ år. Havde helt glemt dem, men da jeg læste tråden kom alle problemerne op. Vi havde nemlig skiftet seng til barneseng til stor seng. Samt der var skift af børn i hendes børnehave (hun går i en lille børnehave, de skifter kun en gang om året, når de store skal i skole). Så der var et rend med 8 nye småbørn som hun nu skulle forholde sig til mm. Sengen klarede vi med at pynte med den gamle sengerand, samme vaner som før, nye puttepuder mm. Men så kom der et andet problem. Hun blev bange for slanger   Hun skreg at der var slanger over det hele og vi havde meget svært ved at dysse hende ned. Det viste sig at en af de nye børn havde en slange som krammedyr når han skulle sove. Den synes Sylvia var meget farlig. Nu sover hun fint. Så det var også en af de såkaldte faser ! Så du skal nok klare det fint. Jeg er alene ca. 75% af tiden pga børnenes far rejser meget til udlandet. Og jeg er ikke død endnu  Beagle.
Dejligt at mit indlæg kunne bruges   . Du slår bare på tråden. 
Nu er tredie nat gået og det går meget bedre med johanne. Hun faldt hurtigt i søvn igår og vågnede ikke i nat. Jeg var inde to gange og give jeppe dynen på, men hun sov skønt! Da jeg havde sagt godnat i går sagde hun halvtreds gange at jeg ikke måtte lukke døren og det lovede jeg så halvtreds gange. Sagde at jeg var lige inde i stuen og køkkenet. Og det var det! Kvart i seks kom hun futtende ind til mig og jeg sagde at det stadig var nat og løftede hende ind i seng igen og det var hun helt ok med. Hun faldt godt nok ikke i søvn igen, men lå og snakkede stille med sig selv. Klokken seks var begge unger friske og vågne! Det vil moren gerne have skubbet til halv syv, griner, men kommer tid, kommer råd håber jeg! Nu er jeg spændt på i nat. De begyndte jo begge to i Johannes dagpleje i dag, noget af en omvæltning for Jeppe og måske også for johanne.
Hvor fedt, at det kører så godt. Jeppe giver hende måske lige den ekstra tryghed og nærhed, hun har brug for. Og hvis han også sover bedre, er det da helt fantastisk! Jeg vil bestemt overveje, om jeg kan få plads til Sofias seng inde hos Karla på en eller anden måde, når hun skal ud af soveværelset. Hvis altså Karla har lyst.
hold op hvor dejligt at det går godt igen. Det er da også bare super sødt at de sover sammen og har det godt med det begge to.
i nat var så en rædselsnat - jeppe kunne ikke sove og jeg måtte lægge mig med ham i min seng kl 21! har været vågen mindst hver time natten igennem!!!
Jamen Skingur - det er da vist helt naturligt, oven på start i ny DP.   - hmm - han kunne også været gået ud som et lys, men så ha udsat vågen/rode-rundt-natten til 4 nætter i næste uge.  Sov Johanne?
Griner, jamen i næste uge er den lykkelige barnefader jo hjemme igen og kan gi en hånd med!! men ja, det er nok meget naturligt - endvidere havde han ikke fået så meget at spise i løbet af dagen som han plejer og han havde sovet to gange (½ time og 3,15 time) - så han var bare frisk og lidt overstimuleret. Johanne faldt i søvn mens jeg vuggede og vuggede og vuggede jeppe. Hun var vågen et par gange og kaldte (tørstig) og gav sig noget i søvne af og til, men ellers en langt bedre nat for hendes vedkommende. Døren må bare ikke blive lukket.
Igår skulle jeg skifte Kristian, men tror i at katten gad fjerne sig fra puslepuden?????   Vis jeres børn og dyr sammen.
Haha hvor kært - det må da også være alletiders hovedpude?  Smuk kat i øvrigt  Her er lidt forskellige med Emma og dyrene gennem tiden:   Engang for længe siden - sammen med min hest Amigo   Amigo aes på maven   Emma og lille Nemo som vi desværre ikke har længere   Det er MIN gris, mor  Nåja, og så ELSKER hun jo bare dyr generelt:               Og så må jeg vist hellere stoppe   
Gustav på 8-9 måneder på billedet. Han ELSKER Luna og Luna er så dygtig til at være forsigtig og finder sig fint i at blive hevet i ørene og få en finger i øjet   ej selvfølgelig passer vi på at han er god ved hende. De hygger sig vældigt      Det er skønt at se hvor meget glæde han allerede har af "sin" hund!
Herhjemme har vi 2 katte, som begge er meget glade for Karla, simpelthen så skønt.. Billederne er begge taget med mobiltelefon, derfor den dårligere kvalitet...   ´Hjemme hos Mormor og Morfar, sover Karla og hunden Mia, passer på hende    Karla og "den fede", hygger i skråstolen 
Her er lidt af mine børn, de er godt nok af ældre dato Cirkeline 8mdr Frederik 4 år og hans daværende pony Aspera's Golden Liva Frederik 7 år til undervisning på elevhest
Det er jo en siameser-ting, det der, den knuselsker jo sine mennesker, store som små, og dem kan man ikke blive kælet for meget af, og at blive ligget ovenpå er jo også en slags kæl, ikk'?? mvh. tina
Her er min dejlig søn og min venindes hund, som jeg tit har fornøjelsen af at have på besøg. Oscar er meget glad for dyr, og er dagligt med hos hesten hvor han sover til middag hver dag. Er dog ikke god til at huske kameraet, men da Lewis var på besøg fangede jeg dette videoklip.
Der er altså bare noget helt særligt over børn og dyrs forhold. Der er ingen tvivl om at dyrene passer på de mindste medlemmer af deres flok.  Jeg advarer på forhånd mod billedspam nu.  Jeg har ikke selv nogen børn før til september, men jeg har en dejlig lillesøster på nu 10 år, som altid har hængt omkring mig og mine dyr som en burre. Nogen gange tror jeg faktisk at det var dyrene hun helst ville besøge.  Min unghest og Ida havde så fantastisk et forhold, at jeg forærede hende en halvpart i fødselsdagsgave for nogle år siden.   Ida 6 år, Kasper 3 år Undervisning. Ida 8 år, Kasper 4 år.   Ida og far hjælpes med at sadle op. Ida 8 år, Kasper 4 år. Det er svært at spænde gjorden selv, når man ikke er så høj.  Stævne 2009. Ida 9 år, Kasper 5 år. Spørg lige om jeg var en meget stolt storesøster, de vandt klassen.  Ponygames julen 2009. Ida 9 år, Kasper 5 år. Ida mistede lidt interessen for ridning og går nu til håndbold og spejder i stedet for.  Jeg er bare en stolt søster, som godt kunne have set at de 2 var nået langt - de var et rigtig godt team. 
Alice læser bog for buller 
kan jo se at Skingur har fået så mange fine svar omkring Johannes søvn og jeg føler mig lidt i samme båd, men vores er bare lige 1 år yngre og tror måske ikke helt problemet er det samme. Vores har jo altid haft store problemer med at falde i søvn, specielt om dagen har det været svært for ham. Om aftenen har vi ikke haft større problemer end så mange andre og det har været til at leve med. Nu er vi så meget ofte oppe på at putning tager 1½ time. Han døser hen SÅ mange gange for så at sparke dynen af og sætte sig op. Vi har prøvet i en måned med at gå ind og sige godnat når han græd, vi har prøvet at lægge vasketøj sammen uden for døren og gå og pusle. I den periode stoppede han med at græde, men han faldt ikke i søvn. I går blev jeg siddende hos ham i en time og der så jeg jo så hvor mange gange han faktisk falder helt til ro, øjnene bliver tunge og falder i og SÅ sidder han op, ryster på hovedet og op og stå. Det er først når udmattelsen bliver for stor, at han falder i søvn og så er klokken ofte 20:30-21 og det er bare for sent. Vi har prøvet at putte tidligere, prøvet at putte senere, prøvet at lege igennem inden sengetid, prøvet at være stille og rolige. Vi forsøger at snakke med ham om den dag der er gået og det får ham som regel til at falde til ro, men han falder ikke i søvn. Han er begyndt at snakke rigtig meget, også i sætninger og kan godt selv fortælle videre, f.eks. spørger jeg om de har besøgte Bente sammen med Birgitte (DP) så siger han Bente Vovvov Bølle. Altså Bente har en hund ved navn Bølle. Så fortæller han selv videre og siger alle navne og mam, så spørger jeg om de fik noget at spise omme ved Bente, hvor han så svare Bolle. Så altså bruger han sproget rigtig meget og jeg tror bestemt det har noget at sige. Men nu har det stået på i 2 mdr og jeg ved ikke længere, hvordan vi kommer videre. Som regel sover han til næste morgen når han først er faldet i søvn. En gang imellem kommer han ind om natten og i sidste uge havde vi 3 grædende aftener, men der kom også en tand. Undskyld den lange smøre, men please kom med nogle gode råd piger.
Hej Jeg har siden jeg var 16 år taget p-piller, men er nu stoppet, da jeg havde så mange følger af dem, men ville gerne starte på det igen, da vi har et bryllup der venter og der ville jeg gerne være fri for at have min menstrution i den periode.. Har prøvet milligest, milvane samt yaz Mine bivirkninger af dem jeg har prøvet er: Migræne med aure oppustelighed brystsmerter kvalme Så jeg ser jo helst at jeg kan få nogle som ikke giver de ting, eller ihvertfald ikke migrænen.. Men men men, har siddet og læst om en masse af dem, men det jeg søger er nogle der er milde og som ikke har vægtøgning i som bivirkninger.. Derfor ville jeg spørge herinde om det er nogle der bruger nogle som i er rigtige glade for??
Jeg startede med p-piller for 1 år siden ca og lægen tildelte mig Novynette. Jeg har 7-9-13 aldrig haft en eneste bivirkning - overhovedet! De koster 150kr for en pakke som jo rækker 3 måneder  Tal evt med din læge om at få nogle med mindre hormon i - ellers er der jo muligheden for plaster eller sprøjte? Harvester
du kan også prøve p-ring/nuva ring. Det er en plastik ring man sætter op i skeden, og som så sidder der de 3 uger man normalt ville spise p-piller. Da den frigiver hormonerne lige hvor de skal bruges (altså meget tæt på æggestokke og livmoder), så får man meget lavere dosis rundt i blodet, og derved færre bivirkninger. Jeg får problemer med humørsvingninger og meget let til tårer på p-piller, og det problem har jeg ikke med p-ringen. det er dog en dyr løsning, 300 kr for 3 stk. Merete
Har du fået tjekket hans ører?
de er tjekket i februar i forbindelse med anden sygdom. Og de er tjekket jævnligt igennem hans liv pågrund af dårlig søvn, men der har aldrig været noget. Han sover også fint til middag og sover som regel hele natten igennem. Faktisk har vi aldrig sovet så godt om natten og så længe om morgnene som nu. Vi har forsøgt at strække ham til kl 20 fordi han så kun tager ½-1 time om at falde i søvn, men ofte er han alt for træt og køre op i hans overtræthedsgear når vi kommer efter kl. 19.
Johanne blev halvandet havde vi også en periode hvor det var svært for hende at falde i søvn og hun blev ked og var rimelig ... anstrengende.. i løbet af dagen. jeg kan huske det fordi jeg på en måde vat lettet over at det var INDEN lillebror kom, for ellers ville jeg have haft SÅ dårlig samvittighed i troen på at det var lillebrors skyld! Men det tog kun nogle dage hvor vi lod døren stå åben - en af nætterne vuggede far hende i søvn, ligesom da hun var lille. Så hvis han altid har haft lidt svært ved at falde i søvn, så er mit bud at det "bare" tager lidt længere tid for ham, fordi der samtidig sker så meget sprogligt i bøtten på ham. Du må arve mit mantra - DET ER EN FASE. DET ER EN FASE. DET ER EN FASE!!! Kram!!!
Jeg må være fatsvag idag, for jeg forstår ikke helt hvad problemet er? Vil han ikke sove sin middagslur eller hvad er det, der driller??
værsgo lisbeth... griner
Som jeg læser det, er problemet at drengen tager 1-1½ time om at lægge sig til at sove når han puttes om aftenen. Har ingen personlige erfaringer at øse af, min datter er kun 7 mdr og efter vi fik fast putteritual ligger hun sig egentlig pænt til at sove uden at vi hører mere når hun er puttet.. Jeg tænker, i har prøvet mange forskellige ting.. Men hvor længe prøver i hver ting? ... Måske bliver han simpelthen forvirret over at i den ene dag leger vildt før sengetid, den næste slet ikke (ved godt i ikke skifter fra dag til dag men du ved hvad jeg mener) .. Har i prøvet simpelthen at beslutte jer for hvilken faste putterutine i ønsker jer og så holde den i f eks en måned. Ja det bliver en måned fra helvedet, men måske er det bare det der skal til for at han bliver tryg ved at sove.. ? ..
det er om aftenen han ikke vil sove. Det har før hen været til middag vi har haft kæmpe problemer. Det undre mig jo så lidt, at han nu bytter rundt. Christina: Det med at det er en fase prøver jeg virkelig at tænke, men når jeg går igennem hans liv så er den godt nok fyldt med faser, der vare længere end de perioder, hvor faserne ikke er. Jeg håber godt nok det er en fase, men jeg aner snart ikke hvordan vi skal komme igennem den når det har stået på i 2 mdr og der ingen fremskridt sker. Føler mig virkelig som en dårlig mor når jeg ikke er i stand til at give min søn den ro der skal til for at falde i søvn. Heldigvis sover han jo længere om morgenen og bedre og længere til middag så når jeg regner på det så mister han ikke så meget søvn over hele døgnet.
