Jeg fik denne mail i dag og er meget i tvivl om hvor vidt dette så osse er endnu en snyder- el det er en reel mail med en efterspørgsel- Min undren er at jeg ikke kan se hvorfor en spørger efter oplysninger samt billeder eftersom alt dette er med ved sadlen alle de steder den er til salg. Mailen: Hello,  My name is Dr Desmond Petterson from  , i came across the advert of the sale of your sadel.  I would appreciate if you mail me pictures,all necessary information as well as your last asking price.  Thanks and hope to hear back from you with all necessary details.  D.Petterson.  #####################...##########
hvis din sadel er vildt sjælden mht mærke/model dvs en der sjældent udbydes til salg, så er den sikkert god nok... ellers er det en fake mail! Karina
Hvis man er fra Skotland og hedder Desmond Peterson, så ved man også godt at det på engelsk hedder Saddle, ikke sadel. Han aner ikke hvad han forsøger at købe, han har bare taget ordet fra annoncen. I øvrigt er det samme standardsprog som alle de andre fakes. :Pia
jeg havde ikk engang lige opdaget det med sadel. Hihi... jeg skimtede annoncen hurtigt og tænkte den er skisme ikke ægte- Men så sletter jeg skam bare og så er det, det. Nej sadlen er IKKE specielt det er bare en hubertus dressur saddel.
Jeg har også fået den her til morgen, på en sadel til 500,-   Så jeg slettede den bare.
mail, er den uden tvivl falsk 
Er der nogen der har prøvet disse: Jeg har nogle kraftige hår i ansigtet som ikke er så klædelige når man er kvinde, de kan ikke fjernes med laser/lys da de ikke er mørke... så jeg er nødt til at finde på noget andet. Men der findes sikkert en masse forhandlere der lover guld og grønne skove..... Nogen der har en god idé eller prøvet noget der virker?
Den 22. august skulle jeg på hesten igen efter fødsel. Min pige var 6 uger gammel, og på trods af at lægen ikke havde sagt god for at jeg måtte ride igen, ville jeg bare gerne op på hesten, bare lige skridte lidt, manglede det så meget. Jeg havde longeret hesten i en uge, så jeg var sikker på at sadlen ikke generede når jeg skulle op, prøvede den 21. selv at komme op, men pga. hestens runde former og min egen store numse, rutschede sadlen bare rundt, så godt irriteret og frustreret måtte jeg opgive. Aftalte med min mand at han skulle hjælpe den efterfølgende dag. Jeg longerede inden, dog ikke så længe for da min mand kom, skulle det være, fordi vi ikke kunne være for længe væk begge to fra den lille. Allerede da han kom hen og tog i hesten blev den lidt nervøs, men jeg beroligede den, og da den var faldet til ro lagde jeg mig over sadlen på den. Her lå jeg så, og en traktor kom kørende, jeg tænkte om jeg skulle hoppe af, men det skulle nok gå.... Troede jeg. Hesten blev bange og da den ikke kunne løbe frem pga. min mand, valgte den at hoppe op, så jeg havde ikke en chance og faldt til jorden, og landede uheldigvis kun på mit venstre ben. Jeg kunne med det samme mærke at benet var brækket, og at det var mere end et sted. Min mand blev helt rundt på gulvet og løb efter hesten, som jo bare løb ind i stalden til sin makker. Derefter hentede han vores nabo, fordi han ville have mig over i vores bil, for at køre mig på skadestuen, de prøvede at løfte mig, men jeg skreg for mit ben det dinglede bare helt vildt. Heldigvis i det samme kom en anden nabo, og sagde at vi skulle ringe til ambulancen, min mand mente ikke det kunne betale sig, men naboen ringede og ambulancen kom. Jeg fik lagt drop på stedet, fik morfin så de kunne få støvlen klippet op, og jeg kunne få benet fikseret. Da jeg kom på skadestuen lagde de gibs og sendte mig i røntgen. Tilbage fra røntgen ventede der dårlige nyheder, det var slemme brud skinnebenet var brækket to steder, og anklen var knust ved knysterne både på indersiden og ydersiden, dvs jeg skulle opereres og forresten så sad den del af min skinneben som balancerer oven på anklen nede på siden af min ankel, så de skulle lige skære gibsen op for at hive det på plads..... Jeg siger bare av for H.... Jeg fik både steso og morfin men det de havde gang i kunne stadig mærkes, min mand var ved at gå i gulvet så slemt så det åbenbart ud. Tilbage i røntgen igen for at se at det nu var på plads, det var det heldigvis... Nå men jeg skulle indlægges, skulle muligvis opereres samme aften, kunne desværre ikke få min datter medindlagt da der ikke var personale til at tage sig af en baby, så hende måtte min mand tage med hjem, og hun skulle så på flaske, hold op hvor jeg tudede, jeg savnede min lille datter helt vildt. Jeg kunne ikke blive opereret samme aften, men kunne muligvis komme for dagen efter, hvis benet ikke var hævet for meget. Heldigvis var det ikke hævet, så kl. 14.30 blev jeg opereret. Jeg vågnede brat op med stærke smerter kl. 20 igen, det var så ubehageligt, jeg lå bare og rystede af smerter i min seng. 1 time senere var jeg smertedækket og så vågen at jeg kunne komme tilbage på stuen. Den nat vågnede jeg hver anden time, og tikkede om mere smertestillende. Næste morgen ved stuegangen ordinerede lægen noget stærkere smertestillende, og det hjalp endelig. Han fortalte så hvad de havde lavet ved mit ben, de havde opereret skinner ind på mit skinneben og ydersiden af anklen, og indersiden havde fået skruer i. Jeg kom i røntgen for at tjekke at det sad som det skulle, hvis billederne så klamme ud før, var det intet imod de billeder der mødte mig med en skinne med masser af skruer ned gennem mit skinneben puha tænkte jeg bliver det nogensinde godt igen... 4 dage på sygehuset så fik jeg lov til at komme hjem til min lille datter, med meldingen om at jeg ikke måtte støtte på benet i 6 uger. Det er lang tid i en seng når man har sådan en lille størrelse, så vi havde ikke andet valg end at jeg sygemeldte mig og min mand tog barsel... Det er nu 4 uger siden operationen, og jeg er ved at få kuller af at ligge her, drømmer om hvordan jeg kommer til at ride igen, men kun som handicap-rytter. Har svært ved at forestille mig bare det at skulle op på hesten, da det jo er det ben der skal i stigbøjlen.. Men skal jo i første omgang gå uden krykker og i genoptræning inden det kommer på tale at komme på en heste ryg, så må jeg jo se til den tid hvordan jeg kommer igang igen... Der er ihvertfald tilbud nok fra rytterkammerater om at komme på deres rolige hyppere for at komme i form igen..
