Jeg ved ikke, om det er blevet overset af Jer andre undervejs i denne lange debat, og jeg gider ikke lede efter det igen   - men Nina skrev på et tidspunkt (vist ikke så konkret), at hesten lærer signalerne for tøjlen og schenkler under tilridningsfasen hos KH... Nina, hvis du har tid og lyst, vil du så ikke forklare, hvordan man under tilridningen i KH´s system indlærer disse hjælpere? Ud fra det TS skriver, er det, der går galt vel også, at hesten ikke har den basale forståelse for de enkelte simpleste hjælpere, og så kan man altså ikke undgå at responsen bliver noget tilfældig og mudret, det ville jeg så først arbejde på at få på plads. Så jeg er faktisk ret enig med de råd Tusindfryd og Nimbus     giver i deres sidste indlæg, for jeg kender ikke andre løsninger - og Nina, præcis derfor håber jeg, at du vil give dig tid til også at beskrive den del af KH´s træning   . Hvis du allerede har gjort det, har jeg altså ikke fanget det undervejs, selvom jeg nøje har fulgt tråden   .
var alene baseret på de få oplysninger, Trådstarter gav i begyndelsen af tråden. For dem, der har en ægte interesse i Kirsten Hansens metode, vil jeg anbefale, at man bruger de 60 kr. en måneds abonnement på epona.tv koster  Så får man endog vist, hvordan Kirsten selv træner og ikke bare i min fortolkning - man får det så at sige fra hestens mule    Jg er åbenbart ikke i stand til at formulere noget som helst forståeligt 
...du forklarer tingene ganske godt   , og der er virkelig blevet sat nogle ting på plads for mig i denne tråd - men lige den med indlæring af signalerne/hjælperne fangede jeg ikke, har du beskrevet det i tråden?
Kirsten-rytter; bare lige for en god ordens skyld...  Men... hvis min hest spæner for livet og den nærmest er uden for pædagogisk rækkevidde, så trækker jeg da håndbremsen, det er klart. Det vil jeg formode er tilfældet for de fleste. Når det gælder min sikkerhed og måske ligefrem mit liv, så har jeg altså højere prioritet end biomekanikken. Jeg tror faktisk, at man skal trække lige hårdt, hvis hesten er gået i panik, uanset om man har brugt lang tid på at træne softness, lydighed for tøjlesignalet osv. For når man virkelig har brug for den håndbremse, skal man overskygge dét, som hesten er gået i panik over - og dér tror jeg sådan set det er nogle lidt andre ting, der er i spil end lige, hvor let et signal, hesten   lystrer. Dén "lydighed" træder først i kraft, når der er "hul igennem". Når hesten er motiveret for at reagere. Her vil jeg så påstå, at forskellige heste reagerer forskelligt. Nogle kan man bede om at bakke, eller skrue op for et signal, som man ved, at hesten lystrer. Med andre skal man være meget varsom med at bruge negativ forstærkning på i disse situationer, fordi man let "flooder" disse heste - her vil det måske bedre betale sig (både for hest og rytter) at arbejde med at flytte fokus i stedet. Endnu andre skal måske håndteres på en tredje måde, som jeg ikke lige kan genkalde mig (konkret eksempel søges   ). At give en hest godbidder kan for mig at se lige så vel virke som overskygning af andre stimuli, som det kan virke som forstærkning. Det er sådan noget, jeg har brugt en del med min vallak, der før i tiden var ganske interessant at gå ture med. Med ham kan godbidder eller andre "forstærknings-genstande" virke som motivationsfaktor - selv om jeg faktisk ikke belønner ham for noget som helst. (det ved jeg godt, at nogle vil påstå, at jeg gør, men når godbidder kan gøre hesten mere rolig, uden at jeg faktisk har indvirket på den/bedt den gøre noget, og den er i fuld gang med at karte rundt og skabe sig tosset, så kan man vist ikke kalde det forstærkning, når den bliver mere rolig?). Jeg ser det egentlig som motivation for at modtage træning: at bringe hesten i en tilstand, hvor man kan give den dén træning, som man ønsker. Det var hér jeg gik væk fra McLean, fordi der netop var alt for lidt fokus på dette, og alt handlede om forstærkning og lydighed; herunder