Okalia: Den var god! hahaha Og ja gamle damer har tit nogle mystiske små arrige hunde!
Jeg ville lige høre - hvordan du kan synes at en Pittbull ser "modbydelig" ud - og en Amstaff er smuk. Hundene er jo to "grene" af samme race - hvor den ene blev avlet på aggresive hunde - og den anden på hunde med et godt sind. Til det oprindelige. Jeg er ikke bange for nogle bestemte hunde - men synes ofte jeg kan se i hundens øjne - hvilke hensigter den har. Jeg kan dog konstatere at jeg personligt er langt mere tryg ved store hunde end ved små. Vores egen er indenfor de sidste måneder blevet bidt to gange - en gang af en Terrier (Cairn-lignende) og en puddel. Vores er en Rottweiler/Labrador - som ligner en lille Rottweiler. Ang Rottweilere som skødehunde - så tror jeg roligt vi kan skrive min Bjørn på. Det frygtelige er - at folk desværre er bange for disse skønne hunde - ofte nok fordi de alt for tit ender i de forkerte hænder. Dog har vores dreng også allerede fået et "rygte" fordi han har holdt de små hunde der overfaldt ham fast efetrfælgende - men han var den der kom mest til skade - og de små hunde får intet dårligt ry. Milla
Jeg er heller ikke som sådan bange for nogle hunde... men jeg sætter mig i respekt for alle fremmede hunde.. selv den mindste lille hund der ser så sød ud, kan nemt hapse ud efter en hvis man vil snakke med dem.. tit er det små hunde der napper mere end store hunde.. Jeg har aldrig helt brudt mig om rotveiler fordi at de har meget det her med at knurrer og brumme meget... og det har jeg respekt for, men jeg er ikke bange for dem, syntes de er nogle smukke hunde.. men respekt det har jeg for dem.. har også kendt et par stykker som bare var så søde...   så det kommer jo helt an på deres tempermang... selv er jeg helt syg med schæfer.. det er en af mine ynglingsracer... især fordi at de er den ægte vare af en body card..   og er en trofast hundeven... men det er der så mange hunde der er.. Men generalt røre jeg ikke ved fremmede hunde, for man kan aldrig vide hvornår de sidder i ens hånd.. og det er kun fordi jeg har respekt og acceptere at det ikke er alle hunde der gider snakke.. Stine
Er ikke bange for sådan en bestemt hunderace, det kommer ganske enkelt an på den enkelte hund. Haft altid haft hund og hundene i min familie tæller 3 helt vidunderlige og menneskekærlige dobermanns, de er utrolig kærlige hvis de får en konsekvent og kærlig opdragelse... Jeg har en labrador   nu som er ligeså dejlig som de overnævnte!
Jeg bliver ikke direkte bange for fremmede hunde, men en schæfer.. hvis jeg møder sådan en så står jeg helt af!! Min moster havde fået en sort schæfer og jeg da jeg sku se den første gang, gik jeg fuldstændig i baglås da den kom løbende imod mig (jeg blev bidt af en tidl. venindes hund da jeg var lille - og den slap ikke første gang det blev sagt den skulle   ). han gør skam ikke noget min moster Nilo, men ku ha rendt min vej imens jeg skreg af angst.. men den blev kaldt på plads da hun så jeg blev helt ligbleg.. puhhh ha.. Juleknus fra Lindis
...at svare på... Da jeg var mindre var jeg bange for rottweilere, da vi dagligt blev jagtet af en på vej til skole - hunden blev dagligt tæsket og var derfor temmeligt ødelagt i hovedet, men prøv at forklare en 7-årig det   Men efter at have mødt en rigtig rar en af slagsen er jeg ikke nervøs for dem mere...  At sætte en bestemt race på synes jeg er svært... Generelt er jeg ikke meget for terriere, da jeg synes de er lidt FOR egenrådige, men om jeg er decideret bange for dem ved jeg ikke - måske bare lidt ekstra forsigtig... Jeg skal også ærligt indrømme, at jeg er ekstra forsigtig overfor amstaff, pitbull med videre - ofte ender denne type hunde jo desværre i de forkerte hænder og bliver præget forkert (Ikke altid, men ofte desværre...)