Arhhh, så er jeg med     . Sallie havde også sådan en periode. Jeg var ved at blive sindssyg!! Indimellem tager det stadig (alt) for lang tid. Men altså. Vi flyttede hende sengetid en halv time frem. Hun plejede i lang tid at blive puttet ved 19-tiden, men det tog alt for lang tid for hende at falde i søvn, og jeg kom ofte ud helt gasblå i hovedet af opbrugt tålmodighed, og bad faderen om at overtage. Så blev trunten i sengen først rigtig gal!!! Så lagde vi hende v. 19.30 tiden, og hun fik lov til at falde i søvn i mine arme eller inde i vores seng. Når vi så selv gik i seng, så løftede jeg hende på eget værelse uden problemer. Indtil videre har det virket rigtig fint - kombineret med, at hun fik dræn i begge ører i januar. Så det er lidt svært at gennemskue hvad der har været smerter, og hvad der har været "jeg vil ikke sove"!
har også været oppe på et andet børne forum jeg bruger (min-mave) og her var det langt de fleste der havede oplevet putte problemmer omkring de 1½ år og for mange blev konklusion at de har meget svære ved at give slip og har enormt meget brug for tryghed i en periode omkring halvanden års alderen. Ligeledes er det min erfaring at jo tidliger hun bliver lagt jo nemmer er hun og putte hun må ikke nå at blive for træt eller overtræt så her hedder 19:00 senest godnat bliver det sener varer putningen længe. Vi har altid opholdt os hos hende mens hun faldt i søvn, hvilket jeg syntes er det rareste da hun så falder i søvn helt trygt ved at mor eller far sidde lige ved siden af. Julie havede også en periode hvor natputning tog 1-1½ time men efter vi skiftede hendes tremmeseng ud med en junior (hun forsøgte at springe hovedspring fra tremmesengen) så kravler vi op til hende ligger og krammer og synger enten se den lille kattekilling eller se min kjole det vælger hun selv og ¨så ligger vi og putter i ske til hun sover og vi lister ud. Alt dette tager ca 15 min og trolden falder stille og rolig i søvn i tryghed om at mor og far passer på mig. Det er jo omkring denne alder de begynder at få oplevelsen af de er et selvstændigt individ og ikke en del af mor og far og de begynder at opleve at mor og far bliver væk/går og de bliver efterladt, hvilket jo også hænger godt sammen med deres pludselig øgede kontakt og trygheds behov. Vil iøvrigt give Skingur ret DET Er EN FASE er et både godt of fyldestgørende mantra hvad angår små børn 
jeg overvejer også meget at tage tremmen af i siden på tremmesengen fordi det så er nemmere at putte sig med ham. Han sover bare også så uroligt at jeg virkelig frygter han falder ud over når han så sover. Han ligger tit med hovedet i modsat ende og sover han hos mig når far er på natarbejde så ligger der en dyne og spære for at han falder ud over kanten. Men det passer godt nok med at han er bange for vi er væk for han går meeeeget op i at ting er væk når han ikke kan se dem. Er alligevel glad for at så mange har haft problemer ved 1½ års alderen. Må nok snakke meget med ham om vi er lige ude i stuen og håber han bliver overbevist på et eller andet tidspunkt. Det er helt tydeligt, at han falder til ro når vi snakker med ham om det, han starter bare forfra det der splitsekund før han overgiver sig til søvnen. Og det er også sådan vi har oplevet det med middagslurerne det første år af hans liv.
Jeg tænkte også først ører - men dem har I jo fået tjekket. Når han først sover, sover han så godt igennem hele natten, eller vågner han? Vi har ofte haft besvær med at få Karla til at sove. Og hver gang har det været pga. smerter. Først havde hun kolik. Vi fandt ud af, at hun var vind og skæv, og hun kom til kiropraktor. Efter hun blev rettet ud, gik det egentlig meget godt et stykke tid, men så blev hun igen ulykkelig og umulig at putte. Vi prøvede også ALT! Der gik ikke så længe, så poppede hendes brok ud første gang. Efter brokoperationen havde vi en periode med en lidt sygdom, hvor det var ret blandet, hvor godt hun sov. Så fulgte en laaaaaaang (ikke en fase   ) periode, hvor hun bare ikke ville sove og sov elendigt om natten. Det var ørerne. Ved tredje kontrol var væsken væk, og hun sov egentlig fint gennem hele sommeren og faldt nemt i søvn, men så blev der bøvl med ørerne igen, og hun ville ikke sove. Hun tager stadig lang tid om at falde i søvn, men hun er glad og ligger i sin seng og synger og leger (i totalt mørke). Nå, det blev en lang smøre, men jeg ville egentlig bare sige, at vores oplevelse er, at hver gang hun ikke har villet sove om aftenen, så har der været noget fysisk galt. Jeg tror så, det bliver forstærket, så de på en måde bliver bange for at falde i søvn, fordi de så skal være alene med deres smerte. Det kan jo også være en fase - men hold op den er lang så!
jeg ved ikke rigtig med smerte. Da han var mindre var vi ved kiropraktor nogle gange og der var nogle små ting som blev rettet op på, men jeg tror egentlig bare han er en af de børn som bare ikke har det bedste sovehjerte. Han vågner også ekstremt nemt om dagen. Som oftest sover han hele natten igennem og har gjort det i noget tid. Men der er selvfølgelig også altid perioder, især i forbindelse med sygdom. Jeg bliver nu da alligevel helt bekymret over det du siger med smerter, men kan bare slet ikke se for mig, hvad det skulle være. Han har selvfølgelig lige fået en tand, men den skulle jo helst ikke have generet i 2 mdr. Han vokser og spiser som han skal og har ellers ikke andre ting der indikere smerter overhovedet. Vi prøver med endnu mere ekstra tryghed og endnu mere tålmodighed. Og giver det nok lige en uge eller 2 mere og så tror jeg at jeg kontakter lægen, hvis der slet ingen bedring sker.
Det var ikke for at skræmme dig   Der kan jo være masser af andre årsager. Vi har bare sagt akkurat det samme med Karla. At hun har et lille søvnbehov, og at hun ikke har et godt sovehjerte. Hun er også altid vågnet nemt. Der er også noget om det, men hun sover klart bedre, efter der ikke er noget galt med hende. Men som du selv siger - hvad skulle der næsten være med ham? Jeg håber, det går over snart!
nu var ørerne, ville han vel ikke sove hele natten uden at vågne, eller hvad? Man kan købe sådan nogle specielle dyner med små kugler i. Dynen lægger sig tæt omkring barnet, når det bliver puttet. Det hjælper urolige børn med at føle sig trygge, så de kan falde i søvn. Måske var det værd at forsøge.
Først skal du beslutte dig for hvad du ønsker - og dette skal du være tro imod. Her tænker jeg ikke på hvad SP og andre mener - men hvad er det du mener - som passer til jeres familie. Når man er 1½ år er det vigtigt, at man får meget søvn. Mindre søvn giver mindre søvn giver mindre søvn. Sådan er det. Det er også super vigtigt, at barnet ikke bliver overtræt - det magiske tidspunkt skal rammes. Ellers sker der det du beskriver, at barnet vågner med sæt i indsovningsfacen. Lav et ufravigeligt putteritual, hvor du har din søn i "hænder" gennem hele ritualet. Det kan se sådan ud: - spise. - bade. - tøj på i sofaen. - læse bog - gå ind i sengen - synge sang - evt en hjemmelavet om dagen der er gået. - synge rigtig godnat sang. Hvis du bader om aftenen - så ingen randen rundt i bar rumpe og fjolle efter badet - barnet skal pakkes og puttes psykisk til natten.  Under putteritualer er det ikke tilladt, at tale i telefon, gå ud og ryge, gå på nettet, eller...... - kun hyggeligt samvær med familie er i orden.  Og herefter er det så, at du skal være helt sikker på, hvad du ønsker. - Skal du blive siddende til barnet sover? - Skal du gå ind i stuen og komme hver gang der bliver kaldt? - Eller .........? Ligegyldig hvad du vælger, skal det gøres stille og roligt og uden voksenbrok - det er jo dig der har valgt metoden.  Rigtig mange børn kan ikke sove fordi de er overtrætte, så det magiske tidspunkt, skal helst rammes når barnet ligger i sengen.
at han sover hos dig når faren ikke er der? Det synes jeg er usmart med et barn der ikke vil sove, fordi det bare giver ændringer i rutiner, når de har brug for ensartethed. Og så er jeg meget enig med Mrs. Pony mor.
mange tak for jeres rigtig gode svar. Jannej: Han sover ikke hos mig når faren ikke er der, det er kun når han vågner om natten, så får han lov at komme ind. Det gør han også når faren er der. Det var bare for ikke at skulle forklare at når vi begge er i sengen sover han mellem os, men når det kun er mig bruger jeg en dyne så han ikke falder ud af sengen...i forbindelse med at jeg ikke turde tage tremmerne af sengen (håber det er forståeligt med den lange snørklede forklaring) Det er ikke ørerne, det kan jeg slå ret klart fast da de næsten lige er tjekket og han på ingen måde virker til at have ondt. Ponymor: Jeg vil helt klart give dig ret i at det gælder om at finde det magiske tidspunkt. Jeg aner bare ikke hvordan jeg skal ramme det. Han er bare en dreng der ALDRIG gnider øjne eller gaber. Det sker nogle gange i bilen før middagsluren hvis vi er på vej hjem og det er middagslurstid. Men det sker stort set ALDRIG om aftenen. Det er først når han begynder at køre op vi fornemmer, at han bliver træt. Et af problemerne er nok også mig. Jeg kan mærke at han køre mig ret langt ud efter de her 2 mdr nu. Jeg bliver ret arrig og utålmodig når han har været SÅ tæt på at sove 5 gange og så alligevel ikke. Vi har forsøgt mange gange at beslutte os for en metode og afprøvet det i en tid og synes bare slet ikke det hjælper. Jeg er efterhånden og ret ligeglad med metoden, bare noget ville virke. I går virkede det ret godt at jeg sad på en stol lige i døråbningne med en bog og læste med ryggen til og det kan jeg godt leve med, så vil jeg bare modificere det efterhånden som han får nemmere ved at sove. Det gik også rigtig godt de første 20 min var der ro og jeg troede faktisk han var faldet i søvn. Men så sætter han sig op igen og efter adskillige gange, hvor jeg lige går ind og ligger ham ned og siger han skal sove,så bliver han bare ved med at sætte sig op og grine og lege BØ med puden. Så blev jeg ret arrig og kan slet ikke lige styre min utålmodighed. Og så ved jeg jo godt det er mig den er gal med og får dårlig samvittighed. Jeg tror det er løsningne at sidde der, men jeg ved ikke hvorfor hulen han ikke bare ligger sig til at sove når han er fuldstændig rolig, begynder at gabe, tung vejrtrækning og putter sig om på siden som han har gjort siden han var lille bitte. I aften er farmand ikke hjemme og så må jeg jo virkelig tage mig sammen. Køber noget slik jeg kan gå amok med når jeg bliver arrig, så kan jeg nok skjule det bedre og fokusere på noget andet. Og det med kugledynen vil jeg prøve. Har hørt om det før og bliver nød til at afprøve det. Vi har før fået anbefalet at bruge voksi eller sovepose, men det tror jeg bare ikke på med ham da han normalt hader at have dyne på og også sveder ret voldsomt.
God dato du har fået der   - min jeppe er taget med planlagt kejsersnit den 31-03-10!! Og det var en rigtig god oplevelse!!! Skøn stemning på operationsstuen. Og man er bare slet ikke træt på samme måde bagefter, fordi kroppen ikke har været igennem en tolv-fjorten marathon inden!! Efterveerne kom et par timer efter og var lidt grumme, men da lå jeg på en fødestue og fik alt det morfin jeg ville. Og bagefter var der ingenting. jeg var hjemme dagen efter! jeg ved ikke om jeg var heldig, men mælken løb til om natten (han blev taget kl. 14), uden at jeg opdagede det - jeg kunne bare se det på hans bleer!
Jeg skal have planlagt kejsersnit på mandag- og har fået skønnet den "lille" til at være 3650 i uge 37 og 4100 i mandags. Jeg er nu 39 + 0. Så når jeg engang er frisk igen, kan jeg fortælle, om deres skøn har passet  Fik akut kejsersnit sidst og synes det var rædsomt bagefter. Håber planlagt kejsersnit giver knap så mange gener...
Hvor er det dejligt at høre   Nu glæder jeg mig helt !!  Og lidt sjovt, at vi kommer ind her PRÆCIS et år efter!!  Det med mælken, tja jeg krydser fingre.. Sidste gang øvede mælkekirtlerne sig flere måneder før! Ikke med rigtig mælk, men sådan noget klisterstads, som var lidt træls at vågne op til om morgenen... Men denne gang er der ingenting.. Så vi håber da bare at det går lige så smertefrit som sidst.. Og at kroppen alligevel registrere at han er ude.. Det med datoen.. Ja, jeg havde jo termin d.6. april, og fik så at vide, at det skulle være ca. en uge før.. Så var jeg da heller ikke sen til at ønske mig en af de sidste dage i marts - Det udgør formentlig en pæn lille økonomisk forskel sidst i april.. Håber jeg da   .. Så kan vi alligevel lige kravle med på børnechecken d.20. Da jeg fik min første søn passede det lige præcis slet ikke sammen, og jeg følte længe at jeg var bagud med de penge. Og når det så er sagt, så er det vigtigste jo selvfølgelig bare at det går godt!.. Men kan godt forestille mig at man trods alt er lidt mere ovenpå, end efter et par døgn med veer.. Det var en ordentlig omgang sidst!
første snød også og jeg synes stadig hun skylder mig børnepengene for første kvartal   - jeg havde termin med hende den 16 september, men hun kom sgu først den 3. oktober... ved akut kejsersnit. jamen du kan roligt glæde dig!! jeg synes i hvert fald det var en skøn oplevelse!! Her er jeppe næsten lige blevet pillet ud   og under 24 timr senere sad vi hjemme i sofaen!  
