imellem.. fordelene : smider sut og ble næsten samtidig, de får glæde af hinanden, man kan huske det meste fra den første(man glemmer hurtigere end man tror). man kan hurtigere komme til at sove om natten (oliver sover til kl. 9 nu, og daniella til 7.30.. tænk hvis jeg havde fået en lille nu... natteræs igen... her har det ligsom bare kørt ud i et)... ulemper... man skal have 2 små med når man skal ud i starten, dvs. 1 tvillingevogn/2 barnevogne... man risikere at stå med 2 små syge børn, som begge har det skidt... Virkelig hårdt, lidt nemmere når de er lidt ældre... tja hvorfor ikke få igen nu... de er jo skønne de små...
Ja, jeg blev gravid, da Anna var 6 måneder. Jeg har endnu ikke født, så jeg kan jo ikke rigtig bidrage med mine erfaringer omkring 2 så små på samme tid. Min mand og hans bror er der også 15 måneder imellem, og vi håber på at Anna og Mini kan få så dejligt et forhold til hinanden, som de to har. Det var derfor vi valgte at få to så tæt på hinanden. Jeg tror, at det bliver hårdt...rigtig hårdt til tider. Men vi satser da på, at det er slidet værd. Mht. graviditeten så synes jeg, at det er hårdt at være gravid her anden gang. Kroppen er jo slet ikke tilbage til udgangspunktet (bækken osv.) og så har man jo lige en lille, der skal passes og det kan være ret hårdt, synes jeg. Og jeg tror endda ikke, at jeg er specielt plaget af mit bækken alt taget i betragtning. Men på trods af dette vil jeg da sige...go for it 
Jeg har en uge til, at "beslutte" mig. Der udløber p-pille pakken nemlig. (Altså ikke fordi det skal være der afgørende). Jeg synes det er svært. Vil gerne høre flere meninger og holdninger 
Hejsa du skrukke   . Mikkel og den næste vil da så absolut får rigtig meget glæde af hinanden hvis de kommer til at ligge så tæt. Selvfølgelig vil det betyde lidt mere arbejde til jer med to blebørn, men det tror jeg ikke at man tænker så meget over når man først står i det (tror jeg, har af gode grunde ingen erfaring i det). Og regne regne, hvis I starter nu på projekt baby og I er hurtige kan i jo holde barnedåb og bryllup samme dag   . Så det er bare at gå i gang, hvis du spørger mig   .
Ja, det er hvad der mellem mine små poder... Jeg havde forestillet mig det ville være hårdere - ikke at det ikke er hårdt nok, men man er jo ligesom inde i rutinen.. Jeg har så valgt at Andreas stadig skal gå i vuggestue - han er glad for samværet med de andre børn og det giver hele familien den ro, som vi har brug for.. Det var hårdt at være gravid igen så hurtigt - jeg døjede rigtig meget med mit bækken.. Nu er Rosa knap 5 uger og vi har da været afsted en del gange efterhånden, men det er jo også nemt pt for Rosa sover i liften og Andreas i barnevognen. Det ændrer sig når Rosa ikke længere kan være i lifte, men så må en rejseseng medbriges - og ellers vil Andreas rigtig gerne gå.. Rosa kan vi jo slæbe lidt på endnu - har også en bæresele.. En del babyting og sager går i arv - jeg har dog måtte invistere i noget pigetøj for at hun ikke skal ligne en dreng.. Børnene får rigtig glæde af hinanden, Andreas er allerede glad for sin lillesøster - men synes også af og til hun er dum og bliver jaloux.. Jeg ville ikke orke at skulle starte forfra efter en årrække og glæder mig til at børnene er så store at jeg har lidt frierer hænder - skal ikke misforståes til at jeg ikke nyder de er små.. Ja der er mange fordele - men glæder mig ikke til de bliver syge, det bliver hårdt.. Jeg er trods alt glad for vi fik vores så tæt på hinanden.. Held og lykke med din beslutning..
gravid igen og når vores store dreng bliver storebror er han 3 år og 5 mdr. gammel. Han er blefri, har lige netop smidt sutten, rydder op efter aftensmaden, kan selv tage et glas mælk/vand, tisse på toilettet etc. Han glæder sig meget til at være storebror, til at hjælpe mig med at skifte den lille, gå ture med mig og bare få lov til at være hjemme en gang imellem når jeg er på barsel. Han er så stor at han forstår, vi snakker meget om det. Plus jeg ser det som et stort plus at han er selvhjulpen. Han skal ikke leges med, men kan selv lege selv i flere timer. Jeg har haft mange gener i min graviditet, som bækkenløsning (så måtte Albert selv kravle op på puslebordet, da han gik med ble, det er slut nu), lidt af svimmelhed og været vildt meget træt. Så det er ikke så nemt med en lille rolling som ikke forstår hvorfor mor ikke er som hun plejer. Beagle.