eskalering. Jeg ved godt, at det ikke ér så firkantet, men sådan kan man godt opfatte det. Min vallak kræver (ikke bare ifølge mig selv   ) en virkelig dygtig træner (der er lydhør, hurtig, positiv og opfindsom), hvis den skal trænes med negativ forstærkning. De egenskaber har jeg så ikke, så jeg har (under kyndig vejledning) valgt en anden indgang, som virker, og som vi begge virkelig trives ved. De oplevelser, jeg har haft med dén hest, har i dén grad bekræftet mig i, at der er andet til træning, indlæring osv. end bare forstærkning. Jeg troede lige, at vi var blevet enige om, at forskellig ridning nok giver et lidt forskelligartet resultat   (jf. det, Matilde og jeg skriver om længere oppe)... Jeg tog nok nærmest fejl, kan jeg se... Men jeg kan ikke rigtig forstå det. Hvorfor ér det så forfærdeligt, at vi ikke alle vil til Rom? Jeg synes da, at Paris er et smukt sted... I hvert fald på billeder  Og jeg har da lige stor respekt for folk, der foretrækker Paris frem for Rom, selv om Rom så er det sted,   helst vil hen... Så længe ingen lider overlast på vejen dertil, så er dét valg da lige så godt som mit, selv om det ikke er det rigtige for mig. Jeg har ikke så meget respekt for, at man skal kritiseres for at sige, at Paris og Rom ikke er det samme, uden at det kommer til at handle om patenter og alt muligt andet. Det bliver jeg altså lidt træt oven i knolden af. Nu har trådstarter jo faktisk også sagt, at hun vil forsøge at finde en BBH-underviser - så har hun (måske ud fra de ting, der er beskrevet ovenfor) valgt dét,   gerne vil, og det synes jeg er virkelig godt (really!!!).          For der ér flere måder at ride pænt på, selv om de ikke alle ser ens ud.  Cat: " " Nu ér der faktisk ikke ret mange af dem herinde; der er vist en hel del flere BBH-folk   (og dygtige af slagsen!). Uden at kunne vide det med sikkerhed, tror jeg fx ikke, at NinA har været med til at tilride en masse heste sammen med Kirsten... Hvorfor forventes hun så at vide, hvordan (og måske tilmed hvorvidt) man arbejder med indlæring af tøjlesignal?  Men hvis vi skal nå ned i nogle dybere forklaringer, kræves der måske også en grad af åbenhed for, at det ene stræk ikke er det samme som det andet. At man ikke får det samme ud af at lære hesten at række sig frem mod tøjlen, når den møder hånden, som man får ved at arbejde med hestens bevægelser, hvor stræk af halsen er et tegn. Hvis nu nogle sagde, at det ene ridesystem var dårligt, ville jeg kunne forstå, at nogle af jer bliver så negative over, at der bliver nævnt forskelle. Men det ér der faktisk ingen, der siger. (og nu er der sikkert kommet en milliard indlæg siden jeg skrev dette, men dette bliver endnu længere, hvis jeg når at læse dem, før jeg poster   )
Jeg vil lige understrege at jeg pt. svæver mellem Kirsten og BHH, og McLean(?) som jeg fornylig har hørt om. Jeg har overhovedet ikke tilstrækkelig med viden til at kunne "vælge" side endnu, som skrevet tidligere famler jeg lidt i blinde. Men! Det som egentlig har overrasket mig, (muligvis fordi jeg er død naiv og rigtig rusten i alt det her ridning) er at der umiddelbart ligger et kæmpe for arbejde, før man kan starte som Kirsten på epona. Jeg troede at det var en rimelig rå hest de brugte i de optagelser, men ikke i forhold til min. Anyway - jeg vil lige fortælle om dagens træning. Jeg startede med at pudse min bidløse trense af, og sætte den på dyret i stedet for bid trensen. For at undgå at han fik unødige træk i munden, i tilfælde af at det blev nødvendigt. Så arbejde vi en del i skridt, fin pudsning af schenkel signaler, hvilket gik rigtig godt. Og så startede vi med at trave, 4-5 travtrin og "hooooow". Det fungerede! Efter 10 min. behøvede jeg kun at "slå klik med tungen" så gik han frem. Dog drejer han stadig ind mod midten, så snart han er stoppet. Det er død irriterende.. Men men men, det var en succes oplevelse! At starte forfra, om igen og sådan.  TAK for hjælpen, det er virkelig en lærerig tråd den her.
