Jeg har en islænder som jeg har været igennem et laaaaaaaaaaangt forløb med. Hun var lige ryttervant da vi købte hende for vel en 4 år siden, og har havde hun også også knælåsninger i bagbenene. Hun var meget pasagtig når hun gik og traven var stort set umulig at finde. hun havde kiropraktor mange gange uden det ændrede noget som helst. Da hun blev sat sammen med flokken, som jeg aldrig tidligere havde oplevet problemer med, så tog de ikke særlig godt imod hende og hun blev bundhest sammen med en anden hest, vi også senere har fundet ud af var syg - og nu får medicin mod cushing. Hun var stresset under ridning - så hun er næsten ikke redet i de år vi har haft hende. Kun lidt småture i skoven. Hun føltes også meget skæv når man red hende. Jeg har forsøgt at bygge hende op i longen - men ingenting ville lykkes med hende - så jeg opgav (heldigvis for hendes skyld) hurtigt. Som tiden gik er hun blevet hårdere og hårdere i muskulaturen i ryggen, i foråret tog min fys., som jeg nu bruger i stedet for kiropraktor, fat på hende. Hun fik stort set fjernet knælåsningen og fik blødt hendes muskulatur op. Men igen det er kun en stakket frist, for det kommer igen hvergang. Når man forsøgte at komme igang med hende, var billedet hver gang at hun blev dårligere og dårligere for hver gang man arbejdede med hende - så det holdt jeg hurtigt op med. I sommer tog jeg hende til min superdyrlæge - der kunne fortælle mig at hun var stokhalt på alle fire ben. En nærmere undersøgelse viste, at hun har bagudbøjet tåakse på alle fire ben. Senerne er voldsomt overanstrengte, men der var intet kronisk endnu. Hun fik sko på, rettet op en mikroanelse i benstilling, og kom igen igen igen i genoptræning - med trækketure på asfalt i 3 mdr. og langtsom, langtsom optrapning. Efter 1 mdr. og 20 min på asfalt opgav jeg, da hun gik så langtsom at man tror det er løgn - hun havde naturligvis ondt  Hun har klart fået det bedre med skoene, når hun går på folden, men knæslåsninger er kommet lidt igen - ikke så slemt som før, men de er der. Hun kan trave nu og er næsten taktren i skridten, men billedet er stadig det samme. Sætter man hende igang, går det bare ned af bakke med hende. Har også lige haft fys på hende, som heller ikke var tilfreds med hvad hun så. Jeg er der hvor jeg giver op. Jeg kan bare ikke hjælpe hende hvor gerne jeg end ville. Jeg er også usikker på, hvor ondt hun har når hun bare går på fold. Hun skal aflives, fordi hun får aldrig et godt nok hesteliv - og hun vil slet ikke kunne bruges tl ridning. Jeg har min egen teori - som er TOTALT udokumenteret, men jeg tror selv på den. Jeg tror at i med man avler de gigantiske bevægelser ind i hestene, så fører det til hybermobilitet, som igen giver bagudstillede tåakse, som igen sætter sig som knælåsninger og hård muskulatur. NOgle heste er lige før grænsen med deres hypermobilitet, andre er over grænsen - og jeg frygter at der kommer flere af dem over grænser. Jeg håber nogle kan bruge min historie og de erfaringer jeg har gjort mig til noget - selvom de bestemt ikke er særlige llyse eller optimistiske 
Det hedder vist bagud-brudt tåakse - men det betyder at hele tåaksen bøjer bagud og derved overanstrenges alle senerne.
Skal også lige sige at hendes kunne kun ses på røntgen, så det har intet at gøre med hovene og smedearbejdet. Det er måden hun er bygget på som er helt forkert 
Hej Søs. Tak for din beretning. Det var dog et skrækkeligt forløb - stakkels dig og ikke mindst din lille hest. Jeg tror der er flere årsager til de symptomer, der giver låsninger også i knæskallen - og at det er vigtigt at se dem som netop symptomer og ikke en isoleret lidelse. Håber at de praktisende dyrlæger vil begynde at se på andet end symptomerne ved disse låsninger fremover.
Puha Søs - det lyder slemt. Hvis det var mig havde jeg nok valgt at aflive  Min er ikke offer for hverken målrettet avl eller hypermobilitet, hun har ok, men ikke specielt prangende gangarter, og er en blandingspony.
Jeg håber INGEN skal igennem det forløb jeg har været igennem   Men at få kigget lidt på benene især hvis det kommer igen og igen og igen. skal også lige sige det ikek er min hest, men en jeg har købt til det sted jeg arbejder - men jeg står for hestene der. Ane, dyrlægen sagde her i sommer, at han mente hun ville kunne blive ridehest. Derfor tog jeg en tur til - var klar til aflive på stedet, da jeg tog derned (jeg troede faktisk hun havde spat). Men jeg kan bare se, at det ikke holder  Heruover er jeg blevet holdt hen i alt for lang tid af kiro føler jeg - men jeg må også sige, at jeg var for naiv og vidste for lidt   jeg fik jo også at vide: vokseværk og det går væk ved motion - men nej - det gjorde det bestemt ikke.
Jeg kender det... man håber og prøver noget andet og håber og prøver. Det er though.  
