Hej alle sammen, Jeg er kommet i den utrolig heldige situation, at jeg skal giftes til foråret med min kæreste i gennem 5 år. Jeg glæder mig helt vildt og er selvfølgelig også nervøs. Det er nu sådan, at jeg gerne vil have heste indblandet på dagen. Jeg ved ikke helt, hvordan det skal ske eller hvordan det kan lade sig gøre. Derfor henvender jeg mig til jer for at høre, om I har haft nogle erfaringer med at forene bryllup og heste? Eller om I kender eller har hørt om nogle, der er blevet gift og på en eller anden måde har involveret heste?
godt sige. Jeg var til et bryllup, hvor hele rideklubben lavede en port af piske fra kirke-udgangen og til vejen...og lidt mere rundt. Også blev de, samt gæster kørt i hestevogn fra kirken til der hvor festen skulle holdes. -Også fik brudeparret også en hest   Udover de 9-10 stykker de havde i forvejen.
kirken eller rådhuset eller hvor i nu skal giftes. At du eller han eller jer begge bliver trukket til/fra kirken eller kørt i karet?
ringede for et par år siden og spurgte om jeg kunne hjælpe hende, hun skulle vies på toppen af mulbjergbakker og ville gerne ride derop og selvfølgelig kunne jeg hjælpe, så til dagen blev hestene gjort i stand og vi kørte ud med dem og så red bruden og brudepigen i hvidt op til gommen, jeg har nogle billeder, men jeg ved ikke lige hvor de er, det var meget smukt 
Tak for de gode historier. Dejligt med lidt inspiration til den store dag. Jeg glæder mig forfærdeligt meget.
Puh... Har næsten skrivekrampe, bare ved tanken om den historie jeg kunne fortælle! Men jeg prøver at gøre det kort...  Ja, hvad stiller man op? Det hele startede med, at vi flyttede til Bornholm. Vi havde det dejligt og nød vores nye tilværelse. Men inderst inde kunne vi mærke, at der var noget helt galt med min kærestes bror. Min kæreste og broderen (ham kalder vi for "svoger", 22 år) har altid haft et godt forhold til hinanden, men de talte efterhånden sjældent sammen og når de gjorde, var svogeren fjern og ligeglad. Inden længe, fandt vi ud af, at den var gal. Han var blevet blandet ind i en masse stoffer, havde købt en bil på afbetaling af en "ven", denne blev taget af nogle andre, fordi "vennen" stod i gæld til dem. Svogeren var bange og frygtede for liv og lemmer. Efter lidt betænkningstid, besluttede han, at det nok var bedst at han flyttede, så han fik lov at flytte over til os. Tiden efter har været total kaos. Der var så mange løse ender og uafsluttede gøremål, som jeg velvilligt engagerede mig i. Jeg kan ikke tælle hvor mange timer jeg har brugt på at tale med forskellige mennesker, og hvor mange timer jeg har brugt sammen med svogeren, for at få det hele på plads. Han fik hurtigt arbejde her, da min kæreste havde talt godt for ham på arbejdspladsen. Efter 2 måneder, virkede det som om alt faldt til og jeg kunne begynde at ånde lettet op. MEN, så får svogeren en fyreseddel og vi finder ud af at han stort set hver dag er kommet for sent, og har snakket mere end han har arbejdet.  Så blev jeg godt nok skuffet. Nå, men så måtte han på den igen. Jeg tilbød ham at hjælpe med ansøgninger osv. da han er svært ordblind, tilbød ham, trods sygdom og søvnmangel, at stå tidligt op med ham hver dag, for at han ikke gik i stå og så han kunne komme ud og søge arbejde. Men lige fedt hjalp det... Han har ikke på noget tidspunkt betalt husleje, selvom det var aftalt fra starten. Han har haft en masse udgifter, som vi syntes var vigtigere at han betalte, og da vi bor LAAANgt ude på landet, syntes vi at det var ok at han købte en billig bil, så han kunne komme rundt (Det skete før han blev fyret). Vi snakkede så for nogle uger siden om, at nu kunne vi ikke trække den længere med huslejen, for vi får endnu et barn i starten af det nye år, så vi skal