Så deler begge vores poder jo fødselsdagsmåneder! Lukas er født 14. oktober ha ha hvor sjovt... Meen han er 11 år idag, "gamle" dreng  Han snød ikke, jeg havde termin d.12.oktober, så var mentalt forberedt på at det nok ikke blev til så mange kroner/øre hi hi.. Dejligt at i var hjemme allerede dagen efter..! Jeg håber virkelig, at vi også kan få lov til det.. Jeg var indlagt et enkelt døgn denne gang ifm veer i uge 28.. Puhh.. dødens pølse var det! Man vil jo helst hjem til sine egne ting, familien og dyrene.. Da jeg var helt ung med Lukas var det lidt anderledes, var nok mere tryg ved "at få det hele med".. Og så havde jeg voldsomt ondt dagen efter i arret/såret.. av for pokker.. Mener faktisk at jeg lovede mig selv at det var mit sidste kejsersnit   ups.. nå.. tiden læger alle sår  Men nu ved man jo hvad det drejer sig om..   Eller jeg gør.. Det er min kærestes første barn   ..
jeg afskyr også at være indlagt - med johanne var jeg der i ALT for lang tid - de beholdt mig fra om onsdagen, hun kom fredag nat og jeg fik først lov at tage hjm om mandagen.. lidt mod deres vilje, men de havde om søndagen installeret mig på patienthotellet, hvor jeg var alene, ungen skreg hele natten og der var ikke nogen til at hjælpe mig ("find selv ud af det" - arghhh!). Så ville jeg hellere være hjemme hos min elskede - isæt fordi det var hans 3. barn og han derfor havde meget mere forstand på nyfødte end jeg selv!!! Glæder mig til at billeder af din den 1 april 
Først og fremmest så pøj pøj med den forestående fødsel..  Har ingen erfaring med kejsersnit, Mikkeline fandt selv vejen ud efter 24 timers fødsel...   .. (havde nu alligevel masser af energi da jeg endelig fik dem til at udskrive mig 12 timer efter fødslen, nåede både at besøge min mor og shoppe pigetøj på vej hjem fra sygehuset) Men du spørger til vægtskøn.. Mikkeline blev ca 12 timer før hun kom ud skønnet til at veje 3400 gr - hun kom ud med en vægt på 3380 - skal så siges hun sked på min mave netop som de lagde hende der, så ellers havde det nok passet med de 3400..  Min egen JM havde så sagt at hun ikke kom over 3 kg - så hun var lidt galt på den..
Jeg fik PK 23-03-2010 så lige om lidt 1 år siden og det var en dejlig oplevelse, gik selv derned hoppede op på bordet og ganske kort tid efter kom lillebror til verden vægt skønnet ugen før til 3200 gram han vejede så knap 4400 gram så der havde de ikke været så heldige. Havde ingen efterveer lå 4 dage på sygehus og kom lidt til hægterne overnpå OP, synes det alt i alt har været en god oplevelse men tiden bagefter er lidt hård især når man får en TUNG baby og faktisk ikke så gerne må og kan bære men det gik jo.
altså ingen bøvl med snittene og udover baby jeppe havde jeg johanne, som jeg faktisk også løftede lidt på selvom man ikke må!!!
Uh hvor spændende, at det er på mandag  .. !! Håber vi hører/ser hvordan det er gået  .. Og lykke til.. Det var da et ret præcist vægtskøn må man sige;).. Og respekt for shoppelyst samme dag - Puuuha... Jeg tvivler stærkt på, at jeg skal noget som helst lige efter, andet end at kigge min lille nye dreng i øjnene, og selvfølgelig kramme min mand, som skal være far for første gang - det er jo ret vildt for ham egentlig   Nu træder han ind over den dørtærskel, som man ikke kan forestille, før man er gået over.... ret spændende..  Ja der var enten en lillebror, der havde spist riigeligt den sidste uge, eller også var det lidt hen i vejret det skøn   .. Jeg husker også tiden efter, som det værste.. Hul i maven, og stor baby..av.. Jeg "hopper" nok ikke så elegant op på OP-bordet he he.. ikke med nuværende kampvægt   Men dejligt at høre, at selve OP også var en behagelig oplevelse for dig  .. fedt!
Med 99% sikkerhed falder han ikke i søvn, fordi han har forpasset det magiske tidspunkt. Mit gæt er, at han kommer for sent i seng og ikke har et fast putteritual hvor I er nærværende - altså sådan rigtig nærværende.  Som du skriver, er et sikkert tegn på hans overtræthed, at han kører op. Sådan viser rigtig mange børn det. Ved at have ham i hænder, lærer du hurtigt hvornår det magiske tidspunkt er. Husk at hvis han skulle bestemme ville han nok gerne sove i jeres seng og at I gik i seng på samme tid som ham.   Men da det er os som forældre, der laver reglerne, må vi også bevare roen. Alt andet er uretfærdigt. Hvordan kan man forlange, at et barn skal kunne falde trygt i søvn, hvis man er uvenner. Når alt det her så er skrevet - så ved vi alle godt, at man kommer derud, hvor magtesløsheden overtager og man får skældt ud. Det er helt menneskeligt - men det gør bare intet godt for prosessen. Kugledyner synes jeg er penge ud af vinduet i din situation. De kan have god virkning på børn der vågner ofte i løbet af natten eller er meget urolige - eks.vis til børn med ADHD.
tryghed tryghed og tryghed. Det der med faste puttesitualer har jeg det altså lidt anstrengt med, syntes det er alt for omstændigt hvis barnet er van til en ufravigelig rutine som tager det halve af aften, hvis jeg ikke har energi eller er syg for eksempel bliver der gjort så meget ud af det som ellers og jeg syntes det er vigtig at barnet er køre fast i en metode men det er bare min mening. Vi har købt en junior seng med sengehest og det er kun de sidste ca 30 cm hvor der er åbent i senge og selvom om hun sover som cirkus karusel er hun aldrig faldet ud endnu! Her ser aften nogelunde således ud + - kl 18 mad kl 18.30 mor eller far giver nattøj på (kommer som oftest i bad om morgen da det er et energiboost for Julie så temlig usmart om aften) kl 18.45 sidder i sofaen med mor eller far og får en yoghurt (ja ja fy skamme sukker og bla bla) eller et stykkke frugt så børster vi tænder kl 19:00 samles bamser sammen som hun har lyst til at sove med (somregl en 4-5 stykker) så ind i seng den der ikke putter komme ind og mysser godnat hun drikker en slat mælk af kop og vi slukker lyset så siger hun mor/far put så kravler vi op i sengen og synger lille kattekilling eller se min kjole efter hendes valg. Også er den verbale kontakt slut. hvis hun sætter sig op hvilket hun gør nogle gange og kravler lidt rundt og frem og tilbage ignorer jeg det og til sidst smider hun sig ned og sover. Far kravler som regl ikke op i sengen med sidder ved siden af og holder i hånd eller sådan men jeg kan ikke holde ud og sidde sådan med min tykke mave så jeg kravler op i sengen  Her det vigtig at kl ikke bliver over 19 inden hun er i hendes seng ellers bliver hun for træt. Jeg er heller ikke skabt med verdens største tålmodighed, men må bare tage nogle dybe indåndinger jeg har erfaret at det der hjælper bedst ikke er at reagere på hendes juleleg og bare lade hende gøre det og så opgiver hun til sidst fordi det ikke er sjovt når der ingen reaktion kommer og så ligger hun sig ned selv på et tidspunkt. Jeg ville efter godnat minimere den verbale kontakt da det også er meget for dem at forholde sig til i deres små hoveder sig godnat og sov godt min skat. Og så er det jo så her du vælger om du vil putte, holde i hånd sidde på en stol eller hvad du nu vælger men tror det er vigtigt at de kan fornemme en og ens tilstedeværelse så de ikke oplever utrygheden (og hvem er det egentlig der har fundet på at børn absolut skal falde i søvn alene?) En kugledyne er monster dyr og til mennesker der har svært ved at mærke deres krop og hvor den ende og begynder (den er en del brugt i det psykiatriske system) man bruger den også til motorisk urolige børn men han sover jo fint om natten så jeg vil mene det er overbehandling
vi har skam et fast putteritual og snakker stort set aldrig i telefon eller er på nettet i den tid vi har sammen fra vi kommer hjem om eftermiddagen. Vi går meget op i at vi er sammen i den tid det kan lade sig gøre og vil egentlig betragte os selv som meget nærværende. Måske også derfor jeg får nok når klokken bliver mange fordi jeg så måske lige har et telefonopkald, en mail eller noget læsestof som også skal nåes. (og det skal ikke misforståes som om jeg synes min søn er til besvær for mig - blot at jeg jo også har andet end ham og netop ikke bruger tid på det når jeg har chancen for at være sammen med ham) Når vi har spist aftensmad bliver der leget, både vildt og stille og roligt. Nogle gange ser vi lidt TV, hvor vi sidder sammen og snakker om det der sker i den tegnefilm vi nu ser. Eller vi køre biler, tegner eller leger med dyerne i bondegården. Andre gange er det jo så et bad, men det er ikke hver dag. Så får han hans faste havregryn med mælk til natmad. Nogle gange får han lidt frugt også hvis han beder om det. Vi går på badeværelset og pusler, børster tænder, snakker lidt om det hele. Nogle gange prøver vi mors halskæde, eller creme. Stille og roligt og MEGET nærværende. Vi siger godnat til den som ikke putter. Han kommer i hans seng med stampe og puden. Vi sidder ved siden af og læser enten Bob eller Peter Pedal efter eget valg. Vi snakker lidt om dagen. Så synger vi lidt efter eget valg og jeg slutter så altid af med Puff - det gør far ikke. Vi giver krammer, kys, Godnat sov godt, mor og far elsker dig. Vi går ud og så har vi jo så altid bare gået ind når han var ked af det og sagt godnat. Det har virket fint, i små perioder har det trukket tænder ud, men det er altid gået over igen. Det er det bare ikke denne gang. Det har været sådan siden han var 3 mdr. Jeg tror det er kørt helt af sporet da han var syg fordi han begyndte at spørge efter vand og det ville jeg jo ikke nægte ham når han havde 40 i feber. Så har det udviklet sig til, at han spørger efter mange andre ting. Og nu tror jeg så, at han ser alt dette roderi som en del af putteritualet også. Det er efterhånden meget fast kl 20:30 at han falder i søvn, uanset hvornår vi starter med at putte. Vi har også prøvet at putte meget tidligere og han sov først 20:30. Før hen har vi netop været opmærksom på at det måske blev for sent og puttet tidligere, hvor det har hjulpet rigtig meget. Men det virker bare ikke nu.
og vil lige sige tak for dine input...det kan måske virker som om jeg går lidt i forsvar i mit svar (det gør jeg måske også) men jeg sætter stadig pris på dine svar 
Helt ok Hanne - så svarer jeg lidt videre.  Jeg kan godt se, at jeg kan misforstås som en striks tante.  Men det er jeg faktisk ikke.  Når der er gået kludder i at falde i søvn, så bliver man nød til i en periode at være meget ritualagtig. Børn og heste elsker faste ritualer på faste tidspunkter. De bliver roligere og meget nemmere at omgås.  Når jeg læser dit sidste indlæg, tænker jeg at der sker alt for meget, før han skal i seng. Tegne, lege med biler og/eller se Tv er rigtig meget for et barn på 1½ år. Et 1½ års hjerne, kan ikke sortere indtryk som voksne kan. Billedligt talt kan man sige, at han ikke har skuffer nok i sin indre psykiske kommode, til at få lagt tingene på plads inden søvnen. Hjernen skal ikke stimuleres inden søvnen i den alder, den skal deaktiveres. Børn og søvn er et rigtig spændene emne synes jeg. sfhtra - I har da et super fint putteritual - når det fungerer behøver det ikke være så strikst hver dag. 
Hvis man tænker lidt videre i kommode metaforen, så kan man tænke det som, at barnets skuffer står åbne det meste af dagen. Så er det vores opgave som forældre, at få lukket skufferne før sengetid og undgå, at barnet bliver præsenteret for ting de ikke har en skuffe til da disse ting vil flage rundt om kommoden og forstyrre. Sådan ca. 
eller tanke gangen   Måske min forklaring var lidt gnidret. Men er er egentlig helt enig med ponymor bort set fra det der med at gear ned længe før sove tid. Her er far sent hjemme så hvis de skal have lov og lege så er det ved aftentid. Vi går først ned i gear når hun rammer sofaen med sin youhurt/frugt herfra er det stille og roligt (for det meste de har lidt en tendens til at kører op)Men vil give pony-mor ret i at jeg tror der måske sker for meget omkring ham, når i går i seng, at tale og forholde sig til det talte er meget svært for dem i den alder og omsætter og det er noget de bruger enormt meget energi på. Du skriver længer oppe du vil prøve og forklare ham at i er lige ude i stuen det tvivler jeg på han kan forstå og forholde sig til og vil give ham ekstra benzin i knolden og arbejde med. Her er der minimal snak når vi går i soveværelset her får hun hendes mælk vi siger godtnat elsker dig og sov godt og så vælger hun 1 sang og derefter er der ikke mere verbal kontakt kun fysisk....