vi har jo to ungheste i træning hos Kirsten, så det kender jeg da en del til  Og jeg kan godt sige, hvad vi har lavet med dem - men de er meget forskellige, så vi har lavet en del ret forskellige ting med dem. Ligesom de to voksne heste også trænes ret forskelligt   Man vil gerne opnå det samme dressurmæssigt, men er nødt til at bruge lidt forskellige veje. Det er nok lidt som mht. børn og deres 'læringsstile', det kender du, gsims  Derfor er det vanskeligt, lidt som at sige: Præcis sådan og sådan lærer man et barn at læse! Det kan man jo ikke. Man er jo nødt til hele tiden at evaluere: lærer barnet det nu også? Der er en, der skrev en pb til mig, om hvordan man så lavede sædedrej mv.? Og mente, at der nok er tale om en slags blid negativ forstærkning. Det er jeg heller ikke sikker på - selv om ingen vel egentlig kan vide det?  Jeg tror måske snarere, der kommer en svag forskydning af balancepunktet, så det bliver lettere for hesten at dreje end at gå ligeud. Det virker 'af sig selv', men kun når hesten bruger ryggen og bruger bagbenene til at dreje med (i hvertfald for unghesten/redressurhesten) - og hvis det var negativ forstærkning, ville det vel virke altid? Nå - Rosalina   : de signaler lærer hesten i begyndelsen af uddannelsen. Stoppet er normalt det nemmeste, og det virker vel ved negativ forstærkning? Men det virker som regel fint uden at man træner det hver dag, bare man kun bruger biddet til dét, måske især når man rider uden kontakt i begyndelsen (?) - og hesten altså ikke er mere motiveret for at stikke af  Mon ikke hesten lærer det lidt som et elektrisk hegns virkning? Der behøver den jo heller ikke at gå hen og få stød hver dag, for lige at lære det igen  Jeg er ganske enig med gsism mht. om hesten løber væk under en - så trækker man da i tøjlen! Ikke for at opnå en dressurmæssig gevinst - men for at redde livet  Jeg håber, det gav nogle svar 
Gsims: Jeg er enig med dit synspunkt i forhold til at man kan ønske forskellige ting, og det sådan set er fint - så længe man ikke skader nogen på vejen  Det jeg stejler over, er antagelsen om, at de ting, der bliver diskuteret her i tråden skulle være gensidigt udelukkende. Altså at fordi man har lært sin hest at sænke tempoet, bremse og stoppe for tøjlen, så har man per defintion spoleret mulighederne for at få en dressurhest, der arbejder korrekt ud af den - også selvom det netop ikke er tøjlen man anvender i den egentlige dressurtræning   Altså at man simpelthen umuligt kan ønske sig det eneste rigtige stræk (hvis et sådant findes), fordi man har lært hesten, at når man giver et let signal i tøjlen, så skal benene (og ikke halsen) reagerer. På samme måde som jeg heller ikke kan få ind i mit hoved, at man udelukker muligheden for at bruge positiv forstærkning, hvis man også arbejder med negativ forstærkning og omvendt. Det er eksempelvis ikke mit indtryk at BBH ryttere udelukkende fokuserer på pres og det at slippe pres korrekt for at opnå lydighed, men igen er jeg ikke hardcore BBH rytter, så jeg er måske ikke den rette til at vurdere det  Selvom jeg ikke bruger tøjlen til at samle min hest, kan jeg også godt se fidusen i, at tjekke ind imellem, at den stadig reagerer lige så fint for signalet. På samme måde som hesten også ind imellem kommer til at strejfe hegnet fordi den har glemt at det gør ondt, kan stop signalet fra tøjlen også komme ret langt tilbage i hestens hjerne, hvis man aldrig lige sikrer sig, at det stadg sidder fast. Nina: Negativ forstærkning virker ikke altid - ligesom alt andet virker det kun så længe, der ikke andet, der påvirker hesten i en sådan grad, at signalet overskygges. Om det er negativ forstærkning at du forskyder balancepunktet og på den måde gør det mere attraktivt /behageligt for hesten at dreje og mindre behageligt/sværere/mindre attraktivt at forsætte lige ud skal jeg ikke kunne sige 100 %. Jeg er dog tilbøjelig til at sige, at det er en form for negativ forstærkning (og det er det i mine øjne intet fordækt i). Så snart hesten faktisk drejer retter du jo balancepunktet tilbage i ligevægt, og hesten opnår der ved en "gevinst" ved at reagere som du ønsker. Dog er det ikke en form for forstærkning, der kan øges helt vildt meget - med mindre man tager schenklen med som hjælp, hvis hesten ikke reagerer for sædet.