jeg har 2 år mellem mine de to første og 3.4 år mellem de nr 2 og 3... jeg ville til enhver tid vælge de godt 3 år, fordi "Den store" faktisk har haft tid til at være den lille... den "store" som jo stadig er lille kan ikke tilsidesætte eller udsætte sine egne behov - men vil alligevel blive nødt til at være nr.2 i mange situationer, f.eks under amning, bleskift, grædeture etc. Alt det som Beagle skriver kan jeg tilslutte mig 100 %. At man bliver født med kort mellemrum betyder ikke nødvendigvis at man bliver tættere knyttet og leger bedre, men kan også betyder livslang konkurrence og pseudo-tvilling problematik - det kan man aldrig vide. at der er plusser og minusser ved begge ting er da klart men jeg ville vælge at nyde tiden lidt mere inden den næste ankommer. for mit eget vedkommende er jeg allermest knyttet til min storesøster, der faktisk er 16 år ældrer end mig , man kan jo nok tænke at da jeg blev født fik hun afløb for sine første moderinstinkter og da jeg er den sidste i en ret stor børneflok har hendes hjælp også nok været mere end velkommen hos min mor !!! men ihvertfald er den tidlige tilknytning mellem os fortsat op i vores voksenår. mvh trilsens mor
Troede godt nok ikke du var så vild med børn...  -Men held og lykke, hvis I går igang med nr. 2, tror det bliver mega hårdt med 2 ble børn..  Hvordan går det med jeres gård ombygning??? Skriv evt. en PB. til mig.. Mange hilsner Lene
Der er jo for og imod i enhver situation. Vores nr.1 er 13 måneder nu, og der bliver knap 18 måneder imellem ham og nr. 2. Alle siger til os, at det bliver vildt hårdt. Det kan jeg også godt forestille mig, at det vil... på nogle områder. 2 blebørn!!! siger folk, Øh, ja, og hvad så? tænker jeg. - at nr. 1 er selvhjulpen, blefri osv, når nr. 2 ankommer er selvfølgelig dejligt, og at foretrække i visse situationer. - at nr. 1 sover godt og "stabilt" om natten, vil jo også være dejligt. Men så er det at jeg tænker, hvis der ikke er så langt mellem børnene, så er man ligesom "i" det. Ellers kan jeg kun forestille mig, hvor hårdt det pludselig bliver at skulle op om natten, skifte ble efter ble og pludselig igen ligne noget katten har efterladt på trappen pga. søvnmangel. Det eneste sådan rigtig imod, jeg lige kan komme i tanke om, er at det altså kan være væsentlig hårdere at være gravid 2. gang. Og det bliver jo nok ikke så meget bedre, hvis det er kort tid efter sidste graviditet og amning. Sidste gang havde jeg ikke mange gener udover kvalme/opkast og nogle ligamentsmerter. Denne gang, ja, jeg ligger på sofaen - sygemeldt i uge 21!!  Det er i hvert fald kommet bag på mig. Men ærlig talt, min krop nåede at være helt sig selv uden graviditet eller amning i, tjaa... faktisk kun 1 måneds tid   . Men held og lykke med beslutningen 
Men det i siger med to blebørn, der har man vel også hvis der er 2 eller 3 år imellem? Jeg havede også en helt probelmfri første graviditet, men det er jo aldrig til at sige, hvordan kroppen reagere anden gang. Altså... Det kunne jo være skønt, at de kunne vokse op "på samme niveau" sammen uden stor aldresforskel, men jeg ved ikke rigtig. Det ene øjeblik er jeg super klar, det næste er jeg noget i tvivl... Bum bum
Bleskift som er "problemet".. Men jeg ville nu også sige vent! Ja meget godt kan siges om 2 børn tæt på hinanden.. Men meget af det, siger man nok også for at berolige folk og fordi man ikke kunne ønske sig det anderledes - Når nu børnene er der. Men lige nu er din dreng rimelig nem.. Baby, sød, pludrende osv.. Snart bliver han noget mere krævende, begynder at kravle, hive ting ned fra bordene etc etc. Så skal han lære at gå / kan stikke af fra dig  , når "jeg vil selv" alderen, når evt -slår på mor alderen - fordi jeg ikke helt kan udtrykke mig- osv.. Hvis du forstår. Og der er du så højgravid / eller med nyfødt som skal ammes, vågner om natten