...jeg er meget enig med Pony-mor. Kan give dig et eksempel. Imellem jul og nytår var vores datter Ida på 1½ år et par dage hos farmor og farfar.....og da hun kom hjem var hun helt umulig at lægge til at sove om aftenen. Hun græd og var helt panisk når man forsøgte at gå fra hende. Farmor kunne så fortælle mig at oppe hos hende, hvor hun skulle sove i en gæsteseng, var hun simpelthen blevet så ked, at farmor måtte tage hende over i deres seng og ligge der med hende. Det vil sige at i 2 nætter, fik Ida selskab når hun skulle i seng. Det er jeg sikker på at hun også ville herhjemme, men jeg går jo ikke i seng klokken syv om aftenen, så jeg måtte prøve noget andet. Inden den episode, havde vi ikke rigtig noget hyggenatritual, så det lavde vi....vi skifter ble og tager nattøj på, siger NatNat til far og lillebror, finder de ting hun vil have med i seng. Inde i soveværelset læser vi historie, slukker lyset og synger et par sange, inden hun bliver puttet. Jeg siger nærmest de samme ting, HVER aften og langsomt fik vi hende til at sove uden problemer. Det skal så siges at hun også er begyndt at prøve mig lidt af...for når vi sang, sagde hun en aften at hun ville have mælk og så måtte vi jo ud i køkkenet og drikke mælk....så nu tager jeg et glas med ind til hende. De sidste par aftener har der så været lidt med at hun ligger og græder, ikke voldsomt, men nok til at hun ikke falder i søvn lige med det samme og jeg tolker det som om at der måske foregår noget i løbet af dagen, som hun ikke lige helt kan kapere. Bliver nød til at fortælle at igår aftens troede jeg at hun sov, men tjekker hende jo altid lige....da jeg nærmer mig døren ind til hvor hun sover, kunne jeg hører hende.....så jeg blev ude og lyttede...og da døren ikke slutter til for oven, tog jeg hendes skammel så jeg kunne se hende....hun sad lige så fint i sengen og sang for hendes natlampe (Lumilove katten). Det var så sødt  Jeg håber i får det til at fungere derhjemme med lille Villads.
Det eneste tegn Sallie viser, når hun bliver træt, det er at hendes lunte bliver en lille bitte smule kortere. Og hvis ikke der er noget der tricker hende, så kunne hun sagtens blive oppe til kl 21 i fint humør. Jeg tror, at når du beslutter dig for, og tror på din beslutning, så vil din plan gå i opfyldelse. Hvis du beslutter dig for, og er tro mod din beslutning, at han skal ligge i sin seng kl. 19, så sker det også. Han skal jo også lige lære, at nu sker tingene på denne her måde, så de første dage vil han måske protestere, og først sove kl. 20. Jeg kender alt for godt det med, at man til sidst bare har lyst til at råbe "HOLD KÆFT" og så smække døren i til deres værelse, men alle ved jo, at det kun forværrer situationen. Been there, done that.....  Hvad du end beslutter dig for, så skal du tro på det og mene det! Du skal gøre det på samme måde i minimum en uge, for så har barnet også en chance for at finde ud af, hvad der foregår. Og så skal du slappe af, når du for 117. gang siger godnat med en rolig stemme og et afslappet ansigtsudtryk, og lægger ham ned. Det er så let at skrive, og så fandens svært, når det hele hænger i en tynd tråd, og man tror alle muligheder er afprøvet - uden succes.... Held og lykke 
Jeg overvejede på et tidspunkt at føre skema over Karlas søvn. Altså, hvornår gik vi i gang med at putte, hvornår lå hun i sin seng, hvornår sov hun - for at se, om der tegnede sig et mønster. Jeg har hørt, det kan være en hjælp for nogen. Jeg fik det bare aldrig gjort. Med det seneste, du skriver, synes jeg også, det lyder til, at han måske er overtræt og ikke lige helt kan finde ud af, om legen er slut eller ej. Min Karla gør det, hvis hun kommer for sent ud og sove middagslur. Så kan hun godt pjatte rundt i barnevognen i en times tid, hvor hun normalt bare ligger sig ned med det samme. Hun skal helst ud kl. 12, som hun plejer. Nogle dage sover hun slet ikke, hvis det bliver for sent. Her spiser vi aftensmad kl. 18 og derefter er der stort set ikke tid til andet end bad og putning. Vores putteritual ligner meget de ovenstående, men Karla ligger sig nu også sjældent til at sove før kl. 20.30. Jeg tror bare, vi må erkende, at hun ikke har brug for mere søvn. Hun ligger nu glad og synger for sig selv, indtil hun falder i søvn. Det er yderst sjældent, hun kalder. Nå, min pointe med det sidste er, at han jo heller ikke skal for tidligt i seng - slet ikke så længe, han er så lille, at han ikke kan underholde sig selv, indtil han er træt nok. Held og lykke med at finde det gyldne tidspunkt!
Hvis han gaber eller gnider øjne er det magiske tidspunkt forpasset..... det er så drønsvært at ramme det tidspunkt. Jeg kan desværre ikke give nogle råd, da vi pt. har haft nemt ved putning af begge vores.
Hov, kan se at det gør han netop ikke.......så hvis han når at komme i overgear, så er det forpasset. Håber i snart er ovre denne periode, for ja det er anstrengende.
Vil sige - du aner ikke hvordan du har det før du er midt i det ..  Inden fødslen (som jo altså også var min første, men min mands nr 2) havde jeg sagt at jeg intet skulle lave den første uge, fryseren var fyldt med mad og der var købt og vasket neutralt tøj til en uge (ville ikke kende kønnet på forhånd) .. Havde også sagt at det var godt Martin havde prøvet det før for jeg ville sikkert panikke totalt når først det gik igang.. Da vandet gik sad jeg på toilettet (god timing) mens min mand var i bad (ja ja vi er altså ikke så sippede herude på landet) .. Sagde stille og roligt at enten havde jeg tisset enort længe eller også var vandet vidst gået .. Martin havde panik i øjnene men da jeg ikke havde veer sendte jeg ham pænt i seng (det var kl 1 om natten) .. Fik pakket taske til storebror der jo skulle passes hos sin mor, fik det sidste ordnet til mig selv, fik taget billeder af maven (ja hvad tænker man ikke på midt om natten) og fik en times søvn .. På vej på fødegangen til tjek hen på formiddagen nåede jeg da også lige forbi job efter de sidste ting der manglede og efter tjek (stadig kun småveer så vi tog hjem igen) var vi da også lige i LIDL og Bilka ..   .. Var fuldkommen klar til at blive udskrevet da jeg rejste mig fra fødelejet små 2 timer efter fødslen (blev syet i næsten 45 min) men personalet og min mand lod mig ikke slippe fri før efter 12 timer.. Til mit store held havde vandet netop kun været gået i 23½ time, så jeg slap for at ligge der i 2 døgn..   .. Nå det blev en lang historie - det jeg mener er bare at du slet ikke aner hvilke kræfter din krop har før du står midt i det .. Og du ved heller ikke selv hvilken type fødende du er ..   ..
Jeg har lige fået den skønneste datter ved planlagt kejsersnit d 11.03  Det var helt igennem en fantastisk oplevelse - jeg fik det foretaget på RH og blev behandlet meget professionelt gennem hele forløbet. Jeg mødte fastende ind kl 8.15 om morgenen og kom på operationsstuen ca kl 12.30... Efter at have fået lagt drop mv og fået rygmarvsbedøvelsen (den gjorde ikke særlig ondt, så DEN skal du ikke frygte) så var kl blevet 13 - og kl 13.02 var mit vand gået og Freja så dagens lys  Jeg fik det dog dårligt (kvalme, opkast og hedetur) i de 30 min de brugte på at sy mig sammen - men nogle søde sygeplejersker var klar med kolde klude og efedrin (mit blodtryk faldt ret drastisk - derfor fik jeg det dårlit...). Kl 14.45 blev vi kørt op på "opvågnings-stuen" hvor jeg fik Freja i armene og hun blev målt og vejet. Om søndagen blev jeg udskrevet og mine smerter fortog sig ret hurtigt ( de var egentlig værst om lørdagen) og har idag - knap en uge senere - ikke ret ondt (kun når jeg hoster og rejser mig op eller er ude og gå...). Så alt i alt - GLÆD dig roligt, det bliver en dejlig oplevelse  Mht vægten var hun skønnet til at veje ca 3500 gr - og hun vejede 3364 gr... så de var da ikke helt ved siden af  Her ligger vi og hygger efter en halv times tid på opvågningen:
Hejsa Jeg har fået planlagt kejsersnit tre gange pga. tværleje. Jeg synes det er ubehageligt fordi mit blodtryk falder voldsomt og jeg bliver meget dårlig. Men efterperioderne har været fine. Er kommet hurtigt ovenpå igen. Jeg kunne skrive en hel roman om hver fødsel hvis det skulle være og oplevelserne har allesammen været forskellige. Men du har allerede fået mange indlæg, så jeg går ikke i detailler. Dog vil jeg lige nævne at det værste, men som vi griner af nu, nok var den første gang hvor de troede at de havde glemt en tang derinde efter at de havde syet mig sammen. 
min datter blev vægtscannet to dage før kejserenit. en læge scannede til 1200 g, en anden til 1600g.. lille pigen vejede 2490g, 5 uger før termin. Min oplevelse med kejsersnit har du ikke brug for at læse.
Jeppe blev af alle vurderet til at være en stooor baby og mens de pillede ham ud snakkede de om hvor enoooormt stor han var og skød ham til fem kilo!! Alle var vildt spændte på at få ham målet og vejet, også da de HAVDE pillet ham helt ud! Måske er det fordi han sådan en practisch-quadratisch-gut ting, griner, for han vejede knap 3500 og var 51 cm lang - altså en fuldkommen gennemsnitlig baby!!! Så man kan gætte på at det må være sindssygt svært at bedømme dem -jeg mener, de kunne jo SE ham og mente han var enorm! Hvordan er det så ikke nårman kun kan gramse på dem ude fra!!
Ja jeg fik også pks med min datter, vi mødte ind kl 7 om morgenen og vi ventede og vi ventede og man er sulten og tørstig, så jeg kom da vidst til at tage en lille slurk vand   jeg kom ned lidt over 11 og hun var ude 11.50 sådan ca. mit blodtryk faldt også helt vildt så der stod en og krammede en dims med vand i så jeg fik det ind hurtigt, jeg svedte som en gris   og bedøvelsen virkede ikke optimalt, så jeg lå og øffede RET MEGET over at det gjorde ondt, men når der først er åben så det bare om at få hende ud, da det var så tæt på termin sad hun så godt fast i bækkenet at de havde lidt problemer med at hive hende ud  Jeg kan ikke forstå du har fået en tid så tæt på termin ? Da jeg kom til opvågning med min lille datter i armene, var det hele nu alligevel glemt, eller var det det skud morfin jeg fik   som jeg først måtte få når de havde lukket mig sammen. Jeg gik regelmæssigt til vækst scanning da jeg ventede hende og den sidste sagde hun vejede 3000 gram hun vejede dog "kun" 2780 selvom hun lignede en basse, sygeplejesken skød også på over 3 kg. Det kan heller ikke være nemt at gætte på en vægt, selvom man har gjort det 1000 gange før. Held og lykke det jo lige om lidt du skal ha pks 
i et forsøg, hvor de undersøger hvornår det er bedst at tage kejsersnitbørnene. jeg havde termin den 4 april og jeppe blev taget den 31-3, altså 5 dage før termin. Han var helt klar selv og skulle ikke have hjælp til vejrtrækning eller noget.
jeg havde termin d. 11 september, men da knægten vendte forkert og de på ingen måde ville anbefale en sædefødsel (p.g.a. hans ekstreme måde at sidde på derinde) så blev der planlagt kejsersnit d. 5. sep. men gik i fødsel natten til d. 27 august, så røg i akut kejsersnit. men alt forløb stille og roligt og der generede ikke mig at få kejsersnit, var bare glad for at få ham ud (havde haft enormt mange graviditets-gener)
Jeg var til vækstscanning idag, og der fortalte overlægen om det forsøg, det kan jeg dog ikke være med til, da jeg under ingen omstændigheder må føde selv så jeg får en tid 8 til 10 dage før termin  Så forstår jeg bedre i får tider så tæt på termin.
aftalen var at gik jeg i fødsel hed det ringe fødegang, der sørgede for ambulance og dermed et AKS når jeg ankom!!!
nææ det ved jeg ikke måske fordi dette er mit 3 kejsersnit ? jeg skal dælme ikke nyde noget af at det kan springe op, fy føj da.   Så ingen veer til mig, nej tak. På den anden side kan man jo aldrig vide hvornår det sker.. Hmm nå må se hvad lægen siger næste gang.
ikke forsøge at "kloge" mig lisa, der kan jo være forskellige "forretningsgange" fra fødested til fødested. Jeg ved bare at jeg er glad for at jeg fik jeppe så tæt på termin som muligt   - og det kunne jeg da godt unde andre der skal have PKS!! Alt andet lige må det være bedst for ungen at være så færdigbagt som muligt!