også selv have mad på bordet. Men uheldet var ude og svogeren kørte galt i sin bil med 3 andre. De var heldige at slippe med livet i behold, efter hvad læger og politi siger. Her tænkte vi, da han altid har været lidt af en racerkører, at nu må han da have lært det! Nu må han da blive voksen og tage ansvar! Han lød også som om, at han havde lært noget og at han nu satte pris på sit liv og sine omgivelser. Snakkede meget om, hvor heldige de havde været og at nu skulle der andre boller på suppen. Men nej... Igår havde vi lavet aftale om, at vi skulle spise morgenmad sammen inden den traditionelle søndagsoprydning. Svogeren havde om aftenen lånt vores bil ind til en ven, men ville komme hjem senere. Da jeg stod op, kunne jeg se at bilen ikke var i gårdspladsen. Jeg tjekkede samtlige telefoner, for at se om der var kommet besked fra ham, men nej. Jeg vækkede min kæreste som straks tjekkede nyheder på internettet... Ganske rigtig... Frem popper et billede op af svogeren i fuld gang med at få taget blodprøve! Nedenunder stod der så at et par billister var blevet taget pga. spritkørsel. Jeg var rasende! Vi er dybt afhængig af vores bil, han har lige været ved at tage livet af sig selv og 3 andre?! Hvordan kan man gøre det?! Jeg snakkede ikke rigtig med ham, da jeg bare ville gå amok, så overlod det til kæresten. Efterfølgende, finder jeg ud af, fordi han pludselig skal på politistationen, at de også har været i slåskamp. Dette er sket efter han er blevet stoppet i bilen. Jeg aner ikke mine levende råd! Jeg føler mig fuldstændig strippet. Efter alt hvad vi har gjort for ham, kan jeg ikke forstå at han kan lave disse numre? At han ikke engang har rygrad nok til at ringe og fortælle hvad der er sket og hvor VORES bil er? Jeg var gal og ked hele dagen igår, for føler mig så udnyttet! Min kæreste er splittet, for han har svært ved at sætte foden for døren, men vil heller ikke miste mig. Og det gør han, hvis der ikke sker noget NU! Jeg har så besluttet, da deres forældre kommer her og holder jul og det vil jeg ikke ødelægge, at han har PRÆCIS til januar til at bevise at han kan tage sig sammen, ellers ryger han UD! Det er min kæreste helt med på (indtil videre) for ellers pakker jeg mine ting, vores datter og vores kommende barn, for jeg hverken KAN eller VIL stå model til mere! Det blev alligevel en længere historie. Har nok ikke fået alt med, så er der nogle spørgsmål, så bare kom med dem.  Men jeg er da bestemt ikke sippet, vel? Der er da grænser for hvad man skal finde sig i ik? Åh, kom med jeres kommentarer, for jeg er virkelig i syv sind! Mvh Mona
Sippet!!! nej så absolut ikke - han har da godt nok fået lang snor lyder det til. Du er nødt til at beskytte jeres børn, når han ikke kan respektere jer, så må han finde et andet sted at være. Jeg synes det er stort af dig at du har hjulpet ham så meget - Han har misbrugt jeres velvillighed og jeres hjælp, så må han også indse at i ikka bare kan eller vil blive ved med at bære ham. Han skal prise sig lykkelig for at have jer, det er ikke alle der er så heldige at have famillie der hjælper så meget. Held og lykke med det hele, Hilsen Nina
Hmm... Tror ikke helt i ved hvad i er gået ind til.. Folk der har store problemer med stoffer/alkohol begynder ikke bare at fungere normalt ved et finger knips.. Ja, han er et fjols, men hvis ikke han vil hjælpes kan man jo desværre ikke. Og hvis han vil, skal han holdes i kort snor... En god ting er nok at give ham en cykel og forbyde alkohol som en start.. Mvh Kit