Hold da helt op, hvor har du dog været uheldig, det er da helt utroligt, at du kunne lande SÅ grumt, hvor har jeg dog ondt af dig. Det er ganske simpelt rædselsfuldt, at man ikke kan være ved sin lille nye datter, og ikke nok med sygehuset, så også alle de uger efter, hvor du skulle gå rundt, stolt som kun en ny mor kan være, og trille med vognen... Du har min dybeste sympati, det er dog den værste barsel jeg længe har hørt om. Håber virkelig, at i kan finde ud af at hygge jer samtidig, og at dit ben vil gro ordentligt sammen 
Men fat mod. Prøv at skrive til bianca   du kan finde hende her. hun om nogen, ved hvad det vil sige at være skadet og alligevel trodse alle de læger der sagde at ridning var slut.
også mega glad for at min mand var til stede, så det gik så stærkt, og at vi har gode naboer, som også har heste så de fik fat på den ambulance, som ikke altid er til at lokke ud her hvor vi bor. Det ser heldigvis ud til at gro fint sammen, og her i vente tiden er lille pigen jo bare lykkelig for at have sin mor ved sin side hele tiden. Det er rart at høre at det er gået godt for andre der også har været skadet, så man kan fatte lidt mod igen...
selv. For knapt et år siden røg jeg af hesten, fordi han blev bange. Min skinneben brækkede også. Blev opereret og om-opereret igen. Det er desværre først nu det begynder at gå den rigtige vej, men der skal nok være håb forude. Jeg er begyndt at ride igen og så jeg ahr bedt dyret om at passe på mig. Kan godt forstå du er ved at gå til....jeg var sygemeldt i knapt 6 måneder. Og med 3 børn, mand, hest og div. synes jeg ikke livet var nemt. God bedring og positive tanker. Du kan altid sende en pb. VH Lene
Ja, jeg kender selv turen...... Den 5. Juli i år røg jeg af hesten, og fik åbent benbrud i anklen. Og har ligesom dig også barn..... Jeg må begynde at lægge fuldt vægt på i næste uge, og skal derefter lære at gå igen. Men skal ud at ride igen, når der er givet grønt lys fra min fys.
Betinna: Hvordan går det egentlig efterhånden med det hele så?
Nu skriver vi jo så snart December, for 4 uger siden var jeg til kontrol på sygehuset hvor de gav grønt lys for påbegyndelse af genoptræning, hvilket jeg fik en henvisning til, og denne skulle påbegynde inden for 14 dage, jubii tænkte jeg nu sker der endelig noget og jeg kommer til at slippe for krykkerne inden jul, mente jeg selv..... Men på 14. dagen ringede der en fys. og fortalte mig at min henvisning var røget det forkerte sted hen i området, men hun ville give mine papirer videre samme dag, jeg tænkte øv men nu måtte der da ske noget, der gik så yderligere 14 dage, og jeg var så til første genoptræning i onsdags, her brød min illusion så om det her med at komme til at gå inden jul uden krykker, jeg skal nok nærmere regne med et par måneder oveni, det var lidt som at få en spade i hovedet for at blive liggende... Føler bare det hele er ved at falde fra hinanden, tør slet ikke fortælle min mand de dystre udsigter, han står i forvejen med det ene ben ude af døren for at flygte fra dette galehus, hvor han står selv med det hele og skal gå på arbejde oveni fordi vi økonomisk ikke kunne klare flere måneder hvor vi begge var på dagpenge... Men hvad jeg prøver at tænke positivt på trods af de tilbagefald der er hele tiden, ser hvad jeg nu kan... Jeg kan køre bil igen, jeg kan komme i et karbad, jeg kan cykle på kondicyklen, de huslige pligter prøver jeg efterhånden også at overtage, men dette klares kun ved hjælp af min dejlige store søn på 9... Mine fremtidsudsigter er ud fra lægen en mén grad på minimum 10%, det vil sige min gang vil aldrig blive helt som den var før, dette er jeg også ligeglad med, bare jeg kan komme på hesten igen og ride dressur som jeg kan lide det, komme ud og starte som før, jeg går til hvis jeg skal undvære mine heste.. Det var lige en lang opdatering af hvordan det står til lige nu her i det Sønderjydske.. Hilsen Bettina