Giver dig ret Skingur selvfølgelig skal de blive inde så længe som muligt 
Marcus bliver 16 mdr om en uge. Og ved I hvad.... Han har stadig ikke fået sin første tand       . Er det ikke vildt ? Kender I nogle der har fået tænder i en MEGET sen alder? Tandlægen synes også det er mærkeligt, men er dog ikke nervøs endnu. VI synes det er lidt vildt. Vi kender da mange børn, men alle har fået mere end en tand inden de blev 1 år. Vores datter fik sin første tand 14 dage før hun blev 1 år og vores store søn fik den første da han var ca 6 mdr.
Det bruger vi heller ikke her! Her lægges børnepengene til side, så de kan gå til enten gebisser eller psykologtimer! Griner, spøg til side! Johanne begyndte først at få tænder et stykke tid efter sin et-årsfødselsdag. Og de kom i den mest besynderlige rækkefølge! Hun fik først de to øverste fortænder, så fik hun i undermunden - ikke de to forreste, men dem ved siden af! Nogle gange blev hun vildt dårlig i nogle timer når de kom (høj feber, udslæt), andre opdagede vi ikke før de var der!! Jeppe bliver et år om 29 dage og han har heller ikke bare så meget som anstrøg til at lægge bisser til endnu! Det gode er at man ikke behøver bekymree sig om tandbørstning, at mælketænderne har længere holdbarhed fordi de kommer senere og at de blivende formodentlig også kommer senere og dermed også har bedre holdbarhed (fordi mundhygieine bliver lettere jo ældre de er - plus at risikoen for at de får noget at spise eller drikke er minimeret betragteligt! Mælkesukker er også hårdt for tænder!) Der er så dem der siger at gummerne er blevet hårdere med alderen og tandgennembruddet derfor kan gøre mere ondt, men jeg ved ikke om det er en "årsag og virkning" tanke eller om der er videnskabeligt belæg for den!
Jeg tror ikke på den med, at det gør mere ondt, når de får tænder sent. Karla var ikke så sen som jeres, men hun har lige fået to kindtænder, og hun var ikke generet af det overhovedet - og det er ikke fordi, hun ikke er pylret. Jeg havde også spekuleret på, om hun da aldrig skulle have de sidste tænder. Men nu mangler hun da kun to kindtænder for sin alder.
det er i hvert fald godt nok sent. Jeg tror at lægen omrking 1½ års gerne vil involveres hvis der ingen tegn på tænder er, men det er måske forskelligt fra læge til læge. Her har han fået 4 tænder, de kom mellem 10-13 mdr. Nu er han 18 mdr og vi har ikke set skyggen af flere tænder. Her var både mor og far også sene om at få tænder, men der er ingen af vores forældre der lige husker om de også stoppede med at komme. Men tandbørstning er super nem når der ikke er flere.
Kære mødre Sagen kort, er at min mand og jeg skal skilles - beslutningen er fælles og vi har det begge godt med det. Årsagen er at kærligheden er væk og ingen af os føler, at vi længere vil kæmpe med at søge den. Så hellere stoppe nu, og bevare det gode venskab og ikke fortsætte og risikere, at også det forsvinder. Vi er rigtig gode venner og enige omkring børnenes bopæl og fremtidige samvær. Vores børn er knap 2 (2 år til juli) og 3½ (4 til sept) Hvordan har andre i samme situation forberedt børnene på at skulle flytte, skifte institutioner og bo i en anden by (jeg flytter med børnene tilbage til min hjemby) Den yngste, Elliot, er stadig så lille, at man ikke rigtig kan fortælle og forklare ham det. Men Emily, som er en klog og reflekterende pige, hun vil helt sikkert få en reaktion. Min tanker er, at jeg 14 dage før flytningen (vi har fået et dejligt lille rækkehus med have og legeplads lige om hjørnet) vil tage ned og se den tomme lejlighed og fortælle hende om sit kommende værelse og hvad vi skal have af ting i haven (bor på 2. sal nu, midt på torvet i en lille by) samtidig vil vi gå over på legepladsen og lege og fortælle at her kan vi komme lige så meget som vi vil. Men, hvordan skal vi forklare en pige på den alder, at det kun er mor der skal med og ikke far. Emily er klart mors pige - og meget knyttet til mig. (hendes far arbejder meget og har mange rejser ifm. job) så vi har før været alene i lange perioder. Kære alle sammen, kom med alle jeres råd og erfaringer, både egne og egne oplevelser - men også gerne som fagfolk osv.
Øv kære Lotte, hvor er jeg da ked af at høre i skal skilles.. Det er sg da noget værre møg (også selvom det er en fælles beslutning).. Hvis der er noget vi kan hjælpe med må du endelig sige til .. Har ikke rigtig nogle gode råd hvad angår børnene, andet end sørg for guds skyld som forældre for at holde et godt samarbejde i en god tone (Men det er jeg nu heller ikke det fjerneste i tvivl om at i vil gøre) .. Børn tilpasser sig heldigvis utrolig hurtigt til nye rammer og rutiner, så de skal nok komme helskindet igennem når blot de har opmærksomme forældre der vil gøre alt for at de kommer godt igennem...  Håber i alle 4 kommer godt ud i den anden ende...
Min ældste datter var kun 1 år, da hendes far og jeg gik hver til sit. Det er selvfølgelig nogle år siden, så det kan godt være mit råd er "forældet"  Jeg var selvfølgelig også bekymret omkring hvad hun forstod, at den store forandring det gav i hendes lille liv. Jeg ringede til PPR (psykologisk, pædagogisk rådgivning) ganske annonymt. Det svar jeg fik var, at jeg skulle fortælle hende hvad der skulle ske - selvom hun var så lille. Jeg følte mig da en smule tåbelig, da jeg forklarede hende, at nu skulle hende og jeg bo et andet sted, uden far, men at hun så skulle besøge far og stadig se ham tit... osv Men det havde altså en eller anden magisk virkning. Om det i virkeligheden var på mig - en form for lettelse over, at nu havde jeg da ihvert fald gjort hvad jeg kunne og gjort mit bedste, ved jeg ikke? Det var relateret til din yngste. Med den ældste, tror jeg også du skal snakke meget, men heller ikke for meget. Pas på med, at skab noget omkring det, som måske ikke er relevant for hende. Prøv at føl dig frem - du kender hende bedst og vil hurtigt kunne mærke, hvornår hun har nok information "for den dag"... Som familie, i alle former, håndtere vi tingene forskelligt. Så der findes ikke nogen drejebog på "et lykkeligt skilsmissebarn". Jeres børn er produkter af jeres liv - så jeres tilgang til situationen, er det eneste du reelt kan tage udgangspunkt i. Hvis I er vant til i jeres hjem, at være meget åbne omkring mangt og meget, er det selvfølgelig også det i skal være i den her situation - hvis I plejer, at ridse kort op og alle have en tryghed i få enkle informationer, er det jo så det i skal gøre, også her. Rigtig meget held og lykke i jeres nye liv..
at fordi i er enige om beslutningen, enige om børnene, samvær mv, er jeg sikker på det går lettere end hvis man skændes er uvenner, kæmper mod hinanden mv... uanset hvad så tror jeg på at børn er glade når deres forældre er glade og trives....MEN selvfølgelig vil de fleste børn da at deres forældre lever sammen og er bedste venner.....så en reaktion fra den store kommer der nok på et eller andet tidpunkt og mit eneste råd jeg kan give er at huske på at børn er børn og det er de voksne der skal være de voksne og tage ansvar uanset om børn reagere meget eller lidt på det.....(når jeg siger sådan er det fordi jeg oplever nogle singlemødre/fædre bruger deres barn meget lidt ligesom tomrummet fra en partner, altså at børn bliver taget med på råd, hvor jeg mener det bør være en voksen beslutning osv...) jeg har ikke egen erfaring men tænkte om det med den store ville være en god ide hvis du, din mand og den store sætter jer ned og tegner en tegning for hende....fx fortæller og tegner at mor og far stadig er venner men nu ikke skal bo samme sted, fx tegne to huse....tegningen kan så gemmes hvis hun nu nogle timer eller dagene senere bliver i tvivl om hvad i mente eller spørger ind til det igen... og rigtig god ide med at fortælle det ca 2uger før mht flytningen...børn kan ikke rigtig tidsfornemme... pøj pøj med det hele
Har også lidt erfaring med i tasken... Men det lyder som en lidt anden situation.. Min søn var 4 år og på vej mod de 5, da vi endelig valgte at gå hver til sit.. Skilsmisse var for mig den aller allersidste udvej.. så vejen dertil var lang og hård, og jeg tror godt vi kan sige, at den var to grimme år undervejs. Vi kunne til sidst næsten ikke holde ud at se hinanden i øjnene. Vi sårede hinanden, blev vrede og skændes temmelig tit.. Så da vi endelig kom frem til, at det nok var bedst at gå i hver sin retning.. så kom der endelig lys for enden af tunnellen for os alle 3.. Min søn er også den stille reflekterende, spørgende type.. Og jeg så ingen grund til at dække over hvad der skete i hjemmet, hans antenner opfangede jo lynhurtigt når stemningen ikke var god - Men både hans far og jeg var gode til under hele forløbet altid at tale pænt om den anden overfor vores søn.. og især fortælle ham, at alt det der var bøvlet, ikke var pga ham, men fordi vi voksne havde svært ved at tale pænt sammen, selvom vi prøvede hårdt begge to. Så da beslutningen var taget, fik han det at vide næsten i samme sekund.. Jeg kan huske at de var forargede i hans børnehave over at jeg havde sagt det til ham, inden vi vidste præcist hvad der skulle ske.. Jeg tænkte dengang, at jeg nok kendte min søn mere end de kunne læse sig til i en bog.. og for os som familie var det også det helt rigtige at gøre.. Lukas har altid været meget spørgende, og at skjule så store ting, ville være håbløst, og vække mistillid i stedet.. Siden beslutningen, endte vi som "den lykkelige skilsmissefamilie" Lukas er i dag 11 år. Det var en kæmpe lettelse for os alle 3, især for os som mor og far, men også for Lukas, som nu fik både en glad mor og en glad far.. Og jo han så da helst at vi kunne være lige så glade sammen, men der har vi jo i kor, enstemmigt sagt, at det kan ikke lade sig gøre, men vi vil altid gøre vores bedste for at være en kanon mor og far, bare hver for sig. Jeg var selvfølgelig også bekymret for om han nu klarede sig igennem, og hvordan. Jeg flyttede til mine forældres hjemby, han skiftede børnehave/venner.. Og selvom de kendte historien i den nye børnehave, og måske var særlig obs på "skilsmisse-reaktion" Så viste det sig bare at være en glad dreng i rivende udvikling, med hjertet på rette sted.. Jeg tror personligt på, at børn ved 100 gange mere end vi tror - la vær med at tro at de kan "snydes" for så skal der nok komme chok-reaktioner.. Har set flere andre tilfælde på det.. Jo mindre de er, jo mere logisk tænker de som regel - og det vi gør til noget vældig kompliceret - kan måske forklares meget simpelt.. så kan de stille uddybende spørgsmål jo ældre de bliver.. men lyv ikke.. Lidt af samme grund at min dreng hverken tror på julemanden eller tandfeen  .. Jeg synes det er vigtigere at han tror på sig selv, og har tillid til omverdenen. Jeg ved, at han den dag idag helst så at vi aldrig var blevet skilt, men han har lært at leve med det valg vi tog.. Efterfølgende har vi jo fået nye samlevere begge to, og samarbejdet har kørt rigtig fint begge steder.. Vi er endda flyttet endnu længere væk, men er flittige brugere af børneguide-toget. Og vi er stadig meget large med at flytte aftaler, hvis den ene eller anden part har ønsker/behov om flere/færre weekender.. Vi kører hver 14.dag modellen. Lukas tager altså over til sin far hver 14.dag, men bor hos mig i hverdagene - Det er personligt en model jeg er større tilhænger af end at børnene skal bo en uge det ene sted og en uge det andet - for at de kan blive på samme skole.. Jeg ville synes det forvirrede mere end det gavnede.. Og det låser også forældrene til at bo i samme område de næste mange mange år! Min morbror og hans kæreste er fx begge "stavnsbundet" på den måde.. Han på fyn, hun i jylland.. Så de pendler og er tvunget til det de næste 5-7 år.. Bare lige et lille tip.. Samarbejde og loyalitet er kodeordene.. Og så tror jeg også at det hjalp i vores tilfælde, at vi følelsesmæsssigt var helt færdige med hinanden begge to samtidig. Der var hverken kærlighed eller negativitet tilbage... Vi var ligesom nulstillet og ønskede bare et godt liv for hinanden, og det bedste for sønnen. Jeg endte iøvrigt med at blive socialrådgiver - og er kun bekræftet i via uddannelsen, at det var den rigtige måde at tackle situationen på.. Nu kommer næste fase.. Lukas skal til at være storebror for første gang..og det er selvfølgelig spændende hvordan det bliver  Men held og lykke med det hele og jeres nye liv.. Det er en vældig stor omvæltning uanset hvordan den tackles..
Jeg har lige været indlagt pga ekstrem opkast (dehydrering) og graviditetskvalme (vægttab) siden uge 6 (er nu i uge 14). Jeg har prøvet stort set alt, men det der har virket bedst er nogle kvalmestillende piller jeg fik på sygehuset. Nu kan jeg hænge sammen igen, gå ud på wc i stedet for at kravle.  De søde læger ude på sygehuset var så flinke at give mig en recept med på de her vidunderpiller, og jeg forlod sygehuset med en stærk tro på at det hele nok vendte nu. Om ikke andet så var mine depoter og væskebalancen tanket op, jeg har en åben indlæggelse i baghånden og så de her piller.  Igår blev manden så sendt på apoteket med recepten, og da han kommer hjem med pillerne fortæller han at de har kostet - og hold nu fast - 583 kr. For 10 piller.. Var godt nok lige tæt på at gå bagover der. Heldigvis var de så søde på apoteket at tilbyde ham nogle tilsvarende piller til kun 275 kr for 10 piller. Det er i det mindste lidt mere spiseligt.  Det er en billig pris at betale for at hænge sammen i sin hverdag, men jeg blev alligevel lidt overrasket og synes lige at jeg ville dele det med jer herinde.  Mvh. Lea
b6 eller b12 vitamin i stedet kan ikke huske hva for en af dem det er der virker men det ved apoteket.... en uge på dem og min frygtelige kvalme forsvandt.... ellers skulle det der søsyge armbånd hjælpe...