... Og ved undersøgelser har man jo påvist at de har det kraftigste bid, så på det punkt er der jo grund til at være forsigtig... Men som mange andre siger er problemet som sådan ikke racerne, da der er brodne kar indenfor enhver race og også rigtigt dejlige kærlige hunde indenfor enhver race, hvis de falder i de rigtige hænder... Til gengæld berører det mig dybt at læse, at så mange af jer er bange for schæfere, da det er den hund der står nærmest mit hjerte! Vi har haft schæfere lige så længe jeg kan huske, og aldrig har vi oplevet problemer med dem. De har altid været tolle-gode og ekstremt tålmodige. Glade og livlige hunde, i en god balance uden aggressivitet... Alligevel går folk de "obligatoriske" 2 meter udenom, da de for deres indre blik ser en bidsk patruljehund... Desværre ser man sjældent i medierne, at den schæfer der står og beskytter sin hundefører på patrulje, 10 minutter senere står og logrer med halen og er glad og tilpas - slikker kærligt sin fører i ansigtet og går hjem og er familiehund og leger med børnene... Alle de schæfere jeg har kendt, har været det rareste man finder på jorden - den vi har nu er lige så god som dagen er lang og fremmede kan gå direkte til ham og snakke med ham uden nogen problemer... Børnene i familien beskytter han (Da min niece var ved at få tænder og var helt utrøstelig en nat, blev han f.eks ved med at vække min far, for at fortælle der var noget galt, selvom min søster tog sig af hendes pige)... Børnene kan kravle på ham og gøre hvad de vil uden han så meget som vipper et øre... Bliver han træt af det, går han blot ud i sin kurv og ligger sig... Sådan er han hele vejen igennem... Der findes simpelthen ikke ondt i den hund! Jeg er dog også sikker på, at var han faldet i forkerte hænder og f.eks. havde fået tæsk hver dag, ville hans blide sind være blevet knækket og så ville han kunne have været farlig grundet hans størrelse... En længere forklaring, men det korte af det lange - det handler jo om at man anskaffer den race, der passer til ens tilværelse og sind og med tanke på hundens natur og behov... Personligt kunne jeg godt ønske at flere avlere end nu, gik mere op i at følge op på hvalpene ved de nye ejere, for at tjekke de passer ind i den nye familie - og med kontrakt på at handlen kunne gå retur ved misrøgt, mishandling eller psykisk "tortur" af hunden... På den måde tror jeg vi kunne undgå nogle af de uheldige tilfælde...
Jeg er ikke bange for nogle bestemte hunderacer, men har stor respekt for alle levende dyr. Som ejer af 1 dejlig Rottweiler på 75 kg, kender jeg desværre alt til andre menneskers fordomme og dumheder. Vi kommer dagligt i en nærliggende hundeskov, hvor vores hund tumler og nyder hundesamvær med andre arts fæller af alle racer. Her den anden dag kom en dame med en labradori snor, og spørger om jeg nu er sikker på jeg har styr på min hund for Rottweilere er jo aggresive, og utilregnelige.. øhh.. ja det har jeg da bestemt, bare hun selv mener hun har styr på hendes,og dertil svarer hun at hendes hund er den sødeste og mest venlige i hele nabolaget.. fint.. så skulle der jo ingen problemer være og hun slipper sin hund som øjeblikkeligt farer i pelsen på min, med rejste børster og tænderne først. Min forsvarer sig selvfølgelig, men trækker sig med det samme da jeg skælder ud, og kommer straks på plads. Så jeg håber virkelig at damen har lært noget, men det er nok ikke tilfældet, og hun er nok sikker på hendes søde lille vuf kun reagerede sådan fordi den anden hun trueed den...:-( Det eneste jeg virkelig er bange for er dumme hundeejere, og de er alle steder, desværre. Hilsen Berit Og endnu en skødehund på 75 kg
bestemte racer! Det afhænger af hundens adfærd generelt...
Hehe jeg vil godt være med på den med at rottweiler tror at de er skødehunde. Her er et billed af min hanhund på lige knap 2 år.  
bange for en bestemt race...men blir nervøs hvis en hvilken som helst hund knorer eller viser tænder...en hund der går løs uden ejer og ser utryk ud holder jeg mig laaang væk fra... MVH Sus
Jeg er ikke bange for nogen hunderacer. Men jeg kan være nervøs ved hunde der virker truende, eller hvis jeg ved at opdragelsen er forkert. En af mine veninder havde den dejligste Amstaff tæve. Rar og medgørelig, og hun kunne aldrig drømme om at gøre nogen noget. Men folk blev alligevel bange for hende pga. hendes race. Selv har jeg haft en schæfer/husky tæve, som også var en af de rareste hunde jeg nogensinde har mødt. Da vores daværende hunkat fik killinger, da hjalp Zenta med at passe dem - løftede dem tilbage i kassen hvis de faldt ud over, vaskede dem osv. Når vi gik tur med vores 2 hunde (den anden var en gravhund/foxterrier tæve), så ville alle snakke med den lille, mens de fleste var utrygge ved den store. Og hun var endda den rareste af dem - den lille var en bette hidsigprop *S* Når vi engang skal have hund igen, så bliver det formodentligt en Rottweiler, da det efter min mening er nogle rigtig skønne hunde. Ellers er jeg meget glad for Amstaffen, men jeg ved at man skal være lidt forsigtig med dem hvad opdragelse angår - de skal nok opdrages lidt anderledes end jeg er vant til. Men det må jeg snakke med træneren i hundeklubben om, når vi kommer dertil. Linda.
Nu har jeg ikke læst hele tråden igennem.. Det ville jo tage en evighed..  Jeg er ikke bange for nogle bestemte racer.. Vi har selv en Dobberman og en Gravhund. Her er det gravhunden der er den bidske. Dobbermanen er faktisk bange for mennesker.. men han støtter sig op ad gravhunden. Men det er blevet meget bedre med årene. Han er ikke så bange for fremmede som han har været. Han er også rundet de 9 år..
går folk dog altid udenom de store hunde??? Jeg vil til en hver tid hellere snakke med en stor hund end med en lille... Min erfaring er at de små er mere hidsige!!! I sidste uge hos dyrlægen havde vi også en "gå uden om rottweileren" oplevelse... Argh jeg var ved at fare op af stolen og skælde ud. Vi sidder i venteværelset og venter på at komme ind til dyrlægen. Ud af døren kommer en lab/golden blanding sammen med dens ejer. Hunden trækker i snoren for at komme hen og hilse på vores "lille skødehundsrottweiler", ejeren hiver hunden tilbage og siger lige så højt: NEJ den skal du da ikke snakke med... Han hiver hunden med videre og længere henne i venteværelset sidder en ældre golden. Lab/golden blandingen trækker igen i snoren for at komme hen og hilse på den anden hund og ejeren han siger sørme: Ja den må du godt hilse på, den er sød... Hva er det dog for noet fis??? Puha jeg blev sgu tosset!!! Der var jeg godtnok lige ved at rejse mig og skælde ud, for min hund er dælme også sød!   Men åbenbart ikke i hans øjne... Det er altså synd, for hundene forstår jo ikke hvorfor folk ikke kan lide dem! De ved jo altså ikke selv at de har et dårligt ry... Heldigvis er folk ved at acceptere rottweileren mere og mere og jeg tror at den inden længe er en helt normal familiehund!!!
at den er kåret som bedste 4 års i Herning i 1991.