og samtidig med et andet lille barn, som ikke forstår hvad som sker og også har store behov som skal dækkes. Næ... Jeg syntes der er kæmpe forskel på at have en og to ( men nu er jeg jo så også alene, som nævnt mange gange tidligere ). Når man har en er der ingen konflikter / søskendejalousi. Mine har faktisk altid haft det godt sammen, men her den sidste tid.. Puhaa.. Storebror er bare tit træt af lillesøster, og hvem kan ikke forstå det? Hun må da være irriterende nogle gange. Kræver mors tid, stjæler bilrne, kaster med briobanen etc. - Nu er hun så blevet så bevidst at hun "giver tilbage".. Fik jeg sagt: Puhaaa... Det er sværere at komme ud, sværere at have klapvogn med i bilen, der er generelt bare meget servicering af børn, nok ofte sværere lige at få passet 2 børn, 2 du skal holde øje med på legepladsen, 2 som vil sidde hos mor mens vi gynger. 2 børn som bliver syge fra inst. Det kræver stor overskud og tanker / strategi hvordan du vil løse / tackle alle disse ting.. Men ok, nu kommer det jo helt an på børnenes indbyrdes kemi, jeres livsstil / bolig og familieforhold. Men øhh.. Nej - Ærligt - Jeg gjorde det ikke igen! Føles som ren ferie / luksus / kvalitetstid når jeg kun har et barn hjemme eller vågent af gangen. Vh Anja. - Som godt ved, jeg kun har vævn de "negative" ting. Positive aspekter er nævnt i tidligere tråde. 
Glemte lige noget af det vigtigste.. Ja, min "dårlige samvittighed" Har godt hørt, at " en søskende er den bedste gave man kan give et barn " ... Tror ikke Alexander er enig pt. Han har skisme måtte vente og ofte måtte være lidt "større" end han egentlig var. Og gud hvor det kan gøre ondt på mig at se, når han oprigtig føler sig tilsidesat / såret / ked af det - Hvor jeg ikke lige kan trøste. Omvendt har lillesøster bestemt også måtte tage nogle slag ( helt bogstaveligt   ) - Hvilket man jo ikke ønsker for sit barn. At børn bliver bedre til at dele? Måske.. Eller også bliver de bare super opsat på, at dette er MIT, fordi nogen altid har ville tage det  Jeg var enebarn og ville dele alt - var bare skønt at have nogen at lege med. Nu lyder det måske som det rene kaos herhjemme.. Det mener jeg nu ikke.. Men glæder mig dælme til om en 2 - 3 års tid..  
Hej Maria. Nu har jeg ikke læst de øvrige svar, så undskyld hvis jeg gentager andre. Personligt ville jeg ikke have barn nummer to så hurtigt... der skal være ordentlig tid til at kunne nyde den første. -Men hvad der er rigtigt for mig, er ikke nødvendigvis det rigtige for andre. Jeg synes du skal se indad. -Har du overskud til at have to så små børn oven i hinanden? -Hvis barn nr. 2 ikke er lige så nemt som Mikkel, kan du så stadig være der lige så meget for ham? -Kan dit forhold til din kæreste klare de evt. "problemer" der er i forbindelse med at have så små børn? -Føler du du får alt den hjælp og støtte fra din kæreste som du kunne tænke dig? Overnævnte er en række spørgsmål som måske er gode at have med i sine beslutninger. Du kunne evt. prøve at skrive/snakke med Cruella herinde fra, for hun fik vist sine temmelig tæt på hinanden. (Nu ved jeg ikke om hun har svaret dig, for jeg har ikke læst alle svar igennem). Men pøj pøj med beslutningen.  
Der er   imellem mine børn og det fortryder jeg bestemt ikke - jo det er hårdt nu da de begge kræver meget hjælp og den sidste tid at graviditeten var da også hård, da Jasmin stadig skulle løftes og bæres meget men jeg er overbevist om at det bliver det hele værd men den glæde de får af hinanden. Og det med bléerne ser jeg ikke som et problem overhovedet, men det kan jo selvfølgelig nå at ændre sig endnu   Fordelen er dog at i stedet for at have blebørn i 6-7 år, hvis vi havde ventet med nr. 2 har vi nu kun blebørn i ca. 3-4 år  Hvis I har lyst til barn nr. 2 skal I da bare få det - der vil altid være både fordele og ulemper... Held og lykke med projektet