Tak for de rosende ord!   Jeg vil til enhver tid hjælpe hvis folk har brug for det, men når det bare bliver smidt på gulvet og trampet på, begynder jeg at tro at det er mig der griber det helt forkert an... Hvis jeg stod i samme situation som ham, ville jeg give hele mit liv for at få den støtte og opbakning som han har fået... Derfor gør det så ondt når det bliver misbrugt... Men jeg er virkelig glad for din kommentar, dejligt at jeg ikke er helt forkert på den.  Mvh Mona
Jamen det er jo det... De problemer han havde før, er han helt ude af. Han tager ikke stoffer mere og havde egentlig fundet sig et par gode venner... Men han bliver bare ved med at tage r*ven på os, hans nærmeste... Vi har givet ham vores cykel, og sagt at han må tage den og bussen hvis han skal noget, for han får ALDRIG lov at låne bilen mere. I tilfælde af, at vi skal ud og køre samtidig med ham, kan han godt tage med, men må selv finde ud af at komme hjem. Alkohol, tja, da han er på stress-piller osv. pga. svag mave, har vi haft den snak om at det er MEGA dumt at drikke, troede jeg at han havde fattet det... Men det havde han ikke... Han havde dog kun drukket 3 øl, men det er også 3 for meget på piller og i bil! Forbyde ham alkohol? Ja, jeg kunne sige det, men hvad hjælper det? Han drikker ikke herhjemme, kun ude, for vi har IKKE øl hjemme. Lige præcis af samme grund, da ham og hans far har tendenser til alkoholisme... Men andet kan vi jo ikke gøre... Vi har virkelig prøvet alt...  Mvh Mona
Det lyder som en hård omgang - men så er du hærdet til når du engang får teenagere i huset. Jeg håber at han tager sig sammen, men jeg synes også du skal holde fast i en "deadline". Især efter det nummer med JERES bil, det gør man bare ikke! Held og lykke herfra!
Du spørger, og får min holdning. Jeg ved godt, at jeg ikke bliver populær, men det må jeg så leve med... I min verden har i været rigtig godt dumme. Man kan ikke helbrede en gut som din svoger, ved at være sød og give den hjælp i har gjrt. Han skal derimod derhen, hvor han totalt skal klare sig selv. Han skal opleve, at ingen gider ham, når han ikke overholder hvad han lover, gør som aftalt og man kan stole på ham. Hvorfor pokker skulle han ikke udnytte jer??? Han beholder sine stof/alko venner, han får mad, han har bolig, han får hjælp, han får alt det han vil, og yder ikke en skid. Han får hjælp til job, gider ikke engang møde op til tiden... Han misbruger jer, han bruger jers ting, bil, cykel og hvad kan jeg finde på... Undskyld mig, men de eneste dummme her er jer... Jeg ved godt, at i gør det for at være søde, men spørg en tidligere misbruger, om man kan rede nogen på den måde   nul og niks, han skal til at lære at arbejde for sine penge. Ingen penge, ingen bolig, ingen penge, ingen mad, ingen penge, ingen bil... Jeg kunne desværre ikke stryge jer med hårene og sige, at i har gjort det godt... for i min verden har i gjort noget rigtig rigtig skidt, i har støttet godt og grundigt om, at han kan forstætte sin latterlige livsførelse... Vågn op og lær ham om livet, i stedet for at støtte op om forkert adfærd...
Det gør mig forfærdelig ondt at høre  Men du er sgu en sej pige!!! Hatten af for dig  Håber du får nogle gode dage med ham 
Øv!!!    Varme tanker herfra!!!
mangler ord. Du har min dybeste respekt - jeg håber jeg kan være en ligeså ansvarlig hesteejer hvis det engang må nå dertil. Du viser at du står ved dit ansvar - også når det ikke er sjovt. Gid alle heste havde ejere der kunne sige fra, og sige "Tak" til deres bedste ven i tide. Dyb medfølelse herfra.
Jeg syntes du har taget den rigtige beslutning. Jeg vil gerne sprøge dig hvordan han har fået denne sygdom. Heidi
Det kan jeg ikke svarer på. Jeg tror selv det er noget han har haft fra en tidlig alder og som blor er blevet forværret med alderen. Det vil ihvertfald forklare en del af hans til tider besynderlige opførelse. Jeg har ikke sat mig voldsomt ind i det, det jeg ved er at min hest ikke virker til at have det 100% godt.