Hej Stella! Tak for rådene, men det er også afprøvet uden effekt.  Det samme er akupunktur, zoneterapi, en læge med forstand på den biomekaniske krop, spise før jeg står, spise små måltider hele dagen igennem (det kom bare op hver gang), ingefær, mandler, salt/marie kiks, hindbærbolsjer, lakrids, Primperan til begge ender og en hel masse mere. Suk. Jeg er altid modtagelig for flere gode råd, der endnu ikke er afprøvet. Jeg håber, håber, håber det vender nu, så jeg kan få lov at nyde min graviditet lidt også.  De siger jo allesammen at baby er det hele værd i den sidste ende, men de her 8 uger har føltes som 8 onde og lange år...  Min søde læge siger dog, at jeg skal se på det som en sikkerhed for at lillefisen bliver derinde med sådan et skyhøjt hormontal.  Mvh. Lea
her hjalp sea band - armbånd agtige dimser fra matas. Fik gratis akkunpunktur på sygehuset - 3 gange pr uge når det var værst. man kan få kvalme piller på apoteket, som også er til at spise   uden at få yderligere kvalme!! Det var 9 strenge mdr, men ud kom en vidunderlig basse og jeg har næsten glemt alt det kvalme helvede bagefter!!! Men ved godt det ikke er nogen trøst, for dagene kan være lange med kvalme Pøj pøj
er du ikke medlem af sygesikring danmark, så får du da noget tilbage igen. Og mener også der er noget statstilskud på meget medicin efter de første 5-600 kr om året, men kender ikke lige den regel helt til bunds. Jeg er selv så heldig at døje enormt meget med stafylykokker og jeg har flere gange været på pencillin til et stykke over 400 kr. pr. kur. (der er også 10 stk i en pakke mener jeg) Når det er præperater der ikke bliver brugt så ofte så kan de ikke gøre det helt så billigt. Sådan mener jeg at de forklarede det da jeg spurgte til den noget dyre pencillinkur, det er nemlig noget skrapt pencillin som man som oftest går uden om og derfor bliver der hverken solgt eller produceret så meget af det. Kan forestille mig at dit kvalmetilfælde også er meget enestående og derfor bruges det præperat nok heller ikke så ofte.
Det er da nogle hæftige kvalmestillende du har fået så, jeg har kvalme stillinde fordi jeg fik meget kvalme af nogle migrænepiller jeg engang startede op med, dem mindes jeg slet ikke kostede ret meget. Tilgengæld fik jeg så nogle nye migræne piller som ikke gav mig kvalme - men de kostede 54 kr stykket!!! De ved hvad folk har brug for må man sige 
Det lyder som de piller jeg fik, da jeg ventede nr. 2. Blev også indlagt pga dehydrering og fik de her vidunderpiller på hospitalet, de skulle smelte under tungen, og blev som jeg husker det, brugt meget til kemopatienter. Fik at vide af den søde sygeplejerske der udleverede recepten at jeg nok lige skulle være opmærksom på prisen, da de kostede ca. 600,- for 10 piller!!! Min mand var ved at gå helt i baglås, mens jeg ville gøre alt for ikke at kaste op konstant. På apoteket var de så søde at spørge om jeg mon kunne holde ud at sluge en lille pille, for hvis det ikke skulle være smeltetabletter, kunne jeg få 10 til ca. 40,-.... Det mente jeg så nok jeg kunne....
Her er det eneste der har virket på barnet, der heller ikke ville sove, putteritualer! I starten gjorde vi det MEGET ritualagtigt, men nu er det egentlig bare en vane. Vi spiser kl 18, derefter kommer hun i bad og her render vi altså nøgne rundt og tørrer   Så får hun nattøjpå, får børstet tænder og til sidst går vi ind og sidder ved siden af sengen og læser godnatbog og synger et par sange som hun kender, så bliver der sagt godnat og sov godt og så sætter vi " dyrene i hakkebakkeskoven" på. For det meste falder hun så egentlig bare i søvn. Andre gange må vi ind og putte hende igen fordi hun lige får tabt sutten eller hun er tørstig, men det er også ok. Ida falder i søvn alene og virker på ingen måde utryg ved det (hun kan så også høre os eller fjernsynet fra stuen), nok fordi hun ved vi kommer hvis hun er ked eller har brug for os, jeg synes det er værre at sidde til de er faldet i søvn og så er man pludselig væk hvis de vågner! Ida har også haft "perioder/faser" hvor det ikke lige er gået så godt, men vi har ALTID holdt fast i "ritualet" og jeg tror hun derfor har haft nemmere ved selv at finde tilbage i rytmen, end hvis vi var begyndt at gøre tingene anderledes. Men nøøøj jeg føler med dig, inden vi fik gang i den her aftenrytme var jeg ved at smuldre fra hinanden af træthed (hun vågnede hver time) og derfor ved jeg hvor langt ud man lader sig kører før man siger "nu skal der ske noget". Så pøj pøj med det hele!!!
nå for i aften må min konklusion blive at det fungere bedre med en arrig mor for det koger da helt over når jeg tager det stille og roligt. Han plejer bestemt ikke at græde så meget som han lige har besluttet sig for at gøre lige nu.
Måske fordi situationen er ny, så reagerer han kraftigt?
jeg tror måske også han ledte efter noget jeg ville reagere på. Og så blev han bare så vanvittig træt til sidst også. Må jo nok prøve samme fremgangsmetode igen i aften. Det var først efter 1½ time han blev hysterisk. Så i går tog det 2 timer hvilket er noget længere end normalt. jeg må blive ved at sige til mig selv det er fordi han er et meget klogt barn når han prøver sådan af. Han bliver ved at finde på undskyldninger. F.eks. at spørge efter banan som han jo aldrig har fået efter sengetid. Ang. det med, at der sker for meget inden sengetid så de ting jeg lige nævnte er ikke nødvendigvis lige på en aften vi gør det hele. Vi leger en eller anden leg, f.eks. at køre med biler, og så får han lov at se noget tv mens han spiser hans havregrød, hvor han som oftest falder godt ned. Så skal vi bare sørge for der ikke sker mere og tit bære vi ham derfra og ud på badeværelset så han ikke begynder at finde på nye lege fra stuen og til badeværelset. Men en anden aften sidder vi måske og tegner, så det skifter lidt med legen mellem aftensmad og putteritual. Jeg er så også meget i tvivl med de der "skuffer". Jeg prøver jo lige at få snakket af hvad der er sket hos DP for at lukke en evt. skuffe. Det plejer han at have det godt med. I går var det så som om han ikke lige ville snakke, det er jo så også okay. Men midt i hans tumlen rundt efter jeg havde sagt godnat kom remsen så med "Bigit, traktor, vogn, bob, erik, terkel" så han må jo alligevel have brug for at komme ud med det. Han spurgte også både efter mormor og oldemor i går. Hans far var ikke hjemme og ham spurgte han også efter, og også DP-mor. Og som regel slutter han af med et væk. Det siger DP også at han går meget op i, så måske der er en lille ting omkring det at alt er væk for ham når det ikke er lige ved ham...ja jeg ved det ikke. Det hele lyder så simpelt når andre siger hvad man skal og hvordan det hænger sammen. Det er bare slet ikke så simpelt i virkeligheden.
Måske du kan bruge lidt af vores putteritual - når johanne har fået læst sine tre bøger og bliver lagt med ordne ".. og nu skal johanne også sove", så fortsætter vi med "og jeppe skal sove. og mormor skal sove. mor skal sove etc etc - vi gennemgår alle der betyder noget for hende. Så ved hun hvor de er og hvad de laver so to speak. Selvfølgelig er det ikke sikkert, at det der virker for os, virker for dig!
Det er også meget nemmere for vi andre at skrive noget her, end at praktisere det i virkeligheden. I hvert fald til tider 
I går aftes sov knægten kl 19:50. Vi puttede nok 15 min tidligere end dagen før, så jeg var fædig med godnat historie og sang kl 19. Altså 50 min. tog det. PYHA jeg var glad. Han græd utrolig meget, nok fordi han fandt ud af jeg ikke reagere på vand, banan og fjollerier. Men jeg reagere selvfølgelig når han græder. Jeg måtte lige sidde lidt ved ham efter en del græden så han faldt til ro og så gik jeg hen på min plads i døråbningen igen og her efter faldt han i søvn. Vi plejer at skiftes til at putte, men nu ville jeg lige køre det i 2 dage for at det ikke blev gjort forskelligt. Nu er jeg så lidt i tvivl om han kan finde ud af at far gør det i aften, men tror vi prøver og så må jeg nok forlade huset så jeg ikke blander mig. Mange tak for alle jeres input. Skingur: Jeg tror jeg vil sige til ham at alle de mennesker han normalt spørger efter også skal sove. Er så også blevet lidt i tvivl om hvorvidt det er oldemor han spørger efter fordi han udtaler det ormor og arm udtaler han armer (eller armor), men mormor og bigit er sikker.
Nu gik jeg lidt død i svarene på de sidste 3-4 stykker, så håber ikke jeg gentager noget, der er svaret på! Jeg tænker lidt på al den leg og samvær og ikke mindst mad, som sker op til sovetid - det ville jeg nok vælge at sortere fra. Som andre skriver; aftensmad, bad og godnat. Min mellemste var det nemmeste barn, at putte. Han prøvede et par gange, at stritte lidt imod, men tog det hurtigt i opløbet: Ind og putte ham ned, uden at sige noget andet en blidt "Shhh" ud lukke døren, tælle til 30, ind igen osv. indtil han lagde sig til, at sove. Det tog som regel 2-3 dage max så var det overstået og han kunne puttes, uden problemer igen. En aften, hvor han var omkring 4 år, havde vi besøg af en ven, som syntes drengen skulle have en godnathistorie   Så syntes drengen han skulle have det hver aften - og det var også rigtig hyggeligt. Efter kort tid skulle vi til, at skændes om, hvor lang historien skulle være og hvilken historie. Så skulle døren være åben. Så skulle han se en film i fridagene, inden han skulle sove. Så skulle han pludselig også i hverdagene. Så tilbage på historien, fordi det andet jo stred imod alle principper. Så skulle han tegne lidt.... Og sådan kunne jeg blive ved   Nu hvor han er 7 år, er han endt i vores seng. Han formår simpelthen ikke at falde i søvn selv, på sit eget værelse. Vi har forsøgt med det gode, det sure, det konsekvente - you name it, we been there... Så det giver mig jo ikke ligefrem point til, at kloge mig - men hvis jeg gør det af dårlig erfaring, går det vel an  Mit råd vil være, at holde det så simpelt, som muligt!! Det gør vi med nr. 3 - og hun er lige så nem at putte, som drengen var, før den famøse godnathistorie. Hun er 1½ år... De skal lære, at blive trygge "alene". Hvis man dyrker deres utryghed for meget, gør man den større, end den var som udgangspunkt og man giver dem nogle situationer hvor de selv er medbestemmende omkring handlingen og det er de slet ikke gamle nok til, at sortere i. Det er hjerteskærende, at forlade sit barn, velvidende det skaber utryghed. Og det vil man bare for alt i verden ikke være medvirkende til. Så krumspringer man i et væk for, at fjerne den "dårlige" føelse og resultatet bliver bare, at barnet ikke lærer, at håndtere den føelse. DE SKAL IKKE GRÆDE SIG I SØVN ALENE!!!! Det er slet ikke det jeg siger. Men modellen med, at forlade dem 20-30 sekunder og vende tilbage, har jeg bare rigtig god erfaring med. Og hvis man har dårlig samvittighed over, at ens 1½ årig ikke får sin nattesøvn - så forestil dig et skolebarn, som skal fungere i en dag med indlæring, larm og konflikter  Aftensmad, bad og godnat... Og så husk igen; det er en fase   Min 12 årige gider nærmest ikke, at jeg kommer og siger godnat til hende  Rigtig meget held og lykke..
Skulle nok lige have læst de sidste 4 alligevel - det lyder jo som om du er helt på toppen af situationen igen  Skønt!!! 
men det er jo altid dejligt med input alligevel. I går puttede far og han testede ham rigtig meget men det endte med at han alligevel sov før 20 igen så vi fortsætter bare. Jeg er dog ikke helt enig i det med at hvis man dyrker deres utryghed så bliver den bare større. Der er jo forskel på at dyrke utrygheden eller vende den til tryghed. Jeg har så meget fortrudt at vi gennemtiden har forsøgt at gøre "som man skal" lære ham at falde i søvn alene, på eget værelse, ikke ind i seng om natten o.s.v. Efter vi er blevet mere afslappede med hvor vidt han sover i vores seng om natten eller ej så er det jo alligevel ebbet ud af sig selv. Nok fordi han har fundet trygheden i stedet. Bliver vist nød til at lave en tråd ang. det der med hvad man laver før sengetid for der er noget jeg slet ikke forstår.
og lige ang. mad så skyldes det simpelthen at knægten bliver sulten hvis han ikke får noget før sengetid. Han har altid spist meget ofte (og det skulle jo egentlig være sundt nok) og efter vi indførte det fik vi alle en meget bedre nattesøvn. Nogle gange er vi sprunget det over hvis vi synes vi har spist sent, og så vågner han ofte før 6. Før i tiden var den tættest på 5, men det er gudskelov længe siden. Desuden er jeg mere ligeglad med om han spiser noget til aftensmad. Nogle gange falder det måske ikke i herrens smag, sådan er det jo når man spiser meget varieret, men så ved jeg, at han ikke kommer sulten i seng når han får hans havregryn med mælk inden sengetid. Lige den del køre heldigvis rigtig godt for os, og jeg kan også tydeligt se at han så småt selv udfaser det måltid fordi han spiser bedre til aftensmad så det kommer nok helt af sig selv.