helt ret hvad han skriver. Det er utroligt så dygtige mange af hestene der er til salg er. Tror sælgerene virkeligt at købere er så dumme at de ikke går ind og tjekker resultaterne på en hest til f.eks. 50.000,-. Går engang imellem ind og ser, specielt på dressurhestene over 50.000,- hvad de har præsteret på dressurbanerne. Når der står de er klar til M, så forventer jeg sørme at de har pæne resultater i LA klasserne. Så bliver man lidt skuffet, når kræet ikke engang er godkendt i en LA1 til C-stævner. Tænk, en hest på 9 år stod til salg for over 100.000,- den havde startet masser af dressurstrævner og er placeret en enkelt gang i en LA2, som nr. 6 med 59,84 % og aldrig godkendt i højere klasser. Tak skal du da have, hvad skal jeg så tage for vores, der er placeret som nr. 3 i LA4 med 64,12 og har gået LA5 til 62,56. Alle bud over 200.000 modtages  Syntes det er meget vigtigt i en salgsannonce at skrive hvad hesten kan præcentere nu og ikken hvad den eventuelt kommer til at gå om 4 år. Hilsen Susie og Konrad
Ok... jeg havde ikke tjekket infosport, kunne kun se at der var point fra 2*LA1-starter iår på hestedata. >> TineGade: i mine øjne skal en dressurhest på den alder og til den pris også have vist at den kan gøre sig på stævnebanerne... ellers skal den da vist virkelig være noget specielt for at det skal retfærdiggøres. Hilsen
Du kan tegne et prøveabbonnement for en uge, så kan du kigge hvad der står... Det står alt sammen på deres side.
...ja men du har tolket det der står på hestedata forkert. Hesten er nemlig d. 15/10 placeret som nr. 7 (hvilket er udenfor placeringerne hvis du tjekker resultaterne fra stævnet). På Heste-data er de desværre ikke ret søde til at skrive hvor mange placeringer der er i de klasser hesten har deltaget i... Pia
er hestedata utrolig længe om at blive opdateret. Og på Infosport er det faktisk temmelig ofte fejl i placeringer, procenter og point. Så jeg ville aldrig 100% regne med det. Vi har skrevet til infosport op til flere gange og bedt om at få rettet fejl.. Men tit sker det bare ikke. Temmelig træls! Og se.. Grise kan godt flyve:        
Synes nu der er et eller andet der siger mig at heste med det der H... navn generelt er temmelig lækre - men mange af hopperne går vidst mere eller mindre direkte ind i avlen - men er ikke sikker... Synes generelt at det er utroligt med al den kapacitet mange 12-13 årige heste har... De går måske lb nu - men kan i hvert fald komme op på M niveau siges det... Ja måske - men så er de heller ikke helt unge længere kommer jeg til at tænke... Og mange ponyer bliver beskrevet som lidt frække - men selvfølgelig det allersødeste alligevel... Dækker det over at den er lidt forkælet og smånapper - eller har den decideret taget magten fra en lille pige? Ja man skal se sig godt for når man er ude for at købe...!
hestene er nu ikke kendt for at ligge i den billige ende... læste engang noget om en retsag over en vallak der havde kostet 175.000kr... kan ikke huske hvad sagen var om... kun prisen for denne unge vallak. jeg har selv anskaffet mig en virkelig ridebar hoppe med uudnyttet egenskaber... næsten øv at tage en 9 årig hoppe der kun har været redet 2 måneder af sit liv... sadle hende op og kan bare ride uden problemer... se det er ridelighed... heldigvis giver hun det videre til sit afkom... men det er jo ikke noget der egentlig gør hesten dyrere... (kun bedre i mine øjne)
Det er helt utroligt så mange annoncer man ser, hvor præstationer og kapacitet slet ikke hænger sammen! Undre mig over, hvad der får folk til at prøve at sælge en 14 årig (eller ældre) hest, på at den har "kapacitet til meget mere". Eller prøver at sælge en 4-års på at den springer LA!  For mig virker det på ingen måde som et salgstrick - Nærmere omvendt, og jeg undre mig over hvordan man får solgt en hest på sådan en annonce. Vi kan jo alle smutte en tur omkring hestedata, og selvom de måske laver nogle små fejl, vil det alligevel give en nogenlunde ide om hestens præstationer - så hvorfor lyve om det? Ville langt hellere købe "knapt så god hest" hos en ærlig sælger, end at tage ud og kigge på heste, hvor sælger siger hvad som helst for at komme af med dyret.