En hest er ikke tjent med smerter og låsninger i længden. Var min hest i dins situation ville jeg bestemt også overveje aflivning ganske seriøst. Min plag er 2 år og islænder - men en stor, langbenet type, med anlæg for gode bevægelser - dog ikke noget der er på linie med DV dressurbevægelser. Hun var ude for en grim skade i september sidste år - og der er set i bakspejlet ingen tvivl om, at det netop denne skade der på sigt har givet de låsninger, der har forårsaget også knæskalsfasthæftningen i højre bagknæ. Havde jeg tidligere tænkt på denne sammenhæng havde hun været sparet for en del gener. Ville ønske min dyrlæge havde haft spottet sammenhængen. Vi var der, at hvis ikke besøget hos Tove havde hjulpet, så var hun blevet opereret. Men da operation såvel som gentagne fastlåsninger giver slidgigt, var det en abolut ikke optimal løsning for en hest på kun 2 år. Hun ville i så fald aldrig være blevet ridehest. Men vi havde gjort det alligevel, da vi ikke afliver, med mindre vi ikke ser andre udveje uanset hesten som ridedyr er uanvendelig, selvom vores heste er forsikret mod alt tænkeligt. Men.... status er pt, at hun stadig ikke har haft antydningen af låsning efter besøget hos Tove, og hun bevæger sig selvfølgelig langt mere frigjort nu - selvom hun stadig står i boks om natten - og skal vedblive med dette da vejret er så fugtigt, at jeg ikke synes mine heste skal sove ude. Håber bestemt at dette er holdbart - og så må vi se hvad Tove vurderer d. 25. oktober ved tjek. Men at jeg igen har fået en glad, og afslappet plag er jeg klart himmel lykkelig for. Men igen - der kan åbenbart være mange årsager til de grimme låsninger.
Pixis låsninger er startet efter det blev forår/sommer så det skal såmen nok være vækst. Jeg er ikke bekendt med at hun er styrtet eller lign. Sandsynligvis en kombination af vækst og et skævt skelet. Men fikses skal det.
MBN fra mit første indlæg: Jeg er der hvor jeg giver op. Jeg kan bare ikke hjælpe hende hvor gerne jeg end ville. Jeg er også usikker på, hvor ondt hun har når hun bare går på fold. Hun skal aflives, fordi hun får aldrig et godt nok hesteliv - og hun vil slet ikke kunne bruges tl ridning.
Det var ike nødvendig at sætte ind - jeg overså et OGSÅ i dit indlæg. Beklager  Alt muligt held og lykke med jeres heste 
Helt ok. Det gør mig ondt for dig og hesten. Har selv næsten lige været gennem en aflivning efter et grumt forløb med en af mine andre heste - det gør bare SÅ ondt og er en ekstremt rædselsfuld beslutningsproces. Jeg følte mig i mdr fuldstændigt ude af balance on and off - og det gik ud over næsten alt andet, fordi jeg var så ked af det og sårbar hele tiden. Og skal man så samtidig hele tiden høre på andres mere eller mindre velmente ytringer i den forbindelse kan det hurtigt blive mere end nok. Håber du og hesten kommer godt igennem trods alt. Og godt at vi kan tage en belsutning om at stoppe når det bliver for slemt. Knus til dig.
Tak hvor er det sødt af dig  Og ja den beslutningesproces er forfærdelig   Men også det hele tiden at skulle gå og mærke efter hvordan hesetn lige har det den dag. ØV så er det bare ikke sjovt at have hest 
Tja... i perioder kan man undre sig over hvorfor man bliver ved at have heste, for det kan i den grad tære på en med evindelige bekymringer. Min soulmate Geysir mistede jeg efter 8 års kærlighed d. 8 februar for 1½ år siden efter et ualmindeligt grimt forløb med knæskalsbetændelse i april 2009 hvor behandlingen udløste en voldsom forfangenhed og EMS. Han blev behandlet for det hele, og jeg troede efter de første mange gysermåneder, at vi havde fået has på det med bla. sukkersygemedicin dagligt. Jeg var ved at føle, vi var på vej ud af mareridtet, var så småt begyndt at sove om natten igen on and off - havde i den tid han var syg taget job som fast nattevagt hver anden uge for at kunne passe ham selv i døgndrift. Dvs at jeg sov uhyggeligt lidt - og fik stress og for højt blodtryk bla. Pludseligt og akut fik han voldsomt tilbagefald d. 6. februar 2010 og måtte aflives akut 2 dage efter. Jeg var så langt nede som man næsten kan blive - sideløbende var min far meget syg af kræft og døde kort efter. Så blev min Vinur mere og mere syg og blev efter lang tids diffuse symptomer og alle mulige behandlinger alligevel mere og mere dårlig - og en scanning og røntgen af hele kroppen viste gamle nerveskader fra brud på nogle facetled i halsen og brud på torntappene i lansemærket - sket hos tidligere ejer - hvor nydannelserne i stigende grad trykkede på hans nervesystem. Jeg prøvede al mulig behandling. Han blev aflivet d. 8. juli, hvor han trods konstant smertestillende end ikke mere kunne gå på fold uden smerter. Så Björks ben oveni blev lige prikken over i'et. Ikke for at klynke - men fordi at du skal vide, at jeg nok godt forstår din bekymring og sorg. Kh MB.
På baggrund af netop denne tråd, har jeg netop bestilt kiropraktor til vores tinker plag som også lider af knæskalsfastlåsninger. Jeg håber jo lidt at historien kunne komme til at ligne trådstarters, så plagen endelig kan slippe for sine låsninger. Men nu har jeg jo læst stolpe op og ned omkring folks historier om deres hest´s knæskalslåsninger, og jeg synes der er forbavsende få historier, hvor hesten rent faktisk vokser sig fra det og problemet aldrig ses mere?? I de fleste tilfælde synes jeg folk skriver det kommer ind imellem, især når hesten har stået stille, og de skal hele tiden holdes igang træningsmæssigt, ellers vender problemet tilbage. Nu troede vi at vores plag var vokset fra det, men ak og ve.. her til morgen begyndte det igen. Meget mildt, men det var der, og jeg frygter for tiden der kommer, hvis det bliver lige så slemt som sidst  Mvh Janni