Mange tak Nina, det gav mig en lidt større forståelse     . En af de store forskelle, i forhold til os almindeligt dødelige, er vel også, at KH lærer unghesten at gå med ryggen oppe inden der overhovedet kommer rytter på, og at hesten deraf både er roligere og mere rustet til/opmærksom på rytteren? Tusindfryd mht. drej, så har jeg en sød historie om min vens Jyske hest (altså ikke en super sensitiv hest, og vist temmeligt tøjleredet) der skulle sælges. En af de købere, der kom og prøvede hesten sad åbenbart en smule skævt, ikke synligt, men nok til at hesten gentagende gange gik væk fra skovvejen og ind i skoven - altså ikke nogen helt nem løsning for hesten og bestemt heller ikke noget den havde lært, og vel heller ikke noget den fik en synderlig gevinst ved?... Sælger havde aldrig oplevet at hesten gjorde sådan. --- Og så lige et spørgsmål til BBH rytterne, mener I ikke, der er stor forskel i måden heste trænet på Kirsten Hansens vs. Susan Kjærgård, bevæger sig på? (for mig at se er der ret stor forskel, uden dog at kunne beskrive det).
Gsims   Super indlæg, som jeg ikke kan lade være med at føje en "adfærdskrølle" til.. Det du beskriver er som jeg forstår begrebet "softness" og arbjeder med det efter Amanda Barton definerede "softness versus lightness" på det første kursus jeg var til med hende.. Man kan oversætte det til blødhed vs lethed eller som jeg godt kan lide det, villighed vs lydighed. Du kan godt have en hest der er 'let/lydig' uden at den nødvendigvis er 'blød/villig' men er den til gengæld 'blød/villig vil den altid reagere på et let signal  Godbidder som overskygning fungerer i mange tilfælde rigtig godt, hvis man gerne vil træne softness. Udover at fange hestens opmærksomhed, så stimulerer det ligeledes det parasympatiske nervesystem (ligesom hvis en nervøs foredragsholder får en glas vand) og undertrykker derved det sympatiske nervesystem og forhindrer måske derved at hestens stress øges.. Yderligere på stressfronten, så giver det god mening at nogle heste har bedre af/bliver roligere/blødere af, at få lov til at "flygte" et lille stykke hvis de bliiver forskrækkede, fremfor straks at blive stoppet (eller bakket) udfor det de blev bange for. Forklaring kommer her:  Du nævnte selv flooding og essensen af flooding er, at påvirkningen er  . Dette betyder at det vil være individuelt fra hest til hest og afhænge af dens egen opfattelse hvorvidt den givne påvirkning er overvældende eller ej. Yderligere så kan stressresponsen reduceres, såfremt individet ( i dette tilfælde hesten) har mulighed for et outlet, gerne i form af en biologisk relevant adfærd i forhold til stressoren og sidst men ikke mindst, så kan en alt for høj stressrespons spærre for evnen til at indlære. Lad os eksempelvis forestille os at Musse bliver forskrækket over en lyd i hjørnet og løber et par skridt fremad. Hvis rytteren straks stopper Mussse og evt bakker hen i hjørnet igen, (måske giver nogle godbidder mens den står i hjørnet) så kan det være at Musse lærer hjørnet ikke er farligt og går roligt forbi næste gang. Det KAN også være at Musse synes det er   farligt at være i hjørnet og vil blive stående for at undgå korrektionen men stadig være stresset og måske deraf ikke lære at hjørnet er dejligt. Hvis man er hest og bliver forskrækket, så er det biologisk relevant adfærd at løbe fremad, så måske kan det at man tillader Musse at løbe et par skridt frem, være det outlet, der sænker dens stress til et niveau hvor man næste gang (eller næste, eller næste) har fået niveauet så tilpas langt ned at man nu kan lære den, at hjørnet er dejligt