Det gjorde det i hvert fald med Johanne - udfasede sig selv! Da hun hver aften en uge i træk var ved at slå os ned når vi tilbød grød, blev vi enige om at det var slut - og hun sov lige godt!! da var hun omkring 16 måneder så vist jeg husker. Jeppe får stadig, men han æder som en tærsker fra han vågner til han går i seng, så han er slet ikke klar til at undvære!! han kan simpelthen ikke rumme nok i maven til aften, så det passer godt med en portion grød til puttetid! (Jeppe kan snildt fortære sådan en bakke færdig boller i karry med ris til aften - det skal altså forestille at kunne mætte en voksen! når han æder den er det max 2 timer siden han sidst har spist; oftest en skive rugbrød!!)
Hold da op det lyder da også vildt... men kan læse du ikke er alene i båden så tror nu ikke du skal være nervøs... det ender nok med at hele tandsættet kommer på en nat   tror du kan være helt rolig hvis tandlægen heller ikke er nervøs for noget... vi er i den modsatte båd... min pige bliver først 1 år den 24 og hun har allerede 8 tænder og en mere på vej i siden  krydser fingre for at din lille trold snart viser dig en lille biz (eller 10 )
magnus og julie havde 8tænder begge inden de var 1år.. oliver har 3 og en på vej og han er 9mdr så tror han når de 8 inden 1år os   magnus og julie mærkede man aldrig rigtig på at de fik tænder men oliver får skyhøj feber og bliver åhh så hys;(
Ha ha ha gebisser og psykologtimer   . Mange tak for input til jer alle, jeg kan forstå at Marcus ikke er et enestående tilfælde   . Men HOLD OP hvor er jeg træt af alle de kommentarer folk kan komme med. For der MÅ da være noget galt med ham, de tænker slet ikke over hvor nervøs og bekymret man bliver som forældre. Nå men selv om han ingen tænder har, så spiser han nu meget normalt i forhold til hans alder. Han kan sagtens tygge maden med gummerne   . Vores søn på knap 10 år er dog enormt misundelig på Marcus. Marcus skal jo ikke børste tænder , og så kan man også lave en meget bedre hanekam på Marcus end på ham selv   .
DER ER TAND PÅ VEJ , DER ER TAND PÅ VEJ            Sørmer om ikke der tittede en lille tand frem i går, hmmm på tide må man sige   . Nogen der kan stikke den ? I går var han 16 mdr og 6 dage. Det er simpelthen TANDFASTISK   .
Sallie var også et år førend den første tand tittede op. I skrivende stund er hun 21 måneder, og hun har kun to kindtænder i overmunden, de fire forreste tænder i over - og undermund.
phu ha vores lille bassemand har også lige fået den første tand til at titte frem. det har betydet 39 i feber og en meget pylret knægt. han er så også kun 6,5måned, så synes egentlig også det er lidt tidligt. men det er jo meget forskelligt..
Nåhh stakkles lille mand   . Mathias fik også den første tand da han var 6 mdr, og var da lidt pylret. Marcus har ikke været pylret eller haft feber eller noget.
Hej Hvor er det egentlig underligt med tænder. Langt de fleste udviklings trin, sker på nogenlunde samme tidspunkt - men tænder, ja de kommer åbentbart som det passer dem. Og sjovt nok, står de fleste da med gabet overfyldt som konfirmand. Jeg er så indehaver af 2 piger, som begge har fået de første 2 tænder INDEN de er blevet 1 måned. Så ja ja måske har i ventet længe efter tænder - men det er ski sjovere, end at få tænder SÅ tidligt. Den store havde alle tænder inden 2 år, og den lille har nu 12 stk, og hun bliver et år i næste uge... DET er ski da heller ikke normalt ;o/ Men tandbørstning, ja det er de så vant til.... Lene
Hold da op, der er jo kæmpe forskel! En måned, det er dælme tidligt. Nå, men jeg vil lige bidrage med, at Sofias to første tænder har tittet frem i dag. Så håber jeg snart, det klør lidt mindre. Hun bliver snart otte måneder, så mon ikke, det er meget gennemsnitligt?
Her havde Sille alle tænder inden hun var 1½ år. Og Storm er nu 3 mdr. og hans første tand har været på vej siden han var 7 uger.. Den driller og klør rigtig meget lige nu.. Så det er enormt forskelligt hvornår de får tænder 
Jeg sendte, her til morgen, denne lille heks afsted i børnehave Hun ville IKKE være prinsesse men heks og flyve på en kost   sejt lige at være startet i børnehave i mandags og allerede have sine egne meninger.. Den store er sendt afsted som Jack Sparrow, nåede ikke at tage billede, det må blive når han kommer hjem. Lad os se alle de fine fastelavnsunger..
Det er først på mandag i vores vuggestue...
Så ser vi bare billeder på mandag   Her i kommunen er det i dag alle institutionerne holder...
afleverede jeg en lille aktivist:    
Her blev det til en hjemmelavet zebra 
... være Byggemand Bob på mandag. Skal nok sætte et billede ind 
Hvornår ved man det?? Jeg bliver 26 om 14 dage, og efter jeg har mødt verdens dejligste mand(synes jeg selv)kan jeg mærke jeg begynder at længes efter at få et barn med ham.. Vi har været sammen 1år og alt føles bare rigtigt mellem os.. Vi har snakket lidt om hvornår det ville være rigtigt at få et barn, og blev enige om vi lige skulle have styr på uddannelsen først:) Men jeg føler bare jeg er klar nu:-) Arbejder i en vuggestue, og det hjælper bestemt ikke på min baby skørhed:) Hvornår fik i jeres første barn?? Hvor længe havde i været sammen med kæresten/manden??
Jeg var 28 da jeg fik Mikkeline og før var jeg egentlig heller ikke klar.. (Var gravid som 19 årig men efter en spontan abort opgav jeg alt om babydrømme) Min mand og jeg har kendt hinanden i forfærdeligt mange år (Siden vi var teenagere) og var kærester en kort periode dengang.. Men dengang var han klar til familieliv og det var jeg LANGT FRA.. Så forholdet endte, vi forblev gode venner, han fik en søn og blev gift og så ebbede vores kontakt langsomt ud.. Skæbnen ville dog at deres ægteskab ikke holdte og vi fandt hinanden igen via facebook.. Blev hurtigt enige om at vi skulle ses igen og ja resten er historie..  Vi havde kun været kærester igen et halvt års tid da Mikkeline pludselig syntes det var på tide vi blev en ekstra i familien.. Hun var ikke planlagt (Ikke endnu i hvert fald) men hun var ikke mindre velkommen af den grund .. Og 3 mdr efter jeg fandt ud af jeg var gravid valgte vi så at gifte os .. Martins søn bor også fast hos os- derfor vidste vi lidt om hvad det var vi gik ind til og vi kendte hinanden som forældre på forhånd .. Havde det været en kæreste jeg ikke i forvejen havde kendskab til er jeg ganske sikker på Mikkeline var blevet en abort.. Jeg var stadig ikke klar til baby der og jeg syntes det er farligt hvis man ikke kender hinandens sande værdier på forhånd.. Men når det er sagt - så kommer børn altså når børn vil ... Så hvis du er klar nu og kæresten vel at mærke også er, så er det da bare om at komme i sving... Ingen ved jo om det tager jer 3 mdr eller 3 år at få gevinst .. 
Tror aldrig man bliver helt klar, før babyen er der..  Men, jeg fik mit første barn i sommers, som 23 årig, hvilket for mih var det helt rigtige tidspunkt. Havde i sommers været sammen med min kæreste, som nu er min mand, i 2½ år... Min mand er 8 år ældre end jeg, så det var også det helt rigtige tidspunkt for ham  Men, jeg ville, hvis i føler jeg klar, også bare gå i krig med projekt baby 
Tak for jeres svar:-) Det er jo rigtig at man aldrig ved hvor længe det tager før gevinsten er der.. Men igen har vi kun været sammen et år, men det er bare så rigtigt, og jeg er stadig smask forelsket i ham, og ved også det er ham jeg skal have resten af livet.. Så hvorfor ikke komme igang:) Kom gerne med flere historier:)
Kan da godt fortælle min historie også  Vu fandt sammen da jeg var 17 og da var jeg ikke klar til børn, havde faktisk en kort periode hvor jeg ikke ville have børn   Ved egentlig ikke hvorfor  Men det varede ikke længe for jeg følte mig klar og gerne ville en baby. Tror jeg var 19. Manden min sagde da også ja, men der skete ingenting. Vi forsøgte ikke med ÆG osv, men gjorde ingenting for at undgå det. Spurgte ham MANGE gange om han var klar og havde lyst eller det bare var mig der pressede. Han ville!!! Så blev jeg 21 og vi fik en krise i forholdet og gik fra hinanden   3 uger eller sådan noget. Vi fandt sammen igen. Og der gik 4 måneder hvor vi så en dag sad sidst i februar på en bænk i solskinsvejr og sagde nu skulle det være. En måned efter var Alice inde i maven. Tror faktisk stadig ikke jeg havde et barn hvis det ikke var sket dengang. For min mand bliver aldrig klar andet han bliver "presset" ud i det  Nu venter vi baby nummer 2 og Alice er kun 13 måneder :p og prinsessen i maven er også planlagt. Nogen mennesker er klar og andre bliver først klar når baby er her. Min mand er den bedste far i verden, han elsker sin datter helt vildt og har altid hjulpet med alting. Havde faktisk ikke troet det om ham dengang, men blev så positiv overrasket  Syntes i skal hoppe ud i det hvis I begge føler jer klar og ved i skal være sammen altid 
... klar, kan vist ikke gøres op i alder men mere i modenhed. Hvornår er man klar til at tage ansvar for en anden end én selv? Jeg var 26 da jeg fik Emma (nu tre år) og 29 da jeg fik Sine (to måneder) - og jeg har ikke på den led "styr på mit liv". Skulle jeg have det, ville jeg nok være 35 inden første barn kom til verden
vi havde været sammen i lige over et år da jeg blev skruk. Manden var jo bar super klar. Vi har på intet tidspunkt været i tvivl om at vi forhåbenligt skal være sammen resten af vores dage. Jeg ville ha barn inden jeg blev 26, ellers skulle det ik være- og det sagdej eg osse da jeg ik ville ha børn. Inden 26 år ellers slet ikke. Så blev jeg ik skruk inden, så ingen børn. Vi gik i gang og der gik 14 mdr før der var gevinst. Vi har nu været sammen i 4 år og 10 mdr.
tja jeg har sagt lige fra jeg var lille pige t jeg skulle have børn, så snart jeg var gammel nok, men sådan rigtigt at blive klar til det, tror jeg aldrig jeg blev, lysten var der og da kæresten en dag kom og spurgte om ikke vi skulle forsøge at lave en bebs, tja så var betænkningstiden ikke lang, senere samme dag smed vi de sidste p-piller i toilettet sammen ;o) vi havde slet ikke styr på vores "liv" forstået på den måde at vi ikke just lignede at vi var klar til familien Danmark, men uddannelse eller ej, stort hus eller lille lejlighed, tja, vi elskede hinanden og var begge så klar som vi nok kunne blive, jeg var lige blevet 23 da vi fik Marcus og sldrig har jeg gjort noget bedre i mit liv.. fortryder intet og nu 2 år senere, er vi hr og fru Danmark med villa, vovse og 2 stk peugeot ;o) plus nummer 2 på vej.. så hvornår man er klar, kan man ikke svare på, tror ikke man kan blive 100% klar, det er mere lysten man skal gå efter, jeg er hvertfald glad for vi ikke ventede til vi havde det hele først, så er din kæreste klar på det også, kan jeg ikke se hvorfor i ikke skulle gøre det, uddannelser render ingen steder, hus, bil osv kan man altid få senere, det vigtigste er i elsker hinanden og er enige om beslutningen.
Udledt af tråden om søvn er jeg kommet til at tænke på hvad i andre laver med jeres børn efter aftensmad i hverdagene. Mange mener vi laver for meget med vores søn før sengetid, men jeg kan slet ikke se, hvad hulen vi så skulle slå tiden ihjel med. Vi spiser mellem 17-17:30, det er der vores søn ikke kan holde sulten ud mere og får han for meget små ting for, at vi skal kunne strække den, så spiser han ikke noget til aftensmad. Som regel er vi jo så færdige med at spise mellem 17:30-18:00, og så er det at jeg ikke forstår hvad vi skulle lave hvis vi ikke skulle lege. Her kommer han ikke i bad hver dag (måske det er noget andet til sommer), men så leger vi jo lige ½-1 time inden han får sit natmad og vores putteritual starter. Hvorfor er det så slemt at køre med biler ELLER tegne ELLER bondegårdsdyrerne. Nogle aftener sætter vi vasketøj over, ligger sammen og på plads, det elsker han at være med til. Men vi er da nød til at bruge tiden på et eller andet. Vi går så heller ikke med den følelse, at vi ikke når andet end aftensmad, bad, i seng i hverdagene, som jeg høre andre forældre føler. Vi føler som oftest at vi får noget hyggetid hver dag med vores søn. Hvordan ser det ud for jer andre efter aftensmaden?
