Jeg har en x kæreste som jeg var lykkelig med i 4 måneder. Men så slog jeg op. jeg kender ikke grunden , jeg følte bare ikke det var os mere. Men han kan ikke acceptere det. det er halvanden måned siden nu og jeg har en dejlig kæreste jeg aldrig vil miste, men han kan ikke lade mig være. sender mig dyre gaver og kontakter mig hele tiden. jeg har prøvet at sige stop, og jeg har fortalt ham at verden er sådan, men det forstår han ikke. han har sågar true´t min tidligere bedste ven med tekst fordi jeg engang var forelsket i ham, og min veninde fik også lige et par trusler smidt i nakken. Første gang vi var sammen og jeg slog op truede han med selvomord og sagde at han ville opsøge mig på arbejdet og følge efter mig. en af mine gode venner ad mig politi anmelde ham og en anden holdt sig i nærheden af mig konstant hvis han nu skulle komme. når han siger sådanne ting skræmmer han mig, og så er jeg altså ikke normal. Nogle gange når jeg snakker med ham er meget normal, men andre gange slår det klik og han begynder med sine kærligheds ærklæringer. Han er meget glad for krybdyr og har en del. det er gået så vidt at han opkalder sine dyr efter mig. han har ogs købt hest for at vi kunne have en interesse sammen. jeg kan ikke overkomme det mere. hvad gør jeg? Ea
Du skal lade være med at snakke med ham. Få nyt og hemmeligt nummer, så bliver du fri for ham i telefonen. Banker han på din dør, skal du ikke åbne. Møder du ham på gaden, skal du gå videre. Det nytter jo ikke at forklare ham, hvordan det er, for han fatter det åbenbart ikke. Så du bliver nødt til at vise ham, at du faktisk mener det.
har du overvejet at ignorere ham?? så længe du bruger din tid på ham,har han jo noget at gå op i...det må jo virke når du giver ham opmærksomhed...så hold op med det! skift nummer og så lad være med at svare på hendvenderlser fra ham og lad være med at beskæftige dig med ham...
...tænker også at så længe du bliver ved med at snakke med ham indgyder du ham jo håb. Så lad være at tage tlf. når han ringer, lad være med at svare på sms, msn og hvad ved jeg. Det er vist det eneste du kan gøre. Og får du gaver, så skal de selvfølgelig returneres. Pr. post. Uden kommentarer.  Camilla
helt sikkert ikke noget underligt i, at folk gerne vi kunne følge lidt med i deres dyrs nye liv... Det vil vi vel alle gerne... Jeg vil bare ikke påtage mig det som en pligt, at de gamle ejer må komme i tide og utide og se til dem... Det er også de færreste der gør det, når de først er kommet af med dyret, og har en god fornemmelse i maven... Så kan det da være at de ringer efter et stykke tid, og hører hvordan det går... Og det er helt fint...Og jeg plejer da også at sige at de da kan komme forbi en gang og se til dyret... Men så er det jo også MIT valg og ikke en pligt jeg påtager mig sammen med anskaffelsen af et dyr... Det jeg mener med at dyrerne er ligeglade med en, er ment som noget godt... Og at dyrerne ikke får noget ud af at få besøg af gamle ejer... Det giver jo "bare" gamle ejer vished for at dyret har det godt i sin nye tilværelse, hvilket er meget beroligende... Det ville da være forfærdeligt, hvis hesten kom løbende med genkendelsesvrinsk imod en efter et år "hjemmefra"... Så ville vi jo bare stå og tude og fortryde at vi solgte den...
jeg skriver mails til hende vi købte stoffer af...og sender billeder,og det vil jeg blive ved med,for det er hun rigtig glad for! og skulle hun have lyst til at besøge ham en dag,så skulle hun da være velkommen... og ham jeg har købt min hest af...ja...han har set den siden..og fortrudt han solgte ham...men han må da gerne komme forbi hvis han vil...
Der er for mig forskel på¨at orientere sælger om hvordan det går med dyret pr. mail, tlf. og invitation. Og så til at sælger "kræver" og får inført i en kontrakt at de skal have lov at besøge dyret. Jeg synes selv jeg behandler mine dyr godt og intet har at skjule, men det er jo ikke sikkert at en sælger er enig med mig i hvilket foder, opstaldningsform (løsdrift) og lign. Og jeg gider da slet ikke spilde min tid på en tidl. ejer som jeg måske ikke "svinger" med. Da vi købte vores første Maine Coon blev vi kimet ned og total overrendt af sælger. Vi var nødt til at skifte telefon nummer da hun blev ved og ved. Det er sgu ikke normalt at blive ringet op dagligt i 6 mdr bare fordi man har købt en kat af vedkommende... Det skal lige tilføjes at vi havde haft kat før og ingen problemer havde med katten. -Trine
Jeg er faktisk ked af at Chanels gamle ejer ikke kom og besøgte hende som hun sagde at hun ville! Efter dyret er købt synes jeg man har mange spørgsmål om dens fortid, reaktioner på forskellige ting, træningsmetoder osv osv som man gerne ville have snakket med tidligere ejer om! Jeg synes det er et helt ok krav!
Jeg sender stadig Gandalfs avler flyttekort, så de ved hvor i landet vi er, hvis de skulle få lyst til at hilse på! ÆSlernes opdrætter hører jeg ikke fra, men vi mødes af og på skuer eller kåringer - de er nu ikke synderlig interesserede i dem!! Når jeg engang selv skal avle og sælge ud af føllene, bliver det med det forbehold, at jeg vil have lov at se dem og at jeg skal kontaktes, hvis de skal sælges. Mine æsler skal ALDRIG ende som markedsdyr eller dårligt plejede baghavedyr.
Ikke noget problem for mig! Jeg snakker dog ikke med hende vi købte min hest af, da hun var en svindler, der havlvejs havde stjålet den fra avler, men jeg snakker da til tider med avleren. Jeg skriver mails til ham, med billeder af hesten, og ringer for at sige hvis jeg skal starte i nærheden af ham. Han bliver utrolig glad for det, det er ikke fordi han kommer hver gang, men han har da set os ride et terræn stævne, og være hjemme og besøge ham en enkelt gang. Jeg syntes da det er rart, at han ikke bare er ligeglad med hesten efter den har forladt hans stald, men gerne vil følge den, det viser han også har mere end bare en økonomisk interrese i hans heste.