og altså på denne måde få den ikke bare lydig/let, men villig/blød  Det kunne også være at Musse tænkte "yes, flugt er bare en super overlevelses strategi" så den ville udvide flugtadfærden til flere steder og hyppigere gentagelser og så ville det være en god løsning at stoppe den i hjørnet.. Det afhænger altså af hestens EGEN opfattelse (motivation) af situationen, hvilket træningsredskab der er det klogeste hvis man ønsker at hesten skal blive blød/villig = softness   Ps. Jeg beklager hvis det er formuleret virkelig kringlet, jeg håber meningen fregår selvom det ikke er særlig elegant fremlagt  PPS. (og så skal jeg nok slutte)   Et andet eksempel på hestens motiivation kan være at hvis man har en hest der er højt motiveret af at have pause, så er det måske ikke en super idé at stoppe den, når den bliver forskrækket, da den kan risikere at opfatte det som belønning og derfor blive yderligere animeret til at 'spjætte'. Så kan det være en bedre idé udelukkende at bringe den tilbage til emnet, og det tempo den udgik fra inden den spjættede   Og min pointe er at man skal øve sig i IKKE at falde i fælden med at ville putte heste i et "system", for så vil man altid miste nogle der ikke lige passede ned i kassen 
" Hvor skriver nogen (og hvem?), at du har spoleret mulighederne for at få en dressurhest, der arbejder korrekt? Flere af de folk, der taler om, at der er forskel på BBH-agtige heste og Kirsten-agtige heste rider da netop re-dressurheste på dyr, der har været redet voldsomt på tøjlen... Det ville være tåbeligt at påstå, at det ikke lader sig gøre at få noget ordentligt ud af sådan en hest. Er du helt sikker på, at det ikke bare er fordi det er dét, som du forventer at læse, at det er sådan du tolker tingene? Det, jeg mener er i alt fald, at det vil tage væsentligt længere tid at nå til det samme resultat, hvis man bruger tøjlen til at ligeudrette og bremse bagben og forben og flytte forben osv osv., hvis ens mål er det samme som målet for dem, der rider Kirsten-agtigt. Man kan synes, at ens hest er fuldstændig fantastisk, fordi man kan ride den for superlette og hjælpere og føle, at hesten bare arbejder under én og svarer øjeblikkeligt for hjælpen. Og når man så begynder at nærme sig det "Kirsten-agtige" mål, vil man nok samtidig opleve, at ens hest bliver mere "doven" for hjælpen, fordi dens krop arbejder som den gør... Og så vil man nok lettere kunne få øje på ting, der modarbejder hinanden - og måske ikke udelukker hinanden; men i hvert fald besværliggør projektet betydeligt. Det svarer vel meget godt til, at min ene hest ville dumpe katastrofalt inden for McLean/BBH-systemet, fordi hun reagerer enormt langsomt fx på tøjlesignalet i forhold til det, man ønsker dér. Her arbejdede man (da jeg selv fik undervisning i dét system for nogle år siden) bl.a. med, hvor længe hesten lagrer det pågældende signal i dens RAM   , hvilket jeg faktisk også synes er ganske fornuftigt at have med i betragtning. Og hvis så ikke hesten reagerede inden for dén tid, måtte man forstærke signalet. Det bruger jeg fx ikke ret meget krudt på længere. Jeg synes selv, at hesten er helt fantastisk, fordi den arbejder rimeligt over ryggen og er forholdsvis ligeudrettet; faktisk meget mere end jeg kan tillade mig at forvente, eftersom den har været syg og er komplet ude af form. Men alligevel kan den rent faktisk stoppe ganske prompte og for en relativt let hjælp, hvis jeg trækker nødbremsen, hvilket jeg var nødt til i går. Så den er ikke døv for tøjlehjælpen, selv om jeg ikke træner den. Den er bare ikke trænet i at skulle reagere og være opmærksom