Gerne ved 18-tiden og er så færdige ca. 18.30-18.45. Så kommer Adrian i nattøjet og er han ikke træt derefter så hygger vi gerne i stuen med lidt legetid eller som I, sætter en vask over, tager opvask eller lign - det kan han jo sagtens være med til. Vi synes også fint vi når forskellige ting, såsom vasketøj, rengøring, huslige projekter bl.a. male osv selvom vi har børn. De kan jo involveres i det meste - og hvis ikke Adrian gider det (Augustin er endnu for lille til andet end at sove, spise og få skiftet ble   ) så tager han en masse ture på sine motorcykler, som han elsker at lege med UDEN vores indblanding. Adrian sover fint selvom han har leget forinden. Han leger bare som regel stille og roligt  Mvh Juliette
Vi spiser som regel v 17.30-tiden. Sallie laver også alt muligt forskelligt efter vi har spist. Nogle gange ser hun fjernsyn - gerne på sin transportable DVD-afspiller med en lillebitte 7" skærm. Så ligger hun på sofaen, og kigger på den. Andre gange skal hun i bad (hvor hun altid får lov til at løbe rundt i bar mås bagefter   ), og så leger hun med sit legetøj. Ofte ender det med hendes køkken, hvor hun leger med legemad eller bygger med LEGO. Ved 19-tiden får hun nattøj på og så spørger vi om hun vil ha' lidt mad. Nogle gange vil hun gerne, andre gange ikke. Så får hun børstet tænder og mellem 19.30 og 20 bliver hun puttet.
Det eneste der er no-go af leg herhjemme, er gemmeleg og badutspring inde i vores seng. Sallie kan rigtig godt li' vilde lege med hendes far, og det bliver hun får overfrisk af. Og det er faktisk det eneste, der er forbudt. Det virker også rigtig godt for hende, hvis hun kommer med ud og gå sen aftentur med hunden. Op i klapvognen med dyne, sut og putteklud, og så sidde der og gasse sig. Så er hun flad og afslappet, når vi kommer hjem 
vi spiser omkring 19 så kommer de i bad og så i nattøj og så det sengetid.. her leger vi ikke efter mad da vi vil have de er rolige og afslappede når de kommer i seng..
Til daglig spiser vi ca klokken 17. Så er vi færdige 17.30. Putteritualet starter 18.50 (aner ikke hvorfor og vi ser heller ikke bevidst på klokken - sådan er det bare!!) Putteritualet starter med grød/en rugbrød, tørre måse, nattøj, tandbørstning, læsning af tre bøger, godnatremsen. Det passer med at hele herligheden for to unger er slut så de sover 19.30! Nå men fra 17.30 til 18.50 er der jo altså over en time. Ungerne leger med duplo, køkken, ser film, tegner, snakker med os, putter bamser, fodrer bamser, putter mor etc etc. Men det er ikke VILDE lege og det er måske det der menes, når det siges at man ikke skal "lege" inden sengetid. Når ida på 7 er her er aftenen nemlig anderledes - så siger de trælse voksne hvert femte minut "IKKE LEGE VILDT" fordi legene pludselig handler om at kaste sig skrigende rundt, spille bold, lege tagfat, hoppe på hoppedyr - alt det der får unger giga meget op i gear!!!!
i spiser ca.kl.17 og er færdige ca. 17.45 (børnene lidt før) Hvis de ikke skal i bad, ser de tv eller leger med legetøj. Kl.18.30 får Cirkeline børstet tænder og nattøj på, hun skal ligge i sin seng kl.19. Frederik spiller som regel computer fra hun bliver puttet til han skal i seng kl.20 Så her er der ikke meget andet end "praktisk omgang" med børnene efter maden, til gengæld er far hjemme allerede 14.30 så vi har nogle gode timer sammen inden maden  Men her må der heller ikke leges vildt inden sengetid, så er Cirkeline fuldstændig umulig at få til at sove. Frederik er så stor at det ikke betyder noget hvad han laver inden..
Frederik er det fuldstændigt underordnet, hvad han leger, inden han skal sove. Putteritual efter leg er nattøj og natble, tandbørstning mens vi laver sjov og synger skøre sange og derefter en godnathistorie i sofaen på værelset. Så en tår vand og op i tremmesengen og puttes under dynen med diverse sovedyr og en af mors brugte t-shirts. Natlampen skal være tændt, og så siger vi godnat, ses i morgen, lukker døren, og der soves (som regel) til næste morgen.
nå så er vi alligevel ikke de eneste der leger en del før sengetid. Vi leger som regel heller ikke vild, men nogle gange er det jo ikke til at stå for en mosletur i mor og fars seng.
skønne fastelavnsunger  Villads skal være bi...og det bliver så en pige-bi for hold da op det er feminint det kostume jeg fik købt over nettet. Men forventer ikke at knægten har det på i mere end 15 min af gangen så det bliver bare sådan   Skal også nok sætte et billede ind sidst på weekenden.
Jaeh, man kan jo ikke sige at Emma kom til at ligne en lilla blomst, som var planen til at starte med  Men en fin sommerfugl blev hun da;   Og så snuppede hun da også lige kattedronninge, titlen 
Nu er det jo ikke mine børn, men Stines (stinebrkr), så jeg kan god komme en en del billeder - jeg havde det held, at være med Karla, Sofia og Stine til fastelavn i dag. Og her har vi så Kaninen Karla klar til kamp:   Så skal der slåes igennem:   En glad Karla som har opdaget der er slik i sådan en tønde ;o)   Hun er da ikke til at stå for:   Og I skal da også lige se et par billeder af den lille Sofia - man kan måske ikke lige se det men hun er klædt ud som en Budda:   Hvis I nu forestiller jer hende uden tøj og evt. belagt af guld - hun kunne godt ligne en Budda   En super hyggelig formiddag med fantastiske Karla og Sofia!!
De er så skønne. Min Felix vil gerne lægge billet ind hos Sofia. Kh Felix´s mor og Felix 10 kg 
Tak for billederne og godt selskab Heidi! Det gik da meget godt. Sikke mange fine fastelavnsunger. Der er mange kreative forældre, synes jeg. Vi havde lånt   Ellers synes jeg også, at man kan købe mange gode dragter efterhånden, hvilket jo er skønt for os uden syevner. Sofia takker ja - det er sjældent, hun møder en i sin egen vægtklasse 
Hvor ER det bare nogle søde unger   Specielt synes jeg, at aktivisten er RET kreativt fundet på. mvh. tina
Faktisk så synes jeg næsten at det mest fantastiske ved at aflevere i fredags var Emily's ansigtsudtryk da hun så sin veninde som spidergirl  Hun stod bare med åben mund og polypper og gloede, pegede og gloede igen ;0) Synes egentligt også der er mange fine dragter, men var ikke ude i særlig god tid (læs dagen før) og havde simpelthen ikke tid til at finde en forretning med fastelavnsudklædning str. ca 2 år - de få steder jeg lige havde kigget, der var det store størrelser - så derfor blev det en absolut last minute hjemmekretion (i hånden - for H..... hvor havde jeg ondt i mine fingre dagen efter) Er ikke den store syer - har dog erhvervet symaskinekørekort i 3 klasse   men ejer ikke en maskine...
De er alle sammen smarte - og glade  Her er det kun yngste mand på 3 der skal klædes ud - da pigerne af forskellige årsager ikke kan deltage i fastelavn de dage det holdes i skole og børnehave. Bertram vil være kat - så der slap jeg nemt, hihi. Han får sorte bukser, sort bluse, malet en sort næse med knurhår, en hale (syet af en langt stykke stof, med elastik om livet) og et par ører i karton (med elastik rundt om hovedet).... det tog 10 min og drengen er lykkelig og kunne næsten ikke sove af bar spænding! Næste år går det nok ikke ligeså nemt!
Vi var igår ovre på nabo gården og slå katten af tønden. Victoria som en stolt Klokkeblomst (prinsesse efter hendes egen mening)       Og hun venter og venter på den store fest.. Mvh Kit
Storebror ville være hund... en brun hund - og det blev han så.    
Jeg sendte mine tre unger afsted sådan her.         Den mindste var endda så heldig at han vandt for bedste udklædning 2 gange, blev kattedronning 1 gang (men ville bestemt ik have en pigekrone på   ) og blev kattekonge 1 gang i børnehaven. Den store "trold" var kun til fastelavn i skolen og der var ikke nogen præmie til bedst udklædt, men hun havde det meget sjovt med at der ikke var nogen der kunne kende hende, ikke engang hendes egen moster 
Her er min søn 4 uger gammel:-)
Tja jeg fik mit første barn på min 20 års fødselsdag, jeg havde kendt faren i 3mdr da jeg blev gravid   så det var bare med at blive klar, da abort ikke er en mulighed for mig. Der har da været dage hvor jeg har været øv over ikke at kunne de samme ting som jævnaldrende, men ligefrem fortrudt har jeg aldrig. Der forsvandt mange venner/bekendtskaber da de var et andet sted i livet, og jeg kan da godt nogle dage føle mig snydt for lidt ungdom. Manden er her stadig og vi venter nu nr. 3   jeg ville ellers slet ikke have børn, spørg lige om jeg hører for det tit! Da den store var 18mdr blev jeg skruk og klar til nr 2, der gik så 4½ år før det lykkedes og lillesøster kom, der var jeg bare SÅ klar! Da hun var knap 2 år blev jeg igen vildt og voldsomt skruk - har aldrig været så slemt før og nu venter vi bare på at lillebror kommer til verden om en lille måneds tid  Jeg tror aldrig jeg ville have vurderet mig selv klar, hvis jeg ikke var blevet snørret af min krop der ikke godtog p-pillerne.. Så er I klar så se at komme igang 
Jeg var klar til at få børn 14 dage efter, at jeg havde født   Altså rent praktisk var jeg totalt overklar, da jeg er alene med tvillinger og derfor havde sørget for, at jeg stort set ikke behøvede at gå udenfor i det første halve år. Men klar til og lyst til at få børn... den kom først med børnene og altså med lidt forsinkelse  Når man er to, tror jeg, det er mægtig klogt at have styr på, at man har samme værdier og ønsker, ikke bare når man taler om det, men også i praksis. Der kan være meget bøvl med ekser omkring børnene, og det er bare så synd for børnene, når de bliver hevet i fra begge sider. mvh. tina
Jeg havde været sammen med min kæreste i ca 2½ år da jeg blev gravid med tøsepigen, klar var jeg bestemt ike, hun er lavet på et sprungen kondom, og jeg var kun 20 da jeg fandt ud af jeg var gravid, måske ikke ung for nogen, men ung for mig, da jeg skulle have uddannelse, og orden på en masse før jeg overhovede skulle tænke i børn om og jeg skulle have børn, det var ikke noget jeg var sikker på , på det tidspunkt. da tøsepigen var 4 mdr gik faderen og jeg fra hinande. det kunen vores forhold ikke holde til. Nummer to, der havde jeg mødt manden i mit liv ( troede jeg ) og vi var sammen et år før vi gik i gang, og sønnike blev lavet efter første mens efter jeg droppede mine p-piller. Men han var ikke manden i mit liv ... han var manden i naboen liv ... fred være med det .
23 år da jeg fødte Adrian. Havde kendt manden min i 3 mdr. da jeg blev gravid, men abort var ikke en mulighed for os og vi følte uden tvivl at det skulle være OS. For to måneder siden fik vi så nr. 2, der var jeg 24 og der er 17,5 måned imellem vores drenge. Vi elsker kun hinanden endnu højere med to børn sammen og vi er stadig kærester og ikke kun forældre. Så herfra lyder kun varmeste anbefalinger til børn, hvis man føler sig klar (så klar som man nu bliver) Mvh Juliette
Mit råd er ... væk med fornuften!  Jeg var 23 år og på kontanthjælp, da jeg pludselig blev skruk.. Gik faktisk fra at tænke, at børn var nogen underlige, ligefremme væsener, som gjorde mig usikker... og hvad skulle jeg lige stille op med dem? Til den helt anden grøft, hvor jeg pludselig bare måtte have et barn.. Jeg havde kendt faren siden jeg var 15 - vi havde haft et års pause, hvor jeg havde været ude at rejse.. og nu føltes det så bare rigtigt.. SKRUK uden at være uddannet noget som helst  Ja kun en måned senere stod jeg med en positiv graviditetstest..! Og min Lukas kom til verden, 100 % ønsket  Vi er så siden blevet skilt, jeg er blevet uddannet, og nu venter jeg barn med en ny mand - alt sammen faktorer man SLET ikke kan vide på forhånd... Men er man klar - så hils baby velkommen! 
Herhjemme leges der også efter aftens maden. Vi spiser 17.30. Vi glæder os til allerede til at der blir lunere, så der kan nydes en time ude, inden det er bad og nattøj tid. Alfred leger med klodser, traktore, te-sæt olign. Nogle gange skal jeg lige minde far om, at der ikke må leges vildt. kilde, kasterundt mosle lege. Ellers er det ikke noget problem med leg overhovedet herhjemme. Alfred er 20 mdr.
jeg mig også til - at man kan være ude efter aftensmad. Og senere endnu kan man SPISE ude!!!