Fornuftig beslutning. Godt du kan tage den...
at høre, men du har truffet den rigtige beslutning for din hest. Det er kun dig der kan mærke hvordan den har det og jeg synes det er flot at du siger stop nu, mens han stadig har værdighed tilbage og er glad. Du behøver ikke svare på min PB, da jeg jo allerede har fået svaret her i tråden.
Det er hårdt, men som du selv ved, nok det bedste for din mule... Hvor er det synd for jer, du har min dybeste medfølelse og respekt for at kunne tage den beslutning, før hesten direkte lider under det...
stor respekt herfra. ønsker dig nogle dejlige sidste dage med Looksen...
Det er muligt jeg provokerer nogen nu, men pyt med det. Camilse, det er garanteret den helt rigtige beslutning, FOR DIG! Du har mange bekymringer om Lukas, du har ikke en ridehest ud af ham, du har travlt med andre ting i livet, og en hest med en skavank der gør at man ikke kan bruge den til det som man havde tænkt sig, er en hest som man aldrig er rigtig glad for, selvom man elsker den ufatteligt højt. Jeg er ikke sikker på, at Lukas ikke kunne få en tålelig og udemærket tilværelse her i livet, hvis man kunne spørge ham som var hen et menneske, så er jeg næsten sikker på at han ville svare at han hellere ville leve med sine handicaps, end dø. Mennesker med den slags skavanker som Lukas' ville nok helst leve trods alt. Men arbejdet med at sikre Lukas en god tilværelse er jo enorm, og er helt ærligt, i mine øjne, alt for besværlig for dig og de fleste andre mennesker. Muligheden forelå der måske hvis man havde egen gård og gik hjemme. Men det har du jo ikke. Derfor synes jeg det er den helt rigtige beslutning du tager nu. Men allermest for din egen skyld, det er jo dig der går og bekymrer dig om hesten, dig der har den lille klump i maven, dig der ikke har en ridehest, dig som hele tiden skal bruge meget mere tid på skavankerne end på hyggen med heste. Det er i denne her situation helt legalt at få Lukas godt herfra for din skyld, synes jeg. I er ikke tjent med det her nogen af jer. Det er så hårdt det du må igennem nu, men jeg er sikker på at der kommer en form for lettelse over dig når det er overstået og det har du vidst brug for. Mange trøstekram fra mig. Katrine
den rigtige beslutning. Du er meget ansvarlig som hesteejer og det er respektfuldt, at du tilsidesætter dine egne behov og tænker på din elskede hests ve og vel. Det bliver en svær tid, men det er du jo klar over. Jeg ønsker dig det bedste og sender et stort knus og   .
Det gør mig ondt på dine vegne, Camilla.. Jeg er online på MSN senere - du kan altid skrive hvis du har lyst. Lige nu ved jeg ikke rigtig hvad jeg skal sige udover at jeg tænker på dig..
lige have en ting på det rene. At Lukas ikke kan bruges som ridehest har intet med sagen at gøre. Det ved dem der kender både mig og hesten. Han blev sendt i tilridning, men da var jeg afklaret med at hvis det ikke skulle lykkes med at få ham tilredet så skulle han gå som hygge/klappehest hos mig. Jeg kender ham, og jeg kan mærke på ham at han ikke har det godt. Jeg synes måske man burde huske på, at man ingen smerte føler efter man er død. Jeg har kunne betragte ham på folden, og hvor han tidligere rendte rundt og legede det meste af dagen og drillede de andre heste, så virker han lidt utilpas, som det hele er nu. Det ville selvfølgelig være lyv at sige at min egen situation intet har med beslutningen her at gøre. Men at påstå at jeg kun gør det fordi man ikke kan ride på hesten er tydeligvis et udtryk for manglende kendskab som mig som person.
Camilse: Lige meget hvad andre siger, så husk på, at en død hest ikke er utryg eller ulykkelig. Looksen har fået gode år, godt nok alt for få, men hellere det end mange "tålelige" år. Stor respekt for din beslutning herfra.
beslutning, men den rigtige. Sender lige et par kæmpe trøste krammer. Sagde selv stop med min egen hoppe i nov. Du ved selv det er den rigtige beslutning, og det er det vigtigste.
Du har min dybeste respekt og medfølelse. Gid flere hesteejere var deres ansvar bevidst ligesom dig