på forskellige små signaler fra hånden. Er den så tilsvarende trænet til at skulle reagere på en masse små signaler fra sædet? Ja, det kan vi vel altid diskutere... Men når mine heste skridter afslappet, og jeg selv slapper af og bare følger med uden at indvirke, kan jeg mærke, at de bevægelser, hesten foretager, indvirker på min bækken- og rygmuskulatur. Er min hoppe (som har været forfangen) fx øm i den ene forhov, kan jeg mærke det på hendes skridt, fordi hendes ryg kommer til at arbejde anderledes - og det kan jeg mærke op gennem min bækken- og rygmuskulatur, der så vil "svinge" anderledes i højre side end i venstre. Dét er jeg ret overbevist om   handler om, at jeg er trænet til at reagere på bevægelserne i hestens rygmuskulatur, men fordi jeg slapper af, og hestens bevægelser kommer til at "spille sammen" sammen med mine. Indenfor lyd, og især musik, taler man om resonans; jeg vil nærmest sige, at dette må være en spøjs slags eksempel på dét fænomen.  NinA: hmm, ja det viser så bare, hvor lidt jeg ved   . Jeg beklager vildfarelsen.
Nu ved jeg overhovedet ikke rigtig noget om softness og lightness ud over den smule, jeg har fået fortalt af andre, så det var måske lidt dumt af mig at bringe på banen i dén sammenhæng   . Anyways; jeg forstår helt hvad du siger, og er helt enig. Kassetænkning duer ikke, når man arbejder med dyr (eller mennesker); man er nødt til at se på hesten og tilpasse træningen (og ens reaktioner) derefter.   (hvilket i øvrigt er super-lærerigt   )
skriver, så ville det da være ærgerligt, hvis man slet ikke kunne træne tidligere tøjleredne heste. Men det er jo ikke det samme som, at det er en god idé at fortsætte med det. Tvært i mod er det ofte nødvendigt at være ekstra påpasselig med tøjlen på sådan en hest. Jeg har ikke spor imod negativ og positiv forstærkning, og bruger begge dele - men mest på jorden, i stalden, ved strigling osv.  Efter min mening er det ret vigtigt at være forsigtig med negativ forstærkning i ridningen, fordi det af nogle heste kan opleves som en slags straf, den ikke forstår, fordi den jo ikke 'har gjort noget'  Gloria havde det ret meget med at løbe frem for troldebuske (som jeg vist allerede har skrevet). I stedet for at løse det ved at træne hendes 'stopsignal', løste jeg det ved at ride bidløst. Så fik hun ikke længere det ubehagelige pres inde i munden, hvis hun blev bange for noget - måske derfor bliver hun ikke så bange nu? Jeg ved det ikke. Men dét, jeg gjorde ved problemet, var at slække kontrollen - fremfor at skærpe den 
NinA - lod du hende så bare løbe da du fik den bidløse trense på? eller trænede du så bare stopsignalet i den?? Det er vel iøvrigt stadig negativ forstærkning du i så fald bruger. Den bidløse trense er så bare mere tilgivende fordi den - sandsynligvis - påfører hesten mindre pres, således at man kan være mindre præcis? Omkring negativ forstærkning: For det første vil jeg sige at jeg er enig i at træning med negativ forstærkning selvfølgelig kræver omtanke - ligesåvel gør al anden træning, men hvis man potentielt påfører et andet dyr smerte er kravet om omtanke selvfølgelig højere. For det andet vil jeg sige at hvis hesten opfatter det pres man lægger i forbindelse med negativ forstærkning som en straf - så ville jeg mene jeg var gået galt i min træning. Og personligt ville jeg gå tilbage i min træning og sikre mig at jeg dels ændrede på trænings set up'et så hesten både opnåede forståelse og at jeg samtidig ikke skulle eskalere så hesten fandt det ubehageligt. Jeg synes det lyder somom at der bliver sat et link mellem træningen via (primært) negativ forstærkning og et krav om at hesten skal reagere prompte. Det er ikke min opfattelse af den måde jeg gerne vil have min hest reagerer på tøjlestop. Hvis hesten er en hest der har haft tendens til at løbe og stikke af - ja så ville jeg indlære et stop signal hvor jeg i starten ville stille krav om at hesten stoppede med det samme (afhængig af hesten ville jeg kombinere med positiv forstærkning) - for at komme ud af cirklen hvor den vælger flugt som løsningen. Men så snart hesten ikke længere viser tendensen til at løbe ville jeg uddybe dens forståelse for stoppet og lære den at reagere blødere på stop signalet således at dens krop kunne være med i stoppet. På samme måde som det er foreslået at man lærer hesten en gradueret forståelse for stemme signalet for stop. På samme måde hvis en hest har lært ikke at reagere på schenklerne - i starten ville jeg sikre mig at hesten reagerede med det samme for selv et lille signal. men efterhånden som den begynder at slappe af ville jeg blive mere large i forhold til hvor hurtigt hesten reagerer - netop fordi dens krop for at lave en lækker overgang til trav kan have brug for at bruge mere tid på overgangen. Som regel kan man godt se/mærke på hesten om den reagerer langsomt på f.eks frem fordi den ikke har forstået signalet eller om den bare reagerer langsomt fordi dens krop har svært ved at honorere frem på en afslappet måde. GSIMS det du talte om tidligere omkring at ramme inden for hestens korttidshukommelse er netop kun nødvendig hvis man eskalerer signalet for at hesten skal associere det kraftigere signal med det lette og på sigt reagere på det lette signal. Hvis du giver et helt let signal og hesten blot er lidt tid om at reagere er det i min optik ikke et problem at holde signalet lidt længere hvis hesten har brug for det til at kunne honorere signalet på en blød måde. Signalet skulle gerne være så let (få gram fra tøjlen) at det ikke er til gene for hesten at mærke presset længere tid end få sekunder. Hvis hesten aldrig har fejllært responser på schenkel/tøjle er det i min optik sjældent nødvendigt nogensinde at skulle bruge særlig meget pres til at indlære signalerne.
Rosalina: Mht dit eksempel med den jyske hest, så er det vel enormt svært at vurdere hvorvidt den faktisk fandt at balance forskydningen forstyrrede så meget, at det var mere attraktivt at gå ind i skoven og væk fra stien? Det er (min erfaring) ikke altid helt menneske logik, der styrer, når heste reagerer. Min er fx ikke bleg for at pløje sig igennem ufremkommeligt terræn både med og uden rytter - for ham er lidt buskads ikke den store gene og han fortsætter gerne selvom resten af selskabet for længst er tabt (uden at jeg presser ham/driver ham eller lignende). Det har ind imellem givet lidt skrammer til rytteren fordi jeg har forventet at han ville stoppe, og derfor ikke bedt ham standse   . Min konklusion: Motivation er en svær størrelse at identificere - og heste motiveres forskelligt af forskellige ting (som Susan også væsentligt mere detaljeret har beskrevet). ______________________...__________ Om jeg har tolket mere ind, end der faktisk blev skrevet, skal jeg af gode grunde ikke kunne vurdere   Jeg har ikke lige tiden til at gå tråden slavisk igennem ord for ord lige nu, men jeg reagerede på, at der netop blev skrevet, at man ikke ville kunne få hesten til at strække sig ordentligt frem, hvis man lærte hesten signalerne fra tøjlen og brugte tøjlen til at træne det, til signalet var så godt sat fast, at man kunne ride for løse tøjler uden at hesten tog det som en inviation til at sætte i fuld fart