ikke lige læst de øvrige indlæg da det egentlig ikke var meningen jeg ville deltage i denne debat - men lade helt være kan jeg alligevel ikke. Jeg tror jo det kommer meget an på ens personlighed hvad man bør søge i en træner. Og ikke mindst ens psyke. Det er forskelligt hvad man kan holde til for alle, fordi vi er individuelle. Nogle kan tåle det råt, hårdt og kontant, andre skal have det lidt blødere. Nogle kan lære ved bare at få at vide hvad der menes, andre skal gerne se det mens de får forklaringen. Personligt kan jeg godt lide at få det kontant, men det modsatte fiser skam osse ind*G* Og det fiser bedst ind hvis underviseren hiver mig ind på midten og viser mig hva han/hun mener med min krop, mens jeg sidder på hesten og han/hun flytter rundt på mig på hesten (hvis i forstår) fremfor personen sætter sig op på hesten og viser mig det.
Lige nøjagtig sådan er min underviser Christian Behrens. Og til Tina: Ham skulle du tage at prøve. Han giver dig simpelthen ikke lov til at gøre noget med hesten, før du forstår teorien bag. Sig til, hvis du vil ud og se, når han kommer, eller se mere her: 
Jeg vil meget gerne ud og kigge, når han kommer   Siger du til, når det er nu? mvh. tina
Ros ros og ros, jeg er nemlig utrolig hård ved mig selv når jeg rider, jeg kræver 110% perfektion, og VIL have succes, så en træner der står og "galer" i hjørnet duer ikke til mig... jeg skal tværtom hives op og roses, selvfølgelig ikke når det ikke går godt, men jævnligt, hvis jeg får ris er jeg utroligt analyserende og spekulerer over øvelsen i flere uger, derfor tager en risende træner al min energi, og en rosende giver mig energi. Som Stratego skriver så skal man af og til smides derud hvor man ikke kan nå bunden, og hvor man finder ud af at man faktisk ikke drukner...
rammer som sædvanlig plet  Jeg har haft mange undervisere i tidens løb, flere beridere og dygtige ryttere, og lige for tiden har jeg et pragteksemplar af en   dygtig dressurrytter  Hun kommer gerne til vores forblæste ridebane og står i regn og blæst og 'herser' på en god pædagogisk og givtig måde med os  Når man først   mærket fornemmelsen af det gode samarbejde med den løsgjorte og samlede hest, så har man nemlig en bedre idé om, hvad man skal gøre, når man rider alene 
Jeg er også den type der skal, når jeg føler helt nede og elendig til at ride, skal have en opsang og få at vide at nu må jeg tage mig sammen jeg kan jo godt... Men lige pt rider jeg på en rideskole(har redet der 3 mrd), hvor jeg bestemt ikke er tilfreds, jeg kommer fra en rideskole hvor - underviseren stod på ridebanen - hvor vi maks var 6 på holdet - hvor undervisneren tog fat i den enkelte rytter i 1-3 min ad gangen, hvor man lige blev rettet op og fik råd til hvad man skal arbejde med til næste gang det bliver ens tur, men selv om man rider rudt selv så hvis man laver noget godt/ så ser underviseren det og roser/retter det. På den pågældne rideskole, er alle disse ting ikke eksistrende, for: - undervisneren sidder i hjørnet - der er mellem 7 og 11 på holdene - underviseren bruger det meste af tiden på at give ordre til hvad man skal lave, fx "skift volte", "trav i nedsidning", "venstre gallop" osv. på en hel time får man nok 4 kommentare som man faktisk ikke kan bruge til noget, fx "det ser godt ud", "tag lidt i venstre tøjle", "hold benene til" og i den stil. Hun er udemærket kompetent, hun ved godt hvad hun snakker om, hun underviser bare ikke. Så som I nok kan høre er jeg ikke tilfreds... mit problem er bare at jeg skal køre 30 km hvis jeg ikke er tilfreds med denne klub, som ligger 12 km væk.
fornøjelsen af at ride en hest, som ikke altid reagerede i første forsøg når man bedte den om noget. Min berider valgte at sætte sig op på den, og fik snakket med den i knap 5 min, også gik hesten, som om den var på vej til GP. Men jeg fik tit afvide af min berider, at du gør det korrekt, men bla bla bla... oftest noget med at så måtte jeg forstærke mine hjælpere, når hesten valgte at overhører mine signaler. Jeg undersøgte hestens baggrund hos dens tidl ryttere, og det viser sig, at på trods af proff uddannelse, så er det en "tendens" hesten har haft hos alle der har redet den...og det er også derfor den ikke blev solgt som den klasse hest den er, da den virkelig kan "snyde". Så i min verden må en berider tildels gerne sige, at hesten er svær. Bare lige en strøtanke jeg fik, da jeg læste charlottes indlæg.
Sjov tråd, som jeg da også lige må bidrage med. Jeg er som taget ud af indlæringsteorierne. For jeg skal have ros - masser af ros af min underviser. Skæld ud eller højtråbende undervisere kan jeg ikke bruge til noget som helst. Jeg går helt kold, får præstationsangst og lukker mig inde i mig selv. Men for mige er ros ikke det samme som ikke at give feedback. Ros er feedback - i form af, at der gør du det rigtige i forhold til, hvad vi har talt om. Selvfølgelig vil jeg også gerne have påpeget, når jeg gør noget forkert, men det skal være på en konstruktiv måde med forklaringer på, hvorfor det er forkert og forslag til, hvad der skal være anderledes. Som indledning af en undervisningstime vil jeg typisk få forklaret hvad jeg skal lave, og hvorfor, så jeg forstår det og kan mærke hvordan det skal føles i hele min krop allerede inden jeg går i gang. Ellers jeg vil typisk selv komme og fortælle, hvor jeg har problemer. Så tager vi en snak om, hvordan det kan løses, og så forsøger jeg. Og så er det, at rosen skal falde, når jeg gør det rigtige. Tja - så min underviser skal vist være en formidler.