nøj hvor jeg bare er ved at være træt af det hele. Det er så skide frustrerende at være her, tager sindsygt meget på. Føler mig virkelig som en michellinmand. Og oveni at det er hårdt at være her, hele tiden skulle holde sig i ro og bliver proppet med mad. Ja så er aftenmaden virkelig en udfordring i aften. Frikadeller. Suk. Ville ønske jeg var derhjemme. Ved godt det ikke gik godt derhjemme. Men hele tiden popper tanken op om at det nok skal gå. Og at derhjemme kunne jeg jo tabe mig bare en lille smule. Begynder at tvivle på jeg har lyst til at blive rask. Hader den her ambivalens...SUK
dine billeder ligner du nu ikke en der trænger til at tabe sig, men jeg håber du snart bliver rask nok til at komme hjem. God bedring. mvh Lisbeth
Jeg er fuldstændig enig med Gitte! Hold ud! - så skal det nok hjælpe på dig  Mvh Kokjo der selv har haft et lor..liv
jeg holder skam også ud. Er blevet her på afdelingen og spist min mad. Det er bare hammersvært, og jeg ville ønske jeg avr derhjemme hvor jeg ikke behøvede kæmpe imod sygdommen. @!#$ det er hårdt det her. Ved ikke om jeg ønkser nok at blive rask til at holde det ud... suk
Hej Charlotte Hvor er jeg ked af at læse at du er indlagt igen. Jeg har siddet her og tænkt og tænkt på hvad der skal til for at hjælpe dig. Det er for mig helt tydeligt at du savner dine heste og især Lazer. Jeg husker nøjagtigt hvordan det var den gang jeg måtte sige farvel til Conny, jeg spiste stort set ikke i 2 uger og hvis ikke jeg havde haft min mand til at støtte mig og den lille føller Connery så ved jeg ikke hvordan det var gået. Hvis du var helt alene dengang Lazer blev aflivet så forstår jeg godt hvis det gav dig et knæk. Det at skulle være herre over liv og død i en så ung alder, det er nærmest umenneskeligt hvis man ikke har nogen til at støtte sig. Medens jeg sad og funderede over alt dette kom jeg i tanke om et TV-program om en pige som havde anoreksi og som kom i behandling på et sted hvor de havde heste. Jeg kan ikke huske om hun var rytter men omgangen med heste og ridningen, sammen med terapi, gjorde at hun lærte at styre sin anoreksi.  Jeg har fundet dette om programmet som var Temalørdag på DR2: Her er et link til at af de steder de besøgte: Jeg ved ikke om du kan bruge mine tanker og ideer til noget, men du er velkommen til at printe mit indlæg ud og vise det til dine behandlere hvis du mener at det kan gavne dig.
Hej alle!! Er så super glad! Blev igår inviterret to uger til Thailand af mine forældre til april! Glæder mig bare vildt meget!! Er der andre der har været i thailand?? Kram Mette!
Nej, har aldrig været der. Men en af mine veninder har været derovre sidste år (er lige taget derover igen for en måned), og hun er helt vild med det. De er virkelig søde derovre, siger hun.  God tur!
jeg har kun været i bankok og omegn og sikke nogle smukke templer... dem kan jeg kun anbefale at se! men lad være med at gå alene i bangkok da det ikke er det mest rare.det kan blive lidt uhyggelig at gå alene pige der nede   men ellers er de nogle rigtig søde mennesker!
Jeg har været der et par gange. Sidst jeg var der var i vinterferien. Rejser derned igen næste torsdag. Syntes det er et rigtig fedt land, men der er stor forskel på byerne!! Phuket er lidt for turist agtigt til mig, kan bedre lide når der er lidt mere afslappet og lidt mindre mennesker  Denne gang skal vi til Krabi og Koh Lanta . Glæder mig rigtig meget... Ved du hvor du skal hen?